Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären tillägger, att i några serskilda delar, och egentligen i frågan om beloppet af de i lagförslaget för serskilda brott utsitte böter, det till utsedde Committerade från hvarje Riks-Stånd öfverlemnades , att med Riksens Ständers rätt besluta; och att, då till det anförda kommer, att lagens hufvudgrunder egentligen utgjorde föremål för öfverläggningarne och att antalet af de personer inom Riks-Stånden , som yttrade sig antingen deröfver eller i afseende på de mera speciella delarne af förslaget, var ganska inskränkt, det är lätt begripligt, huru mycket lagens granskning och antagande genom alla dessa sammanlagda omständigheter påskyndades. Då icke desto mindre dertill erfordrades två Riksdagar, under hvilka minst en dag i hvarje vecka af Riksens Ständer uteslutande till denna granskning användes, anser motionären föga hopp vara, att det nu utarbetade lagförslaget skulle, med de nu för Riksens Sländers arbeten gällande former, kunna, förr än efter en lång följd af år, blifva antaget. Motionären anser så mycket mindre hopp i delta afseende kunna hysas, som här icke är fråga om serskilda, af hvarandra oberoende , lagförslag i olika ämnen, utan om ett sammanhängande, systematiskt helt förslag, och sorn följagtligen äfven en till utseendet obetydlig förändring i en del af förslaget ofta måste föranleda nödvändigheten af ändring i andra föreslagna stadganden; samt det nära gränsar till omöjlighet, att, utan fullständig öfversigt och uppfattning af förslaget 1 dess helhet*, rig tig t bedöma de partiella sladgandena. För att kunna komma till eli, slut med nämnda vigtiga arbete, anser motionären följagtligen ingen annan 'utväg för Riksens Ständer finnas, än att så väl granskningen af lag (öj slagets detaljer, som beslutande-rätten, såsom till någon del skedde vid gamla lagens antagande, äfven nu öfverfemnas till delegerade af alla Riks-Stånden, eller till ett förstärkt Dag-Utskott.
Riksdagsordningen, meddelat, eller i gällande BancoOrdningar till bestämd åtlydnad stadgade äro, må målet genatt hos R. St:s JustiticeOmbudsman anmälas, hvilken åligger, att detsamma skyndsamt hos Konungens och Rikets Svea HcfRätt åklaga. Skulle, efter anställd laga undersökning, den anklagade befinnas brottslig, falles han, utom i de fall denna Lag serskildt uppgifver, till ansvar och ersättning efter omständigheterna, enligt 18 Capitlet Handels Balken, samt §. 5. uti AnsvarighetsLagen för RiksgåldsContoirets Fullmågtige: 60 Exp. Utsi. Förslag till und. Slrifv. Beträdes Fullmäktig, att af försummelse eller egennytta hafva underlåtit, öfverskridit eller af vikit ifrån hvad Reglementet i en eller annan måtto till efterlefnad stadgar, eller R. St. eller deras Revisorer föreskrifva, må målet genast anmälas hos R. St:s Justitia:- Ombudsman, hvilken åligger, att detsamma skyndsamt hos Kongl. Svea HofRätt åklaga. Skulle, efter anställd laga undersökning, den anklagade befinnas brottslig, fälles han, utom i de fall, denna Lag serskildt upptager, till ansvar och ersättning efter omständigheterna, enligt 18 Capitlet Handels Balken; och slutligen: §• 10. af AnsvarighetsLagen för R. St;s Fullmägtige i Banken; l §• ii af AnsvarighetsLagen för R. St:s Fullmägtige i RiksgåldsContoiret; och blifvande tillägget uti AnsvarighetsLagen för Directeurerne vid DiscontContoiren i Götheborg och Malmö: Är den tilltalade eller åklagaren missnöjd med Hof-Rättens Dom i dessa mål, ege han att deröfver, i den ordning i allmänhet för 1 brottmål stadgadt är, anföra underdåniga be! svär, hvilka hos Konungen, uti Dess Högste Domstol, upptagas och pröfvas. Rikets Ständer framhärda eto. Exp. UtsiFörslag till und. Slcrifv. Uppl, o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 22 Jan. 1830.
