Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett Memorial af Herr Cederskjöld, Pehr Ridd. och Ad. Gustaf, angående nödvändigheten att genom en Realisation omsider stadga Mynt-representativernas värde; hvarjemte Författaren tilläts att communicera sitt Memorial med de öfrige RiksStåndeo. Tilt Banco■ Utskottet : Ett Memorial af Friherre Rudbeck, Alexander Pehr, innefattande det Förslag att alla de under Riksdagen förfallandeDiscont-Lån måtte,utan afbetalningar samt med erläggande af Sex proCents Ränta, få, på vissa, hellst Sex Månader omsättas, med bibehållande af samma Säkerheheter, samt att hädanefter Tolf proCent aldrig måtte få beräknas. Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: i:o Ett Memorial af Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, angående Ofverflödets hämmande och Skrå-Ordningars upphäfvande. 2:o Ett Memorial af Herr Gripenwald, August, angående bibehållande af den nuvarande Bränvins-Pannerymden. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten ■ Ett Memorial af Friherre Cederström, Jaeob, angående en Allmän Näringsfrihet. Deri q 7 December. 490 Föredrogs till remitterande Friherre Staei von Hoilsteins, Corfitz Ludvig, den 18 dennas på bordet lagde Yttrande, angående iaktagaride af de i Landshöfdirige-Instructionen föreskrifne Jurd-ransakningar m. m. och blef samma Yttrande i anledning af Friherre Stael vori Hoilsteins derom riu gjorde begäran samt uppå af Herr Grefven och LandrMarskalken framstäld och af Ridderskapet och Adeln bifalled Proposition, till Stats-Utskottet remitterade Upplästes å nyo och gillades PievillningsUtskottets den 16 dennes afgifne och den ig i samma
Utskottet inser, att dervaran. de locala förhållanden verka svårigheter, som falla Taxeringsmännen och Kronobetjeningen till last tyngre, än i andre mera befolkade delar af Riket, kan Utskottet likväl, enär de skäl, som Bevilln.'Utskottets Betänkande N.-o ii. 17 aom i Utskottets tanka tala för Beredningsoch Taxerings-Comitéernes bibehållande,'måste öfverallt i Landet vara enahanda, och Beskattningsrätten icke lämpligen bör, i olika Provincer, olika utöfvas, destomindre tillstyrka för Jemtland och Herjeådalen några serskilda föreskrifter i detta afseende, sorn det torde få antagas, att Comitéernes sammanträden, utur flere synpunkter, kunna medföra nytta för ortens innevånare, och det i öfrigt bör förmodas, att vederbörande Länestyrelser icke lära underlåta, att, i hvad på dem ankommer och omständigheterna tillåta, ordna Taxerings-förrättningarne med all möjlig uppmärksamhet och omsorg för Taxeringsrnännens och de vid Taxeringarne tjenstgörande Tjenslemäns lindring uti det besvär förrättningarne förorsaka. Hvad dernäst angår förslaget att på en gång förrätta Mantalsskrifningen och Berednings. 'Taxeringen, så, utom det, att den tid af året, då Mantalsskrifningen verkställes, icke är lämplig för Bevillningens bestämmande, äro ock de vid hvardera af dessa förrättningar förefallande göromål så vidlyftige och omfattande, att de, serdeles hvad Mantalsskrifningen angår, ofta hvar för sig fordra flera dagar och således dels Bih, till Riks.-St. Utskottet kan af sådana orsaker icke eller finna skäl, alt understödja den i detta af-, seende gjorda Motion. Detta, .med de hos Utskottet yttrade skiljaktige meningar i ämnet, varder till Rikets Högloft. Ständers bepröfvande vördsamt öfver» lemnadt. Stockholm den 7 Mars 1829. Reservationer.
