Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström upplästa handlingar kunna hafva någon gemenskap med något af de mål, hvilka stå på föredragn.listan, och då jag icke heller fått någon upplysning derom af Ridd.Secret:n, så kan jag icke underlåta att uttrycka min förundran deröfver, att Hr Frih. o. Landtm., som vid så många tillfällen ansett sig pligtig att med klubban afbryta andra talare, hvilka, då de yttrat sig öfver föredragna ämnen, något nflägsnat sig derifrån, likväl vid detta tillfälle kunnat tillåta Frih. Cederström att på delta vis missbruka R. o. Ad:s tid, och jag hemställer så väl lill Hr Frih. o. Landtm, som till Frih. Cederström, om det icke skulle kunna anses mera lämpligt och passande, att Frih. Cederström valde annan tid och annat rum för dessa declamatoriska öfningar, eller om han måhända funne det lämpligare att, såsom Hr Brummer, låta trycka och till R. o. Ad. utdela sina declamationer, för att icke under Ståndets sessioner på detta sätt borttaga R. o. Ad:s tid. Frih. Cederström: Jag har begärt ordet i anledn. af Gr. Horns yttrande; ty Gr. Frölichs anser jag icke behöfligt att besvara. Gr. Horn har trott att det vore en rättighet förUtsk:n att med Const.Utsk. sammanträda, då Utsk:n funne sådant vara behöfligt. Vi skulle då kunna få en sammansättning af samtliga Utsk:n vid en riksdag, för att uppgöra grundlagsförändringar. Den värde StatsUtsk:s-ordföranden har härvid förgätit, att 8t §:n Reg.F-.n tydligen bestämmer, huru frågor om grundlagsförändringar kunna väckas, att de icke a64 Den 22 M * j f, m. få viiokas inom R. Strs plena, likasom icke inom något annat Utsk , än Gonst.Utsk. Denna föreskrift har StatsUtsk. likväl nu öfverträdt, och detta med berådt mod, efter hvad reservationen af en dess ledamot upplyser, och således efter att hafva haft tillfälle alt genomläsa de §§, som angå äiti net.
Om än Bondeståndet för tillfället lemnat obegagnad sin rätt att föreskrifva sättet för sina niarkegångs-deputerades utväljande; så ändrades derigenom icke Regeringsformens ' 75 §; och så länge denna är oförändrad, äger ej Bondeståndet sjelft att afhända sig, än mindre någon annan att sig tillegna den makt, som genom samma paragraf Bondeståndet lika med öfriga Riksstånden förbehålles. Kongl. Majit kunde följaktligen hvarken uppdraga åt sina Befallningshafvande att välja eller bland valda låta utlotta de två erforderliga deputerade, eller Sjelf, »i anledning af Rikets Ständers underdåniga anhållan om vidtagande af nödiga förfoganden för verkställigheten i detta ärende», något förordnande derom meddela — om än Bondeståndet dertill gifvit specielt uppdrag, eller uttryckligen förklarat, att Ståndet icke aktade nödigt att den beböfligä föreskriften besluta. — Så litet hade det låtit sig göra att, utan förnärmande af Rikets grundlag, häfva det hinder, som valsättet till Bondeståndets deputerade vid markegångssättning uppställde mot en mellankominande verkställighet af ett förändradt sätt för grundskatternes utgörande. Sådan är den utredning af ämnet, som jag trott mig böra framlägga.
(I. m?n - öingeoch credit-rörelsen, samt vid sani. ma tillfälle yttra sig angående de olika förhållanden, som i andra Länders Bankrörelse förefinnas, ä:o Herr Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. ni. på bordet lagda Motion, alt Banco-Utskottet måtte anmodas till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver ett af Herr Hjerta framstiildl förslag, hvarigenom Rikets Ständers Lane-Bank skulle från och med början af nästkommande år öppnas för upplåning; jemte de af atskillige Ledamöter, rörande samma ämne. afgifne yttranden. Lag-Utskottet: 1:0 Herr Grundelstjernas, Axel Vilhelm, den 2.8 sistlidne November e. m. på bordet lagda Motton, om en förändrad redaction af 16 Gapidet ÄrfdaBalken, rörande Testamente. 2:o Herr Reutersvärd; , Pehr Adam, den 28 sistlidne November e. m, pi bordet lagda Motion , angående förtydligande af stadgandet i nu gällande ExpeditionsTaxa, i frågan om lösen för vederhäftighets - 1 Fröt* V i dr, d, 4 Dac, t Sii, S9 kighets beris; jemte de af åtskiliige Ledamöter rörande samma ämne afgifne yttranden?, f rån Högvördige Preste-Ståildet. S. D. Då nu föredrogs Expeditions-Utskottets Memorial af den 27 nysslidne November, innehållande hemställan att på sätt, sorn vid de föregående Riksdagarne egt rum, ytterligare få tillsätta en Cancellisr, med beräknande för honom af aflöning fran antagningsdagen; så biföll Preste-Ståndet den af Expeditions-Utskottet gjorda hemställan, samt beslöt^ att hans arfvode skall, i stod af Riksdags-Ordningens 24$, fastställas i sammanhang med det blifvande allmänna bestämmandet af Ståndsoch Utskotts. Cancelliernes aflöning under innevarande Riksdag.
Och dessutom skulle de flesta af dessa husmödrar, som icke af nöden drifvas att arbeta till försäljning, alldeles icke hafva samma intresse att spara tid för och ägna sitt omsorgsfulla arbete åt något dylikt slöjdalster, som icke ämnades att försköna det egna hemmet. En motståndare till dylikt kvinnligt prydnadsarbete har för åtskilliga år sedan i en uppsats i » Verdandi » uttalat den åsikten, att sådan verksamhet vore olämplig för en landtbrukares hustru. Hon behöfde all sin tid för hemmets vård i öfrigt och borde ägna lediga stunder att se till kreaturen o. d. Att man i detta fall kan » det ena göra och dock det andra icke låta » skulle genom mångfaldiga exempel endast från Skåne kunna bevisas. Så kan nämnas ett hem, där en egendom på 100 tunland åker skötes af husbonden tillsamman med en son och fyra drängar och alla kvinnliga sysslor, äfven mjölkningen af omkring trettio kor, utföras af husmodren och trenne vuxna döttrar. Någon tjänstflicka har på många år ej hållits i detta hem. Icke allenast kläder och enklare bomullsoch linneväfnader hinna dessa flickor väfva och delvis sy, utan de hafva äfven tillverkat allt hvad i huset finnes af möbeltyg, gardiner, täcken och mattor samt dessutom den vackraste duktygsdräll, prisbelönad vid utställningen i Stockholm 1897. Trots en sådan arbetsflit har man i detta hem tid och intresse för andra angelägenheter än de ekonomiska. Alla barnen hafva besökt folkhögskolan. Vid offentliga föreläsningar och fester i traktens klubbar och föreningar hafva de alltid tid att vara med, fastän naturligtvis icke alla på en gång. Många dylika hem skulle man kunna skildra. — O m också en mindre del af de hundra-tusentals familjer, som äga och bruka Sveriges jord, utveckla en dylik flit och verksamhet, så kan man dock beräkna en stor ekonomisk vinst för hela landet genom denna kvinnornas flit i hemslöjd. Hvad den betyder i en arbetarefamilj, belyses förträffligt genom en af Lorénska stiftelsens senaste skrifter *, i hvilken Gustaf af Geijerstam jämför arbetarnas ställning vid fyra svenska grufvor.
