Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IX p. 1. B. XI. p. 714- B. XII. p. 197. B. XV. p. 371. Borgare-Ståndets d:o B. VI p. i3o, 171. B. VII. p. 273. Bonde-Ståndets Prot. B. Ang:de Förslaget till Val-lag; se Bih. 3 Sami. Memor. Ridd. och Adelns Prot. B. XX p. 647* B. XXI p. 42- 33. XXIV p. 62, 112, 144» 229> 27^- Preste-Ståndets d:o B. XIII. p. 89. B. XV. p. 371. Borgare-Ståndets d:o B. VII. p. 220—273, 279-284- B. V. p. io55. Bonde-Ståndets d:o B. VIII p. 398-405. B. XII. p. 2i3-26o. STOCKHOLM, Lundberg (t Comp., 1844. Ankom till Exp. Utsk. den 19 Aug. 1844 * hl. 11 f m. Memorial till Riksens Ständer, med uppgift ä hvilande förslag till grundlags-ändringar. Constitutions-Ulskottet, som under den 10 i denna månad till Riksens Ständer insändt de från nästföregående Riksdag hvilande Grundlags-ändringsförslag, rörande Nationalrepresentationens ombildning, får härmed vördsamt öfverlemna uppgift å öfriga från förra Riksdagen till den nuvarande hänskjutna och hvilande förslag till Grundlagsförändringar, med undanlag af dem, hvilkas pröfning, enligt 81 och 82 §§ i Riksdagsbeslutet af den 16 Juni 1841, beror på ofvannämnde förut insände förslags afgörande; utvisande berörde uppgift, framför hvarje till ändring föreslaget lagrum, äfven dess nu gällande lydelse. Förslag till ändring af Regeringsformens 4 §, genom borttagandet af ordet ”allena”. Regeringsformen. § 4. Förra Perioden.
Ständer icke funna önska mera än att medlen dftfwo wät ariwände och alt de derföre i wederbörllg 0 dniug erhä'la redo»visning, förmodar jag art det bör instämma med deras afsigt , äfwensom med Nationens högsta s^.del okr Regeringens tv..r?ningssörmäaa bibekälleö, att ConstitulivnenS m-ni'g och bokstaf » anseende till disposition of Allmänna Medle , bitr noga uppfylld och »ogk ragip. I detta afs ende wägar lag äfwen hoppas att Rldderst.pet och Adeln jemte vswannämnde öfwer, tillägger den önston, akt Stare-Utskottet »vid St ts 6,'stagcn och hufwudlikilarnes uppgöra»»de endast löst c sig wid de mest allmänna behvftven för att lill hwart och ett anflä wiste summor, och lemna Regeringen att bestämma deiailierna s mt begagna belparmgarne, sä att de onmäi. das till möjeligaste fördel för del hela och igenom en fädan forwaftnjng blstwa för hwarje del mera tillräckliga. Dock lckwäi olilid med det förbehöll, att ehwad förfiyttning of nägon summa kunnat äga ruin, derföre alltid under den rubrique, hwortstl dn» bftiwit arstugen, mätte redomisos. E Pä detta sätt ssulle jag wäqa hopp s, «tt möjelig werksamhet för Regeringen, största för - Den 29 Januari»'. 1257 del för Nationen och en billig lättnad i StatsU'. ikstttts arbeten jemte ffylids mhet i ärendernos gäng och afförande, ffuiir ku ina winnås, och det är derföre jag wägar häruppä begära Heck Grefwen och LandlMarstalkens proposition. Grefwe von lantingshausen, Albrecht, conformerade sig med Friherre Legerström.
