Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ångpannor . 100 Rd.v. 20 J1 8 — Ass 1 skålp. — 2 — F ri a. 24 — Ättikaj alla slas; , . Varor, som icke kunna hänföras 1 kanna — 6 — F v i. I under någon af de i Taxan upptagne bestämmelser 100 Rd.v. 33 16 — F ri a. Åderoch Koppjern, se lustrumenter, FältskärsAi, se Fisk. Ängskära, se Färger. Äpplen, se Frugter, Äpplen, Granat-, se Granat-Äpplen. Öl, se Dricka. örtsamlingar, se Naturalic-samlingar. Expeditions-Ulskoltets Forslas, till und. Skrifvelse, IV.-ö Tariff för Credit-upplaget och Transito ajgiften. Mi Tul varde iransitoför jpplaget. afgiften. R:dr 3. 1 r' R:dr S. r. 300 Alun, Romersk * 3 _ 300 — Anis. 3 , 300 — Aska, Pott-: vällad eller oraffinerad 3 300 raffinerad och calcinerad 3 300 — Ben, Elfen-, oarbetadt 3 300 .— jBly, oarbetadt 3 300 Blår: Hampoch LinBränvin: 300 — Cognac, Genlévre, Rumm 3 .300 Arrac 3 _ _ 300 Cacao 3 300 CaJTe • • 3 _ 300 Canel och Cassia Lignea , 3 ,300 — Corinther 3 300 — Benkol 3 300 .—. Fisk, saltad, Sill 3 300 torr: Gråsidor elier Sey .t Färger: 3 — 300 Blyhvitt 3 . _ 300 Cochenille 3 , 300 Indigo 3 300 Garn, Bomulls-, hvitt, under INT:o 26 3 _ 300 N:o 26 och deröfver .3 300 Turkiskt rödt 3 _ 300 Grjn:
Hvem, okunnig om Sveriges Statsförfattning, och den allmänna tillgifvenhet, Konungen sig af Svenska Folket förvärfva!, skulle ej tro att Sverige vore en tummelplats för Grundlagsvidrigt Embetsmannanit, till förringande af Ständers rättigheter; att Konungens Rådgifvare vållat en oväntad och för framtiden vådlig spänning emellan de Verk - Den 12 Januarii. 333 ställande och Lagstiftande Mngterna; men inom Svenska Lagstiftande församlingen kunna sådana obehöriga yttranden lyckligtvis icke medföra några vådliga följder; och då en på Svenska språket skrifven Svensk Grundlag af Herr Hjerta borde förstås, hade han icke haft behof af, att misstaga sig, om hvad honom ålegat, i afseende på Konungens Rådgifvare, hvilkas handlingar han förklarat hafva vållat en oväntad, och för framtiden vådlig, spänning emellan de Verkställande och Lagstiftande Magterne, och hvilket, i händelse sådant vore sant, visserligen vore fullkomlig anledning till anmärkning emot dem, i den form 29 §. Riksdagsordningen innehåller, såsom de der icke iakttagit Rikets sanskyldiga nytta; men i den form, Herr Hjerta gjort sin framställning, är den olaglig, och bör, enligt dess egen regel, icke kunna tillåtas, utan fara för Folkets frihet. Herr Hjerta anser nödigt, ”att så ti”digt bestämma Bevillningssumman, och så ”sparsamt utfästa sig till Statsbidrag, att ”Rikets Ständer sedermera i mohn af den ”ömhet och omvårdnad för ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, som Styrelsen ”ådagalägger, kunna åt dess vårdande hän”der anförtro de ytterligare bidrag, hvilka ”aldrig kunna gagna Samhället, om de icke, ■”på ett ädelt och oegennyttigt sätt, förvaltas” - 334 Deu 12 Jan nar i i. Tvärt emot Grundlagens tydliga föreskrift i 5p §. RegeringsFormen föreslår Herr Hjerta här, att i olika repriser bestämma Bevillnings-bidraget. Skall detta vara ett bevis på bans förmåga, att läsa och förstå den på Svenska språket skrifna Grundlagen?
Vet ni icke att det är hans maj:ts höga behag, att vi skola suspandera våra egna krafter och hålla oss neutralt uppe i väntan på de engelska hjelptrupperna, om hvilka vi dock på långt när icke äro lika säkra som om de engelska subsidierna, hvarförutan vi skulle totalt svälta ihjäl. I öfrigt få vi trösta oss med att den hjelp, som man tager från oss, skall undsätta Finland. Och ...” ”Ack, tråka icke ut mig med det vanliga! De gamla subsidierna, som England i alla fall en dag tar tillbaka med procent ... och Finland, som går förloradt, om vi än dränkte oss i tårar och blod ... och general Moore, som låtit narra sig till Stockholm ... och kungen och krigskonseljen, som ge er sin välsignelse i stället för allt annat – är det något mer ni har att föredra, ni förlamade skuggor af era stora fäder? Ack, att det icke kan påhittas någonting som sätter lif i kriget!” ”Men ni är då alltför blodtörstig! Ha vi icke haft allvarsamma gränskrig hela tiden, både i förgår, dagen förut och dagen före den igen? Ni är icke tillfreds förrän ni ser oss massakrerade allesammans.” ”Massakrerade eller icke – jag vill att ni skall segra. Det är alltid bättre, märk det, att några ärekrönta soldater falla på valplatsen än fylla sjukhusen. Hufvudsumman är att ni måste ta in Norge, så att utländningarne, då de läsa våra avisor, icke göra oss den harmen att redan betrakta Sverge som ett land, hvilket varit.” ”Min hjeltemodiga fru doktorinna, lyd mitt råd och res sjelf till Stockholm, laga att ni får hans maj:ts och krigsministerns öra och säg dem allt hvad ni nu behagat säga mig! Kungen skall då lemna oss tillbaka general Moore, generalen förer då sin flotta till norska kusten och se’n eröfra vi Norge i en handvänning. Är ni nöjd med programet?” ”Så der. Jag måste tyvärr sköta hvad jag har om händer här hemma och nödgas afsäga mig den hedrande ambasad, ni finner mig värdig ...
Och bad inför Herranom, och sade: Herre Israels Gud, som sitter öfver Cherubim, du äst allena Gud i all rike på jorden; du hafver gjort himmel och jord. Herre, böj din öron, och hör; Herre, upplåt din ögon och se; och hör Sanheribs ord, den hitsändt hafver, till att tala hädelse emot lefvandes Gud. Det är sant, Herre, Konungarna i Assyrien hafva med svärd förlagt Hedningarna, och deras land; Och hafva kastat deras gudar i elden; ty de voro icke gudar, utan menniskors handaverk, stock och sten; derföre hafva de förlagt dem. Men nu, Herre vår Gud, hjelp oss utu hans hand, på det all rike på jordene skola förstå, att du, Herre, allena äst Gud. Så sände Esaia, Amos son, till Hiskia, och lät säga honom: Detta säger Herren Israels Gud: Hvad du af mig bedit hafver om Sanherib, Konungen i Assyrien, det hafver jag hört. Detta är det Herren emot honom talat hafver: Jungfrun, dottren Zion, föraktar dig, och bespottar dig; dottren Jerusalem rister hufvudet efter dig. Hvem hafver du försmädat och förhädt? Öfver hvem hafver du upphöjt dina röst? Du hafver upphäfvit dina ögon emot den Heliga i Israel. Du hafver genom din sändningabåd försmädat Herran, och sagt: Jag hafver genom mina många vagnar stigit upp på bergshöjderna, uppå Libanons sido; jag hafver afhuggit dess höga ceder, och utvalda furor, och är kommen intill yttersta herberget, i hans Carmels skog. Jag hafver grafvit, och utdruckit de främmande vatten, och hafver med mitt fotabjelle uttorkat all förvarad vatten. Men hafver du icke hört, att jag detta långt tillförene gjort hafver, och af begynnelsen hafver jag beredt det? Men nu hafver jag det komma låtit, att faste städer skulle förfalla till en öde stenhop.
Derjemte och då Stats-Rådet, lika med Kommissionen, ansåg, att det af Rikets Ständer sedan längre tid beviljade, nu med 500 rdr årligen utgående extra anslag, för upprättande af de så kallade statistiska tabellerna, hvilket jemväl hädanefter måste afses till godtgörelse för en del af arbetet inom Armé-förvaltningens Boksluts-kontor, borde förändras från tillfällig tili ständig eller ordinarie egenskap, hemställde Stats-Rådet, det Kongl. Maj:t vidare måtte föreslå Rikets Ständer, alt nämnda belopp måtte, såsom ytterligare tillökning, tilläggas Arméförvaltningens aflönings-anslag, med vilkor att det så kallade statistiska tabellverket, rörande 4:de Hulvudtitelns anslag, allt framgent inom Armé-förvaltningen upprättas och dess årliga hnfvudböcker åtföljer: börande, så vida detta af Rikets Ständer bifalles, beloppet tilläggas det i Aflönings-staten upptagna anslaget till gratifikationer åt extra tjenstemän och vaktbetjente, hvarigenom samma anslag varder ökadt til! 3650 rdr och aflöningsstatens slutsumma till 112,500 rdr. Med olvanberörda förändring af aflöning för en Kamererare i stället för en Hufvudbokhållare i Bokslutskontoret, samt med hemställan att inqvarterings ersättning till belopp af 750 rdr för General-Intendenten och 500 rdr för Intendenten 158 Bil. N:o 3 b. till Kongl. Maj:ls Nåd.
i stiidernn) f8r (siisom elektor) deltaga i valet, tigade p&amp; landet (l ~ ~ a .50: e af stortingsmiin: d % dlirenlot i Sverige alla riistberiittigade (utom iinnu pii .s n5gi.a f l orter) direkt aii ?jct r.il; .~d~r! / srrr~t~t Var det nu beslcedligt af min man a t t 118 detta satt i y k n biadeln friln en dcl norskdyrkando frnntimmers iigon, h a i l sknllc! ni (15 siign, 011.1 jag yppade en nnnan sak, soin han lade mig 11i.i hjiirtar, men son1 j a g nldrig fiirut tiinkt PA. Kan ni tiinka er, att han pistod, (k t \ - i Irulitiln~ncr i allmiinhe t sakna fo. * fer.lc~nd.wiIlne. Det iir modrarna, sade han. som git ' vva barnen sin riktning ocll n %rva deras iidlare instinliter, och hurn ser mnu icke i Frankribre, Tyskland, Danmask, Norge3 niodrarna uppEostra foster1 iiridskt sinnade miin. Neil i Sverige, det land som llar den mest lymndc historia, Iiro n~ztickns kvinnor utan sinne for ett land, som genom sin fiigring, sina minneri oclr, sinn stora naturlige hjiilpkiillor borde riicka den vurnaste hiingifrtmhet; jng vill nu icke tala om v k a kvinnor aE folket. Idun Stockholm. Muns Kungl. Fredagen den 8 april 1898. N:r 14 (537) Prenumerationspris p r å r: Idun ensam - kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. — Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF Redaktionssekr. : J. Josefina föd d M HELÉBERG.
