Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta var för mig en formlig trumf, ty då ön hade ungefär samma klimat som Sverige, var der ingenting, som borde ha hindrat folket att utveckla denna kulturblomma, hvilken vi äro så stolta öfver. En dag, kort efter min ankomst, blef jag inbjuden till en nationalfest i hufvudstaden — man firade årsdagen af någon god och nyttig lagstiftning, sades det — tog jag tillfället i akt för att, i särdeles väl valda ordalag, föreslå en skål för mitt fosterland, hvarest, äfven i våra mindre städer, palats reste sig vid palats, med våning öfver våning och med vimlande skaror af menniskor, allt nedifrån de mörka, fuktiga källrarne, dit aldrig en solstråle hittar in, allt upp till den svindlande takåsen, der solen glödgar takpannorna under sommaren, och der stormen består orkestermusik och kölden kristallblommor från Bores glänsande rike. » Hvilket rörligt lif öfver allt! t&gt; utropade jag och slog lindrigt ut med venstra handen. Hundrade familjer om ett yrke, tio munnar För hvarje 6-tal nbonnenter, s o m samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af om en brödbit under en kamp för tillvaron, som spänner hvarje nerv på dessa tusenden, hvilka, med mer eller mindre hopp om att lyckas, söka uppnå en ställning, som höjer dem upp till ett fåtal af menniskor, från hvilka glansen utstrålar, och der arbetet blott består i de nöjen, som blifvit till pligt bland denna del af folket. » i n i i » i I U U IN Idun, erhållet eit gratliexemplar för hela den tid, under hvilken abonne mentet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumera folkoch arbetsfördelning, liksom äfven ett gemensamt intresse för stad och land, och hvad som är lika vigtigt, en allmän kärlek för andlig odling, emedan vetenskapsmän, konstnärer, tänkare och uppfinnare ej helt och hållet stänga sig inne i städerna, utan lefva midt ibland oss, lärande af naturen och menniskolifvet lika mycket som af böcker och gamla pergament.
Utan att härma dem kan man lära af dem och försöka, om de icke ha rätt i den smaken, att en enda blomma eller en bukett af likartade blommor gör ett mera tilltalande intryck än en samling brokiga blommor. Jag har sett middagsbord dekorerade så- lunda med ett slags blommor i olika färgnyanser, från mörkrödt till blekrödt, från orange till gult, från violett till lilas, och en sådan anordning gör en mycket behaglig verkan. Man har ett slags aflånga fat af terra-cotta, som fylla midten af bordet, fatet fylles med våt sand, och i denna våta sand stickas blommor med långa stjälkar, så att uppsatsen bildar som en lång blomsterkudde. Dessa blomsterfat kunna täcka ungefär en meter af ett långt bord och ha dessutom den fördelen, att man kan se de personer, som sitta midt emot en, och det kan ju hända, att det just är. ett af de ansikten man helst vill se, som sitter på den andra sidan bordet, och då är det ett då- ligt nöje att se det doldt inom en af de. höga, smaklösa silfveruppsatser med en jättelik bukett, hvarmed man så ofta plägas vid ett middagsbord. I södern brukar man också lägga lösa blommor öfver hela dukeu, rosor eller nejlikor eller andra doftande blommor, så att hvar och en, som sitter vid bordet, kan taga sig en kvist att lukta på eller leka med. En annan egendomlig bordsprydnad, passande för stora festbord, är att binda belt smala guirlander af fina blommor mellan armstakarne. N Från den ljuskrona eller lampa, som hänger öfver matsalsbordet, kan man ock-4 fästa långa rankor af klangrosor, kaprifolium, guldregn eller i » ndra blommor, som växa på länga, böjliga kvistar, och draga dem ned emot midteluppsatsen, hvarmed de förenas. Ett sådant luftigt lusthus blir icke tätare, än att man lätt kan se och tala med sin vis ä vis. Hvad som också nu har blifvit modernt och som både klär ett bord och är praktiskt, är att på olika ställen af bordet anbringa små vaser af glas eller porslin i olika former och sätta några få blommor i hvar.
