Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit nödigt, att kraftigare åtgärder vidtagas till förekommande af beväringsmanskaps obehöriga uteblifvande från mönstringar och möten, hvartill det kallas, enär talrika exempel på sådant uteblifvande årligen inträffa, samt anledningen dertill visat sig vara en tydlig afsigt att för ett eller flera år undandraga sig beväriugs-skyldigheten, i hvilket afseende Kongl. Majit alltså, lika med Kommittéen, föreslår: att beväringsskyldig, som otillbörligen undanhållit sig från mönstring eller, om han blifvit mönstrad, obehörigen undandrager sig fullgörandet af den honom åliggande vapenöfnings-skyldigheten, skall, utom det att han är förfallen till det härför särskildt stadgade vite, samt derjemte underkastad påföljd af hemtning på egen bekostnad, vara pligtig att i allmänna beväringen qvarstå under fem år, räknadt från och med det år, då han inmönstras och första gången fullgör sin vapenöfnings-skyldighet, eller, om han fullgjort första årets öfningsmöte, tre år efter det vapenöfnings skyldigheten blifvit andra gången fullgjord, dock i bägge fallen ej längre än tilldess han uppnått 40 års ålder. Vidare och då det är af vigt, att de beväringsskyldiges prestbetyg vid mönstringen företes, torde böra stadgas: alt icke allenast de bevärings-skyldiges prestbetyg i allmänhet skola af vederbörande tjenstemän införskaffas och tili mönstringen medtagas, utan ock att det skall Kungl. Majus Nåd. Proposition M 67. 25 skall åligga bevärings-skyldig, sorn, efter det preslbetvgen blifvit från någon ort afsända, dit ankommer och vill med samma orts bevärings-skyldige undergå mönstring, att sjelf medhafva sitt prestbetyg, vid äfventyr att icke blifva mönstrad och således i allmänna beväringen qvarstå under fem år från och med det år, då han första gången inmönstras och vapenöfvas; dock ej längre än till 40 år.
Ad. måtte besluta att först vid nästa Riksdag afgöra samma Kongl. Propos., hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., enär Utskrs Utlåt, innehöll ett afstyrkande, först hemställde om R. o. Ad. afsloge K. M:s ifrågavande Propos. Härvid ropades Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. ville först vid nästa Riksdag öfver samma Kongl. Propos. besluta, och efter denna propos:ns besvarande med starka Nej, blandade med Ja, ånyo hemställde om R. o. Ad. afsloge ifrågavande Kongl. Propos., samt dä härvid ropades starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han trott sig finna att nu Ja varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Hr Ribbing: Såsom en förmedling emellan de olika åsigterna, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa den af mig föreslagna propos. Hr Gr. o. Land tm. erinrade, att Hr Ribbing i sitt yttrande godkänt Utsk:s afstyrkande, men yrkat, att man genom bifall dertill icke skulle anses hafva gillat Utslcs motiver, samt att Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. till afslag å K. M:s Propos, och icke till bifall å Utsk:s Mern., just för att derigenom tillfredsställa den mening, som af Hr Ribbing blifvit yttrad, och undvika att beslutet ihä anses afse motiverue för Utsk:s Utlät. Hr Ribbing: I sådant fall förklarar jag mig tillfreds med den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos.; jag fann den vid första åhörandet icke så tydlig, att jag dermed kunde vara fullt belåten. Uplästes till justering och godkändes följande förslag' till voler: s-propos.: '262 Den i Februari e. in. Deu, som afslår ilen i Coust.IJtsk:s Mern.
