Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
KneckteRotefrihets medel af 3ii|| oroterade hemman; dock är förslag uppgjordt till dessa hemmans rotering. Till Postföring äro anslagne 3o| hemman och 79 Gästgifvargårdar finnas, utgörande tillsammans 55| mantal. Statsbidragen äro viii icke högre än att de, med afseende å Landets beskaffenhet, under någorlunda förmånlig conjunctur borde kunna utgå med lätthet, men i anseende till de nyligen inträffade svåra missväxterna och de vanligen låga prisen å Spannmål efter de bättre skördarne, hafva Krono-Utskybierne icke utan förlägenhet och ansträngning kunnat utgöras. Hvad Bevillningen beträffar har man ännu icke, för att uppnå det för Fastigheterne fastställde total-beloppet för hela Länet, behöft uppskatta någon Fastighet öfver dess rätta värde. Det har viii händ t att Fastigheter vid executiva eller annars tvungna försäljningar icke uppgått till det vid Bevillnings-Taxeringen åsatte värdet, men oberäknadt den tillfälliga förlägenheten sora föranledt en sådan försäljning, har härtill oftast bidragit att Fastigheten af den af sig komne ägaren varit vanhäfdad. Bland Statsbidragen äro för Jordbrukarne mest betungande de lill Låntagare anordnade Persedel-Räntorne i anseende till sättet för deras utgörande. I spannmålsräntorne äro oftast indelte Sädesslag, som icke produceras å de orter, hvarifrån de böra utgå och genom iocala förhållanden så väl i detta afseende, som för forslingen möta ofta för natura-praestationen sådane hinder, att Riintegifvarne, hellre än att underkasta sig dem och äfven af farhåga *7 farhåga för svårigheten alt undgå lelander å den till leverering erbjudne varans beskaffenhet, inga på alt erlägga lösen till vida högre belopp än markegången och de i orten gångbara prisen, ehuru de annars skulle så mycket heldre föredraga lefvereringen in natura, som de icke annorlunda än genom Spannmålsförsäljning kunna åstadkomma penningar till denna Lösen och afsättningstillfället merendels är inskränkt.
Skulle det ökade besväret med en sådan, i Domkapitlets tanke öfverflödig, redovisning i Kongl. Kammar-Rätten blifva räkenskapsförarne ålagdt, torde det ej skäligen kunna ske utan ersättning, och sålunda derigenom uppstå en ökad kostnad för Lärarne, hvilket Domkapitlet ej annat kan, än anse obilligt. Vid §. 3 tillåter sig Domkapitlet äfven i underdånighet vidblifva hvad det i förklaringen öfver anmärkningarne af i843 års Revisorer underdånigst anfört, i afseende på redovisning inför Kongl. KammarRätten för influtna och utbetalda stamboksoch kollekt-medel: att berörde redovisning synes alldeles obehöflig, enär både Domkapitlen och vederbörande församlingar tillfyllest kontrollera redovisningarnes riktighet. Att ålägga räkenskapsförarne så väl denna, som den i föregående §. omförmälda, nya redovisnings-skyldighet och ett deraf föranledt ökadt arbete, vågar Domkapitlet anse så mycket mindre billigt nu, sedan en icke obetydlig nedsättning af provisionen för uppbörd och redovisning af allmänna medel ägt rum genom Kongl. Brefvet den g Februari 1844- Vid §. 4, rörande Carlstads Stift särskilt, har Domkapitlet slutligen nåden yttra, i afscend2 på den af Revisorerne gjorda anmärkning vid åtskilliga, uti Stiftets byggnads-kassa upptagna, men i Revisorernes tanke för densamma främmande, utgifter, såsom för inbindning af Svensk Författnings-samling, prenumeration af Postoch Inrikes tidningar, årslön åt Konsistorie-vaktmästaren o. s. v., att för bestridandet af berörde oundgängliga utgifter ingen annan kassa här finnas, hvaraf medel kunna dertill erhållas, än byggnads-kassan, för hvilken dock dessa utgifter för Stifts-styrelsens behof ej torde vara så alldeles främmande, enär nämnde kassas årliga inkomster, utom räntemedel å dess förut ägande kapital, utgöras af kaduk-medel, som af presterliga lägenheter utgå på presterskapets bekostnad. Skulle emedlertid byggnads-kassans medel ej anses böra härtill användas, erfordras till meranämnde utgifters bestridande ett anslag af allmänna medel, hvarom Domkapitlet i sådant fall finnér sig föranlåtet att göra underdånig framställning.
