Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som godkänner Utskottets förslag, att å Jern: smidt eller valsadt: B ätteloell Plattunder | tums tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, knipoch fyrkant-, af | tuni och derunder, Skäroch Klippjern, Saltpanneplåtar * tum tjocka och deröfver, samt af 12 tums bredd och deröfver, bör bestämmas 10 sk. 8 r:st. utförselstull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, (l:a alternativet) antages Ridderskapets och Adelns beslut; (2:a alternativet) antages Borgare-Ståndets beslut. Utskottets förslag i Utlåtandet N:o 30, enligt hvilket å denna artikel blifvit bestämt 33 R:dr 16 sk. värde Sk© St. v., förbud mot införsel och 14 sk. 3 r:st. utförselstull, är af Presteoch Bonde-Stånden gilladt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ansett artikeln böra, med värdets bibehållande, tillåtas till införsel mot 9 R:dr Sk© St. v. samt fritt från afgift kunna utföras. I händelse sislberörde beslut icke frånträdes, utan omröstning måste försiggå, hemställer Utskottet, alt först må voteras angående införseln, sålunda: 156:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att Jern: smidt eller valsadt: Plåtar, oför tennte, under | tum tjocka: af till och med 6 IM vigt stycket, skola till införsel förbjudas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, so Bevillnings-Utskoltets Memorial, N\o 41. kominer denna artikel att lill införsel tillålas mot en lull af 9 R:dr Sk® St. v. Samt sedermera angående utförseln enligt en så lydande proposition : i D^to. Den, som gillar Utskottets förslag, att Jern: smidt eller valsadt:
Med hvilken förskräckelse erfor jag någon tid härefter rygtet om R s betydningsfulla umgänge i Hofrådet B s hus och huru smärtande blef mig icke nu, hans allt längre uteblifvande ifrån mig. Då jag en dag, vid hans rart inträffande besök, under tårar, vågade fram med en fråga, angående hans täta påhälsningar hos Hofrådets, log han blott lakoniskt deråt, samt sporde om jag verkeligen i dem kunde se annat än ett tvångfullt antagande af Hofrådets plågsamma artigheter, och om jag kunde tro, det han på en varelse, dylik med den lilla gråtmilda enfaldiga Fröken B., på hvilken han väl kunde kosta litet gyckleri, ville, eller kunde offra en enda förnuftig tanke. Lugnad af dylika försäkringar, emotsåg jag åter i hoppet ljusare tider, då till min outsägliga förskräckelse, jag i hast upptäckte de rysvärda följderna af min svaghet. Jag hastade nu att delgifva R. mitt bekymmer, i hopp att han med alldra första skulle skrida till fullbordandet af vår förening, men, o Gud! föreställ er min förtvillan, då han med någon häpnad i sin blick förklarade mig densamma på ännu några år icke kunde försiggå, emedan han nu mera icke såsom förr, berodde af sig sjelf; att en ägtenskaplig förening i hans nuvarande omständigheter, skulle på hans framtida lycka lägga ovilkorliga band, samt att han, för att om några år kunna uppfylla sin förbindelse till mig, nu borde begagna sig af all sina förmäns gunst, hvilken helt och hållet skulle beröfvas honom om han nu redan, efter att så nyss hafva blifvit tjensteman, på husliga angelägenheter skulla förspilla sin tid. Himmel! och detta sade mig nu sjelf min älskade R., hvilken ju förr dess heldre bordt hasta till godtgörande af sitt brott. Min sorg blef nu verkeligen gränslös; då och då erhöll jag väl ännu glädjen af hans besök, äfven som ofta, uti hvarjehanda dyrbarheter, bevis på hans tillgifvenhet, men det för mitt hjerta mest talande uteblef med hvarje dag mer och mer.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H, Ex. förklarade, det hau trott sig hafva fuunit, att den sednaste propositionen blifvit med öfvervägande ja besvarad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE mSllDBläSaSlSÄSll ®@ib ÄIDl&St» VID % lagtima Hiluitragen i ^tadUjolm ÅK 1859-1860. frei,it,- tsiiftet. STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1860. Måndagen den 2 April 1860. Plenum kl. 2 e. m. Justerades ett ProtUtdrag för den 20, 28 och 30 sistl. Mars samt 2 Prot Utdrag för den 31 i samma månad, äfvensom PleniProtok;n för den 8 sistl. Februari e. m. och den 11 i nyssnämnde månad f. m. Föredrogs ånyo Högvörd. PresteStits den 30 och 31 sistl. Mars bordlagde prot.-utdr. N:o 227, innehållande, bland annat, inbjudning till K. o. A. att biträda de af PresteSfct gjorda redaktions-förändringar uti det af R. o. Ad. antagna förslag till underd. skrifvelse angående Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden. H. Exc. Ur Gr. o. Landtm, tillkånnagaf, att, enligt ankomna prot.utdr., Borgareoch BondeStåndcn icke. antagit R. o. Ad:s inbjudning att förena sig om R. o. Ad:s ofvanberörde skrifvelseförslag, utan biträdt. PresteSfcts beslut i afseende å den underd. skrifvelsens lydelse; hvarefter H. Exc. framst.älde propos. derå, att R o. Ad., med frånträdande af Stts förra beslut, skulle antaga PresteSt:ts ifrågavarande inbjudning; och blef denna propos. med starka ja besvarad.
