Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag bakom oppositionen ser en 3:dje kraft, som hotar att begagna oppositionen till vägberedare åt sig; en kraft, som oppositionens flesta Ledamöter icke ens ana; men emot hvilken jag svurit, att, så länge jag har en bloddroppa varm, ifra; så hämmar jag dess framgång, om jag kan, och vet, att jag dermed redligt tjenar mitt Fädernesland. Jag beifrar nu det förolämpande mig här blifvit tillfogadt utaf ÖfversteLöjtnanten Hjerta, stridande emot 5o §. i Riksdagsordningen, som lemnar hvarje Stånds Ledamot rätt att i plenum stående och från sin plats till protocollet fritt tala och utlåta sig, i alla frågor, som under öfverläggande komma, och om lagligheten af allt, som inom Ståndet sig Den 17 Jul i i e. in. tilldrager; hvaremot det forbjudes att tillåta sig personligen förolämpande uttryck och stadgas , huru de skola beifras. Jag begär ej tillämpning af den i nämnde §. åberopade 78 §. Riksdagsordningen, men hemställer till den ädlaste och rättvisaste samling, som jag känner att afgöra, om jag skall tillgodonjuta lagens hägn; om jag bar rätt till dess beskydd, eller ej, Utgången deraf skall äfven bestämma, om jag mera skall finnas på detta rum eller ej. Herr Hjerta: Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes af Protocollsföranden äska upplysning, huruvida jag i det anmärkte yttrandet nämnt Friherre Boijes namn, och om jag således kunnat hafva något personligt förolämpande uttryck emot honom, jag har blott sagt, att det vore obehagligt inlåta sig i frågor om Rådgifvarnes förhållanden, då de icke sjelfve voro tillstädes, utan bela deras försvar syntes öfverlemnadt åt dem, hvilka åtagit sig att vara deras sakdrifvare. Just den af Friherre Boije åberopade 5o §. Riksdagsordningen ger mig frihet att nyttja hvad term som hälst, då den icke innefattar något personligen skymfligt.
Posse uppgifvit, påskynda riksdagsärendernas afslutande, så tror jag, att det vore ändamålsenligare att inbjuda BorgareSt., sorn ännu icke fattat sitt beslut i frågan, än PresteSt., som redan pröfvat och för sin del afgjort densamma. I fall BorgareSt. antoge en sådan inbjudn., vore StatsUtsk. i tillfälle att genast uppgöra förslag till den obetydliga sammanjemnkn. som då erfordrades för att bringa frågan i ett afgjordt skick. Jag får derföre förklara, alt jag icke skulle hafva något att erinra mot BorgareSt:s inbjudande att instämma uti R. o. Ad:s och BondeSt:s beslut, emedan sådant möjligen skulle kunna leda till något hufvudsakligt resultat, hvaremot en inbjudn. till PresteSt. troligtvis icke leder till annat ändamål än alt åstadkomma en ökad vidlyftighet i våra riksdagsförhandlingar och ådagalägga ett förnyadt försök att upprifva detta Stånds en gång fattade beslut. Hr Oxehufvud: Det af mig vördsamt framställda förslaget om inbjudn. åsyftar endast att inbjuda de a:ne Stånd, som fattat något likstämmigt beslut med R. o. Ad. Att inbjuda BorgareSt. har aldrig kunnat lalla mig in. PresteSt. har i allo bifallit StatsUtsk:s sista betänk., och skillnaden emellan PresteSt:s och R. o. Ad:s beslut är således icke större, än att jag är fullkomligen öfvertygad, att PresteSt. antager inbjudn., likasom det icke lärer lida något tvifvel, att ju BondeSt. ingår på inbjudn., enär det blott är i 2:dra punkten, som BondeSt. fattat olika beslut med R. o. Ad. Jag förblifver derföre vid min redan gjorda anhållan. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag har visserligen ingenting emot, att till förbättring af målet en inbjudn. beslutas; men jag kan icke återhålla den önskan, att BondeSt. mätte af 6 Den i Maj. samma skäl äfven göra en inbjudn., emedan jag anser I3ondeSt:s beslut ändamålsenligare än B., o. Ad:s.
