Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De talade härefter sällan till hvarandra, de två, herrn och frun. De »förstodo» icke mer hvarandra. Han gick sin väg, hon sin. Han var så mycket ute, alltid affärer. På qvällarne var han än hos den ena, än den andra kamraten. En gång skulle han gå till Sibrynoff på bjudning. Kl. 8 kom Sibrynoff och sökte honom. Frun förstod för första gången, att Carl hade talat osant. Hvar var han? Hvad gjorde han? Hvarför var han ständigt borta, hvarför var hon så ensam? Var det kanske alltsamman hennes egen skuld? Hon hade visst alltid visat sig för kall, emedan hon var för blyg att blotta sina verkliga känslor för honom. Hon funderade och tänkte, hon grubblade och led. Hon ångrade allt och fattade hundra nya beslut. Hon begrät sin försvunna lycka, som hon en gång begråtit sin moders död. Men hon hade denna gång ingen att förtro sig åt. Inga egentliga vänner i den stora främmande staden, hvars språk hon ej kunde. Den ende hon hade kunnat förtro sig åt var Adolf Bäck, och han var ju dock »ej egentligen» qvinna. Så behöll hon sin sorg för sig sjelf, och dagarne gingo, tunga och långa. En af Dions buketter med band i de finska färgerna var fästad på »ryssgudens» bild i Nadjas rum. Den eviga elden brann och osade der framför, det var en ynklig liten låga, lampan var illa skött och grön af erg. De vissnande blommorna spredo en angenäm doft, men hängde redan med bladen, liksom de vetat, hur föga glädje de gjorde den de voro ämnade åt. Dion hade dock haft så stor möda att få ihop pengarne. Stackars pappa hade så litet, och det måste räcka till för allt möjligt. Dion hade lånat litet här och litet der, 25 kop. af Fina, 10 kop. af mamma, 5 af små fröknarna och 15 af Adolf. När han så till sina egna 30 kop. lade pappas blanka rubel, så hade han summan. Man arbetade i Mäienenska familjen ifrigt för Nadja. De sågo i henne en ny profet för sitt fädernesland och voro lika ifriga att befrämja hennes sak, som om hon varit en af deras allra närmaste.
Detta oaktadt, upplysa Räkmskaperne, all Öfver-Ståthållare-Embetet, hela året 1838, innehaft Riksgälds-Kontorels obligationer till ett belopp af 47>oco Rdr B:co och således, under besagde år, med 5 procents ränta å 27000, eller med i,35o Rdr, ökat sina inkomster utöfver dem, hvartill meranämde Kongl. Bi ef detsamma berättigar; äfvensom att Öfver-Ståthållare-Embetet i sitt enskilta förvar, under loppet af år 1839, innehaft betydliga summor, omvexlande från /j6,5oo till 36,5oo Rdr, hvilken sednare summa i Räkningen balanserades vid 183p års slut och först under loppet af Januari och Februari månader år 1840 blifvit i Banken insatt. — 165 Vid forfsatt granskning af dessa Räkenskaper, har förekommit, att uti specifikationerna å de Riksgälds K<>n'orets obligationer, som, vid 1838 års sint, skulle utgöra en Kassans tillgång, obligationerna N:ris 3,3q4 och 3,3g5 upptagas till tcoa Rdr hvardera och obligationen N:o3,ic,g till 6oo Rdr ; hvaremot ett af Riksgälds-Konlorets Revisions-Kontor uthändigadt betyg uppgifver de 2U\e förstnämde obligationernas belopp till 200 Rdr hvardera och den sistnämde till 1,0110- Rdr allt B:co. lla> vid få likväl Revisorerne meddela, att utaf ett Öfver-Slåthållare-Em betets Kanslis Protokolls-Utdrag för den 3i December i838, som blifvit Räkenskapen bifogad, inhämtas att, vid förrättad inventering, Riksgälds-Kontorets obligationer till ett belopp af 47-3oo» Rdr B.co, eller samma summa Räkningenupptager, voro i förvai ings-skåpet inlagda.
