Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt ber jag blott att få anmärka, att ledamöter öfver allt finnas, som uppfylla sitt kall på olika sätt; den ena tror sig uppfylla det, du han aldrig motiverar sina åtgärder, och en annan har andra åsigter. Men då hvar och en befinnes handla endast efter öfvertygelse, tror jag, att R. o. Ad. håller dem räkning derför. Hr von Hohenhausen: Under den tid, jag var ledamot af Ridd.-Direct., hände det väl någon gång, efter hvad jag vill minnas, att lottning ägde rum äfven om stipendier; ty det befanns ofta svårt att endast efter concepistens vältalighet i ett företedt betyg bedöma, hvilken som var den mest förtjente. Jag kan likväl ej neka, att i sådana frågor bör Direct. hafva skyldighet att noga öfverväga alla omständigheter och förskaffa sig nödiga upplysningar genom infordrande af prestbetyg eller annan auctoritets embelsbevis, på sätt jag förut föreslagit. I afseende åter på pensionerna, så äro ansökningarna så många och sökänderna ofta, redan till följd af sin höga ålder, för Direct. så okända, att lottning icke alltid kan undvikas. Men lör öfrigt torde jag få påminna den värde ledamoten af Ridd.- Utsk., som ansett utnämningarna alltid böra motiveras, att då fråga är att bestämma sig för en bland 90 sökande, skulle det blifva allt för vidlyftigt att till prof. uppgifva skälen för företrädet dem emelian. Hr Printzenskjöld: I anledning af den siste värde, talarens yttrande får jag blott förklara, alt jag vid genomläsningen af Ridd.-Direct:s prot. skulle hafva funnit mig 6 10 Den 2 Maj e. m. ganska tillfredsställd, om den ledamoten af Direct., som vid utnämningarna skiljt sig från pluraliteten, sagt: Jag anser den och den vara mest förtjent; men der står blott: Jag nämner den och den. Hr von Hohenhausen: Den ledamot af Ridd.-Direct., om hvilken den siste talaren yttrat sig, har redan så länge fortfarit med denna befattning och visat sig så värdig R. o. Ad:s fulla förtroende, att hans person bör vara en tillräcklig borgen för hans åtgärder.
Jag har visserligen nu hört upläsas en skrift utaf en af R. o. Ad:ns medlemmar, innefattande en protest 118 D eu 23 J ann ari. emot Utsk:s förslag, enär, om jag rätt fattat framställningen, detsamma skulle blifva ett farligt prejudikat för framtiden. Jag tror dock, att faran i detta hänseende ej är af någon betydenhet. Jag kan nemi. ej föreställa mig, att det måhända under ett helt sekel skall komma att inträffa, att fråga upstår om beviljande af pension åt en Just.Ombudsman, som före embetets frånträdande blifvit frenne gånger dertill vald, vid afgången upnått den höga åldern af öfver 7 0 år och under embetets utöfning ådagalagt så utmärkta prof på verksamhet, nit, skicklighet och sjelfständighet som Just.- Ombudsman Theorell. Jag kan således ej fatta, huruledes ett bifall till förslaget skall kunna blifva ett prejudikat af någon vådlig beskaffenhet. Jag har derföre egentligen begärt ordet för att fästa upmärksamheten på skillnaden emellan det förslag, som förekommer i Utsk:s Utlåt., och det, som finnes uptaget i en af flere ledamöter utaf It. o. Adin och PresteStåndet afgifven reservation. I det förra föreslås, att pensionen må utgå från den dag Theorell erhåller afsked från Statens tjenst, då deremot reservanterna hafva ansett, att pensionen bör beräknas från den dag, han afträdde Just.Oinbudsmanslönen, likväl med afdrag af den inkomst han af sin innehafvande tjenst åtnjuter.