M:ts och Kronans rätt, måste qvarblifva under kontrollörens lås, tills afgiften hunnit vederbörligen uträknas och gäldas. Med anledning häraf, och då medgifvande! af en sådan deposilionsrält icke synes kunna medföra någon olägenhet för E. K. M:t och Kronan, men den enskilde tillverkaren derigenom sattes i tillfälle att genast kunna disponera öfver hela sin tillverkning, i hvad densamma icke öfverstiger det högsta tillåtna belopp, har eli stadgande i förutnämnda syftning i § 43 (42) blifvit införd t och § jemväl för öfrigt erhållit den lydelse, förslaget in nefallar. § 45 (44). Då tredje momentet i denna § skall hafva gifvit anledning till det missförstånd, som skulle den här föreskrifna förhöjning i tillverknings-afgift endast utgå för det kannelal bränvin, hvarmed öfverskotls-tillverkning öfverstege -,1Ö- af det liiiverknings-belopp, för hvilket anmälan skett, har förtydligande af detta lagrum blifvit vrkadt. Rikets Ständer hafva väl funnit, ali ifrågavarande stadgande kunnat vid tillämpningen föranleda villrådighet; men då någon Synnerlig öfverlillverkning ieke kan ske ulan bränvins-lillverkarens vetskap, och det således beror på honom, att handteringen inställa, så snart han uppnått det belopp, för hvilket han sig anmält, hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, att all lofgifven öfverlillverkning, ehvad den är större elier mindre, belägges med lika afgift; hvarföre Rikets Ständer, i stället för omförmälda 3:dje moment af §45 i nu gällande författning, gifvit mom. 1 af samma § den förändrade lydelse, bilagde förslags § 44 innehåller.
Riksdags »Fullmägtigen för Fellingsbro Härad i Neriket, Bengt Nilsson, har uti afgifvet Memorial, som Hedervärda Bonde-Stan - s 170 StatsUtskottets Betänkandan. det till Stats-Utskottet öfverlemnat, andragit, att ehuru i följd af Kongl. Majrts Nådiga Förordning och Reglemente emellan Allmogen och Soldaterne i nämnde Härad af den 5 Augustii 1686. hvarje Rote i Fellingsbro, Näshy och Ervalla Socknar, skola ega att af Kongl. Maj:t och Kronan åtnjuta arne Tunnor Spannmål, nemi. en för bärgningen af Kungsöhrsängar, utom den, som till understöd för Soldat-beklädnaden dem tillkommer, skola dock Rotehållarne icke undfå mer lin en tunna och ej veta af hvad anledning den andra blifvit indragen eller förhållen; men om än, sådant skulle ske på den grund, att i följd af 13 §. i Riksdags-Beslutet den 2 Maji 1810 Allmogen nu njuter befrielse från de till lrämnde ängars bärgning utgjorde dagsverken; så och enär de samma årligen betalas efter Läns Markegångspris, och sålunda dess mindre kunna anses hafva upphört, som enligt åberopade §. i RiksdagsBeslutet, dagsverks-skyldigheten åter kan komma att utgöras, i händelse en förändrad hushållning vid Kungsöhr skulle vidtagas; förmenar Bengt Nilsson det Rotehållarne äro berättigade, att få uppbära den för denne dagsverks-skyldighet dem, genom ofvannämde författning, tillagde tunna Spannmål per Rote. Vid handläggningen af denne fråga har Stats-Utskottet inhemta t, att sedan från äldre tid Allmogen varit förbunden att häfda och bruka Konungens gårdar och på sådan Stats-Utskottets Betänkanden. 1171 grund 2:11c Härader i Westmanland samt Fellingsbro