Det första af dessa år eller 1856 gåfvo i Jemtland råg, korn, blandsäd och hafre endast 3:dje kornet, potatis 2:dra eller 3:dje kornet samt ärter alls ingen afkastning. I Herjeådalen var förhållandet ännu sämre. Råg och ärter gåfvo nästan ingen skörd, korn, blandsäd och hafre 2:dra och 3:dje kornet samt potatis högst 3:dje och af dålig beskaffenhet. Höfångsten i begge provinserna var under medelmåttan. Det var således missväxt. Men besparingarne från föregående år så hos enskilde som i de inom Jemtland befintliga distriktmagasiner antogos vara så betydliga, att egentlig spanmålsbrist åtminstone för Jemtland icke befarades. Detta årsväxtberättelsens yttrande bekräftades under den följande tiden. Genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 25 November 1856 beviljades de nödlidande i Herjeådalen understöd, utan återbetalningsskyldighet, af 600 R:dr Runt och Storsjö kapellförsamling af samma provins ett räntefritt lån af 1,200 R:dr, att återbetalas den ena hälften år 1858 och den andra 1859, hvilken återbetalning, sedan förlängd tid derför den 5 Mars 1858 i nåder beviljats, numera är till fullo verkställd. Till understöd för nödlidande i Jemtland täcktes Eders Kongl. Majit den 24 Mars 1857 bevilja 750 R:dr, hvaraf likväl endast omkring 600 R:dr behöfde anlitas; och blef återstoden till Stats-Kontoret återlemnad. Från den inom länet med anledning af 1849 års missväxt bildade nödhjelpskassa meddelades dessutom Klöfsjö socknemän ett lån af 750 R:dr samt Storåsens byamän under Liths pastorat 300 R:dr, hvilka lån år 1858 återbetaltes. o Aret 1857 gaf rågen i medeltal 6:te, kornet 6:te å 7:de, blandsäd 5:te, ärter 4:de och potatis 4:de ä 5:te kornet, hvarjemte höfångsten var fullt medelmåttig.
Detta embetsverks förvaltningsåtgärder bestå uti disposition af de till riksstaten hörande medel, generelt, enligt den af Rikets Ständer uppgjorda statsreglering och gällande författningar, samt specielt efter Kongl. Maj:ts för särskilda fall meddelade nådiga föreskrifter. Till dessa förvaltningsåtgärder komma vidare befattningen med stats-verkets ordinarie spanmålsrörelse, redovisningen för de till undsättning vid missväxtår anslagna medel, summariska kontrollen öfver indrifvandet och levereringen af kronouppbörden jemte restantierne derå, inseendet öfver Ivarta-sigillata-verket samt Krono inspektionen i Avesta, äfvensom ötverinseendet å Myntoch Kontroll-verken. Den speciella redovisningen sker genom verkets protokoller, registratur, special-stater och memorial-böcker, Kongl. Ränte-kammarens hufvudbok jemte riks-hufvudboken, hvilken sednare utvisar förhållandet emellan stats-regleringen och det verkliga resultatet af inkomster och utgifter. För det år denna revision omfattar är Kongl. Ränte-kammarens hufvudbok granskad i Kongl. Kammar-rätten, utan att någon anmärkning dervid förekommit. Icke heller från Revisorernes sida har densamma föranledt till någon erinran; börande Revisorerne tvärtom vitsorda, att såväl nämnda hufvudbok som Kongl. StatS-kontorets öfriga räkenskaper fortfarande äro förda med synnerlig noggrannhet och ordning. § 2. I afseende å fortgången med det utaf Kongl. Maj:t år 1855 nådigst anbefallda arbete med upprättande af formulär för de förvaltande verkens samt alla redovisande embetsoch tjenstemäns räkenskaper, hvarmed, enligt nådigt uppdrag, Kamereraren i Kongl. Stats-kontoret Jonas Theodor Spongberg, under bemälda embetsverks inseende, är sysselsatt, få, med hänvisning till hvad Rikets Ständers Revisorers berättelser för åren 1859 och 1860 i detta ämne innehålla, nu församlade Revisorer anmäla, att, sedan Kongl. Stats-kontoret och Kongl. Kammar-rätten i Augusti månad förlidet år undfått Debet. Ingående balans: Kontant behållning Inventariers värden Behållning af spanmål
