Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. är lagstiftare i alla ekonomiska mål) icke bör tillämpa de lagar han sjelf utfärdat. En lag bör vara så bestämd och klar, att till dess tydning endast behöfves ett upplyst och opartiskt omdöme. Emellertid torde olika tankar om rätta meningen deraf kunna uppstå, och jag frågar hvar och en: månne man icke sätter Konungens rådgifvare i en ganska obehaglig ställning, om de skola yttra sig öfver och utreda en lag, som de sjelfva utarbetat och skulle ej möjligen den misstanka kunna uppstå hos den tappande parten, att den för honom missgynnande tydningen af lagen i sjelfva verket varit en lex in casu ? Det är på dessa grunder och på de flere, sora af 2:ne talare här förut blifvit anförda, som jag för min Den 19 Januari f. m. 141 del anser att ilen ifrågavar. förändringen af grundlagen är både nyttig och nödig. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Emot den första invändningen, som jag i min tryckta reservation gjort mot denna grundlagsändring, har Gr. Posse anmärkt, att infordrande af högsta domstolens utlåt, i grundlagsfrågor hvarken vore anbefaldt ej heller hade varit brukligt. Härom gäller utan tvifvel den gamla regeln att superjlua non nocent, det öfverflödiga skadar icke. Men månne det varit öfverflödigt att höra högsta domstolen, enär det angick hans egen sammansättning? Har fråga varit att förändra collini, ett eller annat underordnadt verk, så har man, åtminstone förr, haft för sed att höra just den myndighet, hvars ombildning blifvit i frågaställd. Hvad beträffar bruket att höra högsta domstolen, så lärer det vara något hvar bekant att han höres icke blott i rena lagfrågor, utan äfven ronde hvarjehanda andra mål, der K. 31. anser behöfligt att inhemta denna höga myndighets sakkunniga yttrande. Om än domstolen såsom Gr. Posse förmodat skulle hafva undandragit sig allt yttrande om sig sjelf, så hade en hvar naturligtvis varit urskuldad om han vid målets afgörande tillstyrkte hvad domstolen i tysthet ansåge för orätt eller afstyrkle hvad domstolen möjligen ansage för rätt. Nu har man icke denna ursäkt för sina misstag.
Detta belopp utgör allenast 290,000 rtdr och understiger sålunda med 3o,ooo rrdr den af Utsk. föreslagna ersättningssumman. Hvad den beräknade bristen i detta års tullinkomster åter beträffar, anser jag någon sådan brist ännu hvarken kunna eller böra bestämmas. Dessa inkomster ingå, med undantag af en mindre betydlig del, under årets lopp, och man kan följaktligen redan i början af det nästföljande året bestämdt uppgifva ungefärliga beloppet af det förflutna årets tulluppbörd. Om derföre Riksg.cont. endast får sig ålagdt att ersätta statsverket, hvad innevar. års tullinkomster understigit den vid denna riksdags statsreglering påräknade summa, kan beloppet häraf således i allt fall bestämmas och erhållas under de första månaderna af nästk. år. Härigenom skulle statsverket icke komma att uppbäta 358 De n 3o A pr il e. m. af Riksg.cont. hvarken mer eller mindre, än detsamma verkligen tillkom, och följaktligen både förskott och återbetalningar undvikas. Denna ersättningssumma torde också blifva mycket mindre, än den Utsk. beräknat och föreslagit, enär, efter all anledn., tullintraderna för innevar. år komma att utgöra ett högst betydligt belopp och lära föga understiga den af R. St. beräknade summa. I öfverensstämmelse med de af mig nu uppgifna grunder för fyllandet af ifrågavar. extra statsbrist får jag altså föreslå, det Utsk. mätte, uti sitt förnyade utlåt, i detta ämne, tillstyrka R. St. att ålägga Riksg.cont. efter innevar. års slut dels hålla Statscont. tillhanda skillnaden emellan 460,000 och y5o,ooo r:dr, eller emellan den vid sista riksdag och den af R. nu församlade St. åtagna brännvinsbränningsbevilln. dels ock utbetala det belopp, hvarmed delta års tullinkomster kunna komma att understiga den vid denna riksdag beräknade tullbevi11 n:ssumma af 2,950,000 r:dr.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskoltets den 5 och' 11 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 212, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag för hospitalernes förbättrande, dels af väckta motioner, angående inrättande af ett hospital för hufvudstaden. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Särskilda Utskottets den 8 och 11 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 15, i anledning af motion om förklaring af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 1 sisth Juni, rörande ansvaret för bränvins tillverkning på Sönclagarne, under den tid af nästkommande höst, då bränvins bränning är medgifven. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskotlets den 9 och 11 dennes på bordet lagda Utlåtande , _ N:o 224, i anlednii af väckt motion om tillägg i de angående mai kegångs-.sätt ningen antagna bestämmelser. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings utskottets den 9 och 11 dennes på bordet lagda Memorial Prot.-Utdrag den 18 Augusti 1854. 365 N:o 22, rörande några vid regleringen af Tulltaxan af Riks-Stånden ännu icke afgjorda frågor, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med antagande af Utskottets inbjudning till instämmande i Borgare-Ståndets beslut, rörande införsels-tullen å ”Metaller, sammansatta: alla andra slag, oarbetade,” godkänna de voterings-propositioner, som blifvit föreslagna i detta Memorial, hvilket i öfrigt icke ansågs föranleda annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
För hvardera af de 6 Stats Raden j som innehar lön i penningar 2,682: 24. - Taffelpenningar i,5oo: — - tillhopa 4j‘Ö2:24. - e/i Contant tillökning af 817:24. - På det lönen må blifva sammanlagdt 5,000: — Betänkanden, N:o 95. 53 derunder inbegripne de förut fastställda a55 T:r Spannemål. 2.0 I Lönen för Justitia Rådet eller Ledamöterna i Konungens Högsta Domstol. Den utgör för närvarande för hvar och en Contant 2,100: — - Taffelpenningar 1,000: nied derunder begrip ne 200 T:r Sp:l. K. M:t har fästat R. St:rs uppmärksamhet på nödvändigheten af ett ökadt löne-anslag för desse Ledamöter, och K. M:t har ansett detsamma för hvarje JustitiaeRad höra bestämmas till lön . 3,000 och Taffelpenningar 1,000 — - tillsammans 4,000 — - Hos R. o. A. är serskild Motion gjord i detta ämne, (af Hr Cederschjöld, PG.) som, med afseende på vigten af Rikets Högsta DomareEmbete och då det borde så lonas, att det blefve begärligt för personer af den utmärktaste skicklighet och att ingen befordran eller annan lycka måtte för sådane Män sedan återstå att söka eller eftersträfva, ännu mindre behofvet tvinga dem till någre för Embetet olämpliga binäringar, föreslagit: att JustitiaeRådens Löner måtte okas till 3ooo R:dr och Taffelpenningarne tili 2000 R:dr, i stället för 1000 R:dr, som afK.M:t i Nåder blifvit föreslaget, så att hela deu årliga inkomsten uppginge till en samman - 54 Stats-Utskoltets räknad summa af 5ooo R:dr (hvaruti Hr Adlercreutz, Gustaf instämt).
Kgl, Majlis Befallningshafvande i Länet än Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kammar-Collegium blifvit hörde, samt Rikets Ständer, å sista Riksdag, uti underdånig Skrifvelse anhållit, att Kongl. Majli läckles meddela Rikets Ständer Dess Nådiga framställning i ämnet, på det Blekingska provincen icke längre malle, med tifvenlyrande af dess invånares trefnad och bestånd, blifva i saknad af den lindring i den ojemnl tryckande roteringsbördan, som redan blifvit af båda Statsmagterne erkänd såsom nödig och till verkställighet förordnad; så har Kongl, Maj:t, — uti nu aflåtne Nådiga Skrifvelse, enär den förminskning i Blekingska Bålsmansbållel, sorn Jemknings-commissionen föreslagit, icke hade fullkomligt stöd af Comiterades Instrucliou, eller blifvit af Kongl. Majit uttryckligen bestämd och föreskrifven, och icke heller befunnits vara påkallad af andra serskilda omständigheter, sa nit i öfrigt var lill sina följder betänklig, — förklarat, att Kongl. Majit, begagnande del i Dess Nådiga Proposition till Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag gjorda förbehåll, och med afseende på den utveckling ärendet under tiden vunnit och på de deruti numera tillkomne flere väsendtliga upplysningar, funnit, med ogillande och upphäfvande af Comiterades jemkningsförslag, att ingen nedsättning eller förminskning i Blekingska Båtsmans-indelningen borde egä rum, utan att provincen hädanefter, som tillförene, borde sine i5oo IndelningsBåtsmän uppsätta och utrusta; i följd hvaraf ytterligare begagnande af den förmon att hafva 46 numer vacante, som i Kongl. Brefvet den J7 Maji 1822 de rustande tills vidare medgifvits, numera komme att upphöra, äfvensom Författningarne om Blekingska Båtsmanshållet borde, äfven i de under jemknings-förrättningen ifrågakomne serskilda delar, lända vederbörande till efterrättelse; hvarjemte ej mindre alla öfver jeraknings-åtgärderne anförde underdåniga besvär, än de serskilde underdåniga framställningar Riksdagsfullmägtige för Bonde-Ståndet i Blekinge samfällt och vice Talmannen Jon Jonsson serskildt afgifvit, voro såsom förfallne att anse. t6 Statssamt Allm.
Vid sådant förhållande synes det mig besynnerligt, att icke denna omständighet blifvit iakttagen i den K. propostn om landlstalernas lönereglering. Detta förhållande måste grunda sig på andra förhållanden, som finnas intagna i R. St:s und. skrifvelse, och hvilka måhända undfallit Hr Rosenblads uppmärksamhet och derom jag nu ej är i tillfälle att kunna upplysa. Frih. Cederström, Jacob: Frih. Sprengtportens uppgift om den allmänna grundsatsen i afseende på löneregler:n, alt spanmålen dervid skall upphöra, är riktig; men det hindrar visserligen icke, att då vid reglertn af Krigscollegii stat en brist uppkommit af i63£ tunnor spanmål. Efter den reglering, sorn vid förra riksdagen beslöts, är det denna brist, sorn bör fyllas, hvilket K. M. begärt, och detta kan jag ej finna vara att gå principen för nära, enär denna brist uppkommit till följe af den nya organisation, som Krigs-colhm undergick vid sista regleringen. Hr Rosenblad: Det torde tillåtas mig att uppläsa ur StatsUtsk:s utlåt. N:o 4° den stat för landtmäteri-cont., som Utsk. föreslagit. Den innefattar följande lönebeslämmelser: i Öfverdirecleur Lön R:dr 2000 spanmål i5i t:r. i Secreterare ... „ „ 1000 „ 74 „ 1 Öfver-ingenieur „ „ 1000 „ 55 „ 1 Fiscal , , 1000 , 55 , I)en ii Augusti f. m. 1 Registrator 0. Actuarie „ „ 5oo 99 37 !* i Ingenieur Här är således spantnål upptagen för samtliga Landtmäteri-* Cont;s tjenstemän. Del är således gifvet att H. StalsUtsk., vid löneförhöjningen för detta verk, ej funnit någon betänklighet vid alt föreslå spanmål under lönerna; och då StatsUt-k. vidare har bestämt en viss summa, hvarefter spanmåJen under lönerna framdeles skulle få lösas, så är det naturligt, att andra tjenstemän, som få förhöjning, äfven få beräkna spanmål.
Först ber jag alt få erinra derom, att frågan här alldeles icke är att inkalla till riket en mängd Mosaiska trosbekännare, utan endast den enkla, som jag tror hvila på en ganska god grund, nemi. menniskorättens, att hvarje ärlig man i det land, der han är född, må få åtnjuta medborgerliga rättigheter. Jag vill icke ingå närmare på detta kapitel, icke heller lala om civilisationens framsteg, sora småningom nedfäller det ena skranket efter det andra, som blifvit uprest emellan de serskildta trosbekännelserna. Jag vill endast hålla mig till det praktiska i frågan, nemi. att här endast handlas om, att de i Sverige infödda af den Mosaiska trosbekännelsen må komma i åtnjutande af samma rättigheter med andra i riket infödda af hvad trosbekännelse de må vara. Vår grundlag medgifver fri religionsöfning för hvarje trosbekännelse. Vi hafva äfven så väl Katholiker som Reformerta och andra Dissidenter, som ega fri religionsöfning och hvilka ega samma rättigheter som andra Svenska medborgare, med de Den 19 Mars e. m. 85 få undantag, som grundlagen äfven innehåller. I likhet med dem anser jag Judarne böra ega lika rättigheter. Här är myckel taladt om de olägenheter, som skulle upkomma af sådana utvidgade rättigheter och alt vår religion derigenom skulle kunna blifva störd; men då den icke störes af Katholiker, Reformerta och andra, så anser jag icke att den mera skulle störas derigenom att de Mosaiska trosbekännarne få vistas hvar som helst i det land, der de nu bo. De hafva icke, såsom på f. m. antyddes, sådane läror, som blifvit samhällsstörande eller som medföra grymma plägseder. Icke heller äro de af sådana tänkesätt och seder, som på f. m. nämndes om Quäkare.
