Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N I C L . A tous les coeu rs bien nés que la patrie es t chere, sa fransosen. D O C T . Kanske jag kommer att dröja ute. Om någon fråg ar ef ter mej , så ber du honom sitta ner eller komma igen. N I C L . Jag sk a be honom göra bägge del arna, kära gufar. D O C T . Endera sa jag dej; det var väl min 8 tanka, att du u tan min närvaro skulle hjelpa mej med några kunder i dag; men du bär dej så il la åt. J ag förbjuder dej , att göra någon operation förrän jag sjelf f år tid att stå brevid och styra din hand. N I C L . Det år jag också nögd med, kära gufar. D O C T . Framför allt, u nders tå dej inte att visa din skicklighet på s amma sätt som här om dan. Det nötet! hit kommer en jungfru med en f aselig tandv ärk , och han, i stället för att dra ut den sjuka tanden, drar ut en frisk; och dervid bl ef det, tills jag vid min h emkomst mås te å nyo företa den sjuka; och s törsta konsten var den, att stilla den stack ars menniskan som på så dumt sätt mist sin friska tand. B egriper du väl att den flickan går nu och s äger det för hela verlden? N I C L . Är det mi tt fel? jag s äger det för ingen jag . D O C T . Och dermed tror du d'ä tys t. Skäms du inte att din töl paktighet skaffar mej af med mina kunder? hvad ska det bli af dej , då du efter två års undervisning kan beg å en sådan dumhet? vet att j ag l ärt och idkat min vettenskap i Frankike, England, Tyskland, Italien, i flera verldsdelar; att j ag i min bureau har Danska och Spanska tänder, Marocc anska och Malthesiska tänder, O ttomaniska och Storbri taniska tänder, Fransyska tänder, Tyska tänder, Ryska tänder; men ingen enda af dem är opererad frisk och sund, och utryckt af misstag . N I C L .
N:o 136, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens 7:de Hufvudtitel. Härvid förekom först och lades till handlingarne det yttrande, hvari Utsk., beträffande de löneförhöjningar och nya löne-anslag, hvilka Utsk. i denna Hufvudtitel tillstyrkt, åberopat sin i Utlåt. N:o 41 gjorda, af R. St:r gillade hemställan i afs:de å tiden för beloppens utgående, äfvensom de beslut, It. St:r i auledn. af nyssnämnde Utlåt, dels redan fattat, dels komma att fatta rör:de der föreslagne vilkor för löneförhöjningarnes åtnjutande. Vidare förekommo bland de ifrågakomne förändringarne uti anslagen å 7:de Hufvudtiteln följande punkter: l:sta punkten, angele aflöningen för Deparl:sChefen. Härvid förekom först och bifölls den af Utsk. tillstyrkta anslagstillökningen af 4,500 Rdr Rmt. Beträffande sedermera Utsk:s yttrande om den för Depart:s Chefen ifrågaställda hyres-ersättningen, yttrade Hr Fåhraeus, Joh. Fredr.: När K. M. för 9 år sedan, i följd af en II. St:rs föreg:de skrifvelse, till afgörande uptog frågan om beredande af boställsrum åt de 4 StatsDepart:sChefer, som deraf dittills varit i saknad, fattades passande lägenhet att i sådant afs:de nplåta åt Chefen för FinansDepart:tet, hvarom jemväl nåd. tillkännagifvande sedermera skedde till 11. St:r. Att icke vid de nästföljande Riksdägarne, som togo sin början åren 1850 och 1853, beviljandet af kontant vederlag härför blifvit II. St:r i nåder föreslaget. kan tillskrifvas den omständighet, att K. M. vid begge dessa tillfällen till R. St:r aflat förslag om bebyggandet för Statens räkning af en tomt vid Carl XIILs torg, oell att man ansåg såsom följd deraf en reglering möjlig, hvarigenom boställsrum in natura kunde i något Kronans hus åt bemälde
Giftermåls-Balken till äktenskap tvingas, utan att så qvinnans som mannens frivilliga ja och samtvcke bör giftermålet fästa; att ett påbud för fästehjon att, inom viss lid, fullborda den handling, som lagstiftaren således ansett höra grundas på deras fria vilja, skulle stå i uppenbar strid mot berörde lagrum , och alt enär Presterskapet i i5 Kap. ly Kyrkolagen fått sig ålagdt att varna emot ”i lång tid anstående förlolningar”, lagstiftaren dermed anvisat den väg, som, med bibehållande af den frihet, som utgör hufvudvilkoret för äktenskapet, lämpligast bör kunna leda till det af motionären åsyftade mål.. Då Utskottet således äfven nu hänför sig till dessa skäl, för Utskottet dessutom erinra, att förevarande förslag ej, enligt Utskottets omdöme, skulle komma att på eft tillfyllestgörande sätt afhjelpa de ifrågaställda olägenheterna; och får Utskottet alltså vördsamligen hemställa, att Herr Doctor Knös’ motion icke måtte till