Då Rikets Ständers Bank hädanefter troligen kommer att uti omyntadt silfver eller utländska myntsorter emottaga en icke obetydlig del af det möjligen uppkommande öfverskotta å våra näringars alster, synes Banken jemväl, emot åtnjutande af denna förmon, böra, då handelseller penninge-förhållandena sådant fordra, vara skyldig att, till betäckande af de brister, som vid andra tillfällen härutinnan kunna uppstå, eller till ökande af penningarnes fallna värde, åter utlemna det sålunda eraottagna sil fre t i lika användbart skick. Det är endast på sådant sätt, som Banken, med en ändamålsenlig och af inga inrotade fördomar bunden förvaltning, kan med framgång verka i den rigtning dess egna och industriens med hvarandra oskiljaktigt sammanhängande sannskyldiga interessen utstaka. Jag vill dock icke yrka någon ovilkorlig skyldighet för Banken att, emot invexling af dess sedlar, tillhandahålla ett handelns behof motsvarande quantum silfver eller allmänt gångbara utländska myntsorter. Lika litet är det min afsigt att få Banken ålagd andra eller strängare förbindelser, än dem den åberopade Banco-lagen bestämmer. Jag Bih, till R. St, Prot. i834 och i835. 6 Sami. i Afd. a Bundet. 3 35:de Häftet. i8 Banco-TJtskottets Memorial No na. har, medelst antydandet af grunden för Bankens rättigheter och skyldigheter uti ifrågavarande hänseende, allenast velat fästa uppmärksamheten på det, efter mitt begrepp, mindre rättseniiga förhållande, som, i afseende på näringarne, skulle uppkomma genom det föreslagna förbudet för Banco-Slyrelsen att, äfven om Bankens och landets gemensamma fördel sådant fordrar, det oaktadt icke uti något fall få, i stället för Svenskt Silfvermynt, utlemna omyntadt silfver.
Jag föreslår derföre, att i stället för orden: ”Så snart LandtMarskalk, enligt 52 §. a36 Den 17 Augusti e. m. ”RegeringsFormen och 23 §. af Riksdagsordningen, ” må införas följande: Så snart LandtMar skalk , enligt 52 RegeringsFormen och z3 *$*. Riksdagsordningen. Hvilket Herr von HartmansdorfFs förslag uppå gjord proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr von Hartmansdorff: Uti 24 §. af gamla RiddarhusOrdningen står: ”Till foresta Electorsvalet utsedd Bänkman, må ej, ”förrän detta val är förrättadt, kunna sig ”denna befattning afsäga.” Detta stadgande, som är ganska angelägit och bör bibehållas, har blifvit uteglömdt i den nya redactionen af 18 §. Jag hemställer derföre, att vid slutet af 2 mom. i sistnämnde 18 §. må införas följande: förrän detta val är förrättadt, må ingen Bänkman kunna denria befattning sig afsäga. Och blef Herr von HartmansdorfFs berörde förslag uppå gjord proposition afRidderskapet och Adeln bifallit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskälken frågade, om Ridderskapet och Adeln godkände ofvanberörde ProtocollsIJtdrag i allt öfrigt. Ropades Ja. Företogs lill pröfning BevillningsUtskotlets den 1 dennes under ]N7:o 38 af - Den 17 Augusti e. m. 237 gifne, samt den 12 derpå följde e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning afRiksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga om Bevillnings erläggande för Prostetunnor. Herr von Hartmansdorff', August: Då detta mål sist förevar, upplystes, att det rörde PresteStåndets privilegier; fastän 2.*ne
