Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V i skulle uppfostra våra barn till menniskor rätt och slätt, icke till unga herrar och damer, som skola börja gå i giftastankar, så fort de hjelpligt kunna läsa innantill. V i skola låta gossar och flickor växa upp, arbeta till samman, och sålunda lära känna hvar andra och icke svärma för okända ideal, som verkligheten sedermera rätt illa handterat. Helt säkert skulle de olyckliga äktenskapens antal betydligt förminskas, om kontrahenterna förut hade bättre begrepp, om hvad de göra, och med hvem de förena sig. Men huru i all rimlighets namn skall en ung man kunna få någon riktig föreställning om en qvinna — eller hon om honom — när han icke kan ens få tala litet mera med den eller de, för hvilka han möjligen hyser sympati, utan att det genast skall hviskas, att han tycker om henne, eller att hon tycker om honom? Om de unga kunde få träffas, samtala, skämta, dansa, resounera okonstladt, otvunget, lugnt, utan att de sjelfva eller andra behöfde uttyda allt till fadt kärlekssnack, huru mycket angenämare skulle icke umgänget då blifva! Ungdomen skulle vara lyckligare, vänskapsband skulle kunna knytas, utan att något sentimentalt blandades deri, känslorna skulle mogna i lugn, omdömet skärpas, och dessa förhastade förlofningar mellan personer, som egentligen äro för hvar andra alldeles obekanta, kunna undvikas. Men då skulle man också lära både sig sjelf och den uppväxande ungdomen att sluta sitt öra till, för hvad » alla menniskor » tissla och tassla, att förakta sqvallret och gå sin väg fram, oberörd af det, som » alla menniskor » bära omkring, men » ingen menniska » egentligen vill stå för. Vore det icke möjligt att komma derhän? h iiles ett .tum in or U e c k a n under hela q var t a le t. För hvarje 6-tal abonn en ter, s o m s a m l a s, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af i r-x I I K I I LJ U IN gaste fall, orubbligt och räckte genom lycka och olycka; vi deremot hafva merendels vänE n b l i e k f r a m å t.
Justitie-ombudsmans Embetsberättelse deri 15 IVov. 1847. och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län, under den 25 Juni 1845, erhållit nådigt förständigande. angående stämpling af spelkort samt afgifterna derför (74). Rikets Ständers härvid framställda anhållan har, under den 28 Januari 1845, blifvit af Kongl. Mnj:t i nåder bifallen. JL5«f:o angående begrafningsoch öfrige kostnader, föranledde af Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIV Johans dödliga frånfälle (78); samt angående kostnaderna i och för Kongl. Majlis och Dess Höga Gemåls kröning (79). Rikets Ständers härvid fattade beslut hafva, under den 28 Januari 1845, blifvit Statskontoret lill kännedom och efterrättelse i nåder meddelade. H55:o angående foliiafgiften för assigneringsräkning med Banken (80). Denna underdåniga skrifvelse, som den 6 Februari 1845 blifvit i underdånighet föredragen, har, enär det af Rikets Ständer begärda kungörande af deras beslut i detta ämne icke komme i fråga förr, än efter framdeles skeende underdånig anmälan af Bankostyrelsen, ansetts för det då varande icke påkalla någon åtgärd. H5€:o angående föreskrifter i afseende på byggnadslån till brandskadade städer (77). Kongl. Maj:t har under den 6 Februari 1845 i nåder förklarat, att Rikets Ständers beslut, angående vilkoren för hädanefter meddelande byggnadslån, bör blifva föremål för nådig pröfning om och när fråga framdeles härom förekommer; men att de uti denna underdåniga skrifvelse under litt. d och e upptagne stadganden må jemväl å redan utgifna byggnadslån vinna tillämpning; hvarom vederbörande blifvit till behörig efterrättelse i nåder förständigade. HJilfto angående aflöningsmedel, som icke uttagits af numera aflidne Provincialläkare!! Rudolphi (68).
