Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror mig dock icke kunna jäIvas, då jag säger att i afs:de på det inre sjöförsvarets materiel, så väl till fartyg, som artilleri, gjordes under de första 25 åren af de begge flottornas sammanslagning stora förbättringar, samt att sedan dess några egentligen genomgripande förändringar icke egt rum. Man skulle mot mig möjligen vilja invända, att ångkanonsluparne byggts på sednare tiller. För min del fäster jag mig vid, alt den första byggdes under den förhättringsperiod, jag nyss omnämde, och för öfrigt är frågan angtde dessa slupars ändamålsenlighet ännu icke så fullständigt utredd, att den i väsendtlig mån kan förändra rigligheten af min uppgift. Jag tror mig vidare utan lära för motsägelse kunna påstå att den, sorn gjorde alla dessa förbättringar, var den alltför tidigt bortgångne amiral von Sydow, denne man, som, uppfostrad vid arméns flotta, aldrig, så länge han lefde, upphörde att offra sin förmåga uteslutande åt den del af de sammanslagne flottornes materiel, som tillhörde det inre sjölörsvaret. Jag vill visst icke påstå, att han icke kunnat genomföra alla dessa förbättringar, äfven om han från ungdomen tillhört ett annat vapen; men en erkänd sanning är dock, att alla de största och ändamålsenligaste förändringar, som blifvitt gjorda inom flottan, hafva utförts af män, hvilka särskildt egna sig åt denna del af vårt försvar. Ehuru ja? till en viss grad ogillar det närvarande, har dock ingen större aktning än jag för de personer, som sköta de åligganden, sorn blifvit dem anförtrodde, men hvar och en, som vil! vara rättvis, måste erkänna att man icke h. o. h. kan tala och handla mot sin känsla och öfvertygelse. Mina anmärkningar gälla ingalunda de personer, sorn utföra sina åligganden elter den uppfattning de derom ega, utan just denna uppfattning, som icke inser det egendomliga i oliekheterna mellan de båda delarne af sjöförsvaret. Alt den förändring, jag föreslagit, skulle medföra någon olägenhet, kan jag ej latta och har icke heller funnit något sådant antvddt i de mot K. M:s Propos. framställde anmärkningar.
Den hör inte till mitt bohag. — Den kommer från Ryssland, men du misstager dig, den hör till ditt bohag, det är min bröllopspresent. Jag hade tänkt lämna den i nummer 28, men så tyckte jag det var roligt att ta’ med den hit. Nu sätter jag brickan här på bordet och så klingar jag med er. »Skål Klaes, skål Hedvig! Jag dricker för sol öfver hem och arbete! De stannade ett par timmar i atelieren och talade konst. Klaes blef allt mer och mer förtjust i »sin nådiga tant», som han kallade Helena, sedan han befunnits vara två år äldre än hon. — Tänk, om »faster» ville följa med oss hem och vara gäst på vår första middag! — På inga villkor. Helena ville vara hos »de gamla». Där kunde hon glädja, här bara störa, och hon var nog hygglig att hellre vilja göra det förra än det senare! Både Klaes och Hedvig försäkrade, att då kunde hon lika gärna följa med dem, men hon var obeveklig. Hemkommen ritade hon för Anton och Bertha ett par karrikatyrer af några deras gemensamma bekanta på ett så oöfverträffligt roligt och kvickt sätt — det hörde till Helenas många älskvärda och farliga talanger — att de båda syskonen skrattade som ett par barn. De stodo alla fyra på kajen och vinkade en sista hälsning till den ståtliga gestalten uppe på däck, som småleende och vänligt nickande kysste på handen åt dem. — Jag tar tillbaka allt hvad jag sade härom dagen, farbror, det var ett charmant fruntimmer, spirituellt och originellt, en riktig konstnärsnatur! — Ja, när hon är vid det lynnet, svarade farbror, i det han skälmaktigt plirade med ögonen. — Det är ändå väl, att hon inte är bosatt här, sade Hedvig; vore hon det, så skulle jag allt få anledning till svartsjuka både en och annan gång, det är jag säker på! — Ja, nog är det bra som det är, sade faster Bertha halft för sig själf, i det hon såg efter ångbåten, som långsamt gled ut ur hamnen. För nog är det svårt, när man har mycket att göra och mycket i tankarne och hon skall hjälpa och illustrera — och det då kommer på. Med det menade hon »Helenas lynne».