Då man besinnar, huru föga förstånd på sann dramatisk form alla författare under denna tid visat, så synes det som om här förelegat en utländsk, fullkomligt utförd bearbetning af ämnet, hvilken den svenske författaren för sitt ändamål begagnat, likvisst med ändringar och tillsatser efter egen smak. Den andra omständigheten är den, att Tisbe är det enda264 svenska skådespel, som saknar alla moraliska och didaktiska elementer och sålunda bryter med uppfattningen af skådespelet såsom i första rummet nyttigt och lärorikt för ungdomen; det synes oss derföre vara ursprungligen författadt för skådespelare af yrket och icke för skolungdomen. Emellertid återstår dock oförklaradt, hvarföre icke skolrektorn i sin bearbetning inlagt ett sådant didaktiskt element eller åtminstone gifvit stycket en epilog. Till någon fullständig visshet i detta fall torde man icke kunna komma, och vi medgifva, att mycket talar för utgifvarens åsigt. Att emellertid den i början af detta kapitel skildrade nya rigtningen inom tyska dramat på ”Tisbe” utöfvat inflytande, torde dock vara obestridligt. Likväl sammanhänger icke denna komedi så nära med Hibaldeha-dramat, som det från en af dessa dramer lånade namnet på en biperson låter förmoda. Hibaldeha-dramerna äro nemligen skrifna på prosa, de hafva merendels en sträng sedlig tendens och flertalet af dem äro försedda med epilog; i alla dessa hänseenden skilja de sig från ”Tisbe.” Men att författaren känt detta drama är tydligt. Inom tyska litteraturen hafva vi icke funnit något skådespel som behandlar Tisbesagan; men deremot känna vi holländska behandlingar af detta ämne, begge från 1500:talet; den ena har till titel: ”En historie van Pyramus ende Thisbe” af Mathys de Casteley och är från medlet af århundradet; den andra från ungefär samma tid heter ”Pyramus ende Thispe”265. Som ofvan är nämndt, inverkade den holländska dramatiken i väsentlig mån på omslaget inom den tyska. Har ett utländskt original förelegat Asteropherus, förmoda vi, att detta varit ett holländskt, hvilket han sedan bearbetat med upptagande af intryck och hågkomster från andra dramer, dem han under sin utländska resa sett eller med hvilka han genom läsning gjort bekantskap.
Är en NationalTheater gagnelig och nödvändig, samt måste bibehållas; följer ock der. af ostridigt, att tillräckliga medel måste anslås till dess underhåll , och att utvägar måste vidtagas till anskaffande af den erforderliga summan, hel 1st man icke kan begära, att Dtn 25 Maji. 237 Konungen af egna medel skall göra detta tillskott. Herr Grefve Löwenhjelm har föreslagit åtskilliga utvägar till godtgörande af den nödiga Underhålls-summan ; och ehuru jag till Största delen är ense med bemäide Herr Grefve i detta ämne; torde det förlåtas mig, att jag likväl vid dess Förslag finner mig befogad till en anmärkning. Om jag rätt fattat Herr Grefvens mening, föreslår Herr Grefven 5 procents förhöjning på den blifvande ÖfverflödsBevillnings-afgiften, hvilka 5 procent skulle tillfalla * TheaterunderhållsFonden. Men jag anser alla Bevillnings-afgifter böra inflyta till StatsCas, san och användas för de ändamål, hvartill de blifvit af Riksens Ständer anslagne; och finner det obilligt att pålägga Allmänheten en högre Bevillning för öfverflöd, endast till Theaterns underhåll. Deremot förenar jag mig med Herr Grefven, att hvar och en, sorn vill begagna och frequentera Spectacler, betalar för sjelfva friheten dertill en viss årlig afgift eller Contribution till TheaterCassan, hvilken särskildta Gontribution troligen kommer att utgöra en ansenlig summa; och om brist likväl skulle uppkomma, finnér jag skäligt tillstyrka, till fyllnad deraf, det anslag, sorn en värd Tatare, Herr Friherre Åkerhjelm projecterat. En värd Ledamot af detta RiksStånd, Herr Friherre Boye, har emot den föreslagna frivilliga afgiften gjort invändning i anseende till 238 Den 25 Maji. svårigheten af behörig controll, som efier hans förmenande skulle ske vid Theater-luckan , hvarest Billett-försäljningen verkställes
