Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad dessa bestämmelser angår, så anser jag ibland annat kunna anmärkas: att Kongl. Maj:ts erforderliga tillåtelse för minderårig man att ingå äktenskap väl förutsätter upplysning om de tillämnade makarnes försörjnings-utvägar, uti hemmansbruk eller dylikt, men icke plägat anses vara eller, efter min åsigt, bör blifva beroende af undersökning om ynglingens mognad för befrielse från förmyndares biträde; att myndig persons möjligen nyckfulla och utan allt behof gjorda afsägelse af myndighetsrätten ej kan rättsenligt blifva skäl ålägga annan person att sköta den förres angelägenheter, hvadan afsägelsen bör få till sin grund pröfvas af domaren, i öfverensstämmelse med 19 Kapitlet 4 § Ärlda-Balken, då anledning ej är alt befara, det någon, och aldraminst qvinna, som anser sig behöfva och begär förmyndares biträde, möter afslag härå; — att fader, likasom moder, kan vara af sjukdom, bortresa eller annan orsak hindrad, eller, såsom lagen i 20 Kapitlet 4 § Ärfda-Balken uttrycker sig, icke fallen, att anmäla omyndigt barns behof af förlängd förmyndarevård, i hvilken händelse barnets väl möjligen fordrar, att, på sätt 19 Kapitlet 4 § Ärfda-Balken samt Förordningen den 7 Juni 1749 nu medgifva, andra personer må ega derom hos rätten göra framställning; — att det svårligen kan inses, hvarföre enka, som är närmast att vara förmyndare för sina omyndiga barn, skulle förbjudas att vara det för sina barnbarn, och så vidare, eller hvarföre hustru, som kan blifva boets sjelfskrifne målsman, om mannen dör, icke skulle, i händelse af mannens, genom sjukdom eller annorledes iråkade omyndighetstillstånd, få, såsom hittills stundom skett, emottaga förmyndarevården, utan familjen nödgas se sina angelägenheter lemnade i främmande händer, ehuru hennes skicklighet erkändes och ingen kunde i högre grad än hon, såsom maka och mor, antagas vara mån om boets gemensamma bästa; — samt slutligen att då, enligt förslaget, äfven den myndiga qvinnan skulle fortfarande stå under giftoman, det icke väl öfverens Bih. lill R. St.
Ständer öfvertygelsen att Pant-låne-anstalter, hvarest den fattigare folkclassen må kunna betjenas med mindre Lånesummor äro lika oumbärliga uti Stockholm soin i andra Stora och folkrika Städer, ansett denna anstalt, som i Sextio års tid ägt rum, icke böra alldeles eller på en gång upphöra, utan GeneralAssistanceGontoirets Lånerörelse af Stadens Styrelse eller enskilde personer öfvertagas och fortsättas, samt till befordrande deraf, i underdånighet anmält sig hafva bcslutit, att, emot säkerhet, som af Fullmägtige i RiksgäldsContoiret godkännes, och vissa uppgifne vilkor en summa af 100,000 R:dr att räntefritt begagnas i Tio år från den 1 Junii i83a må uti RiksgäldsContoiret hållas Styrelsen öfver Stockholms Stad tillhanda; så har Stadens DrätselCommissionefter erhållen kännedom 0111 detta Rikets Ständers beslut, uti Skrifvelse af den 22 sisth October, med förklarande, att den af General AssistanceContoiret bedrifne Lånerörelse icke kan, på hvad vilkor som häldst, af Stadens Styrelse förvaltas, underdånigst tilikännagifvit att då likväl en Pant-låne-inrättning af enahanda be - 346 Stats-Utskottets stämmelse och förpligtelse som GencralAssistanceContoiret, åtminstone för det närvarande vore för Ilnfvudstaden oumbärlig; samt enskilde personer alltså torde böra uppmuntras att. densamma under vissa garantier ändamålsenligt bedrifva, DrätselCommissionen, för sm del, ansett den af Rikets Ständer beviljade förmon af räntefritt begagnande på 10 år af ofvanberörde 100,000 R:dr ej vara för ändamålets vinnande tillfyllestgörande, så framt icke den af GeneralAssistance-Contoiret nu begagnade local, såsom för en sådan lånerörelse apterad oell tjenlig, derjemte finge bibehållas, hälst denna local vore dertill i (leie afseenden den mäst passande inom Hufvudstaden.
