Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det är den inre Penninge - rörelsens, igenom Disconternas fall , hämmade liflighet och den deraf uppkömne osäkerhet, så är sådant så mycket mindre Konungen obekant, sorn det uti sjelfva Riksdags - kallelseri är utiriärkt såsorri det ämne, hvaröfver Kongl. Majit ville med Riksens Ständer rådgöraÄtt i sådant afseende införa ett Tillägg i Tacksägelse - Åddressen vär således icke nödigt, och det bör derföre förmodas, att Friherre Stael haft något annat till föremål; meri då ingen ting är uttryckt bör det igenom Protocolls-Utdraget bestämmas, hvilka delar eller puncter af det inre tillståndet i landet, sorn anses vara Kongl. Majit okände och behofvet af rättelse i Samma afseende utvecklas. — Då först gifves én grund för omdömet om de uppgifne anledningarne till klagomål äro grundade eller ej, och då först lt3n efter min tanka eri Diskussion med sak-kännedom om föremålet derföre, äga rurri. Det är af Sådan anledning, Sorn jag för miri del skulle önska, att den serri Väckt frågan, äfven blefve ålagd författa Protocolls ■ Utdraget, sorni skall ligga till grund ej allenast för Expeditions - Utskottets befattning, meri äfven för våra Med - Ständers pröfning, huruvida de vilja häruti instämma eller ej; jag har bort vid detta tillfälle uppläsas ett Memorial, som gör snärt sagt en Recension af framfarna Ständers åtgärder, och som tyckes Ridd. och Ad. Proi. 1, P. l) : 10; !I4 Den 2 December. utmärka, att Svenska Folket deraf hämtat ert* dast en bedröflig erfarenhet. Jag kan för min del icke instämma i denna tanka. Jag mins fc8C>9> då Fienden nyss hade varit några mil ifrån Hufvudstaden, och då Krigshären var till en stor del förstörd och tillgångarne utblottade. När vi då samlades, sysselsatte män sig icke med att uppgöra teckningen af Rikets nöd, men att rådgöra huru Fäderneslandet skulle räddas.
Wid deras ljus upphör all olika öfwertygelse, hwilken ända dit intill bör med skonsamhet betraktas. Det är wid ett sädant förhällande som alla Intrigens ock Kabalens försök, derest de skulle wilsta inblanda sig i ärendernas gäng, blifwa vnyttiga, och det är i detta naturliga sticksöm hofsamhet sä noga urssillies ifrän egensinnighet och envishet. Bär man dä ej framför allt annat systelsätta sig med de Practiste Bewisen för hwarje saks sanna nytta, och endast antaga hwad man kallar Practistt anwändbart. Pä desta allmänna grunder önskade jag, att wid hwarje förekommande BestattningSfraga, Riksens Stander funne för godt lämna fullkomlig frihet till deras Vewillnings-Utskott att förestå medlen, och Den zo Julik. 2089 och sedermera icke pröfwa desta medel annorlunda än jemförelsewis till hwarandra, och till den Bewillnings'Summa som mäste sökas. Det är först i en sadan sakernas ordning som Riksens Ständer kunna blifwa öswertvgade om, att de walt de rätta medlen; och wid tillämpning häraf till ifrägawarande ämne om Land,Tulls»afgiften, önstade jag det hafwa kunnat blifwa en följd, att den nu as bada Ucstotten betragtades endast till sin Ekonomiska egenskap, r afseende pä Uppbördens förmenta inflytande såsom hinder för den inre rörelsen, jemförd til! dest natur af Bewillning, och deraf päräkneliga afkomst efter lämpelig Bestattningsgrund, och att Utskotten kunnat efter öfwerwägande häraf Classifiecra fragan lill sin mer eller mindre anwändbarhet, att inga uti beräkningen af Bewillnings, anslag; men alt Hufwudfragan, stall Land-Tulls-afgift dertill höra eller icke, mätte uppskjutas att komma under Riksens Ständers stuteliga afgörande, före an i sammanhang med Utskottets generela tafla öfwer de tjenligaste medlen till utfinnande af den tota! Summa som bewilljas mäste.
