Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men så strök spelman till med ett tag öfver alla fyra strängarna, handklaveret satte i med sitt gälla, omelodiska lockande och i en vild röra trängdes på golfvet alla dessa par, som hållit sig tillbaka, bredvid dem, hvilka förut dansat som på parad och nu ville ta igen skadan. I trängseln hade Petter fått syn på Klara, som blifvit skild från sin kavaljer, och ensam stod utanför dörrn och fläktade sitt upphettade ansigte med en hvit bomullsnäsduk. Med hufvudet på sned för att kunna se bättre med det riktiga ögat, armbågade han sig fram, trängde sig emellan de dansande paren och kom ut i det fria. Där gick han genast fram till Klara och hälsade. Hon såg på honom och skrattade som hon alltid brukade. Men Petter tyckte inte så bra om skrattet som vanligt. – Det var fasligt, hvad han har gjort sig fin, sade hon. – Jag tänkte få dansa med dig, sade han. Han brukade eljest undvika att dua henne. Klara märkte det, och van som hon var att leka med manfolken, duade hon honom genast tillbaka. – Inte behöfde du väl göra dig så fin för det, sade hon. Petter kände sig med ens så rak, som om han hade dansat med henne hela kvällen. – Kom nu, sade han och försökte att ta henne om lifvet. Men i detsamma kom den andre, som hela tiden hade dansat med Klara. Han hade fått sig en sup af kusken, och ögonen blinkade under håret, som fallit honom i pannan. – Klara ska dansa med mig, sade han och sköt undan Petter. Men Petter var inte hågad att ge tapt, utan han höll kvar Klara om lifvet och försökte draga henne ifrån den andre, som också hade tagit sitt tag. – Jag har bjudit opp henne först, menade Petter. Och hans sneda öga tittade upp emot logväggen. – Har du? sade den andre. Jag har bjudit upp henne för hela kvällen. Och flickan är min. – Är det din? sade Petter högröstadt och lyfte armen för att slå till. Man hade börjat betrakta rivalerna, några amatörer af tvekamp stälde sig omkring dem, och Klara, som icke tyckte om att det skulle bli slagsmål om hennes person, beslöt att göra slag i saken.
Redan för mer än 20 år sedan började tänkande och förutseende Den 4 April. män att beklaga följderna af den då tilltagande hågen att endast lägga sig på Fårafveln, och har denna, mindre än åkerbruket mödosamma, men långt mera riktande näringsgren sedermera så tilitagit, att i många Grefskap stora åkerfält blifvit utlagde och lörvandlade till betesmarker för deras talrika fårahjordar. England lär således högst sällan kunna umbära utländsk spannmål, och mindst jpågot år få öfverskott af egna tillgångar, till förråds anskaffande. "När nu härtill lägges, att tillgång till utländsk spannmål dem aldrig kan betagas; att deras i alla haf dominerande -flottor betryggar deras sjöfart; att deras hamnar alla årstider äro tillgänglige; att deras kanaler och förträffliga transport-anstalter öppna dem cn lätt communication till de innersta Rikets delar; att deras exportvaror äro af den öfvervägande betydenhet och betalas så väl, att egen spannmål.sproduction blifver långt mindre lönande, och att Köpmännen uti spannmåls införskrifning finna en indrägtig Handelsgren; så kan man lätt göra sig reda, hvarföre England, utan att betata spannmålsbrist , kan sakna allmänna Magaz nsInrättningar. Den har likväl någon gång inträffat , och det till den grad, att Regeringen sett sig föranlåten förbjuda Brännvinsbränning, utom af Socker. I allt detta torde förhållandet vara helt annorlunda i Sverige; äfven sorni nationliga lynnet, hvilket äfven så litet kan jemföras med Engel - II. Den 4 April. 65 Engelska folkmängdens, eller den der så kallade Mobs sätt att genomdrifva sina beslut och hindra Regeringens åtgärder, och hvilka blifva ofta ganska vådliga, så väl för Nationens Representanter, som för de högre Embetsmän nen sjelfva. Vi låre således aldr'g behöfva frukta för de af Burke i England befarade utbrott af en missledd folkyra, hyaraf Magaziuers och hela Städers plundring och våldförande skulle kunna blifva en följd.