För att emellertid, och i afvaktan på Kongl. Maj:ts nådiga svar på bolagets underdåniga hemställan, hålla denna för hela orten så vigtiga fråga öppen, väckte jag inom detta Stånd, på bolagets begäran, motion i ämnet, hvilken blef till StatsUtskottet remitterad. Till följd af den mängd frågor, som det åläg Stats-Utskottet, under sistnämnde riksdag, att behandla, kunde denna min motion icke komma under dess pröfning förr än i slutet af år 1857, och med kännedom dels af de vilkor, som Stats-Utskottet bestämdt för likartade företag, hvilka bolaget ansåg allt för hårda och dels den allmänna bestörtning, som den då redan började finanskrisen förorsakade, beslöt bolaget att tills vidare uppskjuta den förutnämnda jernvögs-anläggningen, hvadan jag, som motionär, anmälde hos Stats-Utskottet det jag önskade afslag på min motion, hvilket äfven blef händelsen. Den tryckta ställning, hvari jernhandteriugen allt sedan dess befunnit sig, har för denna ort, som är i saknad af alla nutideus lättade kommunikations-anstalter, än ytterligare försvårats genom de ständigt stigande forsel-lönerna och sedan den jordbrukande allmogen, som tillförene betjenade bruken med forslingar, alltmer och mer insett att de på fördelaktigare sätt kunna använda sina arbetskrafter på eget jordbruk och dess förbättrande framför den tillfälliga inkomsten af äfven jemförelsevis höga forlöner, har svårigheten att få bruks-effekterna forslade till lastageplatsen vållat ett hårdare anlitande af bruks-egendomarnes egna samt underlydande landtbönders arbetskrafter, än som står väl tillsammans med den äfven inom bergslagsorterna utvecklade hågen för jordbrukets förkofran.
Och då, för att godtgöra RiddarhusCassan ofvannämnde betydliga ersättningsbelopp och utgifter; hvilket likväl blifver oundvikligt, derest Cassan skall kunna dels befrias från skuld, dels upphinna den Capital-fond, som erfordras, för att kunna bestrida derå anviste årliga utgifter, aflöningar med mera, Utskottet icke inser någon annan utväg, än att sådant sker genom en Capitations-afgift; alltså och enär dessutom kostnader tilläfventyrs torde komma att äga rum, i anledning af Ridderskapets och Adelns denna Riksdag fattade beslut om främmande åhörares tillträde vid Ståndets öfverläggningar; hvarjemte det torde blifva nödigt, att innan början af nästa Riksmöte förse Bänkarne i RiddarhusSalen med nytt kläde, till hvilka utgifter RiddarhusCassan jemväl saknar tillgång; har Utskottet, lika med RiddarhusDirectionen, funnit CapitationsAfgiftens fortfarande oumbärligt, och har vid betraktande af ofvanberörde omständigheter, samt, enär de å Capitationsmedlen möjligen blifvande öfverskott i allt fall komma Ridderskapets och Adelns egen Cassa tillgodo, trott sig, i afsende å samma afgifts belopp, böra vördsamt tillstyrka: Att densamma må intill slutet af det år, då nästa Riksdag upphör, fortfarande ut - Den 9 J u n i i e. ra. göras med i Riksdaler Banco af hvarje mantalsskrifva» Adlig mansperson, sorn betalar Bevillning för lön eller förmögenhet; i hvilket afseende Ridderskapet och Adeln lärer hos Kongl.