Våra befordringslagar, mine herrar! äro af den natur , alt jag knappast ser, huru från Statsrådsprotrn någon grund för nnmarknrr i afseende på hefordringssystemet skall kunna bernias. Det enda förhållande, i afseende hvarå anmärkn. skulle kunna ifrågakomma, vore vid tillsättning af prester eller förslag, och om vid ett eller annat tillfälle någon mannamån dervid kunnat äga rum; men Utsk. fattade den allmänna principen alt icke vidröra så be - Den i Juli c. ra. skaffade förhållanden, emedan de blott utur individuella syn? punkter kunde bedömmas; och hvad militära och civila embetsmanna-befordringen i allmänhet vidkommer , så får jag förklara, att sjelfva det klandervärda deruti icke är möjligt att utfinna ur Statsrådets prot., utan måste äga sina orsaker djupare i samhället. De torde kunna hemtas till stor dej från vår fyrsplittrade representativa statsförfattning , hvari? genom vi hafva ett sjelfskrifvet Stånd, utur hvilket hufvudsakligen de högsta embelsmanna-platserna besättas, hvilket icke skulle blifva händelsen, om Representationen vore annorlunda sammansatt. För Utsk. har det ej varit möjligt att ingå i kritik öfver befordrings-systemet, emedan sådant för1- utsätter, att Utsk. skulle ingå i bedömmande om hvilken som varit skickligast, i händelse Utsk. af prottn funne att någon klagat deröfver, att han blifvit förbigången ; men sådant är både oförenligt med våra förmer och äfven omöjligt att verkställa, med den ringa ledning ett R. St:s Utsk. kan äga för ett sådant bedömmande i offentliga handlingar. Sedan rege? ringsmakten dragit under sig steg för steg hela befordringsväsendet, är det billigt, alt hon blir ansvarig för de an* märkntr, som i detta hänseende kunna göras; men att ur Statsråds-prottn utdraga dessa anmärkntr , ar och förblir en omöjlighet.
Maj:ts derom i nåder gjorda framställning, bifallit, all Majoren och Riddaren af E. K. Maj.ls Svärds-Orden G. W. Gyllenhammar, då han erhölle afsked från Direktörsbefaltningen vid Straff-fängelset i Warberg, linge å allmänna Indragningsstaten uppföras till erhållande af en årlig pension af 1,200 R:dr, har E. K. Majit, enär berörde nådiga framställning skett under förutsättning, att Gyllenhammar, hvilken under utöfningen af Direktörsbefaltningen ådragit sig en för helsan menlig åkomma i hufvudet, skulle se sig föranlåten att från nämnda befattning afgå, innan han uppfyllt de vilkor, som Rikets Ständer vid 1841 års riksdag i allmänhet bestämt för andra likartade tjenslemäns rätt till pensions erhållande, men Gyllenhammar likväl sedermera, oaktadt sin genom ofvannämnda åkomma försvagade helsa, fortfarande bestridt Fängelsedireklörsljensten, den lian nu under en lid af mer än 10 år innehaft, samt han snart uppnådde 65 års ålder, föreslagit, att Rikets Ständer vid sådant förhållande och med afseende jemväl derå, att straff-fängelset i Warberg, som inneslöte omkring 450 lilstidsfångar, vore det största lifstidsfängelse i Riket, och alt Direktörsbefaltningen derstädes i vigt och ansvarsfullhet vore jemförlig med Direklörsbefaltningen vid Straffoch Arbetsfängelset å Långholmen, hvilken sistnämnde befattnings innehafvare, vid sitt afskedstagande, fått af Rikets Ständer sig beviljad en årlig pension af 1,500 R:dr, måtte medgifva, att Gyllenhammar, då han, efter uppnådda 65 års ålder, erhåller afsked från sin ifrågavarande Direklörsbefaltning, måtte uppföras å allmänna Indragningsstaten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, likaledes till nyssnämnda belopp, eller 1,500 R:dr; och halva, på sätt E. K.
Electorer (Riksens Ständers'), att välja Justitia-Om bud små t:, V941* att välja dess Suppleant, V946. Expeditions-Utskottets Memorial, äng. ytterligare Betjening, ]I. 3. _ ang. de nya constitutionella förhållanden i mellan Sverige och Norrige, lil. 287. — äng. Renskrifvare-hjelp för Utskottets Caczlf ster m. m., V 738. — .— ang. kallelse till nästa Riksdag, V. 1715. ang. Magazins-Inrättningen i Riket, VI282. Ingress till Bevillnings-förordningen, V. Del. 4 Afd. a89- Instruction för Riksens Ständers Banco. Utskott, I. 453- J justities-Ombudsmans (R. Ständers) Embets-berättelse för år 1813, I171. dito för år 1814, I. 2.23. t dito till Rikets församlade Ständer, 1. 276. L. Lag-Utskottets Memorial, rörande Justitise-Ombudsmahnens afgifne berättelser, I. 4B2. — om Bouppteckningar och arfskiften i Stä* derna, II. 23. om ytterligare Betjening, II. 46. om Reuterskölds Motion rörande förbindel» sers försättande i likhet med vexlar, II. 48. om Frih. Cederströms Motion ang. förän dring af åtskilliga Lagens stadganden, II. 35-8. om Ordinarie Domares å Landet rätt att med Sterbhusntredningar sig befatta, II. 428. — om Dagtraktamente åt Nämndemän vid pri vata förrättningar, II. 431. — om straffet för tjufvar och om fängförsel, IL 4?r, om Prästbevis till för brott dömde perso ner, II.