Och icke förgäfves hafva derföie 1809 års lagstiftare i grundlagen inrymt förbud för medlemmar af det K. Huset att innehafva lifgeding eller Statens embeten. Må vi derföre i denna fråga beträda den väg grundlagen tydligen anvisat. I öfverensstämmelse med dess anda och grunderne för dessa speciella stadganden vill det för hvar och en, som önskar att grundlagen hålles i helgd, synas tydligt, att den underhålls-summa, som någon medlem af konungafamiljen nödvändigt behöfver, icke bör lemnäs såsom ett särskildt personelt anslag åt denne utan öfverlemnas såsom alla andra anslag till Regenten att af Honom för behofvet användas. De särskilda medlemmarnes af den K, familjen i grundlagen anvisade beroende af Regenten, tror jag icke kunna utan olycksbringande följder borttagas. Varmt tillgifven de konstitutionel! monarkiska grundsatserne som i grundlagen finnas tydligen uttalade, kan jag icke annat än djupt beklaga att StatsUtsk:s majoritet afstyrkt förslaget. Anslagens 215 Den 21 M ar s f. ns. sammanförande torde äfven bäst öfverensstämma med det passande. K. M. liar nemi. i Dess Propos. om Statsverkets tillstånd oell behof, såsom familjfader sjelf begärt detta anslag oell äfven derföre bör det, derest det kommer att af R. St-.r beviljas, till Honom öfverlemnas. Jag tror således det vara både lagligt, klokast och fördelaktigast att under Konungens liofliållnings-sutnma sammanföra de anslag till Prins Osear, Prins August och Prinsessan Eugenie, hvilka kunna varda af R. St:r beviljade, samt anhåller om propos. på bifall till ett dylikt sammanförande. Frih, Staél von Holstein: Jag måste protestera mot den åsigteu, att motionerna skulle vara stridande mot den konstitutionella principen. Jag anser att då särskilda anslag äro gifna åt Konungen och Thronföljaren, är denna princip bevarad, och att ett dylikt anslag äfven gifvits åt EnkeDrottningen har sin naturliga förklaringsgrund deruti, att en moder eller föräldrar i allmänhet ieke böra göras beroende af sina barn.
Här är visserligen nu frågan att ett Stånd bifallit och 3 Ständ afslagit en K. propos., men i de 2 följande skrifvelseförslagen är förhållandet motsatt. Resultatet blir i båda fallen detsamma, men olämpligheten af det förr vanliga expeditionssättet synes der så mycket tydligare, enär, då endast ett Stånd afslagit, de 3 öfrige Stånden skulle kunna äga anledn. att vilja diktera motiven för beslutet, men hvilket icke är sannolikt med den form skrifvelserne nu äga. Det är således här icke samma förhållande som Gr. Lagerbjelke nyss anförde i afseende på lagfrågor, der det fordras 3 Stånds sammanstämmande beslut för alt ett förslag skall antagas, samt 2 Stånds för att frågan skall förfalla. Jag vågar således anhålla att R. o. Ad. ville godkänna nu föredragna skrifvelseförslag, aldrahelst som då vid sista riksdagen, hvilket Gr. Lagerbjelke ock nämnt, en dylik fråga föredrogs, jag tror det var i anledn. af K. M. nåd. propos. om Dess 2 röster i högsta domstolen, skrifvelseförslaget, som då var uppsatt i dittills vanlig form, i anledn. af de deremot här gjorde anmärkmr, blef återremitteradt, men som de 3 öfriga Stånden biföllo förslaget, så blef icke någon vidare följd af samma återremiss. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag instämmer till en del med Gr. Lagerbjelke, och till en del med Frih. Stjernstedt; men kommer likväl till den slutsatsen, att jag, lika med Gr. Lagerbjelke önskar att R. o. Ad. mätte återremittera ifrågavar. förslag lill und. skrifvelse. Svårigheten vid denna expedition ligger i det, enligt min tanka, orikliga stadgandet att, om ett grundlagsändrings-förslag är af Konungen gjordt, men af R. St. ogilladt, så skola de uppgifva skälen för sitt afslag; äfvensom Konungen i omvändt förhållande bör uppgifva skälen för Sill afslag. Men dessa kunna vara af den beskaffenhet, alt man å ömse sidor kunde vara bäst belåten med deras förtigande. Om R.