Tänk icke uppå våra förra missgerningar. Förbarma dig öfver oss snarliga, ty vi äre fast eländige vordne. Hjelp du oss, Gud vår hjelpare, för dins Namns äros skull; fräls oss, och förlåt oss våra synder, för ditt Namns skull. Hvi låter du Hedningarna säga: Hvar är nu deras Gud? Låt hämnden öfver dina tjenares blod, som utgjutet är, kunnig varda, ibland Hedningarna, för vår ögon. Låt för dig komma de fångars suckande; efter din stora arm behåll dödsens barn. Och vedergäll vårom grannom sjufaldt uti deras sköte deras försmädelse, der de dig, Herre, med försmädt hafva. Men vi, ditt folk och din fosterfår, tackom dig evinnerliga, och förkunnom ditt lof förutan ända. En Psalm Assaphs, om gyldene rosena, till att föresjunga. Hör, Israels Herde, du som leder Joseph såsom får; bete dig, du som sitter på Cherubim. Uppväck dina magt, du som för Ephraim, BenJamin och Manasse äst, och kom oss till hjelp. Gud, tröst oss, och låt ditt ansigte lysa, så varde vi hulpne. Herre Gud Zebaoth, huru länge vill du vred vara öfver dins folks bön? Du spisar dem med tårars bröd, och skänker dem ett stort mått, fullt med tårar. Du lätst alla våra grannar banna oss, och våra fiendar bespotta oss. Gud Zebaoth, tröst oss; låt ditt ansigte lysa, så varde vi hulpne. Du hafver hemtat ditt vinträ utur Egypten, och hafver fördrifvit Hedningarna, och planterat det. Du hafver röjt vägen för thy, och låtit det väl rota sig, så att det hafver uppfyllt landet. Bergen äro med dess skugga öfvertäckte, och med dess qvistar Guds cedreträ. Du hafver utsträckt dess qvistar intill hafvet, och dess telningar allt intill älfvena. Hvi hafver du så sönderbrutit dess gård, att deraf rifver allt det som der framom går?
Fran Hedervärda Bonde-Stdndet. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Ut-J skottets den 33 dennes under N:e 39 afgifne 7 oo Prof. Ut dr, d. q$ Juni if5l8.’ Memorial, rörande öfverlemnande till förstärkta Stats-Utskottets afgörande, af dei gert()ru Bondeståndets nekade instämmande, uppstådde skiljaktigheter i frågan om j-edactionen i vissa delar af den blifvande Chartse - SigiUatte-Förordningen ; fann Bonde-Ståndet för godt, att, till undvikande af votering öfver dessa mindre betydliga äriir ren, frånträda sin förut fattade mening och i följd deraf instämma ulf det af Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt Högvördige Prest-Stån* det, härom fattade beslut, S, D. I ättledning af Banko-Utskottets ankomne nu uppläste Memorial N:o 67 af den 23 i denna månad, angående val af Deputerade för Riks-Ståndpu ti',1 förrättande af de ärlige Revisionerne öfver Riksens Ständers Banko-DiskontVerk; fann Bonde-Ståndet för sin del sig endast be hofva tillkännagifva, att Ståndet pfter öfverenslroinmen ordning redan intim sig vah förenämnde Deputerade, som komma att deltaga uti Ber yisionerne intill nasta Riksdag och dervid iakttagit Riksens Ständers vid detta Riksmöte om an<» talet vidtagne beslut. I öfrigt fann Ståndet för godt bifalla, hvad Utskottet uti förberörde Memorial hemstält i af? seende på tiden för Revisionen af Riks-Diskont* Verket. S. D. Sedan Bonde-Ståndet redan den 5 i denne månad till alla delar gillat Bevillningsutskottets Betänkande, angående grunderne för de blifvande Tullafgifterne; fann Ståndet, att Utskottets under den 23 dennes till svar å de inom Vä Holl. Borgare-Ståndet gjorda anmärknin - Prot.
