Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Glädjedrucken kastar han sig i fadrens armar, ock bekänner nu, huru en sådan utgjort hans högsta önskan, hans lifligaste begär, huru dessa mer och mer tilltagit, ju mera han insett omöjligheten af dess verkställande, o.s.v. Snart afgöres allt med W., gossen rustas i ordning och är färdig att lemna hemmet sedan han med ömhet sluten till det faderliga bröstet äfven emottagit den älskande modrens smek och välsignelser. Synbarast och mest påkostande var honom likväl skilsmessan ifrån den ljufva trettonåriga leksystren, hans lilla Hulda, hvilken han ordentligt afgudade. Men med ett raskt beslut sliter sig den unge sjömannen ur den lockande kretsen och uppsöker Kaptenen, hvilken med fägnad emottager honom under sin vård. Ödet hvilade dock tungt öfver desse, till sin affärd så lifvade menniskor, och voro de motgångar hvartill unge N. året förut varit vittne att betraktas endast såsom lekverk i jemförelse med de dem nu mötte. Skeppet var destineradt till Ostindien. Ungefär en dagsresa ifrån Goda Hoppsudden uppkommer en fruktansvärd storm, hvilken, oaktadt alla bemödanden att hålla fartyget i behörig riktning, drifver det ifrån den bestämda kosan. Natt omhöljer hela firmamentet, svarta och skyhöga häfva sig vågorna och pröfva med dån det utmattade skeppets sidor. Då ändteligen dagens första ljusning framskymtar, upptäckes med förskräckelse att man redan lemnat Goda Hoppsudden flera mil bakom sig; fåfänga försök göras att hindra fartygets framfart; det lyder icke mera rodret, utan kastas liksom med jettekraft blott framåt, med vågen, en lekboll för vindarnes raseri; ännu mägtar det hela dagen hålla sig öfver böljorna men, med den inbrytande natten försvinna äfven dess sista krafter; vattnet inströmmar nu ifrån alla sidor; förgäfves äro längesedan nödskott lossade, förgäfves allt arbetande emot ett obevekligt öde.
Det synes ock af Utskts sednare betänk., hvarest det heter, att det förra blifvit af R. o. Ad. bifallet. Jag tror att, under ett sådant sakens skick, kan R. o. Ad. nu icke lagligen häfva sitt förra beslut. De som röstade för detsamma få taga dess innehåll på sitt ansvar; men gjord sak häfver ingen återvändo förr än StatsUtsk., derest två Stånd stanna mot två, kommer med en inbjudning till R. o. Ad. att förena sig uti en annan åsigt, eller om sådant icke kan ske, ingifver förslag till omröstning i förstärkt StatsUtsk. Dessförinnan anser jag Ståndet förhindradt att upphäfva sitt beslut, ehuru mycket jag beklagar dess beskaffenhet. Hr Printzensköld: Jag skulle biträda den mening, som den siste välde talaren yttrat, derest icke ett förhållande inträffat, som gör, att jag anser densamma nu icke vara tillämplig; man måste nemi., på sätt Friis. Cederström anmärkt, besinna att saken återkommit i förändradt skick från StatsUtsk., hvilket i väsendtlig del frånträdt sitt förra yttrande och uppställt ett nytt förslag till R. St:s bifall. Då måste naturligtvis, i följd af sakens beskaffenhet, det beslut R. o. Ad. öfver förra förslaget fattat icke lägga hinder i vägen för Ståndet att öfver det nya förslaget fatta del beslut, som R. o. Ad. finner med sakens beskaffenhet förenligt. Frih. Cederström, Jacob: Väl har jag, då jag första gången yttrade mig, sökt, som jag tyckte, skäligen klart utreda, att det bifall, som R. o. Ad. lemnat till första betänk. grundiagsenligt icke binder R. o. Adr att fatta ett annat beslut i anledn. af sednare betänk., särdeles som vi af det sednare betänk, finna, att det första var grundadt på ofullständiga uppgifter och sålunda egentligen är att anse såsom ett alldeles nytt betänkande. Hr Ribbing, Arvid:
Härvid har Utskottet visserligen funnit besagde hufvudböcker förda efter en både enkel och redig samt lättfattlig method; men då Riksgäldskontoret, efter de 2:ne sistförflutne riksdagarne, erhållit en mycket utvidgad och i (lere hänseenden förändrad verksamhet, synes räkenskapsföringen derstädes jemväl böra undergå en härefter lämpad förändring, på det att en fullt tillfredsställande och fullständig redovisning för Riksgäldskontorets rörelse och verkliga ställning må kunna åstadkommas. Detta syftemål har icke vunnits genom den serskilda räkenskap, som öfver en del af de vid nämnde riksdagar detta verk ålagda utbetalningar nu mera blifvit upplagd, ty denna nya räkning ingår icke uti samt eger ej något egentligt samband med Riksgäldskontorets hufvudbok och inverkar ej eller på dess resultater. På sätt sednast församlade revisorer anmält, hafva visserligen sammandrag af nyssnämnde serskilda räkenskap blifvit bifogade 1843 och 1846 års hufvudböcker, men uti sjelfva hufvudböckerne förekommer icke ens någon hänvisning till sammandragen eller den räkenskap, hvarpå de sig grunda. Således saknas vid hufvudbokens genomgående eller rådfrågande all anledning att nppsöka densamma bland den mängd bilagor, som tillhöra denna räkenskap. Oaktadt hvad kommissariatet anfört till förklarande af ifrågavarande så kallade afräkningsboks beskaffenhet, anser Utskottet, lika med revisorerne, sistnämnde räkenskap, med hänsigt till dess form och uppställningssätt, egentligen endast kunna betraktas såsom några dels sammanhängande, dels från hvarandra helt och hållet afskiljda tabeller, hvilkas resultater ej heller finnas sammanfattade uti någon gemensam hufvudeller kapitalräkning. Emot merberörde afräkningsboks fullständighet och ändamålsenlighet kan dessutom med skäl erinras, att den hvarken innehåller någon uppgift angående det år eller den tidpunkt, då de anvisade anslagssummorne skola af Riksgäldskontoret tillhandahållas, eller meddelar någon upplysning rörande kontorets mer eller mindre villkorliga betalningsskyldighet.
Jag erkänner, att det var med en särdeles nyfikenhet, sorn jag afvaktade att fä höra den utveckling, Hr Hjerta lofvade alt framdeles göra af sin motion, nemi. att skaffa silfvertillgång för upprätthållande af vårt mynt, derigenom att räntan hlefve frigifven. Nu liar han anfört, att grunden dertill skulle ligga derutinnan, att missbruken af blancocreditcn, genom räntans Ingifvande, skulle förekommas. Jag hemställer till honom sjelf, huruvida verkligen dessa missbruk kunna vara särdeles allmänna och hafva ägt runi, allt sedan Den 17 Augusti fj m. *51 realisationen börjat. Under hela denna lid liar på naturlig väg icke något silfver ingått i banken, sorn är värdi alt nämna. Jag tror derföre, ali hvad lian motionerat i och för realisationens upprätthållande alldeles icke kan dertill bidraga. Frih, Cederström, Anders; Vid flere föregale riksdagar har samma motion blifvit väckt, som Ur Hjerta nu framställt. Vid sista riksdagen väcktesdenna motion af Ur Robsham och Ur af G nili beus. Dä betänk, i detta ämne inkom frän LagUlsk. var dervid fogad en reservation af flr Ekholm, med hvilken jag mig förenat. Af denna anledn. anser jag mig böra yttra några ord i ämnet. Det finnes måhända icke något annat land, der en dylik lagstiftning, som v är-, i afseende pä peuningeränlan, äger rum. Man har likväl aldrig funnit, att i de länder, der räntan är fri, den är högre jin hiir; utan jag tror tverlom, alt i de flesta länder, iler fri ränta existerar, räntefoten är mindre än hos oss. De skäl, som här blifvit anförde, att räntans Digifvande måhända skulle verka på procenten, böra således, i min tanke, lemnäs utan afseende, dä de motsägas af erfarenheten. Alt den nu gällande lagen är onaturlig, mäste en hvar medgifva; ty penningen är en egendom, hvilken, såsom all annan egendom, bör fä fritt disponeras af siri ägare, vare sig att han vill skrinlägga eller utlåna eller använda den pä hvad annat sätt som helst.