Ilandets betryggande från hungersnöd vid inträffande missväxter, och att i vidare saknad af sådane föreskrifter, Riksens Ständer anse, det denna Riksgagneliga och af nödvändigheten högt påkallade Inrättning måste förfalla, enär det AUtnännas bästa häldre fordrar, att Fonderne för Inrättningens bedrifvande böra upphöra då för förvaltningen deraf sådane Instructioner och föreskrifter ej blifva gifne, hvarigenom de med Magazins-Inrättningens åsyftadö ändamål må kunna vinnas. Om Allmänna Magazins - Inrättningens föremål. Vid 181 ä års Urtima Riksdag ansågo dåvarande Ständer, att Magazins ■ Inrättningens åliggande vara hörde, att under goda är uppköpa Säd 5 5 32 Förslag till Allmänna Maga zins 'till Spannemäls - prisens upprätthållande vid ett sid* ligt medAvärde och att af inhemskt sädex-tillgdngaf bereda tillräckelige undsättiiings~lager i hvarje Pro* vins för kommande missväxt dr. Om Spannemåls upphandling af All» manna Magazins - Inrättningen . till Sades - prisens styrande.
Man be höfver blott läsa det enda bibelstället: » det är lättare för en kamel att gå genom ett nålsöga än för en rik att ingå i Guds rike » för att inse, att han kommit till världen för att förmå de rika till att själfmant gifva af sitt öfverflöd åt sina faltiga medmänniskor o c h därigenom åt sig själfva förtjäna evig frid. Mer än gärna erkänner jag. att det finns många socialister, som äro kristendomsfiendUiga, ja kanske att t. o. m. de allra flesta äro rena ateister, men en sak står dock fast — de predika rättfärdighet, renhet, kyskhet o c h barmhertighet. Eller är det kanske icke barmhertighet att vilja lindra sin nästas nöd, att vilja hindra änkor o c h faderlösa från hungersdöden? Många socialister har jag bytt åsikter med, men aldrig har jag funnit någon, s o m predikat költets och de lägre begärens evangalium. Har Ni träffat någon sådan, kan jag endast beklaga det o c h bedja Eder ihogkomma, att socialismen icke kan ställas till ansvar för enskilda individers felsteg, liksom kristendomen ej heller kan förkastas på grund af munkristnas synder. Socialisterna känna kanske djupare än t. o. m. de s. k. kristne sin ansvarighet, och fastän de ej erkänna Gud, höra de dock starkt inom sig hans fråga: » Hvar har du gjort af din broder? » Ni anklagar socialisterna, för alt de gifva kri stendomen skulden lill alla de våldsgärningar, som begätls i dess namn, men Ni skyr icke att ställa socialismen till svars för alll, som gjorts i dess namn! Ni kallar Er kristen, men glömmer Kristi ord: » domen icke, så värden I icke dömde. » Alla edra tillvitelser mot mina meningsfränder, såsom att de införa slafveri, massmord; klasshat m. m., att de såsom en » skenfager skylt » stoltsera ined de rent kristliga begreppen frihet, jämnlikhet o c h broderskap — alla dessa tillvitelser anser j a g allt för simpla o c h osanna för att behöfva bemötas. En punkt kan jag dock icke utan vidare förbigå, ty jag har skyldighet att försvara mina vänners o c h mitt eget värde såsom människa.
Här är den bättre bevarad derigenom att fiågorne skiljas åt, tv om de skulle sammanslås, så kunde deras mening, som vilja afslå den eria delen men bifalla den andra, icke göra sig gällande. Likväl förenar jag mig med Hr Dalman uti den förväntan, som ej kan vara förgäfves, att, ehvad Hr von Hartmansdorff återtagit, nedlagt eller, huru man behagar kalla det, frångått andra frågan, nemi. den rörtde öfra kammarens formation, vi likväl må få den föredragen till Ståndets pröfning, sedan den nu förevar, blifvit afgjord. Gr. Frölich: Jag tror att det varit öfverflödigt af den siste talaren att vilja, genom sitt förklarande af sin tacksamhet för det sätt, hvarpå Hr Landtm, föredragit ärendena, likasom kasta en skugga på Hr Dalmans anförande. Jag tillslår, alt ehuru jag icke för min del har någon anmärkn. att göra emot Hr Landtm:s sätt att föredraga, har jag dock 4 3G De ii 31 October e. m. längesedan insett att, såvida ej Hr Landtm. skulle begagna sin rätt alt genast, när det göres en hemställan att dela en fråga, afbryta den som talar i saken, och i följd af detta afbrott framställa till Ståndet, huruvida det vill dela frågan eller icke, så kommer frågan, på sätt den verkligen nu har kommit, i marvatten. Det är omöjligt att veta hvarom frågan är, om den ene ledamoten efter den andra oupphörligen subdividerar det föredragna ämnet. Då nu likväl Hr Landtm, icke, på sättFrih. Boye sagt, gjort någon framställställning om denna delning, ehuru Hr Landtm, gjort en framning om delning i afseende på huruvida trosbekännelsen såsom en qvalification borde innefattas i denna punkt, hvarpå genast svar lemnades af Ståndet ; så måste jag, rättvisan till ära, erkänna, alt Hr Dalman har rättighet att yrka att få frågan i sin helhet framställd till propos., eller också att, på sätt Frih.
Till följd af hvad vid 23 § blifvit, med anledning af Gustaf Petterssons från Östergöthlands län motion, häröfver tillstyrkt angående befrielse från bevillning för posthemman, hvilka skjutsa mer än 312 mil om året för helt mantal, har ett nytt moment, innefattande detta undantagsstadgande, blifvit i för slaget vid nu ifrågavarande § infördt. § 147. Under anförande, hurusom den personella bevillningen, sedan densamma blifvit nedsatt till 24 sk. för man och 12 sk. för qvinna samt hälften af detta belopp förvandladt till folkskole-afgift, derå afkortniing för barn icke finge ega rum, numera icke uppginge för man och hustru till sammanlagdt så stort belopp, att detta belopp kunde vidkännas afdrag af 4 sk. för hvarje barn, då dessas anta! öfverstege 4, har Nils Larsson från Jemtlands län föreslagit, det borde, för handhafvande af noggrannare kontroller, det inga andra än verkligt behöfvande finge tillgodonjuta det stadgade afdraget, vid Taxeringsförrättningarne förteckning upprättas och verificeras öfver sådana i torftig belägenhet varande personer, Bevillnings-Utskottets Betänkande, JV.-o 4. 33 som hade flera an 3 minderåriga barn, samt pä Taxerings-Kommittéen pröfning bero, huruvida lindring i utskylderna borde deni tillkomma. Vidare har hos Högv.
