Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man talar om Marsa, zigenarflickan, det ryska, generalkräkets fosterdotter, halft vildinna, halft mondaine, präktig sen-sationsroll för en nervöst excentrisk parisisk aktris. Hon kom-mer, och furst Zilah, den ungerske frihetshjelten, kommer, de älska hvarann och de trolofva sig. Det är första akten. Men det fins också en herre, som heter Menko och är en blek och dyster nihilistkandidat. Han är styckets bof, han har en gång tillegnat sig Marsas ' ohejdade kärlek — ett i samtidens literatur aldrig förr användt motiv — hon har sedan stött honom bort, då hon hörde, att han var gift förut, och sedan har hon blifvit en sorgens bild, utan glädje och utan småleende på de bleka läpparne — som Denise. Nu kommer Menko fram och har med sig hennes bref, den der ödesdigra brefpacken, som heller aldrig förr spelat någon roll i någon iransk komedi. Den ämnar han lemna till hennes fåstman, så vida hon inte vill bli vänlig emot honom, som hon en gång var. Påminner om Richard Sheridan och om åtskilligt annat. Men då blir flickan vild och tussar sina hundar på bofven Menko, och de båda bestarna — som i parentes sagdt uppburo sina roller utmärkt på Nya teatern — skälla ursinnigt bakom kulisserna, medan Marsa klär på sig omsorgsfullt, för att inte få snufva, hvarpå hon går ut för att se, hur striden utfaller. Tredje akten. Hundhistorien glömd. Menko borta — biifven nihilist. Nu är det bröllop, och efter vigseln följer den stora scenen. Ungefår som i Dora, i prins Panin ml fl. pjeser. Den nygifte mannen får veta sin bruds föregående. Stor scen, knäfall och krypning på golfvet, jämmerskrik, förakt och svimning, sedan han rusat på dörren. Ofelbar inropning. I fjerde akten är man i Ungern, på ett slott hos en ädel grefve Vachely, som är patriot och uppfostrat Menko. Grant guldsirade ungerska officerare sitta och pokulera.
Majit i nåder velat, för sin del, låta bero vid det slut, hvartill kommitterade genom omförmälde förrättning kommit, så framt Rikets Ständer, till hvilkas pröfning detta roteringsärende nu kommer att i nåder öfverlemnas, å sin sida funnos benägne att bevilja och till Kongl. Majlis. disposition ställa de medel, som dels påräknats för den föreslagna nya indelningens verkställande, och dels af Kongl. Majit ansåges erforderliga för att i någon mån minska olägenheterna af den betydliga nedsättning i manskapsstyrkan inom provinsen, sorn, på sätt ofvan förmäldt är, genom den nya indelningen skulle föranledas, i hvilket afseende förslag komme alt till Rikets Ständer framställas; vid hvilket förhållande, den af en del hemmansegare i Jemtland, uti anförda besvär öfver roteringsförrättningen, väckta fråga om sådan ändring i den vid provinsens omrotering följda grund, att roteringSbördan uteslutande skulle åläggas jorden, desto heldre fått förfalla, som på sådant sätt rotarnes antal skulle ytterligare blifva betydligt nedsatt och för öfrigt hemmansräntan af ålder i Jemtland varit till understöd för roteringsbesväret anvisad, äfvensom den, i anledning häraf, gjerda framställningen om fortfarande befrielse för kronans i nämnde provins indelade manskap från arbet skom menderingar af Kongl. Majit lemnats utan nådigt afseende, enär berörde åliggande utgjorde ett af hufvudvilkoren, under hvilka den åsyftade lindringen i provinsens roteringsbörda af KonglMajit och Rikets Ständer medgifvits; och ville Kongl. Majit tillika RiketsStänder tillkännagifva, att Kongl. Majit äfven i öfrigt hufvudsakligen gillade hvad Krigsoch Staisoch Elon -U/slto'/ens Betänkande, N:o 22. 11 Kammar-kollegierna i afseende på så val den verkställda roteringsförrätlningen, som de! med provinsen Jemtlands vederbörligen utsedda ombud afslutade knektekontrakt, äfvensom det afgifna förslaget till reglemente för förvaltningen af den blifvande roiteririgskassan, underdånigst yttrat oell föreslagit; att, beträffande derefter de med detta ärende sammanhang egande serskilda frågor och deribland först den om hästarnes underhåll vid Jemtlands hästjägare-korps; så och då för framtiden underhållet af denna korps, likasom redan med dess andra sqvadron egde rum, enligt det af Indelnings-kommissionen, i stöd af dess instruktion, uppgjorda förslag, icke komme att grundas på egentlig rustning, som i rikets öfriga delar, utan på rotering sålunda, att två sammanlagda soldatrotar gemensamt holle karl och häst, funne Kongl.