någon åtgärd j föranleda. Stockholm den 9 Maj 18{5. •M Ank. till Exp. Utsk. d. 13 Maj, kl. 1 e. ro. 1 tterligare Betänkande» 1 anledning af Kongl. Majds Nådiga Propositioner, angående antagande af dels ny Strafflag, dels ock Lag om verkställighet af fängelsestraff. tv f “J1? LaS-Utskoltet ankomna Protokolls-Utdrag bar Utskottets under Vr'1'V ® U “? feta"k;‘Jnie‘0rnförraälda ämne blifvit fallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Yällofl, Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet, hvaremot Hogv Preste-Ståndet som ansett sig icke nu kunna bifalla Betänkandet, städat hvdket beslut likväl, enär Betänkandet är vordet 3 tre R,ksStånd bifallet, ej kan till någon åtgärd föranleda.
Hvad som således kan vara ett enskilt intresse på den ena sidan, det molväges af ett motsvarande och motsatt pä den andra, och om man nödvändigt ur denna synpunkt vill bedöma realisationsfrågan, samt vill basera sina förutsättningar angide densamma, endast eller hufvudsakligen, på de enskilla intressena, så torde af dessa det ena otvifvelaktigt vara lika verksamt som det andra. Men icke bör man på detta sätt bedöma framtida förhållanden. Jag ställer åtminstone mina förhoppningar i detta afseende långt högre än på den låga principen af enskilt vinning. Jag tror och förtröstar derpå, alt sedan banken numera blifvit på en fast grund reglerad, och är underkastad offentlig granskning, så skall också den allmänna rättskänslan vara dess säkraste stöd, och skulle ej detta ensamt vara starkt nog, så hafva vi ju ytterligare Ständer och Konungamakt till dess skydd. Man säger att sådan kan ställningen en gång blifva, att la force des choces tvingar till en rubbning. Jag medger visser 8* - 116 Den 8 September f. m. ligen detta, men äfven då, bör en sådan rubbning endast blifva öfvergående, och när ett bättre tillstånd inträdt mäste alla förbindelser å nyo uppfyllas. Vi hafva i detta afseende sett Preussen gifva alla andra nationer det vackraste exempel huru man äfven under de mest kritiska förhållanden kan och bör upprätthålla sitt penningeväsende. Vid mera än ett tillfälle har denna stat varit ställd på branten af sin undergång, och det oaktadt står myntfoten orubbad qvar precist på samma punkt, i dag som för 100 år tillbaka. Må det tillåtas mig att äfven hysa förtroende till Svensk ära och redbarhet, samt med tillförsigt tro, alt den myntlag, hvarom Konung och folk öfverenskomma, också skall blifva bestående. Det återstår nu endast att med några ord vidröra den sednare omständigheten, hvarvid man med mera skäl fästat vigt såsom möjligen ledande till någon förmiskning i skatternas belopp för framtiden, ifall förslaget antoges, nemi. sjelfva silfrets successiva fallande i värde.
åker, s m å barn, som gått in gått vilse som i en urskog och dött där inne. Men nom ofta säden gick där någon smal gångstig g e - med ett dike p å hvarje då tog m a n först i utkanten alla af rågeller hveteåkern vid dikeskanten. Men var det alltid nya, lysande blommor, som lockade en längre in, och m e d klappande som så sida, och de blåklintar, som växte hjärta försökte i e t t g u l t haf, man öfver vallmo ens den af. Men hvars sorgen att binda dem i krans Att sitta så sida, v a m t i lä siktet och en alldeles ringar icke särskild m a n till sitt att h å l l a roligt allfalla med deras kunde man af en h v e t e å k e r ' p å m e d solen tjock krans midt af lycksalighet. hufvud öfver längre, och röd tråd. där, gömd en tillsamannan deas blad stjälkar utan hvarje binda se höllo, sega slogo och men man hade snart blåklintarne grågröna, band En en också, långa, var böljor hufvud. var det Eu annan blomma, som också uppväckte ett slags jaktpassion hos en som barn, var näckrosen. Att komma till någon stilla skogssjö, där näckrosorna blommade, föreföll mig alltid vara något, som gränsade till det öfvernaturliga. Att detta svarta, ogenomträngliga vatten verkligen kunde frambringa en sådan flora af hvita och gula trollblommor! De små, gula, som likna stora guldknoppar, förefölio mig dock vara en simplare sort, men dessa stora hvita näckrosor, som lågo och simmade på de flata, gröna bladen, som om de alldeles särskildt voro upplagda att beundras i sin symmetriska, fläckfria skönhet, tycktes mig vara uppenbarelser från någon trollvärld. Då uppstod genast inom mig den lust, som är så vanlig hos alla barn, att vilja rifva af alla de blommor man ser.