Uppå härefter framställd propos. godkändes Utsk:s, i återstående delen af ingressen till dess förslag till beslut, gjorda tillstyrkande, i fråga om af Hr Bodell, Biskop Thomander samt Prostarne Ljunggren och Almqvist väckta förslag. Fortsättningen af öfverläggningen om LagUtsk:s förev:de Betänk. upskjöts till nästa plenum, och ITöglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f på 10 om aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Onsdagen den 4 November 1857. Plenum kl. 10 f. m. Undertecknad RiddarhusSekret. hade äran tillkännagifva, att han ifrån Hr Gr. o. Landtm, emottagit en så lydande skrifvelse: Att jag af sjukdom fortfarande är hindrad att infinna mig i R. o. Ad:s plenum, får jag härmed anmäla, och torde Hr RiddarhusSekret. detta förhållande till R. o. Ad:s prot. tillkännagifva, med anmodan till den enl. Riksd:sOrdn:n dertill berättigade, att i detta plenum i mitt ställe föra ordet. I följd häraf intogs ordfide-platsen af främste närv:de ledamoten, fullm. för grefliga ätten N:o 8, Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Åkerhjelm, Johan Carl. 324 Den 1 November f. m. Justerades pleni-prot. för d. 2 sistl. Sept. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomna Förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M.:
Och har E. K. M:t derjemte Nädigst meddelat, att i följd af denna reglering erfordrades för ifrågavarande ändamål af expensmedels-anslagen: för 2:dra Hufvud-Titeln B:dr 3,500: » 3:dje » ... i » 50: » 4:de » » 1,200: » 5: te » » 366: 32. — » 6:te » » 1,016: 32. — Summa B:ko B:dr 10,000: Efter inhemtande häraf hafva Bikets Ständer funnit skäligt att, i enlighet med den af E. K. M:l sålunda verkställda fördelningen emellan Embetsverken af förenämnda gratifikations-medel medgifva uppförandet å de särskilda Embetsverkens stater af de för ifrågavarande ändamål erforderliga belopp, emot det att anslagen till skrifmaterialier och expenser minskas med motsvarande summor; med anmälan om hvilket i ämnet nu fattade beslut, och enär de af E. K. M:t Nådigst meddelade föreskrifter rörande sättet för framdeles skeende utdelning inom vederbörande Embetsverk af berörda medel, bland annat, innehålla, att, vid fördelningen inom Hof-Bätt, endast Hofrätts-Båden ega att med Chefen öfverlägga om gratifikations-medlens användande, men det af flera skäl sy - 24 Expedilions-Ulskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 20. nes vara lämpligt att, på sätt i Rikets Kollegier eger rum, IIof-Rätlens samtlige Ledamöter förklaras berättigade att i sådana öfverläggningar deltaga, Rikets Ständer få hos E. K. M:t underdånigst anhålla, det täcktes E. K. M:t Nädigst tillåta, att de uti 2:dra Sunkten af högstberörda Nådiga Skrifvelse förekommande orden, »Hofrälls-Råden eller iollegii-Ledamöterne uti Hof-Rält eller Kollegium», utbytas mot orden »Ledamöter i Hof-Rälter och Kollegier.» Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 Mars 1854.
Under förutsättning, att det icke kommer att tillverkas mindre än 12 millioner potter årligen, förloras i nationalförmögenhet, under närvarande skattesats, e.tt värde af 69,000 Spd. om året, hvilken förlust vidare ökas, isamma mån som skatten höjes. Man erhåller derjemte en mindre ren och i fysiskt afseende mera skadlig produkt och försvårar dess rening genom oradestillering, derigenom att denna rörelse måste, i likhet med pannan, beskattas, och det lika högt som bränvinets tillverkning af sitt råmaterial, liksom man af samma orsak förlorar den ofvan anförda fördelen af fri omdestillering. När kommissionen icke anser rådligt, att omdestillering, när beskattningen är lagd på pannan, göres fri från afgift, är det icke derföre att kommissionen just mycket fruktar, att omdestilleringspannan skall missbrukas till afverkning af mäsk, ty detta bör lika så väl kunna förekommas här, som när beskattningen är lagd på mäsken eller på produkten; men kommissionen fruktar, att lank, eller hälffärdigt bränvin, skulle omdestilleras, hvarigenom statskassan skulle gå miste om en del af den afgift, som vore påbuden för bränvins, nemligen färdigt och drickbart bränvins, tillverkning af rå materialier. För att kunna hålla kontroll häröfver, måste hvarje till omdestillation anmäld panna stå under ständig tillsyn, hvilket skulle erfordra en långt talrikare kontrollpersonal, än den man vill använda vid pannebeskattningen, och till och med med en dylik tillräcklig kontrollpersonal skulle det hafva sina stora svårigheter att afgöra om hvad som användes är lank eller färdigt bränvin, då lanken rätt ofta kan hålla till 7° Spendrup, och bedömandet häraf hufvudsakligen måste ske genom profning, enär de yttre tecknen kunna vara temligen enahanda.
