Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utgöra värdet af 19 L%. torrt bröd, hvilka f. d. Magasinsförvaltaren Simmingsköld icke redovisat. Beror på Kongl. KammarRättens pröfning. Utgöra värdet af bristande inventarier, som blifvit anmärkta. Utgöra för ringa debiteradt värde å från Skeppsholms magasin försända inventarier. Skrifvelse om rättelse härutinnan har afgått. Utgöra värdet för tillkomna transportförluster. På grund af Kongl. Stats-Kontorets skrifvelse den 20 Februari 1846, äro uti Götheborgs magasins räkning för samma år afskrifna ... 10: Genom försäljning af ett, år 1842, från Warbergs magasin försändt rågparti, som befunnits oanvändbart, bar i Götheborgs Läns Ränteri influtit 448: 19. 11. hvaremot Förvaltaren af Warbergs magasin Öhrvall, genom Kongl. KammarRättens Utslag den 18 September 1845, hvilket af Kongl. Maj:t i nåder fastställts den 28 Juli 1847, blifvit dömd att godtgöra Kronan skillnaden emellan förenämnde belopp och den summa, hvartill ett lika parti duglig råg blifvit upphandlad, eller 289: 8. 1. Om befrielse från ersättningen har Öhrvall ingifvit underdånig nådeansökning, som beror på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. Återstoden af balanserade 993 R:dr 10 sk 245: 30. — utgör värdet å 27 tunnor råg och 1 tunna korn. Under år 1845 försändes från Warbergs magasin 275 tunnor 20 kappar råg oeh 253 tunnor 24 kappar korn, hvarutaf rågen vid framkomsten kasserades och uti kornpartiet uppstod en brist af 1 tunna; genom uppköp af felfri råg och försäljning af den odugliga, har en förlust af 930 R:dr 26 sk. 7 rst. för — 319 - Landskrona Magasin 112: 10. 1. Norrköpings Dito 10:32.— Skeppsholms
Förty om du i denna gången tiger stilla, så kommer Judomen en hjelp och undsättning af en annan väg, och du och dins faders hus varder förgåendes; och ho vet, om du icke för denna tidens skull äst kommen till riket? Esther lät svara Mardechai: Så gack nu bort, och församla alla Judar, som i Susan för handene äro; och faster för mig, så att I icke äten eller dricken i tre dygn, hvarken dag eller natt; jag och mina tjenarinnor vilje också fasta; och så vill jag gå in för Konungen, emot budet; blifver jag borto, så är jag borto. Mardechai gick bort, och gjorde alltså, som Esther honom budit hade. På tredje dagen klädde Esther sig i Drottningaklädning, och gick in i gården för Konungshuset, innerst emot Konungsmaket; och Konungen satt på sinom Konungsliga stol i Konungshusena, tvärt emot dörrena i huset. Och då Konungen såg Esther Drottningena stå i gårdenom, fann hon nåde för hans ögon; och Konungen räckte ut den gyldene spiron i sine hand emot Esther. Så gick Esther fram, och tog på ändan af spirone. Då sade Konungen till henne: Hvad vill du, Drottning Esther, och hvad begärar du? Ja, ock hälften af riket skall dig gifvet varda. Esther sade: Om Konungenom täckes, så komme Konungen och Haman i dag till en måltid, som jag tillredt hafver. Konungen sade: Skynder eder, att Haman må göra, som Esther sagt hafver. Och Konungen och Haman kommo till måltiden, som Esther tillredt hade. Då sade Konungen till Esther, när han vin druckit hade: Hvad bedes du? Det skall dig gifvet varda; och hvad begärar du? Ja, ock hälften af mitt rike, det skall dig ske. Esther svarade, och sade: Min bön och begär är: Hafver jag funnit nåd för Konungenom, och Konungenom täckes gifva mig min bön, och göra mitt begär, så komme Konungen och Haman till måltid, som jag för dem tillreda vill, så vill jag i morgon göra som Konungen sagt hafver.