BorgarePä Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters Project till Instruction för Riksens Häglof, Ständers är 1815 ntsedda Deputerade till deltagande uti Revision a f i8jo och sednare ärens KrigsRäkenskaper, Deputerade böra låta sig angeläget vara, «å Väl att generel fullständig Redogörelse öfver Bela Krigs-fonden och hvad thy af Stats-Veriet eller eljest tillkommit, blifver meddelad, sorn ock att i pjader tillförordnade Krigs - Administrationsoch RedogöreJse-Verks-Rakenskaper i Behörig tid inkomma; ägandes Deputerade, efter inhämtad underrättelse om de åtgärder Kongl, Kammar - Rätten härtill vidtagit, i grund af Kongl. Majus, rörande Krigs - Revisionen, den 37 September 1814, naeddelte organisations föreskrift, att om utevarande Räkenskapers insändande aflåta erforderliga påminnelser till Vederbörande Verk och Embets-ställen, samt, om vägnar J3. LT. Santesson, vägnar Anders Persson, C, Sylvan, svar Den 5 Augusti 3*7 »var uteblifver eller verkställighet oskäligen " fördröjes, hos Kongl. Maj:t anmäla förhållandet. §. 2. De Generela Räkenskaperna öfver hela Krigsfonden, med hvad t hy af Stats - Verket eller eljest tillkommit, böra af Riksens Ständers Deputerade omedelbarligen granskas, och kommer så val utlåtande deröfver till Kongl. Majit i underdånighet meddelas, som berättelse vid nästa Riksdag till Riksens Ständer afgifvas. §• 3- Sedan Deputerade genom omförmälta granskning af den Generela Redogörelsen för KrigsFonden, haft tillfälle inhämta ej mindre hvaraf den bestått, än hvilka medel derifrån till de hufvudsakliga Krigs-Administrations - Verken blifvit afförda , böra Deputerade granneligen forska och tillse, huruvida allt vid bemälte
S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Occonomie-Ut skottens Utlåtande, N: o i4> i anledning af motioner, rörande granskning af Lurendrejeri-Författningarne: bifölls. S. D, Föredrogos å nyo Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial: JNT:o /\i5, i anledning af verkställd revision af de vid sista Riksdagen beJiih, till /? St. Trot. i834 och 1835. 9 Samt, lidra Bandet 3. 5 :te Häftet. 18 Prot. Uidr. ck 9 Mars 1835. viljade extra Stals-anslag för försvars-verket lill sjös sarai Kungsholms och Drottningskärs befästande; bifölls/ N:o 4 16, i anledning af motion, i frågan otn räntetagares oell ränlegifvares uppsägnings-rätt lill leverering in natura: Ståndet lät dervid beto; och JN:o 4>8, i anledning af Fullmägtiges i Riksgälds-Coulorets skrifvelse, angående gralification åt Tjenstemän derstädes, hvilka serskildt fått sig uppdragen befattningar med utbetalningar och redovisningen för utgiflerne i och för innevarande Riksdag: afslogs. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en, af Herr Petré, Thore, väckt motion, att Stats-Utskottet måtte anmodas att, på grund af 69 §. Regevings-Foimen, ibland sig utse
Om denna plants försäljes, enligt 4:sta alternativet efter Svensk vigt med tillägg af slag-skatten, d. v. s. att köparen till Banken erlägger betalning i Bankosedlar å 428 sk. per R:dr specie för icke allenast hvad plantsen, i händelse den utmyntades, skulle lemna Banken eller förenämnde lV.dr 3,425: 34. 2, utan äfven det belopp i silfver, sorn vid utmyntning skulle, såsom slag-skatt, tillfalla Myntverket, erhåller Banken B:ko R:dr 3,147: 15. 4. Försåld, enligt 2 ulra alternativet, efter Ilamburger-prof och vigt, samt ett pris af 2 7 Mark 12 sk. Hamburger Banko per mark fint, utgörande, ä 128 sk:s kurs, 24 R:dr 32 sk. Svenskt Banko, bekommer Banken deremot för samma plants. Bankens försäljningspris å ifrågavarande plants blifver således i sednare fal let 31 R:dr 12 sk. 2 r:st Banko högre än i det förra, hvilket åter härrör af skillnaden i värdet af Hamburger Banko. Det nu väckta förslaget om nedsättning i Bankens pris på omyntadt silfver hvilar på den förutsättning, att den enskilde skulle för sina liqvider å utrikes ort beredas större fördel genom uttagande af myntadt, än omyntadt silfver. För bedömande i hvad mån denna förutsättning rnå vara grundad, har Utskottet inhemtat och får här meddela upplysning om de belopp i myntadt och omyntadt silfver, som under sistförflutna 3 år från Banken utlenmats. Banken har utgifvit i myntadt silfver: Omyntadt silfver har År 1854 icke från Banken uttagits, men „ 1855 deremot för R:dr Sp. 9,267: 38.