Man kan väl begripa, att jag inte vill se mitt namn scandaliseradt ... fi donc Hvad skulle man tro om min promenad hit? HALLMAN. Man kan tro att ni varit på Humlegårdstheatern. BARONEN. Humlegårdstheatern Det går inte för sig... Det låter så obscurt. HALLMAN. Nå säg då ert riktiga ärende, om det är mindre obscurt. BARONEN. Mon ami ... vous comprenéz en liten aventure... HALLMAN. Såå ... Jag tycker inte just att man skulle bli sämre om man besökte den anspråkslösa lilla svenska theatern ... der gäspar man inte åt kärlekspjunk, ... man ser inga herdar med skallmeja, -— inga flepiga herdinnor i baletten, ... inga franska bagateller, ... och derföre är det icke på modet ... man får se svenska scener på en svensk theater, och det kan man naturligtvis inte erkänna i vårt fransyska tidehvarf ... Mitt stackars fosterland, gråt du åt dina barn ... nej, du ser framåt och ler åt det kommande... Mon cher, ni blir så alteré ... Ni kan väl inte inbilla mig att ni preferar de der parodierna, som skrifvas af en bon vivant, en roué, som heter Hallberg ... Hall ... ja, det är något af bourgeoisie på Hall ... Hall ... HALLMAN. Hallman! BARONEN. Justement ... Det lär vara en dryckesbroder till Bellman och den der Kexél ... Den, som finge syn på den erkefiluren, jag skulle jouera af att se honom i lagens våld. HALLMAN. Han är en djerf och modig man, och låter nog inte saken komma så långt ... ehuruväl ... att kanske hans oförvägenhet störtar honom ... Jag är en vän till denna Kexél, herr Baron, och i fosterlandets namn önskar jag hans räddning.
I alla partiers intresse bör * Hansard, öfv. anm.man derföre uppmuntra de lokala parlamenten, på det politisk uppfostran måtte spridas. Sedan de nu uppnått det tjuguförsta året af sin tillvaro och sålunda hunnit till myndighetsålder, hafva de lokala parlamenten beslutit sig for att hålla konferenser. Ett hölls 1883 och ett föregående år. Vid det senare beslöts att i London bilda en » Lokal parlamentskomitté » för exekutiva ändamål. Det är äfven fråga om, huruvida icke lokala parlament kunna utöfva inflytande på landets lagstiftning genom en kombination, under hvilken deras vota skulle afgifvas rörande alla vigtiga allmänna frågor. Några af parlamenten, såsom i det Hacknev, skicka redan de af dem voterade reso lutionerna till premierministern, statssekreteraren för inrikes ärenden och till hvem som helst, dessa beslut kunna intressera. Det är likväl icke troligt att detta förslag skall vinna bifall, och ej heller är detta af någon vigt. Dessa lokala parlaments verkliga inflytande måste bero derpå, att de undervisa sig sjelfva och sina grannar genom att lära dem att hysa intresse för ämnen af större vigt än blotta lokalfrågor samt genom att vara sina principer trogna och vid val endast rösta på män, som representera deras äsigter. Att de lokala parlamenten skola hafva sitt ord att säga vid det kommande allmänna valet, kan icke af någon betviflas.Kan postverket hemlighålla tidningarnas prenumerationssiffra? Underdånig anhållan om suspension af en gninrilagsparagrafc Rörande denna omtvistade fråga for dagen har red. hänvändt sig till en jurist, hvilken, efter att i postverket hafva tagit kännedom om handlingarne i målet, meddelat oss följande fullt upplysande svar. I underdånig inlaga har redaktören af » Figaro », hr Hugo Nisbeth, hos Kongl. Maj: t nyligen anhållit, att förbud för Postverkets tidningsexpedition * med det snaraste måtte utfördas, att om de uppgifter å tidningsprenumeration, som af expeditionen tillställas vederbörande redaktioner, såsom uteslutande afsedda för dessa och såsom » dessa tidningars hvar för sig (? ) fullkomligt privata egendom », meddela upplysningar af hvad slag som helst åt utom stående personer.