Brita Aminoff var en liten adlig mamsell, utan en fyrk på kistbotten. Brodern kom på Marstrand för malversationer. Olycklig familj, men hon var ravissante, det minns jag. Dock kjortel som kjortel, l’une vaut toujours l’autre. Det essentiella här i världen är att lefva stolt och considererad och hålla god min i det elaka spel, den s. k. försynen satt oss i. Men du är inte resonlig, Jean-Jacques. Vänskap, det är en offensiv och defensiv allians, vanligtvis afslutad mellan en stark och en svag makt. Den starka har det vackra coquetteriet att beskydda, den svaga i sin tur äran att vara privilegierad hofman hos den starka. Arrangementet är förträffligt för båda parterna gent emot alla de andra – men det är alltid vanskligt med den inre balancen. Att exigera att den starke skulle sacrifiera intérêt och amourpropre är ej rimligt. Nej, du är för romanesque, Jean-Jacques. Undransvärdt, att det gått dig bra här i världen, men Vår Herre är de dårars förmyndare, heter det. Le sot métier! De kloka älska inga förmyndare. Nej, du är oresonlig, Jean-Jacques, men det är kanske därför jag estimerat dig och har så svårt att glömma dina torra ord och dina kalla handslag. Häftigare gyllenåderkolik än någonsin och feber. Tänk om det vore vraiment sérieust! Om något hände! Hvad har då varit meningen med dig, Fredrik Ungern Sternberg? Onödigt spörsmål, mon cher Frédéric, när blef du tillfrågad om den saken? Tag dina piller i lugn och bida leende hvad som händer! H. M. Konungen har i egen person hört sig för om min hälsa. En oerhörd grâce, som kommer att väcka envie i hela hofvet. Han var själfva amabilitén, och jag är helt ragaillardi. Gud vet hvad det är för dumma spectres som dessa veckor pinat mig. Första maj. – Gummorna på strömmen ha sälgkvistar och gröna löf att sälja.
S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärs och EkoromiLtskottens utlåtande N;D 167, i anledning al gjorde anmärkningar vid Utskottens betänkande 1NJ;o 73 angående rättighet af grustägt å andras o^0r för underhållande al allmänna vagarne, sättet och Ordningen Prut. Vidy. d. 11 Septemb, 182.3. till samma Rättighets bestämmande och begagnande, beslöt PresteStåndet, som redan bifallit Utskottens betänkande N:o 73, att med förblifvande dervid, antaga det uti Utskottens sednast afgifne utlåtande gjorde til lägg S. D. f. m. I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga bifall till Riksens Ständers underdåniga förslag tili vissa förändringar i Rikets Grundlagar, beslöt PresteStåndet att de sam, ma till ConstitutionsUtskottet remittera, med anmodan att redaction deraf ombesörja* samt samt till Expeditionsutskott, för att vid Riksdagsbeslutets uPpsättande i akttagas. Wid förnyad föredragning biföl lös följande, från nedannämnde Utskott inkomne betänkanden ; Från StatsUtskottet: N:o 4^f>, I anledning af gjord ansökning, om Liqvid för Grefliga Gyllenstjernska Famiilens påstådda fordran, i stöd af arfsrätt efter Konung Carl Vill Knutson. N:o 457, Utlåtande, i anledning af Herr Linströms Motion, om ändring ‘ liden till redovisningen för Statens jpJ^mster. N;o 4J9, Fröt. Utttr. d. xi Septemb. 1323. 923 451, T anledning af de vid Utskot’ets un ler (tn 16 s s"I. ju‘ii, under No Cig afgifne utiäramie, olver Kongl. Majit*, rfi<ugs Ksnuss, angående I andshofdingehuset i Hernö*» sand, gjorda anmärkningar.