Mitt sista yttrande har visserligen rlirect sammanhang med den fråga, Gr. Cronhjelm väckt, att R. o. Ad. nu på förhand skulle besluta, att Constit.Utsk:s betänk, må ytterligare hvila på bordet. Jag kan ej heller med Hr Gr. o. Landtm, dela den opinion, att man, när ett mål för tredje gången förekommer, kan tillstädja dess ytterligare hvilande på bordet; men väl kan beslut derom fattas, innan föredragningen sker. Frih. Boye: Oförmodadt finnér jag mig satt i behof att ännu en gång yttra mig för att uttrycka min glädje deröfver, att denna fråga beror på Hr Gr. o. Landtm:s eget afgörande, som bestämmer, i hvilken ordning ärenderna skola föredragas. Gr. Cronhjelm: Jag är visserligen af samma tanka, som Frih. Cederström i afseende på rätta förståndet af 49 SPiiksd. Ordn.; men då Hr Gr. o. Landtm, anser sig kunna göra den propos., jag begärt, äfven sedan Const.Utsk:s bebetänk. blifvit ånyo föredraget, afstår jag gerna för närvar, från min begäran, ehuru jag ganska val påminner mig, att vid flera föregående tillfällen en sådan begäran blifvit vägrad, sedan målet för andra gången varit föredraget. Vid förnyad föredragning af Exped.Utsk:s d. 2 dennes f. m. på bordet lagda memor., i anledn. af återremiss af XJtsk:s förslag N:o 33 till und. skrifvelse, ang:de de af K. M. vid sistförflutna riksdag föreslagna ändringar uti ig, 21 och 88 §§• Reg.F., fann R. o. Ad. för godt att godkänna det af Utsk. under N:o 4° ingifna förändrade förslag till samma underdåniga skrifvelse. Ånyo föredrogs Frih. Ehrenborghs, Casp. Wilh., d. 28 sistl. Maj e. m. på bordet lagda motion, att en del af anslaget på g:de hufvudtiteln måtte användas till amortissementsfond för lån åt jordbruket och näringarna. Frih.
» Ja, jag vore nu olycklig, om det vore jag, soni inaste göra det », säger du skrattande, Pinen jag får val trösta inig med, att jag liar mitt eget arbete, dar jag är lieinim ». a Jaa, ja », filosoferar guininan,. » och dar skulle en stackare som jag vara illa koininen, det är allt säkert, det. J&amp;, det ar nog så liar i världen, att hvar ocli en så har en sinn marriter,. Och efter ytterligare ett vänskapligt leende skiljas ni i t för att aldrig se hvarandra åter förr än på rakenskapsdagen, inför den rättfärdige doinarens ansikte, d % vårit » marriter » skola pröfvas efter en inåttstock, kanske iiågot olika den, som användes har nere. Men livart i all världen liar under tiden verkmastaren tagit vagen? Han iir ingenstädes till finnandes. H a r jorden uppslukat bonon1? Ålinej! Plötsligt hörs en röst öfver ditt huf vud: » J a g ber o111 förlåtelse, jag kommer p5 ögonblicket !^ ' Tydligen är lian tagen i beslag igen af någon hjalpbeliöfvande. Det är då förskräckligt, att allt, som g i r i olag på niaskinerila, skall ske uppe v i d taket! - Omsider återkominer dock din ledsagare till jorden. Innan lian g i r bort med dig, vänder han sig till en vafver ska med iiagra halfhögt uttalade, skarpa ord, hvilka lata som: oförlåtligt slarf! !, och ~ f i icke r förekomma en g h g till:). Dii har hunnit studera henne, medan lian vas där uppe. Det ä r en låiig, vacker flicka om 18, 19 ar, ett barn af fabriksindustrien efter allt a t t döma, med genoinskinligt hrit, nigot gsaaktig hy, rufsigt, friseradt hår och ett par kalla, oblyga ögon.
