Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den vestra Sillen, ty den heter Sillen, och icke Silen, ifall uttalet inom orten bör gälla för rigtigt, sträcker sig på gränsen mellan Dalsland och Wermland, nästan alldeles paralelt med Lelången, från hvilken sjö den medelst ett landbälte af föga betydlig bredd är skilj d, och dess nordligaste del är belägen inom Silbodal, hvars, genom dess sorgligt namnkunniga, sednaste kyrkoherdes herostratiska illbragder beklagligen ernådda plats i ryktets annaler skulle genom R. o. Äd:ns bifall till det äskade anslaget, derest öfriga Riks-Stånden deri instämma, kunna förbytas till en annan, och af gynnsam art fortlefvande märkvärdighet, som för alla älskare af romantiskt skön natur skulle vara af värde. Dessa sjöar och deras närmast omgifvande nejder äro nemi. ovanligt natursköna. En mångfald af skogrika uddar, gröna öar och pittoreska, blånande höjder, som uppstiga för ögat i vexlande dagrar, bilda i förening med vikar och sjöytor en den mest leende tafla, eller, rättare sagdt, de mest leende taflor i ständig omvexling. Om naturens bördighet ej är rik, så är deremot den menskliga fliten i jemn verksamhet, för att begagna hvad naturen erbjuder. Genom förbindelse med öfriga Sverige och dymedelst med hela Europa, skulle dessa nejder vinna obeskriflig!, ty då först skulle, genom talrika besök af bildade främlingar, civilisationens och humanitetens välgörande inflytande kunna tänkas utsträckt till dessa, såsom jag nyss antydde, aflägsna trakter, hvilkas innebyggare, dessa beklagansvärda Sildodalare, ännu till följd af existerande kommunikationshinder icke kunna på långt när i den mån, som önskligt vore, tillgodogöra sig alstren af sin industri. 430 Den 18 Maj e. m.
Preste-Ståndet d. 17. — ■—■ Borgare-Ståndet d. 22* Bonde-Ståndet d. 22. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående medel till bestridande af kostnaden för tryckning utaf visse Committerades förslag till en förändrad organisation af åtskilliga Rikets Styrelse-Verk m. rn. s. a. k: Sorn Riksens Ständer beslutit," att de af visse Committerade uppgifna förslag till en förändrad organisation af åtskilliga Rikets Styrelse-verk, m. m. bura, genom Särskildta Utskottets försorg, till trycket befordras, och att den för tryckningen erforderliga kostnad må varda bestridd af de till Riksdagsutgifterne anslagna medel; så få Underdåniga Skrifvelsef'. »5 Riksens Ständer nu härmed i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes låta till vederbörande, som äger att liqvidera Riksdagskostnaderne, afgå Nådig befallning, att ofvanberörde utgift, efter behörig redovisning, godtgöra. Riksens Ständer framhärda etc.
