Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kanske vi skulle talas litet vid om bröllopsdrägten, ty äfven den är underkastad modets inflytande. Egen smak och önskan har ju der vid lag mycket att säga, men. Den unga brudens toalett är utan undantag hvit; modet föredrager atlas, satin duchesse, faille francaisc, erepe de Chine och — moiré- spetsar, antingen man nu har råd att välja MODETIDNING Fruar, som gifta om sig, hafva att välja mellan hvitt och kulört. Unga fruar böra välja hvitt med dragning åt gult; mera mogna damer klädas bäst af kulört i matt nyans. Slöjan göres af äkta eller imiterade spetsar eller ock af tyll i mönster fyra meter lång och 100 cm. bred. Till prydande af hår och drägt användas hvita blommor eller ock myrtenqvistar, ehuru i detta fall tillsammans med orangeblommor. Och nu: lycka till vid valet! Percival, Maj 1888 Fig. 2. Kjolen är af ljus beige och med smala plisséer, vid undre randen kantade med spetsar. Ofverklädningen af samma tyg är öppen och visar en med silkebroderi prydd flik af mörkbrun surah. Högra sidans rever, ståkragen, epåletterna och ärmarnes rever äro framstälda af samma materiel. Kappan är af brunt fantasityg i mönster. Ett kappslag är med en lätt krusning, såsom afb. visar, tillfogadt såväl ryggsom framstycket. Ryggstycket är 10 cm under lifvets slut afskuret och ordnadt i veck. De slätt nedfallande framstyckena sammanhållas vid midjan af ett spänne. (Se mönsterbilagan!) Denna äfven under resor synnerligen praktiska kappa är af rutigt ylletyg i tre färger och i åtsittande redingotform. Kappan är försedd med pelerin, fästad med en lätt krusning vid den åtsittande kragen af mörk sammet. En flikgarnering omgifver pelerinen, kappans främre kanter och underkant. Flikarne göras af samma slags sammet som kragen och prydas med hvar sin knapp i fantasimönster.
Någon fråga är icke, att ju icke meningen varit, att ett sådant förslag skulle sedermera blifvit meddéladt Ständerna; men K. M. företog då 1816, såsom pflkälladt af tidens kraf Och inträffade omständigheter, att uppgöra ett förslag eller, rättare, en stadga rör:de denna vexelrörelse, hvaruti, med upphäfvande af 1798 års förord 11. i sin helhet, genom hvilken åtskilliga delar af 1748 års vexel - stadga blifvit förändrade, man inträdt tili en lagstiftning i detta fall, sorn innefattar bötesaaisvar, tjenstens förlust m. m. Denna förorda, är den ännu gällande i bredd med de delar af 174.8 års stadga, som icke blifvit upphäfna genom 1798 års förordn, Intet Constit.Utsk. har dervid gjort når gon anmärkn.; ingen bär sagt, att det vöre försök att öfverskrida gränsen af K. Riis rättighet att stadga föreskrifter i ceconomiska och allm. hushållsärender, och detta är således ett prejudicat, sorn jag icke kan lemna utan afseende, och sorn jag icke skall lemtia utan afseende, i händelse något ansvarspåstående skulle väckas med afseende på det råd, jag lemnat lill den K. proposln, Vi hafva derjemte 2:ne §§, nemi. 87 och 8g §§ Rcg.F., hvaraf den förra benämner med rubrikerna hvad sorn är civil-, criminalsamt kyrkolag, oell den sednare börjar sålunda: ”Uti bSt:s plena må frågor väckas om förändring, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, sorn Rikets allin, hushållning röra , 0111 sådana nya lagars stiftande samt om grunderna för allip. inrättningar af alla slag, hvilka frågor skola till utreda. af Allm. Besvärsoch Qecon.Ulsk. förvisas.”