Innan Götheborgs Disconts Skulder, för hvilka Riksgälds - Cpntoiret ik;ädt sig ovilkorlig betaluings -skyldighet, blifvit godt gjorde, utrednings-kostnaderne ersatte, och den å Bankens Creditiv - fordran upplupne Ranta godtgjord, eller ock fall contant tillgång härtill finnes; kunna Actie-ägare icke erhålla någon utdelning af Discont-vinst eller Actie - Capita» let; Hvaremot, och så snart ofvan uppräknade utbetalningar blifvit verkställde, eller ock Fond härtill är i beredskap, skall det då varande corttanta Öfverskott, jemte alla Discont-Verket rövande Handlingar, genast til! Bolaget öfverlem, nas, på det slutlig Liqvid må kunna uppgöras - ej mindre Actie-ägare emel an, än öfver hvad Banken kan tillkomma, såsom dess andel i Vinsten, enligt Discont-Inrättningens Privilegium. 3 tdje Afdelningen. Hvad som erfordras till GöthaCanal Bolag*’, Malmö och Götneborgs Disconters utredning, på det sätt och i den ordning nu stadgadt blifvit, forsk jutes af Banken; Och hvaröfver ordentlig Liqvidation emellan Banken och Riksgälds - Contoiret hvarje år upp - 197& Stats* och Banco-Utsiottens Bctdniandcn. Till vinnande af bestämd visshet om de Skulder, hvilka skola liqvideras, anhålles hos Kongl. Maj:t i underdånighet, det täcktes Kongl. Majtt i Nåder, genom Allmän Kungörelse, föreskrifva en tid af natt och år, inom hvilken, så väl de af Directionerne öfver Götha-Canal Bolags, Malmö och Götheborgs Discont-Inrättningar på Banken dragne Assignationer, som desse Discont - Inrättningars öfrige Skulder böra, vid förlust af all rättighet till betalning, vara, till erhållande af -Liqvid, behörigen anmälde. 3 Morn.
Och hafva motionärerne, under åberopande af dessa förslagsvis angifna grunder och beräk - 38 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. ningar, hemställt, att Rikets Ständer måtte, med anvisande af medel för inrättande af lägre elementarläroverk lör flickor enligt motionärernes förslag, för 24 läroverk, för en gång 27,500 R:dr och årligt bidrag 95,000 Ridr, till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan om utfärdande af skolstadga och läseordning samt vidtagande af öfriga för saken erforderliga åtgärder, eller ock till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, med anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder uppgöra eller genom en komité af sakkunnige personer låta utarbeta till inrättande af elementarläroverk för flickor ett fullständigt förslag, att för näst sammanträdande Ständer, om möjligt, framläggas. Jemväl vid sistlidna riksdag väcktes af enskilda motionärer förslag i enahanda syftning, som de nu omförmälda, men Rikets Ständer funno de då gjorda framställningarne icke böra till annan åtgärd föranleda än att medel anvisades för en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor. Rikets Ständer hafva hittills ansett, att Statens omsorg för den qvinliga undervisningen hufvudsakligen borde afse underhållet och den ändamålsenliga utvecklingen af sådana läroanstalter, som för bildande af lärarinnor äro erforderliga. Det för sådant ändamål af Staten inrättade seminarium har, enligt hvad Utskottet inbemtat, städse varit talrikt besökt och således visat sig vara väl behöfligt.