? mom. stadgadt ar, ensamme äro underkastade Författare answar, ware framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten, och umgälles Utgifwarens förbrytelse genom sadant Blad, dubbelt i alla de fall der med penningar pliktas. 8w Anser Hof-Canzleren ett Dagblad eller Periodisk Skrift wadlig för allmän säkerhet, eller utan skäl och bewis förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädlig egenskap, ma han äga, att i Stockholm genom Överståthållare-Embetet, och i LandSorterne genom Konungens Bcfallningshafwande, genast lata inställa Dagbladet eller Pc« riodista Skriftens widare utgifwande intill desi, efter underdånig anmälan hos Kongl. Maju hwilken sist inom atta dagar bör äga rum, sedan Hof-Canzleren om qwarstadens ^verkställande blifwit underrättad, och sedan Justitie - Canzleren äswen blifwit Den sr Junlk. 787 hörd, KonglMajit! Slats-Radet förordnat huruwida den inställde Skriftens fortsättning ma widare tillaras, och ankommer det pa Kongl. Majus Nådiga Förordnande huruwida Wgifwaren af ett salunda indraget Dagblad eller Periodist Skrift ma något annat Dagblad eller Periodisk Skrift framdeles kunna utgifwa. 9:0 Qwarstad eller Consiscation gälle ej för större del af en Skrift än det eller de Blad, Häften eller Tomér, hwara atal göres. io:o Hwar som beträdes att hafwa försalt eller ukspridt en i Laga ordning med qwarstad belagd eller confiscerad Skrift, ware wid alla sadana tillfällen, dä han om qwarstaden kunskap ägt eller bordt äga, till samma answar som Författaren förbunden, och umgälle förbrytelsen efter enahanda grunder. Rubbning af qwarstad, hwaruppa försäljning eller utspridande icke följt, umgälles efter 8 Cap. 8 §. Utsöknings - Balken. i i:o
Jag får sluteligen härtill lägga, att då K. M:ts Nådiga Proposition afser, att de hittills, ej Båkoch Lots-Inrättningen, utan io:de HufvudTiteln, påförde samtelige aflöningar för Båkoch Lotsverket, hädanefter också godtgöras af inkomsterne för Fyrbåkarne och Lotsverket, hvilka aflöningar lära uppgå till omkring 20,000 R:dr, så synes mig öfverskottet å dem blifva alltför otillräckligt att svara till de ofvannämnde behofvens uppfyllande, åtminstone ej förr än i en aflägsen tid, hvilken dock för så angelägna behof ej bör afbidas, hvarförutan, om det skulle visa sig, att desse inkomster framdeles lemnade något verkeligt öfverskott, sådant aldrig bättre kunde användas än lill nedsättan - 168 Stats-Utskottets de af de afgifler, som Svenska sjöfarten blifvit ålagd och nu kännbart drager, för desse Inkomsters samlande. Men då pluralitelen af Höglofl. StatsUtskottet ej delat dessa mina åsigter anhåller jag, att de, såsom min enskilda reservation, få åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande till R. B. St:r." Häruti hafva inslämdt Herr Gon tre Amiralen, von Schantz saint Herr Eckerman.. 2:0 Vid Utskottets tillstyrkande i 33 Punden om In~ teressemedel. Af Herr Friherre Palmstjerna. ”År 1788 uppsattes i Wermland en LandtvärnsCorps af 600 man till gränsens försvar för tillfället. Den bekläddes genom bidrag af provinsens innevånare. Sedan detta ändamål var vunnit, befanns ett öfverskott, hvaraf en Cassa formerades. År 1792 blef utaf förenämnde Landtvärnsmanskap, och utan provinsens eller manskapets medgifvande, uttagne 3oo man, hvaraf Wermlands FältjägareBataljoa uppkom. Vid samma tid befalltes, att Räntan på förenämnde Cassa skulle användas till recryterings-passevolance för denna Bataljon.