S. D. Sedan Preste-Ståndet vid behandling den 22 dennes af Banko-Utskottets Betänkande, M 55, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv—rörelse samt om användande af upplupen bankovinst, afslagit 44 och 45 punkterna i samma Betänkande och för sin del heslutat, att fem millioner R:dr R:mt af den upplupna bankovinsten må under åren 1864, 1865 och 1866 till Riksgälds-kontoret utan återbetalningsskyldighel öfverlemnas, för att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader användas, så beslöts nu, uppå framställning af Riks-arkivarien Nordström, det skulle Höglolliga Ridderskapet och Adeln vördsamt inbjudas att i detta beslut med PresteStåudet sig förena. Från Vallofl. Borgare-Ståndel. S. t). Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, M 8, angående tullbevillningen, biföll Ståndet samma Betänkande, äfvensom dervid fogade förslag till Tulltaxa, dock med följande undantag: l:o Utskottets tillstyrkande, sidd. 8 och 9, i fråga om kreatur, spanmdl och andra landtmannaprodukter. Godkändes, med uteslutande af de sju sista raderna, så att tullfrihet må fortfarande ega rum jemväl för ost; 2:o Hvad öfverst på sid. 13 meddelas rörande förtullning af sydfrukter. Lades till handlingarne. 3:o Utskottets hemställan, sid. 16, i afseende å tullbestämmelserna för bränvin och sprit. Dervid lät Ståndet bero. 4:o Hvad Utskottet i Betänkandet och larifen föreslagit angående införseltull för nedannämnda artiklar. Af slogs; och beslöt Ståndet derom på sätt som följer: Hudar och skinn, ej hänförliga till pelsverk, beredda: Sulläder och bindsutläder samt hvitgarfvade (alunerade) äfvensom sämskade hudar och skinn. För denna artikel skulle bibehållas nuvarande tullsats af 25 öre per skålpund. Koeffyr er :
BondeStåndet, hvad första omständigheten beträffar, att, enär vederbörande Domstolar genom Utslag redan upphäfvit BancoFuIlmäktiges i denna del vidtagne åtgärder, så återstod ej vidare, än att DiscontVerkens Directioner skyndsammast underrättas, att de äro obehindrade vid deras liqvider i ofvannämnde afseende, endast rätta sig efter Allmänna Ragens föreskrifter , och då, rörande senare omständigheten, Ban-' co, Prof, Utdrag d. g Jan. igiS. coXJtskottet är i samma tillfälle, som BancoFullmäktige, att pröfva, huruvida Discont Verkens återstående tillgångar innefatta full säkerhet för Bankens försträckningar, så hör bemälte Utskott gifva BancoFitllniäktige bestämda och tydliga fö. reskifter, om och hvilka säkerhets-steg, som i närvarande förhållande mellan Banken och DiscontVetken, böra vidtagas till bevarande af Bankens rätt och säkerhet, och ej låta bero vid BaneoFullmäktiges egen pröfning, som upphör i samma stund sorn B mcoUtskottet, under Riksdag , &r organiserad!; i hvilket afseende Utskottets Betänkande, i hela dess vidd, återförvises till ny åtgärd; hvarom Respect. MedStånden skulle vördsamt och vänl gen underrättas, SD Vid ytterligare föredragning af StatsTJtskottetg den 2 9 sisth December afgifrta Me* moria! angående nu varande Bevillnings fort* farande afven för ingångna året 1S18, fann BondeStåndei godt, att till samma Memorial lemna bifall hvarom Respect. MedStånden samt StaisUiskottet skulle vördsamt och vänligen un? dercättas, Den 27 December 1817, Fran Haglofl. Ridder skåpet och Adeln, S. D, Vid förnyad föredragning af Banco; Utskottets den 20 dennes aflåtne, samt den 53 i samma Månad på bordet Iagde Memorial, angående yrkade ändringar och tillägg uti i, och 31 §• §• Prat. §. af den för Utskottet hittills gällande'