R: m t 50,600 600 450 900 i Bergs - Till bibliothek och tidskrifter vetenskap Till arfvode åt den, som efter Kollegii uppdrag vårdar mineralogiska samlingarne (alt utgå så länge dessa samlingar förblifva under Kollegii vård.) Till arfvoden för extra biträden Grufve-styrelsen i Fahlun. 1 Bergshauptman 1,800: åtnjuter derjemte boställesoch särskilda löne-fördelar af Bergslaget. 1 Grufve-Ingeniör, dito . 750: 300 300 2,400 2,550 Ber gslags-styr elsen i Sala. Bergshauptman . åtnjuter derjemte boställesoch särskilda löne-fördelar af Bergslaget 1,000: Hor till Stals-Ulsk., år 4851, Utlåtande N.-o 422. 5 BergsKotlegium. Romme rse-Kol legium. Löner och Nuvarande löner och arfvoden. Kongl. Majit föreslaStatsUtslt. föreslår löner och arfvoden. : arfvodeu enl. aflö- nings-stnten af den 14 Ola. 1853 af Kollegii statsanslag. uf ansi. till skrifmaterial. och expenser. l i Summa. git löner och arfi voden. T:P. R.dr 23,775 750 750 ö. Dessa 6 Stipendiater komma att i Bergslags-orterne anställas efter Kommerse-kollegii förordnanden. Odisponeradt belopp, som indrages. Anm. Enligt nu gällande Riks-stat utgör anslaget för Bergs-kollegium 42,695: 85. Konimerse-kollegium 31,535: —74.230: 85. och erfordras således en fyll liad af. R:dr 13,369: 15 ö. R:mt. 6 Hor till Stats-Utsk., år 1857, Utlåtande N.o 122. Tab. N:o 3. Statistiska Tabell-kotmnissionen.
Ienahanda ordning, som nu är stadgad, skola Nämndens ledamöter härefter rösta öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Regerings-rättens ledamöter? Varder frågan enhälligt eller af de festa rösterna med Nej besvarad, vare Regerings-rättens samtlige ledamöter bibshållne; men om frågan besvaras med Ja, skola, på lika sätt, som här ofvan angående Högste Domstolens ledamöter föreskrifvet är, de t vänne Regerings-rättens ledamöter, hvilka fä det största antalet af röster emot sig, hvar efter annan ställas under särskild omröstning; och fordras härvid två tredjedelar af rösterna emot den eller dem, som skola anses från Riksens Ständers förtroende uteslutne. Den eller de Högste Domstolens eller Regerings-rättens ledamöter, som på detta sätt funnits icke ega Riksens Ständers förtroende, blifve derefter af Konungen, hos hvilken Riksens Ständer härom anmälan skola göra, ifrån embetet genom nådigt afsked skiljde. Dock tillägge Konungen honom eller dem hvardera en årlig pension till lönens halfva belopp.” I sammanhang härmed har dock Utskottet fästat uppmärksamhet dervid, att, då 64 § Riksdags-onlningen upptager de uti 103 § Regeringsformen g i Ina föreskrifter om Nämndens omröstning angående Högste Domstolens ledamöter, den nu ifrågasatta förändring af sistnämnde § jemväl Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 41.
Åkerbruks-methoden och jordbruksredskapen, aro, utan förändring, sådane som förfädren dem efter sig lemnat, Endast hos större possessionater finnas Såningsmaschiner och några andra nya Inrättningar. Tröskmaschiner (hvaraf en del drifvas af vatten) äro mera allmänna. Äfven de förmögnare och driftigare bland Allmogen begagna nu Tröskmaschiner, särdeles af den i Helsingland brukliga inrättning. Dessas antal är under de senaste åren mycket förökadt. — För ett väl inrättadt åkerbruk bör Ängsoch Boskaps-skötseln tjena till grundvall men förhållandet här är icke sådant. På den fruktbara slättbygden begagnas nästan all jord tillåker oell denna blott till sädesproduction, så att emellan foder-tillgången och den i bruk varande åker-vidden inträffar oftast den mehnligaste disproportion. Hemmanens dragkreatur lifnäres med halm, drank och något säd. Åkern får således ganska sällan, och i ganska otillräcklig mohn, någon gödsel. Med den afkastning jorden under en sådan, blott på ärfda bristfulla vanor bygd, behandling, bitlils lemnat, är Allmogen likväl nöjd, och den höga grad af fullkomlighet, som åkerbruket, under en nationel, och i allo välbetänkt, behandling ernår, äfvensom det säkra välstånd jordbrukaren skulle genom det samma vinna, äro ännu här okända förmåner. Ståndspersoner, med bättre upp lysning och förmåga, hämta väl vida afkomst af sin jord än Allmogen, men sådane — 9 ~ sådane exempel Lafva icke kunnat gifva all önskad efterföljd. Verkliga förbättringar i Jordbruket ske visserligen, här och der, af tänkande Landtman. För att göra dessa vigtiga förbättringar allmänna, har hvarken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller Länets Landthushållnings-Sällskap sparat möda och omtanka. Innan de kunna vinna framgång, måste dock Allmogens rotfasta öfvertygelse om rigtigheten af dess hittills öfvade jordbrukssätt skakas och rubbas.