Då deremot communal-bestyren gå nerifrån och upp, så skola de naturligtvis af Styrelsen mötas och bispringas. [ den ort, jag bebor, äro flere fjerdingsman aflönade, men, der de icke hafva någon lön, är en sådan befattning en verk lig pecuniär eller penningeuppoffring, som ålägges dem, li viIka ej sjelfve kunna förrätta fjerdingsmanna-sysslan. Jag anser derföre, alt det vore alt ålägga dem en ny skatt, om man ville pålägga äfven säterier samt rå- och rörs-hemman denna skyldighet. Det är billigt, att sista utgreningen af Styrelsen är aflönad, likasom de andra, och det hela skulle vinna på att allt behandlades efter samma princip och efter systeme. Jag föreslår afslag å betänkandet. Frih. Gederström: Det är i anledn. af Hr von Troils yttrande om fjerdingsmanna-tjenstens beskaffenhet, som jag begärt ordet, för att få för R. o. Ad. vördsamt tillkännagifva, att fjerdingsmannnen är polistjensteman inom hvarje socken. Hans största och mesta befattning är handräckning åt socknens innevånare. Till honom lemnar man lösdrifvare, om sådane anträffas. Honom skickar man i bud för allmänna bestyr. Honom anlitar jemväl kronobetjeningen att vid sina förrättningar såsom vittne tillstädesvara, att handräckning dervid meddela, att emottaga våldsverkare, som gripas, och dem lill häktet afföra. Der äro fjerdings mannens functioner. Han är Socknens polisbetjent, i första rummet, underkastad kronobetjeningens öfverbefäl, i det öfriga, till socknens innevånares bit rade. Jag anhåller att fö revar. betänk, måtte framställas lill afslag och ej till återremiss. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Det lärer vara otvifvelaktigt, att fjel dingsmanna-befattningen, till följe afen stigande civilisation och ökade embetsmanna-bestyr, tagit ett 3j6 Den 10 Octo ber c. ra. helt annat omfång, än den från sitt ursprung haft.
Allmänna priset derå har dock under de sednare åren varit vida högre och uppgått ända till 70 ä 80 r:dr. Jag tror dock icke att det kan verka mycket på spekulanter å denna vara och på dem som inom Sverige odla hampa om de få 24 sk. mer eller mindre och således betyder det föga om man sätter en särskild tull för den häcklade och ohäcklade hampan. Det är visserligen rätt i princip att den mera förädlade varan drager en högre tull; jag fruktar dock att den föreslagna fördelningen skulle kunna föranleda underslef i tullbehandlingen, emedan skillnaden emellan häcklad och ohäcklad hampa icke är så lätt att iakttaga, då hampan kan vara mer eller mindre häcklad. Jag tror derföre lämpligast vara att enahanda lull stadgas för all slags hampa och af ofvan anförde skäl tillstyrker jag att densamma måtte sättas till 24 sk. pr Skfö. Ilr Printzensköld: Jag ämnar att göra alldeles samma anmärkn. emot Utsk:s förslag i denna del som den siste värde talaren framställt. Förekommen, förenar jag mig således med honom uti det yttrande han afgifvit derom, att det icke bör vara någon skillnad emellan häcklad och ohäcklad hampa. Jag stödjer min åsigt på de grunder Utsk. sjelft pä ett annat ställe framlagt i fråga om tullbestämmelserna för grof och fin ull. Om jag icke allt för mycket misstager mig har Utsk. just af det skäl, altman icke kunde kontrollera huruvida den importerade ullen vore grof eller lin, föreslagit att man borde på sätt förut ägt rum sammanslå dessa afd:r under en gemensam rubrik. Denna grundsats tror jag äfven här böra tillämpas. Hvad åter tullbeloppet beträffar, förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff. Den grundsats, som hittills gjort sig gällande i vår tull-lagstiftning, har icke visat sig hafva någon menlig inverkan på våra näringar, men väl vela vi att en högst betydlig produktion af hampväfnader äger rum i de norra orterna, der således hampan måste odlas i en ej obetydlig proportion emot hvad som möjligen köpes utifrån. Jag anser derföre att det nu gällande tullbeloppet bör få fortfarande gälla. Frih. Raab:
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvars yttrande blifvit infordradt såväl öfver Herr von Köchs, N. S., inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckta motion, (N:o 64), som ock öfver A. W. Uhrs från Örebro län till Hedervärda Bonde-Ståndet inlemnade särskilda motioner (N:ris 315 och 316), har funnit sig, i anseende till det samband, som eger rum emellan de ämnen dessa motioner innefatta, föranlåtet att beträffande dem afgifva utlåtande i ett sammanhang. Herr von Koch har, med hänvisning till hvad i förevarande ämne vid sednaste tvänne riksdagar förekommit och genom Kongl. Förordningen örn utvidgad näringsfrihet den 18 Juni 1864 är vordet stadgadt samt med åberopande deraf, att genom den med Kejsarriket Frankrike nyligen afslutade traktat, enligt hvilken de privilegier, friheter och andra förmåner, hvaraf i fråga om handel och industri den ena af de begge kontraherande magternas undersåter äro i åtnjutande, skola likaledes tillkomma den andras, det visat sig, att på dylik väg står att vinna den reciprocitet i rättigheter, som för näringsfrihetens utveckling i allmänhet är af vigt, men företrädesvis borde af de Skandinaviska folken inbördes eftersträfvas, föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, l:o att han täcktes genom fördrag med andra nationer söka utverka, att Svensk man, hvilken i det främmande landet får vistas, der i afseende å rätt att idka handel, handtverk eller annat yrke, samt således jemväl rätt att i sjötjenst antagas, må tillerkännas samma friheter och förmåner med det landets egna innevånare, emot det att bär i riket från sådant land kommen person, hvilken erhållit Kongl. Maj:ts tillstånd att i riket vistas, tillförsäkras enahanda frihet som Svensk man i afseende å rätt att idka handel, handtverk eller annat yrke och således jemväl att i sjötjenst antagas; Bik. till U. St.
Konungen anbefallde sedermera åtalets anställande, och Svea Hof-Rätt förordnade undersökning vid Kämners-Rätten i Wisby, men Ankarström förblef, efter hvad Herr Friherren ville erinra sig, till och med under hela ransakningen, på fri fot. Det andra exemplet hemtades från Guslaf den IV Adolfs Regering. Under denna Konungens vistande i Tyskland, inkom rapport till den då tillförordnade Regeringen, att en Borgare i Enköping hade talat lasteligen om Konungen. Regeringen afsände rapporten till Konungen, och först sedan Han anbefallt åtalets anställande, arresterades Borgaren. Efter hvad Herr Friherren förmodade, var det under Konung Carl XIILdes Regering, som underordnade auctoriteter börjat missförstå 1777 års Kongl. Bref; och det borde väl icke komma i Iråga, att nu, åt ett sådant missförstånd , huru långvarig häfd det än vunnit, söka gifva kraft utaf Lag; af Herr C. G. Stuart: att äfven han, som instämde med Herr Friherre Boijej ansåg den för lasteligt tal emot Konungen anklagades omedelbara häktande vara i strid emot både meningen och ordalydelsen af meranämnde Kongl. Bref: och att, sedan Rikets Ständer, för deras del, beslu - LagU:slottets Utlåtande JY:o 1<S/}. 3 lat en sådan^lagförändring, alt yttranden om Konungens gerningar äfven kunna blifva föremål för åtal, det vore mera skäl än förr, att befara förhastade arresteringsåtgärder; af Herr W. F. Dalman: det han, under åberopande af hvad Herr Friherre Boije anfört, samt af innehållet utaf de vid Utskottets Betänkande bifogade reservationer, äfvensom af den förefallna debatten inom PrcsteStåndet, hvilken meddelade åtskilliga exempel på den vanliga beskaffenheten af angifvelse!- för lasteligt tal å Konungen, och hvaraf inhemtades, huru de mest lumpna anledningar ofta blifvit begagnade, för att anklaga och häkta enfaldige och okunnige personer, trodde sig böra fästa uppmärksamheten på ett stadgande i Rikets Grundlag, nemligen 16 §.