Det var således Rikets Ständer, som gemensamt med Konungen bestämde afgiftens belopp, men öfverlemnade till Konungen att pröfva, huruvida serskilte locala förhållanden kunde orsaka dess nedsättning. Då Rotehållarne vid detta tillfälle blefvo hörde, afsade sig de flesta under Contractstiden den ersättning, Soldaten skulle gifva för MötesPassevolaneen. Men Jemtlands Rotehållare hemställde, att Konungen täcktes nedsätta afgiften, såsom i deras tanka för dryg. Konungen fann likväl icke skäl dertill. Allt detta visar, att Konung och Ständer ensamme äga besluta i denna del. Här har blifvit klandradt, att StatsRådet framställt alternativer till Konungen. Jag hemställer, om icke StatsRådets Protocoll skola föras i öfverensstämmelse med sanning och hvad som förefallit; och då jag, jemte StatsRådets öfrige Ledamöter, till Protocollet i underdånighet hemställde, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer öfverlemna aine alternativer, måste ock desse aine alternativer i Protocollet intagas. Konungen fann icke godt bifalla denna mening, men ur Protocollet kunde hvad sig tilldragit icke uteslutas; och jag tror således, att någon anmärkning dervid icke kan med skäl göras. Den i3 Mars f. m. 221 Här har äfven blifvit yttrad en och annan betänklighet i afseende derpå, att om den af Konungen föreslagne Instrnction för Rikets Ständers Revisorer icke Liefve antagen, Revisionsrätten kunde blifva borttagen. Jag tror Konungens Proposition är tydlig och klar, att medlen skola af Rikets Ständer och deras Revisorer granskas, och att i framställningssättet icke kan ligga någon sous-attendue. Man hade visserligen kunnat nyttja orden: att Gassan skulle granskas af Rikets Ständer och deras Revisorer, likaväl som de nu begagnade ord; men för mig faller sig saken i alla fall fullkomligt tydlig.
Fordom erhölls i kontanta medel skilnaden i medium emellan de sednast passerade 3:ne årens riksmarkegång och det löpande årets, hvilken skilnad stundom upgick till flera R:dr pr T:a. Nu deremot är ersättningen fastställd en gång för alla till 1 R:dr pr T:a. Huru högt priserna stiga, stiger icke Riksdalern, snarare faller den i värde. Inqvarteringsmedlen, otillräckliga i och för sig sjelfva, äro icke heller bättre ordnade. Alla ogifta förlora nemi. dessa medel, så snart de äro kommenderade eller permitterade. Förlorar väl någon af den öfriga Arméens befäl något af deras lön i händelse af kommendering; förlorar man det ens om man för kortare tid permitteras? Följden för det yngre, ogifta befälet vid flottan blifver emellertid den, att de, i det fall de försett sig med eget amöblemang, antingen fortfarande nödgas hyra rum för detsamma eller också att försälja det med förlust. Marinregem:tets, äfvensom Civiloch MedicinStaternas löner äro icke bättre ordnade. Men om det häraf visar sig, att den Svenska Flottans och de med den förenade Corpsers befäl äro i aflöningsväg mera än billigt kringskurne; blifver detta förhållande för dem så mycket mera nedslående, betänker man, att de, i det nu rådande befordringssystemet icke ega någon trygghet för framtiden. Den Officer, som under en 25 å 30 års tjenstetid ej varit af förman tilltalad för något fel eller någon likgiltighet i tjensten, hvarför extrajudiciel bestraffning naturligtvis bordt följa, borde ovilkorligen hafva rättighet till befordran; i motsatt fall sker mannamån. Flottan saknar icke exempel härpå. Men om systemets konseqvenser gå ännu längre, om en så qvalificerad officer ej ens hugnas med sjökommenderingar af sina förmän, hvarom en redbar karakter icke gerna sjelf anhåller, så blifver hans öde ännu hårdare, emedan han nära nog kan anses moraliskt afskedad. Exempel kunna gifvas äfven härpå.
