Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Depna skrifvelse kunde inkomma till justering äfven hos det 4;de Ståndet, Vanligen lyssnar ingen till dessa justeringar, och det kunde då lätt inträffa, att man godkände expeditionen; men då sjelfva saken sedan komme till afgörande, kunde man afstå den och inbjuda Medstånden att i ett sådant beslut sig förena, Dessa kunde då icke vara af grundlagen förhindrade att antaga inbjudningen, och nja0 hade sålunda tilIvägabringat upphäfvande vid samma riksdag af ett R. St:s beslut, derom vederbörlig expedition redan blifvit uppsatt och hos alla Stånden justerad och godkänd. Jag protesterar .emot ett dylikt förfarande och hemställer, huruvida IJr Gr. o. Landtm, kan göra propos. till en åtgärd, åsyftande en så grundlagsvidrig påföljd. Frih. Boye, Ludv.: Jag vill icke genom stridens fortsättande fördröja afgörandet. Jag har öfvervarit alla riksdagar sedan vårt nya statsskick och kan icke påminna mig annat, än att inbjudning obehindradt kunnat äga rum; exempel från denna och sista riksdag skulle jag kunna framdraga många. Det förefaller mig då besynnerligt, att man nu vill förklara en dylik åtgärd såsom grundlagsvidrig. Jag medger, att, om det så tillgår, sorn Ridd.Secret. upplyst mig, att nemi. hela inbjudningsacten beslår uti ett omotiveradt prot.utdr., tjenar den till ingenting; men hvad det lagliga i saken beträffar, är jag tillfredsställd deraf, att det beror på Hr Gr. o. Landtm., huruvida vi få propos. eller icke. Dea 16 Augusti f. m. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag liar grundat min framställning på gammal häfd. Grundlagen förutsätter, att öfverläggningarna inom de särskilda RiksSt. skola vara samtida. Denna grundlagstanka ger riktighet åt en inbjudning; och derföre, att ett Stånd blir efter, måste val icke den nämnde rättigheten detsamma fråntagas. Jag ser också icke, hvarföre, då man dermed iakttager sparsamhet, man icke lan begagna en sådan rätt uti vigtiga frågor som denna.
Ödmann och Medin, Grosshandlaren Rinman, Justitie-borgmästaren Gråå, Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta, under erinran, att det vid ifrågavarande utbyte gjorda förbehåll derom, att de nya obligationerna i Pund Sterling, som Riksgälds-kontoret komme att erhålla i stället för 1858 års obligationer å Thaler Preussisk Courant, ej borde höra till eller afgå från den fixt öfvertagna andelen af det nya jernvägslånet, icke vore genom paragrafens föreslagna ordalydelse nog bestämdt och oförtydbart uttryckt, förklarade sig anse ett tillägg härom böra i paragrafen intagas; och som denna sednare mening hade pluraliteten för sig, blef till den föreslagna protokollsparagrafen följande mening tillagd: “börande följaktligen den obliga“tionssumma, som vid ifrågavarande utbyte aflenmas, icke utgå af den fixt öfverögna låneandelen.“ Vid sammanträdet den 15 September hemställde Grosshandlaren Berg huruvida icke erforderlig åtgärd borde vidtagas i afseende på indragningen af valutan i Pund Sterling för de obligationer å 300,000 Thaler, som Schröder & Comp. erhållit; men alldenstund låneöfvertagarne då ännu icke förklarat, om och till hvad belopp de ville begagna sig af den genom lånekontraktet dem förbehållna optionsrätt, funno Fullmägtige den af Grosshandlaren Berg väckta fråga icke då påkalla någon åtgärd eller någon framställning från Fullmägtiges sida. Från Schröder & Comp. hade derefter ankommit och blefvo vid Fullmägtiges sammanträde, den 20 Oktober, föredragna tvänne den 12 och 13 i samma månad daterade skrifvelser. I den förra hade Schröder & Comp. jemte underrättelse att de från Riksgälds-kontoret öfver Hamburg för lånets hela fixa fjerdedel afsända obligationer å tillsammans 555,700 Pund Sterling med tillhörande kuponer rigtigt kommit Schröder &
