Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hernösand, och nybyggande af Landtsta/s-embe:shus derstädes; — och har E. K. Maj:t nu, med lillkännagifvande att delta anslag, i följd af inträffade hinder, ännu icke blifvit begagnadt, föreslagit, att detsamma mätte fortfarande ställas till E. K. Majlis förfogande för den händelse, att aftal rörande inköp af residenset och plats för einbetshuset, på de af E. K. Maj:t och Rikets Ständer redan bestämda grunder, kunde mellan Kronan och Hernösands stad framdeles bringas lill stånd. Beträffande den föregående behandlingen af detta ärende, hafva Rikets Ständer inhemtat alt, sedan i anledning af den år 1856 ånyo väckta frågan om inlösande för Kronans räkning af det staden Hernösand tillhöriga Wesler-Norrlands läns residens äfvensom om uppförande af Landtstals-embelshus derstädes, E. K. Majit anbefallt Länsstyrelsen att inhemta yttrande af nämnde stads Borgerskap, om och på hvad vilkor staden vore beredd att lill Kronan upplåta någon för berörda ändamål passande tomt i residensets närhet, och under hvad vilkor staden ville lill Kronan öfverlåta uuvarande Expeclilions-Uiskottets Förslag till underd. Skrifvelse A:o 196. 135 länsresidens-byggnad, derför staden ditintills af Kronan uppburit årlig hyra; samt Borgerskapet härpå dels svarat, ali Borgerskapet vore villigt att af en i residensets närhet tillgänglig, vid södra sidan af torget och den så kallade Packarlafven belägen tomt till landtstalsbyggnad afstå en sträcka närmast residenset af 38 alnar i längd, med behöflig och efter belägenheten lämpad bredd, mot rättighet för staden att i den blifvande landtstats-byggnadens jordvåning få nödig lokal till förvarande af stadens brandsprutor och inredande af våghus sig kostnadsfritt upplåten, dels förklarat, att staden vore benägen till Kronan alslå nuvarande residenshus i befintligt skick, emot en summa af 10,666 B:dr 32 sk.
Staisoch Bevillnings Utskotten: * Grefve Spens’s, Carl Gustaf, den 10 dennes eftermiddagen på bordet lagde motion, angående portofrihet för Riks-Ståndens Prötocol! och Bihanget vid innevarande Riksdag. Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskotten Herr Stjernstams, Ludvig, den 15 dennes på bordet lagde Memorial, om anslag å Stat för en ProvincialLåkare i Norra Halland. LagUtskotteti 1) Riksens Stånders Justitiae-Ombudsmans den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde Embets-Beråttelse, jemte de af åtskilige Ledamöter, i anledning deraf denne dag afgifne yttranden* 2) Herr Gyllenrams, Carl Anton, d. 15 dennes på bordet lagde Memorial, om upphäfvande af Förordningen den 4 Julii 1817, som endast yfssa timmar på dygnet, tillåter gästning å näringsställen. Lag - Dm 18 Féiruarii, '■ [ LagJamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten i 1) Herr Gripenstedt, Jacob, den i5 dennes på bordet lagde Memorial, om åtgärders vidtagande till skogarnes fredande och skogs-planterings befrämjande, jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne denne dag algifne yttranden. 2) Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, motion om öfverseende af de oeconomiska författningarne. Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskottet; i) Herr af Darellis, Isaac, den i5 dennes på bordet lagde Memorial, om åndrade terminer för Städernes Upsala och NorrTelge Höstmarknader. 9) Herr Gripensvärds, Fredric Adolph, d. l5 dennes på bordet lagde Memorial, om rättighet, att till brännvinsbränning begagna pannor af hvilken form som helst, jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden. 3) Herr Réenstjernas, Nils Svante, den i5 dennes på bardet lagde Memorial, om upphåf - Ridd. o. dd.