Sådane voro ej mina ord. Jag förundrade mig blott deröfver, alt de, som försvarade andra uppropet, ej gjort ett sådant förslag, för att så mycket säkrare segra i voteringarne. En värd Talare har ansett andra uppropet så högst angeläget för att försäkra dem, som födseln placerat på de första bänkarnej att fä sin rätt bibehållen. Jag får i anledning deraf yttra, att omändra uppropet afskaffades, skulle väl dessa Ledamöter på främsta bänkarne vara mera allmänt uppe och passa bättre på, och dessa bänkar vara tätare besatte än nu, samt ärendernas behandling vinna af det högre ljus, som derifrån skulle spridas i salen. Den Den io Augusti f. m. a3 siste Talaren har sagt, att discussionerne kunde förkortas till hälften _, och har trott att någoji saknad ej skulle uppkomma j om ingen finge yttra sig efter honom. Det tyckes således som han skulle tro, att hans mening vore tillräcklig att bestämma Ståndets opinion. För öfrigt får jag yttra, att jag ifrat för afskaffande af andra uppropet, och ännu vidhåller denna mening, ej för annat, än att hindra möjligheten för partier att hildas, Andra uppropet är tillkommit under partitiderne; och jag ser ej, huru det är möjligt för partichefer att leda Huset, och försäkra sig om pluraliteten, derest ej andra uppropet vore, så att de från klubbar och spelborden samt andra sysselsättningar kunde hitskaffa voterings-massorna. Jag får slutligen blott påminna derom, att den tid kan komma, då Ministeren blir lika angelägen att blifva af med andra uppropet, som den nu tyckes vara att bibehålla det. Herr Munck af Rosensköld , Eberhard: Jag tror att ett stadgande ej blott bör betraktas i afseende på sin princip, ulan äfven i sammanhang med andra stadganden. Om man så betraktar det, skall man ofta finna, att då man vill undvika olägenheter af det äldre, genom att vidtaga ett nytt stadgande, så möter man i framtiden andra olägenheter, hvilka äro ännu större. De lagförändringar vi vidtaga, böra vara sådana, att de ej blott passa för dagen, eller denna De n io Augusti f. m. Riksdag, utan äfven för förestående Riksdagar. Så länge i vårt
Då vid denna frågas af görande yppat sig åtskilliga betänkligheter i afseende å summornas belopp, så, ehuru jag icke hör till deras antal, som i dem se några vådor, anser jag dock att man bör fästa tillbörlig npmärksamhet vid de uttalade upmaningarne att försigtigt gå tillväga. Jag tror att, då man icke kan hoppas att alla de föreslagna banorna kunna under denna statsreglering fullföljas, bör man göra sig reda för, hvilka man anser angelägnast; och då torde man utan tvekan kunna säga, att vestra banan från Götheborg bör sättas i främsta rummet och i sammanhang dermed äfven den östra. Man måste besinna fördelen deraf, att arbetet samtidigt företages på 2 särskilda ställen, och då dertill kommer, att lokalen från Stockholm, genaste vägen genom Södermanland, i anseende till sin oländighet, fordrar lång tid, så tror jag denna bana bör hafva företräde framför hvarje annan. Hr Mannerskantz och Brill. Sprengtporten hafva redan framställt förslag i denna syftning. Jag instämmer icke i allo med dem, emedan jag ansett det bättre att uteslutande arbeta på dessa båda banor; men då skiljaktigheterna äro ringa, och jag anser af vigt att meningarne förenas om ett lika lydande förslag, så frångår jag det, som jag eljest tänkt framställa, och som var i en detalj skiljaktigt från deras, samt förenar mig med Brill. Sprengtporten i hans förslag. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då jag under R. Strrs gemensamma öfverläggningar redan haft tillfälle att redogöra för de skäl, sorn, utom de af Utsk. anförda, hos mig stadgat den öfvertygelse, att Utskis förslag bör antagas, vågar jag knappast uptaga Eder tid, mine Hrr! Jag anser mig dock skyldig att bemöta de vigtigare anmärkmr, som blifvit gjorda mot 6:te punkten. Man har till en början yttrat, att man icke vore fri i sitt beslut genom föregående Ständers. Detta sätt att betrakta frågan kan visserligen för dem, som vilja hafva den vestra stambanan i annan sträckning än Utsk. föreslagit, synas lämpligt och angenämt, men jag fruktar att man vid denna positions intagande begått ett misstag. Dörhållandet är nemi., att K. M. i Sin Nåd.