Och förmodar jag destomera bifall till min motion, som H. II. o. Ad. upplyst behagade finna, att den uppenbara kyrkoplikten, som måhända var öfverensstämmande roed tidsandan, då den infördes — en tid som likväl i religiöst hänseende var behäftad med många papistiska villfarelser — är stridande, ej blott emot vår tids upplysta åsigter, utan äfven mot den christna religionens anda. Härtill kommer äfven, att den uppenbara kyrkoplikten, som enl. 1734 ars lag endast är påbuden för ett enda fall, nemi. då någon af obetänksamhet smätlar Gud, Hans Heliga Ord och Sacramenten, tillkommit genom särskilda författningar, hvilka här blefve för vidlyftigt att upprepa, och hvaraf jag endast får nämna den hulvudsakligaste, nemi. K. Förklaringen den 23 Mars 1807, som i dess punkt upptager de flesta fall, der uppenbar kyrkoplikt bör äga rum, samt äfven förordnar, ej mindre huru förfaras bör för den händelse, som ofta beklagligtvis inträffat, att förbrytaren, sedan han utstått straff för det begångna brottet, vägrar ait undergå uppenbar kyrkoplikt, än äfven huru förhållas skall, ifall någon, till kyrkoplikt förfallen, fått tillfälle att gå till Nattvarden, innan den uppenbara kyrkoplikten blifvit fullgjord. Om remiss af denna motion till LagUtsk. får jag vördsamt anhålla. 2. Att rätt bestämma den straffpåföljd, som för olika brott bör äga rum, ar ett af lagstiftningens svåraste problemer; också ådagalägger tydligen dc olika straff-theorier, som af lagstiftare och criminalister blifvit föreslagna, den svårighet, som härvid möter, hvilken icke sällan är så stor, att det bl ir omöjligt för nägon lagstiftare, att för hvarje brott bestämma det straff, som är rättvisast och ändamålsenligast.
"Fullmakter för statsrådets ledamöter; hvilka fullmakter ufven öro frun ■kansli-gebiihr och sigill-penningar befriade; hvaremot och enär, enligt hvad upplyst blifvit, det hvarken i allmänhet lärer varit brukligt, att afsked för nämnde embetsmän varit från stämplad pappersafgift befriade, ej heller någon serskild föreskrift lill en sådan befrielse föranleder, samt i betraktande dessutom af denna afgifts obetydlighet, der afskedet icke är förenadt med rättighet till pension, i hvilket fall någon befrielse icke skäligen synes böra ega rum, Utskottet anser denna del af Herr v. Hartmans dorffs framställning icke böra lill någon åtgärd föranleda. Stockholm den 11 Maj 1848. Bilt. till B. St. Östlund & Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N.o l3. t Rättelser och tryckfel i Bevillnings-Utskottets Betänkande j N-o i3 ock dervid fogade förslag till tulltariffer: i Betänkandet: Sidan 7 rad. 13 nedifr. står: Herrar Wahlgrens läs: Herrar Almgrens, Wahlgrens — 8 — 5och4 — står: Vcderlags-rekognidon läs:
Uppå resan till den ljusa sal genom j o r d e n s mörka sorgedal är den borta, så haltar det hela och gången blir osäker. Hilda Lundqvist såg dagen 1825 i det idylliska Vimmerby, där fadern, Karl Lundqvist, en kärnkarl af gamla stammen, som var fanjunkare och bataljonsadjutant vid Kalmar regemente i 54 år, då var boende med sin maka, Ester, född Bergenholtz. Här växte den unga flickan upp i hemmets frid, här lärde hon att göra sig nyttig samt att värdera arbetet, och här vaknade jämväl hos henne lusten att bryta sig en egen väg — en arbetets väg — genom lifvet och världen. På den tiden var det icke så vanligt, att kvinnor gjorde anspråk på en plats i det allmännas tjänst, som det sedan blifvit. Då höll man strängt på den poetiska regeln » att det täcka könet var uteslutande skapadt för hemmets värld, » och på den grundsatsen dömdes också åtskilliga tusental unga kvinnor att förspilla sin begåfning och sina krafter i relativ overksamhet eller hvila. Men Hilda Lundqvist var ej sinnad att gifva sig själf till offer på dådlöshetens altare. Småländingarne äro af naturen ett arbetsamt folk och därtill ej så litet envisa. Nu hade hon fått i sitt hufvud, att hon skulle uträtta någonting här i världen. Det gällde sålunda blott att afgöra hvad. I september månad 1853 öppnades i vårt land den första elektriska telegraflinien, mellan Stockholm och Upsala, och redan året därpå sammanknöt den mystiska tråden hufvudstaden med Göteborg. På tredje året, d. v. s. 1855, blef östra linien färdig och sedan utvidgades nätet år efter år, till dess det fick den väldiga omfattning det nu har. Svenskarne ville ej förhasta sig. Det var dyrt att telegrafera och den stora allmänheten betraktade de långa stolplinierna och de på dem upphängda trå- darne med en misstro, som blott långsamt gaf vika. Fröken Hilda Lundqvist såg emellertid den nya inrättningen med allt annat än misstrogna blickar.
