Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nils trodde sig nästan veta, hvad hon ville, o c h då de sedan på gården stodo färdiga att sätta sig i de framkörda slädarne, närmade hon sig den, i hvilken Sofi redan tagit plals, och tycktes göra sig beredd att göra detsamma, men förhindrades af systern, som skrek: » Nej! här ska ' j u Lina sitta; pappa sa ' j u, att Nils skulle köra för dej. » Ingeborg teg ett ögonblick, men genmälte sedan likgiltigt: » Ja, det var sannt det. » Utan ett ord vidare tog hon därpå plats i den andra slädan. Nils stoppade fallen omkring henne, och ehuru det var godt rum, erbjöd hon honom hvarken med ord eller blick plats vid sin sida. Själf satte han det icke heller i fråga, utan ställde sig raskt bakpå medarne, klatschade med piskan och for ut af gården, för första gången körande för den styfva bonddottern. Icke ett ord yttrades under vägen. Framkomna till det gamla, upplysta templet, stego flickorna ur och gingo in, medan drängarne spände ifrån och skötte om hästarne. Nils, som var säker på, att de tagit plats i Bergabänken, gick upp på orgelläktaren. Där skulle åtminstone hennes vackra, men högdragna ansikte ej störa honom, o m han bara lyckades komma ifrån henne med sina tankar. Illa till mods blef han därför, då han på en bänk strax invid orgeln fick syn på just Ingeborg. Idun Stockholm, Muns Tryckeri Fredagen den 25 januari 1895. N:r 4 (371) Prenumerationspris pr är: I d u n eDsam kr. 5: Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. • 5 Iduns Modetida., månadsuppl. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Kedaktionssekr. : J. NorcUing. Aiinonspris: Utgifningstid: hvarje helgfri Aktiebolag fredag. 70 öre p r n o n p. - r a d. Ellen Lundberg, f. Nyblom.
Då Utskottet från böljan af sina förhandlingar var betänkt på att föreslå Rikets Ständer, att ingå till Kongl. Majit med en underdånig hemställan, det Kongl Majit täcktes genom sakkunnige personer låta utarbeta förslag till ny tulltaxa att föreläggas näst sammanträdande Rikets Ständer, synes det mig som hade man utan olägenhet bort lemna tulltaxan, i hvad den rörer införsel-tullen, oförändrad, utom i de delar, der en närmare utredning genom ofvannämnda embetsverk redan egt rum. Hvad beträffar utförselstullarne, så anser jag att Utskottet gått alltför raskt tillväga då i ett enda penndrag man utstrukit hela utförsels-tarifen, utan att besinna dels den betydliga inkomst, sorn derigenom beröfvas Statsverket, och dels de rubbningar, som i vissa fall drabba en stor del af landets industri-idkare. Utan att vilja bestrida grundsatsens rigtighet, att utförsels-tullar hämmande inverka på ett lands export, så anser jag dock att undantag från denna allmänna regel höra ske och kunna försvaras då andra stats-ekonomiska skäl förefinnas, som icke få förbises och som åtminstone bjuda till försigtighet, helst inga tvingande omständigheter framkallat en så brådstörtande förändring som den Utskottet föreslagit. Det torde åtminstone vara tvifvelak - RéViltnings-Vlskottets Betänkande Alo 8 75 tigt huruvida det är stats-ekonomiskt klokt att tillåta tullfri utförsel af sådana råvaror eller halffabrikater, som antingen äro oumbärliga för landets eget behof eller sådana, som lämpa sig särdeles väl till förädling inom landet, för att dem åter införa i förädlad form. Med anledning af hvad jag ofvan yttrat, vågar jag föreslå att ben och lumpor, det förra såsom varande ett behöfligt och verksamt gödningsämne för vårt jordbruk och det sednare såsom en oundgänglig råvara för våra pappersbruk, måtte fortfarande få draga samma utförsels-tull, som nu gällande tulltaxa bestämmer.