Bat.Predikanterna åtnjöto förut dubbel tjensteårs-beräkning och inqvarteringspenningar, men nu hafva de förlorat båda dessa förmåner. Församlingen är vidare icke så liten, som Frih. Tersmeden föreställt sig; ty den består icke, såsom han upgaf, af 400 utan af 700 personer. Jag tillstyrker derföre bifall till hvad K. M. med afseende på denna SqvadronsPredikant föreslagit. Hr af Klint: Man kan visserligen synas vara konseqvent, då man säger: om en Bat.Predikant är tillräcklig vid Fot-garderna, så behöfs der ingen vid Gardet till häst, som blott består af 1 Bataljon. Men Hr Brakel har redan uplyst huru med den saken förhåller sig, och dessutom måste ju någon finnas, som kan förrätta själavården, när BegdsPastorn är sjuk. Jag anhåller således om bifall till K. M:s Propos. 78 D-en 6 Jali f. m. Hr Bildt, Didrik Gillis; Om stats kassan vore så elastisk, att man från den kunde bifalla alla de anslag, sorn möjligen kunde vara behöfliga, så skulle jag icke motsätta mig den lön som K. M. här föreslagit för en Bat.Predikant vid Lifgardet till häst. Men då jag såsom ledamot af StatsUtsk. dagligen varit i tillfälle att se, huru många och stora behof som finnas, så har jag funnit nödvändigheten af att i främsta rummet fylla de angelägnaste behofven, och att låta de mindre angelägna komma i andra rummet. Dessa tjenster finnas icke på Riks-stnt; ty K. M. har väl utnämt Bat.Predikanter på Lifgardet till häst, men R.St:r hafva icke godkänt detta förr än de tillerkänt dem en penningelön. Dessa platser mäste likväl hafva några fördelar, efter det finnas personer som söka dem, så t. ex. kunna de prestman som äro Bat.Predikanter i sina yngre år förskaffa sig tjenste år utan att stå under Consistorii befäl, och blifva skickade än hit och än dit, denna för prestman så betungande och svåra gradpassering; och dessutom kunna de här i Stockholm mycket väl på samma gång vara skol-liirare.
Lita på, han får dem att svara, och det får Hagar med. Priska berättar, att när Hagar kommer i ladugården, se korna så underligt på henne. Hon tänker läsa katekesen med dem också, bakfram, det förstås. Hör nu, Lisbet, det där är enfaldigt prat. Jag skall tala med flickan om Cannabis. Han är tokig, som hvar man vet, och icke vill jag, att han skall förvrida hufvudet på vår flicka. Säg henne det! Men det är ännu inte allt, käre far. Ni har kanske hört, att hon är en tattarunge? Det sitter i blodet, det går inte ur henne, lita på det. Ingen vet hvems hon är och hvarifrån hon kommit. Simon Berg har berättat, att hon är hittad i snödrifvan, hon har fallit från mån. Hon kan bibeln och psalmboken utantill, men hvar vers bakvänd. Är något borta, så hittar hon det, och väntas främmande, säger hon: nu komma de! Si om detta inte är tattarekonster, vill jag aldrig koka en ärtsoppa mer. Och därför hon hade svårt att få ordet fram och därför kan käre far behålla Hagar, men jag vill tjena i ett kristeligt hus ... jag och Priska och hennes man och Lena och Ulla och Lisa ... och är det så, att flickan blir kvar, så måste vi alla uppsäga tjensten. Uppsäga tjensten? Hvad är detta för tokprat? Är flickan bortskämd, hvem har skämt bort henne, om icke ni? Hvem har klemat med henne och låtit henne få sin vilja i ditt och datt, som holländarne säga, om icke just ni, Lisbet, ni och alla de andra? Sickingen, edra skvallertaskor, ha ni icke beprisat henne som ett mönster för kloka ungar? Och när ni kammat henne om morgnarna, Lisbet, har ni icke inbillat henne, att hon är något slags Askunge, som en dag skall gå klädd i gyllenduk? Ja, snyftade Lisbet, det ha vi alla gjort, men si Priska säger, det är just den rätta tattarekonsten, som öfvergår alla andra, att vända folks ögon så, att det svart är blir hvitt och det fördömeligt är blir öfver all måtta älskansvärdt!