Lin trifves öfverallt i länet och odlas jemväl på de flesta orter till husbehof; men inom Maiks härad skötes odlingen och beredningen af denna växt i stort och med omsorg samt tillverkas deraf väfnader till betydligt afsalu. Hampa odlas endast på spridda ställen och i ringare skala, så att afkomslen icke fyller länets behof. Humla odlas åter mera allmänt till husbehof och på åtskilliga ställen jemväl lill afsalu, hvilket sednare isynnerhet äger rum i Hesselskogs och Dahlskogs socknar på Dahlsland samt i Kinds härad af Westergöthland, derifrån afsättningen till andra orter är betydlig. Kummin växer i åtskilliga trakter sjelfsådd på ängarne och skördas å Dahlsland äfven till afyttring utom orten. Rofvor, morötter, kålrötter och kålsorter odlas öfverallt af allmogen till husbehof, och fruktträd träffas stundom äfven vid allmogens gårdar; men finare trädgårdsväxter och större fruklträdsplanteBerältetse öfver Elfsborgs Län för åren 1842—1846. 2 10 ringar finnas i allmänhet endast vid ståndspersoners egendomar. Inom de socknar af länet, sorn gränsa nära intill Götheborg, äro ställen, der trädgårdsskötseln drifves såsom näringsfång. I frågan örn antagne nya methoder vid jordbruksskötseln eller nya inrättningar till arbetskrafters besparande dervid må nämnas, alt egentligen på Dahlsland har Engelska flåhackningsoch jordbrännings-methoden, sorn funnits ofta förstöra matjorden, leinnat rum för ett annat odlingssätt med bränning efter plog, sålunda att blott en plogskifva i hvarje åkerteg sönderskäres, uppställes och brännes, hvilket sätt besparar arbete och förtär mindre af matjorden, men befordrar ändock bördigheten. Användandet af granris, i stället för spillning, vid potates-planteringen är jemväl ett i sednare åren uppfunnet hjelpmedel, som efter hand allt mera antages. Nya redskap för jordens häfd äro deremot icke antagna; men de vanliga, plogen och harfven, bringas af hvarje omtänksam jordbrukare i det skick, att jordens redning dermed kan åstadkommas.
IB. p. 60, Lvz, Z24. pryts» Protscolls.Utdvag; Riksens Ständers, Om Handtwerks-Ecsallcrnes förande under Tjenstchjons. Stadgan. BP. io>, »46. Om skyldigheten för aila att deltaga i marden af fattige, samt rörande en serskild i detta afseende upkommen frä. ga. I. Bp155- lil. BP. 182, 188- Om mätt och stegs widtagande till stadgande af skäligt Spannemalsprisl. B. p. 212, zzg. Om Allmanna Magasins. Inrättningen. Om Pränwins-bränningen i Larlsr-rvns. l. D. P. 515, 5Z8, 55?- P.p. iol. Om Disposition öfwer Skattehemmans skog. I. P. p. 604. Om Pohnslandska Sillfisket. I. P.p. 641. II. Om Jemkning i Rustningen och Noteringen öfwer hela Riket. li. B. p. 158. Om Fbrstärknings-Manskapets utgörande. lil. Statsoch Allmänna Lesrvärsoch <Ve« conowiä-Utskotten. 2b a n c 0 - ll t sk 0 t t e t: Om Ärendernes ward i Panquen, utan hinder af Full» magtiges gagnade Riksdagsmanna-rält 1. Lm Panquens tillstånd och styrelse samt tillökning i Lön 06) Veckopenning för Arbctarne wid Dumbs Pappersbruk. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL jahhhukbh maiKswwASwwBHj VID Laetima Riksdagen i Stockholm Åren 1840 och 1841. FEBITE SAMLINGEN. 1^2 Afdelningen. Bevillnin gs-Ut skottets Memorial, Utlåtanden och Be• tänkanden. et> f ORSTA 1&I181. r B cvillnin^s-Ut skottets Memorial, N.-o 1. 1 N:o 1.