Man måste något förstå en sak om man skall kunna lyckas att framkomma med ett lämpligt förslag. Denna sakkännedom hafva komiterade visat sig icke ega, och tillstyrker jag deföre afslag å denna punkt. Hr Stuart, Carl Gust.: Vid en föreg:de diskussion är vordet upplyst, att förslaget om åborättens förvandling till skattemannarält utan lösen blifvit väckt af en utaf K. M:s beflude. Häröfver hördes kammarcolhm, som afstyrkte förslaget, hvilket afstyrkande K. M. äfven gillade. Deremot har K. M. nu framställt ett annat, af härvid meddelade upplysningar och yttranden 14 Den 7 September f. m. föranledt förslag till underlättande af öfvergången från berörde åborätt till skattemannarätt. Det kan således icke nekas, att vederbör:de verkligen i fråga om skatteköpens upphörande varit hörde samt alt hvad i afseende å skatterättens förvärfvande blifvit anfördt och upplyst tagits i öfvervägande. Vid bedömandet af det förslag, hvarom nu egentligen är fråga, bör visserligen tagas i betraktande huruvida någon förlust skulle för statsverket kunna uppstå derigenom att endast T^:del af skatteköpeskillingen behöfde förskottsvis erläggas. Den häremot yttrade betänkligheten torde dock lätt försvinna, i fall man erinrar sig, att K. M:s nåd. förslag innehåller att det utestående skatteköpeskillingsbeloppet skulle uppbäras och redovisas i sammanhang med öfrige skatter och följaktligen erhålla samma förmånsrätt, som de egentliga kronoutskylderna. Farhågan att inteckningshafvare skulle kunna få företrädesrätt till betalning framför Kronan för dess fordran i anledn. af resterande skatleköpeskilling, synes således vara ogrundad. Jag får derjemte fästa uppmärksamheten derpå att R.
Preste-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet, bifallit Utskottets under Litt. c. gifne tillstyrkan, enligt hvilken de under Litt. a. och b. ej serskildt uppräknade publika papper blifvit ti Hägde belåningsrält till tre fjerdedelar af deras försäljningspris månaden näst före belåningen, utan något undantag för Riksgälds-Contorets Obligationer med lägre ränta än 5 procent, men öfrige 2:ne Riks-Stånd i denna del fattat hvarandra motsatta meningar; anser Utskottet sig ej kunna till jemkning af de stridiga åsigterne föreslå annat, än hvad de 2.:ne Riks-Stånden sammanstämmande beslutat, samt får alltså hemställa, det måtte ej mindre Högloft. Ridderskapet och Adeln, än äfven Vällofl. Borgare-Ståndet, med öfrige 2:ne Riks-Stånd sig förena derom, att Riksgälds-Contorets Obligationer med lägre ränta än 5 procent ora året icke i Banken belånas till mer än tre fjerdedels procent af deras försäljningspris under månaden näst före belåningen (kanske rättare till tre fjerdedelar af vanliga försäljningspriset under de 3:ne näst före belåningen förflutne månaderne). *a Banco-TJiskotlcls Memorial N,f> Ho. Hvilken hemställan UtskotteL med visshet förutsätter skola bifallas. Hvad äter angår det af llöglofl.
Men under all denna kunglighet till det yttre, fanns hos d e m bägge en viss religiös ödmjukhet o c h — 10 ett deltagande sinne för de små och vanlottade i samhället. Gifmildheten kunde här g o d t ha suttit i hjärtvapnet, o m de velat etsa ett dylikt på sin konstnärssköld. Många äro de, s o m ha Nils W i l h e l m och hans aktade ord o c h namn att tacka för den ställning, de sedan erhållit i lifvet. A. ville inte, då han stod på höjden af sitt konstnärsskap, att sonen skulle ägna sig åt samma bana, enär han ansåg, att Knut inte dugde, o c h namnet skulle därigenom dragas ned. Men så hände, att K n u t gjorde stormande lycka å ett studentspex, lämnade de teologiska studierna, o c h gick in vid teatern, o c h trettio år därefter bar det sig inte bättre, än att själfve Nils Wilhelm i egen hög person satt i orkestern å Dramä^ska teatern — hans vanliga plats, då han tittade in — o c h applåderade sin son s o m fregattkapten Schumrik eller något annat i hans rika o c h mångsidiga reportoar. » Inte trodde jag, » sade han inom familjen, » att K n u t skulle bli någon konstnär, o c h ännu mindre rik, m e n n u är han båda delarna. » Och så l o g gubben, nöjd m e d att sonen gjort namnet heder. Själf var gamle Almlöf ' frikostigheten själf. V i d hans bjudningar gick det både rikligt o c h fint till. Och finess, lysande namn o c h esprit saknades inte. Bland umgängesvänner kunde han räkna sådana s o m: Bernhard v o n B e s k o w, grefve Adlersparre, sign. Albano, Crusenstolpe, Fredrika Bremer, Emelie Högqvist, Johan Jolin, August Blanche o c h många, många andra. Karl August Nicander strängade sin lyra till håna o c h Charlottes lof o c h var äfven där stundom gäst. Handel ackompagnerade o c h Mina Fundin eller » Nordens lärka », samt hans svägerska, Mathilda Gelhaar, sjöngo sina vackra saker.