Bed dem varsamt taga en kvist, betrakta, beundra och älska den, sätta den i glas med vatten eller i knapphålet, om den ändtligen skall offras, eller bära den till sjuklingen, som ej ute kan njuta af vårlifvet 1 Du unga mö, som vid din älsklings sida lustvandrar bland det unga vårlifvet, se till att ej hans promenadkäpp fäller blomma efter blomma vid vägen. Kanske är där ej full harmoni i hans inre, kanske ger han på detta sätt uttryck åt sin misstämning, och de små blommorna dö en efter annan utan en suck eller en klagan; men inga blommor trifvas i hans inre, så länge han tanklöst sköflar deras systrar på marken. Hör han ej din varnande röst, när du beder för det, som synes ringa, för markens strå, har du nogsamt skäl att frukta, det han ej heller skall komma att skona ditt hjärtas rosengård. Det är ej en fullständig vårglädje att älska så att säga i stora drag det sköna i naturen. Hvad 181 är stort och hvad är smått? Vi hafva ingen tillförlitlig måttstock därför. Men det se vi, att Skaparens verk är underbart i minsta detalj, och vi skola vid närmare eftertanke finna, att just det är stort, att kunna se storheten i det minsta och älska det. Finnes kärleken till det sköna i våra hjärtan, så omfattar den såväl ett lilet blad som hela blomstergården. Det är ju af de små detaljerna, som det stora hela uppkommer. Den, som lyckats väcka den slumrande kärleken till naturen i ett människohjärta, har ock vunnit denna människa för det godas sak, och endast detta är en lifsgärning så god som någon. » Naturens skönhet är förgänglig, » tänker man måhända och bryr sig ej om, hvilka orsaker som bidraga till dess förstöring. Det anses kanske till och med för känslopjunk att ej utan vemod kunna se, hur lien går fram öfver det doftande klöfverfältet. Låt det vara känslopjunk inför den, som ej kan fatta, att äfven i vemodet blandas ljufhet och en tröstande tanke på uppståndelsen. Satiren skall ej återhålla den värnande handen, som skyddar mot tanklöshetens opåkallade förstöringsarbete, just för att själfva den råa förstöringslustan må kunna utrotas hos någon eller några.
Lagerbjelke då frågan är om att uppställa premisser och deraf draga konklusioner. Han har vid åtskilliga föreg:dc tillfällen framställt så märkliga satser att jag för min del icke tilltror mig kunna gendrifva dem. Jag vill emedlertid erinra om hvartill det skulle leda om den satts han här drifver skulle i full konsequens genomföras. Hr Gr:n har nemi. sagt, att den utskyld hvarom här är fråga utgör ett plus i hemmanens skatt, jemförelsevis till hvad som erlägges af andra hemman inom länet och att det således vore en handling af enkel rättvisa alt borttaga densamma. Vi veta alla, att hemmanen i Skåne hafva räntor som i värde uppgå till högst ringa belopp i förhållande till hvad hemmanen i det gamla Sverige erlägga. Således uppstår härvid ett plus till de sednares nackdel. Med tillämpning af Hr Gr:ns rättslära skulle man således efterskänka detta plus om än Staten derigenom skulle förlora en million eller kanske något mer i sina inkomster. Dessutom tager jag mig friheten fråga Gr:n huruvida han har sig bekant om icke möjligen ifrågavar:de onus till Näs Kungsgård ingått i beräkningen af de skatter hvilka blifvit åsatle meranämnde hemman. Någon undersökning derom har icke skett, ehuru det varit önskligt, så att R. St. kunnat med full sakkännedom i frågan besluta. Gr:n har vidare sagt att eftersom ifrågavande boställe är utarrenderadt så gälla icke samma reglor för underhållandet af derå befintliga byggnader som för de boställen hvilka af boställsinnehafvarne sjelf bebos. Ja! väl för det närvande och så länge bostället är utarrenderadt; men har väl Gr:n någon visshet derom att icke detta boställe framdeles kan återställas till sitt ursprungliga ändamål och sålunda ånyo bli chefsboställe i hvilket fall samma byggnadsreglor der komma alt tillämpas som i fråga om öfrige icke utarrenderade boställen. Man måste således besinna att underhållsskyldigheten af detta boställe skall, hvad karaktersbyggnaden beträffar komma att drabba en kassa som redan är i det närmaste ruinerad och således ändå mer derigenom skulle hotas med en sådan olycka.