Riksdaler till förberedande arbeten å en stambana från Slockholm öster om Sigtunafjärden genom Upsala till Gefle.» Statsrådet, Grefve von Platen yttrade: »Olägenheterna i strategiskt hänseende af att öster om Sigtunafjärden förlägga den jernbana, som är afsedd alt sammanbinda hufvudsladen med vestra och nordvestra delarne af Sverige, hafva städse framstått såsom icke mindre i ögonen fallande än de, i ekonomiskt och financielt afseende, mot att vester om nämnde fjärd vilja anlägga en bana, som är ämnad att på ändamålsenligaste sätt bereda förening emellan Stockholm och Upsala, hvarigenom ej allenast skulle åstadkommas en omväg, framför allt önskvärd att undvika, då rörelsen är beräknad i första rummet på resande, utan äfven opåkalladt ådagaläggas ett förbiseende af den ömsesidiga fördelen af en förbindelse emellan hufvudsladen och en landsdel, Roslagen, som, att döma efter autentika uppgifter, till icke ringa del bidrager att förse Stockholm med lifsförnödenheter.» »Om emellertid genom en särskild bana, dragen från hufvudsladen i vestlig rigtning, de omnämnda strategiska olägenheterna, — och med detsamma det förnämsta och giltigaste hindret mot banan öster om Sigluna-fjärden, — skulle kunna undanrödjas, kan jag icke annat än anse som en skyldighet att söka undgå äfven de i sednare fallet vidrörda olägenheter, och till följd deraf så myckel allvarligare fästa uppmärksamheten på de ofvan anförda företräden, som äfven den östra banan eger såsom en förening emellan Stockholm och Upsala, destomera som svårligen någon, med verklig kännedom rörande förhållandena på stället, lärer kunna betvifla, alt en utsträckning, på Statens eller enskildes bekostnad, en gång kommer att ega rum från Upsala lill Gelle.» »Det är möjligt att Statens tillgångar anses icke för tillfället böra tagas i anspråk för utförandet af ifrågavarande, af mig förordade, bana emellan Stockholm och Upsala, ehuru sannolikt det mest lönande arbete, till hvilket statsmedel komma i fråga att användas; men så mycket mera angeläget är då att hushålla med dem och icke använda dem på företag, om än icke afsedda, likväl verkande till att för framtiden, snart sagdt, omöjliggöra en för det allmänna nyttig, ytterligare jernvägsförbindelse.
N:o 36. för att utse fullmägtige, som vid Besigtningen må Församlingens rätt bevaka. 3:o De Oeconomiska besigtningarne förrättas å tjenstens vägnar, utan dagtractamente, skjuts-ersättning eller arfvode för expedition af Besigtnings-instrumentet, dock med det undantag, att, vid besigtningar å Kyrkoherde-Boställen, Krono-betjenten och Nämndemännen må enligt Rese-reglementet njuta skjuts-ersättning, hvilken bekostas af Kyrkoherden, der han ensam liar byggnads-skyldigheten sig ålagd, men af Församlingen, der den ensam bygger Prestgården, samt af Församlingen och Kyrkoherden till hälften hvardera, der byggnads-skyldigheten är mellan dem delad. 4:o Af Besigtnings.Instrumentet aflemne Krono-betjenten, som besigtningen förrättat, skyndsamt concept-exemplaret till Prosten, som tillställe Boställs-innehafvaren detsamma; tillika aflemne Kronobetjenlen till Prosten ett exemplar, som denne skall inom årets slut, eller sist med nyårs-expeditionen, der sådan är bruklig, till Consistorium insända, att i dess archiv förvaras, Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. Der byggnads-skyldigheten hel och hållen eller till en del åligger Församlingen, skall Kyrkoherden, å dertill lagligen utlyst Sockenstämma, inom fjorton dagar, sedan han af Prosten Besigtnings-Instrumentet erhållit, af detsamma gifva Församlingen del. 5:o Bristerna varda i Besigtningsinstrumentet värderade och i penningar utförde, äfvensom deruti skall utsättas den tid, inom hvilken hristerna höra, genom den byggnads-skyldiges försorg, vara afhulpne. Den, som är med Besigtnings - Förrättningen missnöjd, tillkännagifve sådant vid Besigtningen och läte då å Besigtnings-Instrumentet anteckna, att lian vill rättelse söka, samt anmäle derefter, inom 3o dagar från den dag han af BesigtningsInstrumentet erhållit del, hos vederbörande Domare sitt missnöje, med anhållan om laga s}7n till rättelses vinnande.