Näppeligen trodde väl Cronholm, då han en augustidag 1874 i det anspråkslösa trähuset n:r 6 Barnarpsgatan i Jönköping för första gången ö p p n a d e Jönkö- pings juridiska byrå, att denna för Sverige då fullkomligt n y a inrättn i n g skulle v ä x a ut till hvad den n u blifvit o c h från det ståtliga hufvudkontoret i Stockholm m e d d e l s tusentals förbindelser i ino c h utlandet spela en djupt ingripande roll i d e grenar af vårt samhällslif, s o m sortera under Merkurius o c h fru Justitia. hägrar då ett landsbygden, afsides inramadt konvalescentens fantasi hörn på den af skog fridfulla och sjö prägladt af den äkta idyllens rogifvande och stämning. A. Lidholm — beläget i Vårdinge socken 7 k m. från Mölnbo och 9 km. W e r n e r foto. NADHAMMAR: ETT AF GASTROMMEN. S å g e r sig fantasien ut på flykt! Under förra året öfverlämnades af ägaren såväl ett större af h o n o m 1877 uppfördt corps de logis, som en jämväl af h o n o m däromkring anlagd park af 20 tunnlands areal till h. m. drottningen, att användas för det välgörande ändamål, h. m. själf önskade bestämma. Denna upplåtelse gällde för en tid af 50 år, räknadt från den 1 okt. H. m. beslöt, att gåfvan skulle användas till ett konvalescento c h hviiohem o c h öfverlämnade den till Sofiah e m m e t s styrelse. Arbetet började genast m e d nö- diga förbättringar o c h •kompletteringar, o c h fullbordades dessa så snart, att de första gästerna k u n d e emottagas i början af detta år. H e m m e t, som har en sällsynt vacker belägenhet midt uti den nyanlagda parken, 100 fot öfver Långsjön o c h m e d härlig utsikt åt alla sidor, har g e n o m de gjorda anordningarna blifvit ett första klassens konvalescenthem.
Ltrotk-llolken stoclgsclt Sr." 10:0 Oenom 8Iirikvel8s clen 10 sistli6ne Oetoder clerom, ott, mecl ändring st dvocl I^ongl. I^örorcl ningen clen i3 3uni >8oo innedäller clerom, »tt cle tor försummelse ott inom rätter ticl togo u^pducl i dororclningen stoclgoöe doter, motsvoroncle värnet ok clet stämplocle ^o^>^er, dvormecl kcijiedrekvet körses dör, 810 8oelcnen8 Ottimer, ensok, i 8tället mö körorclnos, clet sommo doter skolo köräelos till tvä8lciktes emellon äklogoren ocd soeknens kottige. 11:0 Oenom 8krikvelse 6en ,8 sistliclne lVovsmder öerom, ott irsta Nom. ok 68 §. i Ooneurs-Oogen clen 12 Nors >83o mä erdällo köljon6e köränclrocle lockelse: ''Kronons Omduclsmon i orten oell ollo könclo inlänclsko
E n liten dockbyrå, full af rariteter i miniatyr; de finaste arbeten i silfver, bernsten o c h ben, spunnet glas i valknutar o c h tofsar, de tolf apostlarna utskurna på en körsbärskärna; de nättaste små korgar af pärlor, s o m h o n själf trädt, o c h till sist en underbar ring, s o m Tobias Miller ärft efter sin farmor. Under plattan af bergkristall, s o m utgjorde ringens framsida, såg man ett litet linjehögt människopar. H a n spelade fiol, h o n klaver, golfvet, där de stodo, var belagdt med tegel, o c h hvar oändligt liten sten syntes tydligt; en kattunge lapade ur en skål. Inuti ringen hade funnits en liten, för liten speldosa, m e n dess bräckliga verk var nu sönder. — sina dyrbara, uppstaplade askar. Själf orkade h o n icke m v c k e t o c h var ej heller driftig af naturen, och till sist unnade h o n sig ingen trefnad. När det blef kväll, o c h det blef det tidigt för henne, tog h o n af sig klädningen, svepte sig i onkel Tobias sjubbskinnspäls o c h kröp u p p i sin soffa m e d en k u d d e under hufvudet. » Det går förträffligt, m i n goda, » sade hon, då någon gjorde h e n n e en föreställning o m det orätta i att fara så illa m e d sin k r o p p, » och jag vill erinra er o m ett litet rim, som moster Gundia plä- gade anföra: När hvar o c h en sin syssla sköter, så går allt väl, ehvad oss möter. » Mamsell Brun tyckte alls icke o m råd. I många år sof mamsell Brun hvar natt i onkel Tobias ' sjubbskinnspäls, o c h till sist s o m n a d e h o n in för alltid däri. Det var kallt i rummet, tomt i spiskammaren, kulet o c h ödsligt i den ensammas dystra bostad.
