Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 29 Ju/i 1815. S. D. Sedan Stats - och Banco-Utskotten, i anledning af gjorda anmärkningar vid dessa Utskotts den 15 i denna månad gemensamt af« gifna Betänkande, angående Götha Canal-arbetets fortgång och ytterligare befrämjande, under den 2 5:te påföljde sig ytterligare utlåtit, hvilket utlåtande sista Plenidag blifvit uppläst och på bordet lagdt; föredrogos nu åter berörde Betänkande och Utlåtande, jemte Banco-Utskottets den 13 Juli i ämnet meddeldta särskildta yttrande; och tog Hedervärda Bonde-Ståndet ärendet under öfvervägande punktevis och stannade i de beslut ^som bär ne*- dan upptagas, nemligen: 1:0 Angående frågan, huruvida Directionen felat, då den ej hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält de för arbetets fortgång inträffade hinder, eller om den rätteligen förfarit, fann Bonde-Ståndet, att, utan medgifvande - 454 Den 2 g Juli. -vande deraf att Directionen sig riktigt förhållit, dea gjorde anmärkningen må anses förfallen. 2 - o Utskottets tillstyrkande, att Götha Canal-Bolag, såsom vilkor för allt ytterligare bidrag till Canalens fullbordan, borde underkasta sig skyldighet, att inrätta sin Discontrörelse enligt de föreskrifter, sorn Riksens Ständer, med hänsigt tili Samhällets allmänna fördel, finna för godt meddela för blifvande Discontrörelsém i hela Riket, fann Bonde-Ståndet för godt bifalla. 3:0 Rörande de föreslagne 2:ne alternativ -ver: om Bidraget bör fortfara till och med år '1820 eller det år då nästa Riksdag derefter infaller: eller oin det skall i Tio år fortfara; beslöts, att det allmänna bidrag, som fastställes, skall från och med innevarande år till och med år 1820 eller under Sex års tid utgå, ehvad Riksdag dessförinnan eller å sistnämde Sr inträffar eller icke. 4:0
Landshöfdinge-embatet tillstyrkt att staden måtte komma i besittning af samma tomtdel, emot en årlig afgäld af 75 R:dr. För egen del har Kammar-kollegium, i sitt den 8:de sistlidne December afgifna underdåniga utlåtande i ämnet, dels upplyst, att tomten N:o 414, om 2,100 qvadratalnar, i qvarteret Blomman af Wenersborg stad blifvit, på grund af Kongl Maj:ts nådiga Bref den 10 Augusti 1836, inköpt den 13 Mars 1837 mot en köpeskilling af 202 R:dr 10 skilling 8 runstycken Banko, i ändamål att användas till uthusbyggnader för Landshöfdinge-residenset i Wenersborg, å hvilket köp den 23 derpåföljde Oktober erhållits fastebref, dels oofe i öfrigt, med hänsigt ej mindre till ändamålet, för hvilket platsen erfordrades,' äm äfven dertill att hela tomten icke kostat Staten mer än förberörda 202 Riksdaler 10 skilling 8 runstycken Banko, hvadan på den andel deraf om 1,200 qvadratalnar, som till lokal för tullkammare behöfdes och icke vore för Landshöfdingeresidenset nödig, icke belöpte mycket mera än 100 R:dr samma mynt af köpeskillingen, i underdånighet hemställt, om icke platsenmåtte till staden Wenersborg utan afgift upplåtas, eller, för den händelse detta icke skulle vinna nådigt bifall, till staden försäljas för den summa af 1,500 R:dr R:mt, hvartill den blifvit i värde uppskattad-; äfvensom att ersättning måtte bestämmas för nuvarande Landshöfdingen i Elfsborgslän, att af honom, så länge han embetetinnehafver, tillgodonjutas med 75 Riksdaler Riksmyntårligen, utgörande 5 procent af berörde uppslcattningsvärde, men hvilken ersättning, såsom icke i Landshöfdingelönen inberäknad, borde, vid hans afgång från embetet, upphöra: Kongl.
