Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
eller ens vågar d r ö m m a om, att ni genast skall k ä n n a er beredd att förljufva mitt lif. oss emellan sagdt tycker j a g b a n varit en formlig å s n a. » Det är k a n s k e inte nu för tiden vanligt att se en dam i Elias ställning utveckla s å d a n a h ä r husliga dygder, och vi ha ju Lova, » tillfogade hon med en liten förnäm hufvudrörelse. » I min u n g d o m, » fortfor hon leende, » kände m a n inte till någon konstlvätt, och man var alltför rädd om sina d y r b a r h e t e r att våga förtro dem åt ovana h ä n d e r. » Spetsfvättning var tillfölje häraf helgad genom välborna generationers a k t s a m h e t och så- ledes på intet sätt o p a s s a n d e för en af deras ättlingar. John borde följaktligen förstå, att min strängt taget något borgerliga sysselsättning, icke var påkallad af behofvet, oeh med en behaglig känsla af att ständigt kunna b e v a r a skenet, äfven om man händelsevis skulle finna oss vid en tvättbalja, slog tant u p p dörren till salongen och inviterade den unge m a n n e n att följa sig. Det var till tant h a n vädjade med sina ord, och hon u n d r a d e s k r a t t a n d e, hvarifrån han fått en dylik föreställning om mitt sinnelag emot h o n o m. » Elias ögon äro vältaliga. » frågade han och lade b u k e t t e n med en hälft knäböjande rörelse framför mig på ett bord. » Man är inte alltid disponerad för alt vara sällskaplig, » s v a r a d e jag kort. Med ett uttryck af otålighet höjde tant lätt sina axlar.
Då blef för Sverige en bättre tid, som fortfor under frihetstiden, så länge den vise Arvid Horn styrde. 1766 infördes tullnedsättning, och alla näringar råkade åter i lägervall. Friare och restriktiva åsigter gjorde sig sedan omvexlande gällande. Ett lörbudssystem qvarstod på papperet till 1825, ifrån hvilken tid banden 348 Den 7 Februari f. m. småningom lossades. De sista utförselafgifterna borttogos 1857. Erfarenheten, såväl från andra länder som Irån vårt eget land, synes således varna lör ett hastigt framåtskridande på den bana, som, om ock i principen önskvärd, icke i närvarande tidpunkt under allmän penningebrist och under fortsatta låne-operationer för Statens räkning synes böra omfattas med förkärlek. I förbigående vill jag ock nämna, att vår östra granne, Ryssland, som 1815 antog de friare åsigterna i tullagstiftning, redan år 1821 fann för godt att lemna dem och införa ett skvddssystem, som ännu bibehå lies. Sedan jag nu återfört minnet till tullagstiftningen i åtskilliga länder, ber jag att få öfvergå till den tulltaxa, som ligger till grund för ifrågavule Franska traktat, .lag lörbigår spritvaror, hvarom jag tror att en annan talare ämnar yttra sig 1863 års tull på sidenväfnader var 6 rdr pr ft. Regeringen ansåg sig icke kunna nedsätta denria tull till lägre belopp än 3 rdr pr U, men vid underhandlingen bestämdes slutligen traktatstullen till 1 rdr 50 öre från och med år 1868, eller 3^ proc. af varuvärdet. Paraplyer, siden eller halfsiden, nedsattes från 1 rdr 50 öre till 75 öre pr stycke. Yllefiltar och mattor från 40 öre till 25 öre pr fE elter 2 år, eller 6| proc. Ylleväfnader, andra slag, från 1 rdr 50 öre ® till 75 öre, från och med år 1868.