För att afhjelpa denna brist i kommunikationsanstalter, hvaraf ifrågavarande orter ännu lida, hafva fullständiga undersökningar åren 1861 och 1863 varit verkställda samt kartor och kostnadsförslager sistnämnda år genom Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen A. G. Svedelius blifvit upprättade för anläggning af en jernväg för lokomotiv ifrån Dalkarlsbergs grufvefält i Nora socken förbi Wickersvik vid sjön Wickerns södra strand, öfver Svartelfven ofvanför Kortfors, förbi Granbergsdalshyttan till Timselfven vid Carlskoga faktori och till dess utlopp i sjön Möckeln, hvarföre kostnadssumman uppgår till 1,115,000 R:dr R:mt. Sedermera har ett bolag blifvit bildadt, som redan antagit sina bolagsreglor och beslutat att kontant för denna jernvägs anläggande tillskjuta J:del af hela kostnadssumman, om f:delar deraf kunde såsom lån af Staten erhållas. Redan 1858 uppgjordes på Statens och enskildes bekostnad förslag till Svartelfvens kanalisering från Sikfors vid sjön Söreljens norra ända belägna bruk 5f mil till Kortfors, och då den nu föreslagna jernvägen vid sistnämnda punkt kommer att passera Svartelfven, inses lätt hvilka stora fördelar och hvilken lättnad i transport, som genom densamma skulle komma att beredas så väl för Hellefors samt Grythytte bergslagers effekter, som för de rika timmerskogar, som finnas utefter hela detta vattendrag ända från Säfsens socken i Dalarne, der Svartelfven har sitt ursprung. Stora fördelar skola ock uppstå för bruken inom sydvestra Nerike. De hemta alla största delen af sitt malmbehof från Nora bergslag — skulle nu genom denna jernväg, i förening med sjötransport öfver Möckeln, få detsamma levereradt vid Degerfors, hvarifrån det på nordvestra stambanan skulle föras direkte till bruken.