Inkomster, Stats-Verkets, „ 4—6. „ „ Extra ordinarie, ingående till Riksgälds-Kontoret, „ 47. Institutet för Döfstumma och Blinda „ 321—323. „ Gymnastiska Central„ 325—326. „ Ortopediska 321. „ Teknologiska 285—287. Invalidhusfonden . „ 220—222. Invalid-Inrättningen ä Ulriksdal 222—224. Karantänsmedlen, Kommerse-Kollegii Hufvudbok öfver, „ 141—143. Konsistoriernas Rdkenskaper - . Carlstads Stifts Götheborgs Stifts Hernösands Stifts Kalmar Stifts Linköpings Stifts .. Lunds Stifts Skara Stifts . Strengnäs Stifts Upsala Ärkestifts Westerås Stifts Wexiö Stifts Wisby Stifts Kontroll-Verket Konvoj Kommissariatets Fonder Kopparbergs Läns Afvittringsverk . Korrektions-Inrättningarne , . Bilagan Lit. F. Krigs-Akademiens Räkenskaper , 216—218. Krigs-Kollegii Ar tiberi-Afilelnings Dito för ordinarie statsanslagen „ 144—150. „ extra dito „ 150—168. ” Fortifikations-Afdelnings Räkenskaper för ordinarie statsanslagen „ 168—170. Revisions-Berättelsen. Utlåtandena. Krigs-Kollegii Utrednings-Afdeloings Räkenskaper för ordinarie statsanslagen „ estra dito Krigsrnanshus-Kassa , Wadstena, . Krigsmans-Kassan, Amiralitets , Krigs-Wetenskaps-Akademiens Räkenskaper . Kronans Hus i Stockholm, Öfver-Ståthåliare-Embetets Kanslis Räkning för , Landsböcker, Länens , Landtförs vars-Departementets Kommando-Expedit io Räkenskaper Landtkyrkornas i Skane, Halland, Blekinge oc] Bohuslän Räkenskaper . ... •
| Författningar och lagar, anuå- j ende utarbetande af förslag ! till afhjelpande af de i Justitie-Ombudsrnannens embetsberättelse omförmälda brister i — Bg. 151 Förlag, om närmare bestämmelser i afseende å vissa näringsidkares rätt att ställa underpant till säkerhet för — Bg. 68 Förlagsrätt, angående utfärdande af en författning rörande artistisk eganderätt och — A. 232 P. 57 Förlikningsnämnder. om inrättande af och förslag till stadga för — P. 2 Bd. 94 Förmyndare, angående tillsyn å dess förvaltning af omvudigs egendom, se Arfda-Balken. » angående bestämmande af dess arfvode, se Arfda-Balken. Förmånsrätt, borgenärs i gäldenärs egendom, se HandelsBalken. Förpassning, om upphörande deraf å tullfritt gods mellan svenska hamnar — Bg. 258 Försvarsverket, om ett särskildt kreditiv till fullständigare ordnande af, se Kreditiv. Register öfv. Bih. t. R. St. Ä- » -s p a a D -s. ia. re N:0 35 22 2 7 Sid. 33 Riks-Sfcåndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. w 3T CO Cj 39 7<3 co w a c Ridd. o. Prest eBorgareBondeAdeln. Ståndet. ståndet. Ståndet. Försvarsverket till lands, eller Ivrigs-Collegii afdelningar, om anslagen lill Försäkringsbolag, angående förslag till lagbestämmelser för utoch inländska Förvaltande verken i Stockholm, angående deras utgifters bestridande genom invisningar på räntekammaren, se StatsKontoret. Förvaltningen af Sjöärendena, se Femte Hufvud-Titeln. G. Gardell, angående pension å Allmänna Indragningsstaten åt Anna Gardell, enka efter Lands kamreraren L. I Garnisonsregementenas mathållning, angående anslag till Generalinspektör öfver Elementarläroverk och högre undervisningsanstalter, se Elementa r-läroverken.
Då emellertid Utsk:t i dess nästföljande hemställan sjelft framställt ett botemedel i detta afseende, hvarigenom hufvudsyftet i min motion, ehuru det ej i ord lemnats full rättvisa, dock i sak bör kunna anses tillräckligt befrämjad, må jag icke anse mig förpligtad att framställa något yrkande i afseende å eller emot den nu föredragna punkten, utan endast afgifva den förklaring, att R. o. Ad. må gerna för mig bifalla dess lydelse, då jag tillika finge hoppas, att R. o. Ad. täckes jemväl i sin ordning bifalla det nästpåföljande momentet, som härmed, på sätt jag nämnt, så nära sammanhänger, och hvarmedelst min åsyflan likafullt vinnes. Ofverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan bifölls. Utsk:ts sednare hemställan å sid. 8. Bifölls. Artikeln Fläsk. H. Exc. Hr Frih. De Geer, Louis: Jag har icke begärt ordet för att sjelf inlåta mig i denna diskussion, men då Frih. Gripenstedt, sorn är af sjukdom förhindrad att öfvervara behandlingen af Bevilln.-Utsk:ts nu föredragna Betänk., skriftligen uppsatt sina tankar i ämnet och önskat att desamma måtte komma till R. o. Ad:ns kännedom, anhåller jag att nu få uppläsa detta hans anförande. Härefter uppläste H. Exc. det omnämnde anförandet, hvilket lydde sålunda: Den 21 April f. m. 373 Innan jag öfvergår till de frågor, som i Betänk:t förekomma, nödgas jag göra anmärkning mot det sätt, på hvilket Utsk:t, såsom inledning till sina egna förslag, redogör för Regeringens åtgärd att till ärendets beredning förordna en komité och såsom ledning för dess arbete anvisa den riktning, i hvilken detsamma borde utlöras.
