Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r år 1823 i underd. begärt, att de, såsom en nödvändig Utgift förden del af_Militaire-Systemet, som afsåge ordning och disciplin och ej egentligen tillhörde nämnde anslag, måtte öfverflyttas på 3:e HufvudTiteln; hvaremot K. M:t, efter hvad 1827 års Revisorer tillkännagifvit, den 3 Junii 1824 förklarat, att berörde Tractamenten borde fortfarande utgå under a:a HufvudTiteln, derföre, att de Militaire Embetsinännen, af hvilka denna tjenstgöring bestrides i och Betänkande n. aSg för densamma anses höra till ett Civilt EmbetsVerk, hvars aflöning af 2ta HufvudTiteln utbetalas. Som Utskottet, i anledning af hvad K. StatsContoiret, i dess om StatsVerkets förvaltning till denna Riksdag afgifne Berättelse, föreslagit, kommer att serskildt pröfva, huruvida öfverflyttning af K. KrigsHofRättens Stat ifrån 2.‘a till 3:e HufvudTiteln bör ske, och hvarmed frågan om ofvanberörde till bestämda arfvoden nu meia förvandlade Tractamenten äger sammanhang; så finnér Utskottet ej nödigt något förslag i afseende på desamma här afgifva. §. 10. Kostnaden för reparation af Svea LifGardes Ca ss er n. (R. B. 1827 p. 28—2i3.) 1827 års Revisorer hafva anmält, det K. JYI:t, genom Nådigt Bref d. 2 Mars 1820, för det året beviljat 2000 R:dr B:co, af de till oförutsedde Militaire utgifter på 3:e HufvudTiteln afsatte Medel, till reparation å K. Svea LifGardets Cassern, f. d. Fredriesliofs Slott, ehuru R.
Skulle, enligt § 291, till pension berättigad tjensteman eller vaktbetjent, i anseende till ohjelpligt sjukdomstillstånd eller försvagade sinneskralter och arbetsförmåga, vara urständsatt att behörigen uppfylla sina tjenste-åligganden, må, derest göromålens oafbrutua gång eller Verkets säkerhet det fordrar, Fullmägtige, äfven utan derom gjord anhållan, meddela en sådan tjensteman eller vaktbetjent afsked från dess innehafvande tjenst; hvarvid dock pension till samma belopp, som den med tjensten förenade lön, bör honom tilläggas. Derest åter vaktbetjent förr, än han uppnått den för pensions erhållande bestämda lefnadsålder och tjenstetid, skulle, genom sjuklighet eller af annan orsak, blifva oförmögen att sina tjensteskyldigheter vidare fullgöra, ega Fullmägtige att, efter noggrann pröfning af de i hvarje fall förekommande omständigheter och förhållanden, vid hans förafskedande tilldela honom en årlig pension, uppgående till högst två tredjedelar af lönen. § 294. Med benämningen Riksdaler, ulan tillägg af orden Silfver-specie eller Banko, förstås öfverallt i detta Reglemente Riksdaler Riksmynt. § 295. Några tillförene meddelade och emot det nu utfärdade Reglementet stridande stadgaden, angående Riksgälds-kontorets förvaltning och dermed gemenskap egande ämnen, få icke vidare åberopas och tillämpas. STOCKHOLM , THYCKT HOS J O H. B K C li M A N . 1 860 StaU-Utskottetn Memorial N:o 225. 1 jw * is. Ank. till Exp.-Utak. den 26 Okt. 1860, kl. 1 e. tu. Memorial, med förslag till reglementdriska stadganden, angående några, vid uppgörandet af förslaget till Riksgälds-kontorets reglemente, af Rikets Ständer icke slutligen behandlade ämnen. (Rgs Afd.)