Derest frågan gällde en stor princip, skulle jag visserligen icke vilja proklamera den sats, att man skulle afsluta en diskussion, derföre att frågan redan vore afgjord; men nu är icke fråga om en princip, utan allenast om en siffra, och vid den torde det icke vara skäl att länge uppehålla sig, när beslutet, som Ståndet fattar, icke kommer att inverka på slutliga resultatet. Jag röstar för Stats-Utskottets hemställan, och, medan jag har ordet, vill jag nämna, att jag, med anledning deraf, att äfven de öfriga momenterna af denna punkt äro med R. St:rs rätt redan afgjorda, icke kommer att öfver dem yttra mig, hvilket jag annars, särdeles hvad mom:t c. och dess ytterligare 3.000 gevär angår, visst ej skulle underlåtit. Frih. Beck-Friis, Joachim Tavast: En värd ledamot af Stats-Utsk:t har visserligen uppträdt för att besvara Gr. af Ugglas’ fråga, på hvad grund Utsk:t bestämt sig för den ifrågavarande siffran; men då den värde ledamoten i sina uppgifter begått ett fel, tager jag mig friheten upplysa, huru med saken sig rätteligen förhåller. K. M:t begärde vid sisth riksdag ett anslag af 30,000 rdr, för att användas till aflöning åt instruktörer för skarpskyttarne, hvilkas antal då ansågs utgöra vid pass 20,000 man. Sedan nämnde tid har emellertid skarpskyttarnes antal fördubblats, så så att det f. n. utgör något mera än 40,000 man. Efter samilia beräkning, som vid förra riksdagen, skulle således nu för ifrågavarande ändamål erfordrats 60,000 rdr, men då skarpskvttekorpserna, lill följd af under tiden förvärfvad större öfning och skicklighet i exercis, icke borde numera vara i behof af lika stort antal instruktörer, enär sådana kunde påräknas bland de mera försigkomna skarpskyttarne, ansåg sig StatsUtsk:t böra bestämma siffran till 50,000 rdr. De herrar, som ogillat alt Stats-Utsk:t höjt den af K.
År 1849 skedde omläggningar å Sevedbåthsgatan, Drottninggatan, Handtverkaregatan, Kaplansbacken, Appelbergsgatan, Repslagaregatan, en del af Hötorget, Bergsgatan, Lindbergsgränd, Norrlandsgatan, Norrlullsgatan, Sibillegatan, Roslagstullgatan, Surbrunnsgatan, Styrmansgatan, Munklägersgatan, Luntmakaregatan, Johannis Brunnsgränd, Styckjunkaregränd, Trädgårdsgatan, Kungsholmstorget, Skeppsbron, Spetsensgränd, Helvetiigränd, Dryckesgränderna, Gaffel-och Pelikansgränderna, Tjärhofsgatan, Lilla Skinnarviksgatan, Catharina Östra Qvarngränd, Lilla Glasbruksgatan, Hökensgränd, Pilgatan, Stadsgården, Besvärsbacken, Högbergsgatan, Öfre Badstugugalan, Peter Myndes backe, Catharina Vestra Kyrkogata, Långholms Tullgård, Hornstullsgatan, Stora Glasbruksgatan och å Stadens vägstycke utom Norrtull, till en areal af 11,399 qvadratfamnar. Förvaltningens utgifter för nämnde år utgjorde 45,609 R:dr 1 sk. 7 rst. Banco. Omläggningsarbeten under år 1850 verkställdes å Handtverkaregatan, Adolf Fredriks Södra Kyrkogata, Lilla Vattugränd, Norrlandsgatan, Beridarebansgatan, Drottninggatan, Riddaregatan, Skeppsbron, Svartmangatan, Skomakaregatan, Storkyrkobrinken, Trångsund, Timmermansgatan, Bengt Ekenhjelmsgatan, Skolgränd, vid Nya Slussen, Hoparegränd, samt åtskilliga ställen i Staden samt på Norroch Södermalm, till en areal af 11,380 qvadratfamnar, hvarjemte grusningsoch bergsprängningsarbeten företogos å åtskilliga ställen, hvarest sådant af behofvet påkallades. Samtliga utgifterna för detta år uppgingo till 44,541 R:dr 25 sk. 3 rst. Banko.