För Ltt nu ej nämna de präktiga bad, som funnos i södra Europa och i Orienten på gamla Boms och Athens tid — och af hvilka den tidens författare gifvit ingå- ende beskrifningar — så voro äfven här i Norden ända tillbaka i hedenhös baden mycket allmännare begagnade af alla folkklasser än nu tilldags — vi syfta då främst på den i forntiden begagnade badformen badstu, hvilken i regel äfven af menige man togs hvarje lördag (lögerdag) för att bereda till en i dubbel måtto renare njutning af hvilodagen. I årtusenden har således badstugubadet utgjort ett af folkmedicinens kraftigaste medel, och dess hygieniska betydelse, som ännu tyvärr allt för ofta underskattas, består i dess stärkande, lifvande och understödjande inverkan på huden med dess viktiga funktioner. Denna betydelse föll emellertid alltmer i glömska, man nöjde sig med att bada kalla bad nå- gorlunda flitigt sommartiden, och på vintern någon enda gång, synnerligast vid de stora högtiderna, ett varmt karbad, vanligen i hemmet. På lan IDUN 102 det brukas så ännu allmänt, och äfven i många tusende medelklasshem därstädes förekommer nästan aldrig ett varmt bad — annat än när doktorn ordinerar det för en eller annan sjukdom! I det närmaste på samma sätt går det till i en del af våra mindre landsortsstäder, äfven i dem som på sommaren äro omtyckta och frekventerade badorter, men där endast en försvinnande bråkdel af » infödingarne » — oaktadt de därtill ha både tillfälle och råd — vintertiden begagnar sig utaf den då en dag i veckan för bad öppna badanstalten 1 Sådant är ju bedröfligt, men visst icke öfverdrifvet. Och hur har det varit här i vår egen hufvudstad? Ja, ej för längre tid tillbaka än 35 h 40 år sedan var nog tillståndet här i hufvudsak ej mycbättre än i landsorten. Visserligen funnos ju här äfven då flere allmänna bad, karbad, men det var först när den om balneologien så högt förtjänte professor C. Ourman startade Stockholms Badhusaktiebolag och det s. k.
Ännu mindre torde man böra med Lagutskottet, från stadganderne om Rättegångsformerne för en fullständig bevisning, låta, på en tillämpningens sidoväg, sig inledas på b rott måls-dags tift ningens fält, utan helst taga hvar sak för sig. Det torde vidare tillåtas mig fråga, hvad consequens som finnes deruti, att binda Domaren lill tvånget att straffa ljugaren just med det straff, som svarar emot det gröfre eller ringare brott han uppgifver, då (om än denna slags gradering af osanning vore rigtig) Utskottet bibehåller Domaren vid rätt, att efter omständigheterna hårdare el - 368 Den 3o Mars e. m. Jer lindrigare straffa den, som i de grofsta brott eller lifssaker gör falska bekännelser. Efter Utskottets förslag skulle näpsten fölen brottsling, hvilken å sig falskeligen bekant mord och rån, efter omständigheterna kunna bestämmas af Domaren till ex. till 4 dagars fängelse vid vatten och bröd, men Domaren nödsakas, att till högsta kroppspligt utan förskoning fälla den, som begått ett snatteri och origtigt å sig bekant, att lian olofligen tillgripit något öfver 39 R:drs värde; och det skulle i sanning ofta blifva båldt, alt tillämpa en sådan Lag. Ur dessa skäl synes mig Utskottets Lagförslag icke kunna gillas; och jag anhåller att Utskottet, genom härifrån beviljad återremiss, måtte sättas i tillfälle, att föreslå andra stadganden, hvarigenom det onda, som falska bekännelsermedföra, må, i öfverensstämmelse med redan gällande Lagprinciper, kunna motverkas. Det torde anses såsom dens skyldighet, hvilken ej godkänner ett framstäldt förslag, att uppgifva ett annat, och jag får derföre i förhand framställa ett så lydande:
Hvar och en må å frimarknad antingen ur skepp och fartyg eller å torg och andra platser, som dertill förordnade äro, sälja och skifta sina varor. Handlande från annan ort, som å marknad säljer varor i öppen bod, magasin eller förvaringsrum, vare, jemte bevillning enligt 9 § Bevillnings-stadgan, underkastad kommunal-afgifter till marknadsorten i förhållande till handelns betyd en lief. 4 mom. Utländsk man må ej å uppstads marknad handla eller vandla. 13 §. 1 mom. En hvar ege rätt att irån utrikes ort varor införa, dock, om han icke der, hvarest införseln sker, är till handels idkande jemlikt § 1 berättigad, med vilkor: a) att varorna försäljas antingen från det fartyg, hvaruti de inkommit, eller från lägenhet, som vederbörande stadsmyndighet dertill i laga ordning anvisat, eller genom öfverlemnande i kommission åt någon, på införselstället jemlikt nyssnämda lagrum handelsberättigad: b) att, såvidt godset ej i kommission åt någon på införselstället handelsberättigad öfverlemnas, försäljningen icke må ega rum i mindre partier, än till 100 Riksdalers värde. 14 §. Hvarje Svensk undersåte och utländsk man, som i stad vunnit burskap, är berättigad att reda i skepp för såväl utrikes, som inrikes fart. 15 §. i mom.
Denna föreskrifves hädanefter såsom hittills tydligen af rörelsens naturliga rigtning från norr till söder och tvärtom, härrörande deraf, att de i förhållande till tyngden föga värderika skogsoch bergsbrukseffekterne, hvaraf största delen är ämnad till export, produceras i provinsens norra delar och derintill stötande bergslagsorter i Dalarne samt söka genaste vägen rätt i söder till Mälarens hamnar, hvaremot spannmål från mellanliggande åkerbrukände trakter, jemte sill, salt och andra handelsvaror från dessa hamnar, dit de billigast från importeller fabriksorten kunna anlända, begagna samma vägar tillbaka. Att underlätta denna rörelse anlades Strömsholms kanal, hvarpå trafiken efter dess nu fullbordade ombyggnad, då samma fartyg utan omlastning kunna gå direkte från Smedjebacken i Dalarne till Stockholm, torde antaga helt andra dimensioner än hittills, derest afgifterna blifva billiga. På grund af samma behof hafva förslag blifvit väckta och planer uppgjorda för jernvägar dels direkte från Westerås till Dalarne, dels från Köping uppföre Hedströmmens bruksdistrikt. Det synes Kommittéen äfven vara alldeles obestridligt, att ej mindre bergverksoch landtmannanäringarne än Mälarestädernas handel skola af kommunikationer i sådan rigtning hafva ett oberäkneligt större gagn än af deras utsträckning längs stränderna af en sjö, hvilken i alla händelser ändock lärer blifva det mest begagnade kommunikationsmedlet med hufvudstaden, emedan det är det ojemförligt billigaste och med snabbgående ångbåtar nära nog täflar i transporthastighet med jernvägen. Erfarenheten hitintills äfven i vårt land vittnar derom, att de banor, som från segellederna eller hafvet gå rätt inåt landet vinna den största trafiken. Så är förhållandet med Södra stambanan, Gefle-Dala jernväg, NoraArboga-banan och de särskilda jernvägsanläggningarne i Wermland.
