Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har talat om, att allmänheten icke behöfver Const.-Utsk:s prot. för att stadga sin opinion om Regeringens förhållande, emedan den har facta att gå efter. Ja, den har facta; och vi se äfven resultaterna deraf kanhända i StatsUtsk. och i mängden af de anmärknisariledningar, som uppgifvas i RaksSt. hvarifrån de förut vanligen icke kommit. Men just för att upplysa dessa facta ; hvarpå man tror anmärkningar kunna grundas, har jag önskat, att Constit.-Utsk:s prot. klefve öfverlemnade till allmänheten, så att man linge se, att det icke står så illa till, som man trott. Frih. Boye har fruktat, att II. St. skulle erhålla en granskningsrätt; Ja; en Den a Juli. en granskningsrätt öfver Constit.-Utsk:s förhållande; och det liar förundrat mig att höra honom frukta för delina grnnskningsrätt, då han haft den godheten att vid flera riksdagar och sednast vid denna Understödja mitt påstående, att 11. St. äga denna granskningsrätt och icke äro ställda under Constit.- Utskrs förmynderskap. Denna värde talare har jemväl förblandat de ifrågavar. prot:n och tagit dem för Statsrådets prof., hvarom jag icke nämnt ett ord. Hvad beträffar den värde talarens uppmaning till Hr Gr. o. Landtm, att noga besinna sig, innan han gjorde propos., så anser jag densamma hafva varit öfverflödig. Motionen har legat på bordet flera dagar och det slår icke felt, att ju Hr Gr. o. Landtm, besinnat sig derpå. Frih. Cederströms yttrande har jag i anseende till afståndet ej kunnat helt och hållet höra; mea jag har hört, att han grundade sin tanke derpå, att Constit.- Utsk. handlar med R. St:s rätt. Men detta är hvad jag, så till sägandes, från verldens begynnelse bestridt och arnar bestrida, så länge jag lefver. Jag får påminna Hr Frih. med hvad ifver han bedref den saken, att secretessen i Banken skulle afskaffas, och huru väl det var, att han lyckades.
Lyder pantförskrifning, som efter 1 § upprättad är, å utgifvarens lösa egendom i allmänhet, eller å visst slag af egendom eller egendoms afkomst, men ej å viss persedel; vare den förskrifning ej hinderlig för hans rätt att öfver större eller mindre del af den pantförskrifna egendomen råda; utan gälle pantförskrifning en för den lösa egendom i allmänhet eller af bestämda slaget eller afkomsten, som utgifvaren tillhörer, då fordringen, hvarför underpant gifven är, skall betalas. § 7- Innehafvare af pantförskrifning å lös egendom vare skyldig med ed fästa, att han den förskrifning på god tro och för riktig fordran erhållit, der annan rättägande sådan edgång äskar. § 8. Denna Förordning träder i verksamhet från och med den 1 Januari 1862. Förut meddelade förlag sinteckning ar bedömas efter ditintills gällande föreskrifter, man, böra hos Rådstufvu-rätt inom ett år från nyssnämnde dag och hos Hiirads-rätten sednast vid det lagtima ting, som infaller näst efter samma års utgång, samt deruppå vidare, enligt hvad i 4 § stadgadt är, förnyas för att bibehålla sin förmånsrätt. Stockholm den 19 Juni 1860. Arik. till Exp.-Utsk. deri 23 Juni 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om upphäjvande eller revision af Kongl. Förordningen i afseende pä handel om lösören, sorn köparen låter i säljarens värd qvarblifva, den 20 November 1845. Den del af kreditlagstiftningen, som utgör föremålet för ifrågavarande motioner, är icke gammal. Uti 1734 års lag igenfinnas, förutom Handels-Balkens generela föreskrifter om köp. inga andra till ämnet hänförliga stadganden, än dem i 1 och 3 §§ af 7 Kap. Utsöknings-Balken, innehållande, att annan mans gods, befintligt i bo, der utmätning skall ske, ej må i mät gå och att då tvist uppstår om det, som undantagas bör, Konungens Befallningshafvande bör förvisa saken till Domaren, der skäl till jäf äro, och emellertid sätta godset i qvarstad.