HÖPPENER. Som en Engelbrecht. Mjukaste tjenare, herr Höppener! (Afsides.) Jag dör af ångest. (Han vill aflägsna sig.) HÖPPENER (lägger sin hand på hans axel). LÖFVENSTRÅLE. Icke ur fläcken. Förstår ni hvad dessa betyda? (Han slår upp kappan och två pistoler sticka fram.) Ni är väpnad. Ah! C. LÖFVENSTRÅLE. HÖPPENER. För hvar tanke jag tänker, laddar jag min pistol. Den orättrådighet, som ej darrar för den ena, skall blekna för den andra. Så länge parti-intressen och förtryck i lönndom skära breda remmar af andras hudar, måste lag och rätt också få skära det af förtryckarnes: desse (visande på pistolerna) äro mina täljknifvar. Är jag ute, hålla de vakt vid mitt bröst; är jag hemma, posta de på mitt skrifbord. Men till saken: vän eller fiende. Hvad skall jag göra? LÖFVENSTRÅLE (afsides). HÖPPENER. Jag har genomblickat er. Mot landet är ni en förrädare, och en förrädare äfven emot edra vänner, framförallt emot edra anhöriga, Löfvenstrålarne. 42 C. LÖFVENSTRÅLE. Herre! (Åfsides.) Han vet allt, ah, elden. (Högt.) Låt oss gå härifrån. (Åfsides.) Jag har ej mod att se elden utbrista. Jag har uttänkt ett sätt, som skall skaffa mig tillträde till sammankomsten. Jag ingår på allt, allt. Jag följer er. HÖPPENER. C. LÖFVENSTRÅLE. HÖPPENER. Kom! (De gå. Scenen står tom en stund, hvarunder elden utbreder sig allt mera och mera, från fönster till fönster.) Trettonde Scenen. Riksrådet SCHEFFER, klädd i nattrock, med flere personer störta in på scenen, från porten till hotellet. Elden är lös, elden är lös, elden är lös! (Folk strömmar till från alla sidor.) Elden är lös! (Elden utbreder sig hastigt. Blåsten tilltager.) Hvilken förskräcklig olycka! Jag sof.
Det skulle då också finnas större eller mindre pligter att uppfylla. I grunden är ju hvarje värf och hvarje gerning, fyld och utförd i kärlek och gladt mod, i godt förstånd och ärligt syfte, lika betydande. Icke må den lilla frun, som i kärleksrik omsorg stoppar sin herr mans strumpor eller med egen hand lagar hans favoriträtt till middagen, medan denne vid sitt skrifbord arbetar i lärd forskning eller må- hända i riksförsamlingen talar varma och — öfvertygande ord för bedjertansvärda skolreformer eller vidgad rösträtt, icke må den lilla frun grämas öfver, att hennes verksamhet skulle våra så försvinnande obetydlig mot hans; kanske hade en felande knapp i hans rock eller en vidbränd soppa kunnat rubba den jemnvigt i lynnet, som nu lägger grundlighet i hans studier och kraft i hans ordl Hvilken kraft i det tysta är icke modern gifven, der hon leder uppfostran af sina barn! En ansvarsfullare pligt än denna kan icke låta tänka sig; och den är dock hufsakligen i det moderna samhället öfverlåten åt qvinnan, då fadern oftast genom sina göromål utom och bredvid hemmet sättes ur stånd att så oaflåtligt och direkt sysselsätta sig dermed. De goda krafter, som en gång hos den vuxne mannen taga sig verksamhet i nyttiga värf, spira upp ur de frön, som modern sådde i barnets sinne. Den känslans renhet och bjertats glada offervillighet, som äro den unga qvinnans skö- naste smycken och på samma gång starkaste vapen, ha från hennes spädaste ålder ammats och vårdats af moderhänder genom arbete och lekar, genom studier och vaknande erfarenheter, genom barndom och uppväxt. Hvilken kraft i det tysta är icke makan gifven, att verka uti och genom förhållandet till hennes man! Det tjenar här till intet att i allmänna fraser söka utveckla en sak, förr så otaliga gånger behandlad och diskuterad, hvilken det lefvande lifvet dagligen och stundligen genom tusenden af exempel gifver den skarpaste, mest vexlande, mest lärorika och uttömmande belysning.
