Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsministern i nnd:het I afgifvit ett reviderad! förslag till reglering af rikets läns-, härads och j stadsfängelser samt af Dom-sagorne; men detta förslag har dock, så vidt jag känner, ännu icke blifvit af K. M. i nåder fastställdt. j Alt den nåd. stadfästelse!! derå allt hittills uteblifvit är efter min t åsigt serdeles lyckligt, helst det till följd häraf torde blifva lättare i alt afvika från nämnde förslag, hvars fortsatta följande efter min j öfvertygelse skulle leda dertill att ändamålet förfelades sedan högst 1 betydliga summor för upnående deraf blifvit fruktlöst bortkastade. Enl. detta förslag skulle nemi., oberäknadt fängelset i Stockj holms stad och de 24 länsfängelserne, erfordras icke mindre än i 106 särskildte stadsock häradsfängelser, med tillsammans 1,506 celler, nemi. från och med 4 till och med 36, eller per medium med 14 celler uti hvardera. I Jag vill visserligen icke bestrida att ju detta förslag är itpi Den 28 December f. m. 207 gjordt i öfverensstämmelse med de lisi gier, som vid 1840 års riksdag då första anslaget beviljades, blifvit af R. St. uttalade, helst, på sätt förut nämndi är, särskildte summor då anvisades jemväl för häradsoch stadshäktens anläggning efter cellsystemet. Men härvid bör dock icke förgätas att man vid den tidpunkt då detta skedde här i landet ännu icke egde någon egen erfarenhet i afseende på sä beskaffade fängelser. Sedan dess hafva nu tio år förflutit och under de fyra sednare af dessa hafva på sätt redan nämndt blifvit, flere cell-länsfängelser varit för sitt ändamål begagnade, så att tillförlitlig kännedom om fördelarne och olägenheterne af så beskaffade fängelser äfven här i landet numera bör hafva vunnits.
Prog. No 1, om Statsverket 18då. tionsföremålen, med intagande af minsta möjliga rum, kunna lätt octi beqvämt öfverskådas samt äfven uti detalj studeras at de besökande, som för dem äro intresserade; dels erfordras för utställningen en uppsyningsman och förevisare med de insigter och den bildning, att han. då så påfordras, kan nöjaktigt redogöra för utställningsföremålens beskaffenhet och användning, emottaga beställningar och derom expediera skrifvelser till landets redskapsfabrikanter samt andra personer, som till utställningen msändt redskap och maskiner, m. m., dels fordras ock slutligen, att så väl sjelfva lokalen, som der utställda föremål städse hållas snygga och putsade samt de sednare alltid i sådant skick, att de kunna, då omständigheterna så medgifva, profvas af de besökande. Som Akademien lått vidkännas icke obetydliga utgifter för slutliga anordningen af dess förra året tillträdda, ofvannämnda hus, och nu saknar medel att sjelf bekosta förenämnda utgifter för expositionslokalen, har Akademien så mycket mindre tvekat att dertill begära statsmedel, som en i hufvudstaden åvägabragt fullständig och permanent utställning af landtbruksredskap och modeller till sådana af nyaste och bästa konstruktion ofelbart skall i hög grad medverka till vårt jordbruks vidare förkofran; hvadan Akademien hemställt, att Eders Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådiga Propositioner: a) Om ett anslag för en gång af 5,000 Rdr till inredning af Akademiens i slöjdskolans hus afsedda lokal för utställning af landtbruksredskap och modeller, samt b) om ett årligt anslag af 1500 Rdr till aflöning åt uppsyningsman och förevisare vid utställningen, äfvensom till lokalens städning samt för putsning och vidmakthållande af expositionsartiklarue. Afven i denna framställning får jag i underdånighet instämma och förorda anvisandet för nämnda ändamål af ett årligt anslag å ordinarie stat 1,500: — för en gång å extra stat 5,000: — Uti en af Svenska Trädgårdsföreningens Styrelse under den 29 sistlidne Juli till Eders Kongl.
