Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betraktar man 35 §. i lagar, instruktioner och reglemente för förvaltningen för Sveriges Rikes Bank, 3:dje tjenstegraden, der det står: '■'för 22 bokhållare, 2 revisorer, registratorn tillika actuarie, 2:ne notarier uti lånecancelliet, lön å 700 r:dr 19,600: —J> Då styrkes man i den tron att ingen tillökning i deras lön hade ens bort ifrågasättas. Låt dem afgå från sina befattningar i Banken, då de ej äro belåtne med denna lön för sin utkomst, och nedsatt lönen till 6 i stället för 700 r:dr banko; annoncera de lediga platserne jemte thy åtföljande lönevilkoren, och man skall få se sig öfverhopad af en talrik mängd kompetente sökande, hvilka med största välbehag ville emottaga de afgångnes tjenstebefattningar. ” Af Riksdagsfullmäktigen Pehr Östman från Vester-Norrlands län: "Emot O O Höglofl. Banko-utskottets genom votering fattade beslut, att öka bokhållarnes inom 3:dje tjenstegraden löner med 100 r:dr, hvarigenom dess lön uppgår till 800 r:dr banko hvardera, utom dem, i mån af mer eller mindre trägen tjenstgöring, tillkommande arfvoden, får jag mig reservera på den grund, att jiig anser det ifrågavarande tjenstemän icke innehafva sådan befattning, att för dess utöfning erfordras hvarken juridisk eller annan hög lärdom, utan kunna skötas af personer, som, med redbar karakter, förena säker kännedom i bokföring, hvadan dess uppfostran och lärdom kostat honom betydligt mindre, än den, sorn bar mera maktpåliggande tjenstebefattning. Ombudsmandeu i Götheborgs låne-kontor har hittills åtnjutit endast 5oo r:dr banko i lön, oaktadt han måste besitta juridiska kunskaper m. m., och hvars uppfostran således kostar betydligt mera, och äfven ställa en betydlig borgen, innan han antages, och hvartill må läggas att lefnadskostnaden är betydligt större i Götheborg än i Stockholm.
Med en sådan anordning skulle, då för hvarje någorlunda beqväm sittplats torde böra beräknas minst en aln af bänkens längd, platser af denna beskaffenhet väl svårligen kunna beredas för flera än 340 personer, men kunde dock, fastän med mindre beqvämlighet, derest platsen antages till samma bredd som å öfra Amphietheatern i Kongl. Operans salong, eller till blott 20 tum, ända till 420 personer erhålla sittplatser. I betraktande häraf och då vid högst få tillfällen Ridd. o. Adeln lärer blifva så talrikt som till sistnämnde antal församladt, har Direktionen för sin del ansett sig ega anledning hemställa: huruvida en dylik inredning, hvarigenom å bänkarne, försedde med ryggstöd, sittplatser i Riddarhus-Salen skulle kunna beredas utan olägenhet för omkring 340, och i nödfall för 400 personer och derutöfver, af Ridd. 4 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 28. och Adeln anses motsvara den beqvämlighet, förenad med nödigt utrymme, som med den beslutade förändringen af Riddarhussalen åsyftas. Af tvenne ledamöter yttrade särskilda meningar bifogas härjemte. Stockholm den ,26 Januari 1858. E. AUG. LEWENHAUPT. J. AUG. POSSE. CAHL BENNET. K. CEDERSTRÖM, ut. in Prot. T. W. LEJONANCKER. J. A. TORNERHJELM. O. W. BJÖRNSTJERNA. Alberl Munck. Litt. B. Utdrag af Protokollet hållet hos Höglofl. Riddarhus-Direktionen i Stockholm den 26 Januari 1858.