Proposm nödvändigheten af att lägga jernvägen så, att den kunde lända till kraftigt understöd för de båda hufvudnäringarne, jordbruket och bergshandteringen. Jag vågar då påstå, att Stockholms län har långt större jordbruk och större landtmanna-näringsafkastning än den del af Upsala län, som jernvägen, enligt den nu föreslagna sträckningen, komme att genomlöpa ; och det torde icke kunna vara något tvifvel underkastadt, att ju bergshandteringen skulle mycket mera understödjas genom en bana mellan Upsala och Sala, än genom en väg öfver Örsundsbro och Sevalla. Man säger att genom den sistnämnda vägen skulle bergslagens produkter få närmare till Stockholm; men jag vågar påstå, att dessa produkter omöjligen kunna bära en så dryg transportkostnad, som för 14 mils jernväg. Dessa tunga varor måste söka sig fram till närmaste vatten, och de hafva då lättare och billigare kommunikation antingen öfver Gefle eller Westerås samt genom Strömsholms kanal. Man har vidare påstått att den vestra vägen skulle ega bland innevånarne i det landskap, den komme att genomlöpa, större sympathier än den östra kunde påräkna, och att detta vore bevisadt genom de belopp, som för de båda olika banorna blifvit tecknade. Jag vågar dock påstå motsatsen. Af de listor, som till Iv. M. inkommit, finner man nemi., att såsom bidrag för jord-expropriation blifvit å vestra sidan, för 14 mils jernväg, tecknade 115,305 rdr rmt, i hvilket belopp dock är inräknadt värdet af all den jord, som blifvit för ändamålet kostnadsfritt upplåten; då deremot för östra sidan blifvit sammanskjutet, för 6 mils jernväg, ett belopp af 115,358 rdr, utom all den jord, som utan betalning afstås, och hvilket gör, att för denna bana expropriations-frågan redan är lyckligen löst. Man torde då icke kunna säga, att befolkningen öster om Sigtuna - Den 28 November f. m. 183 fjärden visat mindre intresse än den som hor vester otn samma fjärd. Man liar också påstått, att den i nåder föreslagna vägen skulle kosta staten mindre.
Utdrag af Borgare-StändeLS Protocoll wid Urtima Riksdagen i örebro den iz October igio. S. D. 3^ed bifall till Constitutions-Utstottets uti Memorial af den 12 dennes gjorda hemställan, bestöt Borgare-Ständet, det skulle de Handlingar, som innehälla Utstottets affemnade förstag till förändringar i Grundlagarne, pä allmän bekostnad serstillt tryckas, samt derjemte Stats-Utskottet anmodas att uppgifwa sättet till werkställighetcn häraf och medlen till denna ntgifts bestridande, k/r supra. Lx Urotocollo v. Valerius. Utdrag 286 Den iz October. Utdrag af BorgareStändets Protokoll ivid Urtima Riksdagen t Orebro den iz Oktober 1810. S. D. Återremitterades, med en allmän An. märkning, hwarom Ständet sig förenat, Be. willnings-Utffottets Förflag till Regler och fö. relkrifter wid Taxeringarne. Ur supra. Lx protocollc» Z. v. Valerias. Utdrag af Borgare.StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i wrebro den rz Oktober i8»o. S. D ^)wad Stats-Utffotket i Memorial af den 12 dennes anfört till beswarande af de hos Borgare.Ständet förekomna erinringar wid ätffilliga Puncter af Utskottets uikätande öfwer Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition, angäende nägra wid Stats-Regleringen förekommande omständigheter, gillades af Borgare. Ständet, som med detsamma wille hafwa förklarat sitt bifall till förrberörde utlätande äfwen i desi öf. rige delar. Or supra. kx krotocollo Z. v. Valerius. Utdrag Den tZ Oktober. 187 Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den iz Oktober i8ro.
Denna uraktlåtenhet har Gr. Björnstjerna förmenat vara ett tyst medgifvande af giltigheten utaf Utsk:s argumen tation i detta hänseende, men som detta är ett fullkomligt misstag, anhåller jag att i korthet få yttra min tanke i saken. Jag hyser lika litet betänklighet att flytta det af Konung Gustaf II Adolf donerade Universitetet i Upsala till Stockholm, som man i Linland hyst betänklighet att flytta Akademien från Åbo till Helsingfors och som man i Tyskland hyst betänklighet att flytta flere Universiteter från den ena orten till den andra. Donationen är väl gifven till »Upsala högskola eller Kongl. Akademien», men det är ingenting som hindrar K. M. att förklara, att Upsala Högskola hädanefter skall ligga i Stockholm Jag ser intet hinder för meddelandet af en sådan förklaring, aldrahelst K. M., såsom vi veta, eger den högsta tolkningen af testamenten, fideikommissbref m. m. samt t. o. m. eger makt att i viss mån förändra fideikommiss-stiftelser, såsom genom medgifvande af inteckning i en fideikoramitterad egendom. K. M. kan således ganska väl vidtaga en sådan förändring af det ifvågav:de donationsbrefvet, derest något sådant skulle erfordras. Beträffande de förespeglade stora kostnaderna af Akademiens förflyttning, så hemställer jag, om B. St:r, som nyligen voterat omkring .20 milhr Rdr till jernvägsanläggningar, icke kunna hafva råd att bevilja 1-| k 2 milhr för att befordra den högsta bildningen i landet. Eller är verkligen tidens materiella riktning så öfvervägande, att man anser sig böra offra 20 ä 30 milhr på kommunikationsväsendet men nekar att gifva 2 milhr för att rädda landets 332 Deri 15 Juli f. m. förnämsta bildningsanstalt från ett oundvikligt förfall? Då Upsala icke ligger på längre afstånd frän Stockholm jin 7 mil skulle förvaltningen af Akademiegodsen ieke i någon betydligare mån försvåras. Gr. Björnstjerna har sagt, att lian fritagér sig från beskyllningen att hafva förvrängt mina ord.
Omedvetne af sin ringhet och nöjde med sin mörka hydda, men ännu mera med den grönskande ängen, den susande skogen och de höga klipporna, betäckta af blommor och bär, lekte i gröngräset tvänne små barn: en gosse och en flicka. De voro vaktade eller åtföljde af en ledsagerska, hvars mörka hy, knotiga utstående kindben, och breda mun röjde hennes österländska härkomst på samma gång, som de gåfvo ämne till månget speord, månget hjertlöst skämt från läppar, som voro bättre formade och buro högre färg. Barnen lekte dock gerna med den gamla och smekte stundom dess bruna kinder och lade sina späda, snöhvita liljearmar omkring hennes fula, skrynkliga hals; ty denna qvinna, om hvilken jag talar, hade aldrig varit ung: hon hade, hvilket låter nästan otroligt, till och med som barn varit ful, och och från sin spädaste ålder vand att se sig ett föremål för afsky och skräck; dock hade det lyckats henne, att göra sig tåld, ja, till och med älskad af sina små lekkamrater Arabella och Antonio. Liksom dunkelt medvetande af hennes ensliga, frånstötta ställning i verlden, närmade de sig henne och upptinade med sina små, varma händer gummans stelnade hjerta. Med sina smekningar och ömhetsbevis tycktes de vilja betala en del af ödets skuld, och med sin kärlek ersätta naturens njugghet och stjufmoderlighet; derföre älskade den gamla de små, som voro henne kärare än lifvet; och mången storm afböjde den härdade, gamla, trofasta eken, som böjde sig skylande öfver de unga telningarne, hvilka växte trygga i dess skugga. Barnens moder var en främling i det landet. Hon härstammade, sade man, långt bort från det öknens folk, som tillbeder Gud och profeten, och hafva en bibel, som de kalla koran; detta folk, hvars fruntimmer dölja sina ansigten för hvarje manligt öga, och hvars männer älska tapperhet och sköna konster. De voro en gång ett mäktigt folk, som med sina vapen framträngt till hjertat af Europa, och under sitt välde hållit Spaniens bördiga fält.