Majit nu icke heller kunnat samtycka till det af Rikets Ständer jemväl ifrågasatta afskiljaridet från Arméförvaltningen af de under Krigs-Kollegii vård och förvaltning för närvarande ställda kassor och fonder. I förra afseendet, eller beträffande arméens boställen, har Eders Kongl. Majit nemligen i betraktande tagiti att Kammar-Kollegii ifrågaställa befattning med dessa boställen skulle blifva inskränkt till boställsjorden och de så kallade laga husen, men Arméförvaltningen öfvertaga bestyren med karaktershusen och tillhandahållande åt boställshavare af inqvarteringspenniogar, der sådana hus saknas, samt utgifvande af brandstod, när husen albrunnit; att således bestyr, hvilka, enligt deras natur, hittills varit förenade hos en embetsmyndighet, skulle komma att splittras och emellan tvenne, af hvarandra oberoende, förvaltningsverk fördelas; att Kammar-Kollegium, för den händelse att en del af dessa ärenden 46 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:it Nåd.
Såsom organ för de lägre klasserna uppträdde dock pressen först sent in i vårt århundrade och största förtjensten att hafva grundlagt en folklig press tillkommer Frankrike och bland degs publicister kanske i främsta rummet Emile de. Girardin. Det blef slutligen nödvändigt att icke längre inskränka sig till en kritik af sakförhållandena men öfvergå till en kritik af personerna. Det skedde till en början med mycken tvekan: den gamla regeln hade varit att lemna personerna i fred. Men stundom lät det sig icke göra att skilja perso nen från saken, embetsmannen från embetsåtgärder, regeringshandlingen från den regerande, parlamentsbeslutet från de röstande. Vid denna stora tvisteoch stridsfråga stä vi ännu. I närvarande stund utgör utan tvifvel frågan om personlighetens inblandande i debatten pressens mest brännande fråga. De gränser, inom hvilka ett sådant omnämnande bör ske, hafva varit mycket omtvistade, och de åsigter, till hvilka denna fråga gifvit upphof, hafva gått i vidt skilda riktningar. Den olika hållning, hvilken tidningarna till frågan intagit, har till och med lagt grunden till en indelning af tidningarna, idet man allt efter deras olika sätt att behandla ämnena skilt mellan s. k. skandaltidningar, sådana som draga under sin domvärjo allt och alla, för hvilka således ingenting är för upphöjdt eller för privat att blifva fcfremål - för kritik, icke kyrkan, icke statsöfverhufvudet, och å andra sidan de s. k. hederliga tidningarna, som så vidt möjligt är afhålla sig från personligheter och låta saken och saken ensam tala som det så vackert heter. En blick på pressen i våra dagar visar, att denna indelning ické längre håller streck. Tidningar, som berömma sig af sin opartiskhet och vilja räkna sig till den senare klassen, göra talrika undantag från regeln att icke införa personligheten i debatten. När frågan gäller offentliga män är man icke så noga som eljes, och numera behandlar man mycket mera ogeneradt än förr politiska motståndare. Principen är således redan införd, det är alltså blott den större eller mindre konseqvens, med hvilken den genomföres och den större eller mindre förbehållsamhet, med hvilken den tillämpas, som utgör skilnaden.
Ilan afstyikle delfine stadfästelse a de lä öfverenskommelse)-, som kunnat träffas, och loieslog, ali Presleiskapet mätte förebiggas alne alternativ, antingen a^, ali lå sina rältigheler utgjorda eller 1648 års Convenlions-Sladga, men med indiagning af Kronans sf.\ i sädes-iionden, eller b), att hehälla denna mot jemkningars medguvande i de al Con ven t ions-Sl adgan och 1681 ais förordning heslämda löningsvilkor, l händelse det senare an loges, holde en Comité hildas af eli lika antal valde Prester och hemmanseegare, under ledning af en genom Kongl, Majit utsedd Ordförande, hvilka skulle föreslå deli liva indelningen af Prestgäll, heräknade ali i allmänhet utgöra 3 (‘lasser, med aflöning lör hvarje Kyi koherde, i den esla af 35o, iden aldra af 3oo, och i deli 3ldje af 200 tunnor säd, utom qvicktionde och andra löningspersedlar, sorn lionie hibehalias. Capellanerne skulle utom hoställen få 5o liiunor säl, och hvarje Adjunct hilt underhåll hos Kyrkoherden samt 3o tunnor säd. Upphörden af Presterskapets löner skulle göras geuotn Kronohetjeniugcn och anordnas efter fastställd Stat. Enligt Consisloi ii underdåniga Bertil telse, af den a3 Mars i8a5, hörde Presterskapets sädes-tionde, jemlikt. Landshöfdingcns uppgifter å den besådda åkerjorden, efter 5:le kornel, utgöra 11,858 Millnor. Deremot uppginge Presterskapets dåvarande sädeslionde blot t lill 8.360 tunnor. Kyi koherdarne hade erbjudit sig all ålnöjas med 8,061, eller 7 tunnor 22 kappar på hemmanet, uppskattade, jemte andra lönings ailiklar, lill 56,675 Rdr Banco.