Men då uti de remitterade Memorialen yrkas några sådana mindre stadgande» och föreskrifter, hvilka icke synas bero a£ den allmänna skogsordningsn, utan endast afse genast verkställbara åtgärder; så bör Utskottet deröfver afgifva sitt utlåtande. 1:0 Den af Riksdagsfullmägtigen Sven Månsson från Ordinär 3 Län påstådda rättighet, att icke blott efter Olofsmässotiden, utan hvad tid af året sådant låter sig verkställa, Landtm?» nnsn måtte äga att afbränna ett i l9glig ordning inrättadt svedjeland; så finner Utskottet, hvarken Allmänna Lagen uti Byggningabalkens 15 och 16 Capitel, eller 1805 års skogsordning, eller någon annan nu gällande författning emot en sådan rättighet lägga något hinder i vägen. Skulle åter, enligt lemnad upplysning, denna rät - 366 Bcsv. och Ekon. Utsk B et ankan cl ett t tighet vara genom serskild åtgärd af Kon» iingens Befallningshafvande för Cajmare Län inskränkt till ofvannämnda tid; så kan Utskottet, såsom icke ägande kännedom om förhållandet eller de motiver, hvilka dertill kunna i thy fall föranleda, ej heller deröfver utlåta sig, utan bör sådant enskildt besvär, om någon sig dertill befogad finner, i laga ordning ingifvas och fullföljas. 2:o Beträffande Riksdagsmannen Botvid Jonssons från Östergötland väckta motion att först de löfträd, som äro planterade vid Allmänna Landsvägarne, böi'a, såsom medförande skugga, syra och i allmänhet skada för den bredvid liggande åkern, nedhuggas och sedermera hemmansägare ifrån sådan ålagd planteringsskyldighet för framtiden befrias; så finner Utskottet ingalunda skälatt derå tillstyrka bifall. Att förstöra sådana planteringar, hvilka lända ej mindre till prydnad och svalka i den vackrare årstiden än till efterrättelse om vintervägarne på slättbyggden, är ej tänkbart.
Riks-hufvudbok, nytt formulär för, m. m 4 1 177 — b. 22 Juli b. 24 Juli b. 22 Juli b. 26 Juli 95 20 » om gratifikation för förslaget till detta formulär, se Fredin. Riks-Staten, nya, 10 1 » om dess öfverlemnande till Kongl. Maj:t — 4 1 389 — b. 3 Dec. 54. b. 3 Dec. b. 4 Dec. b. 4 Dec. 232 Riks-Ståndens Retjening, se Aflö- ning och Kanslibetjening. Riks-Ståndens Protokoll, se Protokoll. Rosen, Grefve A. E. von, om Pension åt 4 1 355 å. 21 Nov. å. 21 Nov. å. 23 Nov. å. 22 Nov. Svar på återremiss 4 1 372 — b. 25 Nov. b. 25 Nov. b. 27 Nov. a. 27 Nov. 206 20 Rot ering s-skyldighet, se Rustningsskyldighet. — 53 R Rotevalcam-afgift, ändring i den af Utsokne frälsehemman i Halland utgående » se Stats-Verkets inkomster pag. 8 och 9. Rusthålls-afgifter, se Wadstena Krigsmanshus-kassa. Rustnings-skyldigheten, om åtgärder till lindring i » och voteringsd:o i Småland, om nedsättning eller lindring i Räntans frigifvande Rättegångs-Balken, om upphäfvandc af § 2 i Kaj). 15 m. m., se Förbud. » om ändring i § 2 Kap. 4, se Urtima Ting. » d:o i Kap. 25 och § 3 Kap. 32, se Vadpenningar. » d:o i § 7 och 17 i Kap. 30, se Revisions-skilling. » d:o i § 5 Kap. 25, se Under-Rätt. Röle eller Matlag, se Matlag. s. Sala Silfververks Ränteersättningsfond, se Berättelse. Salpeterhjclpen i Calmar, Kronobergs och Jönköpings Län, anslag för rättelse i beräknigen af Saltupplag, äng. Stapelstädernas skyldighet att ånyo hålla
Af alla dessa skäl har Utskottet, som är af den åsigt att jernvägsaniäggningen mellan Uddevalla och Wenersborg först bör komma till utförande, funnit sig böra hemställa: 8:o. att Rikets Ständer, för byggande af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg mellan Uddevalla och Wenersborg, måtte bevilja det för denna jernvägs anläggande bildade bolag ett mot | af den till 2,000,000 R:dr beräknade kostnaden svarande lån, alt från Riksgälds-konlorct utgå med En Million Trehundrasjuttio Tusen (1,570,000) R:dr, hvilket lån må räntelritt innehafvas under tre år ifrån den dag hvarje särskild del af lånet blifvit lyftad, hvarefter å lånebeloppet skall inom hvarje kalender-års slut inbetalas fem procent elter år räknadt, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas 4 procent årlig ränta, och återstoden utgör kapital—afbetalning; börande i allt öfrigt de vilkor och bestämmelser, som blifvit meddelade för det till Ystad—Eslöf-banan anvisade lån, äfven för delta lån lända lill efterrättelse. Vidkommande derefter Herr Rhodins hemställan, att Rikets Ständer för anläggning af en grenbana mellan Håkantorp och Lidköping måtte anvisa § af den derför erforderliga kostnad, hvilken blifvit beräknad till 850,000 R:dr I\:mt, så, och ehuru, enligt till Utskottet ingifna handlingar, för delta arbetes utförande numera lärer vara StatsUtskottets Utlåtande N:o 88. 