Dock har Utskottet ej kunnat förbise, att Domstolarne i detta afseende dömt på ett sådant sätt, att, med förutsättning att de ej dömt orätt, någon sådan stridighet verkligen måste linnas. Sålunda skulle Utskottet antingen alldeles med tysthet förbigå detta förhållande, eller ock, såsom nu skett, öfverlemna lill Kongl. Maj:t att tillse, huruvida denna stridighet existerar. Om Rikets Ständer anse den icke äga rum, så är liela saken hjelpt dermed, att Rikets Ständer afslå Utskottets förslag om en underdånig skrifvelse härom till Kongl. Maj:t. Beträffande den anmärkning Herr Hjerta gjort dervid, att Utskottet antagit stridighet äga rum i Instructionen för ÖfverCommendanten i Stockholm, vållande lamhet i executiva åtgärders verkställande; så måste jag erkänna, att, såsom Herr Hjerta erinrat, JustiliaeOmbudsmannen i detta fall fästat sig vid en serskild händelse, och att denna gifvit anledning lill den underdåniga skrifvelse Utskottet i ämnet föreslagit. Men Utskottet ansåg denna åtgärd vara så Den 23 Mars f. m. mycket mera nödvändig, som saken fästat ej blott JustitiaeOmbudsmannens, utan äfven Kongl. Maj:ts egen uppmärksamhet; och Utskottet trodde sig handla illa, om det ej upptog detta ämne i Betänkandet, och lemnade Rikets Ständer tillfälle att till Thronen frambära en underdånig önskan om åtgärder till en sådan collisions förekommande i framtiden. Någon förändring i UtsökningsBalken behöfves ej för detta ändamål; saken är klar. 'Frågan är blott om hvem som skall gifva verkställighet åt Öfverståthållare-Embetets lagakraftvundna Utslag; om det är ÖfverCommendanten eller Commendanten ,i Hufvudstaden: en strid, som Kongl. Maj:t icke sjelf afgjort.
Upplästes lill justering följande voter.s-proposition. Den som förklarar såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke Frih. Hamiltons förslag, alt ledamot i dea kammare, som utses Den 28 0 c t 0 b e r f. m. 345 utses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom valdistrictet, voterar ia; den det ej vill, voterar «ei; Vinner nej, förklarar R. o. Ad. icke ofvannämnda förslag såsom Ståndets gemensamma tanke. Frih. Hamilton: Jag har endast begärt ordet, emedan jag hörde sättas i fråga, huruvida frågan om val utom eller inom Stånd vore afgjord. Jag får fästa uppmärksamheten på, att ingen nu yrkat val utom Stånd. Den upplästa voterts-propostn godkändes. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 70. Nej — 89. Hr Stuart, Garl Gust.: Ehuru jag icke deltagit ide föreg-.de discussionerna, anhåller jag få begagna tillfället att i prot. förvara min reservation emot det beslut R. o.Ad. nu fatlat, och hvilket jag anser till en stor del upphäfva verkan af det hedrande beslut, som i går af Ståndet vidtogs. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, alt propos. nu borde framställas på det förslag Hr von Troil afgifvit, alt nemi. valbarheten till den kammare, som utses för hvarje riksdag, bör vara inskränkt inom Ståndet eller classen. Hr von Hartmansdorff: Om det är ett nytt förslag uppgjordt af Hr von Troil, så skall det visserligen tagas under öfvervägande , men i sin ordning. Då den ursprungliga motionären , Frih. Hamilton , en gång afstått från sitt, så vet jag icke huru något dylikt kan förekomma förr, än Hr von Troils i sin ordning föredrages. Frih. Boye: Jag skulle tro, att Frih. Hamiltons förslag, hvilket är det nu föredragna, är slutadt. I det fallet förlitar jag mig på, att Hr Frih. o.