Men om på landet kommunal-väsendets ordnande blilver företrädesvis lättare, i anseende till den torftighet på grundämnen, som dervid stå lagstiftaren till buds, så blir frågans lösning desto mera invecklad i städerne, just i följd af det öfverflöd' pä materialier, som der är för banden. Lagstiftarens omsorg måste här mindre gå ut på att tillskapa något nytt, än att af det gamla utsofra hvad som är öfverflödigt, samt att uti hela organismen bringa enhet och sammanhang, hvilka nu alltför myckel saknas. Den högsta municipala myndigheten i städerne är Magistraten eller Borgmästare och Råd, valde af en klass bland stadens innevånare, borgerskapet. Magistraten — för alt ej tala om dess sysselsättning såsom domare i stadens domstol — liar det högsta inseendet öfver stadens ekonomi och politi, och de tjenstemän eller verk, sorn med dessa saker ega det omedelbara bestyret, lyda, eller böra åtminstone lyda under Magistraten. I fråga om disposition af stadens medel och egendom kan dock Magistraten ej besluta, utan att höra sin principal, borgerskapet, hvilket i dylika frågor representeras af ett utskott eller råd, borgerskapets äldste, till antalet vanligen 24, eller eljest i förhållande till folkmängden. 1 flera större släder är de äldstes rätt att representera borgerskapet så fullständig, att sammanträden af menige borgerskapet der aldrig förekomma, men i de flesta städer är vanligt, att vissa årligen återkommande allmänna rådstugor ega rum, dervid frågor af större allmän vigt, i synnerhet sådana, som angå beskattning eller betydliga utgifter, föredragas. Det nu anförda torde i största korthet lemna ett begrepp om städernas urgamla munieipal-inrättning, tillräcklig på de tider, då borgerskap och stads-menighet voro i det närmaste liktydiga begrepp; men sedan den utanför borgerskapet befintliga stadsbefolkningen till vext i antal och betydelse, har, på sätt ofvanföre visats, anspråk å dess sida framställts om deltagande i kommunens angelägenheter, h-vilket anspråk man sökt tillfredsställa genom alt göra sockenstämmo-förordningen gällande äfven för städerne. Härigenom har man dock tillskapat en ny olägenhet, nemligen kompetens-tvister mellan den nya kommunal-myndigbeten och de gamla.
25 * Trädvaror: virke, oarbctadt, sågadt eller tillhugget: alm, ask, hok, björk, ek och andra ej specificerade sådana trädslag, som vexa inom landet 5 — furuoch grantimmer, otillhugget, af mindre än 8,3 tums diameter i lilländan, äfvensom master, bogspröt, spiror och telegrafstolpar samt pumpträd, 1 stycke. 20 oborrade... bandstakar af furu och gran, samt båtshakeskaft och bärlingar om 15 å 20 fots längd och 1,2 å 1,6 tums diameter i lilländan, tullbehandlas såsom läkter, huggne eller täljde. 1 tolft. 50 läkter, huggne eller täljdo sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 6,6 1 stycke. 20 tum midtpå Anm. Sparrar af furu och gran kunna utföras både liksidiga och platta. Dimensionen af deras tjocklek bestämmes efter ijerdedelen af deras totalomfång midtpå, så att t. ex. en sparre, som på två motsatta sidor innehåller 8 tums tjocklek och på de öfriga endast 4 tums, kommer att vid tullklareringen behandlas lika med en, hvars alla fyra sidor tvärtöfver innnehålla hvardera 6 tum. Årträd eller ämnen till åror 1 par. 15 Anm. Fartyg må till skeppsbehof tullfritt intaga 2 st. urämnen T för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder. Alla andra varor än de i denna tarif upptagne Fria. Rättelse uti Bevillninga-TJtskottets Utlåtande N:o 19. Sid. 8 rad. 8 neditr. står: kände — läs: erkände „ 12 „ 7 uppifr. „ 7 — „ 7,si Tab. N:o 2 „ 3 „ „ Statens„ Stadens STOCKHOLM, tryckt kos Isaac Marcus, 1860. Bevillning*- Utskot/e/s Utlåtande S:u 24 I JVso 24. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 April 18G0, kl. 3 e. m.