Var väldet ringa, och kom ej deraf synnerlig förargelse; då må till fängelse från och med två till och med sex månader eller böter frän och med femtio till och med femhundra Riksdaler dömas. § 44. Gör man våldsgerning å annan inom Konungens slott i hufvudstaden eller annorstädes i slott, hus eller gård, der Konungen vistas, eller å rum, der Rikets Ständer eller deras Afdelning ar eller Utskott församlade äro, eller inför sittande Rätt, Konungens Befallningshafvande eller annat allmänt Embetsverk; vare lag, som i 43 § sägs. § 45. Ben som, i uppsåt att skada göra, eller eljest i vredesmod, emot annan drager knif eller svärd, eller spänner bössa, eller reser annat lifsfarligt vapen vid sådant tillfälle eller å sådant ställe, som i 43 eller 44 § sägs; varde, der ingen skada sker, ändock straffad med böter från och med femtio till och med femhundra Riksdaler. § 46. Gör man våldsgerning å annan för det han i sak inför Rätta, hos Konungens Befallningshafvande eller vid annat Embetsverk, sin eller annans talan fört, eller vittnesmål aflagt, eller för att honom från sa kens utförande eller vittnesmålets aflägg ande hindra; dömes till straffarbete från och med två månader till och med två ar. B. St. Pinar man annan för att tvinga honom till bekännelse i någon sak; vare lag, som i 46 § skils. ylr brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt; då må till straffarbete från och med två till och med fyra år dömas. § 48. Ilar man, i uppsåt att våldföra annan, brutit någons hemfrid, ity att man med väld eller eljest mot någons vilja inträngt i hans hemvist, vare sig gård, hus eller fartyg, eller ock dit sig insmugit, eller der gömt sig undan; dömes, ändå att uppsåtet ej varder fullbordadt, till fängelse från och med två till och med sex månader eller till straffarbete från och med två månader till och med två år. § 49.
Det är endast privatbanks-intresset som är nöjdt, då Riksbanken göres oförmögen att, såsom den bör, kunna uppträda såsom förlagsman för landets väsendtliga och naturliga hufvudindustri. När England, denna den moderna tidens mönsterstat, förändrade sin tullagstiftning, anslog det 60 millioner R:dr till landtbruket för att underlätta öfvergången och ej i ett penndrag ruinera en stor del af landets idoge innebyggare. Hos oss har man föga annat hopp än ett naket »skyll dig sjelf» — men något måste göras, om icke alltför många jordegare skola gå sin undergång tillmötes, samt på det vår arbetsföra befolkning ej måtte lemna en otacksam fosterjord och i främmande Iand söka sin utkomst, lemna åt oss våra sköflade skogar och ouppodlade fält. Hos Rikets Ständer vågar jag derföre vördsamt föreslå: 32 Banko-Utskottets Memorial N:o 10. att Bankens under åren 1863 och 1864 upplupna vinst, stor R:dr 3,400,000 R:mt, mätte öFverföras till reservfonden för att, i mån of behof, användas till uppköp af Hypolheksbankens af begge Statsmngterna garanterade fem procent obliga - tioner, eller att för sagda ändamål åtminstone ett belopp af minst 2,000,000 R:dr måtte af denna bankovinst disponeras; samt att då återstoden, 1,400,000 R:dr, må öfverlemnas till Riksgälds-kontoret på lämpliga tider, att användas för uppköp af dess obligationer emot enahanda fem procent ränta.» af Riksdagsfullmägtige Nils Olsson från Malmöhus län, J. O. Almqvist från Norrbottens län, Ola Lasson från Christianstads län, K J Johansson från Ostergötlands län och Anders Andersson från Orebro län. Herr Biskop Björck har tillkännagifva att han icke varit närvarande vid behandlingen af det i 14:de punkten gjorda förslag om beviljande af kreditiv åt bolag, och Herr Professor Agardh har anmält, att han varit förhindrad att i slutliga handläggningen af förevarande betänkande deltaga.