De i samma fond anvisade 8 lägre Riddarhusstipendier hafva varit tilldelade Adolf Jacob Lagercrantz, Johan Fredrik Kröningssvärd, Yngve Rudolf Jägersköld, Oscar Silfversparre, Ernst Ivan Lagercrantz, Thure Albert Drakenberg, Friherre Ulrik Adolf 9 Robert Jerome Marcks von Wurtemberg, Axel August Ferdinand Rosentvist, Gustaf Axel Ludvig Drake, Erik Carl Johan Cederstråhle, Svante Carl Otto David af Sandeberg, Carl Wilhelm Engelbrecht Dalman, Axel Gustaf Tham, Thyco Libert Reenstjerna och Bror August Denis Hård af Segerstad, deraf de 5 sistnämnde ännu äro innehafvare af sina Stipendier. Af Bergenstjernska Testamentsfonden hvarå 3 Stipendier varit anvisade, men hvars tillgångar numera, sedan Enkefriherrinnan Johanna Fredrika Wrangel född Bergenstjerna, som derå åtnjutit en pension af 400 R:dr B:ko årligen, med döden afgått, lemnat tillfälle att, i öfverensstämmelse med Testators förordnande, inrätta ett 4:de Stipendie-rum och anslag för underhåll af en Kadett vid Kongl. Krigs-Akademien å Carlberg, hafva Stipendier innehafts af Svante Gustaf Carlheim Gyllenskjöld, Friherre Bror Fredrik Fägersköld, Erik Wilhem Casimir Planting Gyllenbåga, Carl Wilhelm Engelbrecht Dalman, Carl Abraham Tornerhjelm och Johan Gustaf Silfverstolpe, bland hvilka Planting Gyllenbåga och Silfverstolpe ännu äro vid sina Stipendier bibehållne, och har kadettplatsen blifvit tillagd Johan Elias Lagerheim, som fortfar att vara innehafvare deraf. De 3:ne frikadettplatser vid Krigs-Akademien, hvilka bekostas af Adeliga Kadett-skolans fond hafva innehafts af Friherre Ludvig Johan Philip Liljencrants, Bror Carl Eugéne Salomon Munck, Georg af Trolle, Claes Bernhard Rudolf Grönhagen och Folke Salomon Krusenstjerna, bland hvilka Munck och af Trolle blifvit utexaminerade och de öfrige ännu icke slutat sin kurs.
Med stöd af en sådan föreskrift, kan och hör Maga-, zins-Inrättningens företag i upphandlings-, väg, då de hafva för syftemål att erhålla Spannmål till gifne behof, ej betraktas sorn någon ovilkorlig skyddsanstalt att upprätt-, hålla sädesprisen, synnerligen då uppköpen efter omständigheternas föranledande mäst och kunnat verkställas inom samma Län, der undsättning till utsäde och brödföda blifvit reqvirerad, Så beskaffade upphand-, lingar hafva således icke blifvit anstälda i den afsigt att bibehålla sädesprisen inom vissa gränsor, utan såsom anfördt är endast och allenast för att erhålla Spannmål till undsättning, då sådan understundom från audre orter icke så tidigt, sorn behofven fordrat, kunnat anskaffas, I öfrigt må i underdånighet nämnas, att åtskillige Län i Riket, såsom Skaraborgs , Elfsborgs, Götheborgs och Bohus samt Calmar med flere, hafva så ojemn sädesproduction, att då afsättning på öfverflödige tillgångar i en del trakter sak-, lias, är i andra delar af ett och samma Län åter verklig brist på Spannmål, och det ofta till den grad, att öfverskottet i de förra icke funnits tillräckligt för de senare. i3:o Då Spannmåls !)cha li ni agen i U-. meå Magazin var flere år gammal och alls-, jugen utsigt gafs, att hvarken i undsättnings* Revisorers Berättelse. Väg eller genom försäljning, kunna derå på» räkna någon afsättning, ansåg Direction det nied Magazins-Inrättningeiis »fördel instämma, att bifalla Öfverste C. Åkerhjelm* ansökning, då derigenom i stället för gammal och länge magazinerad Säd, erhölls frisk och god Spannmål; hvartill dessutom kom i betrak» tande Öfverste Åkerhjelm® anmälan, att flere hundrade personer, vid Öfversten?