Realisas tronen troligen icke kunnat företagas, samt bett söks Realisationens öpnande stedde inwexling af Bancomynt, hade Contoiret redan wid Realisationens epoguer, sätt illhopa en sa ansen ig sond uti Banedmynt, att Contoiret, i fall sa päfvrdrades, kuntze ga till mötes den betydetiga sum-.nan uti Cvntoirets Obli» gationer, hwiiken da war till betalning förfallen; men omständigheterna wvro nu sä förändrade, att största delen at desta förfallna Obttgationer efter Lnnehafwarenas äliundM, blefwo omsatte, sa att ben fond i Bancomynt, hwrlken för Obligativnernes inlösning war afsatt , i gansta obetpdelig matto behöfds tiäikas - Z64 Den i8 November. Jnwexlingen af Bancomynt, som, efter Realisationens öpnande, mcd största framgäng fortsattes, beredde nya tillgångar, hwilka an ytterligare ökades med Wismarfka panistillingen, som ar 1804 uppå nådig befallning til! förräntande uti Contoiret nedsattes. BewiLningen, Contoirets hufwudfakeliga fond, Lkades till sjelfwa numeraira beloppet, sä att, ester Realisationen, Contoiret deraf fick upbära en större summa uti Vancowärde, än de föregångne ären infiurit uti Creditsedlar; och alla omständigheter tycktes likasom förena sig att fortskynda Contoirets tilltagande förkofran. Redan är 1804 kunde Contoiret rakna pä ett ärligt öfwerstott utiDess inkomster af omkring 500,002 Rd. specie, sedan alla utgifter till intressen samt andra omkostnader, tillika med 300,000 Rd. fp., hwilka pä Amalgams Länen i Holland och Antwerpen ärligen stola afbetalas, tillfullo blifwit liquiderstde. Wid jämförelse emellan Contoirets belägenhet arén 1802 och 1804 wifar sig genast den märkeligaste skilnad.
Det har också visat sig, att de äktenskap, där bruden är mycket ung, ofta nog ohetänksamt ingås vid första möjliga tillfälle till arbetsförtjänst, som kan gifva medel till bosättning, men utan tillräcklig ekonomisk grundval för framtiden. Särskildt är detta fallet i fabriksdistrikt, där en tillfällig arbetsbrist är nog att kasta en mängd af dessa obetänksamt grundade familjer på fattigvården. Har åter kvinnan vid sitt gifte nått myndig ålder, är alltid större utsikt för, att hon hunnit afsätta en liten sparad styfver, som gör det lättare att möta framtiden med dess vexlingar. Enär skilnaden i ålder makarne emellan visat sig i regeln vara störst i de äktenskap, där bruden gift sig i tidig ålder, ha dessa tidigt gifta hustrur mycket större utsikt än andra att förlora sina manliga försörjare och såsom änkor mången gång falla fattigvården till last. Ett annat icke mindre vanligt förhållande, som särskildt ofta inträffar på vår landsbygd, är, att de mycket tidiga giftena medföra så ringa skilnad i ålder mellan föräldrar och barn, att de förra ännu stå i sin kraftigaste medelålder, då de senare redan äro fullvuxna och fordra att få komma fram i världen. Ur den oundvikliga trängsel, som då uppstår, härflyta ofta slitningar, som kunna leda till de bedrövligaste följder, hvilka stundom spränga alla familjeband. De vackra familjetaflor, som då och då erhållas af ända till fem släktled, som sämjas under ett tak, taga sig kanske något olika ut för den medelåldrige familjefadern, som det åligger att försörja såväl den åttioeller nittio-åriga mormodern som det späda barnbarnet. D e s. k. undantagstvisterna, som fylla några af de sorgligaste bladen i vår rättegångshistoria, visa tydligt nog, huru detta åliggande stundom kan fyllas. Att de för tidiga äktenskapen mer än något annat bidraga till denna släkternas alltför hastiga vexling är lika uppenbart, som att deras afskaffande mer än något annat skulle ^verka till inskränkning däri. Mat o c h matlagning. För Idun af 0. H.