Och slutligen tror jag äfven, att en ganska ansenlig reduktion af artiklarnes antal skulle kunna tillvägabringas, till stor vinst i afseende på enkelheten, och utan någon så betydande uppoffring af statsinkomst, att af denna anledning hinder häremot bör möta. Enligt Kommers-kollegii uppgifter öfver importen för 1860, visar sig nemligen, att af införsel-tariffens 231 hufvudartiklar — underafdelningarne ej särskilt beräknade — hafva tullinkomsterna i jemna tusental utgått på det sätt, att 6 artiklar, som hvardera lemnat en uppbörd af mera än 500,U00 R:dr, inbringat 10,067,000 R:< 6 dito med uppbörd mellan 500,000 och 100,000 1,066,000 » 52 dito med uppbörd mellan 100,000 och 10,000 1,514,000 )> 31 dito med uppbörd mellan 10,000 och 5,000 194,000 68 dito med uppbörd mellan 5,000 och 1,000 , 152,000 » 68 dito med uppbörd, understigande 1000 R:dr (hvaraf 48 ej uppgått till 500 R:dr hvardera) 19,000 * Om också obetydligheten af den tullinkomst, hvilken nu utgår af en mängd varuartiklar, ej uteslutande bör afgöra, huruvida icke lämpligast vore, att en stor del af dessa föga inbringande artiklar helt och hållet uteslötes från de tullpligtigas antal, synes dock, endast vid en blick på förenäranda siffror, att åtskilligt, till vinnande af lättnad för rörelsen och enkelhet i förvaltningen, torde i denna rigtning kunna åstadkommas.
Upplupna räntor till 1842 års slut 397:17. 1. 14,244: 4. 6. 15,588:31. 9. 2,406,675 10 Transport 2,406,675110 j 7 Me B Transport Balans till år i844- T i i I g å n g a r. l;o Behållning i Rikets Ständers Bank å räkningen N:o 5 med Depositions-Afdelningen, efter afdrag af utelöpande assigna tioner, 28,492: 19.11* 2:o Säkra Fordringar: al) Manufaktur-Diskontlån 1,591,959: 47. B. b) Förlagslån 487,88S: 42. 8. Upplupna räntor till 1843 års slut . 11,861:44. 8. 499,750:39. 4. c) Anstånds-lån enligt särskilda Kongl. Resolutioner ... 110,459:22. —• Upplupna räntor till 1843 års slut 11,349:23. 5. — 20,747:46.11. e) Anståndslån 664:41. Kollegii beslut den 29 December 1843, upptages med . ^ 60,000: 1,525,156 27 5 2,474,290 — 7 Summa Banko lt:dr| 3,999,446|28| — Stockholm af Manufaktur-Diskont F. A. Palme. Vinst och Förlust-Conto. Ink oraster: I ordinarie räntor 83,256:12. 4. I räntor efter förfallo tiderna 5,151:42. 6. 88,40S: 6.10. Härifrån afgår ränta till Rikets Ständers Bank för af kreditivet begagnade medel år 1843 42,277:13. 9- Transport
Af tjensteåligganden hindrad att fortfarande vara ledamot af BankoUtsk., nödgas jag afsäga mig detta förtroende, och anhåller tillika att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagivande, att Hr Wolffelt, Maurits Constantin, såsom ledamot i Bevilln:sUtsk. begärt och erhållit 2:ne veckors ledighet, räknad från d. 5 dennes, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Rappe samt - en ledamot i Bevilln.Utsk. under den Hr Wolffelt beviljade ledighet. Uplästes det hos R. St:r Elektorer vid val af komiterade för tryckfrihetsvård hållna prot., sålydande: Ar 1854 d. 28 Febr. sammanträdde R. H. St:rs Elektorer för val af komiterade till tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öpnande, rösterna hafva utfallit som följer: Kyrkoherden, R. af K. Carl XlII:s 0., Ledamoten af K. N. O., Doctor Joseph Wallin 24 röster; Riks-Antiquarien och R. af K. N. O. Bror Emil Hildebrand 24 » Professorn och R. af K. N. 0., Lars Magnus Enberg . 24 » Lektorn och R, af K. N. 0., Jonas Lundstedt 24 » Riks-Arkivarien och R. af K. N. 0., Doctor Johan Jakob Nordström 24 » Assessoren Gr. Erik Sparre 22 » Lagmannen m. m. Christian Sundin 2 » Varande alltså Kyrkoherden, Doctor Joseph Wallin, Riks-Antiquarien Bror Emil Hildebrand, Professoren Lars Magnus Enberg, Lektorn Jonas Lundstedt, Riks-Arkivarien Doctor Johan Jakob Nord - 4 Den 1 Mars f. m. ström och Assessoren Erik Sparre utsedde att vara komilerade tili tryckfrihetens vård. Ui supra. L. von Stedingk. Th. Annerstedt. C. G. Gustafsson.