27 bildadt ett bolag, uti hvilket aktier till belopp af 128,G00 Ralr blifvit tecknade, har likväl Utskottet, vid det förhållande att
Och önffar BancoUtssottet, i afseende pä Reglementets författande för Banko-Förwaltningen, som fordrar skyndsamhet, att öfwer Ränteb räkningen ä Bankens biträde till RiksDiscontWerket, hwarutinnan de öfrige Respeclive Eländens Bestut, före detta till BankoUlskotlet inkommit, med görligaste sörsta fä mförwäuta det He, der - Den i z Januari!. 75 r derwärda BondeStändets utlätande Är och dag som förr ffrifwit stär. Efter befallning blell!w!;ius. Detta mäl fans, salom redan hos Ridderskapet och Adeln afgjordr, icke carswa öfwerläggning. Föredrogs ä ryo och bifölls ConstitutionsUlskottctS ben Ll sistlcdne December pä bordet lagda Memorial, innefattande utlärande öfwer Herr klllnneriigms, ^oksn, motion om särskild föreskrift eller Jnstructivn för TryckfrchetsCvnmcen. Företogs ä nyo Stacs-Utffottets den 21 December pä bordet lagda Prorvcolls,Utdrag brvaruki Elatk-Ulffottet sig yttradt öfwer Kongl. Majtts Nädiga Preposition angående huruwwa Instruktion mä wara af nöden för Riksens Ständers Fullmägtige eller »vederbörande Emdetömän, hwilka i srägor om eftergift as ädömda ersättningar som tillböra Riksens Ständers Penninge-werk, St^tsWerkel, eller de under Eollegiernas och sarskildle Directioners Styrelse waronde EaHor, böra warda hörde. Herr sk klinteberg, 'lvillbelm, yttrade skrifteligen till Protocollet följande: Den af Konungen framstälda Nädiga Propositionen rörer blott den fräga, om näaon Jnstructton anses nödig för Riksens Ständers FullmäMe och Em - 752 Den i z Januam.
Om en stackars hund på gatan får en spark eller jag går förbi en åkarhäst, som får en pisksläng, så är det alldeles, som om jag fått dem sjelf: harmen och smärtan brusar inom mig. Om en barnunge gråter eller en försupen trasvarg raglar framför mig, så genomgår jag i inbillningen en serie af lidanden och smärtsamma detaljer för deras räkning, hvarom de sjelfva kanhända äro alldeles okunniga; med ett ord, alla verldens ledsamheter eller obehag, som träffa mina blickar eller komma till min kunskap, träffa äfven mitt hjerta. Det är en otur, en olycka, som nästan skulle vara löjlig, i fall den icke vore så plågsam. Nu pinade jag mig först med att genomgå den stackars mördade mannens alla vexlande känslor ifrån den bestörtning han först måtte hafva känt, då han helt plötsligt fann sig vara instängd, till hans vanmäktiga harm, raseri, förtviflan, afmattning och qvalfulla dödskamp, och derefter söker jag föreställa mig hans hustrus besynnerliga själstillstånd, hennes lidande, dubbelt bittra genom gagnlösheten af hennes brott. Jag ändrade och förbättrade i tankarne hennes handlingar och händelsernas gång med en ansträngning och ett hufvudbry, som var rent af odrägligt, och jag suckade så tungt derunder och pinades så gement, der jag nu satt i den gamla vagnen under den flaxande suffletten, hvars oupphörliga stötar emot min hattkulle icke förmådde distrahera mina tankar eller ruska bort den mara, som en liflig och osalig fantasi lagt på mitt bröst, att Wehler gång efter annan helt deltagande frågade, huru jag mådde. Ändtligen voro vi tillbaka i den lilla byn, der jag redan börjat göra mig hemmastadd, redan fått en vän i hvarenda hund och hvarenda barnunge och derför trifdes ganska väl i det tarfliga värdshuset, utanför hvars dörr vi nu stannade.