I betraktande af allt detta hafva Committerade ansett ifrågavarande institution böra med några förändringar bibehållas, bestående dessa förändringar, utom den nya benämningen, deruti: att uti städer, der stadsfullmägtige finnas, Nämnden skulle utgöra en del af dessa samt af och blund dem utses; att uti städer, der stadsfullmägtige icke finnes, Nämnden skall väljas af och bland de röstberättigade i allmän Rådstuga, och att, då i följd af nu i allmänhet föreslagna förändrade grunder för kommunalförlättning i städerna, antalet af Nämndens ledamöter icke behöfde vara så stort som hittills de Äldstes, detta antal blifvit sålunda nedsatt, att det äej skulle få öfverstiga elfva eller gå under fem, och uti städer med stadsfull - xlih mägtige aldrig utgöra mer än en fjerdedel al stadsfullmägtiges antal. Stadsnamndens liufvudsakliga åligganden upptagas under g 48; och då Stads nämndens och Magistratens förhållande till hvarandra är coordineradt, böra ock hvardera, på enderas begäran, gifva hvarandra möte. Detta är uttryckt i 49 och 65 Magistraten. Vm öfvervägande deraf, att den andel i tillsättandet af Borgmästare, Råd och Sekreterare för en stad, som nu genom presentationsrätten är det rätta borgerskapet derstädes förbehållen, stödjes på lagar, som hafva kraften af ståndsprivilegier, och dessutom äfven är i grundlag (Reg.Form. § 51) bekräftad, hafva Commilterade icke ansett sig befogade, att i sitt förslag beröra detta förhållande, utan endast uti en under § 59 intagen allmän sats anmärkt, att med Magistratens tillsättande förhålles efter hvad derom antingen i allmänt, eller särskildt för vissa städer är stadgadt. Förändringar häruti anse Committerade böra beredas på annan väg. Hvad åter angår Magistratens myndighet inom kommunen uti dennas kommunala angelägenheter, kan den, till följd af kommunens rätt till sjelfbestämning, så vidt den allmänna lagstiftningen ej trädes för nära, icke vara eller blifva annan än verkställande och förvaltande i förening med initiativ hos den beslutande myndigheten i alla dithörande ärenden; och sådan är äfven den ställning, detta förslag åt Magistraten i kommunen anvisar.
Vexel i allmänhet är öfverlåtelse af en fordran å utländsk ort, till en annan person, att dermed betala sin skuld eller uppbära penningar; men huru liqviden sker, antingen med klingande mynt, pappersmynt eller helt enkelt genom öfverförande i räkning från ett conto till ett annat, är en likgilllig sak för sjelfva affärens afslutau - 230 Den 13 November f. m. de. Om acceplanten skall tillhandahålla ett större belopp i metallisk valuta torde han i de liesta fall få lof att förse sig dermed, till liqvidens fullgörande, ty finnes en dcpositionsbank eller bankier, lärer han väl söka undgå att hålla en stor metallisk cassa. De fleste vexelbelalningar torde ske ulan att metallisk valuta till något större belopp dervid kommer i fråga. En vexel kan så mycket mindre anses vara en ^anvisning pä metallisk valuta, sorn fastän vexcln lyder på Hamburger b:co eller Pund Sterling, finnes dock ej någon metallisk valuta, sorn är pregiad med någon af desse benämningar. De motiver Utsk. i sitt meni. anfört, äro ganska korta och synes mig icke tillräckligen utveckla ämnet. Likväl nämnas uti ingressen såsom moliver: ”bibehållande och förstärkning af Hankens metalliska cassa”, ”fördel för Banken” och ”lättnad i handel”. Det torde således vara desse 3:ne omständigheter som böra hvar för sig betraktas. 1:0 Bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska cassa. Huru sådant skall lillvägabringas, derigenom alt Banken köper och försäljer vcxlar, torde ej lätt kunna förklaras. När de uppköpte vexlarne icke användas att derföre till Banken införskaffa silfver eller guld, utan i stället ett motsvarande belopp skall vid påfordran geuom vexeltrasscring försäljas, så är det klart, att när operationen är verkställd, slår Banken precist på samma puukt sorn förut, och möjligheten af silfvers uttagande och utförande är densamma. Enär, enligt Utsk:s bifallna mein.