Den lija redactioncn ogillades, g:o Tillägg, åsyftande Frälse-hemmansegares representationsrätt: Riksdagsordningen id § i perioden. 10:0 Redactions-förändring, i afseende på högsta antalet af Härad, som må förena sig örn fullmäglig. RiksdagsOrdningens i5 § 2 perioden. 11:0 Tillägg, angående förrättande ai Riksdagsmannavalen för BondeStåndet: Riksdagsordningen i5 § ny punkt vid slutet. Uppskötos: och 12:0 Ändring, åsyftande förlängd revisionstid: Riksdagsordningen §. 68, 2 och 3 perioderne; Den nya redactionen bifölls. S. D. Föredrogs ånyo oell lades till handlingarne ConstitutionsUtskottets memorial, N:o 2, angående infordrad skyndsam uppgift A Grundlags-ändringsförslagen vid 63 och 72 §.§. Regeringsformen. S. D. Remitterades till Bevillnings Utskottet: Herrar Holms och Ilelledays motioner, angående förändringar i Tullförfattningarne, jemte hvad, i anledning af samma motioner, vidare är inom Ståndet talad t, BancoUtskottet: Herr Santessons motion, angående realisationen, uti hvilket ämne flere af Ståndets öfrige Ilerrar Ledamöter sig yttrat. Lagutskottet: Samme Ledamots motion, angående assigneringsrätt emellan enskilde, jemte hvad flere af Ståndets Herrar Ledamöter i della ämne anfört; oell Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: Herr - Walley s' motion, angående förändring i förfättiiingapie om resepass för personer af arbetsclasserne, uti hvilket ämne flere af Ståndets Herrar Ledamöter afgifvit anförande. S. D. Remitterades till Prot. XJidr. d. n Mars i83/[. Stats Vt skottet: Kongl.
Hr Gripenstedt har omnämt flere PrivatBanker som icke begagnat hela sin sedelutgifnings-rätt, och jag kunde upräkna än flere sådano Banker hvilka iakttagit samma försigtighet, allt för att bibehålla den nödvändiga säkerheten. Jag fortgår afstyrka bifall till ifrågavide § såsom enl. mitt förmenande obehöflig. Gr. Sparre, Erik: Den siste värde talaren har ansett förslaget vara genomgripande. Jag vågar bestrida detta; ty om ock lagens stadgande blir olika mot förut, så blir likväl förhållandet i sjelfva verket detsamma. Utsk. har genomgått Privatbankernas officiela rapporter för flera år, och deraf funnit, att sedelemissionen i allmänhet varit inskränkt till just hvad Utsk. föreslagit. Det nu gällande stadgandet är, så vidt jag kan begripa omöjligt att efterlefva; ty det kan icke vara praktiskt att grunda sedelemissionen på någonting så osäkert och fluktuerande som RiksmyntKassan, hvilken ena dagen kan vara flere hundra tusen Rdr större än den andra, Man har också, på sält R. o. Ad. funnit af den uplästa § i nu gällande lag varit tvungen att medgifva Privatbankerna en månads tid för att jemka den rubbning som kan hafva upkommit i normalförhållandet emellan utgifna sedlar och kassan. Det kan väl icke vara rätt att såsom grund för Privatbankernas sedelutgifnings-rätt antaga en princip, som är af beskaffenhet att lagen icke alltid kan efterlefvas och att icke mindre tid än en månad måste medgifvas för alt jemka de öfverträdelser af lagen som inses vara oundvikliga. Jag har med desto större förvåning hört Hr Gripenstedt motsätta sig detta förslag som Hr Gripenstedt vid sisth Riksdag förordade Utskis då afgifna förslag, hvilket skiljde sig från det nu framlagda endast deruti att kreditiv-handlingarne icke blifvit uptagna såsom grund för sedelemission. Utsk. tillstyrkte äfven då att sedlar skulle få utgifvas till samma belopp som hela Den 16 December e. m. grundfonden, och härom yttrar