14392) [1771] God extra förtjänst kan erhållas genom att samla begagnade frimärken. Jag betalar för 100 st. tjänstefrim. (blandade) kr. Landsortstoar. Undertecknad sig fortfa' rande uträttandet af allehanda uppköp. Profver sändas å tyger för såväl damsom herrtoaletten. Förfärdigandet af klädningar och utstyrslar ombesörjes. Instrument, möbler och andra bosättningsartiklar anskaffas. Val af goda varor. Samvetsgrannt bemötande. Provision 3 proc. Postadr. : Engelbrektsgatan 31 A. Telegrainadr. : » Ströms », Stockholm. Olsson, åt8ger I sommar k u n n a u n damer få treflig bostad Doktor A. Afzelius och god g in a ackorderi ng vid Hjo Vatt e nkuranst a l t h o s dokt M. Tengstrand (adr. till I ori j n u nan ni: Upsala, [iSbg Magoch hudsjukdomar. sedan Hjo). DIVERSE. [13 * 1] Doktor P e r Johansson P å ett friskt o. sundt landtställe finnes pl. för 2 bättre flickor under sommarmån. eller helt år. Tillfille att lära hushåil. Pris pr mån. Svar till » N », Falkenberg. (Nord. A.-B., Götcb. 3261x1) [1861] Mrflapr M, 9-10,2-3; söndagar 9-10, U n g ^ a D a m e r! bildad ung man med fördelakDoktor Carl piensburg tigt En utseende och i bergad samhällsställning, bosatt i naturskön trakt på 33 Drottninggatan 33. landet, önskar inleda korrespondens Hvardagar ' / z3 — ' / z4. Tandlä Helgdagar kare 10 — 11. med en älskvärd och bildad ung dam, Behandlar företrädesvis Barnsjuksom ännu ej sett mer är högst trettio På förmögenhet fastes ej afseJ domar. ende men dess mera på ett trefligt sätt och godt lynne. Då annonsören Götgatan 14. 1 [737J menar fullt allvar, torde de ej göra sig Doktor HJ.
Jag skulle vilja medgifva, att den klass medborgare, som en gång fått sig dessa onera ålagde, borde uleslulande bibehålla dem, om de nemi. voro af samma omfattning, som dem hemmanen förut ålegat att utgöra, men genom de år efter år, snart sagt i hvarje landsort upkomna nya inrättningar, har väg-underhållnings-besväret blifvit fördubbladt, ja, ofia mångdubbladt emot förut. Är det icke under sådana förhållanden billigt, att dessa inrättningar äfven bidraga till utgörande af detta onus? En talare bar erinrat derom, att qvarnar understundom försvinna, och alt deras deltagande i väg-underhållningen äfven då skulle försvinna, samt har framkallat den fråga: hur skall den upkomna bristen fyllas? Jag anser det vara ganska rättvist, att i samma stund, som en inrättning försvinner, skall äfven bidraget från hemmans-egarne i motsvarande mån förökas, hvilket i det hela laget, ock torde blifva af föga eller ingen betydenhet, dä vägen genom den å densamma minskade trafik blifver sä mycket lättare att underhålla. På alla dessa skäl, och på grund af hvad öfrige talare i samma syftning anfört, anhåller jag om bifall lill Utsk:s förslag. flr von Hartmansdorff, Au g.: Ämnet är så utfedt, att jag har blott föga att tillägga. Jag instämmer med dem, som önska bifall till Utsk:s förslag i denna del. Såsom skäl dertill får jag bland annat anföra, att om någon erhåller privilegium på befrielse från vissa skyldigheter, som åligga andra, så bör detta rimligtvis icke derjemte för andra medföra större skyldigheter, än de förut haft. Sådan skulle dock följden blifva, om ett bruk anlades, ty genom den färdsel, som fördenskull komme att ega rum, blefve vägen förderfvad för dem, hvilka vore skyldiga, att honom underhålla. Det synes mig således vara billigt, att ifrågavar:de inrättningar deltaga i väg-uuderhållning. Hr Printzensköld har omförmält, att vissa qvarnar redan äro intagne i hemmanens skattläggning, och följaktligen väghållningsskyldige.