Hemställer derföre, att Ståndet, med förbigående af denna §, måtte först pröfva den påföljande artikeln ang:de ändringssökande nti förevarande mål. R. o. Ad. ansåg alt med pröfningen af denria § borde tills vidare anstå. Då nu 124. §:n skulle föredragas, yttrade Hr von Rosen: Innan vi hinna till §:n anhåller jag alt rubriken må blifva ändrad till öfverensstämmelse med |835 års förordning. Gr. Hamilton: Jag anser visserligen icke tvetydigt, huru denna § skall blifva afgjord; men jag hemställer dock om det är skäl att besluta öfver rubriken, innan man kommer till §§:na, derföre att rubriken, i händelse Utsk:s förslag uti sjelfva §§:na skulle blifva godkändt, då kommer att innehålla någonting oriktigt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna Gr. Hamiltons anmärkt!, så obestridlig, att ingen propos. nu behöfde framställas. 124 §:n. Gr. Hamilton: Jag hemställer, örn ej Utsk:s yttrande uti betänk. N:o 27, hvilket är upptaget på ett ställe för §§ 124; 1och 1såsom stående i deras sammanhang, bör uppläsas. Utsk:s yttrande i utlåt. Gr. Hamilton: Då jag tog mig friheten besvära med uppläsning af dessa vidlyftiga anmärknfr, skedde det derföre, att jag tror det icke stort flera anmärkn:r kunna göras mot Utsk:s förslag, och emedan det är af vigt, att en hvar inom Ståndet stadgar sin öfvertygelse i ämnet. För min del anhåller jag om bifall till betänkandet. Frih. Cederström, Thure: Jag får vördsamt förklara, att jag icke anser någon betänklighet hafva förekommit dervid, att Bevilln.Utsk. föreslagit upphörande af Kammarrättens pröfningsrätt i fråga om besvärs fullföljande mot Prof - Den 10 0c t o b e r e. m.
Jag tror att man äfven ej bör glömma detta, då man anser sig böra i fosterlandets namn framställa klander. Då en och annan af de talare, som yttrat sig, haft den personliga välviljan för mig att fästa sig vid ett eller annat uttryck i motionen, så ber jag att få förklara, att jag alldeles icke anser något af dessa uttryck innebära något klander emot mig personligen. De söka sin förklaringsgrund i det lif och den värma, med hvilka motionären alltid omfattar fosterländska frågor, och jag vet sjelf huru lätt det är att förgå sig. För en sak stadnar jag i särdeles förbindelse hos motionären, att nemi. genom hans motion det blir så mycket nödvändigare för Stats-Utsk:t och R. St:r att på en viss särskild fråga rigta sin uppmärksamhet. Det är visserligen en organisations-fråga, i hvilken R. Stms medverkan ej behöfver direkt anlitas. Men K. M. har i sin Propos. lemnat bevis på Dess önskan att, då så litet kan byggas på bestämda fakta, i stället genom framställandet af vissa principer få kännedom om R. Sl:rs åsigter. Det gäller här den punkt, i hvilken motionären står i bestämdaste motsats till mig, nemi. huruvida Stockholms station skall förvandlas till en depot under Carlskrona, eller om den skall fortfarande blifva en särskild och för sig oberoende station. Mina åsigter i denna fråga torde vara temligen kända, ty jag har haft tillfälle att lika öppet, om också under mindre bestämd form, uttala dem, och jag skall således ej nu upptaga tiden med att redogöra derföre. Jag hade dock önskat att motionären hade framställt några egentliga skäl till vederläggande af mina, synnerligast för att sätta R. St:r i tillfälle att afgöra frågan i den ena eller andra riktningen, och jag tror min fosterlandskänsla vara tillräckligt stark för att jag Den 15 November f. m. n skulle kunna med lugn åse framgången, vare sig på ena eller andra sidan.
Nåder täckes härvid göra afseende a hans verksamhet och skicklighet för ofvan nämnde ändamåls befordran: hvilket vördsamligen hemställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Riksens Höglofl. Ständers Statsutskott s Utlåtande öfver Herr VicePresidentens, m. m. I s e r h j elni s Motion om förbättring i aflöningen för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning. H öglofl. Ridderskapet och Adeln har behagat till StatsUtskottet remittera Herr VicePresiden tens - StatsUtskottets Bettini anil eri t iif tens m. m. H. W. Iserhjehns Memorial, hvamfj’ anföres, att, ehuru RiKsens Höglofl. Ständer vict sista Urtima Riksdagen funno Löntillökning nöd-; vändig för Civila Embetsoch Tjenstemänna-i Corpsen, blefvo likväl Ledamöterne af Rikets Allmänna Arenders Beredning i saknad af en sådan förmån, förmodeligen af de skäl, att deras.: aflöning är i Stat upförd med ordet Arfvode, att Arfvoden ansetts vara från förhöjning ute-; slutne och att Beredningens Ledamöter kunna.; derjemte innehafva andre tjenster; men då des^ se Arfvoden ej vore sådane tillfällige, sorn för, en kortare tid tilläggas och ej kunnat förhöjas, utan äro beständige på Stat hvarje år upförde, att lika som andre Löner qvartaliter utgå för en.