Då Utskottet för första gången gick Stats-Utskottets MemorialN:o 54 i befattning med öfvervägande!, af de serskilda betänkligheter, som emot Utskottets Stats-reglei ingsförslag i Riks-Slånden uppstått, yrkade jag inom Utskottet vidtagandet af den nu ifi ågastä lide åtgärden, hvilken jag ansåg såsom alldeles ordagrant föreskrifven i 6g §. Regerings-Formen. Icke allenast Utskottet, utan äfven Rikets Högloft. Ständer hafva genom sina beslut ådagalagt, alt jag härutinnan fullkomligen misstagit mig. Grundlagens stadgande är, att Stals-Utskoltet, då det anser sig icke kunna afvika ifrån sill redan afgifna yttrande eller instämma uti Rikets Sländeis eller ett serskildt Stånds tankar, skall utnämna Deputerade. Jag har således misstagit mig i min förmodan, alt delta stadgande innebär åläggande för Slats-Ulskotlet alt i det gifna fallet utnämna Deputerade. Bör jag tro Rikets Ständers beslut, så innebär det fastheldre, att Utskottet icke skall dem utnämna. Så föga lyckas det stundom, den svage enskildes eftertanke alt utfinna det rätta, hvilket först genom den samfälda förnuftiga viljan kommer klart i dagen. Nu sedan i materiell hänseende beslut af de respective Stånden redan äio fattade, hafva två Stånd önskat den åtgärd, hvilken genom fyra Stånds beslut i det föregående stadium bevisats vara grundlagsvidrig. Yid sådant föi hållande anser jag Utskottet icke hafva bordt öfver denna önskan nu sig hufvudsakligen utlåta, ulan först hos de öfrige Ivaline Riks-Slånden anmäla förhållandet, för att fä ulröudt, i hvad nion antingen desse respective Stånd biträda den inom Borgareoch Bonde-Stånden yttrade mening, eller också annars må finnas hugade alt gå Utskottet med nödiga upplysningar öfver Grundlagens rälta förstånd och tillämpning i denna del tillhanda. Utan alt på sådant lämpligt sätt känna mig före, anser jag det hvarken för ratt eller pligt alt i sakens närvarande skick något åtgöra.
2i2 S t a t s - U t s k o 11 e t s Vidare har, å en sida, blifvit anmärkt, såsom oriktig och förvillande, den i 3 *j. af nu gällande Instruction Revisorerne lemnade rättighet, att, med anledning af 3o 5. Riksdagsordningen anmärkningar directe hos K. M:t i underd. anmäla; hvaremot, å en annan sida, det ansetts vigtigt, att i Revisions-Instructionen bibehålla åberopandet af denna Riksd.Ordn:s §. Innehållet af den för StatsUtskottet deruti meddelade föreskrift lyder sålunda: ”Skulle, emot Riksens Ständers Beslut, de ”till hvarje HufvudTitel anslagne Surnmor befinnas ”dragne till andra ändamål, än dem, som under sam”ma HufvudTitel höra eller något af Riksens Ständer ”faststäldt anslag vara öfverskridet, skall Utskottet ”genast anmärkning och i Riksens Ständers Plena an”mälan göra emot den Embetsman, som en sådan anordning contrasignerat, hvarefter dermed förfares, en”ligt 106 och 107 §§. i RegeringsFormen; kunnandes ”likväl häraf de följder icke dragas, att, emot föreskriften i 90 §. RegeringsFormen, Utskottet må i nå”got klander af Konungens gjorda anordningar ingå, ”eller att de för StatsUtgifterne redovisande Tjenste”män skola kunna personligen för StatsUtskottet, eller ”Riksens Ständer, till ansvar stallas, utan må, der så ”nödigt finnes, hos Konungen kunna anmälas de anledningar, som förekommit, att, emot någon sådan /Tjensteman, i laglig ordning ansvar yrka.” StatsUtskottet får således, i händelse det finner någon så beskaffad afvikelse från gifna föreskrifter hafva ägt rum, att den påkallar Domare-åtgärd, icke Ettan kan den, N:o 353. 223 derom något besluta, utan måste inskränka sig till anmälan af förhållandet hos R. Sl:r. Och då följakteligen ofvanberörde 3o §. ej eller kan erhålla tillämpning förr, än R.