Nåväl! denna § kunde mycket väl försvaras så länge de ofvannämnda ställena äfven i fråga om svordom och oljud voro att anse lika, d. v. s. att svordom och oljud bestraffades lika, vare sig under gudstjenst eller inför rätta. Sedan nu emedlertid, till följe af K. o. Ad:s nyss fattade beslut, dessa rum äro betraktade såsom olika, när svordom eller oljud der löröfvas, så fordrar konseqvensen att de äfven betraktas såsom olika, om man der drager knif eller lifsfarligt vapen etc. Detta är ett exempel på, hvartill en obetänksamhet vid ändringar af enskilda §§ kan leda, och i afseende hvarå jag tog mig friheten att framställa en varning. Jag vill lemna osagdt, hvad beslut R. o. Ad. nu i ifrågav:de afseende bör fatta. Måhända en återremiss vore tjenligast. Hr Cederschjöld: Jag kan omöjligen finna annat än att konseqvensen fordrar, det den, som gör sig förfallen till straff efter ifrågav:de §, kan ådömas äfven fängelse; och får jag derföre fortfara i mitt förut framställda yrkande. 460 Den 14 Juli. Då det af mig föreslagna tillägg synes vara ganska enkelt, torde någon återremiss ej behöfva ifrågakomma. Gr. Sparre: Jag ber att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att vi ej tala om samma sak. Jag talar om, att det beslut, som R. o. Ad. fattat i afseende på 6:te §:n, måste föranleda en omredigering af den ifrågav:de.
utofva sjukvård i fattiga hem, och då det ansetts, att sådan sjukvård kräfver specie1 utbildning, måste hvarje sköterska som vill tjänstgöra som s. k. Jubilee Nurse, äfven den som har en aldrig så lång tjänstetid .som sjuksköterska bakom sig, genomgå en särskild kurs. The Horbicult ural College at Swan.ley utbildar kvinliga trädgårdsmästare och med den framgång, att förfrågan efter sådana är större än antalet af de elever, som ifrån anstalten utexamineras. Kursen är tvåårig och omfattar förutom teoretisk och praktisk undervisning i ämnen,. som. tillhöra trädgtlrdsyrket, däribland konservering af frukt och grönsaker, äfven hönsoch biskötsel, champinion-. odlihg. salat något mejerihsndt&amp;ng;. The Woman ' s Londofz Gardening Association har förskaffat sig ganska stort anseende för blomsterdekorering af rum. Dess verksamhet omfattar för öfrigt anvisningar rörande planläggning och skötsel af trädgårdar, drifhus m. m. samt sylt-. och mormeladkokning. Fraveller ' s Aid Societg, står i förbindelse med tjänsteperso-. nalen vid ångbåtnr och järnvagar, som till föreningen hänvisar unga; ensamma resande kvinnor, hvilka kanske utan föreningens hjälp, skulle gA förlorade i London. The Soho Club and Home for Working G %ds anses vara en af Londons bäst ordnade klubbar för arbeterskor. Den Br öppen hvrlrje kvilll. Lektioner, foreläsningar, gymnastik o&amp; en afton i veckan dkis göra klubben till en omtyckt ' samlingsplats för dess medlempar. Bredvid styrelsen arbetar ett af och bland arbeterskorna sjiilfva valdt utskott, och kanske är det denna anordning klubben har att tacka för sin lifaktighet och framgång. Fröken Bdelborg besökte dessutom en. del skolor och skotutstallni~zgar och tog särskildt del af undervisningen i de praktiska ämnena. Kliidsömnad, tvätt och matlagning äro obligatoriska iimnen i de engelska folkskolorna. Genom besök hos vederbörande inhemtade fröken A. därjämte upplysningar angående undervisningen för kvinnor vid universiteten i