Högwördige Preste-Ständer och Hederwarda Bonde - Ståndet hafwa til Statsoch Ksnco Ucstotten behagat remisteia, ett af Herr Förste ?.rcbiatern och (lommsncleuren von Sckult2enkeim til Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifwit ökemorial, angående nödige anstalters widtagande til Hämmande af Wexel-c^oursons stigande, och at den matte nedsattas til närmaste förhållande, til hwad den, relativt til Myntet, bör wara. Likaledes hafwa Wällofl. Borgare-Ständer och Hederwärda Bonde-Ständer til Starsoch Kanco-Utskotten remitterat, ett af Herr l^ireHeuren Zantesson ingifwit Memorial, deruti han hemställer at Riksens Högloft. Stander mätte wara omtankce pä medel, at stadga wär Waxel-Lours och förekomma de för bet allmänna, hwarje enssild och Stars Werket sä kanbara olyckor, som dest varmrånäs fram och ater förorsakar. Hwad sä wäl Herr-Förste eörcbiatsrn och Lominenä. -uren von Zelmi t/, enim un , som Herr Diieäkeuren Santesson anfört, har Stats - Utskottet funnit äga Den iz Mars. 55Z äga ett erkandt warde och destomera förtjena upmärksamhet, som det äsystar befrämjandet af bade allman och enskild fördel; men da, till detta sa wigtiga som allmänt nyttiga ändamäls winnande, nödwandigt erfordras en kancl af serskildta medel, ar hart il kunna anwändas, och Stars-Werket i deft närwarande belägenhet icke äger nägon utgång til en sadan koncl; sa kan Stats-Utffotret icke eller upgifwa något sätt, hwarigenom Lou-8en8 ojämna förhällande af än stigande och än fallande, mä genom någor» åtgärd fran Stats-Werkets sida kunna förekommas.
Roman, ProlocollsSecreterare, om ersättning åt, för de löneinkomster, hvaraf han gått i mistning genom Lappmarks - ( >77 ) marks-ecklesiastik-foridens öfverlemnande till RiksgäldsContoret. XXI. B. 9, 45. A. 77. E. io5. XXII. U. 83. A. g5. Ronneby köping, örn hamnbyggnad och strömrensning vid. VIII. B. 45. A. i73. Roos, Bo Christian, yttrande. III. Roos, Jonas Emanuel, yttranden. Roslagen och hufvudstaden, om af hjelpande af vissa hinder för seglationen emellan. XIX. 13. 212. A. 245. Roteandelar, spridda, om deras sammandragning i möjligaste måtto. VI. B. 207. A. 437. Rotehållare vid Indelta Arme'en, om befrielse för, från skyldigheten att bekläda Soldaten samt bekosta hans underhåll under vapenöfningarne. I. 2i3. II. R. 58. XII. 1. 276. XVI. U. i38, 158. A. 238. Roteringen i Skåne. Se Skånska Roteringen. — Extra-, inom Bohus Län, om lindring i. XI. B. 33o. XII. A. 168. Roteringsbefrielse för Capellans-boställen, angående. Se Capellansbostallen. — jeinnkningen vid Westerbottens Regemente, angående. Se Westerbottens Regemente. •— och Rustnings-besväret, angående lindring i. II. B. 163. lil. 208. V. A. 5. XIII. B. 126, i85. A. 200. XVI. U. 92. A. 134- E206. — och Rustningsbesväret i Jemtland, angående lindring uti. Se Jemtland. Rotetorpen, om beskaffenheten af boningshusen vid, m. m. XIII. B. 126. A. 185.