Propos. med förslag till ny sjölag. Föredrogs, men begärdes på bordet, Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag N:o 169, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens åttonde hufvudtitel. Företogs val af ytterligare 6 suppleanter i förstärkt LagUtsk. ; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 193 Hr Bäck i Finland, fullm. Frih. Leijonhufvud, B. A. » 2261 » af Borneman, fullm. Hr af Klint, E. M. » 258 » Svenske, fullm. Frih. Cederström, R. » 1543 » Hederstjerna, fullm. Gr. Posse, E. » 255 Frih. Falkenberg, fullm. Hr Björnstjerna, O. M. » 120 Gr. Liljencrants, G. F. alla med 25 röster; sedan genom lottning blifvit bestämdt, i hvilken ordning de valde skulle sorn suppleanter ingå. 266 Den 18 November. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Meni. N:o 232, med förslag till ett stadgande uti det blifvande nya reglementet för Riksgäldskontoret. Anmäldes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Mern. N:o 224, med förslag till stadganden i reglementet för riksgäldskontoret ang:de de med ordinarie statsregleringen gemenskap egande utgifter, de å Riksgäldskontoret anvisade kreditiver, samt utgifterne för riksdagsoch revisionskostnader, aflöningar och förvaltnings-kostriader m. m.; samt Utlåt. N:o 229, i ani. af erhållen återremiss å Mem:t N:o 200, med förslag till de stadganden ang:de Riksgäldskontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk; äfvensom Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Utlåt. N:o 40, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
För att, så vidt möjligt är, förmå menighet att lemna uppmärksamhet åt den varning, som bör kungöras före krigsmanskaps användande, anser Utskottet nödigt ej mindre att ett åtvarnings-tecken höjes, än ock att ljud äskas genom trumma eiler trumpet; men någon föreskrift om beskaffenheten af åtvarnings-tecknet synes hvarken vara lämplig eller behöflig, utan torde det åt civila myndigheternes eget bepröfvande böra öfverlemnas, att dertill begagna hvad som för tillfället är tillgängligt och ändamålsenligt. Ej eller lärer någon ytterligare föreskrift om uppläsande af straff-beslämmelserne för upror, såsom cn motionärs hemställan åsyftar, behöfva att här införas. Kungörandet af den varning, som i 8 §. är intagen, anser deremot Utskottet vara i detta afseende tillräcklig. Sista meningen i 2 mom. af 7 §., nemligen orden: ”eller ställa sig till motvärn emot offentlig myndighet, som dem skingra vill,” synes deremot kunna utgå. 8. §. Utskottet anser den' här intagna varning vara i tjenliga ordalag affattad. I ordning härefter anser Utskottet böra, i serskildt §., införas ansvarsbestämmelser för missbruk eller försummelse å civila eller militära myndiglieternes sida vid tillfällen af upror eller uplopp. Enligt grunderne i 1 Cap. 12 §. Rättegångs-Balken synes dessa bestämmelser böra innefatta förlust af embete för ali tid eller på viss tid samt, om i förbrytelsen uti embetet jemväl inbegripes annat brott, serskildt ansvar derför, jemte skade-ersättning; hvarförutan militär-befälhafvare icke lärer kunna undgå att ansvara för den skada, som det under hans lydnad stående manskap vid dylika tillfällen begår. 9 §. Sladganderne i denna §. äro för menigheters frihet, att till öfverläggning i lofliga ärenden sammankomma, i vida större mon betryggande, än Kongl. Kungörelsen den 26 November 1816; dock synes bötes-ansvaret för underlåtenhet, att hos offentlig myndighet anmäla sådane sammankomster, utan våda kunna betydligt minskas. 10 §.