Om nu också må medgifvas, att ifrågasatt befrielse för Riksgälds-kontoret från skyldigheten att inbetala dess kreditiv-skuld till Banken icke borde, under närvarande omständigheter, utöfva något menligt inflytande 4 Banko-Utskottets Utlåtande M 33. på Bankens ställning eller förmåga, så skulle likväl en dylik, af Rikets Ständer beslutad åtgärd, enligt Utskottets tanke, vara särdeles betänklig, såsom innefattande första steget på en bana, den Banken alltid med sorgfällighet bör undvika att beträda. Under sådant förhållande och då, efter hvad förut är visadt, den föreslagna tillåtelsen för Riksgälds-kontoret, att äfven under Juli och Augusti månader kunna få begagna kreditivet, komme att leda till rubbning i föreskrifterne för sedelstockens beräkning, synes det stadgade vilkoret angående kreditivets liqviderande å den derför bestämda tid icke vid ett för Riksgälds-kontoret uppkommet tillfälligt behof böra eftergifvas. Då emellertid af så väl motionerne, som en sedermera uppgjord och hos Utskottet företedd försla^s-beräknine öfver Rikseälds-kontorets inkomster och utgifter från den 16 innevarande Maj till den 1 instundande Juli visar sig. att Riksgäldskontoret, efter att nu mera hafva verkställt den för jernvägs-anläggningarne Kontoret ålagda utbetalning af 900,000 R:dr, kommer, vid nästa Juni månads utgång, att sakna kontanta medel till sin kreditiv-skulds liqviderande, har Utskottet ansett sig böra taga under öfvervägande, huruvida icke Banken må vara i tillfälle att, utan tillökning af det för sedelstocken bestämda maximum, såsom liqvid för hvad å kre ditivet vid sistnämnda tidpunkt finnes lyftadt, emottaga af Riksgälds-kontoret innehafvande hypotheks-förenings-obligationer.
Händelser kunna inträffa, hvilka hvarken Styrelse eller representation rå för, och hvilka, oaktadt bäggedcras samfäldla gen - 0 e n 3 Maj.. 251 sträfvan, draga öfver ett samhälle dess penningeväsens förstöring. Nyligen hafva vi sett det stora och mägtiga Österrike komma inom eli år, i sådan nöd, att der icke ens funoos erforderliga kopparpenningar alt tillgå, utan alt, för brist på skiljemynt, sedlar å en Gulden sönderrefvos i fjerdedelar samt att värdshusvärdar och andra näringsidkare utgåfvo mynttecken af tenn, jernbleck och papper. Sådana missöden kunna äfven drabba Sverige, och tillfälligtvis förstöra dess penningeväsende. Men de skulle ej, för framliden, förringa Statsverkets inkomster, om skatterna utgjordes i räntepersedlar, eller försämra mycket i fall detta hufvudsakligen bestode af ädla metaller och ej af papper. Men i Sverige löper penningens värde en särskild fara alt försämras, icke blott genom den frestelse, hvari fordna tiders exempel inleda jordägaren alt bringa saken derhän, ulan äfven genom åtskilliga särskilda omständigheter, som lätta ett sådant förehafvande, och som man ej får förbise. Hos oss utgöres penningen hufvudsakligen icke af Kronans klingande mynt, eller ens af hennes invisningar på skattkammaren, såsom ilie Tresor-Scheine i Preussen, utan af RiksBankens skuldförskrifnmgar, eller sedlar. Vore deras, likasom privatbankssedlarnes, emottagande här, eller Franska Bankens i Frankrike, beroende på en hvars godtfinnande: så kunde man undvika dem. Men de utgöra ett tvunget betalningsmedel; och föreskriften derom är icke blott vanlig lag; ulan grundlag, hvarigenom tvånget blifver så orubbligt, som möjligt. Vore Svenska KiksBankens sedlar, lika som den Franska Bankens, ställda blott på större summor (omkring 250 och 125 r:dr) samt följakteligen användbara endast i den större rörelsen, och Liegagneliga såsom ett slags inrikes vexlar, under del att den egentliga penningestocken utgjordes af klingande mynt: så ginge det ändock an. Men sådant mynt år i Sverige undantag.