Söla j: t affåttta uttberbätttga ffrifioelfc tnitcftällcr. §. 57. 28 i Ijaftoe, för Söat bet, Beftntat ett fyörorbittttg angåenbe allmänt Ät)rfo Söt fia fine, för SBär Det, Beflutat ett ^författning, f;toarigenom, tueb änbrtng af l)toab font ftttiteS ftabgabt t Äoitgl. (Strl'ulär Söt aitfctt beit i litt gällattbc Sego;8tabga pubBottbe mcbgtfita rättighet att i iu t fia fall od) uitber toifja toilfor ttflbela fitt t jenftcf;jon pttSaga Böra tuff rättfaS fantt cnbaft fä tttöfioaö mot tjenare af maufönct ttitbcr 18 är od) af qtotmtofönet uitber 16 är, ilten t ftäflet pttöBonbe BcrcbaS tillfälle att genom anmälan JjoS loeberBöranbe tm;ubigf;et fä förfuutligt, gcnfträfioigt eller t filt fefuab ocrbcntligt 72 9tifäbagäs33eflut 1858. tjcnftdjjou från tjenficn fftfjbt, f)aftuc 2Bi för Söår bet beffutat odj t unberbåntg ffrtfmcffc ben 9 9Jiarä ittnemaranbe ar f;oS &ottgf. anljåtttt om utfärbanbc af cn författning, tjmarigeuom ftabgaö, att, meb uppljäftuanbc af 14 fap. 5 g $aubeI8sS3alfen, 56 fap. 2 § 9Jitjtgcrningå
– Nej, det skola vi inte göra, Constance! Tvärtom, Constance! Vi skola uppträda blygsamt och anspråkslöst och undvika allt skryt. – Det är alldeles icke skryt att uppträda efter sina villkor. – Tala inte så lättsinnigt, du gör mig orolig. Jag hade inte tänkt att taga dig med på denna affärsresa. Nästa gång skola vi fara ditupp för vårt nöje, och då skall du få göra hvad du behagar, min ömma Constance. Vänta till dess! – Nästa gång är en skälm. Det är inte tal om annat än att jag skall upp och hälsa på Marianne och den öfriga släkten. Och jag skall dansa på hofvet – Constance gjorde en glissade öfver golfvet – men dessemellan får jag taga mig tid och tjusa till dina affärsvänner, så att de bli mjuka som vax, och du får dem till hvad du vill. John blef mörkröd. – Tar jag dig med, är det inte därför. Constance skrattade uppsluppet. – Du är dock en lustig kurre, John! Du förstår inte skämt det bittersta grand, utan tar hvart ord man säger alltför högtidligt och bokstafligt. Tror du inte jag vet, att hela Sverige och halfva utlandet ligger på knä och tigger om nåden att få göra affärer med John Hall & compani? Nå, se inte så hängfärdig ut! Hvad jag säger är dagsens sanning, det vet du lika väl som jag. John Hall gjorde en häftig rörelse. – Sade du något, John? – Nej. – Nå, vill du partout ej, att jag skall lägga an på husets affärsvänner, får jag väl skaffa mig egen publik. Du vet hvilken lydig hustru jag är. – Tyst, där ha vi våra gäster! Gå litet åt sidan, så få vi se, om de äro så snabbtänkta som du och strax igenfinna likheten med Flora. Constance ställde sig i en attityd så lik Floras som möjligt. Om kjolen hölls upp lika högt som tillförne, hade John ej tid att anmärka det, innan damerna, hvar och en med sin vän af det andra könet, inträdde i salongen, gladt skämtande och under animeradt samspråk. Sist kom Fredrik Damm, ensam och surmulen. Det blef ett allmänt utrop vid åsynen af Constance. – Gudomligt! Hänförande! Charmant!