Det företag, om hvars befrämjande genom understöd af allmänna medel fråga nu blifvit väckt och hvarom upplysningar blifvit i den afgifna motionen äfvensom ofvan anförda handlingar meddelade, synes obestridligen förtjena uppmärksamhet med hänseende till den vinst, som förmedelst tillgodogörande och förädling af ett till flerehanda ändamål användbart råämne, hvaraf värt land eger ganska betydande, men hittills nästan obegagnade tillgångar, tillskyndas landet, och enär derigenom för konstprodukter af flere slag beredes ett lättare tillgängligt och i åtskilliga fall mera tjenligt arbetsmaterial, än det som från utlandet införskaffas. Företagets afstadnande, i brist pä nödigt förlagsoch rörelse-kapital, skulle således icke blott för den idoge, men obemedlade unge man, som derå nedlagt arbete och kostnad, utan äfven, i viss män, för det allmänna, innebära en förlust, hvilken desto hellre synes böra förebyggas, som det dertill erforderliga understöd bör kunna genom en ringa uppoffring å Statsverkets sida åstadkommas.
Att som Ridderskapet och Adeln ansåg någon ersättning för de i 23, 24 och 25 puncterne af samma Reservation oVnförmälte utgifter icke böra ega rum , berörde 3:ne puncler af Ridderskapet och Adeln ogillades. 3:o Alt nedannämnde puncler tili berörde Reservation borde erhålla följande förändrade lydelse: 11 Puncten. Som Svensk Man må ej den anses , hvilken, sedan förlusten limat, aflyltat ur Riket. 1 2 Puncten. RecTamauten åligge att; med ed inför Domstol betyga, alt någon ersättning för bans, genom uppbringningen timade, förlust hvarken genom Assurance, elier på annat sätt, honom till större eller mindre del tillgodokommil; elier att Redarn an ten antingen derigenom, att han emot föreskrift seglat utan Convoy eller annorledes förverkat sin rättighet till assurance. 6oS Den *7 November f, n. i 6 Puncten. Då ersättning för fartyg eger rum, beräknas densamma för Ekefartyg med 8a R:dr Banco per läst, samt för Furu-fartyg, med 5o R:dr B:o per läst. 21 Puncten. Värdet af ersättnings-gilld last, Lör styrkas med Manifest eller Connossement, eller ock med factura, som inför Domstol Lör beedigas. 22 Puncten. Laddningens beskaffenhet och des* intagande i fartyget skall vara styrkt med vederbörligt Tull-bevis. 26 Puncten. Utländska myntsorter evalveras till Svenskt Banco efter det årets medel-cours då förlusten, genom första pris-domen, Lief gifven. 28 Puncten. De i Kongl. Maj:ts Skrifvelse särskilt omförmälte Reclamations-mål bora undersökas , på sätt med de förra har skett. 3o Den 27 N°ve*itjerf.
