Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan dem i Utskotten gjorda proposition, hvaröfver voterades, föreslog jag den, att besluta öfver sjelfva motionen. Men den mötte så mycket motstånd, att den andra utvägen slutligen måste vidtagas: en annan antogs icke. Jag har för min del ej emot att saken återföfvises till Utskotten, med anmodan, att de upptaga densamma, men förmodar att resultatet blifver detsamma. Jag hemställer om ej ConstitutionsUtskottet borde anmodas utlåta sig öfver det skick, hvaruti frågan nu befinnes. Friherre Cederström; Vid hvad Ltr Grefve Lantingshausen behagat nämna, att resultatet torde blifva detsamma, får jag' erinra, att om den händelse emot förmodan skulle inträffa, att Ledämöterne af det Vällofl. BorgareStåndet vägrade målets upptagande, på den grund, att privilegier ligga i vägen, så måste de anmodas att framlägga den handling, som skulle visa, att Näringsfriheten är ett BorgareStåndets privilegium. Gref ve Strömfelt, Hans Fredric: Såsom Ordförande uti Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ridd. 0. Ad. Den 22 Juni. 531 OeconomieUtskottens gemensamma sammanträde, anhåller jag få den äran blott upplysningsvis tillkännagifva, att vid Utskottens Beredning hade uti hufvudsaken 2:ne Stånd stannat emot två, rörande det förslag till Betänkande, sorn Beredningen ingal’, nemligen Ridderskapets och Adelns och BondeStåndets Ledamöter emot Prestoch BorgareStåndens. Då de från Beredningen uppgifna alternativ förekommo uti Lagoch OeconomieUtskottens sammanträde till öfverläggning, yrkade Vällofl. BorgareStåndets Ledamöter, såsom en preliminairfråga, före hvars afgörande de icke ville ingå i Öfverläggning om hufvudsaken , att det forst matte bestämmas', huruvida densamma rubbade BorgareStåndets privilegier och 1809 gjorda concessioner, eller ej, hvarmed, åtskilige af det Högvördiga PrestStåndets Ledamöter sig förenade, och votering yrkades.
Med anledning häraf och då pension från allmänna indragain gs-staten för ordinarie provincial-läkare utgår med ett belopp af 1,500 R:dr samt de extra provincialläkarne hafva med dessa fullkomligt enahanda åligganden, fastän, till följd deraf att de tillika kunna innehafva militärläkare-beställningar af lägre grad och således på annan stat uppbära lön, deras arfvode ej blifvit bestämdt till högre belopp än 1,000 R:dr, har E. K. Maj:t, i betraktande jemväl af provineial-läkaren Heinricis under en 50-årig tjenstgöring ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, föreslagit, att Heinrici, som uppnått 65 års ålder, måtte, såvida han styrker sig vara tili helsan försvagad, vid afskedstagandet från sin extra provincial-läkare-beställning varda, utan afseende derå att han ur Arméens pensionskassa årligen uppbär 225 R:dr, å allmänna indragnings-staten uppförd med en årlig pension af 1,000 R:dr, i hvilket fall ändock begge pensionsbeloppen sammanräknade icke komme att uppgå till hvad en ordinarie provincial-läkare i pension tillkommer; och hafva Rikets Ständer till E. K. Maj:ts i förevarande hänseende gjorda nådiga framställning lemnat bifall. 45:o På sätt det E. K. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd oell behof bifogade Statsråds-protokoil innehåller, har E. Iv. Maj:t, jemte tillkännagivande af sin nådiga afsigt, att till Riksgälds-kontoret vid början af år 1864, då den nya statsregleringen vidtager, öfverlemna f. d. Kansli-styrelsens handkassas kapital, 13,500 R:dr, jemte derå upplupna odisponerade räntemedel, bland annat, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att en f. d. tjensteman hos Kansli-styrelsen, Expeditions-Sekreteraren ExpeditionsUtsJcottets Förslag till underd.