VetenskapsAcademien 842: 17. io. , ,, 4749* i6, 4* Osäker förlust, genom innehållande 5 ProCent af interessen, hvartill Låntagarne enligt BevillningsFörordningen äga rättighet, men hvilken innehållning för år 1814 ^ 1320 Den 27 Juli <?. „2, Transport 4?49 4' endast utgjorde 6 R.d, 152: 4- • 49° 1 > 20. 4. [dårhusC ontoixe t d< C. w. stråle, Stochholm 'af RiddarhusCor-toixet den 24 Juli 1815. För Conqerter: • « • . jo: t v * ® • • • t5o: • v • , 80: •*- e 140; •- « 150: » * «. • 5*o: gör Summa * • •. 8076: 32, 1615: iS. c. W, STRÅLE, Din srf Juli 1. m N:o 2. Uppgift af Riddarhusets Etnbetsooh Tjenste inäus ärliga Löner och särskilda för möner. RiddarhusSecreteraren, Årlig Lön. efter 1778 års Stat R:d. 4°Q’ 50 ProCents tillökning, enligt Höglofl. Njuter dessutom Ljuspenningar. ... 29; 10, Q, samt 2 famnar ved för dess Contoir och 22 famnar dito för Dess Roningsrum. $:a 24 famnar Björkved a circa 6y R:d. med uppkörjiing, läggning och sägning l6o$ 6 större och 5 smärre Boningsrum med ett Kök, K4L lare, Stall oph Vagnsrum, Sportlar för introductioner uL göra merendels för Adlig introduction 25, och för Fri - ■*rr. I322 Dan 27 Juli e. m. Banco . RiddurhusCaTnereraren, Rid da rhusCa mer erarens
I sammanhang med mitt förut underdånigst åberopade förslag till ordnande af försvarsverket till lands har jag framställt behofvet af en serskild ingeniör-trupp, hvilken svenska armeen ännu saknar, ehuru sådana trupper uti alla väl organiserade armeer finnas och anses oumbärliga, emedan serskild skicklighet, som ej förvärfvas utan öfning, erfordras för utförande af dem åliggande arbeten samt till dessa måste, vid saknad af serskildt inöfvad trupp, användas manskap af den för striden påräknade styrkan, till minskning i dennas stridskrafter, stundom då de bäst behöfvas. Enligt de af chefs-embetet vid ingeniör-korpsen uppgjorda beräkningar, vid hvilka jag icke funnit något att erinra, skulle till första uppsättningen af en dylik trupp, bestående, utom nödigt befäl och underbefäl, af 60 man värfvade sappörer och påräknad att utgöra stam för det beväringsmanskap, som kan Transport 84,286: 20. 8. 57 Transport kan finnas tjenligt att densamma tilldelas, erfordras ett anslag för en gäng af 8,995 R:dr samt till aflöning för befäl och trupp, äfvensom den sednares brödkorn och beklädnad 111. m., en summa af 10,621 R:dr 42 sk. banko årligen.
Jag tillstår att jag icke kunnat tillfyllest linna ledningen af den nu nyttjade argumentationen; men för att inskränka mig till mitt förslag, anhåller jag att Hr Frih. och Landtm, ville framställa blott den propos., huruvida Ståndet vill tillåta, att mitt förslag blir det som sist förekommer. Det har icke mycken cliance för sig att vinna bifall hos R. o. Ad.; dock anser jag mig skyldig att förden sak, sorn jag förfäktar och som jag anser vara riktig, göra livad sorn slår i min förmåga, beroende det alltid på R. o. Ad. att fritt yttra sig deröfver samt att antaga eller förkasta detsamma. Det är naturligt, att om något af de föregide blir ansedt tjenligt att antagas såsom Ståndets gemensamma tanke, så förekommer icke mitt förslag, och dermed får jag lof åtnöja mig. Hr Lefre'n: Mig synes att den framställning ang:de ärendets behandling, som Hr Frih. o. Landtm, i förra plenum gjorde och nu ytterligare på min begäran haft godheten ånyo nämna, är den riktigaste, jag tycker derföre bäst vara att vidblifva hvad man en gång, om ej genom ett fullständigt beslut, stadfästat, åtminstone lemnal utan anmärkning. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag får blott instämma i den mening, som Hr Lefren sednast yttrat, nemi. att det är lämpligast att förslagen förekomma i den ordning som de närma sig Const.Utskts förslag; men jag tror icke, att det är öfverensstämmande med denna ordning, om Gr. Frölichs förslag, som förkastar principen af ståndsval, förekommer sist. Frih. Hamilton, Hugo: Jag kan för min del icke finna annat, än alt åtminstone conseqveiisen är större uti det af Gr. Frölich önskade föredragningssätt; ty då man börjat med det mest conservativa förslaget, nemi. Frih. Boyes,och motsatsen deraf eller Coust.Utskts förslag sist förekommer; så synes det vara rättast att efter det mest conservativa företaga de öfriga förslagen i den ordning det ena är mera Den 27 Octoberf, m. conservativt än det andra.