Cronbjelins förslag om förhöjning i skatten på 304 Den 16 November f. m. bränvinsbrämiingen, derföre att Grefven sjelf icke tycktes hafva allvar med della förslag. Sedan dess har emedlertid Grefven åter upptagit frågan, och jag vill dervid anmärka några ord. Jag anser nemi. beskattningen just vara sjelfva hufvudsaken i afseende på bränvinslagstiflningen, och den minsta förändring deruti har mera inflytande än vida större jemkningar i afseende pä uppskattningsvärdet af jorden o. s. v. Så snart man höjer skatten på det ena eller andra slaget af redskap, så verkar det genast derhän, att man söker åstadkomma tillverkningen med ett annat slags redskap. Hr von Hartmansdorff har utvecklat Frih. Palms!jernäs yttrande och biträdt den mening, som håde af Frih. Hamilton i dess reservation och af åtskilliga andra blifvit yrkad, nemi. att man måtte småningom låta bränvinsbränningen öfvergå till fabriksrörelse. För närvar, gäller bränvinet i Skåne, såsom jag hört med full säkerhet uppgifvas, 12 ä högst 16 sk. r:gs kannan. Detta låga pris gör alt de flesta, som drifva denna handtering finna att den icke lönar sig, utan lägga godvilligt bort att bränna. Om deremot en förändring göres i beskattningsväg, och det blir mera lönande all lägga sig till mindre pannor, och bränvinet för någon tid stiger aldrig så litet i pris, så framkallas nya brännerier. Jag afstyrker derföre del amendement, som Gr. Cronhjelm föreslagit. Hr Rosenblad Bernh.: Jag inskränker mig till att helt och hållet instämma uti premisserna af hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, men att deremot helt och hållet bestrida conclusionen. En så ovillkorlig frihet i bränvinsbränningen, oinskränkt både i smått och stort, skulle naturligtvis utesluta all möjlig conlroll, och del tror jag icke är rätta sältet, att komma till det enda rälla sältet, nemi. alt inskränka bränvinsbränningen lill några få stora fabriker, som kunna controlleras. Hr Munck, Bror Gust. Reinh.:
Betänkanden. 149! äe, 'särskilda mening, blifvit yttradt, att om, på sätt Utskottet Föreslagit, öfverenskommelser om Presträttigheter tillvägahragfces under Pastorsledigheten, skulle detta mängen gång föranleda missbruk, till Presterskapets förfång; varande å andra sidan erinradt, det, långt ifrån att Pastorerne skulle Förlora genom i fråga Varande förslag, församlingarne blottställdes för förlust, om det lemnades åt Consistorii fullmägtige, att uppgöra contracterne, emedan de, för att bibehålla helgden af PresteStåndets privilegier, alltid söka att Uppdrifva contracten; hvadan yrkas, att det icke måtte åläggas församlingarne, såsom en ovillkorlig pligt, att ingå i de förslag, som af Consistorii fullteägtige uppgöras, utan att det måtte bero på församlingarne, att, om de villja, uppskjuta med contractets uppgörande, tilldess Pastor tillträdt ämbetet. Till besvarande af hvad sålunda blifvit erinradt, får Utskottet anföra, att, då de anmärkningar, sorn blifvit gjorda emot Utskottets förslag, i hufvtrdsaken grunda sig på en dess Ledamots särskilda tauka, hvilken Utskottet förut varit i tillfälle att pröfva, har Utskottet icke deraf funnit anledning att samma förslag frånträda: och, enär tean å enä sidan befarat, att Pastors rättigheter derigenom skulle förnärmas, men å den andra, att församlingen skulle blifva li - 1492 Besv. och Ekon. Vtsk. Betankanäen. ilande, genom ConsistoriiFnllmägtigens bemödande, att så mycket som möjligt uppstegra Pastors förmåner, så torde det verkli» ga förhållandet böra sökas midt imellan dessa meningar, så att bådas rätt med billighet och rättvisa kominer att handhafvaa, och det är äfven detta, som Utskottet åsyftat. Då Utskottet uppgifvit ett förslag i likhet med Motionairens, följer icke deraf, att detsamma skulle ordagrannt öfverens» stämma med hans.