Barnhuset i Slockholm, om lösen för dit auslagne Kronotionde - spanmål från Skåne „ om förändrad disposition af sådan tion de-spanmål „ reorganisation af Barthelemy S t, 0111 anslag till iståndsättande af publika byggnader å Ö11 samt till förhöjning i atlöningen för dervarande tjenstemän , se llufvudtitol 7:de pag. 15. ersättning för förskjutne medel till slafvarnes å ön friköpande Befäl vid Kongl. Maj:ls Flotta, indragning af hos detsamma anställde så kallade ordonnanser Svar pä aterremiss Begrafnings-bevis, om rättighet för Komminister i Annex församling att dem utfärda B egr öfning s-hj elg, se Nådårsoch liggetidshesparingar. Beklädnads-Direktioner, skyldighet för dem att i Banken deponera under deras vård ställde medel Beklädnads-penningar, tillökning i Artilleri Under—Officerares Bengtsson, Christina, se Dana-arf. Berysfogde-tjensterna, indragning deraf, samt upphörande af deras befattning med uppskattning af fast egendomi Bergslagen 1 Kongl. Propos I eller Skrifvelf Samling. > J-"» ET c* CQ ener Memorial. "9 B SS Sr g P c P &- p* ra ra *■* Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 3 cL it C33 V) 1 crra cn Cd p* Ridd. 0. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o| Sid. Adell). Slåndet. ståndet. Svar på äterremiss ytterligare i ämnet Bergslag, utvidgad smidesrätt derinnom . Bergtings-Rätter, om.deras indragning .
Kunde han vara så otacksam, så hjertlös, rent af skamlös? Nej! Men han ville nu icke vara så mycket hemma. Orsaken, hvarför denna ordnande hand, som igenkändes öfverallt, hvarhelst han kastade ögonen, nu i en hast förekom honom så vidrig och motbjudande, den får sökas i mannens egenheter. Vid närvarande tillfälle låg den troligen uti instinkten. Sedan vår jaktlöjtnant tänkt en hel hop saker, för hvilka det ej kan vara nödigt att redogöra, emedan vi så ofta blifvit underrättade om de skiftande, men likväl på det hela taget temligen beslägtade uttrycken af en ung mans känsla, hvilken, ifrån att ega intet hopp, helt oförmodadt tror sig kunna gripa sin lycka med händerna; sedan vår jaktlöjtnant genomgått hela denna kända skala, föll det honom hastigt in att saken möjligtvis ändå icke förhölle sig så. Det vore i alla fall bäst att göra sig säker; och derföre gick Arve, så sent det än var, ned till Mårtens stuga, med tillsägelse att han följande dagen skulle hafva jakten klar för en liten resa. ”Hvad har så hastigt kommit på?” frågade fru Kathrina, då Arve nästan i samma andedrag, som han tömde ölostkoppen, underrättade henne att han på morgonen skulle ut. ”Jo, det är något, som – som – jag skulle uträtta i Marstrand. Saken med köpman Lave kommer före i morgon. Mor mins att det blef litet krångel om det der beslaget, jag gjorde hos honom?” ”Jag tyckte du nämnde i förrgår, att du ej behöfde resa in den här gången, emedan det icke var så angeläget?” ”Ja, det föreföll mig först som det inte var så maktpåliggande; men när jag nu funderat bättre på saken, gör jag säkrast i att resa.” En blick af Josefina träffade djupt. Arve rodnade starkt. Dagen derpå, sedan Arve var borta och de begge fruntimren sutto ensamme, yttrade gumman Arnman för Josefina den fruktan, att något vigtigt visst var på färde. ”Son min såg så orolig ut och tankfull och underlig! Vet du hvad det var, kära barn?” ”Nej, icke det minsta. Det rörde väl tjensten.”