Också har under hela denna tidrymd införsel af utländskt bomullsgarn blott tilltagit från 760,298 till 2,613,200 it , samt införseln af bomullsväfnader frän 227,805 till 653,921 R:dr värde; hvaremot införseln af råämnet, bomulln, stigit från 543,124 1+ år 1830 till 15,013,367 # år 1854.» Härtill kan läggas att, enligt Kommers-kollegii tabeller, artikeln väfnader, som beräknades 1845 till 2,878,000 fot, 1858 uppgick till 20,676,000 fot, ett icke ovigtigt bevis på den Svenska ylle-manufakturens tilltagande***). Sockerförädlingen har tilltagit betydligt (se Ljungberg, pag. 429). »Högre än klädesfabrikationen med hänseende till tillverkningsvärdet, men betydligt lägre till antalet af uti näringen använda arbetare, kommer sockerfabrikationen, hvilken, vid 17 raffineringsverk, år 1854 lemnade en tillverkning af 18,820,661 # socker och 5,685,491 sirap, upptagen till ett sammanräknadt värde af 5,788,852 R:dr. Denna tillverkning, hvaruti Göteborg, till tillverknings-qvantiteten, innehar första rummet, har ända till sednaste åren lemnat icke obetydligt öfverkott till utförsel. Ar 1824 funnos i hela riket 24 sockerbruk, hvilka dock endast gåfvo ett tillverkningsvärde af 1,669,212 R:dr.» Huru lysande hafva ej dessa fabrikationer utvecklat sig under ett tjenligt skydd? Huru olika skulle ej deras ställning varit om de blifvit prisgifna för omedelbar utländsk konkurrens? Hvilken ofantlig import af sockerjord och råsocker erfordrar ej vår konsumtion af socker. Med måttlig tull -J-) på socker skola vi ändå befordra den inhemska produktionen af denna vara. Vi stå på ölvergången till en inhemsk sockerproduktion. Hvarföre icke med premier befordra den?
I drängkammare bör finnas, jemte ett hord, en stol för hvar dräng, som der bor. 3:o Om arne Subaltern-Officerare äro inqvarterade på ett och samma ställe, bestås för deras drängar blott ett rum tillsammans. Äro de 3:ne, så får den äldste ett serskildt drängrum. 4:o Capitainer och Subaltern-Officerare, som äro ogifte, erhålla icke kök och källare. Gifte Subaltern-Officerare få del i källare med värden, om han icke kan aflåta någon serskild. 5:o Ogifte Under-Officerare blifva 2 om ett rum. Der ej ffi * äro än en ogift, får han för sig ett rum. Gifte få del i kök med värden. 6:0 Regements Pastorer och Regements-Läkare äro att anse som Capitaines vederlikar; Auditeurer, Bataillons-Predikanter och Regements-eller Bataillons-Commissarier såsom Subaltern-Officerares vederlikar. 7:0 Kronans Handtverksmästare och Gesäller i alla yrken anses lika med Under-Officerare. Bih. till R. St. Prot. 4 Sami. 2 Afd. 4 1 ute Häftet. 26 Stalssamt Allm. Bcsv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N‘.o 47. Litt. E. Tariff', hvarefter tillfällig inqvartering in natura skall utgöras. Rum med möbler, säng och sängkläder, Generalspersoner samt Regements-Oflicerare med vederlikar, hvardera Capitainer med vederlikar, hvardera Subaitern-Officerare och vederlikar, tvänne tillsammans i ett rum, således hvardera Under-Offieerare med vederlikar, 4 tillsammans i ett rum, således hvardera Gemenskap och deras vederlikar, samt drängar, läggas tillhopa efter hvad rummet medgifver . Vid mindre utrymme jeinkas och sammantränges inqvar-leringen efter omständigheterna. Börandes Under-Officer och hans vederlike dela lika lott med soldaten, när nödvändigheten det fordrar. 2:0 Kronobetjeningen njuter under tåg äfven inqvartering.
Beträffande upgifne lefnadskostnad delar jag för den närvide tiden visserl. denna åsigt; men deremot påstår jag, att sådant ej varit förhållandet för några år tillbaka. Detta visar huru lätt en nu åsatt siffra kanhända snart ej upfyllde det åsyftade ändamålet. Jag vill i öfrigt göra den icke oväsendtliga erinran, att lefnadskostnaden alldeles icke behöfver vara i debetsedeln synlig, enär den ej alltid hvilar på egna inkomster. Huru mången af detta Stånd har ej funnits, som väl kunnat hafva stor rikedom att förvänta i arf och äfven af föräldrar upburit en årlig underliållssumma, fullt tillräcklig att sätta honom i tillfälle till riksdags bevistande, hvaraf han med allt skäl, till det allmänna bästas befrämjande, sig begagnat; men före föräldrarnes bortgång kan denna årsunderhållssumma icke vara uti sonens personliga debetsedel synlig. Jag anser ganska vigtigt, att, för framtida fortsatt utöfvande af riksdagsmannakallet, rika adelsmäns söner få från tidigare år här sig infinna, och, genom att först åhöra, sedan deltaga uti öfverläggningar och beslut, lifligt stadga sitt intresse för allmänt viii. Detta är verkligen en omständighet af stor betydenhet för R. o. Ad. Med afseende härå skulle jag anse, såväl för beredande af helsosam continuitet i åsigter, ganska angeläget, att dessa tillfällen för de yngres deltagande i rikdagsmannavärfven sorgfälligt vårdas, som äfven det, i följd häraf, vore för Ståndets sanna bästa föga eller alls icke önskvärdt, om en sådan, alltid mer eller mindre godtycklig, förmögenhets-census stadgades. — Alltså och då jag icke finner någon verklig fördel med Gr. Björnstjernas förslag förenad, men deremot tror mig kunna antaga, att åtskilliga olägenheter deraf torde blifva en följd, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte, med godkännande af den motbevisning, Riddarh.Utskd andragit, gilla det af nämnde TItsk. uti frågan tillstyrkta afslag å besagda, välmenande, men mindre nödiga och i vissa hänseenden mindre nyttiga ändringsförslag. 30 Den 7 Mars.
Banco Utskottet, att fastigheternes värden vore enl ige med verkliga förhållandet vid de olika tidpunkterne, och kunde gifva en säker ledning för begreppet om den olyckliga ställningen i nämnde Stad , hvarigenom icke allenast Banquen, utan äfven inånga enskildte fått vidkännas betydlige förluster Exempelvis anförde Herr Leffler, att Egendomar, som varit uppskattade till 40- ä 60,000 R:d Barv» co och graverade med 4^5 Inteckningar, vid Auction gått till ett så lågt pris, att den förste Inteckningshafvaren ej till fulla beloppet utbekommit sin fordran. För öfrigt trodde Herr Leffler för sin del, att det ej vöre skäl att nu genast sälja fastigheten^, som troligen ej kunde falla lägre, utan fast häldre borde stiga i värde, då det vore anledning att hoppas, att de åtgärder, som af Rikets Ständer komma att beslutas, äfven på Götheborgs Stad och deromkring liggande trakt skola hafva ett förmånligt inflytande; och föreslog Herr Leffler således, att, derest Höglafl. Utskottet funne att Banquens fördel skulle kunna anses befrämjad genom f^stigljetecnes (ut - Banco-Utskottets Bethnkanden, 39 säljning till den mestbjudande, hvilket Herr Heffler för sin del ansåg åtminstone tvifvelaktigt, verkställigheten deraf dock måtte uppskjutas tills efter Riksdagens slut. Hvad Herr Heffler sålunda yttrat, skulle, enligt gjordt förbehåll, till de Respective RiksStånden åtfölja Högloll. Banco Utskottets utlåtande, angående yppad förlust för Banquen på åtskillige lån mot pant af fasta Egendomar i Götheborg och Carlshamn. Ar och dag som ofvan. In fidem Protocolli. G. Helsingius. Bilaga N:o ; f. Utlåtande i anledning af 1820 ars RevisionsBeriittelse 1 Afd. § 4, Angående det till Gagnefs, Socken i Dalarne i följd af Rikets Ständers beslut utgängne Länebitrude af Femton Tusende Riksdaler.