Blåsten hade lugnat sig, och färden gick snabt. Konsuln berättade de allra galnaste historier — gjorde i galanterivaror, som han skämtande kallade det. Margit var en tacksam åhörarinna och mycket uppsluppen. »Nu är jag likasom på fri baj ... heter det inte så?» Jo, så hette det. De följdes åt ombord. När Gardberg ämnade sig ned under däck för att höra efter, huruvida någon frukt fans att få, häjdade hon honom. »Endast på ett vilkor!» »Hvilket vilkor?» Å, hon viste så innerligt väl huru herrarna brukade; han finge absolut inte betala, det ville hon själf ... riktigt allvarsamt ... det måste han lofva. Konsuln skrattade: »Javisst, javisst, jag ska bara säga till om att de aflämna pakettet i salongen.» Han blef snart synlig igen. Alt klart — de skulle nog se efter. Men nu måste han låta henne roa sig på egen hand en stund, ty själf var han tvungen att sköta några affärer ... träffa tullförvaltarn ... »Det dröjer väl inte länge?» — hon såg på klockan. »Nej, för all del!» Han var redan midt inne i trängseln framför landgången. Margit tog plats på en tältstol i närheten. Några missnöjda tankar ville icke lämna henne i fred, och hon var långt ifrån så belåten, som hon tykte sig ha anledning till. Att inte solen kunde komma fram nej seså, det blef för kyligt att sitta stilla. Hon skyndade ned på bryggan. Skymningen föll på. Grå skyar och grå vågor; en och annan vindpust sopade fjärden, så att vingen slog mot land, och för hvar gång prasslade alarna och bugade sig. En pråm med tjärtunnor låg angjord vid ångarens yttersida, en annan var synlig i åmynningen, där bogserbåtens rök skymde udden. Nära packhuset metade några barbenta pojkar, uppklifna på en stor sten, hvarifrån de hade fri utsikt öfver trafiken. Margit fick lust att smyga sig bort till villan, till Varfvet, för att taga reda på om luckorna blifvit riktigt tillskrufvade, men så besinnade hon sig: det skulle visst draga ut för länge.
No 5j. 65 till Ständerna med förslag till Bevillningens fördelning, innan votering försiggått i Förstärkta Stats-Utskottet om Ståndens olika beslut rörande Bevillning å Brännvinsbränningen samt rörande den föreslagna Tullförhöjningen på åtskilliga artiklar, får jag reservera mig. — Vid den föreslagna Tullförhöjningen har Höglofl. Utskottet förut förklarat, att det ej föreslagit dessa förböjningar för att bereda öfverskotter* utan för att derigenom kunna minska den ordiMaira Bevillningen. Att uppfylla detta löfte finner jag, genom det nu afgifna Förslaget, vara ominletgjordt. För öfrigt får jag reservera mig i följande punkter:” *T:o I det nu afgifna Förslag till Be vi IInings-Förordning föreslås i §. io: ”För Ångfartyg betalas 6 per 100 af behållna inkomsten j inberäknad Läste-afgiften och hvad för Näringen eljest skulle betalas•—. Härvid får jag anmärka, att (då Utskottet i §. 12 erkännt att läste-afgiften är en minimi-afgift, denna afgift ej bordt nämnas, samt att 6 för 100 af inkomsten , inbe» räknadt Näringen, afviker från den vanliga beskattnings-grunden af 5 per 100 Sih. till R. St. Prat18a8 oeh 1829,5S.,i Afd. 3 B. 5 s.drti Häftet. 66 Bil. till Bevillnings-UtsL Bet. Mo Sj. T T| af inkomst. Jag tror derföre, att beskattning å Ångfartyg rättare torde kunna uttryckas sålunda: "För Ang fartyg betalas 5 per 100, sä väl af behållna inkomsten af Fartyget, som af Restaurationen om bordf hvarigenom likhet med öfriga beskattningsgrunder skall vinnas.” ,Ja:o I /[i §. föreslår Utskottet en fyllnadsafgift af 4 sk* per hvarje R:dr af a:dra Art. till ersättning för Salpetergärden.
