Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
“Herre Gud,“ tillade han med fuktiga ögon, “man sade mig då verkligen sanning, då man omtalade, att han var mycket fattig.“ “Min man har varit sjuk,“ sade Jacquette, “och däraf kommer, att ... att ...“ Hon tystnade. Ett ögonblick betraktade mannen Jacquette. Det syntes, att han behöfde hämta sig från det smärtsamma intrycket, som åsynen af poetens i trasor höljda hustru gjorde på honom. Därefter yttrade han: “Jag skulle önska tala vid herr Lidner. Hvad jag har att säga innebär ej något, som kan oroa eller bedröfva honom; ty det tyckes ha varit Guds vilja, att jag skulle komma i rätta ögonblicket.“ Jacquette öppnade dörren. Främlingen steg in. I detsamma kom den lilla flickan emot dem, ropande i halfgråtande ton: “Mamma, jag är så hungrig!“ Den främmande stannade. Han tycktes lika bestört vid anblicken af det elände han hade framför sig, som den unge Bengt en gång blef, då han såg Pehrs torftiga boning. Jacquette hade tagit flickan på armen och sade, vänd till mannen: “Här är en herre, som söker dig.“ Därmed pekade hon på främlingen, som långsamt nalkades sängen. Lidner såg på honom, men med en blick, som utvisade, att han nu ansåg sig hafva en fullkomligt obekant person framför sig. “Jag behöfver icke fråga, om jag är igenkänd,“ började mannen. “Det vore icke gärna möjligt, att herr Lidner skulle minnas mig. Mitt namn är eljes Pehr Anderson.“ “Pehr Anderson!“ upprepade Lidner och sökte i sitt minne. “När eller hvar råkades vi sist?“ “I Göteborg för omkring aderton år sedan. Herr Lidner har väl icke alldeles glömt den lille tiggargossen, hvilken ni bar hem från landsvägen, och hvars mor och syster ni räddade ifrån att dö af hunger?“ “Ah, nu minns jag!“ utropade Lidner. Den matta blicken fick lif, och kring de bleka läpparna lekte ett småleende. “Jag undfägnades med smörj för denna mandat. Min far ville med rottingen lära mig förstånd. Nå, det var roligt att se en så gammal bekant.“ Lidner skakade Pehrs hand.
Jag hoppas, att B. o. Ad, som vid alla tillfällen visat sig sätta värde på den säkerhet, som för penningeställningen inträdt, äfven nu vid detta tillfälle skall göra det, och sålunda afslå PresteSt:s inbjudning, men bifalla Utsk:s förslag. Jag har ett ytterligare skäl till denna min vördsamma anhållan, nemi. att beslutet måste vara R. St:rs redan innan denna månads utgång, såvida genom detsamma någon nytta skall åstadkommas. Det är bekant, att ltiksg:sKont:s kreditiv på Banken, till hvars infriande de försålda obligationerna skulle användas, bör vid innev:de månads slut vara iubetaldt, och det skulle således alldeles icke tjena någonting till, att hänskjuta frågan till förstärkt BankoUtsk., med ali den tidsutdrägt som derigenom skulle upkomma. Nu har Borgareoch BondeStm oförändradt bifallit Utslcs förslag; om R. o. Ad. gör på samma sätt, så är beslutet R. St:rs och kunde således expedieras. Huru den nu afgilna och här föredragna inbjudningen blifvit behandlad i andra Stånd känner jag icke; men man har försäkrat mig, att BondeSt. afslagit densamma, hvadan R. o. Ad. torde finna, att om vi antaga inbjudningen skulle detta ganska lätt kunna inveckla frågan. Äfven af detta skäl får jag anhålla om fattande af det beslut som jag här föreslagit. Hr Printzensköld, Carl: Äfven jag anser den utväg, som i PresteSt:s inbjudning föreslås, ingalunda vara tillfredsställande. Det kan icke vara affärsmessigt, såsom det bör vara mellan vare sig privata personer, privata bolag eller offentliga myndigheter, att handla så, som PresteSt. ansett Banken och Riksg:sKont. böra förfara mot hvarandra, ty till en affär hörer först att den upgöres på redig fot. 468 Den 22 Juni. Nu är Riksg:sKont. skyldigt hela beloppet af sitt kreditiv i Banken, d. v. s. har lyftat det helt och hållet. Det skall inora en viss tidpunkt vara återbetaldt, och således är det Kont:s skyldighet att dertill använda för handen varande tillgångar.