Landtm., att beträffande den fsrevide punkten, deruti Utsk:t hemställt om anvisande af ett anslag å 20,000 rdr såsom bidrag till upförande af en läroverksbyggnad i Oskarshamn, hade yrkats dels bifall till samma hemställan, dels afslag derå, och dels slutligen af Hr Hjärne, att R. o. Ad., med afslag å Utk:ts förslag, måtte för ifrågavide ändamål bevilja ett låneunderstöd af 20,000 rdr under enahanda vilkor, som blifvit bestämda för åtnjutande af, låneunderstödet till upförande af en läroverksbyggnad i Jönköping. Efter framstälda samt med blandade ja och nej besvarade propos:r å samtlige ofvanberörde yrkanden, förnyades propos. på bifall till UtBk:ts hemställan och besvarades med många nej jemte åtskilliga ja, hvarefter ytterligare propos. på afslag å samma hemställan gjordes, dervid svaren utföllo med många ja tillika med några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan Frih. Raab begärt votering, samt R. o. Ad., uppå .H Exc. Hr Gr. Landtmilis framställning, beslutat, att bifall till tUskits ifrågavide hemställan skulle inrymmas uti den ena af proposma vid den blifvande voteringen, uplästes och godkändes följande voter.propos.: »Den som bifaller StatsUtskits hemställan uti 25:te punkten af Utlåtit N:o 178, ronde anslag till en läroverksbyggnad i Oskarshamn, röstar Ja i den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. nämnde hemställan.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 7. Hr Hjärne; På samma skäl som jag vid de föreg;de punk* terna röstat mot de begärda anslagssummorna tilt skolhusbygguaders i åtskilliga städer upförande, ser jag mig äfven nödsakad för konseqvensens skull att tillstyrka R. o. Ad. att afslå Utsk:ts i förev:de punkt gjorda framställning. Hr Olivecrona, Knut:
det Kongl. Majit måtte tillåta, att de, som under vakans förestå lediga länsmanstjenster, få såsom arfvode åtnjuta de dermed följande löneförmåner, dock att, på det icke sådant må föranleda till underlåtenhet alt tjensterne genom fullmakter tillsätta, tillika må stadgas att dylik disposition icke finge fortfara utöfver någon viss tid, utan att förhållandet anmäles hos Kongl. Majit och nådig tillåtelse till fortfarandet erhålles. Departementschefen anmälde härjemte, att sedan, genom Kammar-kollegii utslag den 23 April 1844, förmedling beviljats i den på landskamererarelönen i Skaraborgs län indelta spannmålsräntan för Lerdahla qvarn, Kongl. Majit, uppå Financedepartementets föredragning den 27 Augusti 1846, förklarat att ersättning för den landskamereraren sålunda frångångne spanmål, 34 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, skulle påföras öfverskotten å statsverkets inkomster, intilldess vid nästa statsreglering motsvarande anslag kunde varda å stat uppfördt; samt att Kongl.