Ärtda-Balken, rörande Jus detraetus, finnes stadgadt, också i 3 Capitlet 5 § Handels-Balken, i alseende på census emigrationis för Svensk borgare Lag-Utskottets Betänkande, N:o 6. 7 som flyttar utrikes, det tillägg må göras, att den i sistnämnde § föreskrifva utflytlnings-afgift bör ega rum endast i den händelse, ”der ej annorlunda emellan begge Riken slutet är,” dels ock att förklaras ma, det stadgandet i 32 § af Ridderskapets och Adelns Privilegier den 16 October 1723, icke skall lägga hinder i vägen för Kongl. Maj:t, att om upphörande af den der nämnde utflytlnings-afgift träffa öfverenskommelse med utländsk Magt; och skulle, i händelse af Rikets Ständers bifall till delta förslag, åberopade 5 § i 3 Capitlet Handels-Balken komma att hädanefter lyda sålunda: ”Vill man säga upp burskap; göre det inför Borgmästare och Råd, Sex månader förr, än han sin borgerliga näring afträder, eller från orten flyttar; och vise, att han sin borgarepligt fullgjort häfver, som sagdt är. Flyttar han utrikes; gifve ut sjette penningen af all sin egendom, Konungen och Staden till Iväskiftes, der ej annorlunda emellan begge Riken slutet är. Förer han egendomen ut, eller bjuder han till att skaffa den bort, förrän afgilten betald är; hafve då förverkat hälften deraf. Viker han ock sjelf af, innan han i detta fall rätt för sig gjort; varde för menedare förklarad. Flyttar han till annan ort inrikes, vare för afgift fri, der ej annorlunda serskildt stadgadt är. Flyttar han förr, än han burskap uppsagt och bevis undfått, att han sin borgare-pligt fullgjort; höte Femtio daler och njute dessförinnan ej burskap i annor stad.” Utskottet, som jemväl fått emottaga de i Slals-Rådet och Ilögsle
Afven jag var frånvarande vid discussionens början, men anhåller likväl ali med några ord få ytlra mina åsigler, ehuru ej uti sjelfva saken, ty derom synes tankarne icke vara delade. Det beslut, som R. o. Ad. kommer att fatta, ronde sjelfva ämnet, torde också vara temligen likgilltigt, då, på sätt upplyst blifvit, 3:ne Stånd redan beslulit bifall till Utsk:ns betänk. För min del anhåller jag att få ytlra, det jag linner mig för min del alldeles tillfredsställd med den historik ronde ämnets behandling, som Hr Lefrén framställt. Då nu likväl å ena sidan tankarne inom detta Stånd synes vara så delade ronde ändamålet med den lind. skrifvelsen, i hvad den angår beväringen, och då det å andra sidan troligen icke kan bestridas, att örn R. o. Ad. skulle rent af afslå Utskrns betänk., deraf den tydning lätt kunde dragas, att R. o. Ad. helt och hållet ogillade sjelfva saken; så anhåller jag, att R. o. Ad. ville, med afseende af betänk., för sin del förklara, att då R. o. Ad. inhemlat, att af Styrelsen redan till ärendets behandling varit nedsatt en comité', inom hvilken de mildare åsigterne lyckats göra sig gällande, men att denna comité' nödgats afbryta sina arbeten, i anseende till fördröjandet utaf den nya criminallagens pröfning, så finner R. o. Ad. det vara öfverflödigt att ronde delta ärende någon und. skrifvelse besluta. Hr Mannerskantz: Här har blifvit af Hr von Troil yltradt, att sedan så många och de mest inflytelserika ledamöter inom Huset hade yttrat sig för afslag af detta betänk., så vore det icke värdt att emot ett sådant afslag mera strida. Men jag för min del kan omöjligen tro, att det kan finnas någon ledamot inom delta Stånd så inflytelserik, att, blott derföre att han sagt sin tanka härutinnan, de fleste mäsle komma att dela densamma.