Efter den Räkenskaps-form som för Maga» zins-Redogörelsers författande nu fö-jes, fördelas de vid ett Magazin förefallande utgifter under tvänne serskildta afförings-titlar, nemligen: forst sådaue som uti Calcul påföras Magazinslagret och dernäst så kallade Gentrelle Utgifter hvilka gravera Magazins-fonden i Allmänhet, Hvad de förstnämnde betraffar, som utgöres af Frag* ler, Bärareoch Mätare-penningar, Magazinshyror, Förmätningsoch Sadestorknings-kostnader m. m., eller med ett ord alla sådane utgifter som i och för Spannmålens vård, Transport eller Förmälning kunna äga rum, si läggas desse kostnader som nä rundt är till Spannmålens inköps elier anskaffnings pris, och komma på detta sätt, vid skeende utlefvereringar Inrättningen tillgodo. Vidkommande ater de sistnämnde eller de 9å kallade Generelle Utgifterne, som bestå af Uppbördsmäns-aflöning, Hus och Magazins-reparationer, samt reseoch tractaments penningar m. in, nåföras de Magazinsinrättningens kostnad i allmänhet, och ingå följaktligen ej i Spannmålens värdes-beräkning. Enär altså dessa sistnemnde kostnader utgöra en gravation för Magazins-Fonden, synes den förändring i Räkenskapen både vigtig och nödvändig, att äfven sagde utgifter läggas på 1518 StalsUtskottets Betänkatid ett'. sjelfva Msgazitis Lägret. Härigenom har Ma* gazins-lnrättntngen vid skeende Spannmåls ut* lefverering, ätt påräkna ersättning för aila vid ett Magasin förefallande utgifter utan undantag, och härigenom skall ock den väsentliga fördel alt mer och mer befordras, att Magazins-Inrättningen bär sig sjelf, och dess fonder oförminskade varda bibehållne till de ändamål, hvarföre de samma äf Riksens Höglofl. Ständer blif* vit änslagne.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. C e. m. Gr. Sparre, Erik: Det är sorgligt, ja mer än sorgligt, att den i går afgjorda striden skall åstadkomma sådana ordvexlingar, som liär ägt rum. Jag ämnar icke deltaga deruti. Börande sjelfva saken ber jag blott att med några ord få yttra mig. Här har blifvit framställd en önskan, att den påbörjade striden emellan de enskilda intressena icke må fortsättas, och att man bör göra slut på tvisten emellan provinser, som hvar och en vill kasta sig öfver en statsbana. Vid detta tillfälle är det just innebyggarne i de norra provinserna, som ställt sig denna önskan till efterrättelse. Af de inom dessa provinser bosatta talare, som i dag uppträdt, har, så vidt jag känner, ingen yttrat sig för bifall till den nu ifrågav:de banan; de hafva talat deremot och med lugn tillförsigt till framtiden afbidat den stund, då B. St:r skola finna det för landet fördelaktigt, att tili dessa provinsers nytta anlägga denna bana. Det kan då icke annat än förundra, att innebyggarne i an dra provinser just vilja pådrifva anläggandet mer till de norra provinsernas skada, och genom den riktning de gifva denna bana motverka för de norra provinserna välgerningen af den bana, som Staten skall gifva dem; ty det är obestridligt att en stambana, anlagd inom en provins, skall blifva en välgerning för densamma. Då emellertid innevånarne i dessa provinser icke påkalla några stambanor, och då de, med afseende derpå, att Statens tillgångar i betydlig mån redan tagas i anspråk för fullbordandet af de påbörjade banorna, förklara, att de icke önska anslag måtte gifvas för anläggande af nya banor, utan afbida tiden till dess erfarenheten visat hurudana resultaten af de påbörjade stambanorna komma att blifva, så är det förunderligt att de, som med så mycken ifver och-så stort nit förordat banans dragande genom Södermanland, med lika stort nit ifra för banans läggande norr om Mälaren, och just der, hvarest det ojemförligt största flertalet af dessa provinsers innevånare önska, att den icke skall läggas.