Disconter, Filial-, StatsUtskottets Berättelse angående ,,,, DiscontVerk, R. St:rs fordna, dess Skuld till StatsVeiket, angående , , , , , 67. DjurLäkare, om arfvode åt en sådan i hvarje Läa ,,, 128, i3o, 237. Docenter vid Academierne, löners anslående för dem , , , , , , , 142. Domkyrko-hemman, Arrende-spannmålens utgörande deraf, angående , , , , ,114. Dra matiska Spectaklet, dess anslag . , r43, 247. Drottningens Kröning, anslag af medel dertill 290. Drottningholms och Svartsjö Slotts Statsanslag 123, Dumrath, Slottssnickare, praescriptions-tid för upphörandet af en inteckning i hans Egendom ... 22. Bet. N:o Durclimarehe-kostnader, anslaget dertill i32, 367. Du Rietz, Lieutentt, om dess Page-lein , . 102. Dylta Svafvelbruk, tjenstbarheter dertill 326. Eberstein, Biskop, angrde dess indeldta Lön 13J>- Edeby hemman, arrendet deraf . , . 161. Ehrengranat, Stallmästare, om Lönförhöjning Ek, Commissarie, Gratification för bouoin , 67. Ekevirke för Flottans behof, ang:de i5i. Electricitets-Machin , medel för dess underhäll 128, 237. Elementareller Prof-Scholan i Stockholm, fortfarande anslag . , , , , i4c 245. Elers, Amiralitets-KammarRåd , dess Lön ang:de 162. Ersättningar, Danska Fyringsmedlens upptagande nnder denna InkomstTitel , Ersättningsoch återbetalnings-frågar, Kronan och enskilde emellan , anglde deras afdömande 872. Eskilstuna
Ty rikedomens företräden äro redan i och för sig så stora, de njutningar, den förskaffar, äro af alla så efterlängtade, att de ofta utgöra föremål för de fattigares afund; och om nu härtill lägges en politisk makt, som, åtminstone i mängdens ögon, icke synes berättigad, så har man härigenom åstadkommit en inre söndring af den farligaste beskaffenhet; ty den rigtas i viss mån mot samhällets grund, eller eganderätten, och en sådan anstalt verkar derföre till svaghet i stället för styrka. Det återstår således blott det tredje sättet att finna en grund, på hvilken man kan bygga den kammare, som företrädesvis är afsedd alt skydda samhällets högre intressen, och denna grund, hvilken också i min tanke är den enda rätta, är den som i förslaget blifvit uppsökt, nemligen medborgerligt anseende och förtroende. Och någon lämpligare form, hvarigenom detta kan ådagaläggas än genom val af länens landsting, synes mig icke heller kunna utfinnas. Det ligger i sjelfva sakens natur att särskilda för tillfället, och endast lör detta:ändamål, utsedda valnämnder aldrig skulle komma att ega de gemensamma intressen, den personliga bekantskap och den kontinuitet i åsigter som landstingen, hvilka inom vissa bestämda gränser äro att 408 Den 7 December. anse som orternas lagstiftande församlingar och beskattande myndigheter, och som derför alltid måsle komma att bestå af dessa orters mest ansedda och betrodda män. Redan på dessa grunder synes det mig kunna med all den visshet, som på förhand är möjlig, kunna motses att landstingen skola blifva förträffliga valkorporationer; men vi hafva älven ett exempel från ett annat land, som visar hvilket lyckligt resultat, som vunnits genom ett valsätt af ungefär liknande beskaffenhet. Jag ber att i detta afseende få åberopa några ord al en utmärkt författare, som redan förut blifvit här flera gånger citerad, nemligen Toqueville. Sedan han omnämnt huru okunniga, råa och i alla afseenden obetydliga de representanter äro, som i Amerika utses genom direkta val och allmän omröstning, säger han: »Tvenne steg derifrån öppnar sig senatens samlingssal, hvars trånga sköte innesluter en stor del af de ädlaste, de namnkunnigaste män Amerika eger.