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att som ConstitutionsUtskottet uti Memorial af den io dennes, som den 19 derpå följde e, m. till Ridderskapet och Adeln inkommit, redan aflemnat uppgift på de af samtlige RiksStånden godkände förslag till Grundlagsändringar, och hvad PresteStåndet genom ifrågavarande inbjudning åsyftat, således blifvit uppfyldt, torde Ridderskapet och Adeln anse nämde inbjudning numera komma att förfalla. Ropades Ja. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den i3 sistlidne Maji under N:o 111 afgifne, och j5o Den 22 Jun i i e. m. elen 4 dennes e. ra. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 67 förut meddeldte Betänkande, i anledning af Rikets Ständers åren i8a5 och 1827 församlade Revisorers Berättelser om granskningen af RiksgäldsVerket, GeneraiAssistanceContoret och f. d. Filia IDiscontlnrättningarne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär StatsUtskottets under N:o 67 i målet afgifne första Betänkande redan blifvit af de öfrige 3:ne RiksStånden bifallit, Ridderskapet och Adeln behagade för dess del dervid låta bero. Bifölls. Herr Hjerta, Gustaf: I afseende på Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut, rörande StatsUtskottets Utlåtande N:o 111, anhåller jag att få reservera mig, på den grund, att StatsUtskottet, som från 2:ne Stånd emottagit återremiss af Betänkandet N:o 67, likväl säger, att detta Betänkande, i vissa delar, redan var bifallet af 3 Stånd, och således endast ingått i ny pröfning af de återstående delarne; en origtig uppgift, som jag ej kan gilla. Friherre Palmstjerna, Carl Otto:
Jag vill endast anmärka huru det Preussiska bränvinet hit kan införas och, i trots af tullen, försäljas till billigare pris än till hvad den Svenska tillverkaren kan afyttra sitt bränvin. Då bär ar fråga om att höja bränvinsskatten till 75 öre pr kanna, har jag ingenting deremot; och jag skulle gerna understödja densanimas förhöjande ända till 1 rdr, om man blott på samma gång höjer tullsatsen. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Vi hafva, Mine Hrr! på dagordningen någonting mycket vigtigt, nemi. att i sedlighetens och nykterhetetens intresse fördyra bränvinet. Ehuru man till en början syntes böra lyckas, kan likväl nu, äfven med den skatt, som nu är åsatt, några gynnsamma resultater icke åvägabringas. Arbetspriserne hafva stigit betydligt i hela landet, i synnerhet i mellersta delarne af riket, der de hafva uppdrifvits till 25 och 50 proc., och detta gör att arbetaren lättare kan konsumera bränvin. Då dessutom ett surrogat för bränvinet, nemi. kaffe, som förr ej kostade mer än 54 ä 58 öre, nu stigit ända till 80 öre pr skålp., så föraniedes man också att återgå till bränvinet. Börspriset står nu, i det hela taget, lägre än då bränvinsreformen tog sin början, i synnerhet i städerna, hvarest till följe deraf supandet tilltagit i en ganska stor grad. De» 6 Maj e. m. Hvad Stockholm beträflar, så visar det sisla qvinqvenniet att fylleribrotten tilltagit med 4 proc., under det att folkmängden blott tilltagit med 12 proc. Het är således på tiden att göra hvad man kan, för att minska bränvinets användande, och dertill finnes ej något kraftigare medel, enligt min tanka, än att flöja priset å detsamma. Den siste talaren sade, att bränvin kunde importeras från Preussen. Då man tager i betraktande den tull, som är åsatt på en kanna bränvin af ett visst gradtal, kan jag icke förstå, huru det är möjligt att försälja detsamma under vårt.