Beträffande åter Strandtitlarfe-Boställena och deras Byggnader, så emedan i och för den Gottlands invånare förundte Seglations-friheten en allmännare Bevakning på flera punkter af On blifvit nödvändig, till förekommande af lurendrägeri och smyghandel, samt till uppbärande af de stadgade afgifterna, och Uppsyningsman nen deröfver äro de så kallade Strandridarne, ty och då Orts invltläre{ förmodeligen icke deltaga i dessas aflöning, hvilket Besvaranderne, i sådant fall, säkert anmärkt, syy nes åtmindstone byggnadsor.li underhålls-skyldig-» helen af deras Boställen med billighet vara en mot seglationsfriheten svarande skyldighet, och hvarigenom invånarné afbörda sig sd väl alla missbruk som misstankar härföre; och äfvert i detta hänseende synas Wisby-boerne icke vara skyldige, att i kostnaderna för dessa Boställs - byggnader deltaga: heldst, hvilket ytterst får anmärkas, Tolagen, såsom en Kongl. Majlis och Kronans inkomst, under dess egen disposition till livad Statens ändamål somhéldst , samt Bro-och Hamnpenningarne äro, enligt de underrättelser Utskottet samlat, i Nåder förnndte Wisby Stad, till dess Magistratsoch Embetsmäns aflöning samt dé der erforderliga Publique Byggnaders vidmakthållande, ett understöd så mycket billigare^ sorn Staden, i saknad af öppen jord och dess afkasta - 772 Den 19 Juni. kastning i så till det ena som andra andamålet nödvändigt mäste härtill beräkna denna inkomst. Detta har Utskottet velat upplysningsvis till svar afgifva å ofvanbemälte Riksdagsmäns yrkande, likväl med tillägg, att Utskottet icke härmed vill taga någon vidare befattning, i stöd af hvad i början är änfördt, utan må de vända sig härmed till sitt Stånds enskildta Besvärs Utskott, om de, för att vinna ytterligare åtgärd, sig härtill finna befogade. Stockholm den 13 Juni 1 Släpa Högled. Riddersknpet
Förordningen af den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet måtte erhålla följande förändrade lydelse: “De i nästföregående § omförmälda bidrag skola, såsom kommunal-utskylder utgöras i förhållande till särskilda, de skattskyldige efter nedanstående grunder påförda Fy r k t a 1. Till beräkningsgrund för fyrktalssättningen tjenar den bevillning enligt Art. II i Bevillnings-sladgan, sorn de skattskyldige, jemlikt sednast fastställda taxeringslängder, lill Staten erlägga, sålunda att a) för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal salt eller ej, påföres en fyrk för bebevillning till belopp af 1 till och med 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 till och med 10 öre; tre fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 15 öre o. s. v.; samt b) för annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 lill och med 10 öre; två fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 20 öre o. s. v. För sådan jordbruksfastighet, för hvilken bevillning ej erlägges, påföres fyrk tal efter det belopp, som, derest bevillning för densamma enligt Art. II Bevillnings-stadgan utgå skulle, på grund af taxeringsvärdet mot sådan bevillning svarar; hvaremot inkomst af arrende för sådan faslighet ej skall i fyrktal sättas. 1 fråga om löntagare, som tillika innehar boställe, skall bevillningen för inkomst från bostället, hvilket enligt ofvan stadgade grunder särskildt tiil fyrktal sättas bör, icke vid fyrksättningen för den öfriga lönen i beräkning tagas. Inom' de delar af Stora Kopparbergs län, der kommunal-utskylder hittills blifvit efter andel i soldatrote debiterade och uppburne, gäller hvad derom särskildt stadgas.“
Majus Befallningshafvande erhålla Promotorial å Lagsökningar mot Gäldenären, som i annan ort af Riket äro bosatte eller vistande; men dermed anser jag ock vederbörande fordringsegare böra vara fullt belåtne , utan att denna rättighet jemväl utsträckes till medlens indrifning och redovisning. I detta afseende har han icke behof af något Rättegångs-Ombud , och kan,’ j saknad af annan pålitlig Commissionair, dir recte under recommendation, öfversända UtJ slaget till Under-excecutorn med den följd, att, efter utgången af den för verkställighets LagVtskotiets Betänkande N:o 85. 09 åtgärd i Lag bestämda tid j ega anmäla sig hos honom till erhållande af redovisning. N:o S5‘ Ankom lill Exped. Utskottet den 29 Julii 1829, Betänkande, angående Förslag till Lag för Åhörare, som bivista Riks-Ståndens sammankomster. H öglofl. Ridderskapet och Adeln har; genom Utdrag a£ dess Protocoll för den 1 sistlidne April, anmodat Lag-Utskottet att upprätta ett Lagförslag, sorn innefattade nödige straffbestämmelser för de förbrytelser, hvilka kunde begås af åhörare, som bivista Riks-Ståndens öfverläggningar; i sammanhang hvarmed Rid-' derskapet och Adeln till Utskottet remitterat ett af Hr Grefve Claes Fredric ZZo/vz framgifvet förslag till ett sådant stadgande, som han ansåge vara för berörde ändamål tillräckligt, så lydande: ”Fid medgifvét tillträde för Åhörare Vrid Rikets Ständers öfverläggningar dlig - 4» LagUtskottntf Betänkande N:o 85.