För min del tillstyrker jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte, i afseende på lönebeloppen, stanna vid det beslut, som efter mig meddelad underrättelse är fattadt af BorgareSt., nemi. att tilldela hofrätlsråden 1800 r:dr och assessorerna i5oo r:drs lön. När man vet till hvilken mängd göromålen i Hofrätterna hopat sig, och huru nödvändigt det är, att de embetsoch tjenstemän, som äro föredragande af Hofrätts-malen må vara af näringsomsorger oförhinrade att egna deras tid åt tjenslernas förrättande; så lärer R. o. Ad. utan tvifvel finna, att desse embetsoch tjenstemän icke Den 10 Augusti f. m. ai3 lunna vara belåtne med så ringa löner, som 1600 r:dr för hofrättsråden och 1200 r:dr för assessorerna; att de derföre nödgas skaffa sig inkomster genom andra bestyr till mehn för tjenstens tillbörliga bestridande. Jag tillstyrker således, icke för desse personers skull, utan på det tjensterna må blifva tillbörligen handhafda, att R. o. Ad. ville bevilja samina förhöjning sorn BorgareSt. redan medgifvit. Ifall officiel underrättelse ankommit, huru frågan blifvit i BorgareSt. afgjord, anhåller jag att Hr Ridd.Secretm ville det upplysa. Undert. R i d d. Se c r e t.: Ingen underrättelse är ännu ankommen från BorgareSt., rör:de dess beslut öfver andra liufvudtiteln, i anledn. af StatsUtskts utlåt. Frih. Cederström, Anders: Jag äger visserligen ingen officiel kännedom om BorgareSt:s beslut i denna fråga; men, efter hvad jag hört berättas, har BorgareSt. afslagit frågan om lön för nya ledamöter uti Götha Hofrätt, men att löneförhöjning blifvit beviljad så väl för hofrättsråden som assessorerna.
Ifrån Finland och andra utrikes orter är direkte infördt hampa, bomullsgarn, linfrö, stenkol m. m. Stadens fartyg bestodo vid 1842 års slut af två skepp, tre briggar, fjorton skonertar och en slup, hvaraf alla, utom ett skepp, under etthundrade lästers drägt. Halfva antalet eller tio fartyg äro nyttjade till kommunikation inrikes orter emellan. Tullnppböiden utgjorde sistnämnda år 10,295 Riksdaler 40 skillingar io r:st. Handlandes antal uppgick till tjugutre, af hvilka sexton haele öppna bodar, och vid samma tid funnos två Guld och Silfverarbetare, tre Bokbindare, Iva Hattmakare, tre Repslagare, en Bagare, en Kopparslagare, tre Skräddare, en Gördelmakare, en Spegelfabrikör och Glasmästare, en Kardmakare, en Snickare, en Blockmakare och två Färgare; hvaremot öfriga handtverk sakna idkare. Dessutom finnes i Staden en Apothekare. Utom Stadens område äger Borgerskapet tre fjerdedels mantals skatt i Grubbe, på en fjerdedels mil från Staden aflägsne by och uppbär räntan af ett mantal Grisbacka kungsgård samt har sig indelade 6l mantal i Öhns och Tegs byar. Stadens odlade jord, undantagande Grubbe hemmanet, innehafves af enskilde personer under full ägande-rätt, emot skyldighet att ansvara belöpande utskyhler samt såkallade Vret-penningar till Staden, hvarförutan Stadens invånare emot årligt arrende fått sig af Ytterhiske nära Staden belägne by någon utmark för evärdeliga tider upplåten, beräknad till ett fjerdedels mantals skatt. All till Staden hörande duglig mark är genom insyningar medtagen, så att nu mera endast återslå mindre odlingsbara myror, berg och stenbunden jord, hvarigenom invånarne kommit i saknad af muhlbete för sina kreatur, hvilket likasom vedbrand måste betingas från andra ställen. Hvarken kostnad eller möda äro sparade vid odlingen af lägenhelerne inom Stadens område. Kornsädet är det allmännaste och hvarmed förhållandet varit lika som lör öfrigt i orten.