CommerceCollegii egna tjenstemän granska förmodligen dessa räkenskaper till siffran, innan de till StatsRevisionen öfverlemna; likväl synas inga Revisorer ibland CommerceCollegii tjenstepersonal, såsom ibland KrigsCollegii, hvars räkenskaper för Cassör m. m. ändock granskas i KammarRätten. Något skäl till att förhålla sig annorlunda med. de under CommerceCollegium ställde Fonder synes ej uppkomma deraf, att de betydligaste medlen ditgå från Banken. StrömrensningsComiten har fått alla sina medel från RiksgäldsContoiret, men redogörelserna derföre hafva dock blifvit granskade i KammarRätten. Jag hemställer således, att CommerceCollegii förenämnde räkenskaper mätte granskas i KammarRätten } innan de Rikets Ständers Statsutskott eller Revisorer föreläggas. Till Höglofl. StatsUtskottet torde denna min Motion få hänvisas. Lades på bordet. I i58 Den i5 December e. m. Herr von HartmansdorffAugust anförde skriftligen: På följande inskränkningar i Kongl. Kammar Rättens rättighet att fullfölja gjorda anmärkningar, anhåller jag att få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Enligt Kongl. KammarRättens genom KammarExpeditionen utfärdade Instruction af den 21 Junii 1814, §• 2. äger hall att upptaga och afgöra: 1:0 Anmärkningar, sorn vid den hoS KammarRätten skeende slutliga Revision af dit inkomna Räkenskaper, för Kronans eller andra allmänna medel och persedlar, kunna rörande deras beräkning och indrifvande, samt förvaltning och utgift, uppstå emot ej mindre vederbörande redogörare, än ock så väl de Embetsman, hvilka det tillhört att derå hafva vård och inseende, som de tjenstemän, hvilka uppbördsmännen närmast controllera; hvarvid likväl bör iakttagas, att i händelse frågan skulle angå något Kongl. Maj:ts och Rikets Collegium, eller annat publikt
Ridderffapets och Adelns Plenum den 27 Julii i8o9. S. D. Företogs til afgörande Stats-Utskottets Protocolls-Utdrag af den 25 dennes rörande updragande ät bemälte Utffott at emottaga, pröfwa och afgöra de Beswär som af Riks Andra Band. !7r:s 71, 72; 662 Den Zt Julik. Riksgälds-Contorets och General Assistance-Con. lorets Betjening inkomma kunna; och Beslöt Ridderssapet och Adeln at til hwad Stats-Utskottet i berörde Protocolls - Utdrag sig utlätit lil alla delar sitt bifall lemna: Hwarom underrättelse skulle de öfrige Respective Ständen »vänligen meddelas. Ut supra. Upbröts Electorernas af andra Classen Lista til Wal af Ledamot i Bewillnings-Utskottet efter Herr l.o6e, c»rl Lrlc, efter hwilke» be. fanns wara utwald. N:o 105 Herr IHIKenberF, welker Olok LotUricl, Kammar - Junkare. Opnades fyra af Tredje Classens Electorer inlemnade Wallistor, enligt hwilka befunnos hafwa blifwit utsedde til Ledamöter I Constitutions - Utskottet N o 1170, Herr fernström, Fullmägtig Grefwe ^torner, ^äolxb Löratt, Kam° marherre u. K. 0. I Allmänna Beswärs - och Oeconomiä - Utskottet. Nlv 2tX)6, Herr Lsn6e1sz Lei^anrin, Assessök. Z Expeditions - Utskottet. Nro 1370, Herr von k»LLkolät, Fullmäg» trg - Den 31 Julik. 863 Bg, Herr Silverstolpe, kreäric §LMueI, Kammarherre, K. o. I Riddarhus - Utffottet. N o 1992, Herr l-sLerLträble, eiaes, Kam» mar.