N:o 183, i ani. af väckt fråga om inköp af Medicine Doktor N. P. Hambergs samlingar af naturoch konst-produkter. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utskm inkomna Mem:r och Utlåt., nemi. från Stats-Utskottet: N:o 200, med förslag till de stadganden ang:de Riksgäldskontorets skulder och fordringar, som böra iuföras i det nya reglementet för detta verk; N:o 206, med förslag till voter.-propostr i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande några till 8:de Hufvudtiteln hörande anslagsfrågor; Sammansatta Stats-, Revillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 51, i fråga om förhöjning af folkskole-afgiften; Lag-Utskottet: N:o 74, i ani. af erhållna återremisser af Utsk:ts Mern. N:o 70, med förslag till voter:s-propos:r i ani. af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Utlåt. N:o 55, öfver gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid Utsk:ts Betänk. N:o 35, ang:de införande af ny strafflag m. m. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f 7 e. m. In fidem, O. Brakel. H. VII 7 98 Den 24 Oktober f. m. Lördagen den 24 Oktober 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdrag lör den 23 dennes samt prot:t för den 6 sistl. Juni e. m. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Utlåt:n: N:o 194, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse till R. St:r i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden; N:o 195, i ani. af K. M:s Nåd.
Skjöldebrand, anhåller äfven jag, att R. o. Ad, täcktes antaga den förändrade ordalydelse af ifrågav:de g, som Prosten Sondén i sin till Betänkandet fogade reservation föreslagit, och som nyss blifvit af den värde Frib:n uppläst. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos , beslöt R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, att den ifrågav:de §:n skulle erhålla följande lydelse: »I öppen salubod för handel med andra varor än bränvin, äfvensom å de ställen, der födoämnen eller icke brända eller dist i lierade drycker försäljas till förtäring på stället, vare bränvins utdelning, äfven ulan betalning, förbjuden.» Utsk:ts hemställan rörande g 33 (ny 34) samt förslag till redaktion af samma §. Biföllos. Utsk:ts under g 34 (35) gjorda tillstyrkande. Hr Hjärn e: När denna fråga förekom till behandling inom det Särskilda Utsk:t, voro meningarne mycket delade, huruvida man borde föreskrifva en högre styrka på det bränvin, som hölles till salu. eller ej. I detta afseende rådfrågade sig Utsk:t hos åtskilliga läkare, för att inhemta deras omdöme om saken. En bland dessa, hvilken alltid visat sig särdeles nitisk för nykterhetens befrämjande, tillstyrkte Utslct, att föreskrifva ett högre gradantal på bränvinet, emedan han sade, att det bränvin, som hölje lägre än 5 grader, vore försatt, med flere skadliga ingredienser, såsom pottaska och andra rifvande ämnen, och att detta bränvin vore vida skadligare att förtära, än det som hölle 6 grader, men renadt från finkelolja. Det var på denna grund Utsk:t bestämde, att bränvin under 5 grader ej fick hållas till salu, och på samma gång att allt bränvin skulle vara renadt från finkelolja.
Dock finge under denna tillåtelse icke inbegripas gods eller persedlar, som påtagligen i handels-afsigt medfördes. Vid de tillfällen då varor i nämnde ändamål hos Tullkammaren nedsattes, borde berättelse derom af bemälde Tullkammare insändas till General-Tull-Directionen, som egde att efter omständigheterna förordna om den tillsyn, hvilken vid varornes Utförsel skulle iakttagas; och komrne i öfrigt, om de nedsatte varorne vöre till större eller mindre del förskämning underkastade, den af sådan anledning under liggetiden möjligen inträffande förlust att stanna för den resandes egen räkning. Om utländsk resande underläte, oaktadt föregången anmaning, att uppgifva sådant medbragt till införsel lofgifvet gods, hvarföre Tull borde erläggas , vöre han underkastad ansvar såsom för Tullförsnillning i allmänhet. 2 och 3 Art.