Om kvinnorna förstode sig själfva, sin medfödda begåfning och sin egen lycka, så skulle de, äfven om de icke hafva ett eget hem, och äfven om deras egentliga verkningskrets ligger i det offentliga lifvet, dock alltid söka att finna en plats inom ett hem. Och j u mer de lyckas att göra det hemmet till sitt eget, d. v. s. taga sin anpart af skyldigheter och rättigheter i hvad hemmets trefnad beträffar, dess lyckligare för dem själfva och för deras omgifning. Det har varit och är fortfarande till stor skada, att så många kvinnor — och många utan att drifvas därtill af nödens bittra lag — söka utomhus en verksamhet, som så tar alla deras krafter i anspråk, att de hafva inga mer i behåll för hemmets räkning. Det är så mycket större skada, om, såsom ofta är fallet, deras egentliga begåfning tydligen pekar åt det husliga arbetet. Hela deras väsen får — 2 — härigenom en missriktning, som gör dem nervösa och otrefliga i hemmet. Och säkerligen är kvinnan — modedockan, kvinnobarnet, som lefver för glitter och bjäfs, ej mindre oduglig för sin höga uppgift i hemmet än den kvinna, som genom en dylik snedvridning af sitt väsen blifvit lik ett ostämdt instrument, som endast låter höra gnälliga och skorrande toner. Kvinnans uppgift bland uppgifter, hennes kallelse par préférence, är att vara den norna, som skall vattna världsträdets rot, så att detta håller sig friskt. Och hvilken som helst sysselsättning, den må vara huru kvinnlig som helst, som gör henne oduglig för denna uppgift, är till skada för henne själf och för det hela, d. v. s. för såväl familjen som för samhället. De gamla, som ännu finnas kvar från den tid, då kvinnan ansågs uteslutande höra hemmet till, då hvarje i det offentliga liggande verksamhet ansågs opassande för henne, sucka öfver den nya tiden och vilja oftast ej erkänna, att den har något företräde framför den tid, då de voro unga. Och vi må ej förtänka dem denna något skefva blick på förhållandena, ty i vår rastlösa tid stå de i allmänhet bra öfvergifna. Hvem har tid att prata bort en stund med d e m?
I mån af mina ringa krafter har jag städse kämpat för tanke-utveckling och religiös frihet; saknaden deraf, har jag ansett vara orsaken till nu rådande immoralitet, och jag tror icke, i likhet med hvad en värd talare förut har yttrat, att vår kyrkotukt är rätta medlet att återföra folket till den ståndpunkt, hvarpå det i sedligt hänseende förut har befunnit sig. I anledn. deraf har jag tagit mig friheten upsätta en motion i kyrkligt hänseende, som jag ber att få inför Ståndet upläsa. En vördad och lärd Biskop har i ett föredrag vid ett Prestmöte, för circa 10 år sedan, framställt den frågan: »Om med det orubbliga lugn, som herrskade inom den Svenska Kyrkan, icke til lika åtföljde en säkerhet och en hvila, som kunde leda slutligen till likgiltighet.» Denna fråga är påkallad, och tiden sjelf har besvarat den. Ur den likgiltighet och formalism, som behäftat och fortfar att vidlåda vår Kyrka, hafva vi blifvit sent omsider väckta af samma oro, som genomgår det religiösa lifvet i alla bildade Stater. I en grannstat har en hel litteratur blifvit skrifven om den officiella kristendomen. »De utomordentliga politiska skakningar» — så fortfar han — »som sednast öfvergått Europas fastland, hafva en märkvärdig inverkan på folkens inre tillstånd, deras tänkesätt och seder, som icke varit utan inflytande på Norden; liksom de häftiga jordbäfningarne i Södern äfven hos oss kännas uti deras sista dyning. Hvad dervid de inre förändringar inom Kyrkan angå, så härleda de sig från tvenne särskildta ursprung, den ena uppifrån från lärarne och deras sätt att behandla läran, den andra nedifrån, och bestående i förändringar inom tänke-_och lefnadssättet bland folket.» Eeformationens återgång till den äldsta kristendomens grundsatser och bruk uphäfde den papistiska skillnaden emellan prest och lekman. Presterskapets kall har derigenom blifvit ett Församlingens updrag, Presten lärare och predikare af Ordet — förvaltare af Nådemedlen, genom Mässoffrets försvinnande ej mera en offrare och medlare mellan Gud och menniskor.