Det felande skulle betäckas genom Bankens vinst af dess Discontrörelse, och tlef på detta sätt liqviden år 1816 fullbordad, 23) Dessa beslå, dels af det 180S liftade Creditiv af en million R:dr, och af de 1809 utaf Rikets Ständer anvista iånebidrag till krigskostnaderne, dels af en half millions crediliv, lyftadt 1811. Till infriande af de förra anvisades årligen 720,000 Bil. t. Baiico-Ui skottets Betänkande No 14. R:dr, och af det senare 3o,oo» R:dr, på så sätt, att först 2 proc. ränta skulle afdragas och resten afgå på Capitalet; och bade, om härmed oförändradt fortfarits, bela denna skuld år 1828 eller 1829 varit infriad. Men 1818 nedsattes årliga inbetalnings-beloppet till 5oo,ooo R:dr för bägge posterne tillsammans, och i8a3 ytterligare till i5o,ooo R:dr, sistnämnde år med upphörande af ränteberäkning, och med anordning af denna afbetalning till RiksgäldsContoret, utan ersättning. I 1809 års Statsskuld inbegripes ett från Statsverket meddeladt lån till Tackjerns-Bergslagerne, i afräkning hvarå något till Banken serskildt årligen inflyter. —• Hela återstående skuldsumman utgjorde vid 1828 års slut R:dr 4,4.01,432: i3. 2. eller i rund summa R:dr 4,4° i,5oo, 24) R:dr 782,557: 5. 6. i Banccr-Sedlar, deponerade af Kongl. Maj:t för lyftade piastrar, bestämdes år 1828 till användande vid liqviden af f. d. Kongl.
Hels i n g i u s. •VII Förklaring af Handels-Discontens Direction, i anledning af I3:de Punkten uti Rikets Ständers Revisorers Berättelse angående Banco-Verket af den 13 December 1830* Utdrag af Protocollet, hållet hos Directionen af HandelsDiscontcn den 3o December i83o. S. D. Uli ankommet Transumt af Herrar Banco-Fullmägtiges Protoeoll för den 21 i denne månad, hade Herrar Fullmägtige behagat meddela Directionen afskrift af 13 §. i Rikets llöglofl. Ständers sednast församlade Herrar Revisorers sluteliga Skrifvelse till Herrar Banco-Fullinägtige, innehållande: förekomne erinringar i afseende pä någre frän HandelsDisconten utgifne Låtij hvilka hos Directionen nu upplästes. Directionen, sorn i dessa erinringar fann sig inför Herrar BancoFullmägtige angifven för bristande uppmärksamhet på erhål Ine föreskrifter och mindre vård än som vederbordt om Bankens säkerhet, hvarpå 3:ne af Directionen bifallne Lån blifvit såsom exempel, af Herrar Revisorer anförde, skulle, det oaktadt, helst hafva uppskjutit all ytterligare förklaring i detta ämne, inLill dess Directionen blir i tillfälle att aflemna den till de för Discont-förvaltningens granskning serskildt, å Rikets Höglofl. Ständers vägnar utsedde Revisorer,'hvilka ensamt det tillkommer, att, efter inhämtad fullständig kännedom om berörde förvaltning i sin helhet, meddela eller vägra Directionen decharge. Men som det tillika var kändt, att ifrågavarande erinringar influtit i Herrar Revisorers Berättelse till Rikets Höglofl. Ständer, utan annan förändring än uteslutandet af de deri förekomne personers namn, och utan att ett ord upptagits af hvad Directionen till upplysning i de anmärkte omständigheterne hade anfört; samt denna Berättelse ofördröjligen lärer blifva, genom Herrar BaneoFullmägtiges försorg, från trycket Allmänheten meddelad; så ansåg sig
N:o 192, om vidsträcktare frihet i afseende på Taekjeriis-tillverkningen och handeln, samt Be villn i ngs-U t sko t tets: N:o 4o, förslag till förändrad Tariff för Husbehofsbränvinsbrännings-afgiften. S. D. Återremitterades vid förnyad föredragning Bevillnings - Utskottets Betänkande N:o 44, angående en förnyad Charta> Sigilatse-Författning; samt Lagoch Ekonomi-Utskottens N:o iy3 om fast egendoms försäljning å Lotteri. S. D. Vid åter skedd föredragning af Statsoch Banco-Utskottens förnyade Utlåtande N:o 522, om Låne-biträde af allmänna medel för Trollhätte Canal-Verk m. m. samt N:o 523, om anstalter till understöd och uppmuntran för SparbanksInrättningarne i Riket, fann Preste-Ståndet för godt förblifva vid sina i dessa ämnen förut fattade beslut, och skulle förenämnde Utlåtanden läggas till handlingarne. I (44 Fröt. Utdr. d. 17 October 1823. S. D. Föredrogs å ny o Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns J Protocolls-Utdrag af den 9 i denna månad, innefattande en inbjudning att med afslag af Lag-Utskottets Utlåtande N:o 186, Litt. D., angående föreslagen ändring uti författningen om Inteckning i Jord och fast Egendom ålandet, godkänna de förslag, hvilka uti Herr Häradshöfdingen Ribbings , till Utskottets Protocoll afgifne och vid Utlåtandet fogade särskilda tanke , innefattas. Prest-e-Ståndet tog detta under öfvervägande, men fann icke skäl frånträda sitt den 6:te nästlidne Junii lemnade bifall till Utskottets under ]N:o 70 först afgifne Betänkande i detta ämne. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 53o, i frågan om Skånska Roteringen.