Posse inom 7:de och en Bänkman efter Gr. Mörner inom 10:de Bänkm:s-afd:n. Upplästes följande af Frih. Cederström, Carl Emanuel, inlemnade mern.: Hindrad för närvar, af sjukdom och framdeles genom enskilda angelägenheter all vara Eleclor, får jag härmed ödmjukast afsäga mig detta R. o. Ad:s förtroende, under anhållan, att fortfarande få åtnjuta min riksdagsmannarätt. Denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att i deras nästa sammanträde utse en Elector i st. f. Frih. Cederström. Äfvenledes upplästes ett af Ilr Reutercrona, Georg, inlemnadt sålydande mern.: Då jag först sisth Onsdags afton erhållit underrättelse derom, alt H. R. o. Ad. valt mig lill suppleant för ledamot af R. H. Sl:s Bevilln.Utsk., har jag ej förrän nu kunnat inför II. St. anmäla, att jag af trägna tjenstegöromål är förhindrad att kunna det meddella förtroendet mig åtaga. Men då det, med förutsättning att nämnde uppdrag förut blifvit mig delgifvet, tillhört mig att i samma plenum, vallistan blifvit öppnad eller i det näst derpå följande, gifva detta hinder tillkänna, får jag, då sådant af ofvananförde skäl varit mig omöjligt, hos H. R. o. Ad. vördsammast anhålla, att ändock vid min riksdagsmannarätts utöfvande varda bibehållen. Den 0 Maj f. m. 375 R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter IlrGr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr Lind af Hageby, Carl Ang. Ludv., såsom ledamot af Beviltn.Utsk., erhållit 14 dagars ledighet från innevar. dag, samt jemväl Frih.
Friherre Sparre, Sixten, förenad e sig med Grefve Mörner. Lades på bordet. Friherre Wrangel, Henning, upplåste, följande: (Se Bilagan N:o ii.) Lades på bordet. Friherre Wrangel, Henning, upplåste vidare följande tvenne Memorial: (Se Bilagorne N:ris 12 och i3.) Grefve Löwenhjelm, Carl Axel: Friherre "Wrangel har upplåst en motion, deruti han framställt önskan, dels att erhålla upplysning om tiden, når den emellan Sverige och Finland afslutade Handelsfractat år tillåndalupen, och dels att dylika tractater, dem Fiiherren i allmänhet synes ogilla, aldrig hädanefter måtte emellan detta och andra Riken uppgöras. Frågan om nyttan af tractater af den beskaffenhet, sorn den Friherre Wrangel omnämnt, år högst Den I Martn, 9 vigtig och i många hänseenden svår, att hår afgöra. Så långe likväl Europas" öfrige Stater icke antaga ett fritt Handelssystem, och ej lossa de tunga fjettrar, sorn nu trycka handeln, torde det ej vara möjligt för Sverige, att göra det. Sverige har derföre sökt i vissa andra lånder förskaffa' sig vidsträcktare handels-rättigheter emot vilkoret för samma länders Handlande att hår tillgodonjuta motsvarande förmåner. Men detta ämne är, jag upprepar det ännu en gång, af för mycken vigt, att nu kunna med tillförlitlighet behandlas. Likasom det ej heller Lärer kunna utredas med den skyndsamhet, som Friherre Wrangel åsyftat. Skulle Riksens Ständer finna nödigt, att alla prohibitiva Författningar upphåfvas och att således alla Handels-relationer med främmande länder fingo ett förändradt skick, är jag dock förvissad, att KonglMaj:t, vid bestämmandet af dessa nya Handelsförhållanden, så mycket möjligt är, rättar sig efter dem som hos andra Nationer existera , oell tillser, att förmånerne dervid blifva ömsesidiga.