Stats-Utftottet, som funnit Herr Borgmä. staren Arsenius stödja sin motion derpä, att den pröfning Riksens Ständer i berörde mätto sig förbehällit, är Constilutionsstridig, anser sig af sadan orsak icke kunna med samma motion taga nägon befattning; men hemställer dock sin tanka Riksens Högloft. Ständers egen pröfning mördsammeligen. Örebro den 1 October 1810. kl Uäxlotl. kUZäerlkrpcrr ock u. Usmilton. Lorx-r 8r1nck-l5 Leä-mätsr, v!xn->r ckr. I-o^vsn. kL »5xvAr-t. Prctts-8r1näer« keäLmZlsr; v!znrr Ib. >VeiämLN. LL klsä-rv!r-!» Lonäs-8rLn6-rr v5xr>rr Lria ^näerr»oo. I.. l.uoirius. i6s Den i October. UpUK tior Kläil. ock ^öela lien ry 8spk, iZio, kreits-8l8,iciek lien ry - » - » LorgLrs 8l8n-j«« 6en 1 osäker. Lonlte-8lZnll«r 6»n r Wördsamt Memorial. ^onr Stats - Utskottet wid förehafwande af det ifrän Wälloflige Borgare-Ständet remitte. radeDictamen af Herr Atzctzoren Gahn, rörån, de utstakandet af en witz gräns örmer hwilken f. d. Konungen och detz Barn, wid förlust af dem anflagne underhäll, ej mä tillätas att närma sig till Swerige, funnit detta ämne icke tillhöra Utskottets utlåtande; lä har Glats. Utskottet stolat sädant de Resprctiwe Rcks Stän. den wördsammeligen tillkännagifwa; dock med hemställan Ull Riksens Högloft. Ständers egen pröfning.
Ehuru äfven i detta hänseende lagstiftningen under den sednare tiden fortgått uti on till större frihet i handeln ledande riktning samt sålunda, exempelvis, ej mindre Kongl. Kungörelsen den 19 December 1855, hvarigenom förut stadgade förbud mot införsel af tackjern och mot utförsel af åtskilliga artiklar af gjutet jern upphäfdes, samt tullfri införsel medgafs af vissa slag stångjern, än ock de vid scdnastc riksdag för införsel af jerneffekter stadgade tullbestämmelser otvifvelaktig! utvisa ett väsendtligt framåtskridande i denna lagstiftning, anser Utskottet dock nu gällande utförselstull för tackjern och malm, utgörande 50 öre för 1 centner, Vara en alltför dryg afgift, för att annat än undantagsvis medgifva utförsel af nämnde varor, särdeles hvad angår artikeln malm, för hvilken äfven Kongl. Majit vid sistförlidne riksmöte föreslog tullafgiften till endast 25 öre. En nedsättning till sistnämnde belopp af ifrågavarande export-tull skulle, enligt Utskottets tanke, bättre uppfylla ändamålet, utan att likväl deraf borde befaras en så betydlig utförsel af ömförmälde råvaror eller stegring af priset derå, att icke bruksidkarne i allt fall, om do befrias från hammarskatten, böra anses, genom dessa samtidigt vidtagna åtgärder, hafva vunnit någon förmån. I öfrigt torde det vara allmänt erkändt, att jcrnhandteringens mindre fördelaktiga ställning icke härrört af bristande tillgång på jernmalm, hvaraf tvärtom förefinnas rikliga förråd utaf bästa beskaffenhet, men att tillverkningen deremot är väsendtligen begränsad och inskränkt genom svårigheten att för billigt pris erhålla tillräckligt brännmaterial. Yid sådant förhållande, och då förädlingen af jernet, ju längre den drifves, alltmera medtager don begränsade bränslet!llgången, synes det äfven i statsekonomiskt hänseende vara mindre lämpligt, att genom allt för hög export-tull motverka utförseln af det rikligen tillgängliga råämnet.