Vid commendering till lands eller sjöss, måga de ogifta* fortfarande njuta inqvartering för sex månader, räknade från och med nästa månaden efter cornmenderingens början; men ingen inqvartering för den tid, som öfverskrider dessa sex månader;, egande de, efter fulländad commendering att med början af nästa månad, efter skedd återkomst eller inmönstring, inqvarteringen tillträda.. De deremot,. sorn hafva inqvartering in natura, och äro gifta, samt ega oförsörjda barn, hvilka äro Boende uti föräldrarnes hemvist, bibehålla för desse och hustru, under frånvaro i Rikets tjenst, samma husrum, sorn under mannens och fadrens hem ma varö med honom delats, men njuta af omförmälda orsak contant inqvartering icke för längre tid, än sådan mannen * ellers fadren personligen, .eller såsom»ogift, skulle tillhöra.. §• io-> Blifver em commenderad j som är ogift och bebott Kronans hus; krigsfånge, njute ingen contant inqvartering under fångenskapstiden. Har han ej bebott Kronans hus, förhålles med inqvarteringen, såsom under commendering, enligt nästföregående §., och om fångenskapen inträffar, innan de der nämnda sex månader lupit till ända, beräknas inqvarteringen icke längre än, tilldess-berörde sex månader förlidit; men har den fångne bebott Kronans hus, och hans hustru och hos henne varande deras oförsörjda barn mäste derifrån afflytta,. ankomme det på Vår Nådiga pröfning, .om inqvarterings-ersältning ifrån tiden, då afflyttningen sker, må »dem tillgodokomma. Huru inqvartering beräknas för dem, som aflida eller afskedas. Huru inkvartering beräknas » för dem, som commenderas. Huru inqvartering beräkna* för dem, »om råka i krigsfängenskap. 24 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o s. §■ ««•
Anslaget till spanroålsupphandlingsoch bagerikostnader är nemligen ämnadt till betäckande dels af den skillnad, som vid upphandling af nalura-spanmålen för de dertill berättigade visar sig uppslå emellan förslagsvärdet å den under vederbörliga rubriker på Hufvudtiteln uppförda oindelta spanmål och de pris, hvarefter den uppköpta spanmålen måste betalas, dels ock af kostnaderna för denna spanmålsmalning och förbakande till bröd, hvaraf följer, att detta anslag, så vidt det förslår, väl må användas lill godtgörande af omförmälda prisskillnad äfvensom förbakningskostnaden för den spanmål, som utöfver de ä Hulvudtiteln upptagna spanmålsqvantiteter kan behöfva upphandlas, men icke att ersätta jemväl den del af uppköpspriset å denna spanmål, som motsvarar spanmålens förslagsvärde, samt att således, då, såsom Förvaltningen anmält, det under anslaget till Flottans underhåll uppförda qvantum af 18,900 kubikfot oindelt spanmål är för ändamålet otillräckligt, detsamma borde elter behofvet ökas och derjemte tillses, huruvida i följd deraf jemväl någon förhöjning i anslaget till spannmåls upphandlingsoch bagerikostnader må vara erforderlig. Då likväl de i dessa afseenden nödiga beräkningar nu icke äro att tillgå och deras uppgörande skulle leda till tidsutdrägt, finnér jag mig, vid detta förhållande och under förutsättning, att de besparingar, som i följd af tillvägabringaudet af den vattenledning till Carlskrona och den ina ångqvarnoch bageri-inrättning derstädes, hvarom i det föregående blifvit förmäldt, skulle, om Rikets Ständer dertill bifalla, å anslaget till Flottans underhåll uppstå, få komma de med detta anslag afsedda behof till godo böra i underdånighet hemställa, att någon annan tillökning uti samma anslag nu icke inä ifrågasättas, än som redan af mig blifvit i och för maskinist-statens regie - 60 Bil. Jlf 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
Stockholni, L. Hökerberg. Pris: I .75. V. n massa populära skrifter rörande den sociala fragan, dels f. .örversattning, dels ocks0 af inhemska förf. har under senare Ar öfversvamniat var bokmarknad, inträngt i vara hem och insinuglats i vira skolor. En stor del af dessa skrifter gifver sig sken af att predika splitter nya läror, egnade att upplösa pligtbanden, undergrafva rättsmedvetandet, afsatta samvetet och i deras stdle göra godtycket, lustarna och sjelfviskheten till lag. Framstalda i en tilltalande, stundom blandande form, vinna dessa läror blott alltför talrika anhängare bland den oerfarna ungdomen, och uppenbara redan sitt sorgliga inflytande saval inom literaturen som inom lifvet. Man erinre sig har blott Stella Cleve och hennes försvarare; och man besinne det kända faktum, att föräldrar och larare, hvilka mist ingripa för att hejda tilltagande oseder och synder bland skolungdomen i statens läroverk, hos de flesta af de felande patrafiat Strindbergs och Nordaus med fleres skrifter. Jemte de afgjordt dåliga böckerna hafva vi en mängd farliga, hvilka, ehuru skrifna i god afsigt, ljitt kunna missförstås och leda omdömet på villospår. Under sådana förhållanden blir den vanliga kritiken inom tidningspressen otillräcklig. Hvad man behöfver ar en kunnig vägledare genom literaturens irrgangar och en opartisk varderniitare af dess alster. Ett par sidana enstaka försök gjordes för ett år sedan, då docenten v. Schéele p i högst förtjenstfullt satt behandlade Nordaus Nutidslögner, och Carl Carlsson ' granskade Geijerstams revy 1885, deri med särskild kraft uppvisande den ohyggliga och delvis opåkallade missriktningen af Annie Besaiits lifsåskldning. Bristande krafter och utrymnie hafva hindrat Dagny att förlidet år redogöra för dessa.betydaiide inlägg mot missriktningariie af den moderna literaturen. Med afseende på sign. Carl Carlsson skulle hon också haft många protester att göra; så bl.