Prot. TJtdr. d. 1Q Sept■ 1840. 627 S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bancooch Lag-Utskottens den 5 och 9 dennes, på hordet lagde Betänkanden: N:o 2, i anledning af väckta frågor om upphäfvande af Förordningen den 27 April 1742 och Förklaringen den 4 Juli 1745, angående förhud emot guldoch silfvermynts utförande utur Riket samt nedsmältande och förvandlande deraf. N:o 3, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 2 Maj 1747, angående straffets skärpande för dem, som föröfva svek och bedrägeri med Bankens sedlar. S. D. Då nu ånyo föredrogos Constitutions-Utskottets den 5 och 9 dennes på hordet lagde memorial: N:o 36, angående Ridderskapets och Adelns återremiss på memorialet N:o 21; och N:o 37, i anledning af erhållen återremiss på memorialet N:o 23, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt, i anledning af memorialet N:o 21, fattade beslut, samt godkände de uti memorialen N:ris 36 och 37 föreslagna voterings-propositioner. S. D.
Ångest och förskräckelse hade förvirrat dina sinnen; men en förbindelse, på sådant sätt ingången, kan lösas. Vår vördige Biskop skall ordna denna sak, af gammal välvilja för vårt hus, ehuru visserligen den vördige gamle, fastän en flykting från sitt stift, äfven annars aldrig undandrager sig att verka, hvad han möjligen till dess bästa kan verka. Stig upp Margaretha. När denna förnärmande vigsel blifvit tillintetgjord, då först kan jag åter som min dotter omfamna dig, men icke nu, då denna skamfläck besudlar ditt ädla namn.“ „Nej, nej, min mor, för Guds skull,“ utbrast Margaretha, „nej, nej! Gud har gifvit mig honom till make; hans är jag, till dess Gud sjelf behagar åtskilja oss. Honom tillhör jag, hans förblir jag, oss förmår ingen jordisk makt skilja. Kanske skall jag aldrig återse honom, det vet jag ej; men hans förblir jag i lif och död, i närhet eller fjerran, i glädje eller jemmer.“ „Margaretha, du vet ej mer hvad du talar, gå och hvila ut, att ditt förstånd må reda sig.“ Hastigt reste sig nu Margaretha och sade bedjande: „min mor, min mor, betänk hvad ni gör, innan ni tar ett sådant steg. Betänk att om ni lyckas, så har ni krossat er dotters hjerta. „Margaretha, gå,“ sade fru Catharina strängt, och med långsamma steg aflägsnade sig hennes dotter. Följande morgon, då Margaretha inträdde, hälsade henne fru Catharina på ett sätt, hvarvid väl föga någon fremmande skulle anmärkt något ovanligt, men hvilket Margaretha tydligt kände innebära ett aflägsnande. „Jungfru Malin, lyft fram en stol åt fröken Margaretha;“ yttrade fru Catharina med en viss, för Margaretha ganska märkbar, betoning på ordet fröken. Derpå sade hon: „Margaretha, du bör på det skyndsammaste förse dig med en drägt, passlig att bära i din mors hus. Se, der ligga tvenne klädningstyger. Cecilia och isynnerhet jungfru Malin kunna hjelpa dig.“ Margaretha tackade ödmjukt sin mor för hennes omsorg och började genast klippa till af det ena tyget. Begge voro till färgen grå.
Hvad härvid först angår Herr Grefve Anckarsvärcls hemställan om utbyte af 5 Cap. i §. Missgernings-Balken emot r, 2 och 3 §§ af io Cap. i Lag-Comiteens förslag till Struff-Balk, anser Utskottet sig böra erinra: alt, då nämnde förslag äfven handlar om våldsgerning å Konungen eller Drottningen, men detta brott förekommer till bestraffning i 4 Cap. i §. Missgernings-Balken, skulle fol jugll igen den i frågas täl Ide förändringen fordra omarbetning jemväl af sistnämnde lagrum, hvarom något yrkande dock ej blifvit framstäldt; att, på sätt Utskottet förut, i dess af Rikets Ständer godkända Betänkanden N:is 4^ och 76, anmärkt, de af Lag-Comiteen föreslagne correctionella frihetsstraff, hvilkas antagande motionären åsyftat, ej kunna utan en fullkomlig omändring af de nu befintlige fängelserne verkställas; samt att för öfrigt införandet af ifrågavarande nya straff-arter förvissa brott korinne att störa likstämmigheten i det straff-system, som nu gäller; och då Ulskottet således ej kan understödja Herr Grefve Anckarsvärds motion, i hvad den rörer 1, 2 och 3 §§ af 10 Cap. i förslaget lill Stvaff-Balk, lärer frågan 0111 öfverförandet af 4 §• i samma Capitel till nuvarande lag förfalla, destoheldre som det u'gör ett serskildt åliggande för Ulskottet att meddela utlåtande öfver väckta motioner om ändring eller upphäfvande af Kongl. Brefvet den 25 September 1777, hvilket innehåller föreskrift af enahanda syftning, som den i nyssnämnde § upptagna.