Sedan den tiden hafva flera nya göromål för Statskontoret tillkommit, och då Presidenten, som bäst är i tillfälle att bedöma behofvet, anmälte nödvändigheten af en ny ledamot, fordrade omsorgen för Rikets tjenst att tillstyrka nådigt bifall dertill, helst göromålen i Statskontoret äro af den beskaffenhet att de mindre än i andra Embetsverk tåla uppskof. Vid flera tillfällen har det förut i embetsverken inträffat, att personer blifvit befordrade till högre tjenstegrad med 123 Bibehållande af förut innehafda lönvilkor, intilldess lön efter graden kunnat dem i behörig ordning tilljalla. Så skedde äfven här, och en behöflig förstärkning i antalet af Statskontorets ledamöter tillvägabragtes först utan någon uLgift för Staten, och sedermera endast med en tillökning af de 400 R:dr årligen, som uppå Statskontorets underdåniga anmälan om nödvändigheten af arfvode åt tjenstförrättande Sekreteraren, för sådant ändamål anslogos genom Kongl. Majrts beslut af den y Maj i836 och den 10 Mars i83y j uti hvilket sistnämnda StatsSekreteraren för kammar ärendena med sitt tillstyrkande deltog. De, uppå serskild underdånig anmälan, hvarje år beviljade så kallade lönfyllnader för yngsta Statskommissarien, och som af extra utgiftsmedlen utbetalts, ega så fullkomligen egenskap af tillfälliga arfvoden, att någon anmärkning emot dessa dispositioner icke skäligen bort äga rum. Ilvad den af llr Justitieombudsmannen härvid emot undertecknad, Skogman, riktade anmärkning beträffar, att hafva uppsåtligen döljt en upplysning, som jag i kraft af mitt StatsSekreterareembete var skyldig meddela, att nemligen bristen på 2:dra hufvudtileln årligen ökats; så får jag vördsamt förklara, att förhållandet med den å samma hnfvudtitel uppkomna brist var så allmänt kändt, att det hvarken kunde fördöljas eller behöfde vid hvarje tillfälle upprepas, samt att då jag, uti mitt underdåniga yttrande till StalsRådsprotokollet för den 7
Jag har ingenting emot att han förbjuder sammankomster, men han skall alltid dertill upgifva sina skäl, och högre pröfningsrätt af hans förmän måste finnas. Vid 5:te §:n skulle jag; vilja tillstyrka det tillägg, alt: ”böterna skola förvandlas, icke till fängelse vid vatten och bröd utan lill enkelt fängelse.” Det är denna förvandling af böterna, som jag tror både inom och utom landet hafva vållat en så stor hetsighet emot Konventikel-plakatet. Man anser det icke rimligt att personer, som tillhöra de stilla i landena, skola blott för att de samlats i strid emot en polis-stadga, straffas möjligen hårdare än de, som begått verkliga brott. Om denna förvandling till enkelt fängelse, i st. f. fängelse vid vatten och bröd antages i en lag, som kommer alt förklara Konventikel-plakatet, så är denna olägenhet häfd, och en så stor förbättring vunnen, att jag med tillägg af denna förändring är färdig att godkänna Prof. Brings förslag. Om författningen kommer att §:vis föredragas, skall jag ytterligare uptaga en och aannan2 af dem, men inskränker mig nu lill hvad jag redan yttrat. Jag tror mig veta, att många ledamöter komma att förorda Prof. Brings förslag till författning, och jag anhåller derföre, att de tillika ville yttra sig öfver de förändringar deruti, sorn jag nu föreslagit. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Nyligen har man på detta rum tvistat om religionsfrihet för främmande trosförvandter; i dag är frågan, huruvida religionsfrihet skall tillerkännas Statskyrkans egna medlemmar. Det skall nu afgöras om det sekels-gamla förbudet emot en för det andliga lifvet, likasom för allt lif nödig och nyttig discussionsfrihet skall qvarstå, — helt och hållet uphäfvas utan annan inskränkning än den som redan finnes uti 1 kap. 4 § M.B:n och Kongl.