• Fast det var då nästan väl att den lilla, klena flickan fick dö, om hon bara skulle ha blifvit en sjukling eljest. Men, som sagdt, man kan verkligen undra, hvad hon skulle här i lifvet att göra? » Jag kunde bara ägna hälften af min uppmärksamhet åt Matildas beskärmelser, ty den andra delen måste jag lämna åt brasan, som inte ville brinna, fastän jag låg på knä framför kakelugnen och blåste på den alldeles icke torra veden. Jag hade stoppat in stickor efter stickor och fått upp en svagt fladdrande låga, men så fort de brunnit ut, lågo vedträden där och rökte igen. Inte heller var det just uppmuntrande att höra Ma 1893 IDUN 51 tildas jämmersamma ton, hur van jag än var därvid; ty hon var en af de människor, om hvilka man nästan kan säga, att det hör till deras välbefinnande att ha något att beskärma sig öfver. Den här gången kunde jag dock i mitt hjärta inte alldeles neka till, att hennes beklaganden kunde tyckas ha skäl för sig — ty underliga kunna sådana skickelser ofta se ut för våra ögon. Hon steg nu upp för att gå; jag bad henne visserligen af artighet att sitta kvar litet längre, medan jag på samma gång gjorde en ursäkt, för att jag varit så upptagen af brasan; men hon ville inte — det skulle bli så mörkt — och jag var inte enträgen. När hon gått, försökte jag om igen med den envisa brasan. Stickorna hade tagit slut — hvad skulle jag nu ta mig till? Om jag bara haft ett par till, skulle jag bestämdt fått bukt med den. — Se, där låg en liten näfverbit på golfvet och skräpade, hvilken fallit af ett vedträd. Om jag skulle försöka med den — han var bara så fasligt liten! Han kunde väl inte göra mycket gagn? Men så stack jag in honom i brasan bland de återstående gnistorna. Näfverlappen blossade upp, men han kunde inte brinna länge; inom några ögonblick var det lilla flarnet förtärdt, föll ihop och slocknade.
Jag tror, att man bör fästa mera afseende vid att hindra sjelfva insmuglingen, än att sedan skaffa reda på det gods, som å oloflig väg i landet inkommit. Såsom de lägre tulltjenstemännen nu äro aflönade, ligger det naturligtvis i deras intresse att kunna göra sd många beslag, som möjligt är. Derföre om de nu skulle få rättighet att göra beslag inåt landet, så skulle, om de funno deras verksamhet derstädes belönad, denna blifva dragen från kusterne, der den likväl bäst behöfves. Dessutom skulle häraf en annan olägenhet uppkomma, nemi. att sjelfva lurendrejaren merendels blefve sakfri emedan han gjorde complott med tulltjenstemännen, som skulle bereda honom tillfälle att införa varorna i landet, då de i alla händelser visste hvar desse skulle komma att stanna; hvaremot köparen af dessa varor skulle blifva den, som egentligen linge vidkännas ansvaret, ehuru han i sjelfva verket vore oskyldig, åtminstone lill sjelfva lurendrejeriet. dag tror således, att denna utvidgade rättighet för tullbetjeningen i afseende på visitationers anställande skulle medföra betydliga olägenheter, och får derföre vördsamt afstyrka bifall till denna del af Utsk:s betänk. Frih. Raab: Om Frih. Cederström, förra gången han yttrade sig, hade haft godheten att höja sin stämma såsom då han sednast hade ordet, så skulle jag icke hafva begått det misstag att tillägga honom yttranden, hvilka lian icke haft. Om jag det gjort, ber jag således om tillgift derför; men i afseende pä saken tillåter mig Frih. få fästa uppmärksamheten derå, att enligt ifrågavarande 34 §, sådan den nu belinnes, äga icke de der uppräknade tjenstemännen rättighet att göra beslag utom deras districler, med mindre de för tillfället, märk ”för tillfället,” dertill blifva af Generaltullstyrelsen förordnade. Nu frågar jag, om icke, då de skola stanna vid den omtalade grinden, dit de förföljt godset och skrifva till Stockholm för att utverka tillåtelse till lureudrejarens vidare förföljande, om icke, säger jag, denne då får tillräcklig tid på sig att bringa sina varor i säkerhet? — Hvad beträffar Frih.