I Förvaltare i och för vården af beklädnads-förrådet och uppbörden i Flottans nya kruthus, likaledes 2,000 R:dr; samt c) vid Götheborgs depöt, för Audilörs-göromålens bestridande ett arfvode af 430 R:dr; hvaremot I Regéments-skrifvare och 1 Kanslistaflöning samt 11 Kammarskrifvare-löner, äfvensom arfvode! för Kommiss-förrådets förvaltning borde indragas; och skulle, i händelse dessa förändringar bifölles samt Rikets Ständer derjemte beviljade de af Kongl. Maj:t i sammanhang dermed äskade löneförhöjningar lör Flottans nuvarande civil-personal, i enlighet med den Departemenls-chefens betänkande åtföljande lab. Litt. N., såsom tillökning i nämnde personals anslags-summa eli belopp af 31,640 R:dr 30 öre erfordras. Hvarken i afseende å de af Kongl. Majit äskade förhöjningar i nuvarande personals löner elier de föreslagna beloppen för nya tjensler, som, enligt Kongl. Majrts förslag, borde å denna stat upptagas, liar Utskottet, haft något att erinra. Deremot torde Kongl. Majlis Nådiga förslag i följande delar påkalla förändring. a) För Auditörs-göromalens bestridande vid Götheborgs depöt är, såsom ofvan nätnries, ett särskildt arfvode begärdt af 450 R:dr.
Resolution på presterskapets besvär d. 10 Mars 1719: ”Med dc hus, som socknehönder äro skyldige ä prestegården bygga, förhålles efter K. patentet af d. 20 Aug. 1607 och 1681 års Husesynsordning, samt serskilde commissioners slut och afsked”. I K. resolutionen å allmogens besvär d. 25 Maj 1720 stadgas i § 20: ”Anbelangande prestegärdsbyggnaden, så handhafves allmogen vid 1681 års Husesynsordning § 32”. I K. resolution på allmogens besvär d. 17 Sept. 1723, § 37 stadgas: ”Att Adelens sätesoch ladugårdar jemte allmogen underhåller preste byggnaden strider mot privilegierna”, I Presterskapets privilegier § 4 säges: ”Angående prestegårdsbyggnader förblifver det efter 41 § af 1720 års resol. ä allmogens besvär”. Slutligen säges i den K. resolution på allmogens besvär d. 1 Aug. 1727, som jag i min reservation åberopat, att församlingarne endast äro förbundne att bygga de 7 laga husen, samt alt, ”då the tarfva ansenlig förbättring, tillföra allt hvad som behöfves, och uppbygga husen på theras bekostnad”. R. o. Ad. torde häraf finna, att denna fråga redan sedan äldre tider tillbaka utgjort ett ständigt tvisteämne, som genom utfärdade stadganden dock alltid blifvit så förklaradt, att det är blott byggnadsskyldigheten, som åligger församlingarne, och alt all underhållsskyldighet åligger presten. Nu är det emedlertid ett factum, att till följd af tillsatsen af ordet '"bättra"''' i 1734 års lag i sednare tider har uppkommit det missförstånd, att man trott sig kunna ålägga allmogen att underhålla husen. Det är ett verkligt missförstånd, som strider mot både häfd och lag. I PresteShs privilegier af 1723 är presterskapet endast försäkradt derom, att med 518 Den 30 September. prestgårdsbyggnad skall handhafvas efter 1720 års K. resolution, som jag bär redan uppläst.
Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller StatsDtsk:ts uti 1 .-sta punkten af UtISt:t N:o 160 gjorda hemställan, i hvad den afser det i mom. 1 tt. a. omförmäldte förslag, ang. en jernvägsanläggning från Stockholm till Upsala, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej. afslår R. o. Ad. Utsk:ts hemställan i ofvanberörde bäns:de, samt antager den af PresteSt:t rör:de ifrågavrde jernvägsanläggning gjorda inbjudning.» Vid voterrs slut hade rösterna utfallit sålunda; Ja—56. Nej—52. Hr Hjärne, Harald: Ehuru jag icke deltagit i diskussio nen ang. denna bana, men likväl anser att densamma bort på Den 5 September f. m. allt sätt understödjas, får jag nedlägga min reservation mot det nu af R. o. Ad. fattade beslut. Mom. litt. b. Hr Oxehufvud, Anders Rolf: Med ani. af de uplys ningar, jag erhållit af StatsOtsk:ts ledamöter, att statens finansiela ställning är sådan, attnågra vidare anslag till jernvägar icke kunna beviljas, afstår jag från mitt yrkande i afs:de på jernvägs anläggande vester om Sigtunafjärden ; men får likväl tillägga, att den enda bana, jag anser böra gå norr om Mälaren, är den som skulle hafva den af mig föreslagna rigtningen. Enligt min öfvertygelse bör nemi. dess sträckning blifva sådan, att både Westmanland och Upland deraf kunna hafva nytta och icke en enda stads intresse göra sig gällande. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk:ts hemställan rör:de ifrågav:de mom. bifallen. Utsk:ts hemställan ang. samtlige desse moro:r bifölls. Den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, upskjöts till e. m:ns plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. Vi 3 e. m. In fidem, 0. Brakel.