Då hade vunnits, om jag sä får uttrycka mig, ett bestämdt substrat för bifallet, och då hade R. o. Ad. varit i tillfälle att säga, Utsk. har rätt eller orätt. Så är nu icke förhållandet, och R. o. Ad. är följaktligen icke i tillfälle att i hufvudfrågan, huruvida omröstning i förstärkt StatsUlsk. bör ske eller icke, nu fatta beslut, hvarföre, och pä del att frågan må komma uti förbemälde afseende på riktig väg. jag anhåller vördsamt om äterremiss af denna punkt. Frih. Palmstjerna: Man kan i likhet med Gr. Lagerbjelke visserligen säga, att Utsk:s ordalag äro oriktige, och den slutsalts, som Utsk. velat draga af den utaf R. o. Ad. vidtagne åtgärd med betänk. !N:o 11, har jag redan i mitt förra yttrande förklarat äfvenledes oriktig. Utsk. har bestämdt sagt, att Utsk. anser frågan om tull-lindringarnas uphörande icke kunna till följd af 3 Stånds sammanstämmande beslut blifva föremål för omröstning i förstärkt SlatsUtsk., oaktat just detta måste af R. o. Ad. afgöras. Jag kan icke finna annat, än alt man har full anledn. och nästan är nödsakad att fatta beslut, och på grund af den åsigt, jag förut i idenna formfråga har yttrat, anhåller jag, alt R. o. Ad. mätte förena sig med Bevilln.Utsk. derutinnan, att frågan om tull-lindringarnas uphörande icke kan blifva föremål för omröstning i förstärkt SlatsUtsk. Gr. Gyldenstolpe: Uti betänk. N:o 11, har Utsk. yttrat, att det ansåg frågan afgjord genom 3 Stånds sammanstämmande beslut, och ehuru betänk, var ställdt till PresteSt., blef det likväl föredraget inför R. q. Ad., som således var i tillfälle att taga kännedom om detsamma, och R. o. Ad. beslutade ali lägga betänk, till handlingarna. Hvad dermed menas kan vara tvätydigl, men Utsk. har åtminstone betraktat denna åtgärd såsom ett godkännande af Utsk:s i mern.
För öfrigt har Komitén, på sätt här ofvan är anfördt, trott till försvaret i skärgårdarne och å de större insjöarne böra afses de nuvai’ande roddkanonbåtarne, utgörande 149 st., tillika med 7 mörsarefartyg, så länge de, i enlighet med hvad här ofvan blifvit i underdånighet föreslaget, skulle bibehållas. Vidkommande sedermera frågan om lämpligaste användandet, af de flottans De nuvarande nuvarande fartyg, hvilka ej ansetts kunna ingå i de här ofvan föreslagna nya^-Cj2'5'™’ J ö T7, , J O . ö* J användande. fartygscerter, har Komitén härvid trott sig först böra taga i öfvervägande, huruvida det må kunna vara lämpligt att å något af de nuvarande segelfartygen anbringa ångkraft; men då träfartyg utan pansarbeklädnad numera icke kunna såsom stridsfartyg anses tidsenliga, synes icke heller någon förändring af sådana fartyg till ångfartyg böra ifrågakomma, så vida de icke med detsamma skulle förses med pansarbeklädnad, hvilket således torde böra tagas i betraktande i sammanhang med nämnda fråga.