Emellertid roade sig flere af karlarne att slå sönder fönstren och förstöra sådant, som ej kunde medföras. Man sökte efter flere af gårdens folk, än de man redan sett, men fann ingen. Pigorna hade äfven lyckats gömma sig så väl, ehuru helt nära gården, att ingen hittades. ”De hade dock bort slagtas med gårdens öfriga nöt”, skrek en röst. ”Bry er inte”, svarade en ung dräng som hade dragit skinnkarpusen ända ned mot ögonen, ”vi ska skaffa fällor åt dem, just sådana, som harbrännor ska vara”. Hastigt ryckte han till sig en såg från väggen, klef, jemte ett par andra karlar, opp på stugans bänkar, och innan kort voro takåsarne afsågade på flere ställen, nästan ända igenom. ”Siså, om frun der nere i stugan slipper lös och alldrig så litet är arg och smäller i dörrarna när hon går in här, så tänker jag båd hon och andra i hennes följe ska få tak på hufvudet”. ”Visst borde man tutta på” föreslog någon, men en och annan af grannarne, som slutit sig till klubbehären, började mena på, att Fru Metta ändå varit mången till råd och hjelp och mättat mången fattig, och man borde nu ändå ej så rent förderfva henne. ”Nå, så skall man väl då laga sällskap hit”, ropade skrattande en ung dräng, hvars glada blå ögon tydde på ett lätt sinne, ehuru han nu var gripen af den allmänna yrseln och lika vild som de andra. Derpå tog han de slagtade kreaturens hufvuden, spetade upp deras munnar med stickor och ställde sådana i alla fönster, liksom om de skådat utåt. ”Siså, nu ser här folklikt ut”, ropade han gycklande, och ett stort skratt och buller uppstod under det skaran började tåga från gården. En hög rodnad uppsteg på fru Mettas kind, då hon hörde rösten af sina kära kreatur, när de utsläpades och fälldes. Dessa föremål för hennes dagliga omvårdnad, hon kände dem hvar och en särskildt på rösten, och tårarna trillade en och en utför hennes kinder.
Fonden; icke erfordras. Stockholm den 8 Nov. 183f|.- r?:o 347; Arik. tilt !Exjp.-l?lsk! den aö Nov. ’ Betänkande, angående hos Rikets Ständer till afskrifning elier ersättning anmälde utgif ter å öf verskotten af Stats-l^erkets inkomster■ under■ åren i8s?r»i83n • ClA.) När Ståts-Utskottet nu; går att yttra sig öfver’ detta ämne, har Utskottet trott sig böra till Rikets Ständer öfverlemna : bifogade Sammandrag af liqviderne med Riksgälds-Göntorét öfver uppkomne öfverskott å1 Stats-Verkets béräkhade inkomster samt -besparingar 'i 'Stals-artslageli för åren' 1827—a83f; utgörande detta Sammandrag en fortsättning af enahanda, vid sisth Riksdag till Rihs-Stånden ingifne uppgifter för åren 1821-—1826. Af detta Sammandrag synes, att de af Kongl. Muj:t å öfverskott? medlen anvisade utgifter under* åren 1827—i83f , - utgjort tillsammans 331,784 R:dr 18 'sk. 1 r:sb, h varaf i dé årliga Riks-Statcrne afförts • 3oo,866 lfodr 29- sk. 10 rrst, såsom varande dels af Rikets Ständer redan till utskrifning bifallne, dels af den natur, att de omedelbart bort drabba ifrågavarande medel. Återstoden, sorn ännu uti 1833 års Riks-Stat balancéras, liar ansetts hos Rikets Ständer böra till ersättning ellem afskrifning anmälas med ... 3o,g 17} 36. 3. hvartill: komma från äldre årenbalanceradeoersatte för - S Stat s-\J; kottets Betänkande N:o 347.