Denna brist befinnes till största delen härröra derifrån, alt Banco Piäntevinsten, som blifvit beräknad och anslagen till bestridande af Extra Stats Utgifter samt lill Låne-byggnadsbiträde åt Götha Canal Bolag, i stället för calculerade 35o,ooo Rrdr, åren i83o och 1831, upgått till endast r3o,845 Rrdr 26 sk. tillhopa, hvarigenom i den påräknade summan upkommit en brist af icke mindre än 219,154 R.*dr 22 sk. Verkställde Revisorerne hafva inventerat, så val den så kallade General Cas inventeringarsan eller förrådet af Sedlar, hvilka skola hållas i beredskap för vexling, af Cassan såsom ock båda Yexlings Cassorne, hvarvid någon anmärkning icke före Z7s HanTkomm[t~ lingar. Jemväl hafva Revisorerne genomgått de säkerhets-och dylika Hand lingar, hvilka dels förvaras hos Herrar Fullmäktige och dels hos Cornmissarierne; och hafva desse Handlingar befunnits säkert vårdade, och i god ordning. Riksgälds-Contoirets fordna Utrikes gäld, som Kongl. Majit i Nåder behagat åtaga Sig att låta liqnidera. Riksgälds• Utaf Herrar Fullmäktiges Protocoll och afgifne Berättelse hafva Contoirets Revisorerne, i afseende på det i Leipzig uptagne Lån, inhämtat, att de fordna Utri-af Riksgälds-Contoiret utgifne 5 stycken Hufvud-förbindelser ellevi oblids Gäld. gationer, hvardera på 3oo,ooo R:dr Sachsiskt Conventions Mynt, blifvit, år i83x, jemte dertill hörande handlingar, genom Kongl. Maj:ts Kådiga försorg, till Riksgälds-Contoiret återställde; äfvensom att, i stället för de af vederbörande
Eesultatet blef, minst sagdt, » glänsande ». En yllelapp doppas i oljan, och då man gnidit blankt, tas en ny lapp, som, doppad i wienerkalken, ger en sista afputsning. Ebon-Hoi. Läkareråd. Viola. 1) Bättre att då ej alls använda sköljning. 2) Ja, om de ej äro för heta. 3) Nej, detta är oskadligt. Ljumt vatten lämpligast. Sigyn. Troligen ej mycket att göra mot detta. Använd emellertid den behandling, som finnes angifven i svar till A. T. i n: r 2 2. Caroline H. a) Gnidningar med citronskifvor, fuktningar med ättika, ammoniak, eau de cologne etc. hindra för tillfället, b) För delta kunna åtminstone vi ej gifva er något råd. c) Varma kompresser, flitigt vexlade. Flicka. Använd regelbundet och längre tid den behandling, som föreskrifvits för Vera i n:r 7. I allmänhet äro utsigterna sämre, då det påverkas af psykiska inflytanden. D:r — d. Frågor. N:r I 14. Härmed frågas, om någon vill lemna redogörelse för, hur en fotvandring skall ställas? Hur många deltagerskor bör det vara och huru drägt och bagage? Hur många mil bör man gå om dagen? Vivan, Helsingborg. En ung fru, som tycker mycket om sin snälla man och gerna vill, att han skall ba god och bra mat utan att det allt för myckel tager på hans små inkomster, frågar, om någon erfaren husmoder ville gifva henne några råd och sätta upp en matsedel för en vecka på god, närande, omvexlande och billig föda? Tack på förhand! Fredrika. N:r I 16. Vill någon af Iduns läsarinnor ge en landtflicka ett godt råd, hur hon sjelf skall kunna förfärdiga en treflig och billig nattsäck eller resväska, stor nog att rymma en klädniug, 1 par skor och strumpor samt litet linne, vore hon mycket tacksam. Johanna. N:r I I 7. Kan någon af Iduns många läsarinnor uppgifva något vackert mönster till förmaksmatta; hurudant garn bör dertill användas? Svar emotses med stor tacksamhet af Alma. N:r I 18.