Statsock Banko-Utskottets Utlåtande M 24. hvilket hvarje sökande såsom delegare i föreningen blifvit antagen, det af dessa förhållanden blifver en oundviklig följd, att större kapitalbelopp måste i upplåningsvåg upptagas, än som skulle erfordras derest upplåningen verkställdes för samtliga föreningarnes gemensamma räkning och från den derigenom uppkommande gemensamma kassan lånebehofven för de särskilda föreningarne fylldes. Det ligger i sakförhållandets natur att lånebehofven icke kunna, aldraminst till lika belopp, för samtliga Hypotheks-föreningarne, eller för de särskilda delegarne deruti, samtidigt inträffa. Men om hvarje förening för sig ständigt skall kunna vara beredd att motsvara de från hennes delegare på olika tider ingående ansökningar om lån, måste hon alltid vara försedd med en tillräcklig, för ändamålet disponibel kassa, och blifver derigenom föranlåten att på förhand upptaga större lån, än som eljest vore behölligt. Underlåtes åter en sådan upplåning på förhand, försvagar föreningen kraften af sin verksamhet och föranlåtes icke sällan att, när låneansökningar från delegarne i större mängd ingå, inkasta sig i äfventyren af dessa operationer för upplåning på tid eller pä återbetalning efter uppsägning, som äro långt ifrån att motsvara föreningens rätta ändamål, nemligen att bereda sina delegare fasta lån, ställda på viss amortering mot billig ränta. litt öfvervägande sträfvande att upptaga lån på amortering utmärker likväl de särskilda Hypotheks-föreningarnes operationer; men som de dervid handlat fullkomligt oberoende af hvarandra och utan någon sammanhängande plan eller afseende på hvarandras tillgöranden, har det inträffat, dels att flere af dem samtidigt inled t lånenegoliationer på den utländska marknaden och genom en sådan konkurrens i sin mån motarbetat hvarandras intressen, dels ock att, under det den ena stod i afslutande om nytt lån, den andra ännu icke kommit i tillfälle att för sina ändamål placera ett någon lid förut upptaget.
Skrifvelse, N:o 205. då flera fastigheter gemensamt äro intecknade för odelad fordran och en af fastigheterne samtidigt eller efteråt blifvit serskildt intecknad, sådana förhållanden egde rum, som gjorde det nödvändigt, att för den nya författningens gällande kraft bestämma en viss längre tidrymd, inom hvilken innehafvaren af den serskilda inteckningen borde kunna antingen indrifva sin fordran eller på annat sätt betrygga sin rätt, uti nådig proposition af den 31 nasti. Januari föreslagit Rikets Ständer att följande §§. i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, nemi. 14 §., 10 §. och 18 §., de bägge sistnämnde sådane de lyda i Kongl. Kungörelsen den 20 Maj 1835, 19 §., 21 §., 23 §., 24 §., med det till sistnämnde §. uti Kongl. Förordningen den 18 Dec. 1823 gjorda tillägg, samt 20 §. matte erhålla en sådan förändrad lydelse som den nådiga propositionen utvisar, samt alt i öfrigt stadgas mätte, det denna författning skall träda i verksamhet den dag den varder allmänneligen kungjord, i afseende pa inteckning, som efter den dag beviljas, men ej förr än med den 1 Januari 1852, i fråga om inteckning som före kungörandet beviljad blifvit; dock att i redan då inträffade händelser, att flera fastigheter blifvit intecknade för odelad fordran och någon bland dem häftar för serskild inteckning, som å samma tid med den odelade eller efteråt tillkommit, de gjorda ändringarne i 18 och 19 §§. ej må, till inskränkning af den rätt, som, enligt sagda §§. tillkommit innehafvaren af den serskilda inteckningen, tillämpas förr än den 1 Januari 1857. Hvad E. K.