Kungörelsen den 9 October 1812, sou» i 2 1 morn. innehåller grunden för Brännvins, bränningens begagnande, att ordalydelsen blifver denna:/67- 80 mantalsskrifne personer, af man och qvinkön sammanräknade, f ur begagnas en patina &C. Sc. äfvensom 4 §. 3 mom. Uör, om tillämpning må Jeunna äga rum, hafva det tillägg, att: I Städerna bör alitsa, innan mantalsskrifningen inträffar, brännvinsbränningen för följande äret vara reglerad. Hvarjemte Borgare - Ståndet äfven förklarar sig anse det vara betänkligt att förändra hvad Kongl. Förordningen af den 24 Augusti 1813 stadgar angående vittnens afhörande i de mål, hvarpå 7 morn. i Utskottets afgifna utlåtande har afseende; och hvilket allt skulle de Bespectiva Med-Stånden vördsamt och vänligen tillkännagifvas. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. rrs S. D. -L ill Särskildta Utskottets Memorial af d. 10 Juni, som den 12 blifvit på bordet lagdt, angående aflöningen för Utskottets Cantzli, lemnade Borgare - Ståndet nu, vid förnyad föredrag, ning,'sitt bifall. Ut Supra. Px Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. 544' Den 15 Juni. S. D. iidter erhållen underrättelse från Högloft. Riddderskapet och Adeln örn dess lemnade bifall till Constitutions - Utskottets vid 1809 och 1810 årens Riksdag uti 2:ne särskildta Betärikanden afgifna förslag till förändringar i Regeringsformens 37 §, företog Borgare - Ståndet dessa förslag nu till afgörande och fann för godt att uti enahanda beslut med Högloft. Ridderskapet och Adeln in: stämma. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Bebofvet af ett exercicehus derstädes har jag hört vara i fråga, men, i min tanka, är ett sådant mindre nödigt; bättre vore kanske, alt använda de medel, som till exer - 22 Den 17 Decemb-er f. m. cicehusets uppbyggande skulle älgå, till anskaffande och aflönande af Corporaler, hvilka kunde tagas ur Regeraenterne; desse Corporaler borde vara af synnerlig god fräjd och dessutom äga de egenskaper, hvilka tillhöra, hvad man kallar, en dugtig Knekt. Corporaler finnas väl förut bland Pioniererne, men då de'äro af nästan samma halt som desse, och dessutom ej genom något betydligare arfvode blifva uppmuntrade, uppfylla de visst icke, på långt när, sin bestämmelse. Corporal en står i ett så nära förhållande till soldaten, alt det är i synnerhet han, som, under umgänget med denne, är i tillfälle att bedöma dess lynne, caractére och böjelser, samt, till och med, någon gång obemärkt ingå i någon kännedom om dess hemliga företag. Huru maktpåliggande är det derföre ej, att Corporalen är pålitlig, slug, förslagen, nitisk i utöfningen af sin pligt och dylikt mera, i synnerhet vid en sådan Corps som den ifrågavarande? Man torde känna, att alla de soldater, hvilka, för liderlighet eller opålitligt uppförande, ej kunna uttjena sig capitulationstid vid de värfvade Regementerne, blifva sände till Wanäs, för att derstädes uttjena densamma vid PionierCorpsen, och jag tror att kännedomen derom hos gemenskapen, förorsakar en betydligare recrutering vid Regementerne, emedan den för utsväfningar Den 17 December f. tn. s3 böjde alltid anser Wanäs såsom en tillflygtsort, der lian, mindre observerad, måhända opåtalt, kan få åtlyda sina böjelser och tillfredsställa sina begär. Mycket vore ännu att säga häröfver, sorn, till exempel, corpsens indelning i särskilte classer, införandet afbelöningar och befordringar m. m., men jag förbigår detta tills vidare och vill nu öfvergå tili trouppens hälsovård vid Wanäs.
