Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inkomster. Landt-Tulls-afgiflen i Städer och pä marknader, jemte Tullen af fjermare aboer » . - Landt-Tull af Pkyl-Saden, som »tröstad till Saderne införes - Bro - Tull i Orebro Dubbel Sjö-Tull - Qwarn-Tull L Stockholm, Götheborg 06) Carlscrona Delnings - Accistcr. Spannemäls Husbehofs-Accis i alta Stader Bryggeri till Salu utom Stockholm 'Bageri till Husbehof i alla Stader Bageri kill Salu utom Stockhom Slagteri till husbehof Slagteri till Salu Utom Stockholm Enskilde Accister Fisteri-Accis kill husbehof i alla Skader Fifferi-Accis till Salu utom Stockholm - Mängleri-Accis i alla Stader Port-Accis i alla Stader - . - Accis af Utrikes ifrän inkommande Tobaks-Blader . - Accis af fjermare äboer Beflagoch Bötes - medel i alla Stader Landt-Tull och Accis influten genom arrenden väte Personer Extra Ordinarie Upbörder - Hus-Hyror för Tull-Husen L de Stader, hwarest Landt - Tulls - inkomsterne aro bortarrenderade » Försälde gamla obrukbare Förräds-persedlar - Besparing i Staten genom dödsfall och avancemcnter Till ersättning, älagde Observalions-procenter » hwarutaf meäium utgör med Ztstillige Utgifter Städernes andel i Delnings-Acciflerne Ätcrbotalningar. Af Landt-Tull och enskilde Acc-fler - Dito till Contoireks Expencer Dito till Tull - Tryck Landt - Tulls - och Accis - Staten Ordinarie Stat Extra Ordinarie Stat - Pensions» Star Enke Pensions»Stat, beraknadt efter 4 ars meäium Observations-Procenter sa wal till Adwocat-Fiscalen och Tull >-Fiscalerne som Contoirs-Bekjeningen, beraknadt efter 4 ärs meäium - SumMa tvleäium lckeäium af öfwerstottet Summa R:d.
De väsendtligaste anmärkmr, som blifvit gjorda torde innefattas deri, dels att valordningen icke vore bestämd på förhand och dels att R. o. Ad. härigenom skulle afsäga sig sin sjelfskrifvenhet. Emellertid tror jag det icke kunna förnekas, att ju valordningens upgörande icke bör sättas annat än i andra rummet, emedan den är af jemförelsevis mindre vigt än med sjelfva Grundlagen, ty då denna Grundlag fordrar alla fyra Den 15 Februari f. ni. 31 Ständens sammanstämmande beslut, sä fordrar Sländsordningen deremot endast ett enda Ständs beslut jemte K. M:s sanclion. Det synes mig således vara den naturliga ordningen, alt det väsendtliga först afgöres. Hvad beträffar den yttrade åsigten, att sjelfskrifvenbeten skulle genom detta förslag vara af R. o. Ad. afsagd, så tror jag verkligen, att man origtigt upfattar denna afsägelse, om man anser alt R. o. Ad. såsom Stånd derigenom afsagt sig densamma. R. o. Ad. har nemi. endast afsagt sig den personliga sjelfskrifvenheten, icke den såsom Stånd, och hvilken omständighet en talare här midt emot äfven anfört såsom ett fel emot förslaget. Sammanfattar man i få ord de anmärkmr, som blifvit gjorda emot förslaget, så tror jag att man skall kunna säga, att från motsatta håll å ena sidan påstås, alt förslagets uphofsmän hafva tagit steget på reformernas bana allt för litet och på andra sidan, alt samma steg tagits alltför stort. Mig synes då, att förslaget måtte ligga emellan hegge dessa ytterligheter, hvilket jag räknar detsamma till förtjenst. Jag tror att förslagets uphofsmän hafva begagnat den enda praktiskt möjliga grunden för ett representationsförslags upställning, då de utgått ifrån det bestående och det befintliga och derur endast borttagit sådant hvarom alla äro ense, att det är bristfälligt och hämmande för utvecklingen till ett sannt politiskt lif.