I detta bref säger hon bland annat: » I sjukvården har iag öfvat mig på afdelningarna för små barn, män och gossar, är nu på kvinnoafdelningen och skall flytta därifrån till den station, hvarest man värdar de djupast sjunkna; sedan återstår att vistas inom barnhemmet samt att besöka undervisningstimmarne vid seminariet och i småbarnsskolan; äfven hoppas jag att få öfva mig på apoteket. Med anstaltens inrättning och profsystrarnas utbildning har jag ock gjort mig förtrolig. Det blir en stor glädje att återvända till fosterlandet och vännerna där. Hemlandet har ett mäktigt inflytande, en stark dragningskraft. Jag hoppas få dröja något i Lund och Kristianstad för att på sjukhusen därstädes tillse, hur man inom Sverige går till väga. Det torde underlätta mitt arbete i Stockholm. » Maria C:s första bref efter återkomsten från Tyskland var af maj 1851 och skrifvet i Lund. Det redogör för hennes hemresa. Hon hade ej medhunnit att besöka Berlin, men stannat dess längre i Strassburg och på åtskilliga sjukhus, samt i Hamburg. Sitt afsked från Kaiserswerth tecknar hon med följande ord: » Från K. skildes jag med saknad, afskedet kostade tårar huru svår än början varit. » Ankomstdagen, till Stockholm bestämdes till den 10 juni och den 17 i samma månad välkomnades föreståndarinnan af dikonissanstaltens förvaltningsutskott. » Måtte anstalten få börja ringa, obemärkt och stilla, ty endast då kan man hoppas, att den skall äga bestånd och vara en Herrens plantering, som i det fördolda och genom det oansenliga kan utföra stora ting. » Så skref en gång Maria C. från Kaiserswerth, och så skedde det. Vid den ännu alltjämt afsides belägna, obemärkta Pilgatan ä Kungsholmen hade ett enkelt hus blifvit hyrdt, däri 12 sjuka kvinnor och barn kunde inhysas. Men tillväxten lät icke vänta på sig. I den vackra trädgården stod ett lusthus, som, innan ett år var gånget, vimlade af skolbarn. Till dessa sällade sig redan följande år, 1853, småttingar tillhörande det nybildade diakoniss-barnhemmet. Den hyrda lokalen blef alltför trång, och egen bostad inköptes vid Jaktvarfsgränden å Kungsholmen.