Hvad Friherre Cederström yttrat, att ett hastigare slut på en sådan fråga skall ernås genom hvad Utskotten föreslagit, kan jag ej finna, ty meningen måste väl vara, att deri Lagliga ordningen skall iakttagas; Och hvar och en , som har ringaste kännedom om hvad sorn Konungens Befallningshafvande åligger, lärer veta, att då det allmännas eller Kronans rätt är i fråga , så skall Krono-Ombud tillförordnas. Således är icke eller härutinnan någon förändring i författningarne föreslagen , utan ändamålslöshet igenfinnes äfven härutinnan. Herr Hjerta: I fall någon Lagförändring vore tillstyrkt, eller något nytt sätt att slita frågor om Kungs-ådra föreslaget, då hade det varit i sin ordning, att deröfver höra Lag-Utskottet j men då frågan endast rörer förordnande af en publik actor till målets skyndsammare utförande, så tror jag Betänkandet kan antagas , såsom alldeles icke innefattande någon Lagförändring. Den 4 December e, vi, 335 Herr Gref ven och Lcmdt-Marskalken gjorde proposition till bifall af StatsBancooch Oeconomie-Utskottens sednare Utlåtande; hvilken proposition nied J a besvarades. Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå framställd proposition, äfven fann för godt, att livad Utskotten i deras första Betänkande i allt öfrigt, sorn icke blifvit uti sednare Utlåtandet oniförmäldt, tillstyrkt, gilla. Då nu å nyo föredrogs Statsoch Bevillnings-Utskottens den 28 sistl. November under N:0 634. afgifne , samt den 1 dennes på bordet lagde Memorial , rörande afgörande genom votering af frägan, om en bestämd afgift till Veneriska smittans hämmande ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, under förblifva*!* de vid dess i detta ämne förut fattade beslut, samt med godkännande af den utaf Utskotten föreslagne Voterings - proposition , öfverlemna berörde fråga till förstärkta Stats-Utskottets afgörande. Föredrogs å nyo och gillades Banco-Ufskottets den 28 sistl.
Majit dessutom betraktar såsom ett oeftergifligt vilkor för ej mindre den föreslagna ränteförenklingens tillvägabringande, än indelningarnes öfvertagande af stats-verket, anser Sig, på grund häraf och utanomgången af de skattskyldiges hörande, destohellre böra till Rikets Ständers bifall öfverlemna kommitterades i nu omförmälda hänseende afgifna förslag ellen att så väl tion den j sorn de i hemmansräntorne ingåiende persedlar böra ovillkorligen lösas med penningar efter för feni år i sender bestämdt j pål nästföregående 10 års markegång grundadt, medelpris, 14 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 66. sorn de förändringar i afseende på sättet och tiden för markegångsprisens framtida bestämmande, dem Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades härutinnan afgifna yttrande, här nedan föreslår, böra lemna all erforderlig säkerhet derför, att någon förlust, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, genom upphörande af skattepersfedlarnes lefverering in natura icke uppkommer; börande likväl, på sätt kommitterade tilllika i underdånighet hemställt, förrberörda medelpris första gången bestämmas endast för tiden till och med år 1850 efLer markegången för åren 1836—1845; äfvensom det blifver en följd af hvad Kongl. Maj:t här ofvan i afseende på indelningarne föreslagit, att, enligt nu gällande stadganden, tillsvidare kommer att förfaras med utgörandet af dve räntor och den tionde, som innehafves af indelningshafvare, hvilka uti fullmakter och konstitutorialer äro försäkrade om orubbad t bibehållande af samma räntor och tiondeanslag, och icke vilja åtnöja sig med deras godtgörande efter medelpris.
Ridderskapet och Adelns Protocoll för den 5 sisth Jinttarii förklarat sig anse något verkande correctiv mot ej mindre Finska än Ryska handeln bora vidtagas, samt i ■sådant afseende föreslagit; S43! Staisoch Besvär s-XJtsJtottens Betänkanderii i:q Att Spannemål och Victualier tullfritt eller åtminstone icke emot högre Tull, än den Accis-afgift, sam erlägges för införseln till Sve. lige af Finska varor, må från Riket få utfojas, ined undantag likväl för Spannemål, i hän-' delse af klen årsväxt, eiler hämmad tillförsel deraf från utländske orter. 2:0 Att trädvaror må på utländska Skepp lika fritt få utföras, som införas. Då Utskotten öfver de väckte Motionerna nu får äran afgifva sitt utlåtande, anse Utskotten sig böra förklara, att, ehuru Utskotten, efter inhämtad kännedom om förhållandet med handeln på Finland under de senare åren, icke kunnat undgå, att, lika med de värde Ledamöter, hvilka i ämnet sig ytträt, erkänna att denne - handel i dess närvarande obegränsada [tillstånd är, förmedelst den stora olikheten i ■värdet emellan import och export, för vår han, delsvåg ganska betungande; hafva Utskotten likaväl så mycket mindre ansett sig tillständig!, att föreslå några directa utvägar till inskränkning af berörde handel, som genom den emellan Kongl. Svenska och Kejserliga Ryska Hofven den ig September 1817 slutade Additionel Act till Freds-Traetaten i Fredricshamn, hvars verkan bör blifva orubbelig, en fullkomlig frihet till införande här i Riket af alla slags Finska Naturoch Konstprodukter, med undantag af Bränvin och Saltpetter, blifvit Finlands innevånare under loppet af åtta år, från det när-’ [varande räknadt, medgifven.