Du omgaf landets gräns med trygga murars famnar; Du svängde kring dess rymd en växande Falang. Att vaka kring dess kust Du skogens resar tvang, Med böljorna till fält och klyftorna till hamnar. Beredd till hvarje strid, Du stod, i fridens lugn, Lik dundrets höga Gud, som, förr’n hans thron bestormas, Befaller viggarne att formas I Liparas fördolda ugn. Den våg, som knotade i stängda katarakter, Bland genomskurna fjell sin väg förundrad fann; Här möttes floderna, förmältes med hvaran, Och delte välmågan kring systerliga trakter. Med hvilande försvar i trygga vimplars prakt, Gå fridens flottor ut, att skatta jordens länder, Från Grönlands isbeklädda stränder Till Inders kryddbevuxna trakt. En länge jäfvad rätt Du tankens forskning skänkte: Dess frihet njöt sin helgd, dess sjelfsvåld fann sin gräns; Du bytte maktens bud i öfvertygelsens, Och den fick orda fritt, som stort och ädelt tänkte. Ett brott mot Himmelens, mot Folkets majestät, Mot Dygdens, Sanningens, blef uppenbart och hämnadt; Ett brott mot Dig, af yran ämnadt, Ditt hjerta glömde och förlät. Af Dig, Du Folkets Vän! den skiljemur blef grusad, Som stängde, hög och hård, Regenten från sitt folk; För Dig gick nöden fram, och talte utan tolk, Och vände till sitt tjäll, hugsvalad och förtjusad. En Kung — Du visste det! bör likna dagens Kung, Som sina blickars nåd åt ingen telning nekar, Och glömmer ej, för höjdens ekar, Att skåda ner till dalens ljung. Du gjorde styrkans barn förlikta och bekanta Med känslans ljufva spel och smakens tidsfördrif. Du sådde snillets frö, och fostrade till lif, I Nordens stela mark, dess Söderländska planta Som blef ett skuggrikt träd, och snart en lagerlund, Ur hvilkens helga frid ett tempel stod i dagen, Der Sångmön, Konsterna, Behagen, För evigt knöto sitt förbund. Skön är mig deras krans, stolt bär jag upp min zittra: Här gick den största Kung på täflingsbanan fram,
Ständer att ytterligare göra underdånig anmälan härom till Kongl. Malit, emedan Utstottet wägar hoppas, att Kongl. Majit uppå Herr Bergs-Hauptmannen och Riddaren Pihls lika beskaffade Förslag redan lärer fästat den Nädiga uppmärksamhet, som ämnets beskaffenhet, k förening med de dertill söreslaane Fonder, krafwer; Hwilket Utstottet dock sär till Riksens Högl. Stän - Hs8 Den 6 Julli. ders wldgre vmpröfwande wördsammeliaen öfwerlemna. Orebro den 4 Julli 18,2. Pä Hög!. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcst-Ständets Ledom. magnar, Loda»». magnar, )ok. tk. (rellen bo r^. L. v. Rosenstein, Pä Ldällost. Borgare-StänPä Hcdcrw. Bondc-Stä^« dets Lcdam-wägnar, tets Ledam. magnar, Olvi östedt. Olok-Lrubn. ^lex. l.oAcrgrvn, Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 6 Julli, Prest-Ställdet den 6 s r Borgare-Ständet d. S - » , Bonde-Stäsidet d. 6 - r XVörhsamt Memorial! *E^err Fabrigueuren Benkert har Uti ett till Wallof!. Borgare-Ständet ingiswit och kill Rlkstns Högloft. Ständers Allmänna Bestvärs - och EconomieUtskott den 2c>:de sistledne Junii rcmitleradt Memorial, yrkat ett »verksamt handl,afwande af de tid ester annan utkvmne gällande Författningar, nemligen Kongl. Reglementet af den s7-de Maji 1782 och Kongl. Breswen af den io:de Marti,' och den irsta Junii 1807, rörande wiikoren och rättigbeterne för de i Riket inkomne och Bosatte Judars
Herr af Ström och Herr Wetterberg halva hemställt, den förre, huruvida icke skogsegare kunde åläggas, att efter hvarje verkstäldt skogshygge utså trädfrön på lika stor areal, som den, hvarå hygget skett, vid äfventyr af böter för underlåtenhet härutinnan, beräknade för hvarje skördadt tunnland, och förbud, vid högt vite, att ytterligare till försäljning fälla någon skog förr, än vilkoret med nysådden vore uppfyldt, samt Herr Wetterberg, att skogsegare måtte förpligtas, alt vid afrödjande utaf ett skogsfält qvarlemna ett för skogens återväxt tillräckligt antal fröträd, eller, derest sådant ej kan ske, genom sådd uppdraga nyskog i den borthuggnas