Stormägtigste Allernadigste Konung!. Da uti den af Kammar-collezmm meddelade upgift ä sadane Kronans Jord-egendomar och Lägenheter, som under förpantnings-rätt innehafwas, Riksens Ständer saknat all uplysning om förhållandet med de uti Hallands Län belägne och under Drottning tid til Kammar vch Oeccmomis - Rädets Daniel 8cb!egel under förpantnings-rätt uplame gods, för de af honom til Staken Den 27 Mars. LO95 Staten gjorde försträckningar af 100,002 Daler, z6 öre, 2 ^ penning. Silfwermynt, och möjligen annu flere förpantade Gods och Lagenheter torde kunna gifwas, om hwilka icke heller någon uplysning blifwir lemnad, hafwa Riksens Ständer i anledning häraf funnir nödigt, at hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhalla, det Kammar-LolleZium matte undfå Nådig befallning, at laka närmare undersöka och til nasta Riksdag inkomma med en fullständig berättelse om sa wäl de redan upgifne förpantningar, som ock LcbleZelska förpantnings-godsen samt de flera som kunna finnas af lika beskaffenhet, och til hwilka Kronan kan äga rätt lil förpantningens återlösande. Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigste Allernadigste Konung!
Då man besinnar det vigtiga syftemålet “med detta förslag, att nemligen gifva de lägre sjöofficers-graderne en fullständig “insigt i tjenstens olika delar, och icke någon med urskiljning lärer kunna bestrida, “att, detta förutan, officersbildningen blir partisk och ensidig, pä ett eller annat “sätt till skada för det allmänna, sä synas de hinder som dervid kunna möta, böra “vara af synnerligen kraftig beskaffenhet, för att man ej skulle söka att öfvervinna "dem. Detta så mycket mer, som jag för min del icke kan inse något annat sätt “att äfven åt de lägre officers-graderne gifva den bildning, som vårt sjöförsvars, från “andra länders skiljda förhållanden kräfver, utan att alldeles skilja kustförsvaret “frän det yttre sjöförsvaret och åt hvarje bilda en egen officers-korps. Denna åtgärd “finnér jag så motbjudande och så stridande, icke allenast mot sjöförsvarets, men “fäderneslandets bästa, att ett dylikt förslag, från mig åtminstone, aldrig skall “framställas.” I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet hemställa att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 3 Juli 1800. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Ad 122. 7 M *»*. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Juli 1860. kl. 1 e. ra. Betänkande, i anledning af väckte motioner om upphö/vande af föreskrifter, angående censur A theaterpjeser.
Bifölls; och memorial, N:o 10, angående det för tryckningen af Preste-ståndets protokoll erforderlige papper: Godkändes. S. D. Föredrogs och bifölls Konstitutions-utskottets memorial, N:o 1, angående arfvoden för Utskottets kansli. S. D. Till handlingarne lades Banko-utskottes memorial N:o 6, med återlemuande af riksdags-fullmäktigen Jöns Jönssons motion, angående beskattning å privatbanker och hypotheks-föreningar, S. D. Föredrogos: l/o utdrag af Häderv. Bonde-ståndets protokoll den 4 dennes, innefattande dess beslut, att genom utdrag af protokollet, icke allenast uppmana Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet att ofördröjligen träda i verksamhet, samt att då sådant skett, Rikets Ständer derom underrätta, utan äfven inbjuda öfrige riks-stånden att i samma beslut sig förena, och 2:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets memorial N:o 2, i anledning af Bonde-ståndets omförmälde meddelande. Vid numera upplyst förhållande, lades förutnämnde "protokollsutdrag och Utskotts-betänkande till handlingarne. S. D. Till Konstitutions-utskottet remitterades den uti Stats-utskottets memoril N:o 12 anmälde anledning till anmärkning emot föredragande Stals-rädet och chefen för finans-departementet. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Remitterades till 10 Prot.-utdrag den 12 Januari 1848. Konstitutions-utskottet: Stats-ulskottets memorial N:o 12, i fråga om anmärkning mot föredragande Stats-rådet och chefen för finans-departementet; Stats-utskottet: Kongl Maj\ts den Jule innevarande månad på bordet lagda nådiga propositionj angående beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling; Pehr Olssons från Upsala län motion, angående förlängd arrendetid för E.