Nicander i lifstiden afgifvet förslag till förändring uti in - Allm. Besv.- o. Eken.-Vtskottets Betänkande, N:o gg. 7 delningen af län, härader och domsagor rn. m. inom riket; med anledning hvaraf Utskotten alltså tillstyrkte, att förenämnde motioner ej måtte för det då närvarande föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd; hvilket betänkande af samtliga Riks-stånden gillades. I den af Kongl. M.*j:ts befallningshafvande under den 30 Mars sistlidet år i underdånighet aflåtua och, på sätt berördt är, af herr Embring åberopade skrifvelse, för innehållet hvaraf det nu åligger Utskottet att redogöra, anföres hufvudsakligen, att, ehuru, enligt hvad Kongl. Maj:ts befallningshafvandes till civil-departemeritet aflemnade rapporter utvisade, han icke ansett sig kunna göra afseende på en af åtskilliga fastighets-egare inom Tjusts härader förd klagan öfver kronofogdens i orten vägran att tillåta sammankallande af häradets menigheter för öfverläggning om Calmar läns fördelning, hade det likväl icke kunnat undfalla Kongl. Maj:ts befallningshafvande, hurusom ea sådan fördelning utgjorde föremål för en nära nog allmän önskan inom nämnde härader; och som frågans behandling under föregående riksmöten väckt bekymmer inom länets norra trakter, hade han i underdånighet utbedt sig att få till granskning upptaga de skäl, hvarpå Rikets Ständer grundat sina beslut, samt i sådant afseende öfver hvarje af de 10 serskilda punkter, som i Stats-utskottets ofvan upptagne betänkande förekomma, yttrat sig som följer: t:o. Hvad först beträffade folkmängden, så utgjorde flen i Calmar län, enligt 1846 års mautalslängder, 191,690 personer. Större folkmängd funnes endast i fyra län, nemligen Elfsborgs, Malmöhus, Östergöthlands och Wermlands län.
I sammanhang härmed få Revisorerne anmäla, att Fullmäktige, uppå Öfver-Direklörens vid Kongl. Myntoch Kontroll-Verken gjorda framställningar och efter inhemtande af Under-Styrelsens yttrande i ämnet, under den 5 näsllidne April förordnat, att myntning af 10-öreslycken i silfver må, när som helst, för Bankens räkning företagas och verkställas till den myckenhet, som under innevarande år möjligen kan medhinnas; att liktidigt finge, för Bankens räkning, utmyntas 12,500 R:dr i 4, 2 och 1 R:dr Riksmynt samt 50- och 25-örestycken, under iakttagande, bland annat, att de myntslag företrädesvis präglas, som motsvara nuvarande mynten å hela och TV R:dr Specie, samt att, så länge tillverkning af 10-örestycken fortfar, silfver för omkring 70,000 R:dr Specie af Bankens förråd må hos Kongl. Mynt-Verket, på en gång, få innestå; varande af omförmälda nya silfvermyntsorter till och med den 17 nästlidne November till Banken från Kongl. Myntet aflemnade 33,900 R:dr Silfver Specie i 10-örestycken. Ehuru Rikets Ständers, i fråga om det nya räknesättet, fattade och i ofvanherörde § af Banko-Reglementet intagna beslut, bland annat, innehåller att nämnde räknesätt skall träda i verkställighet från och med början af år 1850; har likväl, vid det förhållande, att Kongl. Maj:t i åberopade Nådiga Förordning stadgat, alt Statens räkenskaper skola från och med det år, då ny af Rikets Ständer fastställd statsreglering tager sin början, föras i enlighet med den nya myntberäkningen, denna ansetts böra först från och med sistberörde tid jemväl å Bankens räkenskaper tillämpas. § 33.