Ar, eller varder annan grund för utgörande af sådant tillskott inom serskildt fattigvårdssamhälle antagen och fastställd, gälle den, sä länge samhället dermed ätnöjes. § 14. 1 morn. I fråga om fattigvård anses i allmänhet en hvar til höra det samhälle, der han är antecknad i mantalslängd, senast varit eller bort vara det; men, der någon mantalsskrifves, med afseende å tilltänkt flyttning från en socken till en annan, och förhållanden inträffa före fly 11 ning stiden, som upphäfva de aftal, på grund hvaraf mantalsskrifningen skett, då skall sådan mantalsskrifning icke Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, JV:o 53. 19 medföra fattigvårds-ansvar, utan detta ansvar vidlåder det samhälle, personen förut tillhört. 2 morn. Minderåriga larn af äkta säng tillhöra fadrehs eller, om han är död, modrens mantalsskrifning s-ort, ock oäkta barn tillhöra den ort, modren tillhörer. 3 mom. För manskap af värfvade arméen och flottan, samt handtverkare och arbetare vid kronans varf och verkstäder med lön pä stat, som endast till följd af tjenst göringen mantalsskrifvas å tjenst göring sorten, gälle, ehvad de öro i tjenst eller afskedade, icke sådan skattskrifning till rättelse i fattigvårds-frägor. Den fattigvård, som för sådane personer samt deras hustrur och barn kan erfordras, skall, efter behörig pröfning, bekostas af Kongl. Maj:t och kronan, om icke desse personer af annan anledning tillhöra serskildt samhälle. För personer, hvilkas mantalsskrifningsort icke kan utrönas, bekostas likaledes af Kongl. Maj:t och kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess något faltigvärds-samhälle kan dertill förpligtas. § 15.
Hrr tillåta mig förklara, att jag med detta yttrande icke har för afsigt att brista i aktning för deras öfvertygelse, utan blott att göra dem sjelfva uppmärksamma derpå, att de göra orätt, då de sluta till tillståndet i hela landet från tillståndet i hufvudstaden. Jag slutar med att begära propos. till bifall å betankandet. Hr Rosenblad: När jag läser upp tryckta ord ur ett betänk., skulle jag åtminstone hafvk väntat, att min citation blifvit rikligt citerad. Jag läste upp den punkt i BancoUtsk:s betänk. N:o 16, som handlar om publika pappersbelåningen. Der finnas icke orden: oförändrad som hittills, som Hr v. Troil nämnde. Bokstafliga ordalydelsen i den af mig gjorda citationen var nemi. följande: ”Utlåning emot hypothek af actier och publika papper samt af Bankens egna obligationer, härrörande från dess för år i83o gjorda upplåningar. 23:o Att belåning af actier och publika papper ej allenast må få fortfara, utan äfven, i mån af tillgång, kunna utsträckas, med iakttagande att såsom hypothek, etc.” Sjelfva de olika besluten visa, att fråga icke vore, att belåningen skulle vara oförändrad som hittills. Vidare vill jag endast tillägga i afseende på de 6 månaderna, att det är i April månad, som förfallotiden inträffar, så att, derest R. o. Ad. afslår förslaget, handelsdisconten från April till Oct. månad måste fortsätta indragning af de uppsagda summorna, ehuru tillgång för utlåningens fortsättande kunnat vinnas på annat håll; men efter Hr v. Troils förslag skulle den tillgång, som i bancoväsendet kunde finnas, dertill icke få användas, hvarigenom förhållandet blir sådant, att det icke blir så lätt att fullgöra sina förbindelser, då allmänheten måste sakna en tillgång, hvarvid den hittills varit van.
Februari 1813. 10:0 Angående beloppet af rentan på det .Lån Den 8 Mars. 303 I.ån Öfverste - Fieutenanten Rosenborg innebar ur Vadstena Krigsmanshus-Cassa. Afgjordt den 36 Maj 1812. lito Om betalningen af Extra RoteringsManskapets Capotter. Afgjordt den 9 Juni 1812- 12."o Angående Majoren .Reuterskölds ersättning för de Fönings-föjmåner han innehaft' såsom Regements-Qvärtermästare vid f. d. Sve^a*: ska Gardet. Afgjordt den 4 Augusti 1811. 13:0 Om Fyrbåkars anläggande på Gottland och vid Hnlmön. Afgjordt den 22 Febr. 1814. 34:0 Om Capotter för Extra RoteringsManskapet. Om Caserners uppförande i Carlscro» na för de tjenstgörande Indelningsoch Roterings-Båtsmän. Om rätta förståndet af Kongl. Brefvet af den 23 Januari 1811, angående förökade avgifter till Vadstena Krigsmanshus-Cassa. Om Botefrihet för Säterier. Öfverlemnadt till Finance-Espeditioneri och genom berörde Expedition i underdånighet föredraget. 18:0 Angående General-Majoren Friherre Kaulbars’s anhållan om befrielse från renta å ett af honom uti Calmare Läns Benteri uppburet förskott. Öfverlemnadt till Jiistitiae Expeditionen. Förteckning pä de Underdåniga Skrif velser frän Riksens Högloft. Ständer, som under 1812 års Riksdag inkommit till Krigs-Expeditionen aj Kongl. Maj:ts Cantzli, och hvilka icke ännu blifvit aj Kongl. Maj: t af gjorde. 1:0 Angående jemkning i Extra Boterrngen, Inkom den 12 Augusti 1 8x3• 2:o Om bestämmandet af Miltalet på dagen för Krono.transporter. Inkom den 8 Augusti 1812. 3:0 Om Indragning af åtskilliga Boställen vid Adelsfanan och f. d. Östgötha CavallenBegemente.