Utskottet äfven i dess derom den lista dennes afgjf» ne yttrande ornförmäldt detta ämne och dervid föreslagit den åtgärd, som funnits äga rum; har Utskqttet nu icke något att tillägga eller upplysa i anledning af förevarande efim!ringar-5 Varande yttrandet rörande Åbonde HufvudTituln i denna fråga af de öfrige 3Uie Respec. tive Riks Stånden bifallet. Hvad åter angar Herr Friherre Staél von Hollsteins samt Herr Friherre Ankarsvärds i Stats-Utskottets Betänkanden. 1367 sammanhang härmed gjorde yrkanden, att Utskottet måtte uppgifva de tillgångar af Ofver-’ skottsmedlen eller andre fonder Stats Verket kan äga odisponerade; Så tillhörer ej eller sådant ifrågavarande Utlåtande, utan får Utskottet, i dess snart afgifvande generePa Betänkande och sammandrag öfver Stats-Regleringen på det hela, meddela hvad som i detta hänseende förekommer till upplysande i följd af Stats-Regleringen. Högloft. Ridderskapet och Adeln har dessutom , såsom hotande till frågan om Anslaget för Allmänne Byggnader, hvilket under Åttonde Hufvud-Tituln är uppfördt, remitterat till Utskottets yttrande vid besvarande af återre* missen ett af Herr P. G. Cederschöld framstäldt Förslag, att alla de Byggnadseller RenarationsArbeten här i Stockholm, hvilkas Natur det medgifva, borde af Kongl. Slotts-Byggnads-Directionen genom Entreprenad-Auction upplåtas till verkställande, hvarigenom besparing uti håde tid och kostnad kunde göras. Och som Utskottet äfven anser detta Förslag grundadt på hvad erfarenheten visat; liar Utskottet trott sig böra hemställa huruvida ej den underdåniga önskan i detta på Kongl.
G) må tiff Starertngöiitau af iöorgarc SDe tmennc Seba meter af §lcabetni 2Dc, bmilfa erhållit flcftc röftentc, ffota, genom 70 ^Bemtllniugö^örorbntng l8oi. SJiagijtratenS förforg, få ttbfgt berent unbcrrättaö, att, t Ijänbelfe några affägels fet inträffa, Suppleattterne ntå funna ttTlfalfag. §. 97. Öfmer-Ståtbållarcu ed> konungens Söefallningo&afmanbc ffofa, på anmälan af .fjanbcIfMSoUegtum t Stoåbolm famt Sölagiftraternc t be öfrige Stäbcrue, att ffattffrtfningarne jemte aflt öfrigt, font bör tjena tilt grunb för S£arertttgiMSoms mittéerneS åtgårb, äre merffiädbe, i meberbörltg orbntng beftämma tiben för beraS fammanträben. 8- 98- Sebamöter bertill mäljjaS på allmän Ståbfhtga, få mål af 'öorgerffapet, fem öfrige inom Staben ffattffrifne inncmåttare af be Stånb ecb dafter, font, enligt bmab förut ftabgabt är, ega i ta,teringen beltaga oå) (imilfa, ber få tillgång är, böra i Staben ega l)u§ oå) tomt. §. 99. ©etta mai förrättar antingen på bet fatt, att be mäljanbe, genom allmän omröftning, utfe famtltge taperingSmännen, eller att be malberättigabe inom pmarjc (Slaf; utfe bet antal af Sebamöter, font af benfamma bör utgöraS; fun