Här åter är Konungen ej blott Högste Befälhafvare!! öfver Krigsmakten till » Dm 7 julii f, m. lands och vatten; Han är äfven Krigs-Minister. Så länge en sådan här ej finnes, utan 1 stallet en GeneralAdjutant för Arméen, en GeneralAdjutant för Flottorne, en Stats - Secreterare för KrigsÄrenderna, en President i KrigsCollegio och en President för Förvahningen af SjöÄrenderna, hvilka alla inför Kongl. Majit redovisa och stå under Dess omedelbara befäl, tror jag att hela anslags-summan äfven bör till Kongl. Maj:t öfverlämnäs, för att användas till hvilket Militaire-behof, Han finner för godt. Något annat stadgande tror jag ej vara förenligt med GrundLagens esprit; och jag anser äfven derigenom största fördelen tillskyndas Flottan, som i behofvets stund kräfver de största anslagen. Herr von Hartmansdorff, Augujt: Det tillhör mig icke att fälla något utlåtande öfver den militairiska delen af ämnet, emedan mig brister sak-kännedom deraf, utan det är blott i anseende till det egentligen civila deraf, som jag anhåller få yttra mig. Det penninge-belopp, som till militaire-behof åtgår, är icke så ringa, som Herr Rosenblad förmenat. Det är ej nog med de 5 och en half millioner Riksdaler, hvilka under tredje HufvudTiteln äro såsom anslag synlige. Uppställningen af StatsVerkets utgifter är sådan, att en stor del af dem icke faller i ögonen. Således hafva under Riksdagens lopp, Tabeller blifvit tryckta, som utvisa, att denna Titel kostar Staten 6 och en half millioner i stället för 3 och en half, och att hela Stats förvaltningen, t stället för de 6 Den 7 Julli j, nt, millioner räkenskaperna visa, verkeligen kostar omkring i5 millioner. Skärskådar man medlens användande och fördelning inom denna Titel i det hela, så finner man de olikheter i lön och inkomster mellan Statens Tjenare i samma grad, hvilka an den ene än den andre anmärkt.
Emot dessa orättvisa tillmålen, hvilka derjemte af illasinnade personer eller kanske Ola Månssons politiske motståndare fått en utläggning, som skulle han sjelf behållit och icke till oss låntagare oafkortadt aflemnal oss beviljade lån, la vi på det högsta protestera; ty med de ansökningar om lån ur statslånefonden, som vi ingifvit, har Ola Månsson icke i egenskap af Kommissionär tagit någon befattning, utan hafva vi endast antingen med honom skickat lånehandlingarna, dels i förseglade bref och dels oförseglade, till vår Kommissionär i Malmö, vanligen Kamrer Fogelklou, eller ock per posto öfversändt dem till våra Kommissionärer i Malmö Häremot hafva bemälde våra Kommissionärer dels direkte med Ola Månsson vid dennes hemresor från Malmö, dels på posten till honom öfversändt våra beviljade lån, hvilka eller de af Kommissionärer) i Malmö uppgjorda liqvider i behörig lid blifvit oss nöjaktigt tillställda; och har Ola Månsson härvid visat oss den tjensten att skicka oss bud, då medlen ankommit, ja till och med sjelf rest till några af oss med penningarna. Någon särskild ersättning för sitt besvär har Ola Månsson hvarken begärt ej heller bekommit, utan har den procent, som blifvit uppförd å liqvidationsblanketterna, dem vi af Ola Månsson kostnadsfritt erhållit, af oss låntagare, som med utgifvarne af hypotheket delat de erhållna lånen, blifvit anslagen och beräknad såsom arfvode till vårt ombud i Malmö, lösen för vederhäftighetsbevisen och ersättning för skrifning såväl af lånehandlingarna sorn de särskilda förbindelserna emellan oss låntagare och våra löftesmän m. m ; och då denna procent skulle utgå i förhållande till den andel af lånet, som hvar och en låntagare och löftesman fått, kunna vi ej nog tacka Ola Månsson för de af honom erhållne ofvannämnde tryckta liqvidationsblanketter, ty derigenom har en betydlig lättnad vid omkostnadernas fördelning på låntagare och löftesmän uppstått.