Ridderskapet och Adelén som uti det Högwördige P.efte-Siändet blifwit gilladts; men deremot ifrän Willoff. Borgare-och Hederwärda Bonde-S'änden äterförwist, med de anmärkningar i Borgare-Ständet, akt hos Kongl. Majrt i underdånighet mätte hemställas, Den 26 Februarii. 1341 akt de sä kallade behaglig lids förläningar mätte owillkorlizen indragas, dä nägonJnnehafwarederafgenom döden afgär, och art hmad wederlazen angar, ordentelig undersökning borde sse, till urrönande, hwilka Pastorater, som i anseende till Jnnehafwarnes mer eller mindre fördelaktiga lönings-willkor, billigrwis kunde umbära vesta weverlag, samt art Riksens Ständer mätte förklara sin underdäniga önskan, att, hwarest sädant iniräffade, deste wederlag mätte wid närwaranoe Jnnehafwarnes död till Sta en indragas. Bonde-Sländet har ansett nägon styrka för denna inkomsts bibehållande icke kunna dragas frän Privilegier, ne, säsom alldrig af Bonde-Ständet medgisne, och att i allt fall större hinder för den till indragning redan beflurave öfriga delen af wederlaget. Stats Utskottet har för dest del icke kunnat anse deste anmärkningar? af den följd och beskaffenhet, art Stats-Utssottet deraf ägt anledning till nägon förändring i Utskottets i detta ämne förut afgifne yttrande, hwilket Utskottet allsa får till swar dera sig nu har äberopa. Pä RiksensHöglofl.StändersEgitbepröfwande ankommer, huruwida Riksens Högloft.
Riket som fakt redbar pant, runka län för mindre ränta än andra. Riket har inrättat Bauguci, men Banque» lärer ej kunna bestå titan Rike. Således borde Riket haswa bättre rätt än alla andra. Skola äler dessa höga räntor ulprässas af Riket för att öka Banquens Betjening med större löner, kan jag cj mer, smara, än att lädant bliswcr en gansta stor inrättning i nuwarande ställning. Skalle nu aker Stats» Nlstortet kunna sörina Banco,Utstoiiet, air nedsätta räntan till 2 procorus racki pä aila län, som more mer än lustigt och mmust, h,'st Disco'torne som för, tiena io, !2 ja i; v'oce"u pa stil ian som de äga för g procent» ränta. Riket ater som fäll län, för ali alga kill 'örm; 1 >^w rl° k ät Riket och B.> quen , har derigenom uroffr-tt al' hwad Dec länk och mera till. Afstär B-u.qnei, ,-äaot pä räistan, bsr fadant afdrckg-iS pa bew,Uumgö'snmman. ^ Z:» De>r i6 December. 92Z Zko Bswjflmng, som utgöres för en fri Bran» wins brälUiing i Skader och iand asdragcs sidan den är bestämd pä bewillningschimmari. Icke nog dermed. 'SpanncmalS-.DlreclionS Ledamöters löner kunna auven rndragllö , h lst uner inseende mer lärer behöfwas öfwer de regala bränn»lierne. Blott art försälja öswerleiwor af bränwins pannor och tillhörande redstep. Således böra deras löner afdragas bewilininge summan. 4 0 Stats Uistotcct har bcwiljat ärligen en million till försivars werk.t. När Irikel ägde Pommern, Finland och Eland ansiogs ej mer än 6ov,Ooo R:dr.