Lika med den värde Talaren, som föreslagit en öfverenskommelse, att vi icke må yttra vårt missnöje på detta rum medelst stampning, skulle jag önska, alten sådan öfverenskommelse Den 3o Mars e. m. 379 kunde blifva gjord; men nu är ej fråga derom, utan med hvad term ett missnöje, som ägt rum, skall uttryckas, med bibehållande af sanning, i Protocollet. Jag skulle tycka, att, till motsvarighet af det redan antagna uttryck: ”härtill hördes flere ”yttra deras bifall;” kunde bullret eller stampningen, då den ägde rum, uttryckas med: ”härtill hördes fleres ogillande.” Man hade då sparat sig obehaget, att uttrycka sättet. Herr Hjerta: I fall de uttryck begagnades, som Friherre Boije och Grefve von Schwerin föreslagit, skulle följden blifva, att man finge höra beständiga stampningar, emedan detta sätt, att uttrycka sin känsla, derigenom finge en slags laglig helgd. Det rätta sättet att uttrycka sitt missnöje med en Talare, är att förena sig med de Talare, hvilka bestrida sådane sattser, sorn han yttrat. Detta är det naturligaste och mest instämmande med vår värdighat. För öfrigt innebär det ett nödvändigt vilkor för lagstiftande församlingar, att icke känslan får ögonblickligt uttrycka sig med händer eller lotter, eller rop. Det är i djupet af sitt bröst, som Lagstiftaren bör qväfva sitt missnöje eller hemta sitt bifall till dagens Talare; och det är blott hans handling, hans beslut, som deraf böra bestämmas, ej hans lemmar, som böra sältas i rörelse. Jag anhåller derföre, ehuru jag visserligen 38o Den 3o Mars e. m. inser det obehagliga, för Ridderskapet och Adeln att hafva sådant intagit i Protocollet, att det måtte stå qvar, emedan det som bar skett, icke mera kan eller bör bjelpas; men jag ber, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes till Ståndet framställa sin önskan, att Ståndet måtte öfverenskomma, att ett så sorgligt uppträde framdeles ej skall komma i fråga. Herr von Hartmansdorff; August:
Tryckta hos Johan Hörbergi83o. .i . '■ : Thorsdagen den i5 Januarii 1829. Plenum klockan 10 förmiddagen. Upplästes till Justering följande Utdrag af Protocollet, hållet hos Ilögloflige Riderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 12 Januarii 1829. S. D. Beslöt Ilögloflige Ridderskapet och Adeln anmoda StatsUtskottet, att till Rikets Ständer afgifva, inom den 24 nästkommande Januarii, det så kallade InkomstBetänkandet, samt inom den 10 nästkommande Februarii det så kallade UtgiftsBetänkandet. Ut Supra. Herr Hjertas Gustaf: Sedan Ridderskapetoch Adeln i sista Plenum bifallit, att StatsUtskottet skall anmodas, att till RiksStånden inkomma sednast den 24 dennes med InkomstBetänkandet och sednat den 10 Februarii med UtgiftsRetänkandet; får jag 4 Den i5 Jann ari i. vördsamt anhålla, att de öfrige MedStånden måtte inbjudas, alt i Ridderskapets och Adelns beslut instämma. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att uti det af Herr Hjerta omförmäldte beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ropades Ja. I följd hvaraf vid slutet af ofvanberörde ProtoeollsUtdrag tillädes följande mening: Uti hvilket beslut de öfrige Respective RiksStånden skulle inbjudas att sig med Riddcrskapet och Adeln förena; hvarefter samma ProtoeollsUtdrag af Ridderskapet och Adeln godkändes. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet oell Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 12 Januarii 1829. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 23 sistlidne December aflåtne, och den 5 dennes på bordet
Hr von Hartmansdorff sade att alla trakter äro egendomliga: de äro det visserligen icke, om man dermed förstår sådana egenskaper, som särskilja en viss trakt från alla andra, som visar den ena traktens olika skaplynne mot den andras; helst som åtskilliga provinser sinsemellan ganska mycket likna hvarandra, hvilket icke måtte inträffa i afseende pä Jemtland. Det är derföre som adjectivet egendomlig med rätta tillagts berörde provins, hvarföre jag önskar att samma epithet mätte få qvarstå. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag vill icke strida om ordet egendomlig. I Jemtland räder den s. k. öfvergåugsreformatiouen, som utmärker Westgölha-bergen samt vissa Ostgöthaberg och några trakter äfven i Nerike. Denna natur-formation lämpar sig särdeles väl för jordbruk, men detta bör skötas ur egen synpunkt med hänseende lill de svåra nattfroster som i Jemtland förekomma, hvilket ock gör atl jag icke har något emot detta ord: egendomlig; — vill man nödvändigt borttaga det och sätta egna i stället, vill jag icke heller deremot sälta mig. Emot Gr. Mörners förslag vill jag icke heller invända något såvida Jemtland sättes i främsta rummet, hvilket synes vara meningen med hans förslag. Hr von Troil, Sam. Gust.: Inom Utsk. var jag af olika tanka med Gr. Mörner, egentligen derföre att han derstädes motsatte sig förslaget i sin helhet, af skäl Gr:n i sin reservation anfört, och på grund deraf att frågan icke vore tillbörligen förberedd. Sedan lian nu så tillvida ändrat sina åsigter, att han anser det ifrågaställa anslaget 2000 r:dr äfven böra utsträckas lill de öfrige norra länen, ber jag att i denna del få förena mig med honom. Jag tror nemi. att det lättare skulle framkalla just hvad man afser, eller en landtbruksskolas inrättande i Jemtland, om innevånarne derstädes linge veta att berörde anslag vore stäldt till Konungens disposition att användas, antingen i Jemtland eller i någon annan af de nordliga provinserue.