Sedan utställandet af transportsedlar och af de hittills brukliga 3 och 2 rtdrs sedlar, på sätt i i4 § föreskrifves, upphört, skola Bankens sedlar å högre valör än (alternativt) selö)!/1 a}^:r endast ställas å följande bestämda summor, nemi. i rtdr, 3 rtdr, io r:dr, i5 r:dr, ioo r:dr och 5oo rtdr; Bancofullmägtige dock ohetaget, att, om de skulle finna allm. rörelsen så fordra, kunna tillägga en ny valör emellan 3 och io rtdr, en emellan 25 och ioo rtdr och en öfver 5oo rtdr, 2.4. så att högsta antalet sedelvalörer utöfver g sktr sammatiläknadt blifver nio. 4 § (motsvarar den 4:e * Utskts förslag). Sktssedlar (lia ällern.) å de hittills brukliga valörernas mbtsvar. belopp i courant, d. v. s. å 24, 18 och 12 sktr, (21 a al terin) å hittills brukliga valörer, d. v. s. å 16, 12 och 8 sktr, må hädanefter som hittills allmänheten tillhandahållas, att till den, som det åstundan, utvexlas, intilldess R. St. annorlunda förordna; dock äger Bancostyrelsen tillse, att de gamla tillgångarna, bland hvilka Banken ännu äger ett betydligt förråd sedlar å t4 och 10 sktr ktmtt, gällande lika med btcomynt, blifva i görligaste måtto använda. 5 § (motsvarar deh 5te i Utskts förslag). De större sedlarna af nya slaget, derunder räknade valörerna fr, o, m. 25 rtdr och deröfver* skola i bokföring Upptagas efter stycketal med numer och datum* hvarvid iakttages, att de, som tid efter annan i cassorna inkomma och icke befinhas fornötta, samt sålunda till utvexling åter få begagnas, icke förr antiulleras och i böckerna afföras, an då de genom nötning äro för vidare omlopp bland allmänheten oljenliga.
Riksdag var det en numera afliden ledamot af Svea HofRätt, af den Domstol, hvilken skulle dömma Banken, som uppgafdet projekt, att man till återställande af Bankosedlarnes ursprungliga silfvervärde endast beliöfde stifta en lag, hvilken ålade ett ofantligt straff å den, som tog agio och ej tillät vexling al pari. Hvad en sådan lag skulle t Den i3 Janua.rii f. ra. 83 hafva haft för kraft, kail hvar och en finna. Alldeles samma kraft skulle också denna lag erhålla-, derest han icke beledsagas af fri och obehindrad silfvervexling i Banken. Sluteligen får jag erinra, alt om ingen lagstiftas, som bestämmer, burn förhållas skall, är det naturligt, att Konungen, så snart han märkte att Banken vore i fara, genast sammankallade Rikets Ständer, såsom det skedde för de vida mindre maktpåliggande Disconternes fall 1817. Detta är den enda garantie man kan hafva, och det enda reela botemedlet. Herr Munck af Rosetischjöld: Jag får be om ursäkt, att jag uppehåller Ridderskapet och Adeln i en fråga, som angår ett försök till ingrepp i Svenska folkets allmänna medborgerliga rättigheter, Mali har åberopat 16 §, RegeringsFormen, och Konungens der föreskrifne rättighet och pligt att skydda hvarje medborgare. Detta allmänna stadgande, om det shulle så användas, sorn bär är fråga om, kunde åberopas till försvar för alla Styrelsens ingrepp mot lagstiftningens, så Val Sorn lagskipningeiiS åtgärder, i händelse den executiva magten funne, att de af desse myndigheter verkställde åtgärder voro i strid mot hvad Konungen ansåg vara rätt och sanning. Hvad blefve väl då resultatet? Jo, att bägge, både den lagstiftande och den lagskipande magten, ytterst lågo hos Koliun» 65 n, g* 84 Den i3 Januarii f. m. gen oell berodde af Dess godtycke. Jag skulle förmoda, att Ridderskapet och Adelil icke skulle vilja köpa ens en så nyttig sak, som realisationen, med en sådan tydning af 16 §.