Den 20 A pril. 247 Statens tillgångar ej medgifva sådant, hvarföre jag förmodar, att punktens återremitterande ej skall medföra åsyftad verkan. Vid sådant förhållande anser jag alt man gjorde klokast uti att bifalla denna punkt, hvarom jag vördsamt anhåller. Hr Adelborg: Som tiden redan långt framskridit, skall jag icke länge taga R. o. Ad:s tålamod i anspråk. Jag vill endast uptaga några anmärkn:r emot mitt förra yttrande, hvilka äro af sådan beskaffenhet, att de måste gendrifvas. Man har förebrått mig att jag gifvit mig in på spekulationens obegränsade fält, framkastat frågan om arbetets organisation, lånat idéer från de Fransyska socialisterna m. ra. d., och allt delta endast och allenast för del att jag yrkat förhöjning af anslaget lill slöjdskolan, på det att unga flickor derstädes mätte erhålla undervisning! Nödvändigheten af en läroanstalt för qvinnor i berörde hänseende har redan af en annan talare blifvit ådagalagd neli jag vill endast, lika med honom, påpeka det ganska naiva sätt, hvarpå StatsUtsk. affärdat Hr Hasselralhs motion, då Utsk. ansett sig hafva besvarat densamma genom att tillstyrka en förhöjning i anslaget af 2,000 R:dr, utan att vidröra den vigtiga idé, som utgör motionens grund. Ett sådant afgörande synes mig gränsa nära nog till förakt, icke för motionären, utan för ämnet. Man har vidare sagt, att man icke förstått den jemförelse jag framställt emellan slöjderna och jordbruket. Det är klart, att man icke kan förstå en talares ord, dä man icke lyssnat till premisserna utan endast fästat sig vid konklusionen. Jag yttrade att man under de sistförflntne Riksdagarne förmärkt en bestämd böjelse hos StatsUtsk. att underhjelpa landets materiella utveckling, men all Utsk. dervid mera sysselsatt sig med jordbruket än med slöjderna.
Då upptäckas och bevisas skulle, ätt mindre qvantitet uppgifves, än verkeligen tillverkadt blifvit, bör tillverkaren för hvad sålunda förtegadt blifvit erlägga 8 skillingar för hvarje kanna, angifvarens ensak. 6:o Sista Söndagen i hvarje månad tippläsas bränvinsbrännarnes uppgifter i allmän Sockenstämma, då livar och en äger dervid göra den anmärkning, hvartill han finnér sig befogad. 7:0 Erlägges icke vecko-afgiften och anmäler Uppbördsmannen, all någon underlåtit sådan afgift på bestämd dag erlägga, då kändt är, att bränvins-bränning egt runi, Den 4 December f. m. sk a 11 det åligga närmaste Kronobetjent, att hos den restskyldige genast utmäta och försälja så stort qvantum af det tillverkade bränvinet, som svarar emot den obetalte afgiften, och, om bränvin skulle saknas, alfe utmäta och försälja annan lös egendom; hörandes de sålunda utmätte medlen alltid aflemnas till vederbörande Uppbördsman, 8:0 Uppbördsmännen skola, inom den 8:de i hvarje månad, till vederbörande Kronofogde aflemna deras redogörelser för näst föregående månadens uppbörd. Skulls ingen uppbörd under någon månad hafva ägt rum, bör sådant inom samma tid anmälas. 9:0 Sorn den sannolika följden af denna beskattningsgrund skulle blifva, att ea vida större Stats-inkomst al denna källa inflyter, än hittills påräknadt varit, så påkallas det, ej mindre af billigheten, än af intresset, att vinna den möjligen allmännaste Controll på bränvinsbrännings uppgifternas lig tig-het, att hvarje skattskyldig njuter en motsvarande lindring uti den directa Bevillningen.