Jag önskar derföre, att en tid må föreskrifvas, kanske möjligen Tio År, om behörig tillgång till Landtmätare beredes, inom hvilken alla Hemman borde vara uppmätta och på Chartor uppfattade, och borde för underlåtande att fullgöra denna förbindelse ett lämpligt vite utsättas, hvartill den vore förfallen, som icke med bevis kunde styrka, det han hos Landshöfdingen sökt, men ej erhållit Landt - Den 11 Maj e. m. mätare-biträde. Med kännedom att ett stort antal Hemman icke i sednare tider äro affattade. inser jag ett binder för fullgörandet i nuvarande inskränktare antal Landtmätare, men om jag icke befarade motsägelse, skulle jag, i afseende på angelägenheten af ända* målet, gerna tillstyrka såsom ett medel att vinna det, att de som ifrån bevärings-ålderns början vore af LandtmäteriCoitoir >t godkände att sjelfve föra en Landtmätarenka och mätning behörigen förrätta, skulle emot förbindelsen att i fem år utan afbrott verkställa mätni' gar, med lika förbindelser Och rättigheter som Landtmätare, anses der. igenom hafva Beväringspligten uppfyllt. I sammanhang dermed anser jag, det ej allenast Kronans tillhörigheter, af Hemmans Allmänningar och Recognitions-skogar, borde efter föreskrifter slutligen uppmätas och affattas, utan äfven, till uppfyllande af ett större ändamål, borde, med undantag af enskiftes-förrättningar, hvilka vunnit ett äfven så gagneligt som orubbligt bestånd, alla öfriga Landtmäteri-förrättningar af de skickligaste äldre Landtmätare, med biträde af gode män, likasom vid Enskiftes, granskas och ny delning föreslås, som genom Storskiften närmade sig till Enskiften, der de sednare ansågos icke äga rum; att i följd deraf alla samhälligheter upphörde, och full enskildt ägsnde rätt hvar och en tilldelades* utan hinder af de äldre öfverenskommeiser* och inrättningar, sorn deremot kunde vara stridande, äfvensom att vägar öfver JJyr
Ocb bur* kongl* 2D?aj:t Perjemte i råPet anbefallt ©taté*(£on* toiret att gå t författning om npa formulairerb upprättanPe föt Pe färflilPa 03erfb rebogörelfer, forn enligt bwaP oftuan omför* maleb, böra uti 0tifb*bufmuPbofen inflpta, äfmenfom att t farn* tåp meP mePerböranPe S53erf ocb $luctoriteter tittfe, att nämnPe rePogörelfer må funna afflutab ocb bliftoa tillgänglige inom Pen tiP, forn för rifb'-bof(Iutet erforbrab. ©nligt fKifetb 0tänPerb i fantmanbang meP beräfningen af 0tatb-merfetb infontfler för år i83o ocb påföljattPe år an* mälPa beflut, bär kongl. 0?taj:t t råPet förorPnat, att Pe fär* flilPa £anbbböder, forn förut blifmit öfroer 5lttmänna 33ett>ittnin Pet rePan n>iP flutet af år 1828 mePPelaPe ffaPganPe, att Pepofittoner i £anPt;0länterierna, forn På gmarffått i 10 år ocb Peröfmer, etter forn Perefter blefmo 10 år gamla, borPe uppfagab titt återlpftning inom natt ocb år, famt att bvaP forn efter Penna tiP ej i behörig orPning uttogeb, fomine att på färflilP räfning infättab i danfelt, för att feber* mera Pifponerab etter omfättab titt 0tatbmePel på fatt kongl. 29laj:t mitte fratuPeleb i SlåPer förorPna.
Skulle den likväl antagas, kunde det ej, då ordalydelsen är tydelig, ske på annat sätt än det 83 § i Regerings formen, om förklaring af Grundlagen i allmänhet, stadgar, nemligen genom Constitutions Utskottets hemställan till Ständerne och deras Riksdagen derpå tagne beslut; i hvilket fall tillika all tillämpning deraf till de väckte frågorne lika länge borde upskjutas, och dessa således ej förfalla, utan emedlertid blifva hvilande. Jag högaktar de personers djupa kännedom af Regerings formens esprit och afsigter, som antingen deltagit uti förtjensten af dess sammansättning, eller längre tid än jag uti dess tillämpning; men jag bekänner mig ej finna den tanken: att frågor i detta Utskott, då 2 Stånd stadna emot 2, böra förfalla, enligt, hvarken med Grund lagens esprit eller ändamålet af Constitutions Utskottets inrättning. Wigtigär utan tvifvel den sanning att hvarje god Regements författning bör bära uti sig sjelf grunderna till sitt försvar och sitt bestånd i framtiden; att densamma ej bör lätt öppna vägen för kitsliga anfall och försök till förändringar; men denna säkerhet är för vår Regerings form tillräckeligen bevarad, först uti Constitutions Utskottets rätt, att genom 3 Stånds pluralitet, förkasta alla onyttiga eller skadeliga frågor, och på detta sätt aldeles hindra dem att komma till Ständernas pröfning; för det andra, genom nödvändigheten af de 5 constitutionella rösternas, Konungens och de 4 Riks Ståndens, öfverensstämmelse, innan en förändring kan blifva gällande. Den förmodade meningen af Grundlagen, att väckta frågor, i sådane fall som det närvarande, böra aldeles förfalla är således onyttig; men den är äfven skadelig; emedan den i många fall skall hindra vigtiga förslag och motioner att tränga fram till öfverläggning hos Nationens representanter.
Utskottens förslag innehåller blott, att då fråga yppas om skatteköp å Kyrkohemman i Halland, bör, innan denna fråga af de administrativa myndigheterna afgöres, i Domstolsväg pröfvas, om Kyrkan eller Kronan har äganderätt till del ifrågakomne hemmanet, och denna sak synes mig så enkel och så öfverensstämmande med det enda för mig Den io September f. m. fattliga begrepp om rätt och orätt, att jag, till följd af samma opinion, som legat till grund för min röst inom Utskotten, i förening med de mest giltiga Statsekonomiska skäl, ej kan annat, än tillstyrka bifall lill Utskottens Betänkande. Herr Rosenblad: Bästa beviset för svagheten af de skäl mina motståndare anfört, är just, att för tillvägabringande af Åboernes rätt till Skatteköp måste man tvärtemot all Lagprincip på förhand förordna om ovilkorlig! anställande af Rättegång, dervid man insmyger en helt egen Rättegångsordning, i det man ålägger Kyrkorne alt, ehuru Svarande Parter, bevisa sin rätt, och Kronan ett Ombudsmanskap för Aboerne. Äfven med äfventyr att få se Jan Bengtsson och Ola Hansson, med deras fruktansvärda anhang på Riksdagen i Westerås, vara i antågande, hvarför en värd Talare yttrat någon farhåga, kan jag icke underlåta att försvara Kyrkornes rätt, samt förnya min begäran om proposition' till afslag af Betänkandet; och jag anhåller derjemte på förhand om Votering, i händelse pluralitetens mening, i enlighet med min, derförutan ej kan utrönas. Friherre Wrangel: Då endast 2:ne Talare yttrat sig till Kyrkornas fördel, men flere till Åboernas, anser jag öfverflödigt upptaga Ridderskapet och Adelns tid med Den io September f. m. io5 vidare yttrande i sjelfva hufvudsaken, hälst jag förmodar, att något hvar redan stadgat sin öfvertygelse i ämnet; och jag vill derföre blott tillägga några ord, i anledning af Herrarne af Billberghs och Rosenblads senare anmärkningar.