3:o, anslaget för fullständigande af de zoologiska samlingarne vid universitetet i Upsala; » § 158, anslaget till Carolinska medico-kirurgiska institutets laboratorium; » § 159, lånet för en byggnad åt Farraaceutiska institutet; » § 160, anslaget till ett Seminarium för lärarinnors bildande; » § 161, anslaget till Nationalmusei-byggnaden; ” § 164, anslaget för runstenars uppsökande och aftecknande; ” § 165, anslaget till understöd för fortsatt utgifning af arbetet ”Svenska språ kets lagar”; ” § 167, anslaget för fortsatt utskrifning af riksregistraturet; ” § 168, anslaget till understöd för utgifning af lithografen C. J. Billmarks ar bete: ”Sverige, aqvarell-lithografier och tontryck”, för inköp af arbetet ”Monuments Scandinaves du moyen åge”, samt för fortsättningen af plancheverket ”Fordna och närvarande Sverige;” [Hh. t. till R. St. Hedenborg; ” § 170, anslaget för adjunkten O. Torells vetenskapliga expedition till Isliafvet; ” § 171, anslaget till honorarium åt magister M. Wiberg för en af honom upp funnen räknemaskin; ” § 172, anslaget till understöd ät förre pastorn G. Unonius; ” § 173, anslaget till godtgörelse åt arfvingarne efter aflidne skeppstimmer mannen J. Hedström; » § 174, anslaget till löneförhöjning ät rektorn J. P. Huss; » § 175, anslagen för hospitalsfondens understödj nde och för fullbordande af de nya hosp i talsbyggnaderna vid Stockholm samt Wexiö, Wadstena och Hernösand m. m. » § 176, mom.
Ständers vidare granskning varder dock detta vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 1 Juni 1815. Få Riksens Höglofl. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottens Vägnar Få Höglofl. Ridd, och Adelns Ledamöters vägnar II. F. Strömfelt. [A. Lantingshausen* På Få Högvördiga Prest» Ståndets Ledamöters vägnar Joli. Olof Wallin, f. R. Pa Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde*' Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar E. G. Holm. Petter Jernström. And. Fredin. Nils Mänsson. A. J. Wahl st jerna, Uppläst hos samtidiga Riks-Ståndert den 22 Juni, Vördsamt Memorial! Sedan Högvördiga Prest - Ståndet oell Vällofl. Borgare-Ståndet d. ii och 22 nästlidne Maj återremitterat det af Lag-Utskottet den 29 förutgående April afgifne betänkande öfver flera Riksdags - Fuilrnägfiges af Hedervärda BondeStåndet Memorial, angående bland annat väckt fråga, huruvida de skuldebref, för hvilka Lagsökning hos Konungens Befallningshafvande anställes, böra dervid uti original uppvisas, får Utskottet, efter öfvervägande af de vid berörde Betänkande gjorda anmärkningar, öfver hvarje af dem nu aflemna följande Utlåtande.
Grofva brott inträffa icke mycket ofta, men smärre tjufnader äro deremot ingalunda ovanliga inom den obildade folk-classen och hafva på de sednare tiderna icke obetydligt / ' t tilltaga. .orycKenskapslasten är, åtminstone på många trakter af Länet, bestämdt i aftagande, hvartill, jemte andra omständigheter, Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers år 1835 utfärdade Författning, som något inskränkt den så kallade husbehofs-bränvinsbränningen, hufvudsakligen verkat, helst bränvinspannornas antal sedan samma år förminskats så, att detta, som år i834 utgjorde 5,168 stycken, för år 1837 nedgått till 4>3oi, under det att beskattningen ökats från 13,553 R:dr 44 11 r:st' ^ *9)327 R:dr 34 sk. 8 r:st. Banco, hvarvid ock bör anmärkas, alt ganska få större bonnerier numera finnas inom Länet och att de flesta bland ofvannämnde pannor äro små. Emedan Allmogens näringsflit ännu uteslutande egnas åt åkerbruket, och Allmogen derjemte hårdt fasthänger vid den från förfädren ärfda jordbruksmethod, hvilken oftast förmådde gifva tarfligt bröd åt ett farfligare slägte, men icke mäktar af den bördiga jorden framkalla en så rik afkastning, som erfordras för tillfredsställandet af alla de behof, vid hvilka äfven Allmogen allt mera vant sig, följer deraf, att dennas välstånd och bergning vacklar mea skördarnes olika utslag, liöjes ögonblickligt af ett godt år och nedsänkes svårt af eli mindre gynnsamt. Så synes ock detta välstånd bland den sjelfägande Allmogen hafva något aftagit efter i83y års ofördelaktiga äring; och detta mäste i ännu högre grad inträffa med det stora antal deribland, som brukar andras jord. Ett karl-dagsverke betalas nu vanligen med 32 sk. Banco; ett qvinnodagsverke med hälften deraf.