Framför allt betänk, att myc» C. 2 5 », Iduns byrå. bostäder, deribland nya sådana med talken stränghet gör hjertat hårdt, då deremot rika rum, som uthyras pr dag, och mycken kärlek gör det mottagligt för alla Begagna tillfället! goda intryck. Sten. restaurationer. En ung lärarinna med vana underv. Om ni icke för mycket håller på er ställning som » bildad flicka », anses det troi målning, teckning och träsnideri önsk. och Nauheimbad, Varmbad, ligt att äktenskapet skall blifva lyckligt. und. sommaren fri vistelse i familj å Massage, Duscher, Abba. landet el. badort, mot underv. i nämnda Brunnsdrickning, Modifierad ämnen. Snart svar till » A. W. », Iduns Breflåda. Sjukgymnastik, Kallvattenkur, redaktion. [221] Elektricitet, Artificiella Sten. Vi ha rikeligen välsignats med vårEtt ungt fruntimmer, som vistats ett poesi under den gångna veckan, som tyckes Bergspromenader. Kreutznacherha varit synnerligen Iifgifvande för våra lä- år i Schweiz och Paris, önskar såsom sarinnors fantaai. Vi kunna ej använda allt, Badintendenten Doktor naturligtvis; » Björken » skola vi söka bereda sällskap och tolk medfölja en familj, H. Läkare: Sörman med biträdande läkare. Massom ämnar under sommaren besöka plats. Svar till H. E. M., JönGreta G. G. Eder uppsats bekommen, och Frankrike. sagebehandling — äfven för underlifshade vi ämnat använda den i serien » Från köping, pöste restante. lidande — meddelas af och sjukgymnavara badorter », om ni ej har något deremot. (G. 2628) [219] Vi ha fått mer än rimligt af den stiken förestås af Doktor Uno Helleday. m sorten, Ni förstår sjelf att då måste strängt Medicinska förfrågningar besvaras af gallras. Lärarinna, badintendenten. Beställningar af rum Thea. Far hvila till lämpligare tid. som genomgått Wallinska skolan, önm. m. ombesörjas af kamreraren E. E. H. Kommer. Hoi.
Herr Hjertås förslag Den xi December e. in. xo3 i detta afseende delar jag fullkomligt, emedan det ungefärligen instämmer med hvad jag yrkat i min motion; jag har alltid ansett det enda sätt att vinna lättelse vara, alt jemkning först vidtages i den fordna Extra Roteringsskyldigheten, och att sedan denna på ett jemt och billigt sätt blifvit fördelad, den må förvandlas till ständig mot en femtedels nedsättning i allmänhet, ty endast sålunda kan löftet hållas, att ingen skulle påläggas flere Rotar än han förut utgjort, utan att andra alltförmycket betungades. — Friherre Cederström har beskyllt mig, att icke hafva hållit mig vid saken. Sådana omdömen fällas ofta, då man icke är nog lycklig dela Friherrens åsigt; jag får blott beklaga, att jag nu är i della förhållande till Friherren, men skall måhända vid ett annat tillfälle rådfråga hans opinion i hopp om bättre framgång. I afseende på saken, har Friherren ansett bäst, att menigheterne sjelf skulle få döma öfver frågan. Men vi hafva af erfarenheten, och den framställning Utskottens Utlåtande innehåller, sett följderna af en sådan beslutanderätt hos menigheterne; de äro alltid tvehogse och icke nog upplyste, för att kunna bedöma sitt sanna intresse, utan följa dem, sorn äro närmast att gifva dem råd, och blifva sålunda lätt missledde. Jag kan ej annat, än fördöma den method, alt låta frågan afgöras på en dylik ProvinsRiksdag, såsom jag fortfarande måste benämna en ti u ii December e. m. sammankomst, hvilken tillställes för att förmå vissa skattdragande inom en provins att åtaga sig särskildta skattebördor, eller rättare sagt för att frånrycka dem deras egendom; ty förhållandet är här verkligen sådant, att personer finnas, som ohörda blifvit ålagde en skattebörda, hvilken till en sjettedel förminskar värdet af deras egendom. Friherre