Ingeborg stod klädd i sin långa, svarta silefvande praktiska lifvet och blifver en be» Nå, hvad vill pappa för något? » denklädning, färdig att gå till kyrkan med ståndsdel af detta lif själft. » Det är inte pappa, som skickat mig, » sina föräldrar. Enligt bruket hade hon fått åtskilliga presenter af föräldrar och släktinDet är damernas uppgift att så att säga sade Ingeborg skyggt. Han fortsatte att klappa henne på handen. gar, bland annat en guldklocka af sin far lefva in denna beståndsdel i vårt dagliga lif, och en brosch af sin mor. Hon hade satt » Nå, hvad vill mamma då? » så att den till sist blifver en del af oss själfva, som vi ej längre kunna efter behag bjuda farIngeborg såg upp. Den half hviskande topå sig dem med försök att inte bry sig om väl, för att i fall af nöd åter taga till nåder nen, de plirande ögonen under de sammandem. I dag ville hon inte länka på dem. igen. dragna, hvita brynen och det mystiska smiMan hade redan burit in ytterkläderna och Först när vi kommit därhän, hafva vi funnit let kring de tunna läpparna sade henne haskulle taga dem på, då jungfrun kom med den sanna realismen i vårt fysiska lif, ty då stigt, att han trodde henne vara där i och ett nytt paket till fröken. står det i samklang och ej i strid med orubbför någon hjälpsökning, som föräldrarne icke Det innehöll ett etui med en vacker brilliga lagar, som intet mänuiskosnille förmår själfva ville andraga. Hon visste, att han en lantbrosch och vid sidan låg ett visitkort. gång haft någon penningaffär med hennes far, Gifvaren var farbror Örn. ändra. Fadern rynkade pannan, då han fick se Här har kvinnan ett rikt och tacksamt aroch att det ledt till osämja. betsfält, men utan hennes bistånd bär det fältet Denna misstanke frammanade med ens hen kortet. - aldrig mognad skörd. nes stolthet. Hon reste sig plötsligt och lade » Om du vill som jag, Ingeborg, » sade han, sitt lilla paket på bordet. » så skicka vi igen det.
Biffen min enda idol! Skål för er alla, gutår!» Han tömde sitt glas. En tår, en skaldetår föll deri – och en annan tillrade ned på de olycksdigra, nu reparerade permissionerna. I detsamma kastade han en blick ut genom fönstret. En lång gestalt skymtades i parken. Det var tant Annika, en gammal, men rik syster till Majoren. En idé for genom Freudenburgs hjerna. »Mister du en, stå dig tusende åter!» Han hastade ned i parken. I en skuggig berså höll tant Annika på med att plocka hallon. Freudenburg rullade fram på sina tjocka ben, tog fram en nytvättad näsduk som han bredde på marken och föll på knä för tant Annika. Hennes rodnad var rödare än hallonens. »Hebe! Venus! och Juno! O, kasta din blick ned i stoftet, Här för din cendrillonsfot krälar en ovärdig mask. O, men han älskar dig högst af alla skapade väsen. (Killen och biffen och guld minus – men i parentes). O, låt min trånande arm få sluta sig rundt kring din midja, Skänk med din svällande mund kärlekens kyss uppå min. Men – om ni stöter nu bort min aldrig utslocknande kärlek, O, då störtar jag mig ned uti afgrundens djup!» »O, Gud! Freudenburg! jag älsk ar dig!» suckade den sköna med nedslagna ögon. Freudenburg klef opp på en bänk och röfvade den första kyssen från hennes läppar. Hon lyfte honom ned igen och de vandrade upp mot gården, försjunkna i ljufva drömmar. De blefvo gifta. Men det påstås att Freudenburg efter bröllopet aldrig mera talade på hexametrar. Han begagnade blott »suckarnes språk». Spöket. Roman. (Aug. Blanche.) Första Delen. Natten. Midnattens timma slog. Det var en kall vinternatt. En högrest mörk gestalt i mörk kappa och med hatten djupt nedtryckt i pannan stod och tog sig en funderare på artilleriplan i Stockholm. A propos – Artilleriplan, så är det märkvärdigt att denna vackra plats skall i evighet vanprydas af de ruckel som på norra och södra sidorna omgifva den.