Brun snömassa, halffuktig och sönderkrossad, låg likt ett högt lager af råsocker öfver hela gatan. Stora aflånga rödeller grönmålade tråg med fyra väldiga hjul inunder kördes af brunskäggiga, kaftanklädda män i pelsmössor. De skreko öfver hvarandra, än till hästarne, än till hvarandra. De klatschade med långa grant utstyrda piskor, än skrattande, än litet smått svärande i de buskiga skäggen. Emellan dem gnodde en mängd små istschwoschiksslädar, förspända med finska arbetshästar och öfverhöljda af mer eller mindre malätna fällar. Hästarne sprungo som gälde det lifvet, och kuskarne drogo i tömmarne åt alla håll, piskade och slogo, utan att det egentligt led. Ty trängseln hindrade dem att ett längre stycke få fortsätta i traf. Eller ock var det en eller annan kyrka eller ett kapell, framför hvilket kusken måste stanna och förrätta sin andakt, bestående af några böner, mumlade mellan tänderna, och en mängd korstecken och bugningar. Ståtligt banade sig de elegantare åkdonen väg fram mellan de andra. En del på hjul, andra på medar. Präktiga, mörka, vapenprydda kupéer med två hästar, mindre, öppna vagnar eller slädar i alla fasoner, färger och storlekar. Trespända troikor ilade med en fart i väg, häftigt så snön yrde om dem. Snedspännare med halsarne vridna utåt och i konstigt snedt traf sprängde fram med hvita nät spända mellan lokar och slädkarmar. Små trånga snäckor efter höga och eldiga trafvare kördes af unga eleganter från palatserna vid Fontankan. Det var ett lif och en brådska. I butikerna var det också ett välsignadt spring. Pigor i bara armar kommo och gingo, gummor i hvita pelsar och brokiga sidendukar bundna som bindlar kring svarta hufvud gingo ut och in, pratade, gestikulerade och småskrattade.
Efter erhållen nådig befallning att afgifva underdånigt förslag å den kostnad, som för nyssnämnde ändamål kan finnas erforderlig, har Kongl. Öfver-intendentsembetet, uti underdånigt memorial af den 8 sistlidne April, omförmält, att, med ledning af de i ansökningen meddelade upplysningar om den inträffade skadans beskaffenhet och omfattning, bemälde embete ansett sig kunna antaga, att vid kyrkans återuppbyggande åtminstone koret och östra delen, till hvilka olyckan icke sträckt sig, kunna och böra bibehållas; att, under sådan förutsättning och med beräkning derjemte, att den nedrasade byggnadens materialier äro till någon del användbara, kostnaden för kyrkans fullbordande blifvit, på sätt bifogadt förslag utvisade, beräknad att uppgå till 16,984 riksdaler 17 skill ingar banko, om församlingen, såsom vanligt, utan ersättning fullgör dagsverken och körslor, men i annat fall till 6,724 riksdaler samma mynt utöfver nyssnämnda summa. Då meranämnda församling år 1845 för ifrågavarande kyrkobyggnad begärde oell erhöll understöd genom kollekt och stambok öfver hela riket, vitsordades af vederbörande embets-myndighcter, att socknens 59 ^ oförmedlade, till 43 förmedlade, mantal voro fördelade på 274 åboer, jemte 16 jordtorpare; att folkmängden, uppgående till 1,972 personer, vore i allmänhet obemedlad; att jordmånen, som vore af svagaste beskaffenhet, på sin höjd lemnade en afkastning af tredje till fjerde kornet; hvartill kommer, hvad den nu sednast ingifna ansökningen omförmäler, att församlingen vid tiden för ifrågavarande kyrkobyggnad blifvit i flera afseenden beröfvad fördelarne af ortens förnämsta näringsgren; att den under de tre sista åren i brandstods-ersättning utbetalt mellan 5 å 6600 riksdaler banko, och att årliga bidrag måste lemnäs till kyrko-kassan, hvars inkomster icke förslå att ens till tredjedelen betala ränta å kassans till 5000 riksdaler banko redan uppgående skuld.