Jag anser fortfarande, att Hr Eudlings förslag innefattar en väsendtlig förbättring af det nuv:de förhållandet; och får jag slutligen erinra derom, att den anmärkta omständigheten, att de i enlighet med Hr Eudlings förslag valda juryer på många ställen sällan eller aldrig komme att fungera, enär tryckfrihetsmål derstädes ej förekomme, i min tanke icke kan utgöra något hinder emot förslaget, utan endast en anledn. att lyckönska de orter, der ett sådant lyckligt förhållande eger rum. Jag tillstyrker således E. o. Ad. att antaga det förslag till gemensam tanke Hr v. Koch framställt. Gr. Sparre, Erik: Den omständighet, att den nuv:dejury inrättningen är bristfällig, får väl icke vara en giltig anledning till att antaga hvilken förändrad organisation deraf, som helst, och då det nu gäller att välja emellan den gamla och den af Const.Utsk. föreslagna juryn, får jag öppet förklara, att jag är af alldeles motsatt mening med min värde vän, Gr. Lagerbjelke, som anser företräde böra gifvas åt Utsk:s förslag. I min tanke gifves det i lagstiftningsväg icke någon mera grundfalsk tanke än den, att åt delegerade af representationen öfverlemna utnämnandet af domare, och jag hade föreställt mig att det vore abed uti all lagstiftning, att den dömande makten skall vara alldeles skiljd från den lagstiftande. Const.Utsk. sjelft har yttrat, att ett af skälen för tryckfrihetsmåls öfverlemnande åt jurys afdömande är det, att jurymännen böra kunna förutsättas hafva en oväld och en sjelfständighet, som tilläfventyrs icke alltid kan påräknas hos domare, tillsatte af Eegeringen, enär det ofta är Eegeringens eller dess organers åtgöranden, som äro föremål för offentlighetens bedömande. Men, mine Hrr, våra egna åtgärder såsom lagstiftare äro ju äfven underkastade samma offentlighets pröfning! Vid sådant förhållande är det väl vår oafvisliga pligt att tillse, det vi icke inrätta sådana institutioner, hvarigenom vi sjelfva eller våra delegerade sätta oss till doms öfver denna offentlighet.
Adeln ingifne Memorial af Herr Berghman, Ambrosius Magnus, om förbud för högre eller lägre Auctoriteter att proponera en Allmänhet utgifter, utan föregånget Riksens Ständers beslut, samt af Friherre Wrangel, Henning, innefattande yrkande att emellan Riksdagarne, cj måtte till öfverläggning komma sådana ämnen, som tillhöra Riksens Ständers öfveriäggningar, blifvit den 10 Januarii och 17 Februarii, innevarande år, till Statsoch Lag-Utskotten remitterade; samt Ridderskapet och Adeln inhämtat, att berörde Memorial för det närvarande berodde på Lag-Utskottets handläggning, fann Ridderskapet och Adeln för godt, anmoda Lag-Utskottet, att, så fort sig göra later, nämn. de Memorial till slutelig pröfning, i hvad på Utskottet kan ankomma, företaga. Ut supra. S. D. Remitterades Till ConsfitutiemsZJtsiattet * Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 31 sistlcdne Martii, om en förändrad Redaction af 7 §• i Regerings* Formen. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch OeconoröiseUtskottet inkomne, samt den 24 sisth Martii eftermiddagen på bordet lagda Betänkanden: X',0 Af deri 2J sisllednc Februarii, i anlcd* Den i April. 171 ning af väckt fråga, orri jemkning i Rotcringen vid Westerbottens Regemente. 2:0 Af samma dag, rörande en föreslagen ny Ländtmäteri-Taxa. 3:0 Af den 20 silledne Februarii, rörande beståndet af sådana Contracter, sorn emellan Pastorerne och Församlmoarne blifvit upprättade , och hvarmed bada uuklam sig nöjde. Ut supra.