På stampelbara pannor och dertill hörande lösbröst skall Landtmätaren eller Justeraren nied stämplar utmärka initiaibokstäfverna af sitt namn, kannetalet samt året då uppmätningen skett, och vare han dessutom vid mätning af pannor i allmänhet pligtig att noga utröna höjden från midten, af botten till öfversta öppningen, diametern vid öfra och nedra kanten samt formen och öfriga dimensioner; öfver hvilket allt honom ovilkorligen åligger att, utan serskild betalning, meddela egaren skriftligt bevis, 33 5. Landtmätare eller Justerare, hvilken för att mäta och stämpla Brännvinspanna, kallas från sitt„hemvist af enskild man, åtnjute derföre af denne sistnämnde resekostnads-ersättning och arfvode såsom för andra Embetsförrättningar; men sker mätningen och justeringen å det ställe, der Landtmätare eller Justerare bor och vistas, uppbäre han 6 xst. för hvar - Dil. t. Exped -Utskottets Memorial, N:o 374- l4i je kanna, som den mätna och stämplade .pannan innehåller. Erforderligt handtlangare!) iträde vid förrättningen må Landtmätare elier Ju sterare kunna af panne-egaren äska; men med behörigen justerade och krönta målkäril bör han sjelf sig förse. 34 $• Enär kannerymden i en brännvinspanna befinnes större, än den uppgifvits, men sådant kan med skäl anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare ej redskapen underkastade beslag, utan må, vid derom yppad fråga, förhållandet endast hos vederbörande anmälas och pannan å nyo stämplas och mätas, på sätt och under det ansvar, som i 28 §. och denna Artikel utstakas. Skulle, vid mätning af brännvinspanna, stämpeln vara något nött eller sliten, plikte ej egaren derföre, blott pannans rymd är enlig med uppgiften vid Mantalsskrifningen, 35 §. Beträdes
Med ledning likaledes af den berättelse förbemälde Rikets Ständers Revisorer aflemnat angående deras granskning af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1859 och i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Revisorernas afgifna förslag, tillstyrkte Stats-Rådet, det Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer göra framställning om förhöjning i förslags-anslagen: »Skrifmaterialier och expenser, ved, m. m.» med 22,454 Riksdaler 9 öre, och »Reseoch traktamentspenningar,» med 6,000 Riksdaler. För vinnande af en åskådlig och mera fullständig uppställning vid beräknande och bokföring af Statsverkets inkomster och utgifter, samt i öfverensstämmelse med hvad Siats-Kontoret i dess af Chefen för Finans-Departementet i underdånighet anmälda framställning i detta hänseende föreslagit, hemställde Stats-Rådet, att på Sjette Hufvudtiteln måtte uppföras under titel »Konvoy-Kommissariatet, Förslagsanslag» den Handelsoch Sjöfarts-fonden tillkommande andel af tullmedeln med det derför nu bestämda, men i jemnbredd med tullmedlens ökande utöfver 15 Millioner Riksdaler efter stadgad proportion stigande, belopp, 750,000 Riksdaler årligen, att utgå direkte af tullmedlen. Af enahanda anledning, som den här ofvan åberopade i afseende på upptagande å Riksstaten af särskildt anslag till Konvoy-Kommissariatet, ansågStats-Rådet att å Sjette Hufvudtiteln borde uppföras ett anslag, motsvarande utgilterne ej mindre för den under Civil-Departementet inrättade Byrå för kontrollen å bränvinsförfattningarnes tillämpning, än för uppsigten i orterna öfver sjelfva tillverkningen, m. m., derför kostnaden år 1861 uppgått till 422,205 Riksdaler 24 öre; hemställande Stats-Rådet, under antagande att desse utgifter för den kommande stalsregleringsperioden skulle något ökas, att härtill erforderliga medel borde utgå under Bih. till R. St. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.