Skulle åter föremålen för Bondens, det är landtmannens slöjder, endast vara förädling afsådane rudimaterier, sorn han sjelf eller hans område producerar, blir ändå ej mycket öfrigt, Skrån ensamt förbehållet, ty Bonden och hans område producera metaller, flere slags Träd, Lin, Hampa, Färggräs, Läder, Skinn, Ull, Bark, Borst m. rq, Sakens nuvarande skick blifver ännu klarare lör den, rom behagar taga kännedom af 9 §. i RiksdagsBeslutet af den 2 Maj i8lo, hviken förmår: Att idkandet af all Borgelig Näring emot åtagande af deremot svarande borgelig tunga , bliren rättighet för alla medborgare classen Yttersta till fl yckten för Skråmästarens Advocatur, att med Borgelig tunga, förstås Borgare-tunga, förtjenar ej något afseende. I Sverige betyder Borgelig tunga detsamma som skatt^till Staten. 1 annat fall skulle det äf-> i34 Den 10 Februarii. ven heta Adelig tunga, Ståndspersoners tunga, Prestelig tunga och Bonde-tunga, till skillnad från Borgelig, om dermed kunde förstås blott Borgares tunga. Jag drager af allt detta den slutsats, att inga Privilegier lägga hinder i vägen för upphäfvandet af de så länge öfverklagade band, hvilka fjettra en loflig, oemotsägeligen nyttig och af allmänna rösten länge påkallad, Näringsfrihet. Ordning i Städerna Mästare och Lärande emellan må gerna bibehållas, men ingenting bör kunna förmena hvem s:m helst, att idka hvilket tillåtit handverk eller näring han behagar, endast han anmäler sig hos styrelsen i Orten , vare sig på Landet eller i Staden, och betalar till Staten i förhållande till sin rörelse och förtjenst, samt dessutom, den som bor i Stad deltager med de öfrige innevånare i utskylder i och för Stadens och dess Embetsmäns skull.
Prot. 1850 Sf 1851. 5 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 2 10 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. inhemtat, att, sådant oaktadt, missförstånd stundom skall i berörde afseende egt rum, ansett det icke vara ur vägen, att, på sätt motionären föreslagit, serskildt uttrycka, att icke närings-idkares lefnadskostnad eller andra dylika utgifter fä från inkomsten afräknas; hvadan Utskottet vid ifrågavarande 8 § föreslagit ett dylikt tillägg. Förslaget under Litt. C. anser Utskottet hvarken innefatta billig grund för bevillningens utgörande, hälst en handlande ofta nog kan på ineller utförda varor göra mer eller mindre betydliga förluster, ej heller vara, hvad den föreslagna kontrollen beträffar, i tillämpningen utförbart, enär en och samma handlande kan vid flera tullkammare i riket till tullbehandling angifva varor; och Utskottet hemställer alltså, alt detta förslag må lemnäs utan afseende. Hvad angår de uti punkterna D., E. och F. föreslagna grunder för bevillningens utgörande af dem som idka inrikes handel samt fabriksoch handtverks-rörelse; så, enär nämnde grunder hvarken i och för sig lemna ledning till rättvist bedömande af ifrågavarande närings-idkares behållna inkomst af rörelsen eller tillåta behörigt afseende å de vidt skiljaktiga förhållanden, som i olika orter, i följd af större eller mindre konkurrens af närings-idkare och konsumenter, med flera omständigheter, göra de serskilda näringsgrenarnes förmåner särdeles olika; men tillfälle alt behörigen och rättvist iakttaga alla dessa förhållanden deremot synes vara genom de i nu gällande Bevillnings-förordning för serskilda yrken i olika städer stadgade minimi-afgifter, Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerna beredf, finnér Utskottet sig äfven sakna skäl, att till hvad i omförmälde punkter blifvit föreslaget, tillstyrka bifall.