Man får där den goda lärdomen o111 sina skor, watt om man btlr dem med sig h a r t man går, så har man skodon i mariga &amp; r ». Barnens julrosor bar redan i flere %r bidragit till de danska barnens julglädje; under de senare åren liar den lilla publikationen kommit till oss i svensk dräkt. De allra flesta illustrationerna stanlim från Danmark; många af dem äro i hög grad tilltalande s å s m » Kavalleriet vattnar sina Iiastara och &gt;En opålitlig barnpiga,. Obegripligt rolig ar afven taflan som föreställer apor, som undersöka en i land fluten kofferts innehåll. En sådan djurplanscli är både nyttig och nöjsam, men vi tro icke att ~Djiirens skridskobana » skall vinna barnens sympati. De först % den nog icke heller, då satir i allmänhet icke ar barnens genre. Mot en annan teckning skulle vi i vida högre och starkare grad vilja opponera oss: druckna inän böra aldrig ritas som, roliga gubbars for att få barn att skratta, shom fallet är i, Ett pojkstreckw sid. 16. Man kan ej nog tidigt lära barn, att dryckenskap ar iihgot man skall afsky ocli ej skratta åt. Och. hvarför skall bränvinsflaskan stå på bordet i den hygglige skomaka&gt;Panik i dockskapet)) iir just en sadan munter rens Iiils sid. 1 2 3 tafla, soin sinå barn tycka om. Hvarför Jenny Nyström late * en liten flicka i » En juldröm » se endast. tennsoldater, kunna vi ej förstå, ej heller hvarför den lilla flickan, som ligger i en fin sparlakansäng ej lärt sig a t t ställa sina skor på golfvet, utan ställt dem på sina klader. V i ha ngstan iiteslutaiide uppehållit oss vid illiistrationerna, men dessa spela ju i jultidiiingarna en lika så stor roll som texten. Denna senare är i alliniiiihet nnderhållande och god.
SKOMAKAREN. är en så'n der idealare, och han gör sån't här när han är ledig om söndagarne. VAGNMAKAREN. Jo ser du, jag har en lärpojke der hemma, som det är obegripligt svårt att utröna sjelfva kärnan i strofen. SKOMAKAREN. Om jag får säga min mening, så tycker jag att jag inte, att vi ha regnet här! Det är just det fina det, ser du! Men tyst, tror (Tar på tig karpusen.) regnet och låta blöta sig för den der gamla stofilens skull. SKOMAKAREN. Tycker herrarne, att det är skäl att stå här i VAGNMAKAREN. måste åtminstone ta trion innan vi går, för när vi Vi ha ju anslag för att uppehålla sången och vi sätta an till sammans så skulle väl inte sjelfva den kunna sofva! Festtalet deremot kan man alltid skänka, och det är i alla fall för liten publik för ett så stort tal. Vi tar trion alltså! C, fiss, g, h. Den är inte så idealisk som arian, men den ådagalägger mera sakkännedom om de enskilda förhållandena. (Regnet smattrar och blåsten tilltar.) den der gamla charlatanen. Anslag? Sex mark person! Det kan man vara utan! Ja det tycker jag med... VAGNMAKAREN. SKOMAKAREN. Det må fan stå här längre och förkyla sig för LIKTORNSOPERATÖREN. kanske; var ni kanske inte med och gjorde honom till en stor man med medalj. VAGNMAKAREN. Var ni inte med och subskriberade på bysten git ner oss... Nå, vi voro väl tvungna, annars hade man taSKOMAKAREN. minne, jag sjunger trion ensam! Ja, men det är otacksamt att inte vörda hans LIKTORNSOPERATÖREN. hem och äter frukost. Ja, det kan du göra, som står i karpus, jag går (Kastar kransen på statyens sockel, slår upp kapuchongen och springer.) VAGNMAKAREN. här spektakel. Adjö! Det är sista gången, jag lånar mig till sådant SKOMAKAREN (ensam).
3trv &amp; i / n3, aj; » ofcjsföS 6&amp;.alj ?uet fukten, oclv 1 / j.um å t Tredje samlingen a f » Ur lifvet » fick först a t t förliden j u l sin afslutning; redan år 1886 utj:öfc kom under titel af samlingens fjärde band författarinnans hittills omfångsrikaste berättelse, En sommarsaga,. I sin helhet måste denna ett öfver 400 sidor starka berättelse anses vara ett verkligen betydande arbete o m det än ej markerar något framsteg utöfver den ståndpunkt, som hon tidigare uppnått. U n d e r de senaste åren har A n n e Charlotte Leffler nästan oafbrutet vistats på resor, o c h hennes skönliterära publikationer ha därunder inskränkts till en serie intressanta resebref, hvilka tid efter annan återfinnas i hufvudstadens tidningar, förnämligast Stockholms D a g - alad. H e l t visst har dock ej hennes penna hvilat från större v e r k; på dramatikens områ- de fingo så senast våra grannar danskarne höra utaf henne, då hennes här ännu ouppförda lustJlÉNAN. genom-BottaS 2) i. n i !j.u » 6få- olLo jaoHafen, ä t, tjmntgt tåaa3 oorV pttj.33 j:tam j-ag me 3 fiät anemonet. o c n. — © e n. meSanjkitt i^og o^uet 3 t u a ett Stöin. 3Ltt - Råt 3 u g ö t, ofiuO-tofc » ttofc tegrt. Joh. Kléen. Tillkännagifvande. Undertecknad är bortrest från och med den 4 dennes, och förestås redaktionen under min bortovaro af hr Johan Nordling samt expeditionen och ekonomien af hr Alexander Hellberg. Skrifvelser, som innehålla bidrag till tidningen eller pä något sätt röra tidningens innehåll, böra adresseras till Iduns R e d a k t i o n, rekvisitioner, penningförsändelser och dylikt till Iduns Expedition, S t o c k h o l m.