Jag vågar på grund häraf hoppas, det Eders Kongl. Maj:t i nåder täckes finna mig ingalunda hafva saknat skäl att till lägligare tid, än hittills varit, uppskjuta frågan om fullföljandet af de 4 stadsbeskrifningarne och inhemtandet af Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift om den plan, som dervid bör följas, förvissad som jag är, att om de skola efter förra planen utarbetas af person, som först behöfver göra sig förtrogen med de grunder och det förfarande, hvilka den upplösta Kommitén för sig fastställt, dertill måste åtgå mycken tid, och att särskilda kostnader ej heller torde kunna undgås. Statistiska Central-byrån har dock ingalunda lemnat de från Kommitén emottagne handlingar obegagnade, då med ledning af dem utarbetats specifika uppgifter om areal och disposition af städernas jordområde, hvilka för lfi län redan äro i statistisk tidskrift offentliggjorda och för de återstående färdiga att meddelas. Att de utdrag och afskrifter ur äldre handlingar, till största delen från tiden före 1700-talets början, hvaraf materialet till de ifrågavarande 4 stadsbeskrifningarne till största delen utgöres, skulle på sätt Stats-revisorerne sig yttrat: »snart gagnlöst föråldras», derföre att samlingen ännu ej blifvit med flera dylika utdrag och afskrifter såsom fortsättning tillökad, synes väl lika litet vara att befara i afseende på dessa, som på andra dylika handlingar, hvilka ordentligt i ett arkiv förvaras och tillhandahållas hvar och en, som om dem önskar taga kännedom. Till § 6. Enligt för embetsverket gällande nådiga föreskrifter, har en af dess tjenstemän det särskilda åliggandet att föra Byråns räkenskaper, i följd hvaraf denne tjesteman äfven upprättar och underskrifver den till Eders Kongl. Maj;ts och Rikets Kammar-rätt årligen i April månad ingående redogörelse. Denne tjensteman, som jemväl i Eders Kongl.
Då jag ej kan biträda en till sådana konseqvenser ledande ensidig tolkning af 69 § Regeringsformen, och dessutom för den formella behandlingen af ifrågavarande ärende enligt denna § ser ett hinder i den omständighet, att för dess afgörande äfven erfordras Konungens samtycke, återstår endast att tillse huru frågor, hvari Rikets Ständer gemensamt med Konungen besluta, grundlagligen böra behandlas. 75:te § Riksdags-ordningen talar om sådana Irågors behandling. Den bestämmer tydligen att, med undantag af frågor rörande grundlagarne samt de, hvilka inbegripas under 66, 69, 70, 71 och 72 §<§ Regerings-formen, eller sådana, hvaröfver Ständerna ensamt besluta, för beslut i alla öfriga ärenden erfordras jemte Konungens samtycke 3 Stånds mening, men att, när 2 Stånd stadna mot 2, frågan bör förfalla och förblifva vid hvad tillförene stadgadt varit. Detta sednare stadgande kan naturligtvis endast afse det fall, då 2 Stånd yrkat att det, som tillförene stadgadt varit, må förblifva, emedan, om alla 4 Stånden varit ense om att det bör förändras, men 2 stadnat mot 2 i sina beslut rörande sättet, huru det bör förändras, det, som tillförene stadgadt varit i detta fall, ej skäligen kan anses uttrycka representationens förnuftiga viija. Nu frågas huru i dessa ofta inträffande fall, då pluraliteten af Riksstånden vilja en förändring, men i sina beslut härom stadna uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, lagstiftaren sökt utröna majoritetens vilja? Då och endast då är frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, och för behandlingssättet af sådana frågor och endast sådana har lagstiftaren hänvisat till 73 § Riksdags-ordningen, och resultatet af omröstningen i förstärkt Utskott anses då uttrycka pluralitetens af Riksstånden mening.