En Ledamot i Rådstufvurätten hade för sin del andragit: att, om han än kunde hafva varit pligtig tillse, att Rådstufvurättens protokoll genast blifvit uppsatta, han likväl icke ansett sig befogad att derpå fästa tillförordnade Borgmästarens uppmärksamhet, då han nogsamt känt, att denne af förutnämnda orsaker nödgats använda mycken tid på enskilda bestyr och att sedermera ordentligen uppsattes de protokoll, som förut icke medhunnits, hvarjemte Rådmannen, vitsordande det af tillförordnade Borgmästaren uppgifna förhållandet i afseende på behandlingen af förrberörda konkursmål, förklarade, det han underkastade sig det ansvar, som hans uraktlåtenhet derutinnan möjligen kunde anses böra medföra. Den tredje Ledamoten i Rätten vid den tid åtalet afsåge hade sedermera aflidit. Kongl. Hofrätten meddelade den 22 Juni innevarande år Utslag i målet och fann, med afseende på uppgifterna rörande orsaken till dröjsmålet med afkunnande af dom i det omnämnda konkursmålet, åtalet i denna del icke böra för de tilltalade medföra någon ansvarspåföljd; men emedan, äfven med antagande af den obestyrkta uppgiften att vid Justitie-Ombudsmannens granskning af Rådstufvurättens domböcker för åren 4852, 4853, 4854 och 1855 åtskilliga delar deraf icke varit tillgänglige, ofvanomfömälda domböcker, enligt hvad erkändt blifvit, dock icke varit till alla delar fullständiga, samt den föreburna omständigheten, att tillförordnade Borgmästaren måst egna mycken tid åt enskilda bestyr, icke kunde inför lag ursäkta åsidosättandet af en embetspligt, den han i främsta rummet bort fullgöra, samt förrbemälde Rådman varit pligtig tillse, att protokollen i de ärenden, uti hvilka han i Rådstufvurätten deltagit, blifvit i behörig ordning uppsatta, och således icke kunde undgå ansvar för det inträffade dröjsmålet med domböckernas bringande i fullständigt skick, pröfvade Kongl. Hofrätten, jemlikt 4 Kap. 42 § Rättegångs-Balken, rättvist döma tillförordnade Borgmästaren äfvensom
Huru en ensam människa, som har sin hälsa, ett, ögonblick kan beklaga sig öfver att hon ingentiDg har att göra, tyckes ofattligt. Det arbete, som föreligger, är helt enkelt omöjligt att hinna, och det fordras härskaror af arbetare för att lyfta en ringa del däraf. Visserligen har samhället gjort mycket och gör mera för hvar dag; hospitaler, sjukhus, fattigskolor, omsorg för de fattiga i hemmet äro hjälpmedel, som beständigt utgrena sig längre och längre. Men det ligger något i det rent personliga intresset, det direkta deltagandet mellan människa och människa, som också har sin bety399 DELSE, KANSKE DEN ALLRA STÖRSTA, OCH HVARS VÄLGÖRANDE NÅGRA INVERKAN KNAPPT KAN ERSÄTTAS AF OFFENTLIGA INSTITUTIONER, OCH DETTA VÄRF, DETTA ATT BRINGA HJÄLP ATT LEFVA ELLER HJÄLP ATT LIDA FÖR SINA MEDMÄNNISKOR, ÄR ETT VÄRF, HVARTILL DEN, SOM ÄR FRI OCH ENSAM, KAN ÄGNA SIG BÄTTRE ÄN NÅGON ANNAN. JAG ANSER, ATT DE NÄRMASTE PLIKTERNA BÖRA VARA DE VIKTIGASTE FÖR ENHVAR. EN FÖR ATT GÅ PÅ MÖTEN OCH FILANTROPISKA KOMITÉER, SKULLE ENDAST DÅLIGT TJÄNA DET GODAS SAK. LYCKLIGTVIS KUNNA ALLA, GIFTA OCH OGIFTA, MÄN ATT OCH KVINNOR, ALLTID FÅ MÅNGA ANLEDNINGAR GE NÅGOT AF SIN TID OCH SINA LIDANDE FÖR MEDMÄNNISKOR, KRAFTER TILL MEN DET KAN DE FLESTA BLI EN HUFVUDUPPGIFT, DE författarinnor.
Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; men enär Stats-Utskottet uti dess Utlåtande N:o ltiii, i anledning al en utaf Riksdagsfulhnågtigen Eric Marmén väckt motion, åsyftande hufvudsakligen enahanda förändring i vilkoren för utarrendering af Kronans lågenheter, som af Anders larsson år yrkad, funnit sig på anförde skål icke kunna tillstyrka bifall till en sådan förändring, samt detta Utlåtande blifvit af Irenne Riksstånd bifallet; alltså och då de af Anders Larsson gjorda framställningar i ämnet icke åro af den beskaffenhet, alt de kunnat föranleda Utskotten Statssamt Allm, Desv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N.o 29. 13 alt frångå Stats-Ulskottets salunda meddelade Utlåtande i frågan, få Utskotten tillstyrka, att Anders Larssons ifrågavarande motion måtte förfalla. Stockholm den io September i84o. Ani;, lill Eip. Utsi;. <1. 12 Sept. , kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga otti Statsanslag till inrättande af ett Stam Holländeri. Uti en från Höglofl. Ridderskapet och Adeln til!
S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulsholtets nedannämnde den 2 dennes bordlagda Betänkanden, nemligen: N:o 94, i anledning al väckt motion i fråga om ändring af 22 § i Fiskeristadgan den 29 Juni 1852; N:o 95, i anledning af väckt motion om tillsättande af en kommitté för omarbetande af krigslagarne; N:o 98, i anledning af väckt motion om förändring i föreskrifterna rörande bästarnes färg vid Artillerioch Kavalleri-regementena; N.o 100, i anledning af väckt motion om de båda Fotgardes-regementenas förening till eli regemente; och N:o 102, i anledning af väckt molion om bildande af föreningar för ersättande af förluster uppkomna genom hagelskador. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Stafssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltets den 2 dennes på bordet lagda Belänkanden: N.o 9, i anledning af väckt midion om antagande olver hela riket af mantalet såsom enhet vid skulle b ..'räkningen och om reducerande af mantalsbråken till decimalbråk; Prot.-Utdrag den 6 Juni iS60. 453 N o 10, i anledning af väckt motion om lindring i Soldat-roteringen; samt N:n H, i anledning af väckta motioner angående lättnader i rustningsskyldigheten genom Kavalleris afsitlande och förvandlande till Infanteri. S. I). Remitterades till Slats-Ulskoltel en utaf Herr Silfverstolpe, David Ludvig, väckt motion om beviljande af pension åt framlidne Professoren vid Veterinär-inrättningen i Slockholm, Reinhold Dahlströms Enka. Frän Högö. Preste-Sldndet.