Hufvudfrågan, eller användandet af Föringen till Sjömännens pensionerande, borde väl således anses afgjord sedan Konung och Ständer derom fattat sammanstämmande beslut; men då, till följd häraf, Kommers-kollegium i nåder anbefalldes att inkomma med förslag till förändrad reglering af Föringen för att densamma måtte kunna användas till en Pensions-inrättning för Sjömän, ansåg sig kollegium derförinnan böra från vissa stapelstäder i Riket, på hvilkas sjömanshus det största antalet Sjömän funnes inskrifvet, inhemta utlåtande ej allenast i den fråga, hvars besvarande blif - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 180. 5 vit kollegium af Kongl. Majit anbefalldt, utan äfven uti den redan af Konung och Ständer afgjorda frågan, i afseende på Förings-medlens användande till en Pensions-inrättning. Dervid yttrade sig 3:ne af dessa stapel-städer uteslutande om sättet för ändamålets vinnande, men den 4:de, Götheborg, ingick i pröfning af det redan af Konung och Ständer fattade beslut och afstyrkte Föringens användande på föreslaget sätt, sedan såsom det i Sjömanshus-direktionens yttrande hette, stadens skeppsredare och Sjö-kaptener vid hållen sammankomst, förenat sig uti en dylik åsigt. Detta borde emedlertid, efter motionärens tanka, tillskrifvas det förhållande, att af stadens sjöfarande, af hvilka en stor del blott 1 år förut stiftat en särskild Pensions-inrättning, endast ett ringa antal vid sammanträdet sig infunnit. De öfrige vederbörande, som blifvit hörde och hvilka voro Stockholms stads Skeppsredare och Skeppare-societet samt Sjömanshus-direktionerne i Stockholm, Gefle och Kalmar, hade alla varit ense om fördelen af ifrågavarande medels användande till pensioner, men skiljt sig i afseende å sättet derför, och den hufvudsakliga anmärkningen gällde bildandet af en enda inrättning för hela Riket.
Runt R-.dr 20,000,000: — och borde inbetalningarne, som äfven finge ske tidigare, verkställas direkt till Riksgälds-kontoret i Riket Ständers Banks sedlar eller i silfverplantsar, enligt gällande beräkningsgrund. c) att inom 2 månader efter kontraktets alslutande aflemna en fullständig plan för lånets förräntande och amortering. 2:o Till ränta och amortering af iånesumman skulle anslås under 40 års tid, räknad från och med den 2 Januari 1859 till den 2 Januari 1898, ett belopp, som en gång om året skulle utbetalas med 5§ procent af Iånesumman eller med 1,166,6663: R:dr R:mt. 3:o Långifvarne skulle äga att, på sätt de för sig funno fördelaktigast, bestämma fördelningen af dessa jjg procent uppå ränteoch amorterings-utgilter samt att, derest, enligt denna fördelning, årsanslaget, 1,166,666g R:dr R:mt, blefve tillräckligt att intill den 2 Januari 1898 förränta och amortera ett större kapital, än 20,000,000 R:dr Runt, af Riksgälds-kontoret erhålla ett deremot svarande antal obligationer. 4:o Såsom godtgörelse derför, att lånet blefve i Stockholm till Riksgälds-kontoret inbetaldt i Svenska Bankosedlar eller silfver, förbehöllo sig Johns & Komp. 2 procent å det belopp, som inbetaides. 5:o Obligationerna skulle dateras den 2 Januari 1858, utfärdas på Svenska och ett främmande språk, samt göras betalbara i Stockholm hos Riksgälds-kontoret samt på en utländsk plats, som långifvarne ägde bestämma. 6.0 Minsta valören å hvarje obligation bestämdes till 200 R:dr Runt. 7:0 Utlottningen för amorteringen skulle ske i Stockholm. 8:o Till bestridande af kostnaderne för ränte-liqvider å utrikes ort anslogs i procent å det belopp, som utrikes komme att liqvideras. 9:0