Depo sitions-räkning . . 49: '*3. 9. , af Låne-Contoiret från Lindstedtska Concursmassa 11 lyflade medel . .. 25,442: Al2' „ med qvarstad belagde medel , tillhörige f. d. Canco-Casseuren Björkmarij, dem Låne-Contoiret fått lyfta A^dA' 2A;8. „ innehållen Lön, till betäckande af en Tjenstemans ersättningsskyldighet för en del falska Låne-Ducu menter 583: 16. — Till Bankens Låne-Afdelning för balan cerad vinst 45,857: i A— i,,5,o3; 20. 7. Tillgång: Balancerad fordran hos förre Kamereraren Lindstedt .. 38,776: 10. — Fordran för utgifter vid Sedelvexlingen 233: 16. ^ ■■ .-. i . i,) I I J) I O J, 2Q« s Inkomst: Influtne Räntor 55,94i:' 5. 3. Influtne Hyresmedeb . . ' 74: 7. — 56;0l5: I2o. 3:. UtSlft: . _ Förvaltnings-kostliader .. .- . 10,107: 40. 5. Winst: Använd till godtgörande af de, enligt Revisorers beslut, på serskildt blad, såsom osäkre fordringar, balancerade Lån . - • •• i,5o2: 12. — Till Bankens disposition lefvererad . 44>355: 2. — 45 857" i4- 2:0 Utlåning: pä Publika Papper. (Anslagne fonden dertill utgör 25,ooo' Rdr.) Skuld Till Banco-Discontem i Stockholm för aflemnadé . .. 6,000: „ Bankens Låne^Afdelning för derifrån serskildt anvisade 19,000: „.
Majtts och Kronans andel af här ofvan upptagne 2 Ttr 18'- Kapptr Kronooch PrestTionde , belöper till . , hvaraf ^tdel beräknas i Råg och |.'delar i Hafre. Under C Ig8 Åkern, San nyt Eskilbergs Hemman. harta Ntris 97, i7t , 174, l73> ,g6j , 2oi, 205, 207, 208, 210 och 211. innehållande 33 Tunni. 12 Kappl. af 1 och stenbunden Såg-jord, hvaraf fidei jas till Träde och ? till Vall, således Månh ogden. Skattlägges således till Ett half1 Mantal med följande Räntor* JoideboksRänta. Penningar • —- I. I. i Skeppid iGLispid Tack - jern, a 3 Lispundet 2 Dagsverken 3 Arliga Hästar 2 KongsHästac Landtogs-gärden Ärliga hjelpen RoskapsPenningar sk. 1T r. KronoTiondt. Kongl. Majit* och Kronans andel af här ofvan upptagne 2 T:r 30 Kappir Kronooch PrestTionde, belöper till * I hvaraf -.idel utgöres i Ras och " " ^ Hafre. |idelar Elfsjöhytte Hemman. Jför Vallen. Återstår 9 Tunni. 7y Kappl. till beräknande ä 2y Korrs äring, i anseende till Jordmånens högst magra beskaffenhet, gör 23 T:r 3^ Kappe, hvaraf Kronooch PrestTiond® belöper till 2 Tir gli Kipr. Åkern utgör således 3 Äng och Höslätt - * Skog och Utmark ; ; Sia Hvilka 1034 Tunni. 14^ Kappl, beräknade efter Savolaxska Methoden till minsta afgifien, utgöra -» 5 - Elfsjöhyttan Skattlägges således till Tre Åttondedels Mantal med följande Räntor JordebeksRänta. Penningar * - —■ I, 2. I Skeppid 10 Lispid Tackjern ä 2 sk. Ty r. Lispidet - i: 25.