Icke så de tre vittnena fadren, ordet och den helige ande. Denna trehet framträder alldeles oförberedd och fördunklar äfven meningen i den efterföljande 9:de versen, der det särskildt talas om „Guds vittnesbörd“ 16. Den utförlighet, hvarmed vi, i förhållande till denna afhandlings plan i öfrigt, hafva behandlat frågan om 1 Joh. 5, 7 & 8, eger tvenne anledningar: vi hafva velat öfvertyga läsaren, att vetenskapens förkastelsedom öfver detta hufvudstöd för treenighetsläran är oemotsäglig; och vi hafva velat ådagalägga huru oförsvarligt de kyrkans män handla, hvilka känna sanna förhållandet, men dölja, ja förneka det inför församlingen 17. TREENIGHETSLÄRAN OCH SKRIFTEN. (Forts.) De öfriga bevisen för den kyrkliga treenighetsläran: treenigheten an tydd i döpelseorden, skapelsehistorien, serafsången o. s. v.; tre enigheten gästar i Mamres lund. – Konklusion af det föregående. Sedan de understuckna orden i 1 Joh. 5 blifvit aflägsnade ur den heliga skrift, finnes icke ett enda ställe, som intygar den athanasianska treenighetslärans sanning, medan nya testamentet i sin helhet vittnar emot denna dogm. I sin förlägenhet hafva ortodoxerna tillgripit de så kallade instiktelseorden till döpelsen: „döpande dem till fadrens, sonens och den helige andens namn“, förmenande sig i dem hafva ett stöd för sin lära. Här är icke platsen att utveckla det djupa och herrliga, som är inneslutet i dessa ord, när de förnuftigt uppfattas i nya testamentets egen anda och ej betraktas genom dimman af det oförnuft, som går och gäller såsom S:t Athanasius’ symbolum; men man skall hafva en klen föreställning om hvad bevis vill säga, ifall man antager, att tre personers i gudomen tillvaro, väsensgemenskap, jemlikhet och enhet äro bevisade, blott fördenskull att orden fadren, sonen och den helige anden nämnas efter hvarandra.
Slutligen kan emot antagandet af en lag af ifrågavarande »innehåll öfverhufvud anföras, att öfriga internationela bestämmelser mellan rikena i hit»hörande ämnen måhända borde underkasias en allmän granskning, och hvad deraf bi»behölles intagas i en mera allmän öfverenskommelse. Det torde nemligen, i afseende »på de i lagen af den 11 September 1818 intagna föreskriften, vara tvifvelaktigt om raan »icke gått för långt i ömsesidiga medgifvanden, när hvartdera riket, emot folkrättens alllmänna regel, förpligtat sig, att, i anledning af hvilken förbrytelse som helst, utlemna »sina egna medborgare till det andra landet, der förbrytelsen blifvit begången; och hvad »formen angår, är det onekligen en brist, att sistnämnda lags bestämmelser icke uttryck»ligen äro grundade på ömsesidighet.» Den 2 Augusti 1856 beslöt Kongl. Majit i gemensamt Svenskt och Norskt StatsRåd tillsättandet af en Kommission af Svenske och Norske män, under dåvarande H. K. H. Kronprinsens ordförandeskap, för uppgörande af ett förslag till Mellan-rikslag, hvarigenom skulle lör framtiden stadgas, »i billigt förhållande till deras folkmängd, de före»nade rikenas b:drag till upprätihållande af gemensam sjelfständighet och ära», och för hvilken lags tillvägabringande Kongl. Majit tillkännagaf sig ämna påkalla Sveriges Rikes Siänders och Norska Storthingets medverkan. Den 8 påföljande September utnämndes ledamöterne i Kommissionen, hvilken derefter sammanträdde dels i Christiania, deis i SiockBih. lill B. Besvärsoch Ekon.-Ulskollets Belänkande N:o 37. holm, och den 24 December 1856 afgaf sitt underdåniga betänkande. Något lagförslag i anledning af detsamma bar dock ännu ej blifvit foikrepresentationerne förelagdt. Vid 1818 års Storthing väcktes första gången fråga om S åi hållare embelets upp. häfvande. Detta förslag blef emellertid är 1821 af Storiliinget med stor pluralitet förkasiaöt.