Deremot och då, beträffande hamnbyggnaden vid Cimbritshamn, Utskottet numera, i följd af Rikets Ständers beslut angående dispositionen af Banco-vinsten, blifvit satt i tillfälle att för föremål af denna beskaffenhet taga i beräkning större tillgångar, än som vid det förra Utlåtandes afgifvande var händelsen, har Utskottet ansett sig böra, med frånträdande af samma sitt utlåtande i denna del och utan att göra frågan örn denna hamnanläggning beroende af den vid Åhus tillstyrka, att Rikets Ständer måtte såsom bidrag lill hamnbyggnaden vid Cimbritshamn bevilja nämnde stad elt anslag af 15,ooo R:dr och ett låne-understöd af 25,ooo R:dr, tillsammans 4o,ooo R:dr mot vilkor, att stadens och ortens invånare tillskjuta hvad, som derutöfver, enligt kostnadsförslag, till arbetets utförande, erfordras. Vidkommande den ifrågasatte upprensningen af Helge-ån, för att göra denna å flottbar för timmer från Småland, så enär detta förslag icke är åtföljdl af någon utredning, att företaget vid anstäld undersökning funnits utförbart eller huru stor kostnad dertill skulle komma att erfordras, anser Utskottet icke något anslag för berörde arbelsföretag nu kunna tillstyrkas, men finner sig likväl, med afseende å den fördel, som genom en sådan upprensning skulle kunna tillskyndas orten, böra hemställa, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att undersökning, rörande Helge-åns upprensning, i ändamål att göra denna å flottbar för timmer från Småland, måtte af Kongl. Maj:t i iNåder anbefallas. 48 Stats-Utskottets Utlåtande, IV:o 435, Litt. C, 38:o. Utskottets Utlåtande, i fråga om upprensning af Höje och Lödde åar, har af Bonile-Ståndet blifvit bifallet, samt af de öfriga RiksSlånden lemnadt utan anmärkning, och torde denna punkt följagtligen kunna anses icke påkalla någon vidare åtgärd från Utskottets sida. 39:o.
Under första tiden af dess tillvaro samlades några af landsmännen hos Fogelberg två kvällar i veckan och läste högt. Förströelser hade man ej många. En och annan utvald var upptagen af sällskapslif och visiter, men för flertalet gick tidén lika händelselöst som stillsamt och trefligt. Af resande landsmän hade man foga glädje. Fogelbergs yttrande, att de fleste äro » tråkiga och inskränkta, som hvarken ega känsla for konst eller natur *) Ludvig Ruben, som sedan blef en synnerligen skicklig koppargravör.2 82 ROMERSKA DAGAR PÅ 1 S 4 O-TALET. skönhet », återkommer, mer eller mindre varieradt, i landsmännens bref. Man förargar sig särskildt åt deras okunnighet. På Sergels tid hade de resande varit » mer eller mindre amatörer, men då de lämnat Italien äro de äfven så litet konnesörer som förut ». Nu äro de endast » punddryga », och det finns bland dem individer, som ej skämmas att fråga, om Hadrianus varit kardinal eller romersk prins. Någon allmän årlig utställning förekom ej, på den grund, sades det, » att skolorna äro hvarandra för mycket olika och att tyskar och fransoser ej kunna trifvas tillsammans med sina arbeten ». — Smärre utställningàr höllos i en lokal vid piazza del Popolo. Lugnet är den egenskap, som mer än alla andra utmärker lifvet i Rom. Lugnet låg i luften och skänkte ro och jämvikt at arbetet. Man lefde i lä af de stormar, som blåste öfver Europa, de moderna tankarna trängde ej hit, man visste ej, om det jäste hos folken eller om mingångar gräfdes och kulor stöptes. Ingen tänkte på revolutioner eller konstitutioner, utan endast på » roligare saker ». Staden förblir sig lik år efter år. Den, som kommer dit efter långa tiders frånvaro, känner igen allt. Åsnor, tuppar och hönor, käringar och folk, allt är sig likt. Till och med sophögarna tyckas orörda. Den kunde verka söfvande, denna stillsamma ro. Redan på denna tid hörs en och annan röst yttra " sig om det skadliga för ungdomen att gräfva ned sig där ibland grafvarna, afskild från hemlandet och hvad mera är utan förbindelse med den värld som lefver.