Skrifvelse, N:o 66. bindelser, samt under förbehåll att låne-understöd af dessa medel endast finge utlemnas, till de tomtegare, som uppförde byggnader af sten eller annat icke,eldfarligt ämne. Efter inhemtande af hvad sålunda och i öfrigt rörande detta ämne genom E. K. M:ts Nådiga Proposition blifvit meddeladt, samt i betraktande tillika, att andra städer, som under sednare tider varit af större eldsvådor hemsökta, af allmänna medel undfått lånebidrag så väl för åstadkommande af ny tomt-reglering, som för de nedbrunna ,stadsdelarnes återuppbyggande, samt, i det förra afseendet, en och annan gång, äfven erhållit understöd utan återbetalnings-skyldighet, hafva Rikets Ständer, som funnit att, för beviljande af dylika bidrag åt staden Orebro, hufvudsakligen samma skäl förekomma, hvilka tillförene gjort sig gällande, äfvensom att, med afseende på de uppgifna behofven, någon nedsättning i de af E. K. M:t föreslagna belopp icke bör ega rum, samt, i enlighet med hvad E. K. M:t ock behagat i Nåder föreslå, enahanda grunder och föreskrifter för lånens lyftning och godtgörande lämpligen kunna bestämmas, som under nästlidne riksdag fastställdes vid beviljande af låne-understöd till tomt-reglering i Lidköping, samt för meddelande af lån till brandskadade städers återuppbyggande, alltså först, i frågan om anslag och lån för åvägabringande af Örebro stads nya tomt-reglering, för detta ändamål, till utgående frän Riksgälds-kontoret, beviljat nämnde stad dels ett anslag, utan återbetalnings-skyldighet, af Tjugufem Tusen Riksdaler, dels ock ett lån af likaledes Tjugofem Tusen Riksdaler, samt, i afseende å det senare, fastställt följande betalnings-vilkor, nemligen: l:o. För låne-summan skall stadens Drätselkammare, efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, i stadens namn och å dess vägnar afgifva sin till Riksgäldskontoret eller Ordres ställda skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor. 2:o.
Sluteligen får Utkottet, i afseende på det Stmmanhang, som dessa frågor äga med Friherre Boijes motion, om den nu befarade möjligheten att en Fader kunde representera på en gång sjelf, och genom fullmagts utgifvande för omyndiga barn, erindra, att, i händelse Utskottets tolkning af 37 §. RegeringsFormen är rigtig, uppstår, genom en persons upphöjande hädanefter succesift i Adlig, Friherrlig och Greflig värdighet, endast en nummer. Att, i händelse Utskottets föreslagne redaction af §. antages, i alla fall blott en representerad ätt linnes, och att tor öfrigt genom det, sedermera förekommande stadgandet om borttagandet af Förmyndares rätt att'utgifva Fullmagt, de flesta af Friherre Boije befarade vådor undvikas. Då första vilkoret för rättigheten, att inträda såsom representant i en nationalförsamling, mäste vara, att den person som sådant önskar, skall hafva på ett tillfredsställande sätt uppfylldt sina förbindelser så väl emot det allmänna, som emot den enskildte, hvarunder det, att göra rätt för sig i penningeväg jemväl hörer, samt sålunda visat sig värdig ett medborgerligt förtroende, och Riddarhusordningen af sådan anledning redan ansett Adelsman, hvilken afstått sin egendom till borgenärerne och ej blifvit befriad från deras framtida kraf, icke var behörig, att hvarken för egen eller annans ätt ä Riddarhuset intaga säte; har RiddarhusUtskotter trott, att af samma grund äfven borde följa det bud, att Adelsman, som tvungit en Borgenär att sig i bysättningshäkte inmana, icke eller kunde, så länge denna hans belägenhet fortfar vara behörig Riksdagsman; och har ett sådant stadgande blifvit i 6 §. infördt. Det skulle väl vid första påseendet kunna synas, som ett förbud härom skulle vara öfverflödigt, enär ordet häk-i te vanligen innefattar begreppet om skyldighet att vistas pä ett ställe utan att få derifrån eigjaflägna och att följakteligen bysatt person ej Den ä Junii, borde kunna å Riddarhuset anmäla sig om Poller.