Dock utbeder jag mig, att få nämna några ord till vederläggning af hvad Grefve Mörner yttrat. Med Friherre Cederström delar jag den öfvertygelse!!, att RecognitionsSkogarne böra, fördelle i lotter, pä Auction försäljas, samt de nya Hemmanen ifrån alla vanliga onera befrias. Men jag tror Den i8 Junii e. m. 219 derjemte, att då desse skogar på öppen Auction föryttras, och Bruksägare dervid hafva optionsrätt och fördelaktiga betalnings vilkor sig tillagde, samt således den möjeligast närmaste sammanjemkning af Statens rätt och Bruksägarnes fördel är bragt till väga, någon ytterligare praescriptionstid ej bör tillgodokomma andre Bruksägare än dem, som med lagliga skäl kunna visa, att de haft förfall, eller att de gjort allt hvad möjligt varit, för att erhålla Skatterätten. Hafva de ej i detta ändamål tagit något steg, inser jag ej, att Staten bör för deras försumlighet förlora. Det af Herr Reutersköld anförda exempel, af 90,000 tunnland skog inköpte för lika många skillingar, är så upplysande, att ingen lärer neka ■vigten af, att för framtiden förekomma alla dylika missbruk. Hvad Grefve Mörner yttrat om RecognitionsSkogarnes forntida tillstånd, att de nemligen voro ödemarker, som först af Bruksägarne odlades, och således ej nu borde med skatt beläggas, kan visserligen vara ganska rätt, men jag torde dervid få erinra, att frihetsåren troligen ersatt rödningskostnaden; och jag förmodar i öfrigt, att en skatt af 3 skeppund Tackjern af ett sådant Skogshemman, som Grefve Mörner nämnt, icke är betydlig, i jemförelse med den andra Hemman i allmänhet utgöra.
Hamilton i den contra-propos. Frih. Hamilton begärt. Gr. Frölich: Jag trodde, att det vore utom allt tvifvel, att jag, i följd af den upplysning, som erhållits afFrih. Rehbinder röride en i min tanke begången oformlighet inom Exped.Utsk., att hafva upptagit denna fråga innan samtliga Stånden haft del of skrifvelsen och deröfver yttrat sig, anser formernas bevarande påkalla skrifvelsens återremitterande. I grundlagen tinnes intet hinder för en sådan förnyad återremiss, aldraminst då fråga är om ett mål från Exped.Utsk. Jag hoppas att något missförstånd icke kan äga rum om min mening, som är den, att contra-propos. må innehålla återremiss af skrifvelsen. Frih. Cederström: Exped.Utsk. är ett bland de i grundlagen uppräknade R. St:s Utsk.; och grundlagens bestämda bud lör utskotts-betänkandens behandling är, att de icke få mer än en gång återremitteras, utan skola, då de andra gången i Stånden förekomma, antingen förkastas eller också med eller utan förändringar antagas. På enahanda sätt förhåller det sig med Exped.Utsk:s förslag till skrifvelser, likväl med den väsendtliga skilnad, att de icke kunna förkastas, utan nödvändigt måste på ena eller andra sättet antagas. Om derföre Gr. Frölich önskar någon förändring uti Exped.Utsk:s förevar, förslag till und. skrifvelse, så må 19 H. 6 4a Den 9 Januari f. m. ste Hr Grefven , enär förslaget redan varit återremitteradt och följaktligen nu på ett eller annat sätt måste hufvudsakligen afgöras, uppgifva, huru och på hvad sätt Hr Grefven åstundar ali skrifvelsen skall förandras, emedan någon återremiss i och derföre, enligt hvad jag redan nämnt, icke får äga rum. I afseende på hvad Hr Grefven yllrat rör:de det misstag i formen Grefven förmenat sig finna deruti, alt löparen, som från R. o. Ad. blifvit öfvei leinnad lill PresteSt.