Försummas detta är panten hemfallen till Banken. o:o. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 8. y 5:o. Lånebeloppet må oj öfverstiga det värde, hvartill panten kan beräknas sedan den blifvit förvandlad till mynt. Det föreslås till 50 R:dr R:mt för 1 skålp. kontrollhaltigt silfver och 7 R:dr 80 öre för 1 dukat i guld. G.o. Lånen utgå oafkortadc till pantens hela belåningsvärde.” Häruti hafva instämt Riksdagsfullmägtige Olaus Eriksson från Göteborgs r* Sm8 Pehr Ostman från Wester-Norrlands län, Lars Gustaf Andorsson fran Jidrsborgs län, Nils Svensson från Christianstads län; af Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, af Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, och af Anders Gudmundsson från Hallands län. Bih. till B. St. Rättelser uti Banko-Utskottets Berättelse N:o 6. pag. 4 rad. 6uppifr. står: utlevererade lånebelopp Läs: utlemnade lånebelopp „ „ „ 21 „ „ mot säkerhet „ mot dylik säkerhet „ 14 „ 2 „ „ att på Stockholms Börs ^ att endast på Stockholms Börs ,16 „ 1 nedifr. „ och under omständigheter , och andra omständigheter STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, ISOG. Banko-Utskottets Memorial M 9. i m 9. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Jan. 1860, kl. 12 midd. Memorial om utseende af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskont-verkens räkenskaper och förvaltning. Enligt gällande föreskrifter skola revisionerne af Banko-diskontverkets i Stockholm samt LSne-kontorens i Göteborg och Malmö räkenskaper och förvaltning taga sin början den 1 Mars och af Låne-kontorels i Wisby den 1 Juni hvarje år.
Juni afgifna underdåniga betänkande angående lämpligaste rigtningen för en jernväg norrut från hufvudstaden, m. m.»; 7:o) en del af reciten, som, angående motiverna för en jernvägsstambanas dragande öster om Sigtunafjärden till Upsala, anförts uti Kongl. Maj:ts den 25:te innevarande månad till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition, angående Statens jernvägsbyggnader: 8:o) Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråles, af flera Statsråder biträdda reservation, äfvensom Statsrådet Malmstens tillägg till berörda reservation, samt till en del jemväl Hans Excellens Justitie-Statsministern, Friherre De Geers, och i vissa afseenden Statsrådet Grefve von Plåtens reservationer, som fogats vid samma Kongl. Proposition, — får jag ödmjukligen föreslå: a) att en jernvägsstambana emellan Stockholm och Upsala, öster om Sigtunafjärden, bygges med medel, som Rjkets Ständer denna riksdag anslå till byggande af Statens jernvägsstambanor, samt b) att arbetet för jernvägsstambanans fortsättning från Upsala till Sala under instundande statsregleringsperiod, likaledes på Statens bekostnad, börjas och fortsättes så långt de medel, Rikets Ständer dertill kunna anslå, räcka. Och förbehåller jag mig, att, sedan den Kongl. Propositionen, med tillhörande protokoll, blifvit tryckt och utdelad, få i ett särskildt anförande utveckla syftemålet med och motiverna för denna motion. Stockholm den 30 November 1862. I.. V. Henschen. Af Herrar Henschel! oell SllllllVilli.SOU 1 Om anvisande af statsmedel till en teknisk läroanstalt i Upsala. I händelse här i riket införes en fullständig näringsfrihet, sådan den föreslagits af Herr vice Talmannen P.