Möjligen vore massage af nytta. Säkrast är att inhemta räd af läkare, som har tillfälle att undersöka er svulst. En prenumerant. Ta. Nej. Plågorna äro visst icke gränslösa. Nej: d:r W. behandlar ej dylika sjukdomar. Vänd er till en specialist i underlifssjuMomar. Nej, men verkan är väl ej stor? W. 1 Syltning. Att sylta melon. S k u m m a s väl. Begagnas s o m sallad. E. A. Konjaksplommon. Förvaras i glasburkar. Ulla. Inläggningar. Inläggning af kryddsill. Hilja. Tag 3 gånger dagligen 3 piller af: Pilulce ferratce Blandii och fortsätt dermed inemot fyra veckor. Blir er mage trög, bör ni samtidigt dricka något lösande vatten (t. ex. Marienbader) ett dricksglas hvarje morgon, — Er hudåkomma mäste ni något närmare beskrifva för att vi skola kunna gifva er ett råd. D:r — d. i&gt;Uogdab&gt;. S V A R. 8 lod vax lägges i bitar i ett stop kallt vatten att koka. I detta vaxvatten vispas siktadt kornmjöl och kokas som en tunn gröt. Då den är aflyftad, slås deruti för 6 a 8 öre tjock terpentin, hvarefter den omröres väl. När den kallnat, strykes den med handen eller en borste mycket jemt på den afviga sidan af tyget, som sedan torkas i luften, stänkes med vatten och manglas på rätsidan. Försök detta och jag tror, att Ni skall bli nöjd med resultatet. A — n M — k. Källaren. Den, som arbetar med husliga sysslor, kan ej alltid ha hvita och prydliga händer, men hon kan alltid bjuda en mjuk: ett ett Ctt^ — ctt — ttt cO: 2 A — a. Konservering. Att förvara rökta skinkor för mask. Erfaren husmoder. Mjölkkammaren. Gräddeller aptitost. S. a f S. BEDJAS ANNONSAFDELNINGENS RED. BEFORDRAR BÄRA SOM VID BAST NINGAR RÄKNA ANNONSENS AR ATT V I D ELLER FULL RAD.
Den har en längd af 978 alnar och 32 alnars bredd med dubbla alléer, ett arbete, hvarför kostnaden bestridts af staden med 10,000 R:dr Runt, hvilket belopp icke blifvit upptaget i ofvan åberopade tabell. 12 malmöhus län. Broar. Färjor. Grindar. Postbefordring. Jernvägstrafik. Kustfart. Hamnar. Rörande årliga kostnaden för vägars underhåll med slagen sten kan ingen tillförlitligare uppgift meddelas, än att den vid Malmö uppskattats till en R:dr Runt per sträckaln, men å andra orter inom länet torde berörde kostnad utfalla betydligt billigare. En större bro har under perioden blifvit uppförd öfver Löddeström vid Löddeköpinge emellan Lomma och Löddeköpinge gästgifvaregårdar. Den är byggd af träd på stenpelare. Kostnaden har uppgått till 20,707 R:dr och bestridts af fögderiets innevånare. Bropenningar uppbäras icke vid denna bro. Af färjor bemärkas en vid Qvinnevad öfver Getinge å samt en vid Bosjökloster för färd öfver Ringsjösundet. o Ar 1859 funnos å allmänna vägarne inom länet 128 grindar, hvaraf 48 i Luggude härad, 36 i Onsjö härad, 30 i Färs och Frosta häraders fögderi, 12 i Torna härad samt 2 i Ljunits härad. Detta antal hade vid 1860 års slut förminskats. I länets återstående sju härader finnas inga grindar. Postskjutsen utgöres antingen af dertill anslagna hemman, eller ock fortskaffas posterne medelst upp bådad entreprenadeller reservskjuts. Emellan Ystad och Malmö samt Lund och Helsingborg och vidare mot Engelholm gå dagligen postverkets diligenser för befordring af post och passagerare. Kronobr ef bäring en verkställes dels af årligen ombytte brefbärare och dels af entreprenörer. För åvägabringande af jernväg emellan Landskrona och Eslöf har ett bolag under benämning ”Landskrona-Eslöfs Aktiebolag” bildat sig. Bolagsordning för detsamma blef under den 12 Maj 1861 af Kongl. Majit i nåder fastställd. Det i bolaget tecknade kapital utgör omkring 600,000 R:dr Runt.