Hagberg, Maria, fröken, Stockholm. Heyman, Edith, fru, Stockholm. Haglund, Hedvig, fru, Norrköping. Hildebrand, H., riksantikvarie, Stockholm. Hagströmer, Ida, fru, Upsala. IIillestrUm, Josefa, fru, Stockholm. Hallin, Bertha, fru, Rauisdal, Börrum. Hillman, Hilda, fru, Marichill, Stugsund. Hallström, Beda, fru, Söderhamn. Hindbeck, Cecilia, fru, Stockholm. Hallström, Helena, fröken, Hjulsta, Enköping. Birsch, Oscar, ingeniör,. Hjelmerus, G., fröken, Hallwyl, von, W., grefvinna, Stockholm. Mjölby. Hjertstedt, H. J. P., med. d: ktor, Hamilton, Ebba, grefvinnts, Upsala. Hjulhammar, Anna, fru, Stoclrliolm. Ilammarlund, Emil, redaktör, Stockholm. Hoborg, P. O. G., löjtnant, ILarlskroiia. Hammarsköld, Agnes, fru, Stockholm. Hoff berg, Mathilda, fru, Stockholm. Hammarsköld, Ulla, fröken, Hofsten, von, Johanna, fröken, Stockholm. Hamrzeus, Maria, fru, Nora. Holm, Elisabeth, fröken, Stockholm. Hamrin, Jenny, fröken, Umei. Holm, G., haradshöfding, Bollrias. Hansen, Hans, grosshandlare, Stockholm. Holmberg, Cecilia, fru, Tiirna. Hansson, Sigrid, fröken, Orebro. Basselblad, C. F., disponent,: Sprangviken, Holmberg, H. G., kontrollör, Nyköping. Hernösand. Holmberg, Lotten, fru, Stockholm. Hawerman, Anna, fru, Stockholm. Holmgren, Anna, fröken,, Hawerman, Emmy, fru,, Holmgren, Ann-Margret, fru, Upsala. Haverman, Ida, fru, Holmgren, Sophie, med. kand., Lund. Ilolmström, E. C., fru, Stockholm, Haverman, K. V., ingeniör, Stockholm. Kolmström, Hedvig, fru, Hvilan, Akarp.
IVB. II Afd., 45, 46, 354 Den 24 Martil, /. m. ket, Näringarne och de arbetande FojkClasserne, kan jag för min del icke godkänna den af Utskottet föreslagne Bevillnings-grund efter synbar Förmögenhet, en Beskattningsgrund, som, under det den lägger en ny GrundRänta på jorden, skall i längden bidraga till ModerNäringens förtryck och innom sitt område fjättra den talrika Folkhopens idoghet. Efter detta öppna förklarande utbeder jag mig vördsamt, att få för några ögonblick åter. föra Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den af mig här ofvan vidrörda Bevillningsmethode, eller beskattning af In. homsterne. Det är väl srnt, 1810 års BevillningsSysteme bade fallit , men det hade ock i sitt fall lemnat efter sig den goda upptäckt, att erfarenheten, som uppenbarat felen och bristerne, äfven antydt vägen till deras afhjelpande, till delarnes närmare sammanfogande till öfverensstämmelse med det hela och till de rättelser och förbättringar, som höllö bättre prof emot en upplyst och fördomsfri granskning. Det var på denna grundval, en värd och förtjenstfull Ledamot af detta Stånd byggde sitt vid 1815 års Riksdag väckta Förslag, om åter införandet af andra grunder för allmänna Bevillningen. Detta Förslag mötte likväl icke bistånd , än mindre Sanction af en allmän och ädel National-vilja. Förskansad bakom det uppresta bröstvärnet, af den osäkerhet och de misstag, som föranleddes af 1810 års BevillningsLag, gjorde man sig knappt den mödan att undersöka, om detta i sjelfva verket Den 24 Martil, /. m. 355 var något bättre, och nämnde Förslag, värdigt att lifligen begrundas, rönte det ödet att i allmänhet blifva förkastadt, innan man, må hända, nog tilllörliteligen för sig utredt skälen för sitt ogillande.