Jag tror mig för öfrigt kunna trotsa Hr Gr. att för sitt nu fällda domslut kunna hemta det ringaste stöd i något vidgörande från min sida, för alt genom tidningarna bereda åt delta anförande den publicitet, som förekommit Hr Gr. så oläglig. Deremot torde en tydlig och lätt förklarlig anledning till detsammas offentliggörande vara att finna i det för Hr Gr. icke obekanta förhållandet, att allmänheten på enahanda sätt erhållit del af de utaf Hr Gr. och flera dess kamrater framställda anmärkntr emot ej mindre Utskts betänk., än ock motionären dertill, och hvilka anmärkntr jag uti oftaberörde anförande sökt besvara. Skälet, hvarför jag afgaf mitt yttrande, då frågan förra gången föredrogs, oaktadt den förklarades ytterligare hvilande, var, att jag fruktade, att detta ärende möjligen kunde komma att afgöras vid något tillfälle, då jag icke vore närvar., samt att reservanternas mångfaldiga anmärkntr och påståenden i sådan händelse skulle blifva helt och hållet obesvarade. — Hr Gr. har vidare sagt, att jag gifvit stöd åt det utbasunerade ryktet, att Hr Gr. vore destinerad till statssecreterare för handelsoch finance-ärenderna. Jag öfverlemnar i detta afseende till hvar och en att bedöma, om någonting kan gifva mera stöd åt ett sådant rykte, än Hr Gris eget anförande i dag. För min del har jag, såsom fullkomligt oinvigd i dessa hemligheter och okunnig om fö - Den 5 Mats f, m. 7* remålet för Hr Gr:s underhandlingar, icke haft något nytt att derom förkunna. Dessutom har jag ända tills i dag icke ägt någon tillräckligt giltig anledn. att förmoda, det någonting dylikt verkligen vore i fråga.
Bil. N:o 3 till Kongl. Majlis Prop. 1847, Baft. 1- 3 34 Derjemte och då genom förmedling af den på Iandskamrerarelönen i Skaraborgs län indelda spannmålsränta för Lerdahla tullmjölqvarn, de å stat nu uppförda tillgångarne för landsstaten minskats med 54 tunnor, hälften råg och hälften korn, hemställde Statsrådet i underdånighet, att upptagandet af motsvarande belopp, eller omkring 306 r:dr, må af Rikets Ständer begäras; äfvensom Statsrådet ansåg, att, för den händelse, att den föreslagna allmänna löneregleringen icke skulle i afseende å länsmännen och vaktbetjente vid landshöfdingeembetena bifallas, Rikets Ständers uppmärksamhet serskildt borde fästas derå, att i allt fal! antalet af länsmän behöfver ökas med 6 i Vesterbottens och 1 i Södermanlands län samt ytterligare en vaktbetjent antagas vid hvarje landshöfdinge-embete, der blott en sådan nu finnes, och att länsmannen i Frökins härad och de med boställen försedde länsmännen i Upsala län af Kongl. Majit pröfvats berättigade till erhållande af lönefyllnad i 200 r:dr, den förre med 10 r:dr och de sednare med tillsammans 553 r:dr 46 sk. 10 rst. Gästgifvareg friheter. Sedan Kongl.
N:ris 84 & 218.} S. A. K. Sedan Rikets Ständer, på de skäl, som finnas närmare upptagne uti deras d. 6 i denna månad aflåtue underd. skrifvelse, angående åtskilige med Statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor, ansett den så kallade Cenlonalafgiflen, som för närvarande å löner, arfvoder: m. m. erlägges, höra öfverflyttas till och utgå i sammanhang med allmänna bevillningen; hafva Rikets Ständer, vid reglering af utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvud-Tilel, för Milda Stiftelser, funnit sig böra bestämma den ersättning i rund summa, som vederbörande Verk och Cassör, till hvilka Centonälmedlen äro anslagne, må för desamma tillkomma; hvarvid, enär härmed icke åsyftas någon förändring i beloppet, det sedermera må på vederbörande C.assors Styrelser ankomma, att beräkna huru anslagssumman bör fördelas. I sådant afseende hafva Rikets Ständer å denna Hufvud-Titel nu uppfört: till Wadstena Krigsmanshus-Cassa, enligt ett medium af Centonal-afgiften till nämnde Cassa för 10 år eller åren 1821 till och med i83o, ett anslag af 34,000 R:dr; och till Amiralitels-Krigs - Expeditions-Ulskotleis Förslag lill lind. Skrifvelse N.