» D e t är inte jag rädd för heller, men en kan väl villa vara m e ' fre ', vet j a '. » » I n t e ska ' en så ' n här liten sötunge vara så stygg, » sade den unge herrn. » V a r nu litet snäll o c h medgörlig, lilla barn, så ska ' du få se, hur trefligt det är, » tillade han, satte sig bredvid henne på stenen o c h slog armen o m hennes lif. I nästa ögonblick hördes två smällar — en på Stina-Lottas kind af en kyss, o c h en på unga h e r m s kind af — en bastant örfil, hvaraf mottagaren b l e f så förbluffad, att flickan med lätthet ryckte sig lös och sprang u p p. » D e t var syndigt, så det svider! » utbrast ungersvennen, » men det skall du också få betala, du lilla ilskna kattunge, » tillade han o c h reste pä sig. » O m ni rör mig en gång till, så hoppar jag rakt i sjön o c h ingen menniska får si mej m e r! » ropade flickan o c h tog ett steg närmare branten. Men nu rasslade det i buskarne o c h ett språng stod Anders bredvid henne höll henne om lifvet, » så hårdt, som om ville krama l i f och anda ur henne, » sade sedermera. » utbrast han, » ska ' du inte tänka på mej e ' s m u l a? » » D e ' ä ' visst värdt! » snyftade hon, ty nu brast hon naturligtvis i gråt, men hon lutade hufvudet m o t hans axel ändå. » J o, det ä ' visst värdt! » eftersade han, men med annat tonfall, » t y aldrig i verlden kommer jag att tänka på någon annan än d i g. » » N e j, rakt i n t e, » försäkrade A n d e r s, och o m i den stunden kyrkvärdens nybygda ladugård och väl häfdade åkrar drogo förbi hans inre syn, så vacklade dock icke hans fasta beslut, ty nu hade han både sett, att Stina var » hedlig » (hederlig) och erfarit, huru det kunde kännas att tro henne vara förlorad.
När jag derifrån såg till venster, hade jag uppe på en höjd ett Herrans tempel, nytt och i enkel göthisk stil. Taflan var så herrlig, så imposant, att jag, arma barn, ovilkorligen erfor ett behof att böja mig i stoftet. Jag hade också ofrivilligt nedsjunkit på bergshällen, med hopknäppta händer och blicken skymd af tårar, då helt nära mig ljöd en djup suck. Jag såg dit. Det var Carl. Han satt på bergsklinten nedanför mig, med hufvudet lutadt i händerna och utan att flytta ögonen från det framstörtande vattnet. Hans ansigte var så sorgset att jag genast reste mig upp, gick till honom och lade handen på hans axel, utan att likväl förmå säga något. Han såg upp. Blicken hade ett så smärtsamt uttryck, att mina ögon åter fylldes af tårar. Carl tog min hand, slöt den hårdt i sin, mumlande: – Tack, Maria, för det du väckte mig ur den bittra drömmen. Måhända har jag i dag här återfunnit hvad jag en gång på detta ställe förlorade. Han kysste helt hastigt min hand och i detsamma kallade mamma oss till sig. Vi måste gå. Medgif att det der var ett litet stycke roman; men vänta, den blir väl större, kära du. Vi gingo tillbaka öfver bron. Ett ögonblick stannade Carl, lyssnande till fallets brus under våra fötter. Jag, som icke hade så starka nerver, kunde icke hjelpa att en rysning skakade min kropp. Mamma och de andra voro före oss; vi gingo tigande efter dem. Mitt bröst var för fullt, att jag skulle kunna tala och Carl tycktes alltför sorgsen att vilja göra det. Vi fortsatte vägen uppför en brant stig och kommo, efter en kort men mödosam vandring, förbi en sprängning i bergen hvaremellan vattnet framrusade och som kallades Polhems graf, upp till en platform, omgifven af ett stängsel. Här såg man alla fallen. Det var en storartad vue för en målares pensel. På den plats, der jag stod, hade någon manlig stämma bort sjunga den herrliga sången »Trollhättan». Så tyckte jag. Just som den tanken uppstod hos mig, hviskade någon: »Ljuft vore hvila på bräddarna dina.» Åter var det Carl.