Nio 239 genom en egen tillfällighet redan i går blef från Exped.Utsk. aflemnad till öfrige RiksSt:n, men icke lill R. o. Ad., hvadan detsamma nu först kunnat hos R. o. Ad. bordläggas och då Ståndet torde inse vigten af att alla förslag lill voter:s-propos:r blifva så snart som möjligt granskade, emedan derpå beror riksdagens tidigare eller sednare afslutande, så får jag anhålla om Hr Grins o. Landtmis propos. derom, att ifrågavar. betänk. N:o 239 måtte uppföras främst på listan till föredragning för morgondagen och alt R. o. Ad. ville läckas dertill lemna sitt bifall. I sammanhang dermed anhåller jag äfven att StatsUtskis i går bordlagde belänkin Niis 257 och 258, innefattande hvar för sig förslag till voteris-proposir, den ena angide Linköpings domkyrka och den andra röride arméens pensionskassa, måtte blifva uppförde på föredragis-listan näst efter förstberörde betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.i Enl. den föredragnis-lista jag afskrifvit, skulle voteris-propos. om armeens pensionskassa redan vara bordlagd tvenne gånger. Hr von Troili Såvida de af mig omnämnde memme Niis 257 och 258 redan äro 2:ne gånger bordlagde inskränker jag mig nu till att anhålla det betänk. Nio 239 måtte komma främst pä föredragms-listan till nästa plenum. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att StatsUtskis mern. N:s 257 och 258, innehållande voteris-proposir, töride statsanslag lill arméens pensionskassa och låneunderstöd till reparation af Linköpings domkyrka blifvit i gårdagens plenum första gången bordlagde, men i alla fall torde hinna blifva föredragne denna afton och således något beslut om ordningen för deras föredragning ej syntes erforderligt. Hr H ammarhjelm, Carl Gust.:
Och hvad främst angår Preste-Ståndets af i:sla förslagspunkten törhända föranledda, men vida utöfver densammas egentliga föremål sträckta yrkanden af nya grund lags-föreskrifter om Utskotts-Afdelningars formation och förhandlingssätt, finnér Utskottet, att des - Constitutions■ Utskottets Memorial N:o jy. 3 sa i Riks-Stånds-plenum väckta» anmärkningsvis framställda frågor ej kunna, mot 56 och 81 §§. Regerings-Formen, till pröfning upptagas; dock sorn, med hänsigt till Statsoch Bevillnings-Utskoltens, af Preste-Ståndet modifierade förening, bestämmelsen, rörande samma Utskotts Åfdelningar, ligger inom förslags-punktens område, erbjuder, i viss måtto, Preste-Ståndets tanka en grund för nedan omförmälda sammanjemkning. Borgareoch Bonde-Stånden hafva ej velat godkänna Statsoch Bevillnings-Utskottens sammanslående; Ridderskapet och Adeln ansett ett serskildt Bevillnings-Utskott behöflig t, samt Preste-Ståndet antagit ett af Två Hufvud-Afdelningar sammansatt Statsoch Bevillnings-Utskott. Constitutions-Utskottet finner sistberörde organisations-inethod, hvarigenom ett sjelfständigt Bevillnings-Utskott, örn ock under namn af Hufvud-Afdelning, skulle qvarstå, någorlunda motsvara Utskottets åsyftning,- och säkrast förlika Ståndens, mera skenbart än verkligt, sins emellan stridiga meningar. Då således Utskottet vördsamligen tillstyrker denna förmedling, får Utskottet jemväl uppgifva deraf härflytande grund lags-ändringar, nemligen: I Regerings-Form en. 53 §. ”Rikets