Alfs forskande blickar ännu en gång genomflögo salonen, fattade den franske kaptenen honom i armen och föreslog en tur i parken, och som Alf var öfvertygad, att den vackra flickan han sökte icke fanns på balen, följde han gerna den pratsamma fransmannen, till hvars infall och anmärkningar han likväl lyssnade med temligen förströdda sinnen. — Ser ni den der damen der borta, — sade monsieur Garennier på franska, i det de passerade genom salonen, — hon som har en eldfärgad klädning och ett grönt diadem i sina svarta lockar, som håller sin stora solfjäder lyft i höjden som en spira och tar steg så långa och högtidliga som en regementstrumslagare, skulle man icke tro henne vara en drottning bland korpindianerna? Men hon är ingen annan än den engelska ladyn, som bor i Kranach, i samma hotell som ni. Hvad de engelskorna ständigt äro löjliga, då de hinna till ”une certaine age”, och den der långe vackre karlen, som nu talar vid henne, det är en hennes nevö, en resande, som endast vistats här ett par dagar, lord Hawerfield, en mycket rik engelsman. — Lord Hawerfield! — sade Alf afbrytande och med interesse granskande den person fransmannen utvisade, — lord Hawerfield, sade ni så? — Ja, lord Astley Hawerfield; känner ni honom? — Nej, men jag har hört hans namn nämnas, — svarade Alf tankspridd vid minnet af Camerons berättelse, under det hans ögon alltjemt fästes på den elegante engelsmannen, som i samma ögonblick bjöd den eldröda ladyn sin arm och lemnade salonen. — Se här kunna vi slå oss ned, — återtog kaptenen, sättande sig på en bänk under träden utanför brunnshuset, der grupper af balgäster och åskådare promenerade i det mystiska halfmörkret, som ljusskenet ifrån salonen gjorde ännu mera förvillande.
Sparre förut lemnade uplysningar om det stora anseende som Lagman Carlsson sig tillvunnit, gör jag mig icke skyldig till någon öfverdrift, då jag yttrar, att Lagman Carlsson för sin tid varit en af Svenska embetsmanna-ståndets bästa prydnader; och just den omständighet att man här har att åberopa, icke allenast en särdeles lång tjensteverksamhet, utan ock mer än vanligt framstående embetsmanna-förtjenster, bör, såsom jag hoppas, undanrödja all farhåga för att ett statsunderstöd, lemnadt åt hans enka, skall kunna leda till ett menligt prejudikat. I betraktande af allt detta hemställer jag, att R. o. Ad., såsom en gärd af aktning åt den bortgångne förtjente embetsmannens minne, täcktes åt enkefru Carlsson bevilja pension å allmänna IndragningsStaten till det af motionären föreslagna belopp, 500 Rdr Rmt, bvaiå jag alltså anhåller om Hr Frih. o. Ordf:dens propos. Gr. Lagerbjelke: Att Lagman Carlsson var i lifstiden en serdeles duglig embetsman, har inom Utsk. icke förnekats, men i detta likasom i föreg:de fall ansåg Utsk., att i fråga om pension åt en tjenstemans enka formerne fordrade, att för bibehållande af god ordning och serdeles inom embetsmanna-corpsen pensionen borde hos K. M. begäras och af K. M. föreslås R. St:r. Denna princip ansåg Utsk. sig vid detta tillfälle icke heller böra frångå, och är principen vigtig, hvilket jag tror och R. St:r äfven visat sig anse, måste man vidhålla den, ty eljest kan man i hvarje fall säga, att principen är visserligen bra, men bär är anledn. att göra undantag. Såsom ömmande skäl för bifall till pensionen har man äfven anfört att behållningen i boet upgår till endast 2,800 Rdr. Denna behållning är visserligen icke stor men icke heller så ringa, ty den är beräknad efter boupteckningsvärde och kan således tåla en icke obetydlig förhöjning.