Proposition om den förändrade reglering af berslags-staterne, som af omständigheterna kan påkallas; samt 5.7e punkten, mom. b, angående anslag till löner åt fjerdingsmännen; men som berörde punkter äro af de 3:ne öfriga Riks-ståndcn bifallne och följaktligen, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, af Rikets Ständer afgjorde, har Utskottet funnit återremisserna icke kunna till någon åtgärd föranleda. Ståts-Utskottets Memorial, N.-o 152. 15 lÖ:de punkten, deruti Utskottet afstyrkt bifall till väckt motion om ett statsbidrag af 2,000 R:dr, för inrättande och underhållande af en Landtbruksskola i Jemtland, är af Prestc-ståndet bifallen, men af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-stånden återremitterad, på grund af hufvudsakligen följande anmärkningar: att då, enligt hvad Utskottet medgifvit, jordbruket i Jemtland vore, i anseende till de för denna provins egendomliga naturförhållanden, väsendtligen olika andra orters jordbruk, detta förhållande bäst ådagaladc behofvet af en serskild landtbruksskola för Jemtland, hvarest ypperlig jord och stora odlingslägenheter funnes samt ängsskötseln visserligen för det närvarande vore öfvervägande, men mycken vigt derjemte lades uppå jordbruket; att det verksammaste medlet för detsammas förkofrande utan all tvifvel vore att inrätta en landtbruksskola inom provinsen och såmedelst bibringa dess innevånare erforderlig kännedom uti jordens brukande. Varande dessutom serskilda förslag framställda, hos Ridderskapet och Adeln, derom, att 2:ne landtbruksskolor måtte uti Norrland inrättas, och hos Bonde-ståndet, att åtminstone ett anslag af 1,000 R:dr kunde till den ifrågasatta landtbruksskolan i Jemtland anvisas.
g4-5 gon af frågan rörande omsättningsbeloppet för DiscontLän, hafva Höglofl. Ridderskape och Adeln, Högv. FresteStåndet och Hederv, Bond Ståndet uppdragit åt GonstitutionsUtskottet att, med Riksens Ständers rätt och i deras ställe, afgöra, antingen ärendet må, enligt Ridderskapets och Adelns samt RorgareStåndets mening, förfalla, eller ock, enligt Preste och BondeSlåndens hänskjulas till förstärkt Banco» Utskott. Efter den åsigt ConstitutionsUtskottet nyligen i ett annat mål framstält, handlar 72 §. RegeringsFormen, om Banquens Allmänna Förvaltning, likmätigt de GrunöFörfattningar som det af Riksens Ständer be ror att stifta och upphäfva Här synes dock saken angå, icke något nytt Reglemente för Banquen, icke ens någon ny Discontinrättning och Reglemente derföre, utan blott sådana partiella ändringar i det äldre Reglementet, hvilka tilläfventyrs skulle af BancoDiscontens utgrening i underlydande LåneContoir föranledas. Då nu dessa tillfälliga och locala omständigheter icke oundgängligen medföra någon rubb ning af de förra omsättningsvilkoren; då tvärtom, det som gäller för ett helt, jemväl mäste, så vidt möjligt är, tillämpas för Bihang till R. j. Prof. gsdj* Sami. 44- 346 Constitutions• Utskottets Betänkan den. delarne, och då dessutom det äldre stadgandets tillvaro gör umbärligt hvarje nytt, der RiksSlåndens pluralitet icke ansett detta sednare vara bättre, linner ConstitutionsUtskottet att, enligt 75 §. Riksdagsordningen, sammanstäld med 72 §. RegeringsFormen, närvarande fråga kan, och således äfven bör, förfalla. Stockholm den 15 December 1825. * ' > . Utdrag af Constitutions Utskottets Pr o to • coll den 15 December 1823.