Hvad först angår den uti Högvördiga PrestStnndet gjorda erinran, att den nödiga granskning; som en förskrifning bör hos Konungens Befall - Den 2 2 Juni-, 120 r. fallningshafvande undergå, då handräckning lill utbekommande af dess belopp sökes, skulle helt och hållet uteblifva; otn densamma icke uti Original blefve. hos Konungens Befallningshafvande företedd; så enär Skuldebrefvets uppvisande vid lagsökningens böljan icke kan äga annat föremål, än att blott må tillses, att deu afskrift deraf, sorn vid ansökningen är bilagd, finnes med Originalet enlig, dels att detta sistnämnde är försedt med stampladt papper till behörigt belopp, heldst vid berörde tillfälle handlingens riktighet icke kan med tillförlitlig säkerhet utrönas och bedömas; alltså och då, i händelse under Lag sökningens lopp någon så beskaffad invändning af, Gäldenären göres, som ej kan annorledes än genom Original Skuldebrefvets beseende pröfva?, Konungens Befallningshafvande blifver öppet, att detsamma infordra, samt i öfrigt Kongl. Majus och K ronans rätt, i afseende å stämpelafgiften, är vorden genom de åtgärder, hvilka af Utskottet der till blifvit föreslagne, bevarad, anser Utskottet berörde anmärkning icke föranleda till ändring af hvad Utskottet i detta ämne sig yttrat. Vidkommande ater de flera omständigheter, vid hvilka uti Vällofl. Borgare-Ståndet uppmärksamhet blifvit fästad, bestående deruti, dels att det ansedts vara en i Clhattse-Sigi 11 atae Författningen stadgad skyldighet för dem, hvilka vidimera afskrifter af skuldsedlar, att å afskriften utsätta dan Charta: stämpels belopp, hvarå Originalet är skrif vet, eller hvarmed det är belagdt, dels att det presentatum, som hos Konungens Befallningshafvande - V Den 2 2 Junit vande tecknas
Hennes mor hade hade inte synts till på flere timmar. » Beda, hjertat o c h passa åt än den ena, än den andra, ungefär s o m en g a m m a l nattrock. » » Honom, ja. » H a r h a n! Och de togo vänligt emot h o n o m? » » Ja-a. » » Emy! Emy! N e j t a c k! pappa och mamma också tycka o m. ulgranen, hvilken redan i hednatiden förekom, blef i Skandinavien o c h Tyskland genom kyrkan medelpunkten för julfesten. Det hulda lilla Kristusbarnet bringar det pyntade trädet ner från himmelen; han lyssnar vid alla fönster efter snälla och lydiga barn och sväfvar hela natten kring det härliga trädet, som han smyckar med strålande ljus. På den heliga julaftonen slå tusen små hjertan h o n o m till mötes. Engelsmännen pryda om julen sina hem med mistelgrenar. Enligt våra förfäders tro inneslöt misteln mycken välsignelse o c h rikt spirande lif. De gamlas » gyllene ris » var ingenting annat än misteln med sin om vintern guldgröna bark. Homerus och Vergilius kalla den för den trollstaf, » som gifver och lager sömn o c h på döden sjelf tillycker ögonen ». Misteln, som enligt den gamla sagan ur vår egen mytologi dödade gudasonen Balder, blef sinnebilden af det fordomdags som gaffelformigt tänkta Kristi kors o c h bar äfven namnet » det heliga korsträdet. » Hela verlden skall på den dag, som genom frälsarens födelse bringade förlossning åt jorden, fröjdas o c h lyckliggöras. Till och med för him mel ens foglar förkunnas det glada budskapet. Bönderna i Norge draga ut med långa stänger, vid hvilka de fäst sädeskärfvar, och plantera dessa på fälten. Hela dagen flyga då foglarne muntert kring kärfven och picka ut kornen. Matrosen på det villande hafvet klättrar upp i masten o c h binder mistelqvisten i dess topp, så att den må synas vida omkring o c h förkunna festens början.