August Collin drömde, att han såg sin blida Ingrid stå upp i henne, men kom han bara fram och ville stryka henne öfver håret, kastade hon med hufvudet som en vildfåle och såg upp med ett par ögon, som sade honom besked: T a m! jxhnej, du, det blir jag aldrig! Han gick där och preludierade till frieriet, men hon ville icke höra på honom, annat än då han talade om katten. Skulle den bottnas med pärlor eller silke? — Garn kunde naturligtvis icke komma i fråga till en katt, som låg på silkesdyna. Ja, nog låg han på silkesdyna, det var då visst och sannt, men det kunde väl ingen människa rätt gärna missunna honom, när det var det enda han hade att hålla sig till i ett haf af ljusblå glaspärlor, som växte dag efter dag, fast frö- ken Tydén visade sig besynnerligt håglös, när det led mot våren och ' utarbetet ' började på markerna. Hon satt och petade i pärlorna med en nålstackare, som såg bedröfligt liten och vilsekommen ut mellan hennes stora, styfva fingrar, och så kom hon att stöta till asken, så att pärlorna trillade ut på golfvet. Tog det henne, kunde hon låta dem ligga där och springa ned i trädgården, där mor Förslag till matordning för veckan 2 — 9 mars. Enklare bord, billigare anrättningar. S ö n d a g: Buljong med ris; kokt oxbringa med pepparotsås och potatis; apelsinpudding. M å n d a g: Puré på bruna bönor; stufvadt kokt oxkött med äpplen. T i s d a g: Inkokt braxen; risgrynsvälling. O n s d a g: Hvarjehandapudding; saftsoppa. T o r s d a g: Arter och fläsk; plättar med sylt. F r e d a g: Artpuré med fläsk (fläsket skuret i tärningar och jämte rostadt bröd serveradt i purén); arma riddare med sylt. L ö r d a g: Skiflax med stufvad potatis; äppelsoppa. Recept.
PresteSf. ankommet prot.utdr., innefattande inbjudning till MedStånden att förena sig i bemäldte BiksStånds denna dag fattade beslut om aflåtande af en underd. skrifvelse till H. M. EnkeDrottn ingen Josefina i ani. af H. M. Konung Oscar den 1 :stes dödliga frånfälle; men som It. o. Ad., på sätt prot:t för den 2 dennes närmare förmäler, redan fattat enahanda beslut, ansågs ifrågav:de prot.utdr. ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till haudlingarne. Härefter föredrogos och biföllos: BankoUtsk:ts Mern. N:o 1 med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister; samt Exped.Utsk:ts Mern. N:o 1 ang:de ökadt Kanslibiträde m. m.; N:o 2, ang:de uplagan af Bib. till BiksSt:s prot., och N:o 3, i fråga om prenumeration å Bih. till BiksSt:s prot. Den 9 November. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, anmodat R. o.' Ad:s Hrr Elektorer att sammanträda för utseende af en Ledamot och en Suppleant i Konst.Utsk:t efter Frih Stjernstedt, Johan Wilhelm, och Hr Leijonmark, Ewald Gustaf, samt en Ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:t efter Gr. Cronstedt, Fredrik Johan; åtskiljdes R. o. Ad. kl. V2 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 9 November 1859. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 12 prot.-utdr. för den 5 dennes. Justerades prot:n för den 25 och 26 sisth Okt. Öpnades Hrr Elektorers Listor vid i går anstäldt val af en Ledamot i Konst.Utskit efter N:o 494 Hr Croneborg, fullm. Frih.