A. 247. — i anledning af väckta motioner, rörande förändradt fångföringssätt. XXVI. B. 197. A. 247. — angående väckt motion om inrättande af FattigColonier. XXVII. B. 222. XXVIII. A. 144" — i anledning af väckt motion, angående förbättrade anstalter med PionnierCorpsen åWanäs Fästning.XXVII. B. 222. XXVIII. A. 146. — i anledning af väckt motion om inrättande af MunicipalStyrelser i Orterne. XXVII. B. 222. XXVIII. i40. A. 219. — i anledning af väckta motioner, angående de i Riket vistande Judar. XXVII. B. 222. XXVIII. A. i46. — i anledning af väckta motioner om behofvet af Lönetillökning för Gymnasii - 20 och ScholfeLärare. XXVII.B.222.XXVIII. 146. XXXIX. A. 260. XLVIII. U. 121. XLIX. A. 148. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden öfver väckt fråga om Nämdemäns inom. Stockholms Län befrielse från Hålloch Reservskjutsens utgörande. XXVII. B. 222. XXVIII. A. 171. — i anledning af väckt fråga om alternatif utöfning af Jus Patronatus, den ena gången af Patronus, och den andra af Församlingen. XXVII. B. 222. XXVIII. A. 171. — 1 anledning af gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande angående Roteliållares vid Båtsmanshållet åliggande, att vid GeneraiMönstringar sig inställa. XXVIII. B. ix5. XXIX. A. 124. XXXII.
Byggninga-balken; och 5:o Anders Johan Sandstedts från Jönköpings län, angående upphäfvande af stadgandet i 11 kap. 10 § Rättegångs-balken. S. D. Föredrogs och remitterades lill Banko-Utskottet, Anders Perssons från Malmöhus län motion, angående förändrade föreskrifter för allmänna diskontförvaltningen. Prot.-Utdrag deri 5 November 1859. 29 S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades, efter skedd föredragning, följande motioner, nemligen: l:o af Sven Heurlin från Kronobergs län, om uppbäfvande af den genom Kongl. Förordningen den 30 November 1849 Kronofogde och Häradsskrifvare tillagda provision för debitering och uppbörd af kronobrefbärings-afgiften; och 2:o Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, angående utfärdande af bevis öfver förmyndare-förordnandes meddelande. S. D. Banko-Utskottets Memorial N:o 1, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister blef, vid nu skedd föredragning, af Ståndet bifallet. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorers berättelse om den af dem förrättade granskning af Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning. S. D. Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets följande Memorial, nemligen: N:o 1, angående ökadt Kansli-biträde; N:o 2, angående upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll; och N:o 3, i fråga om prenumeration å nämnde Bihang. S. 1).
Exempelvis tror jag mig blott böra nämna, huru olämplig indelningen af Elfsborgs samt Götheborgs och Bohus län är. Götheborgs stad ligger nemi., såsom bekant är, i södra delen af Bohus län, hvilket sträcker sig nära intill portarna af Wenersborg. Jag tror, att åtminstone inom dessa län en förändrad indelning lätt kunde ske på det sätt, att hela södra Dalsland, en stor del af Westergöthland samt norra delen af Bohus län komme att erhålla Uddevalla till residencestad, samt Götheborgs stad blefve residenc.e för den öfriga delen af Bohuslän och sydvestra delen af Westergöthland äfvensom större delen af Halland. Jag tror, att inga särdeles betydliga olägenheter vid verkställigheten af en sådan förändrad länsindelning skulle förekomma, och det hinder 8 H. 34 Den 17 Juni f. ra. häremot, som Frih. Ehrenborgh uppgifvit bestå uti nödvändigheten af en förändrad indelning af vägbyggnadsskyldiglieten samt åtskilliga andra onera, tror jag kunna undvikas, såvida hela härader anslås till samma län; hvarförutan, då R. St. endast till K. M. framställa en und. anhållan, att undersökning i berörde hänseende må anställas, K. M., i fall så stora olägenheter, som Hr Frih. omnämnt, skulle förekomma emot förändringen af den nuvar. indelningen, icke lärer underlåta att å R. St:s framställning göra det afseende, som omständigheterna föranleda. Jag anser det dock i allt fall ej vara utan nytta att fästa Styrelsens uppmärksamhet på ifrågavar. förhållande, såsom ett ämne af stor vigt för hela landet, och jag anhåller derföre om bifall å Utsk:s betänkande. Frih. Ehrenborgh: Jag har begärt ordet för att i anledn. af hvad Hr Stuart yttrat säga några ord. Just det exempel, han anfört, ger mig anledn. att ytterligare motsätta mig framställandet af en und. önskan i detta afseende. Han har nemi. omnämnt olämpligheten af Götheborgs och Bohus läns indelning, och det förhåller sig verkligen så, att detta län har en högst besynnerlig figur.