Ilan måste således bo på krogen, och då hemställer jag hvad en sådan trafik i längden kan medföra, och om den ej endast ger tillfälle åt några personer alt i krogstugan förspilla en tid, som de eljest kunde bättre använda. Man har åsyftat att genom denna försäljningsman controllera huruvida handlingarna af häradshöfdingen blifva vederbörligen med charta-sigillata försedda. Såsom gammal domare ber jag att få freda domaren från det obehaget att få denna controll inom sitt eget gebit , der ingen bör äga rättighet att intränga i huns angelägenheter. Det tillkommer ej chartae-sig.försäljningsmannen att tillse huru domaren handlar, utan delta tillkommer helt andra auctoriteter, och jag tror i allmänhet, att det ej är välbetänkt alt sätta embetsmännen i den belägenheten, att de vid hvarje steg skola hafva bredvid sig en person, som tillser huruvida de handla rätt. Funnes äfven controller öfver chartae-sig.försäljningen, så tror jag att icke heller de vore omöjliga att kringgå, och jig tror således, att det vore mindre väl betänkt att nu antaga detta Utsk:s förslag, då vi förut hafva ett godt stadgande i detta afseende. Jag fö're när mig således med dem, som begärt afslag på 17 §:n 3:dje morn., och får förklara, att hvad som finnes i nuvar. författning i detta afseende föreskrifvet är vida bättre än hvad Bevilln.Utsk. här föreslagit. Hr Den 3 Mars f. m. 65 Hr Edenhjelm: Frih. Leijonhufvud har så väl ulredt denna fråga, att jag finner öfverflödigt att vidare yttra mig derom. Man liar sagt, att man vill försöka en förändring i detta stadgande, för alt förekomma de missbruk, som nu äga rum. Dessa missbruk äro mig ganska väl bekanta, men jag tror ej att det är värre med dem, än med andra missbruk, som äga rum.
• -lii-v*. •; < - ■ : lii;/ !», . lif '■ -inbi. H.VJ -Ii; -I VI ' i il m-lil-iRtJ , ... ; ; ; AAij&U: v - ,. o -»AioA' K Jttli .• i nj . 1. ►•/;.' -l/il. (il '< ,;.;j • saf• i.;i;i• tiflisV ’t« br.u <iv.Jliit t.. .. -nu >t •» - to ^itfili^iu ~ i .. y. -f-.- "i;,- i i*- .i !. ■ i!*. -■ - åiii^ni . {fi ni r-Annov&< i;>i9&ut ’"v. guio« .iAiiWfi iiAt.Wtr', ■ ■ -! iGÖJ Hi :i'J 1c i :rl:n,'U:Ji) -n,'.'!.,!' • •i ■■ ■.. • : ■ ■ ;• i h■■ i' imjI i. • A , if vi iii ; •bnjilot i; -juiri’<yr:u » . ;i: i >.UJ; . •i.i-iio.-i 'i .. 'iA s ut; i•
Jag vill nu till sist i fri ofversättning meddela en till vårt ämne hörande österländsk berältelse. » Man kunde tydligt se, med hvilket välbehag den gamle ungkarlen och kvinnohataren för denna församling utbredde sin lärdoms skatter. H a n jämkade på sin krage, for med vänstra handen lång samt öfver det kortklippta, gråa helskägget, knep en smula ihop det högra ögat, ty till höger sutto de förhatade åhörarinnorna, och började berälta: » En magiker kom en gång till en gammal konung och gaf honom