— Hon anade väl inte att det var ni? — Nej. Säfve ställde sig bakom Wanda och betraktade taflan öfver hennes axel. Hon drog sig åt sidan och gaf honom plats bredvid sig. — Ni har inte gjort mycket i dag, det var synd efter ni var så upplagd. Jag börjar tro, att det är min specialitet att förstöra, inte bara för mig själf utan också för andra. — Jag vill inte höras tala om sådana öfverdrifter. Ni är ju alldeles enerverad efter bara en sömnlös natt. Ni ser ut, som om ni skulle vara i stånd att — Att skrika menar ni — åhnej — det aktar jag mig för. — Jag har lika mycken själfbehärskning som de andra. — Adjö. — Ni glömmer den här. Hon räckte honom etuiet utan att se på honom. — När jag ber er, fru Kurt. Det är en sådan småsak, en liten palettbrosch till hvardagsbruk. — Den är mycket fin. Men inte i dag. Nästa år kanske. Och sof ut till om söndag, så jag får måla ögonen. Jag skall be Wilhelm vara hemma och hålla er sällskap. Medan Säfve gick ner för trappan såg han på sitt ur. Inte mer än tre, således hade han tid att göra en promenad, innan han begaf sig hem. Han gick ej nedåt staden utan på banade och obanade vägar, uppåt Gibraltarbergen. Det var en klar, skarp frostdag, med bländande solljus. Regnet under de närmast föregående dagarne hade skurit djupa urhålkningar i vägarne, hvilka ännu voro hårdt frusna, och Säfves fot gled mer än en gång från de skarpa kanterna ned i fördjupningarna. Han såg vid de första stegen förströdd framför sig för att undvika detta obehag, men så försjönk han åter i sina tankar och glömde bort vägens ojämnheter. — Bara tre! Han hade således endast varit däruppe en knapp timme. Hvad hon varit besynnerlig i dag. — Månne hon blifvit ond, därför att han kommit med presenten — men han hade ju inte insisterat. När han märkte, att hon inte tyckte om det — hade han genast gifvit vika! Åter snubblade han mot en hårdfrusen grästorfva. Egentligen sysselsatte hon honom mycket för mycket. Nu senast hela natten.
Lyström, J. G., Qvartermästare vid Krigs-Akademien, angående pension för honom å Allmänna Indragnings-Staten: se Statsutskottets Utlåtande N:o 74 angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel. Lyth, Jon Eberhard, Konrektor, om utsträckt pensions-rätt för hans söner; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. Låneoch Diskont-Kontoren, rörande bestämmelserna i 8:de Artikeln af Banko-Reglementet om nämnde Kontor: B. V. 350, 399, 403, A. 403. Låne-Kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby, angående val af Direktörer vid dem: se Val. Låne-Kontoret i Göteborg, i fråga om afskrifning af åtskilliga derstädes upptagna diskont-lån, äfvensom af balanserade öfverräntor å dylika lån: B. I. 414, 464, A. 464. — —, i anledning af Skräddaren G. Hellbergs ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till nämnde kontor inbetald skuld: B, V. 563, 590, A. 590, E. 701. Låneunderstöd för anläggning af en jernväg mellan Filipstad och nordvestra stambanan, i anledning af väckt motion derom: B. V. 541, 544, A. 544. — för anläggning af en jernväg från Frövi till Fahlun, om beviljande deraf; motion af Herr Carl Axel Napoleon Gyllenhammar: se Motioner. — för fortsättning af Hudiksvall—Forssa-jernvägen till sjön Dellen; motion af Herr Erik Oskar von Knorring: se Motioner. —, om beviljande al ett sådant å 933,000 Riksdaler för anläggning af en jernväg emellan Sölvesborg och Kristianstad; motion af Herr Enar Wilhelm Nordenfelt: se Motioner. —, om medgifvande af tre års räntefrihet för det åt bolaget för Borås’ jernväg beviljade —; motion al Grefve Erik Sparre: se Motioner. —, om beviljande af ett sådant å 743.300