Maj:t vore för öfrigt benägen, att låta meddela alla de ännu ytterligare upplysningar, som möjligen skulle kunna pröfvas nödiga, och Kongl. Maj:t har jämväl i Nåder försäkrat Sig skola göra Sig ett nöje af både att, i den ordning Grundlagen föreskrafve, låna uppmärksamhet åt de önskningar, Riksens Ständer, i afseende på förvaltningens förhållande till Rikets Allmänna Hushållning, kunde finna för godt framföra, och att hand hafva de beslut, som Riksens Ständer i afseende på de för Verket blifvande anslags-summor och redogörelsen derföre kunde pröfva skäligt fastställa. Utom denria Nådiga Proposition, som ådagalägger, huru högt Rikets Innebyggares välfärd ligger Kongl. Majit om hjertat, och derjämte utgör ett förnyadt Vedermäle af Kongl. Majus Nådiga förtroende för Riksens Ständer, har Oeconomie-Utskottet fått sig af Riksens Höglofl. Ständer uppdraget, att inkomma med Utlåtande öfver Magazins-Verkets reglering, i anledning af följande från RiksStånden remitterade Memorial; 1:0 Frän Flöglofl. Ridderskapet och Adeln: ilmo Herr Ofverste-Uieutenanten Carl Flachs,reinitteradt den 29 Märs; 2:0 Herr Stats-Secreteraren m. m. Grefve Adolph Göran Mörners, 3:0 Herr Majoren Otto Fredric Påhlmans och 4:0 Herr Capitslnen Garl Herizenhjelms, rein it te - Den ?5 Juli. mittetrade den 4 April; 5:0 Herr Stats-Secreteraren ra. ra.
Då jag erkänner giltigheten af de skäl, hvilka till stödjför ifrågavarande framställning blifvit anförda, såväl med afseende å billigheten af en löneförbättring för Akademiens lärareoch tjenstemannapersonal samt vaktbetjente, som ock med hänseende till behofvet af ökade medel för befrämjandet af Akademiens tidsenliga utveckling och verksamhet, hemställer jag i underdånighet, det Eders Kongl. Maj:t täcktes i Nåder föreslå Rikets Ständer att uti det för Akademien för de fria konsterna nu utgående årliga anslag bevilja en tillökning af 16,000 R:dr R:mt. 20:o. Enär för den vigtiga del af Musikaliska Akademiens verksamhet, som innefattas i vården om det under Akademien ställda läroverk, ännu äro gällande de bestämmelser, som härom i Eders Kongl. Maj:ts för Akademien den 18 November 1856 utfärdade Nådiga Stadgar förekomma, har bemälda Akademi, som ansett tidpunkten för en förändrad reglering af nämnda läroverk numera vara inne och förslag härtill fördenskull utarbetat, uti underdånig skrifvelse den 19 sistlidne Maj till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnat ej mindre detta förslag, under benämning “Reglemente för Kongl. Musikaliska Akademiens Konservatorium«, än äfven efterföljande, i sammanhang dermed uppgjorda, förslag till Anslag för Musikaliska Akademien m. m. Bih. till R. St. Prot. 1865. l:a Sami. l:a Afd. 10 74 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:t& Nid. Prop. N:q 1 om Statsverket 1865. Stat för Kongl, Musikaliska Akademien, dess Läroverk och Embetsman t Nuvarande belopp. Föreslagen tillökning. Blifvande stat.
Expedition»:- Utskottets Förslag litt anderd. Skrifvelse, N:o 34. 1 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Mars 1866. Preste-Stån det den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rättighet att i vissa brottmål svara genom fullmäktig. (Lag-Utskottets Betänkande N:o 19.) S. A. K. Genom I § i 15 Kapitlet Rällegångs-fialkeu är ovilkorligen stadgadt, “att i brottmål skall den svara sjelf, sorn anklagad är“ ; oell detta stadgande är fullt ändamålsenligt i afseende på de gröfre brottmålen, der den tilltalades personliga närvaro inför Underrätten är af största vigt icke allenast för ransakningen, utan i många fall äfven tor ett tillförlitlig! bedömande af hans brottslighet. Hvad deremot angår vissa ringare brottmål, eller sådana, som kunna hänföras till polismål, förekommer i dem endast undantagsvis något behof all höra den tilltalade personligen, och vid domslolarne har också sedan längre lid tillbaka utbildat sig en allmän praxis, att i dylika mål dömes pä den tilltalades skriftliga erkännande, då det af lagligen befulimägtigadt ombud ingifves, samt att rättegången äfven eljest får utföras skriftligen eller genom ombud för svaranden. Emellertid qvarstår lagens bud oförändradt, och det är derigenom lemnadt i en åklagares skön att, när han behagar, tvinga sin motpart till personlig inställelse, äfven oin åtalade förseelsen är af den obetydligaste beskaffenhet och den tilltalade genom ombud eller skriftligen erkänner densamma. En enskild kärande, sorn vill genom rättegång uttrötta sin motpart, behöfver endasi i sina påståenden inblanda ett ansvarsyrkande för att ega dylik magt öfver sin motståndare, under det han sjelf åtnjuter förmånen att begagna ombud. Ett sådant förhållande är uppenbart till den trätlystnes fördel.