Om vi betrakta förhållandet i andra länder, så finna vi t. ex. att i England uppgå banknoterna till ett belopp af 50 mill. pund st., vexlarne upgå till 530 mill., statsobligationerna till 7 50 thili.; med sådana summor är det en möjlighet att kunna bedrifva industrien; men som förhållandet f. n. nr i vårt land, är det en omöjlighet. Det är således nödvändigt, att man tager denna för landet så vigtiga fråga i noga öfvervägande, eller huruvida det beslutade lånet skall uptagas i utlandet eller genom anskaffanderaf inhemska statsobligationer. Man har förklarat, att, genom att välja den sednare utvägen, man skulle belaga industrien alla möjliga hjelpkällor; jag för min del tror, att en sådan upfattning hufvudsakligast stödjer sig på ett misstag, emedan de penningar, man uplånar på statsobligationerna, utlertiuas genast i rörelsen, hvarjemte rörelsen äfven blir gynnad med de statsobligationer, man skickar utomlands. Det vöre, enl. mitt förmenande, ganska önskvärdt, att man behjertade denna sednare utväg för lånets uptagande eller genom inrättandet af ett inhemskt fondsystem, särdeles under mivrde förhållanden, då det, enl. Hr FinansMinisterns sednast afgifna upgifter, är konstatferadt; att importen Den 22 Februari. 623 öfverstiger exporten. Benna utgrening af frågan tillhör visserligen ej det beslut, man redan i ämnet fattat; jag vill derföre ej längre onödigtvis uptaga Höglofl. Ståndetä tid, utan inskränker jag mig endast att påyrka bifall till hvad Utsk:t i ifrågavide punkt föreslagit. Hr Ehrenhoff: I afsrde å Hr Gripenstedt® nyss gjorda framställning om de Svenska statspapperens fördelaktiga stallning till andra landers, ber jag endast att i största korthet få göra en anmärkning. Om Hr Gripenstedt hemtåt simv upgifter från kursnöterin» garne i tidniligarne, så tror jag dessa äro föga tillförlitliga, ty Wexiö HypotheksFörenings obligationer stå till 88 proc.
Hvad kavalleri-kompaniernes förändring till båtsmans-indelning angick, förklarar Kongl. Maj:t, alt den måste försiggå enligt Ständernas beslut 1720 och Kongl. Maj:ts derom utfärdade förordningar, men erbjuder, till lättnad vid roteringen, manska]) af det Halländska Infanteri-Regementet såsom stam för båtsmans-indelningen. 1 afseende på den hittills icke indelda allmogens och det utsockne frälsets protest, förklarar Kongl. Maj:t slutligen, att ”ehuruväl hvarken utsockne frälse eller krono och skatte i Norra Halland med skäl och fog borde sig en sådan rotering undandraga, hvilken deras vederlikar i andra landsorter äro undergifne,” ville dock Kongl. Maj:t förunna dem anstånd med manskapets utgörande' till nästa Ständernas sammankomst, likväl med förnyad befallning för Kommissionen att fullända roteringsverket och insända detsamma till Kollegierna. 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221. Roteringsverket fulländades alltså, men ulan följd. Så väl Allmogens som Adelns protester fullföljdes vid Riksdagen 1723 af ett serskildt befullmäktigad! ombud. Samma förmenta skal dertill, som 1721, anfördes ånyo. De af allmogen, hvilkas hemman förut ej varit indelde, bestredo isynnerhet åtagandet af båtsmansroteringen, så länge Adeln framhärdade i sin vägran att för utsockne frälset deruti deltaga. Likväl lyckades Rikets Ständer, efter långvariga underhandlingar, att tillvägabringa en öfverenskommelse med kronooch skatte-allmogen, på det vilkor, att hemmanen skulle indelas i 3 klasser efter olika godhet och en båtsman prasteras af 3 hemman i första, 3| i andra och d i 3:dje klassen mot befrielse från utskrifningspenningarne, 2 daler silfvermynt af hvarje mans-person (Rikets Ständers underdåniga skrifvelse Oktober 1723). Den nya Roterings-Kommissionen upprättade härom kontrakt med kronooch skatte-allmogen den 9 Maj 1726, hvilket den 16 Januari 1739 fastställdes.