Län, samt, i hvad reservationen angick husbondes ansvarighet för öfverträdelse!’ af Författningen, som ske inom hans hus, och böters för-, vandling till vatten och bröd, Johannes Svensson från Jönköpings Län; Eric Pehrsson från Gefleborgs Län och Nils Månsson från Malmöhus Län; af Herr Ekenstam ^ J.: ”8:de §. - Efter orden: till upplysning om den parme rymd_, som på grund deraf får begagnas föreslås att ingå såsom tillägg: ”Förut debiterad bränvinsafgift, till betalning förfallen vid senaste ”uppbördsstämma, hör ovilkorligen vara liqviderad, innan anmälan får ske ”till ny bränvinsbränning. Kan sådant inför Mantalsskrifvare!!, vid anmäl”nings-lillfället, icke stvrkas, vare förenämnde anmälan såsom ogjord ansedd.” 63 §* Emot beslutet i denna jiaragraf får jag anmäla min reservation: Anmärkningen af Herr af Dahlström upplyser ganska påtagligen det förhållande, att enskild angifvare icke framkallas af löfte om en hötesandel, som uåeblifver när förbrytaren ingen tillgång eger, hvilket merendels är händelsen. Deremot riskerar angifvaren ofta nog armar och ben, ringast sagdt, utan någon än mindre motsvarande ersättning. Af sådan anledning anser jag för ändamålets åstadkommande nödigt att 1:0 Böterne blifva angifvarens ensak; 2:0 att af allmänna medel genast, efter åstadkommen bevisning', förskjutes hvad angifvaren såsom böter tillkommer. 64:de §. 3:dra momentet anser jag böra förändras sålunda, (ordagrannt lika lydande med afdelningens förslag): ”Mål, som angå oloflig bvtkivms-försäljningupptagas och afdömas å ”landet, antingen hos Konungens Befallningshafvande eller vid Härads-Rätt, *'men i städerne vid vanlig Domstol, med undantag likväl af de städer, der vpolice-inrättning finnes, hvarest djdika frågor, uti hittills vanlig ordning, ”behandlas. Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas.