Draga äkta makar något lönligen undan hvarandra; barn undan föräldrar eller fosterföräldrar; sterbhusdelegare eller andra, sorni samfäldt bo eller bolag äro, undan hvarannan; vardén straffade med böter till högst dubbla värdet af det undandragna, dock ej under fem Riksdaler. Är brottet med synnerligen försvårande omständigheter förenadt, må till fängelse från och med tvä månader till och med ett är dömas. § 44. Ej eller må brott, som i 32 § sägs, åtalas af annan än den, som brefvet afsändt eller till hvilken det skrifvet är, eller af den, som eger, i vård häfver eller emottaga skulle det, som eljest brutet eller Öppnadt blifvit. Brott, som i 30 § 2 och 3 morn. omförmälas, må ej eller af allmän åklagare åtalas, der ej förthy återgång af fästning eller giftermål blifvit sökt eller, i fall fästning eller giftermål ej skett, målsegaren brottet till åtal angifvit. (.emens ani ina bestämmelser. § 45. 1 afseende å delaktighet i brott, som i denna Förordning omförmälas, komma, der annat ej finnes särskildt stadgadt, de angå - Lag-Ulskottets Betänkande JU 40. ende delaktighet i missgerningar i allmänhet gällande föreskrifter att tjena till efterrättelse. § 46. Böter, som i denna Förordning stadgade finnas, beräknas i Riksmynt. Saknar den bötfällde tillgång till böterne, skola desamma förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande en tredjedel af ådömda bötesbeloppet. § 47. Genom denna Förordning sker ej någon ändring af de i krigslag förekommande bestämmelser i afseende på dem, som till krigs makten höra. Brott, som föröfvas innan denna Förordning kungöres, men för hvilket straff då ej är bestämdt genom utslag, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagadt varder, skall ock efter denna Förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet följa, är lindrigare än det, som derföre i äldre lag eller författning stadgadt varit.
Skri/velse, N.-o 16'. den 18 December 1839 gjorda hemställan, att de pä jordeboks-skattläggning, skattskrifning eller taxering beroende så kallade Landt-räntorna, hvilka numera, sedan den fordna höstuppbördsstärnraan blifvit afskafFad, helt och hållet inflyta under året efter det, för hvilket de äro debiterade, målte uti Riks-Stats-beräkningarne, och följaktligen äfvenai Rikshufvudboken, anses såsom inkomster för det år, under hvilket de inflyta, så att t. ex. 1840 års till inbetalning år 1841 förfallna ordinarie ränta, afradsoch kronotionde-spanmål, mantalspenningar, bränvins-afgift m. m. komme att utgöra debet i 1841 års räkenskaper; en förändring, hvarigenom icke allenast skulle åstadkommas öfverensstämmelse med uppbörden af de Stats-inkomster, sorn indrifvas af förvaltande Verk, såsom Tull-, Postoch Chaitae-Sigillatre-medel ra. fl., hvilka sednare till största delen under debilerings-året inbekommas, utan äfven undvikas den i flera hänseende besvärliga vidlyftighet att i Rikshufvudboken, vid Calender - årets utgång, balancera belydiiga, redan debiterade, men såsom utestående ansedda summor, hvartill komme, att, förmedelst en så beskaffad åtgärds vidtagande, fögderiens och städernas special-räkenskaper skulle kunna afslutas den den 31 December samma år, för hvilket redogöres, och icke, såsom nu, åtta månader sednare, samt jemväl Riksboksslutsarbetet i väsendtlig mon fortskyndas. Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, få Rikets Ständer, på det ali fullständig ledning måtte vinnas för bedömmande af den åsyftade förändringens verkställbarhet och ändamålsenlighet, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, jemte det nu brukligt bokföringssätt i denna del tills vidare oförändradt iagttages, E. K.