-o 1S8. 153 mans-Cassan en ersättningssumma af 5,ooo R:dr; hvilka ersättningar Piikets Ständer dock ansett böra vid hvarje Riksdag, på grund af det under den förflutna tiden ådagalagda förhållande, till beloppet bestämmas. I öfrigt och då Rikets Ständer funnit angelägenheten deraf, att genom utvidgning af Institutet för Blinda och Döfstumma, hvars local, enligt hvad upplyst blifvit, ännu medgifver emottagandet af 12 å i5 e Banco. Penn inge-ans lagen under Sjette Hufvud-Titeln hafva, i följd häraf, blifvit sålunda bestämde: Wadstena Krigsmanshus-Cassa R:dr Amiralitets-Krigsmans-Gassan
Då nu ånyo föredrogs Banco-Utskottets s sedan den 7 dennes, å bordet hvilande Utlåtande Nio 109, i anledning af de inom samtlige Riks-Stånden framställda anmärkningar vid Utskottets under Nio 64 afgifna Betänkande, angående utgifvande från Banken af dess, enligt 1839 års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capital-öfverskott, så, jemte det SLåndet ogillade ej mindre hvad Utskottet i Betänkandet N:o 64 pag. 3 tillstyrkt, men i Utlåtandet N:o 109 frånlrädt, än ock hvad i sistnämnde Utlåtande finnes föreslaget, alt af den reserverade vinsten och capital-öfverskottet bildas en reserv-fond för Banken af 1,000,000 R:dr Banco, och att hvad derefter återstår hålles Stats-Verket tillhanda, beslöt Ståndet, det må af ifrågavarande medel ingen del användas till bildande af en reserv-fond för Banken, utan att Bankens enligt 1839 års hufvudbok utöfver grundfonden reserverade vinstoch capital-öfverskott, 3,311,216 R:dr 41 sk. 5 r:st., må, till belopp af en femtedel årligen från och med år 1841, användas till befrämjande af inrikes communicationer, tili andra nyttiga företag i orterna och för allmänna behof, på sätt Rikets Ständer komma att närmare bestämma, sedan vederbörande Utskott deröfver utlåtande afgilvit. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banco-UtsJiottets Utlåtande N:o 110 öfver en väckt motion om användandet af Bankens, enligt 1839 års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capitalöfverskott. Från Yali011. Borgare-Ståndet. S. D. e. m.
St. uppgift å det belopp, hvartill sportlerna kunna i medeltal uppgå”, med uteslutande, af det öfriga. Men jag vill icke begära dessa ords borttagande, i händelse, såsom jag tror, SlatsUtsk. fäster vigt vid deras bibehållande. De kunna gerna qvarstå och försvaras, ty det finnas vissa sportler, såsom t. ex. lösen för diarii-bevis, hvilka icke kunna ersättas genom karta, emedan deras antal är alltför ombytligt och ovisst. Således anhåller jag blott att R. o. Ad. måtte utesluta från motiven den del af meningen på sidan 0, hvilken jag här ofvan anmärkt. Den 26 Juli. 415 H. Ex. Hr Gr. Sparre, Gust. Adolf: Det kan ej vara annat än glädjande att erfara, att Utsk. funnit Statens tillgångar tillräckliga för att kunna tillstyrka icke allenast den af K. M. äskade summa af 9,317 R:dr 40 sk., jemte de vid sednaste Riksdag för innevarande Statsregleringsperiod anvisade 12,000 R:dr, utan äfven derutöfver ett särskildt reservationsanslag af 7,000 R:dr. Med en sådan frikostighet för ögonen anser jag mig böra begära bifall till StatsUtsk:s framställda förslag. Hvad angår de af Hr von Hartmansdorff gjorda anmärknuvid motiveringen och hans yrkande att borttaga ett par rader af meningen vid slutet af pag. 6, så instämmer jag deruti till alla delar med honom och anhåller vördsamt om Hr Gr. o. Landlm:s propos:n i enlighet med Hr von Hartmansdorffs yrkande. Frih. Åkerhjelm, Carl: A StatsUtsk:s vägnar får jag hembära dess tacksamhet till Gr. Sparre, som erkänt StatsUlsk:s bemödande att söka utreda denna fråga på lämpligaste sätt. Hvad åter beträffar de af Hr von Hartmansdorff gjorda anmärknu-, så, i afseende på den anmärkn. han gjort vid motiverna, vill jag biträda den af honom föreslagna förändring derutinnan.
