Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delin fästat uppmärksamheten vid det af komministern J. W. Beckman under bearbetning varande samt till en del på tryck utkomne arbete, under litel: »den nya Sven»ska Psalmboken, framställd uti försök till Svensk Psalmhistoria», samt derjemte anfört, att de delar, som af arbetet utkommit, vittnade om vidsträckt forskning, noggran undersökning, redig och klar framställning samt uppdagande af en mängd inom fäderneslandet förut ej kända litterära och kyrkliga, serdeles liturgiska förhållanden; att detta arbete, som af Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien serskilde gånger blifvit på det mest fördelaktiga sätt förordadt, för dess fullständighet och kritiska behandling egde ett stort värde, och vore af serdeles betydelse för 4 Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 71. svenska kyrkan, som genom detsamma skulle finna en förut saknad reda på det verkliga ursprunget och den fortgående utbildningen af sina andliga sånger; att likväl detta arbete, ehuru innehållande värderika föremål äfven för den lägsta bildningsgrad, endast kunde påräkna en ringa afgång, emedan det för sin vidd komme alt falla sig nog dyrt; att visserligen, till underlättnad för komminister Beckman vid arbetets utgifvande, Kongl. Maj:t bifallit, att derutaf skall för statens räkning inlösas 24 ark af 200 exemplar efter 4 sk. brko arket, men att denna uppmuntran icke vore tillräcklig, enär för hvarje häfte han sjelf af egna medel måste tillskjuta och ligga i förskott för ett belopp af minst 333 r:dr 16 sk. tuko, oberäknadt ersättningen för de omnämnde 200 exemplaren; och hafva motionärerne, för att befrämja utgifvandet af ifrågavarande arbete och förekomma dess afbrytande, föreslagit, att hvarje kyrka i riket måtte inlösa ett exemplar af detsamma, hvilket förslag motionärerne ansett desto hellre böra vinna bifall, som man nyligen icke tvekat att förorda en sådan åtgärd i afseende å en Psalmbok, åtföljd af en med siffror tecknad koral, hvars åstadkommande erfordrat högst ringa möda, och hvars ändamålsenlighet vore ganska problematisk.
Vanligen anser kammarrätten, att landsh:r med bostäder skola betala i bevilln. lika mycket, som dem, hvilka åtnjuta hushyreersättning, som uppgår till 400 r:dr. För desse betalas väl bevilln., men de, som äro för sedde med bostäder, mäste vidkännas bevilln. för hvad de icke lall. ty om jag afräknar ofvannämnda reparationskostnader, hvilka vid taxeringen icke få afdragas, så återstå 200 r:dr, och jag måste således betala bevillning efter 400 r:dr, ehuru jag endast åtnjuter 200 r:dr. Jag förnyar min begäran om återremiss. Gr. Hamilton: Jag kan icke neka, att det af Hr von Rosen anmärkta förhållande inöebär en obillighet, ocii jag skulle således icke motsätta mig en ändring i del afseende!, i händelse jag kunde infinna något medel lill afhjelpandel af den anmärkta olägenheten; men det synes mig åtminstone tydligt, att bland extra ordinarie inkomsterne skall upptagas beloppet af hushyresersällningen. Hvem skall bestämma detta värde? Otvifvelaktig! löulagarne. Befinnes detta värde för lågt, äger laxerings-comiléen att böja det. Om således en löntagare anser sin hushyra värd 400 r:dr, men reparationskostnaden uppgår lill 200 r:dr, sä förmodar jag, att denna löntagare icke uppgifver hushyresersällningen lill högre belopp än efter afdrag af reparationskostnaden; och om han styrker, alt reparalionerne varit behöfliga, tror jag, att någon domstol icke rättvisligen ålägger honom bevillning för hela beloppet. Skulle ett stadgande kutma införas, som fullkomligt motsvarade Hr von Rosens önskan i detta hänseende, mäste äfven bestämmas, hvilka reparationer få afdragas å den uppgifna hushyran, och derjemte föreskrifvas en mängd kontroller, som jag anser icke lamp - Den 8 April /. m. fil ligen böra hafva sin plats i en bevillmsförordn. På dessa skäl anhåller jag om bifall till denna § i betänk. Hr von Rosen:
M.‘s disposition af blifvande öfverskott på statsverkets inkomster. StatsUtsk:s förslag till reglering af de jo hufvudtitlarna och allmänna indragningsstaten uppgår till en total summa af g,604,170 r:dr; Jnen när derifrån afdragas utgifter under 2:dra, 4-'de, 6:te och io:de hufvudtitlarna till ett sammanräknadt belopp af 48,722 r:dr 28 sk., som innefattar endast omflyttningar och betäckes af motsvarande inkomster, egentligen till g,555,447 r:dr 20 sk. Denna summa skiljer sig ej betydligt från den, som K. M:s nåd. propos. upptager; men utslaget af statsregleringen på det hela är dock mycket olika emot hvad K. M. funnit skäl att af R. St. äska. StatsUtsk. har nemi. bland de årliga utgifterna på stat under 3:dje och 4;de hufvudtitlarna till nedsatt belopp uppfört åtskilliga summor, dem K. M. dels ansett kunna genom den begärda dispositionen af öfverskotten bestridas, såsom tillökade anslagen för exerciscompagnier, armecns vapenöfningar och flottans exercis, dels föreslagit att genom extra anslag för en gång betäckas, såsom kostnaden för fyr-och ^åkinrättningens iståndsättande; och när dessa summor, utgörande tillsammans 7g,333 r:dr 16 sk., afdragas från den af StatsUtsk. beräknade totala utgiftssumma, g,555,447 rtdr 20 sk., återstå för riksstaten g,476,1 >4 r:dr 4 s^-, eller om man för jemnförelsen med K. M:s propos. ytterligare afdrager de 33,ooo r:dr, hvarmed StatsUtsk. af egen berömlig omsorg til lök t g:de hufvudtiteln, endast g ,44-^,r 14 i;dr 4 s^-> eller 154,66g r:dr 46 sk. 6 r. mindre, än den K. propos. innehåller.
Gubben Henrik Sylvander och hans son Kristian, hvilka hvardera kunnat krossa tio sådana män som den gentlemanslike Veaugrand, togo en af sin patrons snällseglande kosterbåtar och begåfvo sig ut på sin äfventyrliga färd, väl försedda med proviant, tvänne sablar och en gammal muskedunder, de senare sakerna väl gömda, ty det var endast den sluge gamle lurendrejaren som anade resans vådlighet: alla andra trodde att om tvänne sådana sjöbussar som Sylvander, far och son, blott visade sig, skulle det icke stort mera behöfvas för att få fast brottslingen, om han hittades. Båten var nu på färd, och gubben Sylvanders vanda öga hade ej spejat länge, innan han vid norra Helsön (en mil från staden) fick sigte på den välkända speljakten och dess egare, stående der helt ogeneradt med sin dubbelbössa i handen och putsande låset. De bägge lurendrejarne förstodo sig något på ett sådant der skenbart lugn och nalkades helt menlöst under sakta rodd. Det var gamle Henrik som först tog till ordet: ”Tjenare på morgon, herr Veaugrand! Skulle det vara möjligt att få låna lite vatten – vi ha legat på fiske hela natten, så att det tagit slut.” ”Ah, mon dieu”, svarade Veaugrand muntert på sin rådbråkade svenska, ”jag hafva brännevin, vattén, porter – kanske monsieur Henri vouloir hafva lilla glas de porter?” ”Tackar, som bjuder!” svarade Sylvander och gjorde min af att lägga om bord. ”Non, non, goda monsieur Henri, porter vara bara min behof – bjuda i misstag ... Monsieur Sylvan nu resa sin väg. Jag laddat min bössa för sjöfågel, men kunna af våda skjuta gammal Henri och med andra pipan monsieur Chrétien.” Härvid sigtade fransmannen på dem, och gubben Henrik fann för godt att draga sig tillbaka. ”Kristian”, sade han till sin son, då de kommit ett litet stycke bort, ”detta duger icke – fransman är slug. Men vi kunna lura honom på annat sätt.
Handelsbetjent, vid namn Jacobson jemte en Orgelnist vid namn Adler,' af hvilka Adler egt stor färdighet i rilkonsten, samt vid det sednare tillfället tvänne Artister, vid namn Darell och Södergren. Af desse personer är den ena, eller Jacobson, genom Kongl. Maj:ts Kådiga Utslag af den \/y September i838 , med förskoning från dödsstraffet, hvartill han skyldig förklarats, dömd att umgälla sill brott med ärans förlust, 2 timmars halsjern, 4° Par SP® samt lifstids arbete å fästning. Den andra, eller Adler, är under ransakningen afliden; hvaremot den tredje, eller Darell, lyckals att på llygten sig begifva; Och var målet angående den fjerde, eller Södergren, vid afgifvande af Fiscals-Embelets Berättelse, den 3i nästlidne Augusti, ännu beroende på Kongl. Majrts ocb Rikets Svea Hof-Rälts pröfning.
Tillkommer det också landshövdingen att genom lämpliga viten eller anställda rest rannsakningar påskynda de mått och steg, som till ändamålets vinnande anses bidraga. Vid verkställigheten av de skyldigheter, som i cirkuläret blivit föreskrivna magasinsförvaltare, kronofogdar och landskontoren, kommer landshövdingen att med sitt biträde understödja direktionens välmenta avsikter för det allmännas bästa samt att med dess kända nit kraftigt tillhålla envar att fullgöra sina åtaganden. Stockholm den 27 april 1819 B W FOCK Följer formulären. A Förteckning på utlämnad undsättnings spannmål på kredit till nedanskrivna nödställda innevånare i N N fögderi B Summariskt sammandrag över avgivna restlängder på de för utborgad undsättnings spannmål år 0000 utestående och till betalning förfallna fordringar vid slutet av år 0000. C 18 års restlängd över allmänna magasins inrättningens utestående fordringar hos nedanskrivna personer i N N fögderi för erhållen undsättnings spannmål från N N magasin, vilken spannmål är till betalning förfallen. D Sammandrag över restlängder på allmänna magasins inrättningens utestående fordringar för utlämnad undsättnings spannmål från N N magasin till nödställda innevånare till betalning förfallna vid slutet av år 0000. Förordning angående vad iakttagas bör vid förekommande frågor om Privilegia Exclusiva för nya i riket förut okända slöjdinrättningar, konster eller väsentliga konstförbättringar. Stockholm den 28 april 1819. Vi har insett nödvändigheten att å ena sidan uppmuntra och skydda den, som använder tid och kostnad på uppfinning eller driver någon okänd slöjd, konst eller konstförbättring och å andra sidan för vissa idkare i redan påbörjade och utövande hanteringar om skydd mot försök att genom uteslutande privilegier beta dem större eller mindre del av deras lovliga näringsfrihet. Därför förordnas följande: 1: o Den som uppfunnit eller här i riket först verkställt någon ny slöjdinrättning, konst eller konstförbättring och vill ha uteslutande privilegium, att begagna på viss tid, ansöker därom till Kommers Kollegium. Skulle det visa sig att sådan verksamhet redan finns, avslås ansökan. Kollegiet gör noggrann undersökning om de utan någons förfördelande kan bevilja ansökan, varefter Vi vilja Oss i nåder utlåta.
Densammes denna dag väckta motion, om uppförande å allmänna indragningsstaten af ett årligt anslag af 150 R:dr Banko för förre Garnisons-läkaren å Dalarö fästning P. G. Broman; 13:o Herr Gripensvärds, Jakob Olof, denna dag Väckta motion, om anvisande af medel lill utbetalning af inqvarterings-penningar åt de Regements-skrifvare, som äro i saknad af karaktershus å sina boställen, eller ännu ej fått de för dem afsedde boställen tillträda; 14:o Friherre von Roséns, Erik Gabriel, denna dag väckta motion, om förökadt stats-anslag för Kongl. Musikaliska Akademien. Statsoch Bevillnings-UIskotten: Herr Ekströmers, Carl Johan, denna dag väckta motion, om stats-anslag samt förhöjning af stämpel-afgiften å spelkort, till förmån för Kongl. SerafimerOrdens-Lasarettet. BevillningsUtskottet: l:o Grefve Taubes, Henning Edvard, denna dag väckta motion, rörande kartering af köpe-, byteseller gåfvo-bref, som, innan uppbud skett, å annan man transporteras eller öfverlåtas ; 2:o Densammes denna dag väckta motion, med förslag till åtskilliga ändringar i Karta-Sigillata-förordningen; 3:o Friherre Raabs, Adam Christian, denna dag väckta motion, med förslag till töi ändring i nu gällande stadgande, angående tillverkning af bränvin; 4:o Herr von Emmers, Anders Robert, denna dag väckta motion, om borttagande af tullsatsen lör på svenska tryckta böcker. 96 Prot.-Utdrag den 4 December i856. Banko-Utskottet: l:o Friherre Raabs, Carl Adam, denna dag väckta motion, om försäljning af Tumba pappersbruk; 2:o Friherre Tersmedens, Wilhelm Fredrik, denna dag väckta motion, att minsta valören af de sedlar, som af Rikets Ständers Bank utgifvas, måtte bestäm mas till 5 R:dr Riksmynt; 3:o
Medvetande om dess bristande tillgångar för en så betydande utgift, hafva några dess innevånare, och personer i omgifningen samlat och gifvit enskilda bidrag till en fond för faltighusbyggnad; denna utgör dock för närvarande endast omkring 1,200 R:dr R:mt, — ett testamente efter en förlidet år afliden fru Magge lofvar möjligen omkring 1,500 R:dr samma mynt, men äfven detta är otillräckligt för att bringa förslaget till fullbordan. År 1859 föll efter en hustru Grenqvist, gift med en fiskarborgare derstädes, ett danaarf af något öfver 250 R:dr R int, men för närvarande saknas utdrag af bouppteckningen, hvarföre beloppet ej så noga kan uppgifvas, men att detsamma icke öfversliger 250 R:dr, och skall med det snaraste utdrag ur bouppteckningen meddelas. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 473. 773 Och får jag, i följd af mina bärofvan anförda skäl, anhålla: att delta lilla dana-arf mätte af Rikets nu församlade Ständer anslås lill bidrag till den tillförene samlade fattighusbyggnadsfonden i Waxholm. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 30 November 1862. Joh. Gust. Wassmuth, från Stockholms län. Af Per Östman från Wester-Norrlands län, om anslag till förhöjning i Nämndens s. k. tingsgästningspenningar. Då under de sednare tidernas lopp Rikets Ständer på ett omsorgsfullt sätt omhuldat Statens tjenstemän med förhöjda löneförmåner och domarekorpsen med förhöjd expeditionstaxa synes det icke vara rättsenligl, att Häradsnämnderna skulle för alltid blifva med någon, om ej stor, ersättning för sina resor till och från tingen samt tidspillan under lingen, bortglömda. Redan för långliga tider tillbaka tillerkändes nämndemän ersättning för sina uppoffringar och sin tidspillan, under namn af tingsgästningspenningar, efter hvad jag tror, utgående af Häradshöfdingeräntan, och belöpa sig dessa inom min hemort vanligen till 2 R:dr 80 öre R:mt för hvarje nämndeman per år.
Inom sig ägde att välja en Ledamot för att téten bevista. Bifölls. Härefter företogs voteringen klockan | till 1, och slutades klockan 3: då rösterna sedan en voterings-sedel hade blifvit afta* gen, befunnos hafva utfallit som följer: Ja — 129. Nej — 130. och skulle således alla sedan förra Rik5" dagar på Bordet hvilande Grundlags-fråg°r komma att af Riddeiskapet och Adeln, u°‘ der loppet af denna Riksdag, till afgöra»**0 upptagas. Höglofl. Ridderskapet och Adeln &t‘ skilldes klockan straxt efter 3. In fiHem ProtocolH A. G. Silverstolpe Thorsdagen'den II Maj. Plenum klockan 4 eftermiddagen. Den 11 Maj. e. m. 325 Justerades följande Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofliga Ridderskapets och Adelns Plenum den 11 Maj 1815* S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets, den l3:de April på Bordet lagda, Betänkande, af den LO:de i samma månad, i anledning af Konungens Nådiga Proposition om uppskof med de hvilande Grundlags-frågorna, stadnade Ridderskapet och Adeln för sin del i det beslut, att alla sedan förra Riksdagar på Bordet hvilande Grundlags-frågor komma att Under loppet af denna Riksdag till afgörande upptagas; hvilket beslut skulle de öfriga respectiva Stånden vänligen meddelas. Ut supra. Föredrogs ånyo och bifölls RiddarhusUtskottets den 29-’de Mars på Bordet lagda Memorial rörande Riksdags-vedergällningar för Riddarhus-Kamreraren, Fiscalen samt de Wänne Ordinarie Canzlisterne. Uppå derom, af Herr Spaldencreutz, Ar. Vl<l, väckt fråga, rnmodades Herr af Uhr att ^a till trycket befordra sitt den 8;de den*tes upplasta Dictamen. $ a 0 Dm i1 Maj e, n%l
Slutligen , och i afseende på den säkerhet, Riksens Ständer, enär de förskjutit Fonderne till Allmänna Magazins-Inrättningen, böra å sin sida ega, att medlen användas och förvaltas i den ordning och på det sätt som vederbör , och det tillfälle, Riksens Ständer derjemte städse böra hafva att kunna förekomma möjliga missbruk eller öfverträdelser af de grunder’, som föf dispositionen af desse Fonder blifvit lagde, finna väl Riksens Ständer, att, då Magazins-Inrättniragens Öfverstyrelse erhåller en bestämd Instruk - 6.J % Underdåniga Skrif velter. tion, och denna Öfverstyrelse såsom öfriga All» manna Civila Verk endast eger emottaga Eder Kongl. Majus Nådiga bud och befallningar genom Dess Kans!i-Exp'editioner, i vanlig ordning af vederbörande Stais-Sekreterare contrasignerade , innefattas uti det af Riksens Ständer redan antagna sätt att verkställa granskningen af Verkets Räkenskaper och Förvaltning samt uti de för Riksens Ständers Revisorer i detta fall meddelta stadganden sådane efterrättelser och föreskrifter, sorn äro tillämplige och fullständige deräst Verkets Öfverstyrelse finnes icke hafva rätteligen förfarit eller finnes hafva handlat emot Inrättningens bästa och fördel: Men i en så oförmodad händelse, att vilkoren för penningeanslagens begagnande blefve uppenbarligen öfverträdda och de meddelade
Men det har förefallit Utsk., såsom mig synes på ganska goda skäl, all då högst få laga skiften kunde med den äskade summan åstadkommas, skulle, alla de hemmansegare, som hafva jord angränsande till det skifteslag, som för skiftets verkställande erhållit statsmedel, tro sig äga grundade anspråk att få äfven deras hemman lagda i skiften på Statens bekostnad, hvaraf följden blefve, att inga skiften ägde rum på annat säll än alt Slaten dem bekostade, hvilket åter skulle leda till allt för stora statsutgifter. Derförutan synes det väl också som Gottland ensamt icke kunde äga anspråk deruppå, att dess jord genom Statens försorg lades i skiften, hvarigenom Gottlands jordbrukare bereddes en fördel, som icke tillkommit det öfriga Sveriges jordbrukare. Om Staten i en viss del af Riket åtager sig hela skiftesvei ket, skulle sådant måhända hafva den påföljd, att hemmansägarne i en annan del af landet, hvarest man äfven ville befrämja skiftesverkels fortgång, icke sjelfva ville bekosta några skiften ulan väntade på Statens mellankomst, då de haft exempel på att denna mellankomst å annan ort ej uteblifvit. Jag tror att om Statsverket inleddes på denna bana, så skulle en Den 20 April. 219 oberäknelig statsutgift derigenom småningom npkomma, och derföre har SlalsUlsk., som ansell det vara högst vådligt alt beträda denna bana, afstyrkt K. M:s framställning i ämnet. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om bifall lill Utsk:s (Jtlål. i denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Den, sora har besökt Gottland, har icke kunnat undgå att märka, all denna ö är till sin jordmån ett af de bördigaste landskap Sverige äger. Af denna ö kan göras mycket, om hon behörigen odlas. Men odlingen försvåras derigenom, att ägoblandningen på Gottland är värre än på något annat ställe i riket. Der finnas hemman, som hafva sina ägor kringspridda icke blott inom socknen, ulan äfven utom henne.
M. har nu begärt utsträckning i Bevärings-manskapets vapenöfning och förändring i tiden för densamma. Jag önskar all framgång åt detta förslag, men jag önskar ännu mera, jag önskar att R. St:rs vid denna Riksdag vidtagande åtgärder i ämnet, matte blifva i fullkomlig konseqvens med den år 1812 uttalade grundsats. Jag ville, att de skulle sätta Regeringen i tillfälle att genomföra ett verkligt n a t ion el t försvar. Man säger alt tyngden af ett sådant försvar icke kan af nationen bäras; man säger att nutiden icke får jemföras med forntiden, då hvarje man kunde inträda i Härens leder och då Härens icke utgjorde annat än den manliga befolkningen. Den liden var den fysiska kraften och förmågan att föra vapen ett nödvändigt vilkor för att vara en fri man. Han beböfde den såväl tili eget sjelfförsvar, som för värnande af sitt fosterland. Gerna erkänner jag, att allt sådant icke är så lätt numera, sedan såväl vapen som krigskonst förlorat sin första enkelhet, men rätt ordnadt är tyngden af ett starkt Deri 10 December f m. 541 nationalförsvar icke större än att jag tror den ganska väl kan bäras. Jag önskar visserligen se landet upfy 1 !dt af herrliga skördar, genomskuret af kanaler och jernvägar i alla rigtningar, men hvartill gagna alla dessa herrligbeter, all denna välmåga, om vi icke kunna försvara vårt land. Ingen Svensk lärer väl vilja böja sitt hufvud under utländskt ok, och således mina Hrr! i sambredd med alla beslut, åsyftande ekonomiska förbättringar, böra ock R. St:r åtaga sig hvad som ovilkorligen fordras för stärkandet af vårt försvar. Vi hafva sett oss förelagdt ett stort förslag i fråga om våra jernvägar, enl. hvilket ett helt nät skulle öfverdragas landet. Ett så omfattande förslag har kanske ingen annan nation varit i tillfälle alt på en gång antaga, och jag önskar detta förslag all möjlig framgång, men, . såsom jag nyss nämnt, att samtidigt dermed R. St:r måtte åtaga sig de upoffringar landets försvar kräfver. Tvänne sådane beslut skulle blifva värdiga minnesvårdar öfver 1856 års Ständer. Hr Ribbing, Arvid:
Denna företagsamhet anser han vara större på norra sidan, och han har som skäl anfört att Diligenserna gå på norra stranden af Mälaren. Jag vill fästa upmärksamheten på att, som vi veta, under sommaren Diligensen inställer sina turer, emedan der icke finnes resande, ty de föredraga ångbåtarne, och att således den enskilda företagsamheten, åtminstone under sommaren, icke funnit sig upmuntrad af många resande på norra vägen. Hr Gr:n har vidare yttrat i afseende på vägens rigtning, att man haft exempel på huru vägarne i fremmande länder till en början blifvit anlagda krokiga, och derpå anfört, att vägen mellan Rrtissel och Paris först lades krokig och derpå rätades. Jag får då' nämna, att denna väg är byggd af enskildt aktiebolag, och icke på Statens bekostnad, utan bolaget har D en 6 December f. m. 42ft lagt vägen i den riktning, som var lämpligast för dess inkomster. Helt olika är förhållandet med en jernväg, som bygges af Staten, då en mängd andra omständigheter böra tagas i betraktande. Om Hr Gr:n vill se de krokigaste jernvägar, som man kan tänka sig, så bör han se på kartan öfver jernvägsnätet i England, der han finner de besynnerligaste figurer, emedan alla jernvägar der äro byggda af enskilda personer. Hr Gr:n låter Upland och Westmanland framstå såsom ett slags martyrer, emedan de betala så stora statsbidrag; men då Gr:n talar om Upland, tror jag att han menar både Stockholms och Upsala län; dervid är att märka, att då, enl. det ena förslaget, Upsala län får en betydlig del af jernvägen och Stockholms län nästan ingen, så får, enl. det andra, Stockholms län mera jernväg och Upsala län mindre. Likväl är att märka, att Stockholms län är både till areal och folkmängd större än Upsala län, och i afseende på statsbidragen förmodar jag att Stockholms län är i samma proportion som Upsala län hårdt beskattadt. Vidare har Gr. Sparre talat om huru den allmänna meningen alltid uttalat sig för den norra vägen, och i sammanhang dermed har en annan talare yttrat, att det är en nyhet, denna vägs läggning genom Södermanland.
Sr ganska olika tryckande, dels i förhållande till större och mindre fodertillgång, dels och i synnerhet till de Räntegifvande Hemmanens mer eller mindre aflägsenhet från lefvereringsstallena, och Riksens Ständer anse för en pligt, att I möjligaste måtto jemna de skattdragandes bördor, hvilket i förevarande fall kan åstadkommas, utan egenteliga olägenheter och med ringa uppoffring å StatsVerkets sida, hafva Riksens Ständer beslutit, att de Räntegifvare i UpsalaStockholmsSödermanlandsoch VestTiianlands-I>än, hvilka hittills in natnra lefvererat de deras Hemman ålagde Hö- och| Halm-räntor, antingen till E. K. Mits Hof-Stall, i Hufvudstaden , eller för Hof-Stallets räkning, på anviste ställen, skola hädanefter derifrån befrias och derföre erlägga lösen , efter rnarkegångspris; I sammanhang hvarmed Riksens Ständer} i underdånighet anhålla, att E. K. M., efter vederbörandes hörande, i Nåder täcktes bestämma den försel ersättning , som Räntegifvarne kunna finnas böra, jemte lösen efter markegång, till Stats-Verket erlägga; Och hafva Riksens Ständer, som jemväl beslutit, att Kongl. Hof-Stallets förrut bestämde behof af Hö och Halm, till den del, som icke genom Arrende ingår, äfvensom Hafran, hvilken hittills ifrån Kongl. Allmänna Magazim-Inrättningen, till ett ganska högt pris, Underdånigt! Skrifvtlser. erhållits, må, genom E. K.