Utan att som Alexander Oulibduff begära det omöjliga: verldens skönaste qvinna, största tragedienne och herrligaste sångerska i en person, för Donna Annas parti, måste man dock vidgå att betydande egenskaper, och utvecklade egenskaper här med nödvändighet äskas. Redan att framhålla och tydliggöra Donna Annas komplicerade själslif är ej det lättaste: dotterns sorg vid en faders förtidiga graf, kedjad vid hatet mot mördaren, ett hat, så mycket mer tragiskt våldsamt, som det ej vågar vara mindre, för att ej yppa den stora hemligheten i Annas lif, den förtärande gräsliga hemlighet, som följer henne i den graf i hvars djup den kastat hennes ungdom och skönhet. Om och i hvilken potens en sångerska senterat detta framgår af utförandet af de begge ariorna. Det stora recitativ, som föregår den förra af dessa, räknas med skäl till denna konstdetaljs yppersta. Men det fordras också ej så litet för att all dess skönhet skall fa sin rätta belysning. Fröken Riego gaf detta recitativ exem * plariskt, men det är ju ej underligt att en så oerfaren ny börjerska som frk. Klemming icke förmådde gifva samma resultat. Något bättre gick det i arian som uppbars af en viss dramatisk fläkt, ehuru utförandet ej var så genomtänkt som man kunnat önska. Frk. Klemming måtte emellertid ha ansett att af allt som i första akten bjöds, deribland fruarne Östbergs och Edlings utmärkta prestationer, publiken satte denna sista scen öfver allt det andra, ty vid ridå-hissningarna efteråt syntes endast Donna Anna, ena gången förd af hr Strandberg, som med vanlig modesti backade genast, lemnande fastmön unique. Den andra arian torde vara operans svåraste nummer, särdeles om man ser scenen, ej med da Pontes, utan med Mozarts raffineradt psychologiska skarpblick. Utrymmet nekar mig nöjet att härför redogöra, hvadan jag skyndar attkomplimentera frk. Klemming, gom alls icke misslyckades med denna svåra aria, af det enkla skäl att arian — uteblef. I öfrigt tedde sig frk. Klemming såsom häradglödande spanjorska väl lik en litet stött och surmulen svenska.
Hvad sålunda blifvit af banko-styrelsen anfordt synes Utskotten innefatta fullt giltiga skäl för underkännande af de från myntverkets sida framställda gen fordringsanspråk å tillsammans 31,015 r:d 47 sk.; vid hvilket förhållande den väckta frågan om myntverkets befrielse, på grund af qvittning, från skyldigheten att ersätta banken det återstående beloppet, 23,755 r:dr 45 sk. 7 rrst., af derifrån erhållna förskotter, alltså, elter Utskottens tanka, bör förfalla, Då emedlertid, genom åliggandet att berördlörskottssumma nu återgälda, myntverkets styrelse skulle sättas utur stånd att, lill bestridande af nödiga utgifter för verkets flyttning och den nya lokalens inredning, använda samma verks nu disponibla, för dessa föremål påräknade, tillgångar, så och med hänsigt derjemte till den obestridliga fördel, som genom myntningens bedrifvande i en utvidgad och fullt ändamålsenlig lokal måste tillskyndas det allmänna, serdeles under nuvarande omständigheter, då, i följd af skillirigs-sedlarnes beslutade indragning, en betydligare myntning kommer att ega rum, hafva Utskotten trott sig ega skäl att föreslå, 2:o det anstånd med infriandet af myntverkets återstående skuld till banken, stor 23,755 r:dr 45 sk. 7 r:st., må af Rikets Ständer medgifvas intill nästa riksdag, då Rikets Ständer blifva i tillfälle alt rörande sättet för beloppets återgäldande vidare besluta. Under åberopande af hvad Utskotten, i afseende på behofvet och lämpligheten af myntoch kontrollverkens förflyttande från sin nuvarande till deri inköpta nya lokalen, ofvanföre yttrat, tillstyrka Utskotten, 3:o att, såsom bidrag till slutligt liqviderande af köpeskillingen för nämnde lokal, äfvensom till betäckande af de i och for flyttningen erforderliga kostnader, Rikets Ständer måtte å Riksgälds-kontoret anvisa den af Kongl. Maj:t äskade summa af 30,000 r:dr. Slut - Statsoch Banko-Utskottens Utlåtande, tV:o 34•