Men efter en stund måste jag le åt mig själf och den tydliga känsla af besvikenhet, hvilken denna nya npptäckt hos mig framkallat. Hvilken mera tillfredsställande, rent af välgörande epilog än Anna Hejne, förvandlad till denna gladlynta, välmående prostinna, hade man väl i själfva verket kunnat tänka sig till det sorgespel, i hvilket jag en gång sett den unga Anna utföra en af hufvudrollerna, Men icke förty föreföll mig den vänliga fru prostinnan Hultman som en löjligt oformlig bild af den veka, behagfulla ungmö, såsom hvilken jag en gång sett henne. Mina estetiska förväntningar hade, kan tänka, kraft bilden af en sankta Cecilia eller något i den stilen åtminstone. Det var nu tjugufem år sedan jag sett henne såsom den ranka, finlemmade tjugu års flicka, hvilkens förtjusande, själfulla pianospel så mången sommarkväll lockat mig från mina ströftåg ute i det fria och in i den kvafva societetssalongen. Så kom en ung violinspelare till N., och af de härligaste duetter för violin och piano lockades jag sedan allt oftare in i salongen. verksamhet för att söka återkalla de drunknade Det var en verklig njutning att höra denna till lif. Fiskrarne hade sett båten kantra och musik, och dev var tillika en ögonfägnad att se genast skyndat till stället. Den unga flickan de två unga virtuoseina: hon blond, stilla och hade de inom kort lyckats få upp i sin båt; behaglig; han mörk, vacker och eldig. Hvilket hennes hjärta slog ännu, och man lyckades snart H 03 välljud förstod han icke att framlocka med sin att väcka henne till lif. Men den unge mannen stråke! Det var också en ung artist, som lofhade de endast med stora ansträngningar och vade att en gång komma att intaga en rangplats efter förnyade dykningar lyckats få upp ur sjön. G bland vårt lands musici. Man gjorde energiska ansträngningar. Läkaren •-: P Innan många veckor förgått, trodde jag mig arbetade flere timmar, men slutligen måste hvarje finna, att den unge konstnärens ögon, då de försök att återkalla den unge artisten till lif föllo på hans väna accompagnatrice, talade samma uppgifvas: han var död.
Vi hafva nu, i stället för de blifvande sockennämnderna, kyrkovärds!' och fattigföreståndare; om nu ibland nämnden, som iroligen äfven kommer att utgöras af dessa kyrkovärdar och fattigföreståndare, skulle finnas nödigt, i saknad af vederhäftighet hos en låntagare, att uppsäga penningar, som tillhörde kyrkocassan, och största skyndsamhet fordrades för att ställa till rätta detta penningeförhållände, för hvilket ändamål sockenstämmas sammankallande vore af nöden, men pastor af en eller annan orsak fördröjde kungörelsens utfärdande derom och uppläsande, och under detta dröjsmål hände, att den person, som fått kyrkans eller fattigcossans medel till låns, gjorde cession; så skulle dessa kyrkovärdar och fattigföreståndare blifva indragne i en concurs och möjligen derigenom blifva ruinerade. Jag frågar, om det är lim och reson att nedlägga en makt i en enda persons hand, som, missbrukad, kan medföra andra menniskors olycka. Jag anhåller om propos. till bifall å förslaget, med det tillägg, som Frih. Cederström gjort. Hr Lagerheim: I största korthet anser jag mig böra rätta ett förmodligen ouppsålligt misstag af Gr. Anckarsvärd, då han tror mig hafva användt ordet turbulence om sockennämnden. Protocollislerne kunna upplysa, att så icke var förhållandet. Mitt yttrande var, att man ej borde lemna spelrum för sammankallanden af möjligen turbulenta menigheter för ärenden, hvilkas behandling på sådant sätt hvarken vore nyttig för communen eller för fäderneslandet. Gr. af Ugglas: De olagliga åtgärder, som inom sockenstämmor kunna vidtagas, hafva väckt mycken oro. Det tinnes likväl i slutet af g §:n en punkt, som i detta fall holde lugna farhågorna, itali samma § varder antagen, och i motsatt fall förmodar jag att R. o. Ad. icke blir så siripphandl alt Ståndet ej skulle bestämma något ansvar, i händelse olagligheter skulle af sockenstämmor begås. Jag fattar icke denna fruktan för sockenstämmor: äro de verkliga, nåväl! låtom oss icke få några communal-inrättningar; men skola vi hafva dem, må de då icke sönderstympas.