I många församlingar, allmännast inom Öknebo härad, finnas Sockenbibliotheker, som af allmogen flitigt begagnas, hvaremot någon förening till öfning i vapens bruk ännu icke vid periodens slut kommit till stånd. 3. Näringar. A och B. Jordbruket och Boskapsskötseln. I brist af fullständigare och mera tillförlitliga uppgifter Tab. N:o 2. torde i dessa delar få hufvudsakligen hänvisas till hvad af Hushållnings-sällskapets i länet Förvaltnings-Utskott uti skrifvelse till Kongl. Finans-Komitén den 5 September 1859 är vordet anfördt och till den af Förvaltnings-Utskottet på grund deraf uppgjorda öfversigt af länets landtbruksförhållanden, efter hvilken meddelas följande: Den odlade jorden beräknas utgöra 167,791 tunnland, och naturlig äng 132,590 » tillsammans inägor 300,381 tunnland. Af den odlade jorden bestå: 45,182 tunnland eller vid pass 27 proc. af god jord, 100,071 » » » » 60 » » medelmåttig jord, 22,538 » » » » 13 » » svag jord; och brukas deraf ungefärligen: 113,069 tunnland eller vid pass 68 proc. i tvåskiftesbruk, 8,989 » » » » 5 » i treskiftesbruk, 45,733 » » » » 27 » i vexelbruk. Förhållandet emellan utsäde (per tunnland och totalbelopp) samt skörd (totalbelopp och i korntal) Tab. Litt. a. beräknas i medeltal vara det i nedanstående tab. Litt. A upptagna. Tab. Litt. A. Förhållandet emellan utsäde och skörd. Utsäde, tunnor. Skörd. per Tunnland. Totalbelopp. Tunnor. Spanmålsforbrukning, -produktion och -priser, m. m. Af den odlade jorden upptager efter gjord beräkning: Hvete 5 proc. Ärter 3 » eller säden tillsammans 46 proc. Egentliga foderväxter 15 proc. Jordfrukter 4 » Träda 35 » 100 proc.
Uplästes följande Utdrag af Pro^collet hållet hos Högwördige Präste-Standet den 8:de Julli 1809. S. D. Föredrogs Riksens Högloft. Ständers Banco-Utffotts Prvtocolls-Utdrag af den zo:de nästledne Junii, angäcnde erforderlig säkerhet för de af Banquen til Rikets försmak kemnade pcnningeförssott, och beflöts uppå derom gjord proposition, at det samma til Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts ffpndsamma åtgärd och utlatandeUulle remitteras. Hwilket til de öfrige respcctive Ständen skulle wördsamt och wänligen inberattas. Lx krolocollo g. Ull c^uis t. Utdrag af Protocollet ballet i Högw. Praste-Standet den 8.de Julii 1809. S. D. Efter för sig gängen granskning af Riksens Högloft. Ständers Banco-Utffotts, medelst Protocolls-Utdrag af den 4:de dennes, . afgifna Betänkande, rörande utläning pä Jern och andre exportable Effecter, har Präste-Stän dst - Den 6 Julii. 129 det berörde Betänkande til alla delar bifallit; hwakom de öfrige respective Ständen genom Utdrag af Protocollet skulle wördsamt och wänltgen underrättas. dit 8uxra. l?Ix krotocollo ff l3. ^lmc^visti. Grefwe I-Iainilton,^xelz upläste följani de Dictamen til Protocollet.
MISSTAG, SOM DÅ NI BESKYLLER VERNA ATT HA UPPTAGIT MJÖLKEN TILL 15 ÖRE PR KANNA, DÅ HON V. Det ogifta ståndet, dess förmåner, GJORT DET PR half, ELLER FÖRMENAR, ATT MAN I frestelser och dietetik. ETT HUSHÅLL MED SÅ BEGRÄNSADE INKOMSTER FÅR DRICKA KAFFE TILL 1 KR. SKÅLPUNDET M. M. Bilagan utgår till helårsprenumeranter. Prenumeration sker i Tviflande. SE Sal sapieniis SVAR HÄR OFVAN! bokhandeln med 2 kr. 50 ö r e. (G. TACK OCH VÄLKOMMEN ÅTERL Ella. NEJ, DENNA AFDELNING STÅR AFGIFTSFRITT ÖPPEN FÖR VÅRA PRENUMERANTER. E. E — d. UPP^IF ERT NAMN OCH ER ADRESS, SKALL NI FÅ TILLFREDSSTÄLLANDE SVAR I BREF. Köpare. DEN HVARJE APPARAT ÅTFÖLJANDE BESKRIFNINGEN LEMNAR FULLT TILLRÄCKLIG LEDNING. Helårsprenumerant. KORSBANDSAFGIFTEN FÖR ETT KVARTAL AF MODETIDNINGEN GÅR TILL 12 ÖRE, OCH LÅTER SIG SAKEN ARRANGERA, SOM NI FÖRESLAGIT. Olga. VEXJÖ. TEATEROBLIGATIONERNA ÄRO GARANTERADE AF STOCKHOLMS STAD HVARS DRÄTSELNÄMND I ÖFVERENSSTÄMMELSE MED FASTSTÄLLD UTM A J — X S E P T. LOTTNINGSPLAN UTBETALAR, EJ BLOTT DET VINSTBENaturskönt läge vid Dansjön och intill Kronobergshed. LOPP, SOM KAN I OBLIGATIONEN UTFALLA, UTAN ÄFVEN EMOT OBLIGATIONENS ÅTERSTÄLLANDE DET BESe utförligare illustrerade annonsen i n:r 12 af denna tidning.