StPtides valOch representationsrättighet vid våra Riksdagar, så skulle igenom tillkomsten af ett nytt Kronoskatte med lika mycken naturlig och billig rättighet de mäst vidt utseende och till sina följder OSäkra förändringsfrågor komma å bane. N:o 2* Herr Rothlieb, Axel-, Höglofl. Economioch BesvärsUtskoftet har i dess Betänkande åf grundade skäl föreslagit, det Städerne ej böra btänna annorlundare än efter innehafvande jord och icke efter personal. Den utvidgade bränvinsrättighet som Städerne hittills åtnjutit, den nemligen att bränna efter personalen, och som öfvergåft ända derhän, att flera städer, genom Sammansättningar, Fabriksmässigt idkadt bränVinsbianniog, har för landet och jordbruket medfört en högst menlig verkan och ofta hindradt Land mannen från föryttrandet af sin Vahra, till det mäst nedsatta pris. Det är så: Den 25 Junii e. ni. lädes efter min tanka både billigt och rättvist att jorden kommer i åtnjutande af de fördelar som jordbruket bor tillkomma,- om ock Städerne måste köpa säd och spanmål till deras bränneriers bedrifvande af jordbrukaren, så förlorar likväl den senare vinsten af rudimateriens förädlande, och på sådan grund tillstyrker jag, det bränvinsbiänning för Städerna må äga rum, enligt Utskottets Betänkande efter jord, men ej efter personalen. Men sorn troligen tvist och mångfalldiga förklaringat skulle uppkomma, om skillnad göres emellati ägande och donerad jord, på sätt Utskottet föreslagit, så till förekommande af stridighet i detta ämne, får jag ödmjukast tillstyrka det Städerne måtte upplåtas rättigheten att bräll, na för all deras innehafvande jord till dat belopp efter hemmantal och derå åsatt värde, i samma mohn de deltagit i afgift till Saltpeterlonden eller årlig Saitpeterskatt och i öfrigt efter lika method sorn föreslagits för landet.
Han skulle alltför tidigt få bestämma öfver sin framtid, och mången yngling skulle säkerligen af ögonblickets intryck eller af motvilja mot den första grammatikaliska undervisningen låta förleda sig att söka dispens från grekiska språkets läsning, och derigenom för \ 408 Den 17 Mars f. m. sig slänga många banor, på hvilka han sedermera vid mognare besinning skulle vilja inträda. Så är den presterliga vägen, der förstärkning så väl behöfves, för alltid stängd för honom genom en sådan dispens. I)e skadliga följderna af dispensväsendet äfven i detta fall visace sig bäst under de år, det egde ruin. Annu ett hufvudsakligt skäl mot bifall till Utsk:ts förslag är den olä genhet, det skulle medföra lör målsmännen. Det är redan en svår sak för deni att vid barnets inträde i tredje klassen välja mellan den klassiska oell den reala linien, och det blefve sannerligen icke någon fördel för dem att nödgas göra ett sådant vigtig! val ännu en gång. Jag öfvergår nu till de sekundära skälen. Jag vill här erinra om en omständighet, som är något be rörd af en reservant, Kyrkoherden Ekelundh, nemi. att, i följd af grekiska språkets omätliga inflytande på vår nyare bildning, detta språk lemnat stamord till alla våra terminologier, hvilka vi svårligen kunna undvara. Jag vill blott erinra om att vi dagligen begagna sådana ord som Aristocrat, Democrat, Ther rnoineter, Barometer m. fl.; och de mycket tidsenliga orden Kosmopolitik, Fotografi m. fl. Inom vetenskaperna återfinna vi samma förhållande; der hafva vi först de vetenskapliga be närnningarne Filosofi, Teologi o. s. v.; äfven inom de olika grenome af vetenskapen återfinna vi de grekiska benämningarne. Så talar man inom Mathematiken om Diameter, Diagonal, Hypotenusa, Periferi; inom Medecinen om Allopati och Homöopati; inom Botaniken återfinna vi namnen Monocotyledoner, Cryptogamer o. s. v.; med ett ord, grekiskan har lemnat oss en mängd uttryck, som vi icke kunna undvara.