ställe, samt att, i hvilketdera fallet sorn helst, medelst hägnad skydda det afröjda fältet från kreaturs tramp och bett, tills träden icke kunna deraf taga skada för sin uppväxt. Såsom Utskotten ofvan uppgifvit är den grundsats, hvaruppå berörde förslag hvila, uttryckt i den för Stor-Hertigdömet Baden gällande skogslag, hvars 9 stadgar, att skogarne skola så vårdas alt vid afverkning af mogen skog, det bör tillses, att ungskog i stället må uppväxa. Äfven den för Danmark sednast utfärdade skogsordning innefattar förbud mot minskning af skogsarealen och odling derå utan Lagsamt Allm. Besv.- och Ékonomi-Ulskollens Betänkande, JTs 20. dertill erhållet tillstånd; och vid sisthållna allmänna Svenska Landtbruksmötet uttalades äfven den önskan, att enskilde skogsegare, sorn afverka större eller mindre skogssträckor, måtte vid vite åläggas, att handhafva deu afverkade skogsmarken så att, derest den icke till åker eller äng odlas, den må inom högst 10 år blifva skogbärande.
Huru beräkningar af ifrågavarande beskaffenhet i öfrigt än må uppgöras, lemna de visserligen icke så osviklig säkerhet, att de icke nildor en kommande tid kunna af oförutsedda händelser gäckas; men visst är dock, att, äfven om införseln af några för tullinkomsten mindre vigtiga manufaktur-alster, till följd af närvarande rörelser i Europa, skulle förminskas, folkmängdens tillväxt i förening med ett ständigt tilltagande förbrukning af kolonial-varor och andra utländska förnödenheter under nästan alla förhållanden nödvändigt måste framkalla ökad införsel af just de artiklar, hvaraf tullinkomsten hufvudsakligen beror, och alt följaktligen tullbevillningen, der grunden för dess utgörande icke i hnfvudsakligare mån rubbas, årligen snarare lillön aftuger. På grund häraf och då Utskottets förslag redan blifvit af två Stånd godkändt samt, på sätt ofvan förmäles, äfven inom Borgare-ståndet synes hafva vunnit allmännare bifall, anser UtskotteL sig böra vidblifva samma förslag, nemligen att tullmedlen måtte beräknas till årligt brutto belopp af 4>g75,ooo r:dr.
- Detta har möjligen ledt dertill, att vederbörande tjenstemän inom depositions-afdelnm icke alltid med vederbörlig skyndsamhet verkställt den expedition, dem ålegat, sä att de trafikerande kunnat så fort som möjligt erhålla sina expeditioner; men derföre att något fog till klagan kunnat förefinnas, skall man väl icke gå ända derhän, att man tillåter sig att omintetgöra den nuvande ordningen, under föreställning, att erhålla en bättre, helst då en noggrannare undersökning om förhållandet och jemförelse emellan hvad som är och hvad som skall blifva, gifver till det sednare ett högst ofördelaktigt utslag. Vill man det goda ändamålet, Utsk. åsyftar, så synes mig, att man, för att komma dertill, bordt afvakta tiden, nemi. den tid, då Banken förvärfvat sig en ny lokal, så inrättad, att det blir möjligt, att der inrymma alla de tjenstemän, hvilka äro nödiga för Banko-rörelsen, så •"vidt den afser vexlingen, depositionsoch Iåne-afdeln:ne, och, då detta skett, böra de förändringar vidtagas, som, med afseende på lo - 236 Den 14 Oktober e ni. kalens beskaffenhet, kunna vara mest lämpliga och ändamålsenliga. Att verkställa reorganisationen enl. Utsk:s förslag, föranleder en kostnad, som, sedan organisationen väl är verkställd, ofelbart kommer att visa sig ändamålslös, men Banken har emedlertid fåttvidkännas utgifter, hvilka kunnat långt bättre användas. De felaktigheter, som låda vid expeditioner inom Banken, kunna på annan väg afhjelpas, men jag har icke hört någon med fog klaga deröfver, att hvarken låne-afdeln:n, depositionseller vexel-afdelmne hafva i någon mån så förfarit, att den, som velat hafva en skyndsam expedition, icke kunnat få densamma; äfvensom jag är öfvertygad derom, att Ofver-Styrelsen, om den erhåller kännedom derom, att rörelsen icke går med vederbörlig skyndsamhet, icke underlåter att vidtaga åtgärder, för att afhjelpa alla befogade klagomål.