Är frakt hvarken i fraktaftal eller konnossement utsatt, varde då såsom för säkringsvärde beräknad den, i laslpingsorten, för dylik resa, gångbara frakt eller, der denna ej utrönas kan, det belopp, som. i följd af fraktslut i angränsande hamnar, under likartade förhållanden, må skäligt anses. § 207. Är, vid försäkring af frakt, ej bestämdt om försäkringen gäller hela eller en del af frakten, anses den gälla hela frakten. Är ej bestämdt om försäkringen gäller bruttoeller nettobeloppet af frakten, anses den gälla bruttobeloppet. 109 Vid försäkring af frakt, betingad för framoch återresa, anses, der annorledes ej aftaldt är, hälften belöpa på hvardera resan. § 208. Försäkringsvärdet å gods och varor bestämmes efter deras värde vid afskeppningen, utrönt genom faktura eller börspris, eller, der sådana pris saknas, på annai lämpligt sätt, med tillägg af tull och alla omkostnader vid deras inköp, försäkring och afskeppning. Till detta värde må äfven, genom uttrycklig öfverenskommelse, läggas frakt, kostnader under resan, tull och öfriga utgifter i bestämmelseorten. § 209. Ar försäkring tagen å utruStningskostnader eller hyror, eller, vid försäkring af gods, å frakt och andra kostnader för detsamma, och kommer någon del af dessa utgifter att. till följd af olyckshändelse, icke utgå, vare försäkringen å denna del af den försäkrade summan förfallen. § 210. Förmodad vinst och provision anses försäkrade, endast då uttrycklig öfverenskommelse derom blifvit i policen införd. Vid försäkring af varor, mod tillägg af förmodad vinst och provision, upp gifve försäkringstagaren vinsten och provisionen till vissa procent. Äro procenten ej utsatte i försäkringsbrefvet, må till grund för ersättningen antagas, af förmodad vinst högst tio, af provision högst två, procent af de varors försäkringsvärde, af hvilka vinsten eller provisionen beräknas. § 211.
Nyligen har Banco-Ulstotlet fatt emottaga de z:ne Refpective Standens, genom Utdrag af deras Protocoll under den 7 dennes, gjorde anmälan, vin lemnadt bifall till hela innehåller af Utskottets ofwannämndc Betänkande. Sadant oaktadt, bör Banco,Utstottet ej underlåta, att öfwer de hos Högloft. Ridderstam och Adeln derwid gjorde anmärkningar, sig närmare förklara. Herr Friherre Corfitz Ludvig Stael von Holstein, drager den slutsats af Banco-Utstottets yttrande, om endast Riks-Discont-Werkets widffrackta rörelse, samt desi nödwändiga reglering och inskränkning, jemte omöjligheten, att wid administrationen deraf, kunna förekomma alla försök till 0- pälitelige och otillbörliga Lans undfående, och derefter söimärlte missbruk wid Lanens anwändande; såsom skulle Urstottet dymedelst satt utom allt rwifwcl, att Disconterne i gcmcn, handlat emot Regie, mentct, derigenom begått en olaglighet, samt brutit (Lonrractet, ock) således " som orden lyda, förwerkat stna rättigheter: En Den 9 Julii. IZ8Z sadan uttydning af Banco - Utstottets aberopade yttrande, och sä beskaffad beskyllning emot Difconterne, kan Utstottet för ingen del erkänna; har ock, dertill ej funnit någon anledning. Öfwer Herr Friherre Stael von Holsteins, i allt det öfriga gjorde framställning, om upphäfwande, förändring och inskränkning, af gällande Stadgar, och erhallne Privilegier; tillhör det ej Banco,Utstottet att sig utlåta: och anser Utstottet utom allt ändamål, att inga uti beräkning af Bankens winst eller förlust, uti förhallanden, som dels ej kunna bestämmas, dels icke kunna äga rum. Af flere föredragne stäk och consideralioner, framställer Lerr G. A.