Slutligen och i samma&haog med detta Den 7 Junii f.m. 107 ämne flr jag likaledes vördsamt hemställa att af samma intrader årligen och i mohn af tillgångarne ett årligt anslag måtte beviljas, till inlösen af Landsorts och Korsö FyrBåkar, och hvilket jag förmodar så mycket mindre lärer vägras, som det i längden blir en säker vinst för StatsCassan, och som Högloft. Utskottet medgifvit upplyst, huru otjenligt det är att dessa Båkar skola vara enskilte personers egendom. Jag anhåller derföre om återremiss, och att dessa mina anmärkningar då må få åtfölja Betänkandet. Bilagor till PleniProtocollet för den 7 Julii, eftermiddagen. Herr Dalman, jfohan Wilhelm: Det är i anledning af Högloft. Statsutskottets Betänkande , rörande det af Kongl. , Majit i nåder föreslagne Riksmuseum samt de i Högloft. Ridderskapets och Adelns sista Ple - io8 Den 7 Juli i e, m. num dervid afgifne yttranden, som jag vördsammast anhåller få anföra några anmärkningar» Så vida likväl en god sak svårligen kan snarare förloras, än örn den råkar ut lör en oerfaren försvarare, har jag i det längsta uppskjutit ^tt yttra mig i ett ämne, hvilket jag trott endast behöfva ett noggrannare skärskådande för att virma bifall. Men då den närmare vården af de samlingar, som äro ämnade att grundlägga det af Konungen föreslagne Riksmuseum, blifvit mig anförtrodd, då detta förtroende äfven förutsätter ett varmare nit för befordrandet af deras syftemål, så måste min pligt , att svara häremot, afvisa alla de betänkligheter, dem ej mindre en bristande framställningsförmåga och ovansn att på detta rum uppträda, än flere andra considerationer nog bevekande för mig uppkastat. Det af Kongl. VettenskapsAcademien projecterade anslaget för ifrågavarande Riksmuseum, af 5,400 R:dr, har Iiöglofl. SlatsUtskottet ansett sig böra nedsätta till 1500. Jag anser mig hvarken rörande denna eller någon annan summa kunna ingå i någon pröfning.
Conventikel-plakatet: ”Föräldrar och ”Husbönder måge och böra deras barn, anhörige och tjenstefolk uti sina hus lära och undervisa samt lära och undervisa låta i ka”techesen och deras kristendom dageligen hålla bön och läsa ur ”bibelen eller andra gudeliga och i riket vedertagne böcker, men ”undvikande af djupsinniga frågor och lärostridigheter”. Ehuru beklagligen mången husfader icke vill, eller tilläfventyrs icke kan till alla delar fullgöra dessa föreskrifter: så lärer dock lika litet kunna nekas att, der de efterlefvas såsom äfven mångenstädes sker, de äro ganska tjenliga och utöfva ett högst gagne - Den 11 Januari. 139 ligt inflytande. Emot deras bibehållande bar något annat hufvudsakligt skäl, än det ofvannämnda, mig veterligen, icke blifvit anfördt. Men destomera har man anmärkt mot det i Convenlikelplakatet följande förbud mot sammankomster uti privata lius, dervid, såsom orden lyda: ”Mankön och qvinkön, gamla och unga, ”kände och okända, få eller flere, sig samla, under förevändning ”att bruka sin andakt och enkannerliga gudstjenst, den der med ”de vanliga sönoch lielgedagars texters utläggande och predikande, böners och nya bönesätts förklarande, finnes på åtskilliga ställen förrättad”. Mycket har blifvit ordadt och skrifvit, örn hvad med de här förbjudna sammankomster till ”enkannerlig” gudstjenst rätteligen menas, i det någre ansett derunder förstås hvarje sammankomst i enskilte hus för andaktsöfning, vid hvilken andra än husets egne medlemmar äro tillstädes; andre åter förmena plakatets mening ingalunda vara att förhindra enskilt andakt, utsträckt äfven till sådana utom huset boende personer, som äro husets vänner och bekanta.