Det är i denna afsigt, som äfven rapportens uppgift, att skor blifvit af Kapitenen kasserade, af denne åberopades; och dess tillförlitlighet kan följaktligen hvarken vara styrkt med det af Högsta Domstolen begagnade skäl, att samma uppgift var af Kapitenen vitsordad, eller anses ”såsom omfattande en ”enskild fråga imellan honom och handtverkarna, hvilken fråga ej vore al ”beskaffenhet alt erfordra vidare bevisning”. Hade redan i April månad förhållandet varit sådant, som Kapitenen den 10 November till Majorsexpeditionen uppgaf, att hos honom ej någon soldat hade skor innestående; då hade ingen rapport om de lefvererade skornas besigtigande eller kasserande behöft kamma i fråga. Den blef endast behöflig till försummelsens urskuldande; och Kapitenens vitsord kunde lika litet gälla till ett sådant urskuldande för honom sjelf, som giltiga bevis till dess bestyrkande kunde umbäras. Att dermed sammanblanda den enskilda frågan imellan honom och handtverkarna, är att alldeles förlora ur sigte bevisningens föremål. 96 B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 48i9. Kan det nu rätteligen sägas, att denna afsigt, för hvilken en veterligen falsk rapport aflemnades, var ”annors förfång”? Efter bokstafven säkerligen icke. Men lagens mening kan här icke vara lika inskränkt, som bokstafven, derest ej något annat lagställe finnes, hvarefter en oloflig afsigt af den beskaffenhet, som här förekommer, gör en falsk rapport straffbar. Om denna afsigt icke nu mera, vid rapportens afgifvande, lände till annors förfång; så innehar den dock ett försök att undandraga sig påföljderna af en handling, hvilken redan förut hade ländt till andras förfång. Soldaterne, som till sin Kapiten redan i Februari månad erlagt betalningen för sina lifmunderingsskor, hade ännu i Augusti månad icke alle erhållit dessa persedlar. Det kan väl icke nekas, att de eller deras rotar derigenom lidit förfång.
Utskottets tillstyrkande i trettionde punkten af utlåtandet N:o 125, att en pension af 500 r:dr årligen måtte för kommerse-rådet un m. B. H, Santesson, till utgående under hans lifstid, varda å allmänna indragningsslaten uppförd, är bifallet af Borgareoch Bonde-stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat pensions-beloppets höjande till 1,000 r:dr för året. I följd af dessa skiljaktiga beslut, får Utskottet föreslå votering, enligt nedanstående proposition: Den, som vill, att en årlig pension af 500 r.dr för kommerse-rådet B> 12 Sluts-Utskottets Memorial, N.o 23j. H. Santessonj till utgående under hans lifstid, må varda å allmänna indragniogs-suten uppförd, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, bestämmes pensions-beloppet till 1,000 r:dr årligen. Stockholm den 7 Juli 1848. Reservation af riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Wester-norrlands län: ”Jag, som ej varit ense med Ilöglofl. Stats-utskottets pluralitet vid sammanjemkningen af respektive Riks-ståndens fattade olika beslut, får mig deremot reservera. Då uti 21 punkten af Stats-utskottets betänkande N:o 124 Riks-slånden stannat uti olika beslut, så böra meningarne, i enlighet med 69 § regeringsformen, samraanjemkas, der icke 3:ne Riks-stånd varit ense.