Vidkommande åter förslagen att markegångs-prisen mätte bestämmas efter 10 års medelvärden å ränlepersedlarne, att Landshöfdingarue icke vidare må vara ordförande i comileerne för markegångssättningen, nian valet af ordförande på comilerade sjelfve ankomma, samt att ordningen vid omröstningar inom berörde comitéer måtte ändras; så enäi Stats-Utskottet uti utlåtandet, N:o 287, tillstyrkt förändrad reglering af sättet för indeldta räntors och tiondens utgörande och uppbärande, samt det Beslut Rikets Ständer i afseende härpå fatta, mycket inverkar på grundet ne och ordningen för markegångstaxornes upprättande; kunna Utskotten icke anse tjenligt att nu afgifva något vidare yttrande i afseende på motionärernes ofvanberörde förslag, utan hemställa, att samma förslag för närvarande icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Expk-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 e. m. Vtidt ande, i anledning af väckt fråga om krono-tiondens, inom est er ås och Örebro Län, lösande med pen ningar. Uti ett till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet samt till Allmänna Be - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcottens Utlåtande, N:o 125. 7 svärsoch Ekonomi-Utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägtigen Eric Ericsson från Westerås Län anfört, att då det för krono-tiondegifvare inom nämnde Län, hvilka utgöra sin tionde till ecclesiastikeoch audre statens tjenstemän, vöre i hög grad tryckande, att indelningshafvarne egde rättighet att fordra krono-tionde in natura med 6 mils forsling och i följd häraf vore i tillfälle att å tionde-spanmålen bestämma ett a Utfor högt lösningspris, motionären ansåge sig böra föreslå att krono-tionde inom Westerås Län matte hädanefter af vederbörande indelningshafvare emot lagas i penningar efter Länets markegångspris med 16 sk. B:co förhöjning på hvarje tunna såsom forsellön.
Sedan härefter Hr Frilnn o. Ordf:n framställt, att i afs;de på förev:de Mern. blifvit yrkadt dels bifall, och af Frih. Cederström, att R. o. Ad., med ogillande af Utsles förslag till voteris propos. måtte besluta att särskilt skall röstas öfver honorarium till Fullmäktige i Banken uti Förstärkt BankoUtsk. och öfver honorarium till Fullmäktige i Riksg:sKout. uti Förstärkt StatsUtsk., och dels af Hr Akerman återremiss, blefvo proposntill bifall å dessa yrkanden Den Jr> Norm ber f. in. 75B framstälde ooti besvarade med blandade Ja oell Nej; hvarefter propos:n till bifall å Utsk:s Mern. förnyades och besvarades med starka Nej blandade med Ja, samt, sedan svaren å sedermera förnyad propos. till bifall å Frih. Cederströms förslag utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Frihm o. Ordfin förklarade sig härvid hafva funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 48, i ani. af gjorda anmärkntr vid Utsk:s Betänk. N:o 35 öfver K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en författa., angtde straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum. Hr Stråle, Wilhelm, anförde skriftligen: Ehuru LagUtsk:s Betänk. N:o 35, som i sin helhet tillstyrker K. M:s Nåd. Propos., blifvit af 2 RiksStånd — Presteoch BorgareSttn — bifallet, har likväl, på sätt förev:de Utlåt. N:o 48 visar, Utsk. i anledn. af återreraiss från R. o. Ad. samt BondeSt. föreslagit mer eller mindre väsendtliga ändringar uti den föreslagna lagen. Uå emellertid K. M:s Nåd.
Jag fruktar att det är väl mycket vågadt att påstå, det England ensamt genom sitt Stats* låne-systeme hunnit sin närvarande höjd; jag tror tvärtom, att det är denna höjd af industriel utveckling, sorn gjort det för England rnöjligt att underhålla ett sådant systeme. Man torde böra besinna , att de enskilta capitalerres inledande uti Statens rörelse icke med hopp om framgång låter verkställa sig, så länge den enskilta röresen är i saknad af capital , och det är i min tro först då denna i England var öfverfylld af capital-tillgangar, som Staten kunde tänka uppå att få begagna öfverlopps - capilalet, om jag så må kalla det > mea1 944 Den ig Jul ii f. m. ännu torde det icke kunna antagas såsom' ali4 deles afgjordt, att Engelska Statsskulden just Utgör det starka sambandet emellan folk och styrelse, eller Staten1, om man så vill kalla den. Jag fruktår, att den tidpunct i England möjligen kan komma att inträffa, då de, till kan* ske mera än 40 millioner Pund , uti blot-* ta räntor skattskyldige , kunde finna för godt, att medelst styrkans rätt fötklara sig oförmögne till denna räntebetalning, och. man hnge då se, till hvad grad Statsskulden förmått sammanväfva det inedborgeliga intresset med Statens. Man har sett England förnämligast öka sin Statsskuld medelst subsidierne till de stora Europeiske c.oalitionerne; men dessa utgifter hafva, i det hela betraktadt, till stor del •varit beräknade handels speculationer, hvarvid vinsten för England troligen mångdubbelt godtgjort de upplånte capitalerne. Att ett sådant systems införande hos osä skulle lemna ett lika förmånligt utslag, haf jag ännu icke kunnat inse. Näringarr.e gro ännu uti vårt land i be«l hof af allt det verkeliga rörelsekapital , som möjligen kan dem tillhandahållas: industrien är hos oss ännu uti sin linda: det skulle således efter min tanka vara ganska vådligt, att hos oss ifrån den enskilta rörelsen draga de enskilte capitalerne till Statsrörelsen. Man Den 19 jiilii f. m.