För fortskyndande af diskont-utredningens afslutande, berättigade; Fullmäktige redan vid 1828—i83o års riksdag ej allenast alt lill pröfning och slutligt afgörande upptaga inkommande anbud att i ackordsväg eliel medelst erläggande af något visst belopp liqvidera f. d Filial-diskonterna; återstående fordringar, utan ock att för de sålunda liqviderade fordringarm meddela vederbörande gäldenärer bevis om frihet från allt ytterligare kraf "Vidare öfverlemnades åt Fullmäktige vid näst derpå följde, eller 1834 oc^' i835 års riksdag, alt förordna oin afskrifning af hvarje sådan fordran, för hvilken, enligt hvad upplyst och styrkt vore, någon betalning icke kunde erhållas; varande Fullmäktige slutligen, genom 202 § i det för Riksgäldskontoret nu gällande reglemente, ålagda alt, efter infordrandet af nödiga ansedda upplysningar, åtminstone livart annat år eller före Rikets Ständers Revisorers sammanträden, undersöka och pröfva, hvilka återstående lånefordringar, ulan äfventyr af förlust för det allmänna, kunde afskrifvas, sedan utröndt och, så vidt möjligt, styrkt blifvit, att icke den ringaste tillgång för samma fordringars godtgörande till större eller mindre del finnes att påräkna; dock skulle Fullmäktiges i sådant afseende vidtagna beslut underställas Revisorernes serskilda granskning oell bedömande; hvarefter de af både Fullmäktige och Revisorerne medgifne afskrifningar borde i diskonternas räkenskaper verkställas. För öfrigt anser sig Utskottet böra erinra, hurusom, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste riksdag derom fattade beslut, en viss, med 1845 års slut tilländagången preskriptionstid för anmälandet af sådana fordrings-unspråk emot Riksgälds-konlorets styrelse som kunde härleda sig från dess befattning med f. d. Filial-diskonternas utredning, blifvit af Kongl. Maj:t under elen 24 Oktober i844 1 nåder fastställd och till allmän efterrättelse kungjord. Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 244.
Häradshöfdingen följde dem hack i häl, han beundrade den storväxta bondkvinnans raska sätt att röra sig, hennes kraftfulla kropps resliga hållning och hennes höfters, armars och bens runda former ..., synd att hennes språk och sätt var vildinnans hennes själ lika litet utvecklad som ett af skogens djurs. Kunde man tänka sig större motsatser än dessa två, den ena en förfinad och förvekligad baldocka, bleksotsaktig och en smula hysterisk, när något gick henne emot, och den andra, fullkomligt omedveten om allt i världen, undantagande naturen omkring henne, så att hon icke ens förstod att vara generad för sina stora, bara och smutsiga fötter, sina nakna armar och nakna hals, illa skyld af det grofva oblekta lintyget, som helt vårdslöst var hopbundet öfver det höghvälfda, solbrända bröstet? »Kom för all del med in», hviskade den unga frun till sin man, »hon ser ju ut som en människoäterska ... uh! har du parfym på din näsduk, min cypre är för svag? De voro nu inne i ett slags salong med möbler, som en gång varit både moderna och nya, men som nu, belysta af sommarsolen, tydligt uppenbarade sitt urblekta tillstånd och det sorgliga inflytande tiden utöfvat på dem. Här och där framskymtade en smula förgyllning på stolarnes och soffans trävirke, och på resterna af öfverdraget kunde man se att tygerna, som användts därtill, varit dyrbara. En stor spegel med ram af metall hängde liksom i skamvrå bakom ett skåp, spindelväfvar och damm fördunklade dess vackert slipade yta, rost vanprydde infattningen och ramens ornamenter. I ett af rummets hörn hade man arrangerat ett slags garderob medelst en gardin, bestående af resterna af ett präktigt, kinesiskt silkesdraperi, hvars mönster utfördt i gobelinväf utgjordes af åtskilliga onaturligt skapade fantasifåglar, spatserande i ett landskap af små träd och stora blommor, hvilka tycktes växa och ha rot i en märkvärdig sjö af rosenröd kulör. Bakom denna gardin tittade ett par smorlädersstöflar, några underkjolar och en rock fram; vidare dolde den till hälften något porslin och en bunt groft ullgarn.