Vid den förändring, som dermed skedde år 181S, bestämde Kongl. Majit för ersättningen till de afgående Tjensternäonen enahanda grunder , som dem man nu föreslagit Riksens Ständer att antaga, och öfverlemnade åt Verkets Styrelse att Den i September /, m. *33 ^fgöra, hvilka af desse Tjenstemän borde bibehållas. Derigenom kommo flera, sora längre tid der tjenstgjort, att stadna qvar, hvarigenom de fått anledning att beräkna en längre tjenstetid; men då Utskotten skulle stadga en grund för lönc-ersättningen , kunde de ej annat finna, än att de, sorn ensamt flad lön vid Magaz ns. Inrättningen borde uppföras till bibehållande deraf på Extra Stat; och att de , sorn på andra ställen åtnjuta lika stora löner, borde från all ersättning uteslutas , emedan det upplystes, att de hafva ägt Vicarier vid det andra Verket. Då de dit återgå , blir skillnaden i hvad de förlora , ej af särdeles betydenhet. Den sednare omständigheten beträffar löneersättning fill de lägre graderna, der nemligen de, sorn hafva ringare inkomst i andra Verk, få sig skilnaden till godo beräknad, för att icke blifva lidande genom minskad lön. Vid uppgörandet af denna skillnad hafva Utskotten icke iaktta-, git den vanliga spannmålsförböjningen. Detta är också den enda punkt, hvari någon jemnkning i Utskottens förslag, efter min öfvertygelse, af -rättvisan påkallas. Om Riksens Ständer heslöto, att aila Tjenstemännen i Magaz nsDirectionen skulle åtnjuta deras löner oafkortade , kunde sådant för framtiden medföra menliga följder för Staten. Hälst enligt, grundlagen ingen kan från tjenst till annan förflyttas, eller befordras, med mindre det sker med dess samtycke, och på grund af dess ansökning. Staters skulle således lätteligen kunna blifva belastad roed PR massa al tärande medlemmar* 134 ji«n 2 September, fr, m.
Motionären föreslår altså, att Städernes nuvarande Borgmästare, MagistratsSecreterare , Rådmän, Uppbördsman af Kronoutskylder, Kämnärs-Praesides och Vågmästare skola vara berättigadej äfvensom att alla hädanefter blifvande Embetsoch Tjenstemän af nyss uppräknade grader skola vara förpliktade, att uti Allmänna Civil-Pensionslnrattningen deltaga, alldeles såsom för de öfrige civile Embetsmän redan stadgadt är. Ytterligare föreslås, att Borgmästare uti usta och aldra Classens Städer måtte få en Pensionsrätt af 600 Rldr, men de öfrige Classernes 5oo R:dr; —Litterate Rådmän, MagistratsSecreterare och KämnärsPrsesides uti usta och 2:dra Classens Städer 5oo Rldr, i de öfrige Classernes 3oo Rldr, StadsCasseurer lika med Häradsskrifvare och Vågmästare lika med BergsFogdar. Om äfven illiterate Rådmän kunde i Inrättningen 4 B. 27 4o8 Stat s-Utslottets få deltaga, skulle Motionairen anse deras Pensionsrätt böra blifva i5o R:dr. Derest någon Stad redan äger uppgjord PensionsInrättning för sine Embetsmän, må det bero på Stadens Borgerskep att den bibehålla; och vare då den Staden icke uti Allmänna Pensionslnrättuingen intagen. Skulle hvad sålunda är föreslaget, af R.
I fråga om nya, ännu icke gjorda anmälningar för nästa April, tror jag icke att vi böra ha mycket att befara, äfven derför att, utöfver de redskap, som begagnades 2:ne månader sisth höst och nu redan äro för April anmälda, icke så många gamla pannor finnas, och icke lära många göra nya redskaper för att begagna dem under en månad. Hvad beträffar den stora redskapen, sä är det visserligen sannt att en talare, som står bredvid mig har öppet tillkännagifvit sin afsigt, att med en större redskap, som var begagnad på hösten, under April månad bränna på en annan egendom, men såsom Hr Hjärne rätteligen anmärkt, så äro kostnaderna för förberedelserna och upställ - Den 4 Februari e. ni. 369 upställningen af ett större bränneri ganska betydliga, så att jag icke tror att många skola finna sin fördel i att flytta större bran - nerier. Det enda jag tror böra göras och sorn nog kommer att ske min bön-förutan, vore att en författning utgåfves, att den som vill afstå ifrån att bränna, ehuru han dertill anmält sig, må slippa att erlägga skatt. Jag vill anmärka emot Hr Dalman att hans sätt att räkna icke förekommer mig alldeles rigtigt. Han lärer icke sjelf hafva bemärkt det misstag han begick, då han adderade bränvinspannorna för hösten 1853 med dem, som äro anmäldta för våren 1854 och derigenom fick öfverhufvud taget en 50 proc. större summa än han rätteligen bort få. Detta är ett misstag, som jag hoppas, att han inser sjelf. Hr von Hartmansdorff har sagt, att den Kungörelse, K. M. utgaf d. 13 Juli sisth år, icke bestämdt säger, att bränvinsbränr. ing skulle vara inställd, utan nyttjar orden: ”vara medgifvet”, ”tillåtet” etc., med ett ord evasiva uttryck, som kunna gifva anledn. till ytterligare inskränkningar. Afven häruti tror jag ligger ett misstag. Det står nemi., att K. M. vill härmed i nåder förordna (det anser jag vara ett bestämdt uttryck) att bränvinsbränningen skall under nästkommande vinter inställas under fyra månader.