Med underdånig wördnad hafwa Riksens Stander häruti erkant et förnyadt prof af den Nådiga benägenhet, hwarmed Eder Kongl. Maj:t wiv alla tilfällen i Nader behagat gä deras önskningar lil mötes; och med öfwertygelse, at en kevi8ion» sädan Eder Kongl. Mast i Nader den föreslagit, skall medföra en fullkomlig tilfredsställelse, sa wäl för Allmänheten, som de Embetsoch Tjenste-Män, hwilka wid befattningen med Krigsärenderne och deras redogörelse, nitiskt samt redligt upfyllr det dem updragne förtroende, fa Riksens Stander til swar härmed i underdånighet anmäla, at de ansett för ändamäler nödigt, ar til deltagande i denna Revision Utse twanne Ledamöter af hwarje RiksStänd, pa der i händelse den ene af sjukdom eller andre laga förfall blifwer hindrad, den andre af samma Srand dä ma wara at rilga, och således något Ständ icke kunna anse sig blifwa owerksamt ril hinder i ärendernes obehindrade gäng; kommande hwarje Deputera-! at efter förrättningens stur af Riksgalds-Lontoirer8 medel ärnjuta ett Arfwvde i ett för allt af 500 R:d. Lanco, Hwad för öfrigt angär den fräga, huruwida desse Den 8 Mars. 25; desse Deputerade äfwen maga, jemte dem, som Eder Kongl. Maj:t L nader utnämner, besörja om Krigsskuldens afbördande; anse Riksens Ständer lievisorernes åtgärd icke böra widtaga förr än alla de lil Krigs-Redogörelsen hörande Räkenskaper arv ordenteligen afsiukade, samt med sine behörige Vs; riiiLatiouer och (^uittencer försedde. Riksens Ständer framhärda rc. Stormagtigste Allernadigste Konung?
Stackars Fanny, du vet inte huru han endast vill ditt väl. Förtro dig åt honom, följ honom på resan. Det är en smärtsam bön jag gör. Men jag ber dig nu lika varmt, som jag i går besvor dig att icke följa. Hvad menar du, Herman? Du gör mig förvånad. GREFVINNAN. FANNY. HERMAN. FANNY. Ett löfte hindrar mig att tala tydligare. Men kom, Fanny, följ mig till din välgörare, din vän. HERMAN. Nej, skynda åter in till ditt gömställe, Fanny Man kan lyssna på oss här, och nya snaror äro kanske redan utlagda. Jag lyder er så gerna, fru grefvinna. Farväl så länge, Herman; vi råkas snart. Var glad och hoppas. (Går ut till venster.) FANNY. ELFTE SCENEN. HERMAN. GREFVINNAN. HERMAN. Men, min mor, ni misskänner er egen make. Öfversten vill endast Fannys bästa. Min stackars Herman, också du har, likt en döfvad fogel, fallit inom ringlarna af denna tjusande ormnatur. Du är dårad och bedragen. Men, min mor, jag kan inte yppa för er den hemlighet, han förtrott mig. Jag kan endast säga er, att han har heliga rättigheter till Fanny. Heliga rättigheter? Ah, det anar mig någon ny list. Han har kanske sagt dig, att Fanny är hans dotter. Nej, min mor. HERMAN (förlägen). GREFVINNAN. GREFVINNAN. HERMAN. GREFVINNAN. Du är ingen öfvad lögnare. Ditt öga röjer dig. Ja, han har sagt dig det. Men himlen ska' kanske 150 inte låta den lögnen gå ostraffad öfver hans svekfulla läppar. Herman, af en lycklig slump fann jag i går fjedern, som öppnar skrinet, hvilket Berthel gaf mig att gömma. Det skedde genom en tryckning på nedra kanten af silfverplåten. Skrinet innehöll flera juvelsmycken och några papper, hvars vigtiga hemligheter jag kanske snart kan yppa för dig. (Det bultar på dörren. Herman skyndar att öppna.) TOLFTE SCENEN. DE FÖRRA. ÖFVERSTEN, och bakom honom ARON.