C. föreslagit, har väl blifvit af Bonde-ståndet återremitterad; men enär någon direkt anmärkning ej blifvit framställd ernot Utskottets förslag härutinnan, hvadan någor» rättelse deri än mindre påyrkats, anser Utskottet sig desto mindre ega anledning att frånträda hvad Utskottet i denna del tillstyrkt, ehuru af Preste-slåndet förkastadt, som detsamma blifvit al Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet bilället. Det ålerlemnas alltså oförändradi lill Ronde-siåndets pröfning. Af de ämnen, som Utskottets betänkande omfattar ech blifvit till Utskottet återremitterade återstår således endast del, sorn afses i det förslag till underdånig skrifvelse, sorn förekommer under Litt. D Pä sätt bär ofvan förmäles, har delta ämne äfven blifvit af Bonde-ståndet till förnyad behandling af Utskottet hänvisadl. Man har nemligen yrkat att "slutet af den föreslagna underdåniga skrifvelse!) måtte förändras till följande lydelse: ”samt derest en eller flera så önska, skriftermål med dem särskildt förrättas och Herrans Nattvard dem tilldelas jemväl i enlighet med samma handbok;” Och som frågan ej blifvit genom öfriga Riks-slånds fattade beslut afgjord, tillhör det Utskottet att åter taga densamma under pröfning. Dä dervid förekommer, att den förändring Bonde-slåndel, på sätt närnndt är, påyrkat, i så måtto redan blifvit af Ridderskapet och Adeln beslutad, alt delta Riks-stånd, efter hvad ofvanstående redogörelse visar, bilällit omlörmälda förslag med en sådan förändring af skrifvelsens slutmening, att rättigheten till den äldre handbokens begagnande vid Lag-Utskottets Utlåtande, S':o 61.
Endast Biever, Ebba Sparre, Hagar och Jean Holm invigdes i förtroendet. Hagar erinrade sig, att hon vid hemkomsten funnit på sitt bord en ask med franska bonbons i form af hasselnötter. Gustaf Kurck hade stundom sändt henne sådana; hon antog dem vara från honom och kastade en bonbon åt Fido, utan att själf smaka på askens innehåll, emedan hon satte föga värde på sötsaker. Man granskade asken: den bar påskriften Hagar Ring, stilen förvänd. Några af de öfverst liggande, halfmjuka sockernötterna buro spår af nålstygn. Jean Holm sändes till Schmidts apotek Lejonet, det bäst ansedda i Stockholm, med sekret befallning att ofördröjligen undersöka askens innehåll. Man sade sig hafva prickat nötterna för att förvissa sig om där var något giftigt i en flaska, funnen i ett skåp sedan Carl IX:s tid. Tidigt påföljande morgon anlände svaret. Det var skrämmande. De prickade sockernötterna befunnos alla förgiftade, resten oskadlig. Apoteket Lejonets katt hade matats med en och dött inom tjugu minuter. Giftets beskaffenhet kunde ej utrönas, men förmenades vara aqua tofana, som har hvarken lukt eller smak och mot hvilket intet motgift finnes. Hvem gällde detta försåt, och af hvem var det anstiftadt? Allt berodde på att tillsvidare hålla saken hemlig. Hvem kunde bevaka hundars glupskhet? Fido hade olyckligtvis råkat öfverkomma råttkakor i någon af källrarna. Det var en ledsamhet, ingenting vidare. Betjeningens tassel nedtystades, likväl ej utan att obestämda rykten spridt sig i staden. När man tycktes ha glömt den olycklige Fido, frågade Hagar likgiltigt hvem som burit till henne en ask, medan hon var borta på ridturen. Man svarade: en lärgosse från sockerbagaren Stundzli. Hagar gick obemärkt till Stundzli och köpte en ask af samma innehåll som gårdagens present. Edra nötter äro förträffliga. Hvem sände mig asken i går? En förnäm fru. Förmodligen riksrådinnan Kurck? Nej, en främmande, som talade tyska. Beskrif hennes utseende, att jag må veta hvem jag skall tacka!