Trohet i det lilla har hon visat under hela sitt långa själfförnekande lif o c h med trohet i det lilla följer trohet i det som mer är. O c h denna trohet bär löfte m e d sig för ett kommande lif. D e t är därför vårt h o p p, att då nu hennes timglas runnit ut, hon må mötas af det ordet af sin H e r r e: D u gode o c h trogne tjänare, öfver en ringa ting hafver du varit trogen, gäck in i din Herres glädje 1 /. * Nu är de hoita tid. sippornas är de hvita sippornas tid ... fi&lt;§f De lysa ur snår, de nicka från lid,; JVär solen strålar, när månen ler, I gräset manderas stjärnor ser. sjlipa JVu sjunger lärJcan i blånad höjd Om nytänd härleh och nyväckt fröjd; Och vakan sitter i granens topp Och diktar sånger om hjärtats hopp. JVu surra Men kring hägg och al Och barnen leka i grönklädd dal; JVu sjuder bäeken af lust och mod, Så varmt som människans unga blod,. JVu JVu Och JVu är det fröjd uti nordens land, gå de unga här hand i hand; vinden hviskar, så varm och blid: är de hvita sippornas tid. Heinliolä Vinter. * Slevljemmet i Sfocl^olm. Högsta antalet elever, s o m bott där på en g å n g, har varit 10. i m å n a d e n! V i minnas både de allvarliga samtalen o c h det glada skämtets stunder. M å n g a djupsinniga krior skrefvo vi, m e n versmakare voro vi därjämte. Äfven de minsta gåfvor mottagas m e d tacksamhet. Lilly • .5. Engström. m. Jordens stoft o c h solbränna gifva d e m ett föga prydligt utseende, menar man. s-. v. O c h exemplen smitta ju. » —: — *: • N ä r våren kom åter. Skiss för Idun af Homo Sum. H elena S k o g satt lutad öfver sitt skrifbord.
Ku till den enkla motionen, som jag anhåller måtte betraktas under 3:ne synpunkter, nemi. först dess behöflighet, dernäst dess påföljd och sist om ordställningens mer eller mindre lämplighet. Redan har blifvit antydt, såväl i motionens motiv som i det ofvanstående, att det är tillkomsten af banklagen d. t Mars i83o, anbefalld att efterlefvas genom instructionen för BancoUtsk. i dess 3 §, som, jemte begreppet att oåterkallad lag skall efterlefvas, utgör grunden för behöfligheten. Då man invändt, att motionen innefattar en oriktig förtydning af 7 § i banklagen, så ber jag få fråga, livad annan tydning den kan få, om den skall någonsin tillämpas och icke stå blott såsom en sjeifklar allm. sats? Att säga', det stadgar och reglemente för Bankens rörelse och förvaltning skola upprättas i noggrann öfverensstämmelse med samma lag, utan att denna § skulle, just genom sin egenskap af att vara en af två Statsmagter stiftad lag, innebära, att den Statsmagten, som icke uppgjorde stadgarna, borde beredas tillfälle och äga rätt tillse på hvad sätt den andra så gjort, vore att i en lag hafva sagt jemnt ingenting; och det måste väcka förundran, hvarföre icke de, som anse 7 § vara utan så beskaffad tillämpning, gjort motion om dess borttagande, ty säkerligen hade det i alla fall varit R. St:s skyldighet att iakttaga de uti lagens öfriga §§ nedlagda grunder blott derföre, att de blifvit intagna i en lag. Men nu hafva desamma ledamöter, som så raisonnera, i betänk. N:a 3 af Banco.- och LagUtskm, i fråga om ny lagstiftning för Banken, yttrat och R. St-, örn jag minnes rätt, enhälligt deri instämt: "att den s. k. banklagen af d. r Mars i83oj såsom en extraordinär lag, står fast och följaktligen, så långt den går, gäller till efterlefnad.” Banklagen har således äfven vid denna riksdag blifvit af BancoUtsk. och R. St. åberopad och måste anses icke förfallen.