Likväl torde detta exempel visa, att den enskilda industrien, om den af det allmänna på ett lämpligt sätt blifver underlättad, lian med mera båtnad för detsamma anlitas och tillvägabringa förmonRgare resultat, än dem, som föranledt Öfverpost-Directeuren, att i. underdånig skrifvelse till Kongl, Majit af den 20 sistlidne Mars föreslå, det passagerares fortskaffande medpaketposten måtte med innevarande år upphöra. — Ett förhållande, sorn gifver Utskottet en ytterligare anledning att inse behofvet afl dens föränclring i skjutsväsendet, som nu. föreslagits. Då det således torde fä antägas, att förenämnde och dylika enskilda företag äro fiört jente af uppmuntran och understöd^ så väl från Styrelsens sorn Rikets Ständers sida, enär det hufvudsakligen är genom en ändamålsenlig och tillräcklig utsträckning af diligence-farien, som skjutsnings-besväret skalf upphöra, och härtill fordras, i étt så; penningefattigt land som Sverige, förnämligast, att den enskilde entrepreneuren af diligence, eller ock Bolaget för en sådan inrättning, åtminstone, till en början kan. påräkna bidrag, antingen genom årligt anslag af Statsmedlen eller i låneväg af det allmänna mot lindriga. återbetalningsoch ränte-vilkor, så får Utskottet,. Allm. Besv. och Occonomle-UtskoUels Betänkande N:o 98. *9 med -fästadt afseende ej mindre på angelägenbeten af sjelfva ändamålet, än ä de många motioner, sorn härom blifvit gjorde, vördsamt tillstyrka, det Rikets Höglofl. Ständer i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter dess Kådiga ompröfning, af q: de Hufvud ti teln och af de under Kongl. Majrts
Så kommer han till Upsala, fattas af sorg och förstämning öfver bristen på djup och innehåll så väl i lifvet som hos kamraterne derstädes, närmar sig pessimismen, representerad af kandidat Ling, en slägting på långt afstånd till Strindbergs Falander, som liknar denne, somett matt arrangemang för piano liknar den ursprungliga, fargrika orkesterkompositionen, och tager “ par dépit “ sin kandidatexamen. Återkommen till sin hemort, förälskar han sig i en ung, djupt troende qvinna (hon. heter naturligtvis * Agnes), men hon kan ej se upp till den, som ej omfattar hennes tro. De skiljas. Först många år derefter når henne ett budskap från honom, hans förstlingsarbete, ett band noveller, men då hon läst dem, märker hon, huru mycket gemensamt de hafva, huru de båda på olika vägar kommit till “ friare tankar “, * “ renare religion “ — men då är det för sent att vinna hvarandra. Det är sålunda ett gammalt tema, som ofta varierats, allt sedan Gretchen frågade de berömda orden: “ säg Henrik, hur är det med din religion “, och aldrig ifrigare än i våra dagar, kanske emedan det just nu oftare än någonsin förekommer i två menniskohjertans historia. Men heft Geijersstam har snarare tummat på ämnet än på något vis uttömt det. Hufvudfelet i hans behandling ligger i de ofullständiga karaktersteckningarne och den alltigenom utvattnade traditionella skildringen af huf-vudpersonernas kärleksförhållande. Hvarken Grane eller ännu mindre Agnes är en verklig menniska, utan tankebilder, till individer omskapade tankeproblemer. Eller hvilka bindande länkar finnas väl mellan den ystra flickungen, “ som leker Gambetta “ och den svärmiska, försakande kyrkogån-gerskan? Hvad har vållat Agnes ’ ensidiga religiositet? Läsaren sväfvar i fullkomlig ovisshet om allt detta, och finner det också oklart; allra minst borde en verklighetsdiktare glömma, att det som ej äf motiveradt, ej heller är sant. Lika blodlös och abstrakt är deras kärlek; i hela skildringen finnes ej en droppe lidelse, ej ett uns passion.