Kroppa grufvefält i Kroppa socken » 62000. Omkostnaderne för malmens brytning och uppfordring uppgifvas för år 1857: per centner vid Pehrsbergs-fältet till R:dr 0,70. » Högbergsd:o » 0,40. » Getö grufvor » 0,7:;. » Kroppa d:o » 0,63. » Långbans-fältet » 0,40 ä 1,14. » Nordmarksd:o » 0,00. » Finmossed:o » 0,6?. » Härdfallsd:o » 0,40. » Enggrufvorna » 0,64. Co Genom en omsorgsfullare grufveskötsel under senare år har malmbrytningen betydligt ökats och malmtillgångarne blifvit öppnade, så att de lemna grundade utsigter att i framtiden kunna motsvara möjiiga anspråk på en utvidgad rörelse. Malmernes jernlnilt varierar från 45 till 60 procent. Den erhållna malmen förbrukas till större delen vid hyttor inom och invid Filipstads bergslag, belägna på högst 3 mils afstånd från grufvefälten såsom kartan närmare visar, med begagnande dels af vinterforsling, dels af de flere vexlande jernoch vattenvägarne inom bergslagen. På dessa transporteras ock någon del af malmen till de vestligare hyttorna i Karlskoga bergslag af Orebro län. Med skogarnes aftagande inom bergslagen och en ökad efterfrågan på tackjern jemte större anspråk på en jemn och likartad tillverkning visar sig en tilltagande benägenhet hos tackjernskonsumenterne för egna masugnsanläggningar utom bergslagens vestra gräns, jemte ökad produktion vid der varande äldre brukshyttor, hvaraf följer behofvet att äfven i denna rigtning för billigare pris kunna transportera malmen från grufvefälten. Af de inom Wermland under senaste år i verksamhet varande 29 masugnar, med en medelproduktion af tillsamman 636000 centner tackjern, begagnar endast Björneborg i Wisnums härad jemte Pehrsbergs malmer äfven malm från Nora bergslag på 5 5 6 mils afstånd.
* Var tyske kejsarens första åtgärd vid landstigningen i Stockholm att dekorera h. ex. statsministern med Tysklands förnämsta orden — Svarta örn — som endast brukar förlänas It furstar, och skänka en ytterst dyrbar briljanterad snusdosa med sitt porträtt åt en annan excellens, endast en gärd af beundran Öfver d. excellensers statsmannaegenskaper eller af hvilken annan orsak eller för hvilka andra tjenster lemnades dessa nådevedermä-len? Och hvilken betydelse kunna hedersöfversteutnämningarne hafva? Månne att inympa en droppe vikingablod i tyska krigshären och af tysk militarism i den svenska eller för att grunda och befästa » vapenbrödraskapet mellan arméerna »? Blygsamma frågor af sättaren.För egen del lemna vi dessa kannstöperier i det värde hvar och en behagar skänka desamma, ty det är först framtiden förbehållet att lyfta den slöja som herrar diplomater försigtigtvis breda öfver sina spindelväfnader; men skulle någon sanning ligga under dessa sväfvande och oroande samt icke vederlagda rykten, sä kan man, med insändaren i den förut citerade artikeln i Dagens Nyheter fråga: » Kan det vara praktiskt klokt att frångå det system af sträng neutralitet, under europiska förvecklingar, som Sverige till sin lycka iakttagit och haft välsignelse af allt sedan vår nuvarande konungaätts frejdade stamfader besteg de förenade rikenas tron. Kan det vara förenligt med klok omtanke för nordens framtid att vidtaga en måhända ödesdiger förändring i de vänskapliga förhållanden med alla främmande makter som under denna tid till fördel för landet varit rådande? » En brytning i detta den store stamfadrens system skulle åter inveckla oss i stormakternas stridigheter, hvarvid vi antagligen komma att befinna oss som — Spurv i Tranedands. »