en ofantligt stor och präktig marmorvas, ett mästerverk af bildande konst. Konungen lät uppställa den i en sal i sitt slott, och alla hofmän, lärde, konstnärer och diktare strömmade till och med från rikets aflägsnaste delar dit för att få se det prisade konstverket. Det var i själfva verket en oförliknelig skapelse, Den i mjuka linier uppstigande, rikt utarbetade foten, den symmetriska resningen, den förtjusande rundningen, de rika ornamenten, den konstnärligt mejslade, af en guldring omslutna halsen f-amt slutligen, såsom en särskild egendomlighet, det slipade, med reliefer lörsedda locket af agat, som blott magikern var i stånd att öppna, allt skärskådades ifrigt af de närvarande. Men ett allmänt erhännande, en beundran utan vidare fanns icke. Här och där förmärktes till och med ett slags opposition: man stack sina hufvuden tillsammans, hviskade hvarandra i öronen, ryckte på axlarna och sade: Ja, det är visserligen mycket vackert, men. Den gamle konungen lade märke till dessa halfva erkännanden, och förargad gjorde han magikern uppmärksam härpå. Magikern trädde då med en vis mans lugn fram bland äskådarne och sade: » Ärade konstvänner! Den plastiska skönheten, den ädla formen, den rika utsirningen, med ett ord det yttre hos denna vas är icke hufvudsaken. Vasen är blott det enkla omhöljet för det öfver alla mänskliga begrepp värdefulla innehållet. Icke kärlet, utan hvad som gömmes darinom, är det beundransvärda. Däri ligger den skatt, som skall hänföra vårt folk och eftervärlden och lända dem till välsignelse.
(Dd) må ingen å benna (ångb upptagas, font tebe, mmft tre år före ben bag, bå biffens Stånber, enligt 2\ffsbagsfal(clfen, (Pola fammantråba, warit 23ruPsegare i Jiifet, eller ber ibPat annan faban näring, forn bårer till foråblingen af ITUnerabJlifrfs probucter. 2T>e waljanbe, forn, genom forenåmnbe fungorclfe, till walforråttnin? gen fallas, afgifwe jina refter, efter Jlifsbalertalet af beras tillwcrf? ningsfummor, antingen perfonligcn, eller mebelft befulfmagtigabe (Dm? bub, men alltib meb futna feblar, få beffaffabe, forn i 7/. §• jlabgas: (Dd) rofte bwarje wålfanbe blott på ££n t biftrictets wal?långb uppforb Perfon, bwaban od? benna långh bor, före walet, till be wålfanbcs efterråttelfe upplåfas. 17. §. 2:Dra mern. [ifla punften: ? ? ? ©e§a mebel (fela, för Qlorgarc? Stånbet, af SDlagiffraterne od), bwab fcrfWbt betråffar Sergsbrufens ^ull? mågtige, af be Cfenjlemån, forn SergsutfTylberne upptaga, famt för 33onöe?©tånöet ? ? ? ? 19. §. fiffa punften: ? ? ? afgående poll ofmerfanba. (Dfwer be wal till i\i£sbagsinån får Sorgare?Stånbet, forn, inför wifja illagifrrater, af SruBsegare anfallas, må bcfwår jemmål anföras bos konungens Sefa lin ingsbafwanbe i bet Han, ber walet blifwit forråttabt. Ilinge?