» Nej, icke ännu; men i dag skall han bort. » » Och jag behöfver aldrig se honom mer? » » Nej aldrig. » » Och dessa ohyggliga drömmar skola aldrig återkomma? » » Nej l » Valeria drog en suck af outsäglig glädje. Ett lycksaligt leende syntes åter på hennes läppar. Hon sträckte ut armarne mot mannen. » Och vi skola aldrig mera nämna hans namn, aldrig, hör d u! Min älskling! Jag skall ej sätta min fot utom detta rum, förrän han är borta. Men sänd nu hit min kammarjungfru. Dock, vänta ett ögonblick. Tag först detta! » Hon visade på ett smycke, som låg på ett litet bord, pärlbandet, som hon fått af Muzio. » Kasta detta genast i vår djupaste brunn! Omfamna mig, jag är din Valeria. Men kom ej åter hit, förrän han är härifrån. » Fabio tog smycket, pärlornas glans syntes honom hafva blifvit matta. Han verkställde sin hustrus befallning. Därefter smög han sig ut i trädgården, på afstånd betraktande paviljongen, i hvars närhet man redan börjat pålastningen af Muzios saker. Koffertar utburos, packningen fördelades på hästarne, men malajen syntes ännu ej till. En obetvinglig känsla dref Fabio att ännu en gång se, hvad som försiggick i paviljongen. Han ihågkom, att på dess baksida fanns en löndörr, hvarigenom man kunde direkt inträda i det rum, där Muzio legat på morgonen. Han smög sig fram till denna dörr, fann henne olåst, förde det tunga draperiet åt sidan och kastade en blick in i rummet. Muzio låg nu ej längre på mattan. Klädd i en dyrbar dräkt, satt han i en länstol, men liknade fortfarande en död liksom vid Fabios första beSparsamma sök. Det medvetslösa hufvudet var stödt mot stolens ryggstöd, och de i hvilställning på knäna placerade, utsträckta händerna aftecknade med sin gula färg skarpt sina konturer. Bröstet rörde sig icke. Omkring länstolen på golfvet, som man beströdt med torra örter, stodo några flata bägare, innehållande en mörk vätska, som spridde en stark, nästan kväfvande doft af mysk.
Sä snart Landt-Marskalk, enligt F2 af Regerings-Formen och 23 §. af Riksdags-Ordningen, bliftvit af Konungen i näder utnämnd och af de twänne Äldste närwarande Grefwar, till hwilka Kongl. Majit honom öfwerlemnar, till Riddarhuset beledsagad, emottages stan derstädes wid ingängen, af Riddarhus-Directionen, Riddarhus-Secreterare» och de öfrige till Riddarhus-Cantzliet hörande Personer. Derefter utser Landt-Marffalken irenne af Ridderssapet och Adeln , hwilka jemte trenne af Riddarhus-Directeurerna, Riddarhus-Secreteraren och Riddarhus-Fiscalen, efter föregängit anslag, den pä följande dagen wid utsatt timma sammanträda under Landt-Marffalkens Ordförande, för att borja anteckningen. HLrwid stall den ordning följas, att upprop ster efter en, pä alla lefwande Ätter författad Matrikel, efter den ordning de pä Riddarhuset Säte äga, dä hwar och en wid uppropet framträder, läter anteckna sig till förnamn och earacter, eller till granskning aflemna sin erhällne fullmagt, hwarefter honom tilldelas en med Riddarbulets Sigill pätryckt Pollett, med pästrift af Ättens nummer och namn, med den antecknades förnamn, samt nummer pä den Bänk, der hans Ridd. sch Ad. pr. L^o Zt, M. stäk - 242 Den 22 September. ställe är hcncm anordnadt. Ej mä nägon till anteckning anmälas som sig wid Riksdagen icke Personligen infunnit, eller Pollet för honom utgifwas. Den som ej inställt sig wid första uppropet, kan anmäla sig wid det andra, som genom anslag kungöres. §. 1Z. Dagen förr an Konungen i Räder kallar Ständerne pä Riks-Salen, sser äfwen en dylik anteckning med twänne upprop, dock ej under påstående llenum.