Med henne qvicknar allt; Naturen glädtigt spelar, Och Konsten, af dess drift, den samma glädje delar; Hon främjar id och flit, hon muntrar allt besvär, Hon landet ymnighet med ljuflig möda bär. I hennes gudaglans Förnuft och Tanka våga Ur Vanans fängsel fram, att på de fälten tåga, Der Himmel, Haf och Jord begrips af menskovett, Och Skaparns underverk i minsta stoft blir sedt. Hon ammar troget upp Socrater och Catoner, Ett Leonidiskt mod och mogne Scipioner: De fria själars art, Gudomligheten lik, Är, sjelfva mörksta vrån på ljus att göra rik. Med henne kan ett folk i sådan lycka blänka, Som Envåld aldrig rår med största segrar skänka; Hon gör hvar Undersåt som Kungen trygg och dyr, Och Kungen dubbelt stor, som slika Drottar styr. I anledning af detta, och sedan Drottningen besvurit Gudinnan att med egen mun uppenbara, huru hennes trygghet skall i Sverige befästas, yttrar sig Friheten sjelf: En Kung har fått af Gud en dyr, förfärlig lycka: Ett Folk att göra sällt, ett Folk att lätt förtrycka! Alltsom han dygdig är, blir det på dygder rikt; Som hufvud, så är kropp; ett Folk är Kungen likt. Mot honom bör hans folk i laglig makt uppväga, Men ock mot folket han en rättvis fasthet äga; Är Kungen alltför mild, och Folket alltför hårdt, Så blir, med min förlust, snart bägges öde svårt. Ett Folk ger Kungen makt, sin pligt att myndigt göra; Ett Folk bör gilla Lag; men Kungen den utföra. Att äska lagens bot, hvar undersåt är fri; Men all verkställighet bör eneväldig bli. Ej bör ett Folk sig in i Kungens styrsel blanda, Om kroppen drifvas skall af enig, myndig anda; Ej bör ock af en Kung försummas laglig makt, Om hans betjening ej skall mötas med förakt. Då kan den Kunglighet i Lagens grund sig rota, Som svigtar ej, när Knorr och Sjelfsvålds-stormar hota; Sin höghet har då Kung, sin myndighet ett Råd; Än ger han dunderslag, än blänker han i nåd.
R:dr och ett anslag ulan återbetalningsskyldighet å Fyratiofem tusen R:dr, för reparationer å Westerås domkyrka samt åtskilliga förändringar uti samma kyrka; börande dessa lån, för hvilka sådana skuldförbindelser, sorn af Fullmäktige godkännas och antagas, skola afgifvas, sedan lånen fått räntefritt innehafvas till 1860 års slut, derefter återbetalas genom årligt erläggande af Sex procent utaf de lyftade lånesummornas hela belopp, hvarvid räntan godtgöres efter Fyra för huudra årligen utaf det obetalda kapital-beloppet och det öfriga kommer att utgöra afbetalning å detsamma. Skulle den sålunda stadgado inbetalningen icke inom bestämd tid fullgöras, skall dessutom, intilldess den verkställes, erläggas Fem procent årlig ränta å det till liqvid förfallna, oguldna beloppet. § 134. Till understöd för Wallentuna församling i Stockholms län vid uppbyggande af ny kyrka, i stället för den år 1856 genom åskeld förstörda kjrkan, hafva Rikets Ständer beviljat nämnde församling och å Riksgälds-kontoret anvisat ett lån å Tjuge tusen R:dr emot vilkor, alt sedan detta lån under fem års tid fått utan ränta innehafvas, Sex procent af detsammas ursprungliga belopp skola, före slutet af hvarje år, till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka Sex procent beräknas fyra procent årlig ränta för det återstående lånekapitalet, hvarefter det öfverskjutande beloppet kommer att såsom kapital-afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord. § 135. Jemte det för bildande af en kapellförsamling inom Pajala socken af Norrbottens Jan, 2:ne årliga anslag af tillsammans 675 R:dr blifvit å Riks-stutens 58 Stats-Ulskottets Memorial JM 281. Åttonde hufvud-titei uppförda, hafva Rikets Ständer, för samina ändamål, till utgående från Riksgälds-kontoret såsom anslag ulan återbetalnings-skyldighet anvisat: l:o Fyra tusen åtta hundra R:dr, för en kapellbyggnads uppförande vid Mouonionalusta; 2:o