De voro bemannade med minst 24 man. Slutligen ökades antalet af dessa lodjor till trettio segel. På dem fans bland andra en man som hette Gabriel, hvilken nu visade mig mycken vänskap. Han förklarade mig, att de alla ämnade segla till Petschora för att fiska lax och hvalross. Vidare sade han mig, att det med god vind var sju eller åtta dagars segling till denna flod. Jag var glad att få deras sällskap. Denne Gabriel lofvade att varna mig för grund, hvilket han ock verkligen gjorde. — Söndagen den 1 juli/21 juni gaf mig Gabriel en tunna mjöd (»meede»), och en af hans vänner gaf mig en tunna öl, hvilken bars på mäns skuldror åtminstone två (engelska) mil. Måndagen lemnade så väl vi som alla de ofvannämnda lodjorna Kola-floden. Medan vi seglade med förlig vind, voro de alla för snabba för oss115, men efter löfte ströko Gabriel och hans vän ofta sina segel och väntade på oss, lemnande sitt eget sällskap. Tisdagen vid ostnordostvind voro vi i solnedgången tvärs för Kap S:t John116. Det är att märka, att från Kap S:t John till den flod eller vik, som för till Mesen, finnas öfverallt bankar. Der är fullt af grund och faror; man har knappt två famnars vatten och ser intet land. Denna dag kommo vi till ankars tvärs för en trång vik, som ligger fyra eller fem leagues norr om nämnda udde. Gabriel och hans följeslagare rodde in i viken, men vi kunde ej komma in. Innan aftonen anlände 20 segel till denna vik under nordostvind. Vi hade temligen godt ankarfäste. Om aftonen kom Gabriel om bord till oss i sin lodja, och för det han hållit sig i sällskap med oss öfver grunden belönade jag honom med två fina elfenbenskammar, en stålspegel och två eller tre andra småting, för hvilket han icke var otacksam. Emellertid hade hans första sällskap hunnit längre norr ut. Om onsdag, midsommardagen, sände vi en båt mot land att upploda viken, hvilken befans nästan torr vid lågt vatten. Alla lodjor i densamma stodo då på grund. (Med anledning af vädrets hotande utseende beslöt Burrough att vid högvatten gå in i viken.
Men hvarföre skulle man söka sin säkerhet vid nämnde kautionstillfällen uti enskilt mans borgen, när denna säkeihet kan på ginare väg vinnas om man loreskrifver: a) vid utarrendering af kronans jord eller annans tillhörighet, att arrendet bör erläggas prennmerationsvis vid tillträdet, och sä vidare vid arrende-årets början. b) ali vid de tjenste-befattningar der f. n. en viss kautions-summa är affordrad, den tillträdande tjenslemarinen må kontant uti honom anvisad allmän kassa deponera ett lika belopp, hvaraf han under Ijenstetiden må upbära 4 proc. ränta. Man skall måhända säga att vid utarrendering den blifvande arrendatorn afkortar motsvarande belopp å arrende-summan — men om man också antager detta alltid inträffa, så är egaren lill fullo godlgjord af arrendets utbekommande ett är tidigare och vinner derutöfver den folia säkerheten att aldrig kunna förlora detsamma, eller alt kastas i långvariga rätlegångs-former för att utsöka sin rätt. Vid kaution för tjenster vinnes likaså full säkerhet för beloppet vid det fall då tjenslemarinen icke gjort fullgod redo för upburne medel, utan att Staten behöfver lagligen söka sin ersättning hos kaulionisler, som måhända äro insolvente. Uti Frankrike finnes en allmän kassa benämnd le caisse des cautionnements der alla sådane medel deponeras, hållandes ränta depositarien tillhanda. För Statsverket är denna anstalt aldrig vådlig, utan är summan af alla deponerade kautioner en art alltid fortgående statslån, då alltid den tillträdande tjenstemannen måste erlägga lika belopp, eller på kortare väg direkte lill den afgående eller hans rätts-innehafvare ersätta den af honom deponerade kaulions-suraman, dock icke förr 350 Den 31 D ecember e. m. än hans räkenskaper blifvit af vederbörande auktoriteter godkände och befriade ifrån allt Statens anspråk. Jag vågar vördsamt anhålla om remiss til! Hflgl. Lagoch EkonomiUtskin. 2:o Jag går att inför Eder afhandla ett ämne, som för första gången förelägges Eder pröfning.