Majit, genom nådigt Bref den 12 April samma år, förklarat, att af det beslut Rikets Ständer i afseende å hjelpedagsverkens utgörande till kungsgårdar lättat, följde, att hjelpedagsverken, som voro utom hemmanets skattläggning eller jordeboksoch mantalsräntan, förutom någon ersättning eller lindring i annat mål, borde afskafläs, hvaremot arrendatorerne skulle tillhållas alt bygga och rödja upp torp på de kungsgårdar, hvarest lägenhet dertill funnes. Sedermera förekom frågan åter vid 1809 och 1810 årens riksdag, då Rikets Ständer fattade det beslut, alt allmogens dagsverks-skyldigheter till de kronan behållna kungsgårdar och kronolägenheter skulle, emot det alt i stället lösen för dessa dagsverks-skyldigheter efter markegång till statsverket erlades, upphöra att in natura utgöras, när dåvarande arrende-kontrakt löpte till ända, och detta beslut hlef genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812 till verkställighet befordradt: men vid tillämpningen häraf hade, i afseende å sättet för omför - 180 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 84. malde skyldighets afbördande, skiljaktighet uppstått emellan sådana hemman, som voro dagsvevks-skyldige till Kronans nyssnämnde egendomar, och dem, hvilka till boställen och indelningshafvare voro anslagne.
Dansk rätts dom anses förlikning, afslutad inför Förliknings-Kommission eller Domstol i Konungariket Danmark, så ock beslut, meddeladt derstädes antingen af Amtman eller af Öfver-Presidenten i Köpenhamn, angående skyldighet att bidraga till underhäll för frånskiljd eller öfvergifven hustru eller till underhäll och uppfostran för äkta eller oäkta barn. Den handling, hvarå utmätning sökes, skall vara försedd med intyg af Dansk Amtman eller Öfver-Presidenten i Köpenhamn derom, att den är utfärdad i sådan form, som, enligt Dansk lag, för exekution erfordras, samt derjemte: i fråga om utmätning på grund af Domstols beslut, att detsamma blifvit af Domstol inom Konungariket Danmark meddeladt: i fråga om utmätning pä grund af förlikning, att förlikningen är vorden inför Dansk Förliknings-Kommission eller Domstol afslutad; och i fråga om utmätning på grund af beslut, meddeladt af Dansk Amtman elier Öfver-Presidenten i Köpenhamn, att beslutet, enligt Dansk lag, medförer exekution. § 3. o A dom eller utslag, meddeladt af Danmarks Högsta Domstol (Hoiesteret) eller af Dansk Amtman eller Öfver-Presidenten i Köpenhamn, må utmätning genast Bih. till B. St. Är beslutet af annan Domstol, än Höiesteret, meddeladt, må utmätning ej ske förr, än tre månader förflutit från den dag, domen eller utslaget gäldenären kungjordes (forkyndtes). Kan denne då ej visa, att han uttagit stämning till högre Rätt om ändring af samma dom eller utslag, gånge utmätningen för sig. Yisar han sedermera, att han inom eller efter nämnde tid sådan stämning uttagit, förblifva utmätningen, så vidt den verkställd är, ståndande till dess saken i den högre Rätten afdömd varder. Tappar den, som utmätningen sökte, gånge det utmätta åter. Vinner han, och är domen icke meddelad af Höiesteret, förblifve utmätningen ytterligare ståndande till dess tre månader förflutit från den dag, Ofver-Rättens dom gäldenären kungjordes.