Skrifvelse N:o 199. har emedlertid, enär dessa medel, hvilka, enligt, ofvanberörda vid beklädnads-anslagets beviljande fästade vilkor, rätteligen bordt lill Riksgälds-kontorel återlevereras, icke ulan Rikets Ständers medgifvande kunna disponeras, uti högstberörda nådiga proposition föreslagit, det Rikets Ständer mätte tillåta, att den här ofvan uppgifna bristen för båtsmans beklädnadens upphandling, 39,078 R:dr 2 sk. 2 rsl. banko, må fä betackas al ifrågavarande å beklädnads-ansiaget för åren 1849—1851 befintliga odisponerade behållningar. Rikets Ständer, som tillika fått del af de ärendet tillhörande handlingar, hafva tagit denna fråga i öfvervägande; och aldetistund Rikeisåren 1850 och 1851 församlade Ständer, genom beviljande af årlig tillökning i det vid föregående riksdag ä stal uppförda anslag för bålsmans-beklädtiadens anskaffning och underhåll, erkänt nämnda anslag vara för dermed afsedda ändamål otillräckligt, hafva också Rikets Ständer nu funnit del vara billigt, att den för åren 1849 — 1851 å berörda anslag uppkomna brist, utgörande, enligt hvad vederbörande vitsordat, 39,078 R:dr 2 sk. 2 rsl banko, eller 58,617 R:dr 7 öre R:int, jemväl varder ersatt, hvadan Rikets Ständer, älven för sin del inseende del lampliga deruti, att ersättningen bestrides af den utål E. K. M:l i sådant afseende nådigst uppgifna tillgång, bifallit hvad E. K. M:t i högstberörda nådiga proposition behagat äska och föreslå: börande återstoden af behållningen, utgörande 1.082 R:dr 39 sk. 7 rst banko, eller 1,624 R dr 23 öre R:tnl. till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. Och få Rikets Ständer, lill svar i ämnet, härom hos E. K.
Derjemte skall det åligga bolaget, att, utan ersättning, medgifna anbringande längs efter jernvägen af elektriska telegraflinier med hvad dertill hörer. llio. Afgifterna för passagerareoch varu-trafiken skola utgå enligt gällande, af Kongl. Majit, efter dertill utaf bolaget afgifvet förslag, i nåder fastställd taxa, hvilken i allmänhet hvart femte år lämpas efter sig då företeende förhållanden. 12:o. Skulle behållna inkomsten af trafiken på kanalerna och jernvägen, efter afdrag af årliga inbetalningen å det af Staten erhållna lån, öfverstiga sex procent ä det belopp, aktie-egarne tillskjutit, ankommer på Kongl. Majit, att, utom begagnande af den i näst ofvanstående punkt Kongl. Majit förbehållna rätt att pröfva och bestämma de enligt taxor utgående afgifterna, föreskrifva, huru stor del af detta öfverskott skall till underhållseller ombyggnads-fond afsättas. Slals-Utslcoltels Utlåtande N:o 163. 13:o.