Om alla dessa kreditförhållanden, med undantag af biloch bodmerilån, gäller: att den konventionela räntan högst får gå till sex procent om året; att den ränta, som, i brist af en öfverenskommen sådan, i förekommande fall må någon tilldömas, skall beräknas efter fem procent; att ränta ej må beräknas på ränta, så vida ej skuldebrefvet med ömsesidigt samtycke förnyas och räntan då varder lagd till hufvudstolen; att, der ränta ej blifvit utfästad, någon sådan ej heller behöfver betalas, så vida ej gäldenären försummat utsatt förfallodag, då sex, 25 rnen i motsatt fall endast fem, procent från den dag han kräfves, få utdömas; att, om visst vite blifvit utfäst, der gäldenären med betalning öfver förfallodagen skulle fördröja, sådant skall vara ogildt; och att den, som tager eller later förskrifva sig högre rönta, ån hvad högst medgifvet är, skall böta tiondedelen af hufvudstolen och anses hafva förbrutit hela räntan. Af den grund och mening, från hvilken dessa stadganden utgå, följer ock tydligen, att afdrag af räntan genast då försträckningen gifves icke af lagen gillas, och detta bevisas ytterligare derigenom, att särskild lag utgifvits, hvaruti bankerna berättigas till sådant afdrag, så vida det ej öfverskrider fem procent. Uppenbart är nemligen, att ses procents afdrag genast vid försträckningens utbetalande innefattar högre ränta än sex procent. Skulle nu, enligt Komiténs förslag, räntan, om ock endast för kreditpapper med högst sex månaders omloppstid, förklaras fri, ligger visserligen följdriktigt deruti äfven frihet att afdraga räntan genast, att utsätta vite för försummad förfallodag, och att på räntan beräkna eller uppbära ränta, äfven om skuldebrefvet. ej förnyas; men ockret, som väl icke förlorar sin moraliska neslighet genom att förklaras strafflöst, skulle på detta sätt vinna ett synnerligt understöd vid valet af sina medel och dessutom genom räntans afdragande på förhand i många fall väsendtligen kunna minska verkan af den hjelp, gäldenären genom försträckningen önskar erhålla.
Den obetydliga förändring Utsk:t här före slagit, i afvikelse från K. Propos., grundar sig på de anmärk - Den 18 September. 385 anmärkningar, som, vid §:ns återremitterande, på detta rum gjordes mot densamma. Jag förmodar derföre, att Utskds förslag skall vinna det Högloll. Ståndets bifall, hvarpå jag anhåller om propos. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos. , blef Utsk:ts förev:de hemställan af R. o. Ad. bifallen. 8:de kap. 1, 4, 5, 6. 11 och 27 §§:ne; 9:de kap. 1, 4, och 7:de §§:ne samt 8:de §:n; 10:de kap. 1 §:n 1 mom:t och 3:dje §:n samt 1 Ottie §:n. Utsk:ts till andra Riks-Stånd gjorda inbjudningar lades till handlingarne. Utskds till andra Riks-Stånd gjorda inbjudningar lades till handlingarne. 21 :sta §:n. Utskds hemställan bifölls. 13:de kap. 6de §:n. Utskds till andra Riks-Stånd gjorda inbjudningar lades till handlingarne. Utskds till andra Riks-Stånd gjorda inbjudningar lades till handlingarne. H. Exc. Hr Fril). De Peer: Uti förev:de mom. är fråga om stral! lör dråp, begånget under förmildrande omständigheter, men likväl med fullt uppsåt att döda. Alt nedsätta straffet för ett så beskaffad! brott till ett minimum al 4 år, synes mig redan i och för sig vara betänkligt, och än mera i förhållande till straffen för andra brolt, hvilka icke kunna anses vara af den svåra beskaffenhet som det nyssnämnda. Jag anhåller derföre alt R. o. Ad. måtte afslå inbjudningen och vidblifva sitt förra beslut, enligt hvilket, i öfverensstämmelse med K. M:s Propos., minimum bestämdes till sex års straffarbete.