Förändrade åsigter gjorde sig emedlertid gällande vid den revision af Lagkommittéens förslag, som Lagberedningen verkställt. Beredningen hade nemligen kommit till den öfvertygelse att bördsrättens utöfning under sednare tiden, om den någon gång baft sitt upphof i kärleken till förfädrens jord, dock oftare härledt sig från den oädlare bevekelsegrunden af egennyttiga beräkningar; och då det läge i sakens natur, att i samma mån jordbruket framgår och utbildas såsom hufvudnäring för en växande folkmängd, i samma mån skola dess idkare mer efterfråga hvad jorden för närvarande mer duger till och hvad högre värde arbetet deråt kan gifva, än af hvilka förfäder den under en föregången tid varit tram pad och bebodd, ansåg sig beredningen böra tillstyrka bördsrättens upphörande. Den är sålunda utesluten ur det reviderade förslaget. Äro likväl de skäl, som man derför anfört, af den vigt, som de, hvilka 20 år förut åberopades för den motsatta åsigten? Att bördsrätten redan då en och annan gång begagnades för egennyltiga beräkningar var ej kommittéen obekant. Det anmärktes äfven; och det lärer ej eller kunna vederläggas. Att ett dylikt begagnande sedan den tiden oftare egt rum är deremot något, som är tvifvel underkasladt. Åtminstone kan man af det antal bördstvister, sorn, efter hvad Utskottet inhemtat, vid domstolarne anhängiggöras, icke sluta till omförmälda förhållande. Det lärer ej heller med säkerhet kunna bedömas, hvilka motiver föranleda väckande af bördesanspråk. Att kärleken till förfäders jord en och annan gång utgör bevekelsegrunden, har icke Lagberedningen förnekat; och man har ingen rätt att antaga att antalet af de anspråk, som hafva denna grund, är mindre än antalet af dem, hvilka härledas från egennytta.
Att ett kostnadsförslags angifvande skulle behöfvas, trodde jag icke; ej eller att det skulle fordras af ett Bolag, som bevisligen uppoffrat öfver a4o R:dr per actie i stället för åtagne 100 R:dr, som ordenteligen liqviderat räna torne å Baricolånen, redan afbetalt på Capitalet 33,333* R:dr, och afsatt ytterligare iö,666f R:dr till samma ändamål, samt för dessa betydeliga bidrag icke uppburit en skillings ränta. Företagets Riksgagnelighet har i långliga tU der'yrkats, och de framfarne 4 årens lättade cora - 22« Den 25 Oclöbtr /. tu, munications progressiva begagnande vitsordar nyttan däraf för det allmänna, men för CanalBolaget lära minga år framskiida, innan någon afkastning kan förväntas, hvilket bestyrkes däraf, att då detta år nu nära 600 större Fartyg förutan smärre Båtar begagnar denna cornmunication, ut. gör afgiften för dem icke fyllest 2400 R:dr. Skulle nu Bolaget få de 15,000 R:dr årligen, som gifvas under tittel att fullborda de återstående arbeten, (hvaribland en nyss fulländad kostsam Bro) endast i egenskap af L>dneanslag, så nödgas jag för första gången undanbedja Bolaget detta anslag, och tillstyrka delägarne, att oagtadt alla hittills gjorde uppoffringar likväl afstå från fortsättningen af arbetet, samt aflemna hela Canalen till Statens disposition.