E. vid Fattigvården, allmänna, i Stockholm Filéenska teslamenls-f'anden Flottans räkenskaper Flyinge och Dalby kungsgårdar och stuteri inrättning Formulär till hufvudbok för Krigs-kollegium räkenskaper för de förval tande verken ■ — .—- — för Konsistorierna rikshufvudbok, lillämpadt,... For lif kalions-afdelning, Krigs-kollegii, räkenskaper Bilagan litt. I. vid Fria konsterna, Akademien för Revisions-berättelsen. Utlåtandena. sid. 69. » lil. » 110. 282 — Frösö magasin Fyrings-verket Fängelserna och arhets-inrättningarne i riket Bilagorna litt. N. oell O. vid Förenade mötes-passevolans-,fonderna För slags-anslagen, brister och besparingar å Försvarsverket i allmänhet, anslag till Bilagorna litt. G. H. och I. vid Försvarsverket till sjös, extra anslagen för ordinarie dito Förvaltningens af sjöärendena räkenskaper Garnisonssjukhuset, allmänna Gefle Navigationsskola Bilagan litt. K. vid Gefleborgs län, afvittringar i Bilagan litt. P. vid Bilagan litt. P. vid Gevärs tillverkning Gripsholms slotts betryggande mot eldfara, extra anslag till räkenskaper Grundfond, stats-verkets Bilagan litt. B. vid Götha Hofrätts pensionsfond, Bilagan litt. L. vid Bilagan litt. K. vid Stifts Konsistorii räkenskaper straffoch arbets-/ängelse Hamnoch kanal-anläggningar Hampa, uppköp af Handelsoch sjo/ärts-fond, Sveriges enskilda Sveriges och Nor ges gemensamma Revisions-berättelsen. Holldnderier, Stamsid. JSHS* Hospital, Danviks » J™. Hospitalerne i Riket • » 1°3 Hospitalsdeli barnhus-fonden, allmänna » « ro Hufvudlilel, riks-slalens 4-,-de, anslagen derå » 60 - b8. Bilagorna litt. G. H. och I. vid » 60, bo. Hufvudtillarne, brister å, » — reserverade behållningar å, » 0.
Först färskande ifver, så djupt, nästan hotfullt allvar — Sonjas hjärta börjar häftigt klappa; hvilket ungt flickhjärta skulle ej ha gjort detsamma! — och sist (hon andades åter!) ett skimmer af ljusning i den gamlas drag. » Ja, det är rätt — så är det — det är rätt », talade fru Berg lågmäldt, s o m för sig själf, utan att lyfta blicken från den darrande lilla hand, hon höll i sin. » Jag har ej bedragit mig; det är omöjligt. Jag har läst det förr otaliga gånger; det står skrifvet så tydligt i detta kött och blod, som vore det tryckt i bok. » Plötsligt höjer b o n rösten och sätter sina mörka ögon, brännande s o m eld, rätt in i Sonjas: » Det var detta j a g ville säga er i dag, fröken Sonja, i dag när ni upphör att vara ett barn. Jag har sedan åratal studerat ut det i er hand, utan att ni vetat det. Det är bäst att möta striden beredd; ty en stor strid förestår er. Jag varnar er, jag förbereder er. Dem, ni högst älskar på jorden, skall en kvinna, en ond kvinna, stjäla ifrån eder. Men strid, strid och ni skall vinna dem åter i en härlig seger. Ja, jag vet det, jag läser segerns tecken i er hand! » Men Sonjas käcka lilla ansikte blir helt blekt, och de röda läpparne darra. Då slår den gamla plötsligt sina armar om hennes lif och drar henne ned i sitt knä, öfverhöljer henne med smekningar, med ömma, tröstande amma, oroliga oVl. » Mitt barn — älskade Sonja — mitt hjärtas guld — skrämde jag er — blef ni förskräckt? — Ja, det var dumt, det var oförlåtligt att säga er det — ännu. Ni kunde ej bära det. — Men jag ville så väl — ville varna er i tid. — Kära mitt barn — hör — tro ej en gammal gummas skrock; gör det ej » » Men Sonja springer med ens upp, spänstig och rak. Hon kastar trotsigt sitt hufvud tillbaka, och hennes kind får åter färg, när hon brister ut: » Jo, j a g kan bära det o c h längtar efter striden! » III. ÖFVERRASKNINGEN.