Då dervid icke blifvit bestämdt, hvad med laga äfventyr bör förslås, eller ens hänvisning lemnad till något visst lagrum, torde det vara att befara, det Hof-Rätterna, genom en så beskaffad obestämd Lagförändring, ofta skulle komma i villrådighet, huru Underdomares utöfver 3 månaders tid fortsatta försummelse r berörda afseende rätteligen borde bedömas; och anser Jag, af detta skäl, Mig vara hindrad att till Edert ifrågavarande Förslag lemna Nådigt bifall. Uppå de af Eder, Gode Herrar och Svenske Män! uti underdånig skrifvelse, af den 19 sistlidne Augusti anförda skäl, bar Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, gillat och antagit Edert uti samma skrifvelse framställda Förslag, att muntliga stämningssättet i tvistemål må alldeles afskaffas, och till den ändan 3 §. Kongl. Maj.ts Nådiga Skrijv. N.-o gr. g uti ii Cap. Rättegångs-Balken hel och hållen upphäfvas, samt i följd deraf, utur 7 §. i samma Cap. och Balk uteslutas orden: ■”muntlig stämning å Landet bör ske ge”nora Länsman eller någon af Nämnden, ”med en annan trovärdig man , som inom ”Häradet bor; och i staden af rättens tje”nare. Om hvilken Lagförändring allmän Kungörelse kommer att utfärdas. Uti underdånig Skrifvelse af den 19 sistlidne Augusti, håfven J, gode Herrar och Svenske Män! uppå anförda grunder, anhållit om utlärdande af en serskild Författning, hvarigenom det må förklaras vara med Lagens rätta förstånd och mening uti i4 Cap. 2 och 3 §§. Missgernings-Balken instämmande: 1:0 att de uti 2 §. utsatta böter för den, som slår sin Stjuftader eller Sljufmoder, Svärfader eller Svärmoder^ Stjuf-svärfader eller Stjuf-svärmoder, skola för hvarje serskild persons våldförande ådömas, så att den, sorn slår både Stjuffader och 'Kongl. Maj.-ts Nådiga. Skrifv. N.o gi.
K:o 19. runtom till Kxp.-Otsl!. cl. 22 Oekii' , lil. 2 e. Ni. ^Vdd/gs. K'/o/rorrtron //// /9/>e9,' ^ärrde^ a??gdende ^^//öo/darrde ^7v/??/re 6o»re/-2-o!rro/?>5-/)oe/co/' rrtr /'o?r« , ^anr^ ^rd//gg??d/g dse^dds^ ^ //// r?r/^m ma»ds «/ /r/vgx dce/i/r; 6//rre?r Äoo^/ro/,».? o/ott c/en /d dnMtt/2 /§^o. Kongl. Naj:t, irvars uppmärksamhet ej undkallit, hvilken het^diig minskning uti Klottans ärliga underlralls-kostnader skulle uppkomma derigenom, att tillkälle hereddes till uppläggande ur sjön uti torra körvaringsrum ak liera krigsskepp, än hvad cle uti Karlskrona redan hskintliga trenns Ooekor nredgikva, laar, i sädant akseende, lätit genom vederhörande upprätta ritning oelr kostnadsförslag till kullhordande ak ds tvänne vick flottans 8tation i Karlskrona äter8täencl6 8ä kallade Konservations-Ooekor innankor clet inre svajningsrummet, samt till anläggande sk tvänne Laviner, inrymmande lrvardera 3 krigsskepp. Onligt herörde kör8lag, skulle kostnaden kör de88S oell andra i sammanhang dermed varande mindre arheten uppgä till en sammanräknad 8umma ak 712,181 k:dr 23 sk. 2 rst. klaneo; hvarjemte, i skoende ä hela arhetets verkställighet, i underdäniglret hlikvit koreslaget, att densamma mätte, pä en tid ak Kio är, uti tvänne akdelningar, ak