Jag har ansett angeläget påminna Ridderskapet och Adeln derom, att vid i8i5års Riksdag, som jag fått anledning att nu citera, beslöto Rikets Ständer, att MililairSlatcn skulle erhålla samma löneförhöjning, sorn Civilstaten, INB. de, som hade penningelöner; men detta framställdes under form af underdånig anhållan till Kongl. M»j:t, mot hvilket jag då på det högsta motsatte mig. Följden blef ocktå, att Civilstaten fick högre löneförhöjning än Militairen , ty de fingo beräkna den under lönerna anslagne spannmålen efter ett vida förmånligare förhållande, än Militairen, hvarigenom Militairen fick vida mindre, än Ständerna beslutat. Jag skulle tro, att Lagstiftande Magten i synnerhet bör vara angelägen derom, alt låta Armeen känna, att det är Repre - 233 Den 3o September f. m. sentationen den har att tacka för lönerna. När ny 3 Stånd redan bifallit löneförhöjning för Civilstaten vida öfver hvad Konungen föreslagit, vore det icke allenast en • orättvisa för andra gången, utan äfven oklokt af Representationen, att vägra löneförhöjning för Militairen. Således är det i synnerhet på grund deraf, att pluraliteten af Representationen redan beslutat löneförhöjning för Civilstaten, och i synnerhet derföre, att den redan i en mängd af år varit orättvis mot Militairen, som jag yrkar bifall till hvad Kongl, Maj:t i förevarande ämne föreslagit. Jag nekar visserligen icke, att vid detta tillfälle särdeles afseende bör fästas å Nationens tillgångar och förmåga, men innan myntbestämningen blifvit beslutad, kan jag icke säga, om Nationen kan, eller icke kan, uthärda dessa bidrag. Herr Tham, Wolrath: Utan att önska att bidraga till framtida förebråelser för någon, som har olika tänkesätt med mig, anser jag dock Representationen vara skyldig att yttra sig i detta ämne. Om jag, lika med Grefve Posse, ej ingår i de detailler jag ej förstår, förtjena vi icke derföre förebråelse.
Betänkande i delta ämne fullständigt inberättadt de åtgärder, hvilka Kongl. Maj:t så väl dermed, sorn med Fyrbaks-anläggningen på Holmön i Nåder låtit vidtaga; hvaraf således inhämtas, att Kongl. Maj:t i berörde afseende redan gatt Riksens Ständers underdåniga önskningar till mötes, ocii då inrättandet af en Fyrbåk ä.fven • vid Måst-sten torde vara af icke mindre nödvändighet, så har Utskottet ansett sig böra _ tillstyrka, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla detta vigtiga ärende och ..dervid tillika underdånigst anhålla, att Kongl. Maj;t på lika. sätt, sorn med Fyrbaks-anlägg. lungarne vid Östergarns Holmen och Holmön blifvit i Nåder förordnad t, täcktes anbefalla undersökning till utrönande så val af behofyet uf. af en Baks anläggande vid-Måsesten,-som ock om 94 Deri t Juli. om berörde ställe är dertill tjenligt; hvarefter Kongl. Maj:t i Nåder lärer finna för godt att till verkställighet låta befordra en sådan för nienskligheten gagnelig inrättning. Dock varder detta till Riksens Höglofl. Ständers eget ompröfvande vördsamligen öfvernadt. Stockholm den 2g Juni 1815- På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Standets och Ad. Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar A. Lantinghausen. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Jjedamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And. Fredin. Nils Mansson. M. M. Rosbeck. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli. Högvörd. Rrest-Ståndet den 2 Vällofl. Borgare-Ständer den j __ Héderv. Bonde-Ståndet den 2 j . Vördsamt Memorial!