— Se så — blif nu inte ond, det är mitt fulla allvar. Jag är verkligen hans pappa — och mor hans var Elin, som tjente här. Nu skall Kersti ta honom i sin vård och vara som en mor för honom, ända tills, hm, ända tills, hm, fröken Beckman blifvit fru här i huset. Kersti hade god lust att fråga borgmästaren om mycket angående barnet, men vid fästmöns namn rynkades hans ögonbryn så olycksbådande, att alla spörsmålen fastnade på tungan. Till följd af befallningen bäddade hon åt Gunnar på v chåslongen i sängkammaren. Pojken tycktes befinna sig förträffligt i den nya bädden, ty ett leende lekte kring den lilla munnen, och det dröjde ej länge, förr än han somnade in. Så fort borgmästaren ätit qvällsmat, gick han in och lade sig. Den långa resan, den friska luften, de många sinnesrörelserna hade mattat ut honom, så att han genast foil i sömn. Under det Kersti och borgmästaren uppehöllo sig i sängkammaren, rusade Greta, städerskan, ner i kamrer Stenströms kök och berättade för pigorna, hvad som passeratder uppe; pigorna rapporterade det strax till frun; frun anförtrodde det åt sin man; kamrern utbasunade det för alla bekanta, som träffades på Stadshuset, och alla déqsa bekanta spridde sladdret från gård till gård, så att när borgmästaren vid tiotiden den följande dagen slog upp ögonen, fans det ej ett enda hus, der man inte hade reda på den stora nyheten. Borgmästaren brukade aldrig skära sig af rakknifven, men den morgonen skar han två djupa hak i kinden, ty han gaf Gunnar ilera blickar än spegeln. En sådan snall pojke dét var — ej ett enda skrik under hela natten! Då klockan slog elfva — den tid, han bestämt för ett samtal med Ebba — böljade han promenera af och an. Var det inte bäst att uppskjuta förklaringen till eftermiddagen? Åh nej — åh nej — intet dröjsmål. Han måste överrumpla Ebba, innan folk hade fätt henne i sina klor. Naturligtvis kom det att vanka tårar till en böljan, men han? glödande vältalighet skulle snart stilla hennes gråt, och med ögon, strålande af kärlek, skulle hon tacka honom, derfor att han lyssnat till .hjertats röst.
Ju mera tiden der nyttigt användes, desto mer blir äfven utom sammankomsterna att göra för ledamöterna, för att vara beredde till föredragning af flera mål. Att de skickligare ledamöterne behöfva använda en god del af mellantiden, till öfverseende af svagare kamraters arbeten, är en ursäkt, som man kanhända hört anföras, men som bör försvinna, när sjelfva föredragningen får sin rätta vigt och äfven den svagare blir nödsakad att dertill vara så beredd, som han vill det försvara; ty han nödgas då att genom ansträngning afhjelpa sin underlägsenhet, eller ock, i fall detta icke låter sig göra, då frånträda befattningen. Hofrättsledamöternes lönevilkor äro nu mera sådana, att skickliga sökandes täflan om erhållande af deras platser ej kan saknas. Utom den tidsförödande uppläsningen af alla handlingar, hörer man stundom öfverklagas äfven den tidsförlust, som vållas af besväret att under sammanträde justera alla expeditioner — ett besvär, som växer i den mån, man icke vågar förlita sig på en mindre skicklig föredragande. En sådan klagan kommer alt försvinna, när föredragningen blir, hvad den bör vara. Ty den som förmått åstadkomma denna, bör ej sakna förmåga att uppsätta en dom eller kontrollera uppsättningen deraf. Referenten äger vid justeringen naturligen lika vitsord och ansvar, sorn vid föredragningen; och i lottade mål är således ej skäl, att sammanträdestiden upptages med läsning och granskning af expeditioner. Äfven i andra mål bör detta kunna undvikas och en ledamots befattning med justeringen i de liesta fall vara tillräcklig. Utomordentliga eller synnerligen vigtiga fall alltid undantagna. Min afsigt var liar icke att komma in på ett lagförslag. Jag vet icke, om lag i detta ämne är af nöden. Den åsigt, jag framkastat, skulle troligen dessförutan kunna löljas, då den, sorn verkligen följes, lika"litet är i lag påbuden. Så vidt jag kunnat utröna, skall denna i samtliga Hofrätterna vara väsendtligen enahanda. Någon annan orsak finnes då ofelbart till olikheten — 41 — olikheten i arbetets fart; och om denna orsak afhjelpes, är kanhända idéen till en lättare arbetsmethod öfverflödig.