Det måtte väl icke ligga någon obillighet deri att han för den rörelse, på hvilken han sjelf förtjenar, skattar till det land, der rörelsen utöfvas. För att med visshet kunna utbekomma denna afgift, har man måst vidtaga den åtgärd att låta afgiften erläggas genast vid ankomsten till landet. Denna afgift kan icke heller lämpas efter vidsträcktheten af rörelsen, emedan detta icke är på förhand kändt. Man har derföre måst taga en afgift, som man ansett vara i medeltal någorlunda billig. Om icke rörelsen medförde inkomst, är det klart att sådane resande icke skulle hafva tilltagit, emedan redan blott resan är förenad med ej obetydliga kostnader. KammarRätten har i sitt Utlåt, anfört att en dylik rörelse, utöfvad här i landet, syntes vara af beskaffenhet att bevilln. derför borde erläggas; och denna åsigt har Bevilln.Utskrt gillat, samt äfven i det sednare Betänk:t vidhållit, hvarförutan 2:ne RiksSt. antagit Utslcts förra förslag. Då hos R. o. Ad. någon annan erinran emot förslaget icke vid ärendets förra behandling härstädes blifvit framställd, än att man ville hafva kontrollen på de s. k probenreuter närmare bestämd, kan man således antaga att sjelfva grundsatsen är att anse såsom af 3 Stånd godkänd. Jag skulle äfven tro, att sådane skäl icke blifva förebragte, som kunna verka ändring i Utsk:ts förslag, hvarföre jag anhåller att detsamma måtte' bifallas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yttrats dels bifall till Utsk:ts Den 25 Augusti f. m 237 förslag och dels att detsamma måtte godkännas med den förändring, att i st. f. de af Utsk:t föreslagna bevillmgs-beloppen, 100 rdr och 40 rdr, samma belopp, som f. n. äro stadgade, eller 5 0 rdr och 20 rdr, skulle uti §:n införas; hvarefter H.
Transumt ak Riksens Högloft..'Ständers Stats Utstötts Protocolls Utdrag af den 14 Augustt 180g, angäcnde Inrikes Läns uptagande. — Dcsia enie förcftagne satt till penningars an skaffande, anser Stats-Utstottet dock icke böra begagnas widare eller längre, än under nu warande Riksdag, och af cn Ultimat-Termin af en Mänad, ester kungörelsens ut - Den 6 April» lyr utfärdande härom, bör utsättas, inom hwilken Länet pä heste willkor icke emottages? —' Dcruppä gjordes den inwandning, att ett sädant Län system ställe stada Naringmne och Industrien genom rubbande af cnstildtas Löne - tillgängar. Delta bestvarades af Stats - Utstottet igenom följande, af dcn 9 September samma ar, Transumt af Riksens Högloft. Ständers SratSUtstötts Protoevlls Utdrag af den 9 September 1309, angäende samma amne, — Dä dcn af Stats - Utstottet föreflagne korta tid af en mänad fastsialsis till antecknings - termin, med förbin» belse, att den tecknade Summan stall inom manadens stut wara lefwcrcrad, sä ar det ej deraf att befara nägon olä« genhet för Närings - Idkare, Jordbrukare eller Fastig etsägare, emedan troligen intet Capital, i sadan wäg place^ rädt ar sialldt pä sä korrt uppsägnings tid, Dch efter detta Utskottets swar blcf proicetet af Högloft. Nidderstapet och Adeln gilladt, men i de andra Stän^ ben förklarades, det böra blifwa hwilande till dest den Allmänna Finanee-planen kunde pa samma gang komma under öfwerläggning. Det war sedan Utstottet ätcrfätt sitt första project j detta ämne, som Utstottet af de gjorde Anmärkningar, och i synnerhet af Friherre UUjencrsnr^