— N:o 64. i anledning af väckt motion, angående uphäfvande af Kongl. Brefvet ilen 17 Oktober 1778, angående barnamord. XV. B. 198. A. 206. — iN:o 65. med förslag till sammanjemkning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 61, angående den rätt, hvarmed de utaf allmänna medel, till vatlenaftappningar och andra förberedande åtgärder för större odlingsförelag, beviljade län böra utgå. XV. B. 219. A. 227. E. 266. — N:o 66. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 29, angående en utvidgad testamenls-rält. XV. B. 233, 238, 242. A. 261. — N:o 67. i anledning af väckt motion om tiphörande af förbudet emot tryckta eller graverade invisningars bagagnande emellan enskilda personer. XV. B. 233, 238, 261. A. 262. E. 283. — N:o 68. i anledning af väckt motion om förhöjdt ansvar ä den, som utsläpper oringadt svinkreatur, sedan kjäle är ur jord. XV. B. 240. A. 265. E. 273. — Nio 69. angående förändring af hvad stadgadt blifvit om underställning af Under-Rätts beslut i vissa fall. XV. B. 266. A. 270. E. 283. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkandeu och Utlåtanden. — N:o 1. i anledning af väckta motioner, angående dels ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar, samt dels rättighet till erhållande af Ijenligt väglagningsämne ä andras egpr. VIII. B. 254, 412, 472. A. 486.
Dessa själslifvets mysterier blifva uppenbarligen icke det ringaste mera eller mindre begripliga, derför att man känner alla muskleruas läge och latinska benämningar, eller derför att man gjort fysiologiska förstudier. Utan att göra hypnotisraens orätt kan man säkerligen äfven gent emot dess märkvärdigheter tillämpa den franska filosofen Fontenelles ord: » Det är icke hvad som verkligen finnes och hvars orsak vi icke känna, som sätter oss i förlägenhet, utan hvad som icke finnes och hvartill vi ändå söka en orsak. År 1593 fick ett barn i Schlesien en tand af guld utdragen; de häftigaste strider om detta under uppblossade, tjocka böcker skrefvos derom. Det fattades ingenting annat än att tanden verkligen varit af guld, men då en guldsmed undersökte den, fann han, att man endast med synnerlig skicklighet hade häftat en guldhinna utanpå en vanlig tand. » Teologien — för att nu återgå till denna — har liksom på sin tid spiritismen äfven åtskilliga på sitt område framstående män bland sina trogne. Och det anföres gerna såsom ett bevis på lärans förnuft, att densamma omfattats af den eller den vetenskapsmannen. Det är ungefär, som om man såsom bevis för det riktiga i att äta utan knif och gaffel, villa anföra att t. ex. professor Svedelius, som också var en duglig vetenskapsman, påstås hafva omfattat den meningen. Det är ju nämligen sjelfklart att utanför det särskilda område, hvaråt en forskare riktat sina studier, har han icke mera auktoritet, är han ofta nog icke mindre okritisk och lättnarrad, än hvilken annan som helst. Att tvärtom vetenskapsmännen till och med i det dagliga lifvets förhållanden kunna vara löjligt bortkomna, är en alldeles icke ovanlig företeelse. Att en och annan läkare låtit dupera sig eller behagar dupera andra är icke märkvärdigare in om t. ex. en skollärare eller länsman skulle göra det — len psykologiska erfarenheten och kritiska skärpan torde i let hela taget vara ungefar lika stor hos den ena klassen &lt;om den andra.