Domkyrka och förvaltningen af hennes fasta och lösa egendom,» som Domkyrko-rådet under den 10 Februari innevarande år till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning afgifvit, hvilket förslag jemväl omfattar utarrenderingen af Lunds Domkyrkas hemman. Remiss-akteu bifogas underdånigst. Med all undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts allerunderdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, E. G. BRING. C. G. BRUNIUS. A. RIPA. D. U. RIDDERBORG. Lund den 30 December 1859. Esaias Palm. _ 268 — Linköpings stifts Konsistorii underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1859 gjord anmärkning vid Konsistorii räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Under den 21 nästlidne månad har Eders Kongl. Majit i nåder anbefallt Domkapitlet, att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af den i Rikets Ständers Revisorers den 14 Oktober innevarande år afgifna underdåniga berättelse, om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857, förekommande anmärkning vid Linköpings Konsistorii räkenskaper deröfver, att såväl Gymnasii emeriti-kassans räkning som instrumentet öfver dess lånehandlingar endast äro försedde med redogörarens underskrift. Till åtlydnad häraf får Dom-kapitlet underdånigst upplysa, att 1857 års Konsistorii räkenskaper för detta stift blifvit uppgjorde på enahanda sätt, som det tillförene följda, enligt hvilket blott redogöraren underskrifva sjelfva räkningarne, men att de, sedan de af Dom-kapitlet blifvit granskade, vid deras öfverlemnande till Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rätt varit åtföljda af en utaf
Ut/dt ande, N:o 56. icke, vid oförmodadt inträffande längre förfall för slereotvperings-föreståndaren eller dennes husliga afgång, något för Bankens sedelutgifning menligt afbrott i göromålen inom slereotyperingsoch tryckeri-verkstaden må inträffa, har Ulskullet icke kunnat undgå inse nyttan af cn elevs anställande derstädes; meri enär, med fästad.t afseende jemväl derå, att fördelarne af en sådan elevs antagande i främsta rummet tillgodokomma steieolyperingsföreståndaren, genom den underlättnad i egna göromål, han, i mån af elevens framsteg, kan hafva alt vänta, Utskottet ansett det vara olämpligt att, genom uppförande på Bankens stat af ett anslag för ändamålet, ytterligare öka Bankens förvaltningskostnad; föranlåtes Utskottet vördsamt afstyrka bifall till ifrågavarande motion; börande Utskottet likväl härvid anmäla, att det, på nj^ss anförda skäl, bifallit en af Banko-fuHmäglige hos Utskottet gjord framställning, att en elev må antagas vid ifrågavarande stereotyperingsoch tryckeri-anstalt under vilkor, att slereotyperings-föreslåndaren, utan Bankens betungande, lemnar eleven behörig undervisning i allt hvad till stereotyperings-föreståndarebefattningen hörer och sjelf ansvarar för de göromål, vid hvilka han nyttjar elevens biträde samt icke luter honom vikariera för sig i sysslan, ulan efter dertill erhållen vederbörlig tillåtelse. Stockholm den 8 Maj 1848. STOCKHOLM, f. d. Schnltaes Boktryckeri, 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Maj, kl. 1 e. ni. Memorial, med underrättelse om Riks-ståndens fattade beslut, i anledning af Utskottets utlåtande,. JY:o 47- Vid föredragning hos Riks-stånden af Utskottets utlåtande N:o 47, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets utlåtande N:o 24 öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående serskilda jemkningar uti det af Kongl.