JNJo 61, i anledn. af väckta motioner, att s. k. rusthålls-visitationer icke må anställas oftare än två gånger om året, samt om nedsättning i det hitintills bestämda mål å manskap och hästar, sorn vid cavalleri-regtten antagas. Hr Lind af Hageby, Carl Aug: Jag skulle anhålla, att H r Frih. o. Landtm, behagade låta Hr Ridd.Secretm upplysa huruvida delta mål förevarit i de öfriga 3 Stånden, och om det är kändt hvad de derom beslutat. Underh Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse från något af RiksShn ankommit, huru detta mål hos något af dem blifvit afgjordt. Uppå derefter framställd propos., blef Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts utlåt. N:o 6i af R. o. Ad. bifallet. Likaledes biföll R. o. Ad., vid förnyad föredragning, Allm. Besvärsoch Ekon.Ulsk:s den 27 sisth Juni på bordet lagda betänk. N:o 62, i anledn. af väckt motion, att H. K. H. Prins Carls Palais måtte öfverlåtas till ett national-museum. Remitterades till StatsUtsk. Hr von HartmansdorfFs, Aug., den 27 sisth Juni på bordet lagda motion, att, i händelse nu gällande skjutslega blefve förhöjd, tillökning i lönerna måtte beviljas vissa embetsoch tjenstemän. Upplästes ankomna prot.uldr. frän de öfriga RiksSttn, nemi. lian PresteSt. af den 17 och 27 sisth Juni, samt den 1 dennes, från BorgareSt. af den 27 sisth Juni, samt från BondeSt. af den 20 sisth Juni. Lades lill handlingarna. Den 4 Juli. 323 Lndes på bordet nedannämnda från Utskln inkomna belänktn och ii 11 å t: ti, nemi. från StatsU tskottet:
Då man vet ali denna för Sverige så dyrbara ö hufvudsakligen försvarar sig med sin egen befolkning, och då det nyss blifvit uplyst att denna befolkning sjelf lagt sig till munderingar, hvilket tyckes bevisa att en stigande militärisk anda och esprit hos den är väckt, så tyckes det väl icke vara för mycket att bevilja en så obetydlig anhållan, som den, hvilken här blifvit framstäld. Jag anhåller derföre för min del om återremiss och är fullt öfverlygad om att ifall StatsUtsk. närmare hade kändt till förhållandena, så skulle dess yttrande hafva utfallit helt annorlunda. Frih. Åkerhjelm: Jag hemställer till de Hrr, som yrkat ålerremiss, huruvida det vore möjligt för StatsUtsk. att kunna feslämma hvilken slitniogs-ersältning rättvisligen bör tillkomma Gottlands National-beväring. StatsUtsk. kan icke utan föregående utredning af vederbörande myndighet bestämma huruvida ersättningen skulle beräknas till 3, 4, 5 eller 6 sk. om dagen, och som jag hyser mycket tvifvel om att något resultat genom en återremiss kunde vinnas, anhåller jag om bifall å denna punkt af Betänk. Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredr. Nils: Mig veterligen har ingen anmälan till K. M. i detta hänseende blifvit gjord. Jag kan icke påminna mig huruvida Gottlands National-beväring uti sin 136 Den 19 April f. m. konvention liar denna rättighet sig tillförsäkrad, men det skulle förefalla mig underligt alt, om de hafva denna rättighet, de icke derom gjort anmälan. Hafva de denna rättighet, så behöfves ingenting annat än ali sådant anmäldes hos K. M.,som då säkerligen behjerta:- detta förhållande, och då behöfves icke något serskildt anslag, hvar^ före jag förenar mig med dem som yrkat bifall till denna punkt. Hr Bildt: Den beräkning Frih. Åkerhjelm omtalat är mycket t lätt gjord då man känner hvilken slitnings-ersättning för skjortor, strumpor och skor, som till den allmänna beväringen belalas. Gottlands Nationalbeväring har obestridlig rätt att fä lika stor slitningsersättning som den öfriga beväringen, enär sådant är densamma uti dess konvention lillförsäkradt.