icke blifvit uppgifvet; hvarförutan emot förslaget i dess helhet blifvit anmärkt, att detsamma icke omfattade så väl fredssom krigstid; och slutligen att, utom meranämnde till de rustande sednast framställde förslag, angående förändrad ordning för rustnings-praestationernas utgörande, förslag i enahanda syftning blifvit tid efter annan väckte och af Kongl. Maj:t rusthållarne meddelade. I afseende härå anse sig Utskotten böra tillkännagifva, att, till följd af Rikets år i8a3 församlade Ständers derom gjorda underdåniga begäran, Kongl. Maj:t lät till de rustande göra framställning om en årlig afgifts erläggande, till anskaffning och underhåll af bevärings-, remtygs-, karloch hästmunderings-persedlar samt hästbeslag, vid indelta Cavalleri-Regemenlena , samt af bevärings-, remtygsoch munderingspersedlar vid de till Infanteri förändrade Cavalleri-Regementen, jemte beklädnadsoch Bevärings-Directioners inrättande till anskaffningens besörjande och medlens förvaltning. Denna afgift skulle vara uträknad i förhållande till slitningsvärdet på ett år af alla ofvannämnde persedlar, efter gällande pris, med antagen dubbel brukningstid för persedlarne emot hvad, som upptoges i beklädnadsstaten för Kron-Prinsens Husar-Regemente, om truppen vore Caval - St ritssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. BetN.-o 31. leri, samt för Konungens dåvarande Eget värfvade Regemente, om truppen vore Infanteri, med tillökning derutöfver af tjugu procent i årliga kostnadsbeloppet för persedlarnes underhåll och till ersättande af tillfälliga förluster; och skulle berörde, för fredstid utgående afgift höjas med femtio procent, när Regementet eller någon del deraf uppbröte till fälttjenstgöring.
I sydligare delen af Riket finnas så många ställen, som dertill med fördel kunna användas, och med den stora areal, Skogsstyrelsen har under sin förvaltning, bör den hafva ett vidsträckt fält för sin verksamhet och sina undersökningar för det ifrågavtde ändamålet. Det har talats om svårigheten att bestämma ekens värde om 200 år, och jag anser det så svårt, att jag ej ens vill ingå i analys deraf. Slutligen har man sagt att man måste för hvad pris som helst förskaffa sig ekvirke. Detta vill jag ej motsätta mig, men tror, att om man årligen betalade blott en liten del af det som anläggningen vid Leckö skulle kosta, man skulle få den materiel, man behöfde, vare sig af ek eller hvad annat upfinningen kunnat sätta i st. f. detta dyrbara trädslag. Jag vill nu ej längre uppehålla R. o. Ad:s tid, utan får blott nämna att jag vidblifver min i f. m. yttrade åsigt, att man, med antagande af Utsk-.ts förslag, bör afslå K. M. Propos. Hr Lilliehöök, Bertil: Man har talat om att det vore nödvändigt att vinna erfarenhet ang: de Leckös lämplighet till ekplantering. Mig synes att de der befintliga ekarne tala för den saken mycket säkrare än den erfarenhet, man vinner på 29 å 3 0 år. Det är väl sannolikt att vindarne hafva lika ofördelaktigt spelat på Leckös kuster under alla tider. Då 1824 undersökningar ang:de ekskogarnes beskaffenhet gjordes inom Skaraborgs län, befanns ingen lokal så passande till det ifrägav:de ändamålet, som just Leckö. I afs:de på skeppsbyggeriet kan jag visserligen medgifva att deri kunna inträffa många förändringar, hvarigenom ekvirke blir mindre behöfligt. De sista förändringar af krigs-fartyg, som äro föreslagna, bestå deruti att fartygen byggas af jern, men med en beklädnad af trädvirke af 2 fots tjocklek; och jag hemställer, om genom detta förslag något minskadt behof af trädvirke kan vinnas. En värd talare har med förundran omtalat den frikostighet, hvarmed utsyning af ekevirke beviljas boställsinnehafvare. I det fallet torde det vara skäl att påminna, huru dermed tillgår.