Utskottet icke behagade å denne Fullmäktiges framställning fästa något afseende, uppstod hos Fullmäktige, efter slutad General-Inventering den 23 Maj 1842 , fråga om hvilken påskrift, som å Inventerings-instrumenterne borde begagnas, hvarvid Fullmäktige, i betraktande af möjligheten, att kunna fullständigt och eldigt de uppgjorde Instrumenten förrätta inventering af Bankens alla förråd, enär för sådant ändamål Banken måste tillslutas, bibehöllo samma påskrift, hvarmed året förut eller år 1841 omförmälde dokumenter blifvit försedde, och hvilken påskrift vid de sedermera verkställde inventeringarne oförändrad begagnats; hvilket Fullmäktige skolat hos Höglofl. Utskottet anmäla. S 4. I anledning deraf, att, vid ett af Fullmäktige i Banken gemensamt med Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, den 30 December 1841, förrättadt val af en person, att, å Bankens och Riksgälds-Kontorets vägnar, deltaga i Götha Kanal-Direktion, endast 7 Fullmäktige från hvartdera Verket i valet deltagit, har väl en Ledamot af Banko-Styrelsen fästat uppmärksamhet derå, huruvida, enar 12 §. i Banko-Reglementet förmår, att beslut icke får af Fullmäktige tagas, så framt icke a/3:delar af deras hela antal, och deribland åtminstone en af hvarje Riks-Stånd, tillstädes äro, det sålunda anstälda valet kunde anses lagligt; men som Banko-Reglementet icke innehåller några föreskrifter om antalet Ledamöter, som böra vara tillstädes för besluts fattande i sådane mål, hvilka af Banko-Fullmäktige och Fullmäktige i RiksgäldsKontoret gemensamt behandlas, blef det skedda valet såsom giltigt ansedt; dock torde, till undvikande för framtiden af tvifvelsmål härutinnan, omförmälde föreskrift i Banko-Reglementet böra förtydligas. 4 Berättelse af Banko-Fullmäktige. § 5.
Maj:ts förnyade ConsulsStadga af den 9 Mars i83o till Svenske Consuler ulbelalde ersättningar för Postporto och andra Embets-utgifter, nemligen: Behållning af con tania medel uti Rikets Ständers Bank 102 24 11 1 Summa R:dr 4,461 33 11 Stockholm den i3 September 1835. J. M. Härstedt. F * ( U ) Utdrag af Halmin gar ne öfver uppburne medel ter, Svenske Consuler å utrikes orter be - Debet. Enligt i832 års Räkning utgjorde behållningen vid samma års slut Af Kongl. StatsContoret anordnade medel i afräkning på det årliga anslaget af 1,800 R:dr, som genom Kongl. Brefvet den 3o Januari i83o blifvit anvisade till ersättande af de utgifter, Svenske Consuler å utrikes orter bestridt för Svenskt Sjöfolk år i83o Banco. 2,459 1,600 i o Summa R:dr [ 4,059 i3 4 ( 45 ) åren 1833 och 1834 till godtgörande af de utgifstridt för hem förskaffande af Svenskt Sjöfolk. Credit. Banco. Afskrifningar: Svenske Consuler godtgjorde utgifter för Svenskt Sjöfolk, för hvilka någon ersättning af Rederier ej kunnat erhållas: StatsContoret. Till Kongl. Räntekammaren levererade medel, hvilka influtit från Rederier såsom ersättning för lemnadt understöd till Svenskt Sjöfolk, hvarför Svenske Consuler förskottsvis blifvit godtgjorde: Till Consuler förskottsvis utbetalde ersättningar för bestridda omkostnader för Svenskt Sjöfolk, om hvilkas godtgö- rande af Rederier AdvocatFiscalsEmbetet fått sig uppdraget att ombesörja 2,328: 20. 4* Behållning af contanta medel i R. CommerceColIegii underdåniga utlåtande’, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående den år i835 förrättade granskning af de under Kongl. Collegium ställde Fonders och medels förvaltning. Stormägtigste,' Aller nådig ste Konun g!