ProtocollsUtdrag åsyftat en samling eller ett sammandrag af alla gällande Banco-Verket rörande författningar, hafva blifvit vidtagne innan mitt inträde i Bmco-Styrelsen. Ehuru jag således ej deltagit i de beslut, som till desse åtgärder föranledt, har jag dock, med stöd af BancoReglementets 17 §., trott mig böra hemställa huruvida mig vöre tillätet att, i frågan om ett sammanfattande af Banco-Författningarne, få vid Fullmägtiges Berättelse till blifvande JlancoUtskott bifoga mitt serskilta Utlåtande, hvilket Herrar Fullmägtige jemväl täckts bifalla. Banco-Utskottet har yttrat, att som ifrågavarande företag fordrade i utförandet mera noggrannhet och mogen öfverläggning an skyndsamhet, ville Utskottet ej bestämma någon viss tid för dess fulländande, utan öfverlemnade till vederbörandes nit, att, så vidt tid och omständigheter medgafvo, uppfylla Utskottets önskan. Enär således icke någon prsescriptionstid för arbetets fullbordande blifvit föreskrifven , och Fullmägtige i deras nu afgifne Berättelse antyd t, att efter de förberedande anstalter, sorn blifvit vidtagns, ett generelt Sammandrag af Banco-Författningarne i systematisk ordning framdeles skulle kunna uppgöras, borde jag egenteligen intet hafva att anmärka vid det upp. 84 Berättelse uppskof som ägt rum med berörde generela Forfattnings utarbetande.
Mig synes det gifvet, att om den nya konkurslagen verkligen innefattar en stor förbättring, så vore det att göra både E. o. Ad. och landet en stor skada, om man, för att bibehålla detta forum i konkursmål, hindrade landet från att komma i åtnjutande af fördelarne af en bättre konkurslagstiftning. Då det således här är fråga om att bereda det allmänna och E. o. Ad. en stor förmån, kan jag icke inse något skäl att motsätta sig saken. Skulle det deremot visa sig, att den nya lagen icke vore så god, så förfaller också frågan om forum privilegiatum. Jag anhåller om bifall. Gr. Sparre: Jag tror, att frågan invecklas, om den fattas på sätt Hr Printzensköld gjort, eller såsom en eftergift å E. o. Ad:ns sida. Det är nemi. icke någon eftergift, utan det en sak, som ligger i E. o. Adois egna ledamöters intresse. Det är icke någon koncession, utan en förändring i lagen, som är nyttig för icke allenast E. o. Ad., utan äfven för öfrige samhällsmedlemmar, och det borde väl icke kunna vara något skäl för E. o. Ad. att motsätta sig densamma. Tåg skulle icke säga ett ord, om här vore fråga om att afskaffa en rätt, som för någon medförde den ringaste fördel; men jag tror, att den nuv:de ordningen är för E. o. Ad. ett besvär, ett onus, utan afs:de på de olägenheter, den medför för öfrige medborgare. De fleste af en persons fordringsegare äro naturligtvis boende i orten, och det är för desse, som det gäller att resa 7 0 till 80 mil bort. Jag anhåller således, att Den II Juli f. m. 29 frågan icke drages in på koncessionernas område; ty det gäller ej någon koncession, utan blott att göra en förändring, som den nya lagen ovilkorligen fordrar. Man säger, att hofrätten kan lika väl känna personer i Stockholm, som rådstugurätten. Men då hofrätten omfattar ett territorium af mycket vidsträcktare omfång och den måste välja ombudsmän inom den ort, der borgenären är boende, så blir det naturligtvis omöjligt för hofrätten att kunna utse för densamma kända ombud från Haparanda till Wenerns gräns.
Utdrag af Protocollek, häller uti BorgareStändctS klenum wid Riksdagen i Stockholm örn 6 September 1809. S. O. Beslöt Borgare-Ständek med bifall till Högloft. Constitntions-Utskottets Memorial af den 2Z nästlcdne: att ben deruti föreflagne tilläggning i Rcgerings-formcns 28 §, rörande befordran af Utländske Lärde och Konstnärer till Embeten wid Underwisningswerten, mä wid nästa Riksdag prbfwas och afgdras. lIt tuprs. Lx krotocollo U. keterkon. Ut - Den !9 September. 699 ' Utdrag af Protocollct, hällct uti Bor gare - Ständets plenum wid Riksdagen l Stockholm den 6 September 1809. S. D. Biföll Borgarc-Ständek till alla delar hwad Högloft. Banco-Utskottet i ProtocollL-Utdrag af den 22 Augusti yttrat och hemstält i anledning af RiksdagS-Fullmägtigens för Nora Stad ansökning om Banco-Läns bewiljande pä Tackjern; och skulle underrättelse härom de Respectivc Med-Ständcn samt BancoUtskvttet wdrdsamt och wänligen meddelas genom detta Protocolls-Utdrag. vt tuxra. Lx protocoUo v. keterkon.