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en, inom Hedervärda Bondeståndet, af Olof Olsson i Olsäterstorp från Wermlands län väckt, utaf Nils Andersson och O. Olsson i Olsbyn från samma län, biträdd motion, hvaruti föreslås att, då det oftast vore för Allmogen förknippadt med kostnader och besvär att till kronofogdarne, om de bo aflägse, inlemna domar och utslag till utmätning, nu gällande författningar måtte så förändras, att utslagen finge, der vederbörande fordringsegare så önskade, inlemnas direkte till Länsmännen, som skulle ega att dem omedelbart till verkställighet befordra, med Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M U. skyldighet, för Länsmännen att, på sätt kronofogdarne hittills ålegat, till Konungens Befallningshafvande insända löreskrifne diarii-utdrag olver om händer hafvande utmätningsmål. Uti den för Länsmännen den 10 November 1855 utfärdade Nådiga Instruktion är dem i 3 § förbjudet att med uppbörd eller infordrande af medel sig befatta, utan ordres från Konungens Befallningshafvande eller Kronofogde, hvaremot det icke utgör hinder för fordringsägare att få utmätnings-åtglird verkställd direkte genom Länsman, derest den förre derom hos Konungens Befallningshafvande gör ansökning. Med god ordning lärer väl icke heller vara öfverensstämmande att två tjenstemän, den ene underordnad den andre, ega lika kompetens till samma förrättning.
Atteman i behörig ordning antecknad blifwit, äge i sädant fall Hufwudman rättighet att, i/kraft af behörig fullmagt, Säte för annan Att intaga; har Hufwudman fullmagt utgifwit, ware han för den Riksdagen ffild frän utöfning af Riksdaasmanna-rätt, utom i den händelse, att Fullmagtig Utrikes rest, eller under Riksdagen med döden afgätt, eller efter styrkt laga förfall och erhällit tillstånd, frän Riksdagen med allo afrest. Utgär Adelig Ätt pä Swärdssidan under warande Riksdag, uxpböre Fullmlgtig att in, nehafrva Sate för densamma. B lifn er und er pä sia - LZ8 Den 22 September. pästaende Riksdag Ättemän eller Fullmagtig, genom Hufwudmans afgång sjelf Hufwudman, rntage ban Säte för Ätten, utan att fktljas frän egenffap afElector, Utffottseller NamndsLedamot. §. 7- Är Adelsman wid Domstol anklagad eller lagligen formunnen till brott, som ä dest heder och ära gä, eller är brottet af den egenskap , att det efter' Lag ej kan med penninge-böter försonas, bör honom för hans person ej inträde ä Riddarhuset tillätas förr, än han derifrån fullkomlig befrielse wunnit, äge ej heller, i fall han Hufwudman är, eller hans rätt utöfwarförr rättighet att Fullmägtig,förordna, utan tillkomme dä den närmaste af Attén att dest Säte pä Riddarhuset intaga; är ater Hufwudmannen den enda af Ätten, ware dä dest rum ledigt. Lag samma ware med den, som, för annat fel, blifwit Säte och Stämma bland Ridderskapet och Adeln förlustig förklarad. §. 8. Hafwer någor: Adelsman afstätt sin Egendom ull sine Borgenärers förnöjande, ma han under det frägan derom w>d Domstolen^ anhängig är, hwarken för sin eller annan Att intaga Säte pa Riddarhuset och ej eller sullmagt utgifwa.