Man tänker ej oafbrutet på o c h observerar en person i så många år, utan att få noga reda på dess karaktär. » väl ett tvifvel börjat insmyga sig. Sten hade i går skämtande sagt, att staden var hundra årefter sin tid, men att hon, Blenda, var minst två hundra. Var det verkligen s å? Voro hennes åsikter rent af föråldrade? Och dessutom, fortsatte hon sin allvarliga själfpröfning, var det verkligen endast omsorgen o m familjens ära, s o m låg henne o m hjärtat? Hade hon ej också, o m än till en viss grad omedvetet, låtit inverka på sig af harmen, att brodern nu skulle få göra, hvad som blef henne förnekadt? Och o m så var. huru kunde h o n af en så oädel bevekelsegrund hafva hjärta att krossa två människors lycka? Och den ena af dem hennes älskade broder! T y det hjälpte ej, att hon gång på gång sade sig, att hon handlat för hans bästa, och att det med deras lynnen nog ändock till slut gått därhän, äfven o m hon icke påskyndat utvecklingen. Då hon nu börjat lyfta slöjan från sitt inre, framstod allt i ett klarare o c h helt annat ljus, och hon såg med bäfvan, i hvilken afgrund hon varit nära att falla. Men ännu kunde hon måhända godtgöra hvad hon brutit. Förödmjuka sig__ inför henne som. Den gamla demonen lyfte åter sitt hufvud. hennes stolthet var ännu ej kufvad. Men den skulle kufvas! Hon insåg allt tydligare, att hon aldrig skulle få lugn, förrän hon vunnit denna seger öfver sig själf. Hvarför ej genast gå till Isabella? Ju förr det var öfver, desto bättre, o c h hon misstrodde sig själf. Nu kände hon sig i stånd till detta steg. visste hon väl, o m ej de onda tankarne åter kunde vakna? Nej, nu, just nu, var stunden, då hon skulle ödmjuka sig för att segra. svär j a g dig, att han skall blifva den bästa make.
"Ds män, som till lXämnd valds blifvit, skola ak Rätten kallas std L viss dag sig infinna, der de ej genast tillstädes äro, oeb vardén vid kallelsen erinrade om den påföljd för förfallolöst udeblikvande, bvarom i H 10 stadgas." § 10. "Den, som bor längre bort än k^ra mil krän det ställs, der Rätten sitter, eller är öfver sextio är gammal, vare ej skyldig att i serskild Aäwnd deltaga. Dj mä eljest nägon, som till serskild l^ämnd kallad varder, draga, sig, utan laga förfall, det förtroende undan. 8ker det; bafve Rätten magt genom vite tillkalla bonom att sig infinna, eller gange, om någondera parten sä ^rkar, ekter tb^ i § 11 sägs; ersätte oek ban, som uteblikvit, de kostnader, b vilka tor Rätten, parterna oeb de öfrige män i lVämnden ak uppebället vällas. Dag samma vare, om nägon ak Nämnden eljest obebörigen uppebäller mälets pröfning oeb derigenom kostnad eller förlust annan tiliskvndar." § 11. "Dinnes nägon, som kallad varder, ak laga förfall bindrad att i Nämnden sitta, gifve det Rätten tillkänna. Xr ban bland dem, som parterne valt, gikve den part, som bonom föreslagit, upp tvänne andra i bans ställe oeb välje vederparten en ak dem: är ban ak Rätten utsedd; namne Rätten andre, bland bvilka parterne välja ma, ekter tb^ i § 3 sägs." z-> ^'ong/. /'ro/ros/tron, o § 12. "När kulltsliA Nämnik tillstäcleskommit, sksll clen inför klätten clenns eä svärja: