Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 90,630: — » husgerådskammarens personal och dagsverken » 11,500: — » underhåll af silfver, koppar, porslin, glas och linne » 6,000: — » » af Kongl, klädkammarens effékter » 400:'—^ Summa Runt R:dr 108,530: — årligen, förutom 77,800 R:dr Runt pa en gång eller fördeladt pa flera är till komplettering och omarbetande af Statens silfver och koppar samt inköp af porslin, glas och1 linne. Härförutan har borste Hofmarskalken underdånigst öfverlemnat till Eders Kongl. Majrts nådiga bepröfvande, huruvida icke, i likhet med hvad i förra tider egt rum, Stateii börde egä ett visst antal hästar, åkdon, selar, sadlar m. m. och att ett bestämdt anslag till dels uppsättning dels underhall häraf skulle begäras, med vilkor, att hela denna uppsättning alltid skall odelad tillhöra Hans Maj:t Konungens hofstall, samt vid hvarje thronombyte afl em nas i fullgodt skick. Med öfverlemnande af denna underdåniga framställning, har Riksmarskalks-embetet i underdånigt memorial af den 12 sistlidne Juli för egen del yttrat: att då det icke vore möjligt Bill. till R. St. Prat. 1862—1863. l:a Sami. l:a A/d. II 10 Bil. 6 till Kongl.
Man skulle äfven lätt kunna komma på den tanken, att här menas alla de tillfällen då Regenten är hindrad, antingen hindret upkommer af sjukdom, hans vistande utrikes, eller af en blott tillfällig frånvaro inom någotdera af de förenade rikena. Detta tror jag väl icke hafva varit Gonst.Utsk:s 10-en % Äpril f. tb. Triöning; utan meningen har troligen varit den, att mom. endast skulle afse de tillfällen då Thronföljaren af en vistelse i Norge eller utom Stockholm, men dock inom Riket, vöre hindrad att omedelbart öfvertaga Styrelsen. Något klart uttryck af denna mening finner jag dock icke i ordalydelsen, och anser denna således, om mom. skall qvarstå, tarfva någon rättelse i uttrycken; men helst önskar jag att hela mom. måtte Utgå. -Jag tror icke det kan vara behof]igt att stadga något särskilt om Regeringen för de få dagar som kunna förflyta i de fall som här äro i fråga. Då det alltid är svårt alt härom lemna bestämda, tydliga och fullständiga föreskrifter, som skulle vara lämpliga för alla möjliga detaljfall, som kunna inträffa, anser jag för min del det vara bättre, att blottställa sig för det i -ett fall icke sannolika äfventyret, att ali Regering under några få dagar skulle komma att de facto ligga nere, än att grundlagen stadgar ett sådant sätt för RiksStyrelsens förande, som skulle leda derhän, ätt under någon tid unionen mellan Sverige och Norge skulle vara de jure uplöst. Ty om Svenska Statsrådet under de i'frågav:de dagarne skulle regera med konungslig makt och myndighet i Stockholm, så skulle Norrska Statsrådet göra på samma sätt i “Christiania, och någon union funnes följaktligen icke under den tiden, hvilket dock är sfi stridande mot föreningens idée, att jag icke skulle önska, del vår grundlag uttryckte en sådan tanke. Jag bör dessutom fästa up•märksamheten på en annan olägenhet, som ett sådant stadgande skulle medföra. Det omfattar äfven ett sådant fall att Thronföljaren vistas i Norge då Konungen företager en utrikes resa eller bl# sjuk, och berättigar Svenska Statsrådet att då föra Regeringen intill dess Thronföljarens regentskap hunnit organiseras, antingen genom hans återkomst till Stockholm eller några Svenska Kådgifvares inkallande till Christiania.
Alla dessa hemlighetsfulla öfverläggningar, om hvad man skall ge den o c h den, detta lisslande och tasslande i vinklar och vrår, detta smusslande i lådor, bakom soffkuddar och på alla möjliga och omöjliga gömställen, när pappa eller bröderna oförmodadt äro öfver en, dessa förtjusande och oskyldiga små osanningar, som man med mer eller mindre väl bibehållen kontenans » smäcker i » sina närmaste, när de — nyfikna och retsamma, som de ibland kunna vara — söka lista ut, hvad de skola få — allt detta innebär så mycket pikant och retande, att man ej skulle vilja vara af med det för något pris. Och så den där förtjusande pinsamma ovissheten, om man själf skall få det där, som man sä rysligt gärna vill ha, och som man själf skjutit fram några lagom tydliga vinkar om både åt far o c h mor. Åh, man afsäger sig minsann inte godvilligt en sådan rikedom af vexlande känslostämningar, af önskningar, aning och hopp, bara därför att de föra med sig en smula besvär o c h hufvudbry. kan man få köpa bäst och billigast i Svenssons fröhandel, Lilla Nygatan 17. På hemvägen kör en ståtlig bagarvagn förbi dem. På bakre gafveln läses C. Risings bageri. Detta erinrar frun o m, att hon vid hemkomsten måste telefonera till nämnda bagerifirma alt de hädanefter hvarje morgon skicka hem ett par af de utomordentligt goda i särskilda papperspåsar inlagda franska bröden, som ett par väninnor så varmt rekommenderat henne. Så är man då hemma igen. Det var minsann en grundlig promenad detta. Men naturligtvis har man ändå glömt åtskilligt. Frun erinrar sig att hon skulle ha varit in till Schumacher, Norrlandsgatan 17, o c h Abr. Lundquist Malmtorgsgatan, o c h herrn att han hade en viktig sak att uträtta i John Bernströms präktiga utställningslokal på Vasagatan. Dessutom skulle han j u köpa åt sin lilla husliga fru gemål en af P. Perssons oöfverträffliga stickmaskiner (tillverkade å J. E. Eriksons mek. verkstad). Men det skall bli en fullständig öfverraskning, så att det är bäst han går dit ensam.
Men jag tror likväl, att antagandet af detta förslag icke bereder någon tidsvinst, utan tvertom tidspillan, ty örn de flesta framställde förslag å hvilka remiss bestreds, skulle inom Stånden upkomma vidlyftiga discussioner och Prot:n inom Stånden blifva digra hvarigenom tid och kostnader för tryckningen af dessa Prof. onödigt förspillas, hvarför jag tror bäst vara att såsom nu låta sådane förslag få afgå till Utsk:n, utan att ett enda ord om dem yttras. Jag anser således att, om detta förslag antages, just de olägenheter, hvilka man velat undvika, tidspillan och kostnad, ovillkorligen skola upkomma, Men ett annat här icke vidrördt skäl förhindrar mig dessutom att bifalla förslaget, nemi. att Const.Utsk. förglömt att föreslå ändring i 44 §:n Riksd.Ordn., hvilken med denna § bort samtidigt ändras^ ty om förevar:de förslag antages, står det i uppenbar strid med 44 §:n, som uttryckligen bjuder, att hvarje allmän fråga skall remitteras till Utsk. och att RiksSt:n icke ega deröfver besluta förr än vederbönde Utsk. afgifvit Betänk, i anledning af hvarje förslag.. På grund af dessa skäl men alldeles icke på grund af Hr von Hartmansdorffs, hvilka enl. min åsigt, äro i fullkomlig strid med grundlagen, yrkar jag afslag å Betänk. Hr von Hartmansdorff: Till vederläggning af Hr Ceder - Den 8 Mars f. m. 117 schölds anmärkn. må det tillåtas mig upläsa 49 §:n Riksd.Ordn., så lydande: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förvisar, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske; dock stånde hvarje ledamot öppet att öfver samma mål sig yttra hvilket hans yttrande äfven skall (ill Utsk. remitteras. Om en genom nmndtligt anförande gjord framställning lägges på bordet bör anförandet till Prot. dikteras och afskrift deraf sednast i nästa plenum till bordet aflemnas.
En person vid namn Carlberg har haft uppdrag, att i Götheborg till undsättning utlemna 73 Tunnor 12 kpr Råg och Korn till ett värde af 833jR:dr och derföre uppgöra liquid, hvarföre bemälde Carl - ( 53 ) Lerg fått sig godtgjorde uppgifne omkostnader med 108 R:dr 4^ sk. 6 r:st. Banco, deribland Tractamente blifvit upptaget för 41 dagar, efter 2 R:dr Banco pr dag. För en anförtrodd befattning att till undsättning utlemna 63 T:r so kpr Råg, 91 T:r a4t kpr Korn, 18 T:r Hafre, samt uppbörd af derföre bestämd betalning, uppgående sammanlagdt till 1977: 10. 8., har äfven Ledamoten i Directionen af LåneContoret i Götheborg, f. d. Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson blifvit ersatt omkostnader med 4oi R:dr \ sk., uti hvilken Summa ingått 184 dagars Tractamente efter 1 R:dr pr dag R:dr 56B. — Papper, pennor och Lack 10: f Summa 401: — 9:0 Enligt LandtRänteriets räkenskaper har Herr Landshöfdingen, emot qvitto, uppburit en Summa af 23,000 R:dr B:co, hvarföre, med undantag af återlefvererade 4200 R-‘dr, redovisning saknats. Och fastän återstoden 18000
Hrr icke mycket befatta sig med att tala ined makarne, som inställa sig inför domkapitlet, utan förhålla sig stilla, Hr Cederschiöld och Gr. Sparre hafva fästat sig mycket dervid, att domkapitlets åtgärder Bro offieiela, men är icke varningen inför prestön, inför kyrkorådet oekså officiel, och likväl vilja icke dessa Hrr borttaga dem. Man har här fästat sig vid’ att själasörjaren är sådan han bör vara; men det är väl icke säkert att så alltid är förhållandet', och äfven om så vore, kan det inträffa, att han är ovän med en eller begge makarne; huru inverkar då hans varning, ehvad den sker inför honom ensam eller inför ett kyrkoråd. På grund af allt detta och då jag icke karn* 80 Den 4 Augusti. inse annat än att genom antagande af LagUtskrts förslag i högst väsendtlig mån äktenskapsskillnad skulle befordras; då detta är ett ondt, som bör förekommas, då förhållandet hos oss är stationärt, så att äktenskapsskilnadernas antal 1833—34 upgingo i medeltal till 121 och samma tal åteifinnes 1855—56 (deremellan bar antalet något förminskats, sällan varit i stigande), samt efter 1856 icke stigit, då jag i öfrigt anser att hvarje lagstiftning icke bör ske delvis, skulle jag icke anse såsom en olycka, om den nuvarande lagstiftningen bibehölles intilldess en mera fullständig revision i den, och andra delar af vår lagstiftning, kunde försiggå; men då jag anser som en förbättring den redaktion, Hr Olivecrona föreslagit och PresteStrt antagit, anhåller jag om bifall till densamma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
Cederström: Jag har begärt ordet, för att bemöta ett yttrande af Gr. Anckarsvärd, deruti han åberopat 1812, 1815 och 1818 årens riksdagar, såsom bevis på behofvet af riksdags sammankallande hvart 3 år. Den värde ledamoten, som sedermera yttrat, att han bevistat många riksdagar och nu redan vore till åren kommen, hade icke bort glömma de anledmr, hvilka vållade ofvannämnda riksdagars sammankallande och som ännu lefva i friskt minne. Sålunda är det bekant, att 1812 års riksdag föranleddes af Europas dåvar. politiska förhållanden; att riksdagen år 1815 erfordrades efter slutadt krig, efter fredens afslutande och föreningen med Norrige, dervid Riksacten absolut skulle uppgöras, samt slutligen, att 1818 års riksdag sammankallades i följd af de privata disconlernas obestånd. Det är kändt, att dessa händelser inträffade emellan 1815 och 1818 årens riksdagar, samt alt R. St. då sammankallades sislnämde år, för att rådslå om sättet att afhjelpa det onda. Samme värde talare har sagt, att om riksdagar oftare sammankommo, så skulle motioner i beskattningsväg och rör:de ekonomiska författningar blifva färre. Månne erfarenheten under dessa 3 urtima riksdagar visat detta förhållande? Den värde ledamotens minne måste jäfva hvad han yttrat om följden af dessa, med 3-årig mellantid, inträffade riksmöten. Så länge vid våra riksdagar enskilda opinioner, beroende af hvars och ens individuella 39S Den 21 September e. m. åsigter om behöfligheten af förändringar, kunna göra sig gällande i lagstiftningen, så länge skola ovillkorligen en mängd mer och mindre väl betänkta förslag uppkomma i den ekonomiska lagstiftningen och beskattningen. Man får dervid draga sig lill minnes hvad i afseende på beskattningen och tullförfattningarne sig tilldragit och hvilket varit af beskaffenhet, att Konungen nödgats afslå största delen. Man har sedermera klagat deröfver, alt Konungen icke antagit Standernes beslut, samt alt Statsråden icke sådant tillstyrkt, men man har icke analyserat huru frågorna varit beskaffade och huru lagförslagen varit uppställde.
Det är nemligen för denna vetenskapsgren ej nog att hafva till sin disposition ett rikt bibliothek; man måste, för att utröna de fysiologiska sanningarne, dels hafva tillgång till en vidsträckt klinik, dels ofta anställa försök med lefvande djur, hvartill veterinär-inrättningen och fiskargången här lemna rikligt tillfälle. Då jag sålunda tror att en sådan lärostol skulle hafva sin rätta plats i Stockholm och icke i Upsala, anhåller jag om bifall till Utskits framställning. Hr Bild 11 För min del tror jag det rätta i denna fråga vara att gå en medelväg, och icke så strängt hålla sig blott till hvad komitén i sitt interimistiska förslag uppfört såsom i främsta rummet nödvändigt; utan äfven fästa afseende vid de utlåtanden, som blifvit af andra kompetenta auktoriteter afgifna öfver detta komiténs Betänk., och hvilka varit för StatsUtsk:t tillgängliga. Då dessa vitsordat nödvändigheten af den ifrågavarande lärostolen, som också icke blifvit af någon egentligen bestridd, tror jag den Kongl. Propositieu böra i denna punkt vinna bifall, hvarvid dock i den blifvande professorns fullmakt bör intagas det vilkor, att han är skyldig underkasta sig den förändrade tjenstgöring, som kan blifva en följd af den medicinska undervisningens omanordning. H. VIII 16 242 I)en 21 Juli f. m. Gr. Hamilton: Man liar motsatt sig det af K. M:t äska de anslaget dels af påstådd grannlagenhet mot K. M:t, för att icke binda Dess händer vid det slutliga afgörandet af den s. k. medicinska frågan, dels ock för att ieke binda K. St. i fråga om vare sig Universitetets eller Medicinska Fakultetens flyttning. Om emedlertid en sådan åtgärd skulle komma att beslutas, torde hvar och en inse, att i förhållande till allt, som skulle behöfva flyttas, den ifrågaställda professionen är en sådan obetydlighet, att den gör hvarken till eller ifrån. Skulle nu R. St. emedlertid afslå K. M:ts begäran i detta fall, så vore det att gifva sig sjelfva dementi, och uppenbart stridande emot de åsigter, R.
Känner vämjelse för Final och har inte lust att skrifva till Lundqvist. Den 13 och 14 likartade anteckningar. K. af G. – Hon – Resan till Sextorp ägde rum den 22 aug., den dag då Karl af G. och Matti B. förlovade sig. Se SB II, s. 347 ff. – min ”lagliga” dotter VB åsyftar förstås Matti. VB har aldrig varit särskilt förtjust i sin författarkollega Alfhild Agrell. Ölsupa var ett slags välling bestående av mjölk, vatten, mjöl, salt, svagdricka, ingefära och socker. Soppan skulle vispas och serveras med fradga. Episoden måste ha utspelats i Vetteryd, se SB II, s. 340 f. De inblandade är Ola Hansson och Sigrid Kruse. – styre, dial. Om Georg Brandes se nedan not 25. Knut Ola VB är mitt uppe i intensivt arbete med Fru Marianne. I sept. har hon varit sjuk. Företalet till sin 1885 utkomna roman Fra Kristiania-Bohêmen inleder Hans Jæger så: ”Jeg ved, at denne bog er et monstrum af en bog – literært som socialt. Men desværre, den måtte bli det i begge henseender.” Boken beslagtogs samma dag som den kom ut, och i april 1886 dömdes Jæger till 80 dagars fängelse på vanlig fångkost och böter på 80 kr, och boken konfiskerades. Efter överklagande och ett lysande försvarstal i Høyesterett fick Jæger straffet mildrat till 60 dagar. Domen motiverades med att boken innehöll obscena avsnitt samt att Jæger gjort sig skyldig till hädelse. – Jmf not II, 375. Eek är jag-berättaren i Jægers bok. Hilma Hagelbäck, VBs väninna sedan många år. Hon var modist. – I Alexandre Dumas d. y.:s pjäs L’étrangère från 1876 (dansk övers. Den fremmede) spelade Josefine Eckardt (1839–1906) huvudrollen. Om fru Eckardt se även not 81. – A Porta
För närvarande kan jag inskränka mig att yrka bifall till Utsk:ts förslag. Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold: I afseende å denna punkt får jag förklara att jag instämmer med Frih. von Schulzenheim och Gr. De la Gardie, ehuru, att dömma efter R. o. Ad:ns föreg:de beslut, det icke torde tjena mycket till att bär vidare förfäkta jordbruksintresset. Då jag kom upp till riksdagen, hörde jag att jordbruksintresset låg mången varmt om hjertat. Men hur gick det sedan? Jo! i Franska traktatfrågan sade en mängd talare att den skulle verka ofördelaktigt på jordbruket och derföre borde den afslås. Då sedan skjutsen kom i fråga, hade jag äfven Gr. Liljencrants till min motståndare, och i samma ställning stå vi till hvarandra nu. Hvaraf kommer sig då detta? Helt säkert deraf att de af R. o. Ad., som äro jordbrukare, hafva andra åsigter än vi, som icke äro det. Detta påminner om Fredrik den Andre, som icke älskade annan musik än af flöjt, och bland dem ingen annan än sin egen. Jag förenar mig med Frih. von Schulzenheim och Gr. De la Gardie. Frih. Cederström, Rudolf: Med åberopande af historien om Fredrik den Andre, tror jag att det äfven hos Hr Lagerhjelm finnes något som påminner om flöjten. Jag vill icke här fästa mig vid jordbrukets intresse, utan vid något, som är ännu vigtigare och det är aktning för lagen. Då här är stadgadt ett minimum af 300 kannor, så vill jag icke att tillverkarne skola kunna kringgå denna lag, och detta lä te sig göra, om den nu föreslagna förändringen antoges. Af detta skäl förenar jag mig med Gr. Ljljencrants. Gr. Liljencrants: Ehuru det icke kan vara af stort intresse att höra två ledamöter tala om hvad som icke hörer till saken, vill jag dock med ett pär ord besvara Hr Lagerhjelms anförande. Hvad skjutsfrågan vidkommer, så har jag stridt mot jordbrukets öfverdrifna anspråk att vilja välta från sig Den 14 Maj. i Ion tunga, som sedan urminnes tider hvilat på jorden.
Du ser, huru det ansträDger dem, huru deras handstil förderfvas, och huru deras ögon, som nästan alltid hållas för nära papperet, mattas och synförmågan försvagas. Då vet jag, att du skulle vilja gifva mycket för att kunna draga in på dessa tunga timmar och få rycka ut dem från bok och penna, ut i naturen till fria lekar eller ut i hemmet till praktiska göromål. Jag vet ju, att du vill fostra friska och starka barn åt vårt fädernesland; hvad hade du och de icke vunnit, om t. ex. krian kunnat skrifvas in på en kvart i stället för på en timme och de öfriga tre kvarterna varit fria! Så låt dem då lära sig stenografi, moder, och kräf af samhället såsom en dess plikt, att det skaffar dig tillfällen därtill! Om du skall resa någonstädes, så brukar du ju, där sådant är möjligt, fara på järnväg eller ångbåt och icke gå eller ro. Om du har sömnadsarbete för dig, brukar du ju använda symaskinen, där ej alldeles särskilda förhållanden tvinga dig att sy för hand. I din framtid skall helt visst ej en dag förgå utan skrifarbete; hvarför skulle du därtill använda den långsamma, vanliga skriften och icke kortskrift? Så fråga många af dina systrar, som lärt sig och dagligen använda Arends ' stenografi, genom » din tillgifne bror ». P. S. Ännu en sak! Du vet, att man icke skall uppskjuta till morgondagen, hvad man kan göra i dag, och allraminst bör du göra det nu, då du tänker lära dig stenografi. Ty hvar dag som går, hvarje rad du skrifver med vanlig skrift är en förlust af tid och krafter. Icke som skulle du med ens kunna skrifva stenografi obehindradt; men börjar du i dag, så skall du kanske redan inom en månad kunna börja taga ut af det inbesparda tidskapitalet; börjar du åter först i morgon, kommer besparingen åtminstone en dag senare. Och du har då gjort en förlust, som aldrig kan ersättas, ty den tid, som går ifrån dig, kommer mer ej åter. S.
Domhafvanden, att då den handlingarna bilagda afskrift af gravationsbeviset i fråga icke uti öfverklagade punkten till ordalydelsen öfverensstämde med det koncept, hvarefter det vore utskrifvet, han bestridde rigtigheten af den företedda afskriften, intilldess originalet blefve framvisadt, och hemställde i öfrigt, om, i händelse någon sådan misskrifning, som klaganden uppgifvit, vid gravationsbevisets utskrifvande ägt rum, ansvar derföre kunde drabba Domaren, då skada skäligen icke bort inträffa, enär genom den ifrågakomna förnyelse åtgärden någon dödning af förut meddelade inteckningar icke ägt rum Ryttmästoren von Schewen har i anledning häraf sedermera låtit i Justitie-Ombudsmans-Expeditionen förete ofvannämnda den 1 Maj 1852 utfärdade gravationsbevis i hufvudskrift, hvilken befunnits lika lydande med den afskrift, sorn förut der blifvit ingifven. Vid detta förhållande och då sålunda det af Domhafvanden å embetets vägnar utfärdade betyg, ehvad deri den af honom förmodade misskrifning inträffat eller icke, befunnes vara af ett så missledande eller åtminstone otydligt innehåll, att om dess mening svårligen annat begrepp, än det af Klaganden uppgifna, kunnat fattas, fann Justitie-Ombudsmannen sig föranlåten att, i anseende till den af Domhafvanden i tjernsten ådagalagda vårdslöshet, till följd hvaraf nu omnämnda skada troligen timat. men som i allt fall syntes icke böra utan ansvar aflöpa, emot bemäldte Domhafvande förordna laga åtal; och uppdrog derför i skrifvelse den 9 Februari 1854 åt AdvokatFiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt att lagligen tilltala bemälde Domhafvande, och att sedan ofvanberörda olikhet emellan dennes koncept och den utfärdade handlingen blifvit undersökt, framställa de ansvarspåståenden. hvartill lag och sakens beskaffenhet föranledde, samt dervid efter omständigheterna äfven till ansvar anmärka hvad genom det utfärdade betygets skiljaktighet från konceptet kunde vara feladt; hvarjemte
Riksens Ständer anse deremot icke nödigt; att, på sätt Kammar-Collegium tillika föreslagit, Jordeboks-undervisningen öfver räntepersedlarnes förvandling af trycket utgifves och i Socknestugorne uppslås, enär Allmogen icke saknar erforderlig kännedom härom, eller åtminsto ne tillfälle, att vinna den upplysning, som kan äskås; i öfrigt och då förevarande ämne eger gemenskap med den reglering af Uppbördsoch Kedogörelse-Werket, hvilken med Riks-HufvudBokslutet står i sammanhang, få Riksens Ständer i underdånighet åberopa deras, under den 23 sistlidne October, aflåtne underdåniga Skrifvelse. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Sirifvelser. N:o 285- Uppl. o. godt. hos Ridd o Ad. d. 6 Nov. 1523. PresteStåndet d. 6 — Borgare-Ståndet d. 6 — Bonde-Ståndet d. 7 • Riksens Ständers under d. Skrifvelse, i anledning af vcäkt fråga om ersättning för förlorade ängar rn. m. vid Gräns-regleringen emot Ryssland. S. A. K. Sedan Riksens Ständer» vid sistförflutne Riksdag, på sätt deras den 17 Febr. 1818 aftåtne underdåniga Skrifvelse innehåller, beviljat ett understöd till belopp af 6000 R:dr, för NederTårneå Församling, till uppförande af ny Kyrka och Prästgård, i stället för dem, som likmätigt senaste fredsslutet med Ryssland och den derpå följde Grans-regleringen, fallit utom Svenska Området och för hvilka endast sooo. Rtdr, såsom ersättning från. Ryska sidan, kommit Församlingen till godo; så har Riksdags-Fullmägtigen för Norrbottens Fän Johan Jacob Rutberg, i grund af erhållet uppdrag och uppå anförde skäl, gjort hemställan derom, att Socknen finge njuta någon ytterligare ersättning’ för den förlorade Prästgården, och att ett till Prestgård tjenligt Hemman, som skal! kunna för 1333, Ridt 1 fl sk.