Som en värd ledamot kommit att omnämna expeditionen till China, tager jag mig friheten nämna, att jag haft tillfälle laga kännedom om Chinesiska jernmanufacturvaror, såsom spadar, plogar, läs, nycklar m. m. och funnit dem af den uslaste beskaffenhet, hvilket äfven föranledde de stora expeditioner, som skett lill China med sådana varor, 396 Den 15 April. och att ett enda, mig kändt handelshus i London exporterade icke mindre än 300,000 dörrlås till nämnde land. Jag tror derföre att Sverige äfven der skulle vinna god afsättning på sina gröfre smiden. Hvad stålarbeten deremot angår, skulle de icke löna sig så mycket, ty vi blifva undersålde af Engelsmännen. Vi böra således inskränka vår export till China till gröfre jernsmide; äfven hästskor skulle med fördel låta försälja sig. Men härtill fordras Chinesiska modeller, och sådane är jag beredvillig att skaffa på London, i händelse af en skeende expedition. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Efter den upplysning, som är vunnen, att 3:ne Stånd redan bifallit förevar, punkt af BancoUtsk:s sednare betänk., kan det visserligen synas öfverflödigt att vidare orda i detta ämne; men som ibland underrättelserne om de öfriga Ståndens behandlingssätt af frågan, beslutet hos ett Stånd icke blifvit oIKcielt tillkännagifvet, och det dessutom mätte vara helt nyss fattadt, om det ens verkligen är bestämdt, ty under f. m:s plenum hade frågan ännu icke varit före, torde det tillåtas äfven mig att säga några ord. Förhållandet med denna sak är, att då vid 1818 års riksdag för första gången ett creditiv beviljades, så uppgjordes af Bancofullm. ett reglemente för detta creditivs utlåning ifrån Jerncont. Detta lånereglemente bestämde belåningen i Jerncont. til! 1,] r:dr per Sk&\
Majit anhållit, dels att, då nyssnämnde åtgärder endast kunde leda derhän, att de mest tryckande olägenheterna af skjutsningsbesvär^ hlefvo afhulpna, en Kommitté måtte, för den mera genomgripande reglering af ärendet, som vore önsklig, förordnas att, efter det upplysningar från de olika länens i frågan interesserade medlemmar blifvit infordrade, utreda och föreslå huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesväret måtte kunna från jordbruket skiljas, och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas; — dels ock att åt samma Kommitté måtte i nåder uppdragas, att taga under öfvervägande såväl frågan om kungsoch kronoskjutsens utgörande, som ock på hvad sätt postföringsskyldigheten skulle kunna skiljas från jordbruket emot åliggande för Posthemmanen att fullgöra dé onera, från hvilka de nu äro befriade, samt E. K. Majit med anledning häraf, dels genom nådig kungörelse den 11 December 1857 meddelat de förändrade föreskrifter angående skjutslegans belopp m. m., som för tillfället funnos 126 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
– Det är en sällsam blandning af komisk och elegisk känsla, att föreställa sig dessa trenne rena skaldeandar, i sina hjertans oskuld, på fullaste allvar hänryckta öfver den paradisiska sällhetsdag, som genom Helvetii, Encyclopediens, Voltaires vishet skulle uppgå öfver jorden. Men för våra ögon uppföres, under förändrade namn, alldeles samma skådespel. Huru många ser man icke äflas, med välmentaste menniskokärlek, att i Frihetens och Fördomsfrihetens namn ånyo sätta på Guds thron en död Verlds-mechanism117; okunnige, i menlös enfald, att de hylla grundsatser, som, i händelse af seger, skulle göra all Kärlek, all Trohet, all Vördnad för ett Heligt, all verklig Poesi och Philosophi omöjliga! Och denna sancta simplicitas är jemväl nu, stundom, ej rätt belåten med vissa bundsförvandter; men – det kan ju ej nekas, att de ändock ”skrifva emot préjugéer”. – Ur nitet mot ”préjugéerna” kunna ock de cosmopolitiskt-philanthropiska alexandrinerne ”till Storfursten af Ryssland Paul Petrowitz” förklaras. Deras ingång, hvars thema är falskheten af blodiga hjeltebragders ära, liknar i styl redan fullkomligt de många, der samma themas behandling sedermera blef gång efter gång prisbekrönt. I hennes ”Utvalda Arbeten” sticker detta poem, genom sin plats, besynnerligt af mot det nästföregående; som nämligen är en lofsång öfver Carl XII. Vill man i möjligaste korthet sammanfatta omdömet öfver Fru Nordenflychts poesi, så bör man säga: den innehåller, å ena sidan, afslutningarna af alla de rigtningar och tonarter, som närmast före henne voro i Svenska skaldekonsten herrskande, och, å andra sidan, begynnelserna till alla dem, som närmast efter henne blefvo det. Egnast och lyckligast är hon visserligen i sina herdedikter, visor och öfverhufvud smärre lyriska qväden: dessa voro ock de populäraste; ännu i mina barnaår hade de icke alldeles upphört att sjungas.