Kronofordringarne, de så kallade äldre, angående deras öfverflyttning till domaremaklens afgörande. 1. R. 496. X. B. 561. A. 582. Kronohemman å Oland, äbolediga, angående ändring i Kong!. Brefvet den 14 Juni 1825, rörande deras anslående till boställen åt skollärare. VII. B. 469. A. 488. — om besittningsrätt lill. Se Besittningsrätt. Kronolägenheters utarrenderande och försäljande, angående. Se Kungsgårdar. Kronoparken Mösseberg, om betesrätt å. Se Betesrätt. Kronotionde, rörande åtskilliga rusthållsnummers i Bjäre härad af Christianstads län skyldighet till erläggande af. VIII. B. 392. A. 430. Kronolionden inom Westerås och Örebro län, om dess lösande med penningar. X. B. 561. A. 582. — inom Fellingsbro härad, om bestämmandet af lösningspriset å. Se Lösningspris. Kronotiondespanmål, om anläggande af magasin för, vid Mörbylånga. Se Magasin. Kronouppbördsstämmorna, om förändringar i tiden för. VII. B. 469. A. 493. X. U. 190. A. 3-ä3. E. 460. Kronouppbördsstämmorna på Gottland, om förändring i tiden för. Se Gottland. Kronoutskylder, om lindring uti, för tjenstehjon, som ega fyra eller flere minderåriga barn. I. R. 217. IV. B. 453. Se vidare BevillningsUtskoltets betänkande N:o 11. Kroppsstraff, angående verkställighet af de kronoarbetskarlar på Carlsborg ådömda. Se Kronoarbetskarlar. Kröning, Kongl. Maj:ts och Dess höga gemåls, Hennes Majestät Drottningens, om inbjudning till MedStånden att förena sig i beslutet om anhållan hos Kongl Majit i fråga om tiden för. I. A. 25, 33. E. 60.
För min del får jag förklara, att jag icke kan betrakta denna fråga annorlunda än lika med fråga om andra patent-innehafvares rätt, såsom det t. ex. skulle vara fallet, om en person erhållit patent uppå tegeltillverkning här i Stockholm, men husegarne sedermera kommit underfund med att patenl-innehafvaren gjorde goda affärer på teglet, utan att de likväl kunde få sitt tegel för bättre pris, i händelse patentet icke blifvit beviljadt, och till förhindrande deraf att den tegelslående medborgaren skulle få åtnjuta den förtjenst, han ärligen beredt sig, skulle ingå med anhållan bos K. M. att patentet på grund af berörde omständighet måtte uphäfvas. 334 Den 15 Juli e. m. Vore det väl med billighet och rättvisa förenligt, att, sedan denne man grundat hela sin anläggning på den fasta Iron om sitt patents tillförlitlighet, då —; just när förljensten för honom vore som störst, vilja beröfva honom sin på laglig väg tillkomna rätt? Månne det vore rätt att Borgerskapet inginge till K. M. med begäran, att patentet mätte uphäfvas, derföre alt det kommit underfund med, att tegeltillverkaren skördade en ofantlig vinst af sin näring? Jag tror att hvarje mans rättskänsla upreser sig emot ett sådant tilltag. Nu vill man likväl det vi skola begära, alt K. M. skall begagna sin höghets rättighet att suspendera beviljade licenser emot pressjäst-beredarne, hvilka på dessa licenser grundat hela sin näring. Vi få icke förvilla oss med den föreställning, att. pressjäst-beredarne utgöra ett undantag från alla andra näringsidkare, hvilket är alldeles falskt, ty de stå i samma ka(liegori som hvarje annan näringsidkare och få ej behandlas annorlunda, än man anser sig berättigad alt behandla näringsidkare i allmänhet. Hr Adelborg har utan skäl åberopat 37:de §:n i 1851 års bränvins-förordn., som talar om missbruk vid pressjäst-beredning.