Det är Stats Författningens upprätthällande, det är Lagarnes helgd, det är hwarje EmbetSmans rätt till heder ocl, Medborgerligt anseende, som jag trott mig böra i underdäniahet yrka. Wisierligen beror det icke af en enstilt man, sädan som Oxelberg, akt ge. nom obcwisia bclkyllningar, lika gröfwa i uttryck som i mening, mitzleda enupplyst och rättsinnig Allmänhets omdöme öfwer en redlsg Embetsmans handlingar. Men om sädana be. skyltningar, kunna emot GrundlagarneS tydliga förbud, obehindradt i Rikets Lagstiftande för. samling framställas af Nationens Ombud; om äreskändare skyddas under Lagstiftarens helgd; om Lagjkipningen är wanmägtig att emot Folk. Representantens smädelser skydda Embetsman, nen och den enskilta Medborgaren; sä har Re. geringssättet redan urartat ifrän frihet till sjelfs. wäld, och mäste förr eller senare af en kraftig arm äterföras till enwälde; sä stola Embets. män med hederskänsla och Fosterlands nit icke län. Den io September. 40Z längre uppoffra sitt lugn och sin förmäga till ett laglöst Samhälles tjenst; sä stall de all. wänna ärendernas wärd slutligen endast kunna öfwerlemnas ät personer, hwilke icke hafwa nägon heder att förlora, nägon själskraft att frukt, löst anwända till Lagarnes och Samhälls. ord. ningens försmår/' ''För min del wägar jag underdänigst förklara, att om, emot min förmodan, Riksdagsmannen O re kbergs pä ett lagstridigt sätt anförda beskyllningar emot de flere Eders Kongl. Maj-ts Embctsmän, som blifwit kallade till Le. damöter af Almänna Magasins.
Men huru stor denna mynlqvantitet, denna sedelstock egentligen bor vara vid en viss tidpunkt i eli visst land, derför kan ingen bestämd regel gifvas, utan man skulle, inom vissa gränsor likväl, kunna nästan godtyckligt antaga hvilken dylik qvantitet sorn helst, utan annan påföljd, om den fastställdes större eller mindre, än att hvarje enhet lili den massa af varumätare, i förhållande derefter fick ett lägre eller ett högre värde, vid jemförelse med de varor, till hvilkas mätande eller öfverflyttande den borde begagnas; och blott hvad en gång antagits såsom det rätta beloppet af mynlqvantitet eller sedelstock för ett land, sedan (inge bestå, utan allt för täta omvexlingar deruti, så skulle snart vanor och bruk, vid alla utbyten eller öfverflyttningar af varor eller värden, derefter hafva rättat och stadgat sig; och i öfverensstämmelse härmed hade man bort handla efter år 1834, men det blef försummadt. Ty när man, sannolikt på den enda säkra och riktiga grunden, af det förhållande med sedelstocken, som under de sednare åren hade ägt rum, och hvarefter nationen hade haft tid att foga sig, då realisationen gjordes, antog något öfver trettio millioner såsom en sådan sedelstock, en sådan massa af mynt, som för Sverige skulle behöfvas; så tror jag, att det hade varit det rälta, om man sedan dervid hade hållit sig, om man hade låtit den inhemska industrien få försöka alt, endast genom eget arbete och egen sparsamhet, först småningom kunna öka landels capitalbehållningar lill förlag för nya eller utvidgade näringar, oell blott i samma mån, som detta hade skett, hade gifvit den Den 19 December. 543 rätt att begära mera mynt för det ökade antal varubyten, som hade måst blifva en nödvändig följd af den tillväxande varutillverkningen. Men när behofvet af ökadt rörelsemedel på detta sätt bade låtit känna sig, då bade det varit lätt att afhjelpa; ty silfrel bade då säkert sjelfmant, fast kanske blott småningom, strömmat in lill landet, hvars rörelsecapital derigenom, på den enda naturliga vägen, bade erhållit dess tillbörliga tillväxt.