Fästningsverken derstädes, torde så väl, som på många andra ställen i Riket, tarfva betydliga reparationer, och till detta arbete kunde ju manskapet, på lämplige tider användas, till dess Wanäs, genom en starkare befästning, Den 17 December f. m. a5 blifvit tjenligare för Corpsens förläggning derstädes; då Gottland dessutom, i ekonomiskt afseende, är en ganska god ort, tror jag lill och med att Corpsen derstädes, med mindre medel än på Wanäs, af Staten kunde underhållas. Ett skäl till vore kanske, att esomoftast tillfälle der kunde yppa sig för en och annan af Corpsen, dertill bugad ochi någon mån förbättrad, att med sjöfarande blifva försatt i tillfälle alt på sådant sätt blifva nyttig. Herr Franc Sparre , Jlengt Erland: På det ingen må tro, att vid Wanäs etablerat sig ett fullkomligt röfvarenäste, hvilket man annars lätt kunde förmoda i anledning af hvad nu blifvit anfördt, anhåller jag att få lemna några upplysningar. Motionairen säger, att han tror, det jag, lika med honom, insett de brister, som PionierCorpsen har. Jag har ej dea lyckan att i en enda punkt se lika med Motionairen. Tvärtom har jag i mina underdåniga Berättelser till Kongl. Majit yttrat, att jag ansett inrättningen uppfylla sitt ändamål, så långt den korta tiden kunnat medgifva. Då Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs Län finnes inom detta hus, äfvensom Possessionater från orten, torde jag få åberopa mig deras vitsord, huruvida rån, mord, mordbrand, med flere brott, som här nu uppgifvits, blifvit af 2Ö Den 17 December f. m. Pionierer under rymning begångne. Rymningen var visserligen stark i början, ehuru ej så stark, som bär blifvit nämndt. Första året rymde 18, andra året 17, tillsammans 35 man. Deraf äro de fleste ertap* pade. Att bland rymmarne någre stulit är naturligt, ty en rymmare har ej annat alt lefva af; men att rån, mord eller mordbrand af dem blifvit begångne, är mig åtminstone icke bekant.
Ett annat förhållande inträffar i afseende på Presteoch Klockarebol, der ingrepp i egande-rätten, genom den yrkade förändringen, icke kan komma i fråga, så vida de nuvarande boställs-innehafvarne lemnäs i orubbadt åtnjutande af sina redan förvärfvade förmoner, och då billigheten af det väckta anspråket icke ur något annat skäl torde kunna bestridas, är det efter Utskottens tanka både rättvist och lämpligt, att oftanämnde byggnadsoch underhålls-skyldighet ålägges innehafvare af Presteoch Klockare-bol, liksom den förut eger rum för andra boställs-innehafvare. Men som denna fråga icke har egenskap af en blott lagfråga, för hvars afgörande tre Riks*Stånds sammanstämmande beslut och Konungens sanction äro tillräcklige, ulan rörer ett Preste-Ståndets Piivilegium, hvars förändrande eller jemkande beror på /samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall, så hafva Utskotten, för den händelse alt Ilögvördige Presle-Ståndet skulle finna för godt att för framtiden ifrågavarande rättighet sig afsäga samt de öfrige Riks-Stånden och Kongl. Maj:t en sådan afsägelse gilla, ansett sig böra i denna mening framlägga Förslag till Förordning om upphäfvande af friheten för Presteoch och Klockare-bol frän skyldighet att deltaga i byggnad och underhäll af Ängsbyggning och fånghus. Sedan Högvördige Preste-Ständet, med öfrige Riks-Ståndens samtycke och Kongl. Maj:ts bifall, af sagt sig den i 26 Cap.6,§'. Byggninga-Balken stadgade frihet för Presteoch Klockare-bol från skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af tingsbyggning och fånghus, rar der, med upphäf vande af Lagens berörde stadgande, förordnadt att innehafvare af dylika boställen hädanefter skola vara p/igtige att, lika med andra hemmansegare i Häradet, efter hemmantal, ängsbyggning och fånghus bygga och uppehålla; dock att nuvarande innehafvare af Prestrock Klockare-bol från detta besvär, för deras tjenstetid, frikallas.