Denna punkt bifölls, under vilkor, att de Biskopen på Gottland anviste Hemmans» räntor förblifva för all framtid Stats-Verket behållna, emot det å denna Titel för bemälde Biskop uppföras Ett Tusende Femhundrade R.dr. 6 .te punkten, angående t illök t anslag får Upsala Ridschola. Som Utskottets, under Njo 134, i detta, ämne förut meddelade Betänkande redan blifvit, den aa sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln bifallet, ansåg Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet derom nu anfört böra läggas till handlingarne, T-de punkten, angående ett Lunds Kongl, Academie, år 1810, frånkåndt penningeanslag. Sedan Utskottets, under N:o 135, i detta ämne förut afgifna Betänkande redan blifvit, dan Prat, Utdrag den 8 October 18äg. 49 den 22 sistlidne Maj! af Ridderskapet och Adeln bifallet, fann Ridderskapet och Adeln,' att hvad Utskottet derom nu ytterligare anfört borde läggas till Handlingarne. 9 :cle punkten, angående anslag till fur» man får Läroverken i Riket. Sorn Ridderskapet och Adeln, redan den 14 sistlidne Augusti f. m., bifallit Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, under N.o 52, afgifna ytterligare Utlåtande, i fråga om tillökadt anslag för Undervisniugs-Verken i Riket; ansåg väl Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet i denna punkt anfört; icke erfordra någon åtgärd, men. fann i öfrigt för godt att vid dess i detta amne redan fattade beslut nu foga det tillägg, att det till .Löneförbättringar åt Lärnrne vid Universiteten och Elementar-Läroverken bestämda anslag af Sextio Tusende R:dr
5. £ bär tering af åppna 23ref, Sullmafter, Confmutorialer, ?lffteb in. ni, från VPårc Canjlt, i bwilfeit cbartering ben forbna iansli* gebubren ocb ©portlerne inom Cavitet famt ©igilb pemungarne aro inbegripne. 9t:&r ff. r:ft. 2lbelöbref (inbegr. Sajlbgebufyr ä 75, od> afgift till (JBaDftena ^cigémané^ué 50: —) ©refroebref (inbegr. (Eanjlbgebitfyr ä 150, ocb afgift till QBabftcna ^rigömanébué 100: —) . Öppna lu’ef, l)tt>artgenom någon i ncfDcr tillägget De för* maner, heDerötttlar od) foreträDe&rättigljeter framför anDra unDecfåter, forn herrar Dviffené £KåD af ålDer tiUerfänDa blifroit. jinbegr. €anjli<gebut>r ä 125: — j | ocf> afgift till ^aDjtcna Jj?rigömané[)Ué 33: 16. j SiiDDarebref af c3Bår ©eraftmer*DrDen (inbegr. afgift tili ^öaDftena ^igömanöljuö 25: QfomntenDeuröbrcf af (2Bår ©TOärDö ÖrDenö ©tora ^orö — af '3öär lUorDftjerne-OrDeno ©tora i^oré — af ^Bår 'SBafa^DrDenö ©tora Ä'orö inbegripen afgiften till <3BaDflcna ^rigmanés f)Uö 16: —. — af
Den tillgång, som finnes för betalning af Ryttmästaren Björkenstams högst betydliga oprioriterade skulder, upgående (efter afdrag Den 1 Semtember. 655 af sådane som, i följd af qviUning försvinna), lill omkring 550,000 r:dr b:co, beslår dels uti Ryltmästarens giftorätt i det gemensamma boet 52,000 r:dr b:co eller endast omkring 10 proc. af hela skuldbeloppet, dels uti beloppet af den egendom, Ryttmästaren och hans Fru gemensamt under konkursen tillfallit efter Rytlmästarens fader Lagman Björkenstam, och hvars värde torde kunna upskattas till högst 25,000 r:dr b:co. Det accord, som nu erbjudes, grundar sig deruppå att Ryttmästaren Björkenstams Fru, Selma Björkenstam, född Cassel, förklarat sig beredvillig alt afstå den giftorätt, som efter konkursen tillfallit henne uti Rytlmästarens arf efter hans fader Lagmannen Björkenstam, sä att genom accords-anbudets accepterande Riddarh.- Direkt. skulle kunna beräkna en utdelning af omkring 15 proc. å det bevakade hypotheket. Och dä härvid i betraktande tages, icke allenast att Fru Björkenstam, enl. Häradsrättens laga kraftvunna dom i hennes mans konkurs, är frikallad från skyldigheten att med sin enskilda egendom eller giftorätt i boet ansvara för de af Ryttmästaren Björkenstam för andra personer ingångne borgensförbindelser, i följd hvaraf antagas måste, att Riddarhusets fonder icke ega åtnjuta någon utdelning af den andel i den efter Lagman Björkenstam arffallne egendom, som möjligen kan tillerkännas