Leijonhufvud, Abrah.: Frågan om lagm.- rätternas upphäfvande är så gammal, att föga behöfver tilläggas i afseende på utredande af de olika begreppen derom. Den som tror, alt de böra bibehållas, fortfar i sin mening derom, likasom i ett annat förhållande den, som tror alt lagskipning möjligen kunde hjelpa sig utan dessa domstolar, förmodligen äfven bibehölle sin opinion derom. Jag har vid detta tillfälle varit för lagm.rätternas upphäfvande. Jag har varit lagman, och vet således att dessa domstolar afgöra flera mål, som ej vidare fullföljas; inen min öfvertygelse och erfarenhet är, att alla vigtiga rättegångar, oberoende af lagm rätterna, ovillkorligen gå till bofrätterna. Man vinner således genom lagm rätternas bibehållande intet annat, än att målen få en dubbel behandling, och alt den, som har lust att trainera, får tillfälle dertill. Det är visserligen sannt, att luifvudide'en för lagm.rätternas upphäfvande livilar på en helt annan organisation af domstolarna, än den närvar., nemi. den att häradsrätterna skulle vara permanenta, och ali hofratterna skulle utbrytas. Jag hoppas att de tider skola komma, då det blir ett behof att göra häradsrätterna permanenta, och i följd deraf att utbryta hofi ätterna. Jag skulle tro, att, om man nu gör en liten brytning i det stora hela, så har man derigenom lättat tillfället att framdeles göra mera, och att åstadkomma det större resultatet. Vore det fråga om den ökade kostnaden för några nya ledamöters tillsättande i hofrälterna, så skulle jag ej anse detta vara synnerligen vigtigt; men jag tror ej ens att detta skulle ■ 58 Den 5 September e. m. behöfvas; ty åtminstone alla vigtigare mål gå äfven nu till hofrätterna, sedan de blifvit fördubblade genom deras bandläggning vid lagm.rätten. Jag tror sålunda, att del kan vara nyttigt att R. St. tillkännagifva deras önskan, att lagm - rätterna verkligen måtte upphöra, emedan de ej kunna vara behöfliga, utom i ekonomiskt hänseende.
Sffforttting å SSemiffitittg må ega rum eubaft: lie för bein, font afftbit före ben i ©faji, bä uppbörbSåret börjaö, i fmiffet raff beit affibiteö ‘öemifftiiitg, efter 88 Semilftttng§;|(förorbntitg 1851. 1 2tvt. t bettna Stabga, femmer att förfmttttta; men bör tjenfteman imber årets foj}|t, efter ersdtter Batt afffeb, crfäggeö föcmifftttttg cttbaff tift bett bag, bå fenett {jottom efter befi ftcrbjmö frångår; 2:e för ©cfäffcr o rf) arbetare, forn före börböåretö början afftbtt, bå, jemte S3emiffitmgeit efter l:fta Sfrt., bett 23etntffntttg, Bmartilf bett afftbtte, cttftgt 2:bra Sfrt., marit tarerab, förfmtnner; o rf) 5:o för bent, font tcfc måfta påförbe utffgfber crfägga. Sffforttttttg eger afbrtg rum för bett 33emtffttt'ttg, font af jörb efter cgenbom utgå bör. §. 142. Itc åffertnutgolåugb uubertecfne, nteb attfmar för riftigbeten, mtb rffege 2:o 3 ffoib ffåft bettna Sättgb befutont af STfagtjfrateu ocf) nttufi tmåtttte af ^arertttgömåntteit granffas, oerifteeraö ecb uitbcrffrtfmaö. 3( fanbet ffofa 2äng