Olämpligheten och obilligheten af ett dylikt stadgande vore uppenbar; och för att afvärja de följder, som deraf kunde uppkomma, fordrade försigtigheten, att man icke emottoge dylika personer eller begagnade sig af deras arbete, hvilket åter komme att för dem afstänga utvägarne till försörjning. Om en sådan person tillbragt 2:ne af de sednare åren på serskilda ställen, men förut under 3 års tid haft stadig vistelse inom annat fattigvårds-samhälie, skulle, efter hvad nu finnes stadgadt, detta sednare samhälle vara pligtigt att honom försörja; och om man antoge, hvad ganska väl kunde inträffa, nemligen att en dylik person, efter fyllda 15 år, aldrig vistats 3 fulla år inom något samhälle, skulle denne i fråga om fattig-försörjning, tillhöra den församling, hvartill han vid nämnde ålder hörde, oak - Lagoell Ekonomi-Ulskollens Betänkande, N:o 35 13 tadt, många år derefter förflutit. Vid jemförelse af föreskrifterne i 15, 16 och 18 §§ syntes det icke vara tvifvel underkastadt, att försörjnings-skyldigheten af en person, som från annat fattigvårds-samhälle inflyttat, icke bör af detta sednare bekostas i annat fall, än för så vidt försörjning ifrågakommer under 3 år från den tid, som förflutit efter det inflyttningen egt rum. Detta förhållande syntes vara obilligt för det samhälle, dit en sådan inflyttning skett. Under nämnde tid kunde den inflyttande på ett eller annat sätt lätteligen hafva hulpit sig fram, utan att behöfva anlita samhället om understöd, och innan ett sådant anlitande skett, kunde han icke anses deraf vara i behof. I fråga om inflyttande personers förening med annat fattigvårds-samhälle än det, de förut tillhört, samt vilkoren derför, vore i allmänhet mycken försigtighet af nöden, såvida man ville undvika de betänkliga följder, en förhöjd fattigvårds-tunga samt en tillökning i fattig-klassens antal måste medföra.
Därför må du, när jag slutit mina ö g o n i dödens ro, återvända till henne, som är ditt lifs ljus, o c h njuta en lycka, ogrumlad af ånger o c h samvetskval. » Sedan riddaren hade sagdt detta, låg han en stund alldeles stilla. Så drog han en enda, djup suck, och allt var slut. Den odödliga anden hade frigjort sig från tidens bojor. Sonen tillyckte sin faders 7 — IDUN JNNIN ögon, stannade tre dagar o c h nätter i tårlös smärta hos den d ö d e o c h drog sedan åter ut i skogen. Utanför kojan stod Margit. E e d a n på afstånd upptäckte hennes spejande öga maken. K o m han månne för att säga h e n n e farväl för alltid? H o n vågade ej skynda till hans möte, men han hastade emot henne, slöt henne i sina armar o c h hviskade i hennes öra faderns afskedsord. Och medan de så stodo, föllo fjällen från yng. Klart och tydligt hörde han än en gång skapelsens lofsånger, m e n de ljödo stilla o c h dämpade nu, ej högt jublande o c h berusande s o m i de första dagarne af de ungas kärleksförbund. IIIIIIIIIINIIIMIII IILNTIIM I IIIIIIIIUI 1899. I HIM V i d • tvätt af linne, ylle och färgade saker använd H | E O N L O I M N I S T V Å L H UN A NDERSSON, Bjärstad, Kuddby, utlämnar profver till för hösten moderna fyrskaftade hemväfda klädningstyger. Finnväfnad. Afpassade mattor, vackra, lätta och moderna mönster. I det gästfria o c h för sin tid eleganta föräldrahemmet spred h o n trefnad och glans. Men äfven utanför h e m m e t togs hennes fina och odlade smak i anspråk. M e d henne bortgick en af de sista lefvande erinringarna o m det minnesrika lif vet i universitetsstaden, då » seklet ännu var ungt ».