»Eljes kan man äta godt där. Beställer man på förhand, blir det till och med charmant.» »Och vinerna?» »Med samma undantag gäller det samma.» Kammarherren smålog belåtet och klappade sin gunstling på axeln: »Kom till mig i morgon. Jag tänker arrangera en liten frukost ute en af dagarna, bara för omväxlings skull. Och jag behöfver en förståndig person att tala med. Vill grefven göra mig den tjänsten?» Grefven bugade sig förbindligt med ett par underliga knyckar i underlifvet. Hvad gör man inte för en god frukost? »Hur står det till i dag? Kammarherren ser trött ut», fortsatte grefven för att säga något. »Min mage har varit litet på obestånd. Jag är rädd, jag åt för mycket hummerpastej. Det blir väl min lott att resa till Karlsbad i sommar.» »Min far ämnar sig också dit. Alla människor resa dit i år.» »Vintern i Stockholm, sommarn i Karlsbad.» Kammarherrn skrattade, och grefven smålog diskret. Emellertid drack man likör och berättade skandalhistorier, som alt mer gingo öfver på det skabrösas område. Man blef alt mindre städad och alt mera öppenhjärtig. Det sjönk i flaskorna, anletena skeno, och cigarrerna blossade. Men äfven detta tog slut, och ute på gatan väntade en hel rad ekipager för att föra herrarna hem eller annorstädes. Dagen därpå låg kammarherren illa sjuk. Han hade haft ett slaganfall under natten, men var nu vid sans och kände sig bättre. Läkaren skakade på hufvudet och sade, att han ej kunde lefva öfver middagen. Kammarherren såg upp och brast i skratt: »Omöjligt, herr doktor. Jag känner mig riktigt kry. Min mage är jämförelsevis lugn, och det är min säkraste hälsobarometer. Nej, doktorn ser all ting i svart.» Doktorn hviskade några ord till den gamla hushållerskan, som stod där inne, tog sin hatt och gick. Den sjuke låg stilla och syntes försänkt i tankar. Där ute var det vår. Solen frossade på lämningarna af en och annan smältande isbit, och vattnet flödade i rännstenarna långt upp ifrån Regeringsgatan ner utför backarna åt
Ian. liz. — v in odlingar i Piteä Lappmark, Dec. 409. 719. Ian. 79. 119. — o»n indragning af Kyrko-Jnspectors-tjensterne » Halland och Bohus Län, Dec. 1447. Ian. ,67. 88. 96. 717. — med Förteckning pä de Utskottets utlätandcn som af Ständen ännu icke blist - 8 Register. wik befwarade, Dec. 1447- — l ättledning af yrkande att Presterstapets rätt till dagsiverkens ätnjutande af Torpare och Backstusivnhjon mätte hädanefter pä det satt utgå att ej mera an en arbetare i sender päfordras, Ian. 54g. 8g2. 882. 975. Apr. 6oz. — rörande 1.) frihet för mnewaNarne i »vista trakter ak Elfsborgs och Hallands Län att tillwerka och för, sälja linnewäfnadcr, 2.) rättighet för tjenstgörande och afskedade Soldater wid wärfwade Rcgcmcnterne att utan Mästares tillsyn fa idka handtwcrk, z) tillstånd för fattige personer af qwinnokönet att Med wiste handclsgrcnars, stoj ders och näringars utöfwandc fa sig försörja,^ Ian. 744. 964. rroi. 1192. Apr. 606. — om anställande försök med Salt-tillwcrkIling i Swerige Ian. 570. 590. 969. Apr. 807. — om förbud emot visitationcr i hus och pä allmän landswäg^efter gods, som till inkörsel är förbudit samt om afskastande af sä kallade jagningar ester Austarc och Bönhasar, Ian. 552—582. 676, 892. 882. 951. 957. 975. Apr. 626. — rörande Dykeriinrätkningcn i Riket, Ian. 582.