Utskottet kan icke annat än instämma i åsigten om företrädet af ekbarks förtulluing efter mål, såsom nu sker, framför förtullningen efter vigt; hvadan utskottet, som, då ekbark inom landet i allmänhet icke eger högre värde än 1 r:dr tunnan, anser utförseltullen derå icke kunna bestämmas så hög herr Westin yrkat, men, å andra sidan åter, vid betraktande af artikelns behöflighet såsom råämne för garfverierna, icke eller tror en så låg utförseltull, som den af riksdagsfullmäktigen Johan Petter Danielsson föreslagna, vara lämplig, tillstyrker, att ekbark fortfarande må förtullas efter mål och åsättas 1 r:dr värde samt 16 sk. utlörseltull per tunna. Lika med hvad Kongl. Maj:ts förslag innehåller, tillstyrker utskottet, att beck må, utan afseende å de kärl, hvari det inkommer, åsättas 10 sk. införseltull per lispund; och att beckolja må förtullas efter vigt med införselafgift af 5 sk. lispundet. På sätt Kongl. Maj:t i afseende å artikeln ben föreslagit, anser utskottet, arbetadt elfenben böra, med tullvärde af 6 r:dr, åsättas 1 r:dr införseltull per skålp.; samt arbetade hvalfiskoch andra slag ben böra vid nu gällande tullbestämmelser bibehållas. Meri då den, såsom gödningsämne, för landtbruket högst vigtiga artikeln Heck.
Jagt idkas icke såsom näring, men vid kustorterne, särdeles i Ingelstads, Jerrestads, Albo oell Bjäre härader, idkas fiske såsom en hufvudsaklig näring för dem, som dermed sig sysselsätta. Såsom fiskelägen må nämnas Torekov i Bjäre härad, Knäbäek, Hvitemölla, Kivik och Wik i Albo härad, Baskemölla och Brantevik i Jerrestads härad samt Skillinge och Kåseberga i Ingelstads härad. I Cimbrishamns stad, köpingen Båstad och i Alius by (Christianstads hamnoch lastageplats) finnas äfven bosatte fiskare. Denna näring är icke särdeles lönande, och befolkningen på de egentliga fiskelägena är i mindre god ekonomisk ställning. Sillfisket, sorn vid östra kusten fordom var ganska betydligt, har särdeles märkbart minskats. Lax fångas vid nämnde kust, äfvenså ål, samt i trakten af Cimbrishamn så kallad tobbis. Enligt formuläret skulle bränneriernas antal upptagas å förteckningen öfver fabriker, men som dermed Tub. Litt. r. icke rätt kunde åskådliggöras förhållandet, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett sig böra tillägga nedanstående tabell Litt. F, derå förhållandet med bränneriernas antal, såväl de störres som de mindres, samt tillverknings-afgifterne för hvartdera af periodens fem år finnes angifvet. 4. Kommunikations-anstalter och varubyten. a) Landskommunikationer. Bilagan tab. N:o 8 upptager 1) allmänna landsvägars, häradsvägars och Tab. n-.o 8. socknevägars längd vid periodens slut; 2) längden af de utaf dessa vägar, som äro indelade och med skjutsstationer försedde; 3) under perioden omlagde eller betydligt förbättrade vägars längd; 4) dertill af statsverket eller kommunerne tillskjutne kostnader; 5) antalet gästgifveriet1 vid landsoch häradsvägar samt i städer, med uppgift derjemte vid huru många af dessa skjusentreprenad finnes införd; och 6) antal hästar utgångne till kungsoch krono samt gästgifveri-, hålloch reservskjuts under hvartdera af periodens feni år. Tab. Litt.