På det material, som användes, när bränvinstillverkning sker af öl eller dricka, »med 4/4 sk. per pott — härunder inbegripas icke öljäst och bärme, när de be »gagnas såsom jäsningsmedel.» Skatten, påbuden efter detta beslut, skulle för den produktion, hvilken kommissionen förutsatt, samt under förutsättning af att de nuvarande proportionerna för mäsken blefve oförändrade, utgöra 500,000 Spd. årligen, räknadt till 5 sk. per pott för 42 millioner potters produktion. Kommissionen antyder derefter huru den har tänkt sig, att man bör ordna kontrollen, hvilken för öfrigt i sina detaljer bör bestämmas uti sjelfva instruktionerna. I detta afseende vill departementet endast anföra, att kommissionen antager, att, för att kontrollen må kunna handhafras både dag och natt, på landet 2:ne kontrollörer böra anstäilas jför hvarje bränneri, när det deremot torde låta sig göra i städerna, att 2:ne bränneriers kontrollering öfvertages af 2:né personer, samt att öfverkontrollörer böra anställas, nemligen en för Aggerhuus, Smålänenes, Buskeruds, Jarlsbergs och Laurvigs samt Bratsbergs amter, en för Hedemarkens och Christians arnter, 2:ne för Throndhjem och den sydliga delen af Nordlanden, samt en för den öfriga delen af riket. Kommissionen öfvergår derefter till en undersökning af huru stora omkostnader, kontrollen kan antagas medföra. Detta beror på svaret på dessa 2:ne följande frågor, nemligen: 1) Huru många brännerier kunna antagas skola blifva i gång under förut anförda vilkor, samt 2) Huru länge hvarje bränneri kan antagas skola vara i verksamhet. Med hänseende till den första frågan, anför kommissionen följande: »Fastän det naturligtvis icke med någon visshet kan förutsägas, huru många brännerier komma att blifva i gäng, tror kommissionen dock, att hon kommer det rätta någorlunda nära, om hon till grund för beräkningen lägger det antal brännerier, som under sistförflutna år varit igång, och jemför deras produktion med den, hvilken kommissionen trott sig böra för framtiden utsätta såsom minimum för hvarje bränneri, nemligen -1,500 potter dagligen.
4 Afd. 3 Band. 4 Haft. 1 2 Stats-Utskottels Utlåtande N:o 445. att af åkergrödan, 32 tunnor, nätt och jemnt 11 personer kunde på mantalet underhållas i anseende till det ringa bidrag, som till deras underhåll vore att från ladugården påräkna; alt efter samma beskattningsgrunder erfordrades för ^ mantal åkerjord allenast för ett tunnlands utsäde eller med 4§ vilkor Kongl. Maj:ls nådiga skrifvelse till Kongl. Kammar kollegium af den 19 December 1829 bestämmer, 2:ne tunnland, hvaraf det ena tunnlandet måste hållas i träde och det andra afkastade i bästa fåll 4 tunnor korn, samt i afkastning af ängarne 7\ parman eller 360 \M. hö, deraf underhåll kunde påräknas för ej stort mer än en person samt vinterföda med tillhjelp af halmfodret för 2:ne kor och ett fårkreatur; — alt då Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853 tillåter att hemman få utan föregången undersökning klvfvas till ^ mantal, men Kongl Förordningen den 19 December 1827 stadgar, att för besutenhet å hemmansdel erfordras sådan afkastning deraf i vanliga år, att åboen kan påräkna bergning och utgöra utskylderna, hvartill ansetts oundgängligt sä goda egor af åker, äng och betesmark att, med begagnande af tillgängliga odlings-lägenbeter, ett hushåll af 3 arbetsföra personer kan underhållas samt en häst eller ett par oxar, 2 å 3 kor och 5 får eller getter kunna födas, en samtida tillämpning af dessa författningar i Westeroch Norrbottens län ej kunde ega rum, enär mantal, skattlagdt efter 1773 års skaltläggnings-melhod, ej gåfve den afkastning 1827 års Förordning bestämmer såsom vilkor för besutenhet; — samt att de menliga följderna af nämnde method redan visat sig i flera hemmans iråkade ödesmål och sannolikt skulle blifva ännu mera olycksbringande, sedan skogarne upphört att lemna tillgång till bestridande af ett hemmans alla utskylder och åboens derå lefnadskostnader.