Detta var ett hårdt tal, ty allmänheten hade från bötjan vant sig att vänta stora ting och högvisa domslut af den literära inrättning, som den snillrike Gustaf III så utmärkt framför alla öfriga. Hände det nu att dessa domslut någon gång föreföllo besynnerliga och oväntade, så tog man sitt förnuft till fånga och trodde i all enfaldighet att sådant vore ett bevis på Akademiens högre vishet och ens egen bristande omdömesförmåga. Den ende som fördomsfritt genomskådade förhållandena, var här, som nästan alltid, Kellgren. Hans yttrande är bekant: att nämligen » den skrift en författare skrifver för pris, gemenligen är det sätnsta af hans arbeten. » I den förmodan att det möjligen kunde intressera åtskilliga af » Dagens Krönikas » läsare att se hur man den tiden (1809) kriticerade, införes här utdrag ur en recension i » Polyfem » öfver Sången till finska arméens ära (af Wallmark och belönad med stora priset 1809). » det är ganska naturligt att hvar och en väntar sig, då han tager denna skrift i handen, något det stora ämnet värdigt, något af ovanlig förtjenst — af hög förträfflighet. Hur nedslående måtte det icke blifva, att i det stället finna den uslaste rimmarprodukt, som tilläfventyrs någonsin varit tryckt i Sverige. Det var liksom i ödets bok skrifvet, att finska armén skulle ända in i det yttersta pröfva de bittraste; motgångar; och för att fullkomligen råga kalken, skulle dess ära, dess enda öfriga klenod, blottställas för en ovärdig sångares behandling, blifva föremål för hans bakvändt poetiska experiment och sålunda gå miste om sin tillbörliga hyllning, så väl förtjent och så dyrt köpt. » » Recensenten har tillförene haft tillfälle visa, huru skaldestycket Handen (äfven af Wallmark; belönt 1804), ehuru fullkomligen blottadt på poetisk förtjenst, ehuru öfverlastadt med plattheter, omeningar, vidunderligt hopfästade partier, likväl är bygdt på en plan, likväl har tio eller tolf vackra vers; äfven dessa fa fördelar saknar närvarande stycke.
N:o 235. i anledning af väckta motioner om upphörande af tredskoböler för uraktlåten leverering lill Stora Köp - parbergs bergslag af ränteoch mantalskolen. XL B. 128. XII. A. 135. XXII. StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — Nto 236. i anledning af erhållen ålerremiss å StatsUt skottels betänkande Nto 120. XI. B. 128. XII, A. 136. XIX. U. 71. A. 396. XXII. U. 460. XXIII. A. 186. E. 190. — Nto 237. i anledning af erhållen ålerremiss å StatsUt skotlets betänkande IN:o 157. XI. B. 128. XII. A. 136. — N:o 238. i anledning af erhållen återremiss å StatsUt skottets betänkande Nto 164. XI. B. 128. XII. A. 136. — Nto 23q. i anledning af Kongl. Majtts remiss å Bokhållaren Stures underdåniga ansökning om pension. XI. B. 128. XII. A. 136. XIII. E. 67. — Nto 240. i anledning af Kongl. Majtts skrifvelse, angående pension åt Amiralen G. af Klints enka. XI. B. 128. XII. A. 136. XIII. E. 67. -— Nto 241. > anledning af Prosten Ödmantis motion om anslag lill bildande af en fond till emeriti-löner för lärare vid Upsala Stifts läroverk. XI. B. 128. XII. A. 136. XIV. U. .69. A. 318.