Härtill kommer, att, under åren 1848 och 1849, Institutets både ordinarie och extra elever eller s. k. åhörare åtnjutit undervisning alla söcknedagar, samt äfven för öfrigt kunnat sättas i full paritet med Institutets söcknedagseiever under åren 1845 och 1846. Institutets elever voro alltså i sjelfva verket: 1844, vårterminen „ 125. s. å. höstterminen - 91. 1845, vårterminen -'- 83. s. å. höstterminen 66. Ilade nu Rikets Ständers Revisorer tagit i betraktande, att Institutet under 1848 års vårtermin ännu stod under reorganisation och dess lokal då, äfvensom höstterminen samma år, under reparation, samt att nämnde hösttermin undervisningen började, enligt, de nya stadgarne, då, äfvensom vårterminen 1849, Institutet endast kunde hafva en afdelning, nemligen på första året, samt att äfven höstterminen sistnämnde år var för nära det nya Institutets början, att man deraf borde draga — 316 — någon slutsats till grund för ändringar i det nya systemet; så hade, i Styrelsens tanke, den erfarenhet, sorn sedan 184!) vunnits, bordt ligga till grund för Rikets Ständers Revisorers bedömande. Styrelsen hade nemligen uti sin sednast afgifna underdåniga berättelse om Institutets tillstånd visat, att antalet af läroverkets ordinarie och extra elever utgjorde tillsammantagne. 1848, höstterminen 'j** 1849, vårterminen *;• „ höstterminen **" 1850, vårterminen y'* „ höstterminen 1851, vårterminen hvaraf ses, att det nya Institutet redan efter 3:ne år uppnått samma elevantal, som det gamla hade under höstterminen det ena af de ar, Rikets Ständers Revisorer anfört till förmån, i qvantitativt hänseende, för det sednare.
Hr Stuart: I anledn. af Frih. Ehrenborghs sista yttrande är jag skyldig gifva tillkänna, att jag ej afsett att få detta betänk, bifallet för att utgöra ett vilkor för antagandet af K. M:s nåd. propos. om de tysta förmånsrätternas postponerande. Jag anser under närvar, creditförhållanden antagandet af denna K. propos. vara af alltför mycken vigt för att dervid fästa något vilkor, hvarigenom den ifråga var. lagförändringen kunde komma att helt och hållet äfvenlyras; men då jag i mitt förra yttrande yrkade antagandet af Den i September. LagUtskts förslag, afsåg jag blott dermed uttryckandet afen Ständernas opinion, att något siiri ögat för dessa förmånsrätter behöfdes. Hvad redactionen af Utsk:s lagförändringsförslag angar, är jag för litet bevandrad i juridiken för att deröfver kunna bestämdt yttra mig; men i anledn. af Frih. Ehrenborghs anmärkning, att närmaste fränder blifvit förbigångna i afseende på deras granskningsrätt, anser jag mig böra upplysa, att andra punkten af förslaget innehåller: ”Af den räkning gifve han vid hvart års slut den omyndiges närmaste fränder del, om så fordras.” Beträffande åter Hr Strussenfelts reservation och hans yrkande på afslag å betänk., emedan ej emot densamma några anmärkningar blifvit gjorda, får jag erinra, att det ej är Hr Strussenfelts reservation, utan LagUtsk:s betänk., som nu är till afgörande föredraget. Jag förnyar mitt yrkande af bifall å betänk. Gr. Frölich, Da v.: Jag anser för min del, att det skulle innefatta en stor betänklighet att antaga K. M:s propos. med sådana modificationer, som möjligtvis skulle lägga hinder i vägen för de tysta förmånsrätternas borttagande. Man har sagt, att det ej vore väl att i en så vigtig sak underlåta att söka ett surrogat för ett lagbud, som förut existerat, och man torde sålunda böra efterse, om man vunnit detta surrogat i betänk.