De af Statsmedlen sålunda förskottsvis bestridda och af Riksgälds-kontoret derefter ersatte förvaltningskostnader hafva i medeltal utgjort omkring 10,000 R:dr B:ko årligen, hvartill komma dels de kostnader, som utgifvits såsom understöd till invånarne i Gustavia, i följd af den derstädes år 1852 timade eldsvåda, till belopp af nära 12,000 R dr B:ko och dels det för friköpande af slafvarne, enligt Rikets Ständers medgifvande, under åren 1846 och 1847 från Handelsoch Sjöfarts-fonden utbetalda och sedermera i denna fonds räkenskaper afskrifne belopp af 119,760 R-.dr B:ko. Uti ofvan omförraälda Utlåtande har Stats-Utskottet bland annat, i fråga om öns öfverlåtande till någon annan stat anfört, hurusom å Svenska Regeringens sida vissa politiska förhållanden dervid ej kunde förbises, enär stater, som anse denna koloni sakna all betydenhet så länge den innehafves af Sverige, sannolikt med missnöje skulle se att herraväldet öfver densamma tillerkändes något annat land, hvars politiska och merkantila interessen dervid kunde på ett verksammare sätt befrämjas; hvarjemte, beträffande det då väckta förslaget att öfverlemna ön åt sitt eget öde, Utskottet med skäl ifrågasatt att, i händelse af bifall till ett sådant förslag, Sveriges Regering och folk skulle af andra bildade Nationer ådraga sig förebråelser för ett förfaringssätt, stridande både emot folkrättens grundsatser och staternas förbindelser ej mindre emot hvarandra inbördes än emot sina egna undersäter; hvadan Stats-Utskottet hemställt att samma förslag icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Man var nu uppför backen, och just då den fromma äkta mannen försäkrat, att han skulle bjuda till att taga sig tillvara för denna ovana, lät fru Borgensköld piskan svänga på Bruntes rygg, tilldess han satte sig i lunk och guppade af, förbi den ena gruppen med bugande kyrkfolk efter den andra. Då löjtnant Borgensköld icke mera kunde få njuta af sin hustrus sällskap, inväntade han Hilda, som kom efter, nätt hoppande på gräskanten vid diket, för att slippa dammet från landsvägen. – ”Jag kan just undra, mitt barn,” sade pappa och lade käppen betänksamt vid näsan, ”om vi ha magister Wallinder i dag eller den gamle Stenberg i vår kyrka?” ”Gamle Stenberg?” utbrast Hilda förvånad, och var nära att klifva ned i en stor vattenpöl. ”Predikar då icke magistern här hvarje Söndag?” ”Nej, visst icke, mitt barn; endast hvar tredje. Här finnas tre kyrkor och tre prester; de byta om hvarje Söndag.” ”Nå, men då kan ju pappa veta, hvems tur det är, att predika i dag uti B–by.” ”Jag har icke varit vid kyrkan på ett par Söndagar, kära du, och derföre har jag glömt ordningen.” Hilda teg, men tänkte för sig sjelf: ”Hvilken förtret, att gå i hetta och damm en hel fjerdingsväg, endast för det nöjet att gäspa vid gamle Stenbergs långsläpiga predikan! Att jag också ej kunde fråga någon af folket, förrän jag gaf mig ut. Det var för tråkigt!” Nu kom en bonde lunkande på en annan Rosinant. – ”God dag, fader Ola i Ringstad,” sade löjtnant Borgensköld och lyftade på den grå kaschetten. ”Vet fader Ola, hvilken af presterna vi hafva i B–by i dag, och hur står det till med helsan?” ”Tackar som frågar, herr spektor,” svarade Rosinant-ryttaren. ”Det är nu så der! Inte annat jag vet, ha vi komminister Dahlstedt i dag;” och härvid linkade fader Ola i Ringstad vidare.