Var » ganz bei der Sache », inte till hälften, till två tredjedelar, med en del af hjärnan sysslande med annat. Du skall då få se, huru härfvan småningom reder ut sig, huru denna först utförda detalj liknar den först lösta knuten; den nästa blir lättare och till sist har du lyckats nysta upp det trassliga garnet, som att börja med föreföll dig nära nog omöjligt. Tiden är verkligen så dryg, så tänjbar. Den räcker till märkvärdigt mycket, när den användes troget och i lugn. Betvinga därför ditt sjukliga jäktande, och skona på detta sätt ditt nervsystem! IDUN 3U Orsaken till den myckna oron är nog emellertid äfven att söka djupare än i nerverna. Den sitter i hjärtat. Liksom kvinnan i socialt hänseende lämnat omyndighetsåldern, barnaåldern så att säga, och härigenom fått sig ökadt arbete, ökade plikter pålagda, plikter dem mannen förr ensam bar, har hon äfven öfvergifvit det barnsliga förhållandet till Gud. Hon intager ej längre i religiöst afseende barnets ståndpunkt. Hon hänger sig åt spekulationer och tror ej på Fadern i himmelen, som styr hennes lefnadsöden. Hon beder e j, hon har förlorat fäste och » di if ves hit och dit af vädret ». Men vårt hjärta är skapadt för Gud, därför är det oroligt till dess det fått sin hvila i Gud, säger Augustinus. Denna hvila vinnes ej på tänkandets väg, genom förståndets öfvertygande — den vinnes genom hjärtats besegrande. Här är således ett fall, där vi böra gå tillbaka. T y för alla tider gälla den store Mästarens egna ord: » Hvilken som icke tager Guds rike som ett barn, han skall icke komma därin. » Jag läste härom dagen en liten anekdot, som jag här finner vara ett så godt å propos, att jag tillåter mig återgifva densamma: Den berömde filosofen Fichte kom en gång i samtal med den fromme baron v. Kottwitz. Samtalet rörde sig om religiösa frågor. Fichte förklarade härvid, att han icke kunde tillmäta bönen någon betydelse. Ett barn kunde det möjligen anstå att bedja, men alldeles icke den tänkande mannen: han hade att lita till sin vilja.
Den enda olägenhet — om man sä vill benämna det —, som i min tanke, med antagandet af delta förslag är förenad, är, att Rikets Ständers RiksgäldsContor, 214 i anseende till resternes större belopp vid afslutningsliden, skulle för första året efter förändringen erhålla mindre Öfverskott, möjligen få ersätta Brist i StatsRegleringen; men äfven detta kan afhjelpas, — så framt man finnér det böra ske — genom de upplysningar, som af Majterminens summariska redogörelser lemnäs — tids nog för att vid det då föga framskridna RiksBokslutet för löregående året kunna begagnas.” Af Herr Secreterare:» C. G. Stuart: ”Under de öfverläggningar, som inom Comitéen för beskattningsoch uppbördsväsendets förenklande förefallit, har jag, i afseende på några af härvid behandlade mångfaldiga frågor, byst och uttalat andra åsigter, än dem, hvilka hos flertalet af Comitéens ledamöter gjort sig gällande och i Comiterades nu afgifna underdåniga Utlåtande finnas framstälda. Denna skiljaktighet i meningar har visserligen i de flesta fall endast rört tillämpningen af de hufvudgrunder, som Comiterade enhälligt godkänt och antagit. Men då jag funnit mig föranlåten att uttryckligen reservera mig emot hvad Comiterade i ett par hufvudsakliga omständigheter föreslagit; så har jag jemväl ansett mig böra i ett sammanhang anmäla mina skiljaktiga meningar, rörande några andra ämnen, på det att dessa meningar må i reservationsväg det underdåniga utlåtandet åtfölja; varande för sådant ändamål desamma här nedan anförda, i den ordning, deruti besagde ämnen derstädes förekomma. Angående kronohemmanens (ifuerlåtande under skatternannarätt, utan erläggandet af den hittills stadgade skattelösen. (§. 6.) Den för nuvarande innehafvare af krono hemman och lägenheter utaf Comiterade tillstyrkta eftergift af skatteköpeskillingarne grundar sig, enligt min uppfattning, hufvudsakligen på samma skäl, som till stöd för grundskatternas jemväl ifrågasatta efterskänkande blifvit anförda.