Jag tror mig vara nog bevandrad med diseussionssältet både inom Utsk. och lios Fullmäktige, för att veta att man derstiides ganska ofta, när det är fråga om att göra någonting, inräkar i discussion om hvad som hufvudsakligen varit Ständernas afsigt med de reglemenlariska föreskrifierne. Om man nu uppställer detta sä sorn Utsk. föreslagit, sä skall del säkert Itända, att man säger, det liar varit Ständernas hufvudafsigt alt vexlar uppköpas på Stockholms börs, icke att skaffa silfver, utan att uppköpa vexlar, emedan man i första punkten sätter fram del såsom det främsta. Det är vid denna anmärka, jag tror att Utsk. vid blifvande älerremiss bör fästa uppmärksamheten, och det svar, sorn Hr von Hohenhausen gifvil, tyckes ganska synbarligen ådagalägga, att åtminstone lian för sin del nästan mot sin vilja bar funnit sig tvungen alt gå in pä bela denna åtgärd, ehuru han lika med mig har trott, all densamma hufvudsakligen borde gå ut pä all söka begagna en del af anskaffadt silfverförräd. Gr. Björnstjerna har omnämnt, huruledes Engelska Banken för icke längesedan gjorde ganska stora uppoffringar för att bålla vexelrörelsen i skick. Efter de underrättelser jag baft tillfälle alt inhemta derom, tror jag likväl, att del egentligen var för alt salivera sig sjelf, som den Engelska Banken gick in pä så stora förluster. Vid sådana tillfällen väger man icke så noga 0111 man handlar med eller ulan vinst, och just derföre alt det icke må vara den Svenska Banken, ehuru rik den likasom den Engelska är, betaget att sauvera sig, sätter jag mig icke emot vexelhandel^ Men jag ville sätta mig emot alla till konstlade bankoperationer, äfvensom lika med andra talare förklara, att jag icke anser denna vexelhandel äga någon magisk förmåga att upprätthålla realisationen. För min del är jag ock nu alldeles nöjd, sedan flera talare instämt i denna åsigt.
Ständers vidare Lagutskottets Betänkandett. 105 pröfning’ vördsamligen hemställes. Stockhulm den I4:de April 1823. Utdrag af Protocollet hållet hot Riksens Högloft. St cinders LagUtskott den 14 April 1823. S. D. Föredrogs Herr Johan Westins af Vällofl. BorgareStåndet remitterade Memorial, angående HuseSyners hållande å Öfver OfficersBostållen. Denna motion blef af Utskottets fleste Ledamöter afslagen, på sätt Betänkandet N:o 30 utvisar; men Herr Borgmästaren Hjertström förklarade det han , på de af honom i Vållofl. BorgareStåndet anförde skäl, ansåg densamma böra tillstyrkas, helst förhållandet icke kan vara annorlunda med Syner å Officersän UnderOfficersBoställen, hvilka senare förråttas af Regementsellef Mönsterskrifvare. Ut supra. Ex Protocollo Joln, Jac, Kleman. Ankom d. 25 April 1823, Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmågtigen Anders Larssons, från Elfsborgs Län, Memorial om rättighet för Syskonebarn > samt med hvar-. io6 Lagutskottet! Betänkande». annan på sidan i Svågerlag varande Personer, att ingå ägt en skap, utan att behöfva söka Konungens tillstånd. Rik«dsgsFulImägtigen Anders Larsson ifrån Elfsborgs Län, har, uti till Hederv. BondéStåndet ingifvet Memorial, andragit; stt en del af de stadgaoden, uti nu gällande
Mig synes att föreskriften huru öfverräntorne skola inbetalas, rörer de trafikerande, och hvarom man, ifall stadgandet införes uti tjenslgörings-ordningen, icke erhåller någon underrättelse, med mindre än att man går upp i Diskonten och sig derom underrättar. Hvad de öfriga föreskrifterna angår, medgifver jag gerna alt de trafikerande derom icke behöfva taga kännedom, men då föreskrifternas qvarstående icke kan medföra någon skada, utan tverlom i någon mån vara gagneligi, förblifver jag vid min anhållan, att Ulsk:s förslag mätte afsläs. De härefter försl till bifall och sedermera till afslag å denna punkt framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förnyade den lill bifall framställda propos:n, samt, sedan svaren dervid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade att han nu funnit Ja hafva öfverröstat Nej. 7:de punkten. Denna punkt befanns, i följd af R. o. Ad:s i afseende på 2:dra punkten fattade beslut, hafva förfallit. 8:de till och med 15:de punkterne. Biföllos. 16:de punkten. Efter upläsning af lista och 2:dra momitet af Utskis i denna punkt afgifna förslag, anmälde sig och yttrade Gr. Gyldenstolpe: Med anledn. af R. o. Adis på f. m. fattade beslut, lärer icke den lGide punktens första och andra mom. kunna antagas, och jag får derföre hemställa om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle vilja tillåta att dessa mom. finge hvart för sig föredragas. Uppå härefter framställd propos., fann R. o. Ad., att, till följd af dess angide Diskont-Direktms sammansättning redan fattade beslut, de ifrågavande lista och 2:dra momme hade förfallit.