När fråga var om inköpspriset af fastigheter på landel, då yrkade llr von Hartmansdorff tvertom, att dessa 5 proc icke skulle läggas till grund för taxering af jorden efter nuvarrde BevillmsFörordn. utan att endast en ransakning af hvad jorden verkligen skulle vara värd, måtte komma att ske. Att endast Hr von Hartmansdorff sjelf och icke R. o. Ad. skulle önska, alt 5 proc. af all inkomst malle utgå, tager jag för gifvet, ty då B. St:r vid förra Riksdagen skrefvo i början af sin Bevilln:s-Förordn. att en bevilln. af k,900,000 R:dr skulle utgå och om man då hade tillagt att 5 proc. af ali inkomst i landet skulle utgå, så vore det mycket lätt alt bevisa, att om 5 proc. af all inkomst verkligen ulginge, sä skulle denna summa upgå till 8 millai st. f. knappa 2 milla1, och sålunda ett öfverskott af öfver 6 milhr om året ingå till Statskassan. Att ingen har åsyftat detta, torde vara klart och det är derföre som jag säger, att när man skrifver att man icke vill hafva mer än 2 milhr i bevilln., så vore det orimligt att på samma gång säga att man vill hafva 5 proc. af all inkomst, och jag kan icke gifva min röst för att man skall utskrifva mer än man vill hafva. Jag ber om förlåtelse att jag så ofta återkommer till dessa 5 proc., men det är deruti, som grundfelet för hela Bevilln:s-Förordn:n ligger, och jag nödgas derföre återkomma dertill ännu ytterligare. Hr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas har nu tydligen ådagalagt, att största antalet af Svenska medborgare icke betala 5 proc. af sin inkomst i bevilln. Han borde väl då vara nöjd och ej vidare åberopa ett förment missförhållande, som för de Hesta medborgare redan uphört. Gr. Sparre:
Sluteligen anhåller jag vördsammast att Betänkandet, jemte dessa anmärkningar måtte blifva till LagUtskottets åtgärd remitterat samt med de öfrige RiksStånden Communicerat; hvaröfver jag utbeder Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef OeconomiaeUtskottets Betänkande af Ridderskapet och Adeln gilladt, samt Herr Oxehufvuds Memorial till Lagutskottet remitteradt. Föredrogs å nyo StatsUtskottets under N:o i3a afgifne, och den 7 dennes på bordet lagde Yttrande öfver gjorde anmärkningar vid dess Utlåtande, angående Arfvoden och Tractamenten för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cancelliet’ och Vaktbetjening. Grefve Posse> ClaiiSj Fredric: Då jag liar 410 Den 11 April. anledning förmoda, det de af Ståndet, hvilka såsom Ledamöter i StatsUtskottet öfvervarit denna fråga, af delicatesse icke velat tillstyrka att RiddarhusFiscalen må af StatsMedlen erhålla Dagtractamente under Riksdagen, och jag har hört alt BondeStåndet redan skall bifallit att berörde Tractamente äfven för RiddarhusFiscalen må af RiksdagsMedlen utgå; så får jag hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle linna lämpeligt att med pröfningen af detta ärende finge anstå intilldess de öfrige RiksStånden deruti fattat deras beslut, samt att Betänkandet således måtte till nästa Plenum få hvila på bordet. Som flere Herrar Ledamöter hördes instämma uti Grefve Posses berörde anhållan, blef densamma af Ridderskapet och Adeln bifallen. Till pröfning företogs StatsUtskottets under N:o 135 afgifne, samt den 8 dennes på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid dess Yttrande, angående indragning af TalemänsTafflarne. Friherre Cederström, Jacob:
Maj:t härom i nåder befallt, samt Riksens Ständer och deras Revisorer önskat och yrkat, hos Eders Kongl. Majit i underdånighet föreslå följande: i:o. Alla förändringar uti elen nu gällande ordningen för Uppbördsoch Redogörelse-Verket, äskade såsom vilkor för ett Riks-HufvndBokslut efter framledne Stats-Commissarien Widegrens i lifstiden uppgifne method, inställas tills vidare. 2:0. De nu afslutade Riks-Hufvud-Böcker efter bägge methoderne, remitteras till Kammar-CoIlegii och Kammar-Rättens utlåtande, i afseende på förtråde dem emellan i syfte och form, till hvilket förra hörer: huru mycket som kommer till redovisning, eller fullständigheten; Revisorers Berättelse. 187 huru snart det kan bringas i sammandrag, eller hastigheten; och huruvida arbetet, genom sjelfva afslutningssåttet, controllerar Special -Råkenskaperne, och som redogörelse för sig år verificeradt och controlleradt af desse, eller säkerheten. Till den sednare eller formen hörer: fattligheten för ögat och begreppet, såsom följd af en systematisk ordning, vidtagande i den första detaillen och underhållen anda igenom till sammandraget, jemte afseende på det mer eller mindre arbete, som verkställigheten påfordrar; särdeles i fråga om medverkan genom sådant arbete af Tjenstemånnen i Provincerne. Till formen hörer ock vidare, uppställningens enkelhet, och att hvarje amne, utan sammanblandning med något annat, hvarken af tid eller sak, blir ett helt för sig, och såsom sådant, eller eget resultat, öfverdrages i den generella taflan, på en enda rad, att der beskrifva sitt innehåll och sin verkan. 3:0.