En regel, som kanske ej så allmänt beaktas, lyder att en kall dusch fordrar en tillräcklig egenvärme, d. ä. en varm hud, för att framkalla god reaktion. En sådan förökad egenvärme måste också duschbadaren söka att skaffa sig genom konstgjord värme i form af varmt helbad, varmluftsbad eller genom grundlig promenad eller kroppsöfningar eller genom sängvärmen. Mera än vid andra badformer är det här farligt att genom en lång duschtid söka sig valuta för badets kostnad. Tiden för dess begagnande växlar från 7 4 minut till en ä två minuter. Nyttigt är det därför att hafva små sandur uppställda vid duscharne, så har man vid Mössebergs kallvattenkuranstalt och på flere andra ställen; dessa angifva tiden för duschens begagnande. Badbetjäningen skall annars öfvervaka detta och öfveransträngd, som denna merändels brukar vara, kan. ju lätt inträffa, att baderskan är för tillfället upptagen och vederbörande kan få en för lång afkylning. Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, Carl Johansons Mattor och Gardiner m. m., m. m. Möblerings-Affär, Drottninggatan 45, 1 och 2 tr. Vattenbehandlingen fordrar eftertanke och förstånd; dess missbruk kunna vara ödesdigra nog. Förvånande äro också huru litet dessa gåfvor begagnas af d-; badande — är väderleken t. ex. en dag kall och ruskig, kan det ibland vara bättre att afstå från dusch eller kalla bad än att utsätta sig för farorna af en uteblifven eller försvårad reaktion. Man tycker att detta faller alldeles af sig själf t, men vår mångåriga erfarenhet talar häremot. Tillråder man t. ex. patienten att under sådana förhållanden för några minuter i ett varmluftsrum söka förhöja hudtemperaturen, veta vi af erfarenhet, huru ett sådant råd kan missbrukas och öfverdrifvas. — Vi äro därför mera belåtna, om våra pat. äfven i minsta detaljer begära råd i alla dessa ting, än om dc söka att handla på egen hand. Nu skulle väl duschen vara slutbehandlad, men ännu återstår det oss att nämna några ord om dess användning som folkbad — ett bruk mycket gängse i Tyskland.
Om man åter stadgar den grundsatts, som lyckligtvis vid denna Riksdag blifvit antagen: att förslag till Grundlagsförändringar ej behöfva ovilkorligen upplagas, utan kunna af Stånden förklaras beliöflige, så tror jag ej att det är någon fara vid att behålla 2 mom. af 56 §, endast med en liten redactionsförändring, Bibehåller man 56 § till och med sådan den nu är, så kan ju icke ett Stånd sätta sig emot att ett behörigen bered t förslag h vilar; och skulle, vid något tillfälle, ett Stånd första Riksdagen icke vara böjdt för förändringen, kan det ju, genom vunne upplysningar, erhålla en annan öfvertygelse vid den andra. Denna princip anser jag böra så bestämdt uttryckas i 56 §, att om tili och med 2 Stånd stadna emot 2, resultatet ändock blifver alt förslaget hvilar. Då tror jag att Grundlagen gör hvad den bör göra för att Deri aa Februarii f. m. 25 underlätta och tillvägabringa behöfliga förändringar i våra Grundlagar, som ännu tarfva många förbättringar i fo;men; men att bifalla Herr Cederschjölds förslag vore detsamma som säga, det några förändringar aldrig finge äga rum. I händelse våra Grundlagar vore så enkla, som jag vill tro att Grundlagar borde vara, skulle det möjligen gå an, men om man tänker sig vår Regeringsform, som är ett epos, vår Riksdagsordning, som är fullspäckad med formfrågor, och vår Tryckfrihetslag der förändringar äro gjorde, hvilka man vid deras beslutande ansågo i en framtid böra rättas, så hemställer jag om man gjorde väl uti att antaga en föreskrift, hvarigenom alla förändringar blefve snart sagt omöjlige. Det är altså på denna grund jag yrkar ändring i den del af Herr Cederschjölds förslag, der han yttrar, att 4 Stånds sammanstämmande godkännande skulle erfordras för att ett Grundlagsändringsförslag skulle blifva hvilande. Deremot är jag val af den öfvertygelse, att Stånden böra äga rättighet att, så väl om Kongl. Propositioner som andra förslag, säga, att de ej vilja hafva ändring, och att om alla 4 Stånden derom äro ense, frågan ej behöfver hvila; men om åter i eller 2:ne
6:o) Rådstufvurätten i Engelholm har ock varit under tilltal för försummelse att utgifva domar i två konkursmål nära ett år efter det skriftvexlingen varit slutad, samt till sin ursäkt härför ibland annat anmärkt, att som bisittarne i Hatten endast voro borgare, de der hvart tredje år ombyttes, allt arbetet inom Rådhusrätten och Magistraten hvilade på Borgmästaren ensam, och att, då hans tid varit af andra embetsgöromåt strängt upptagen, Rådstufvurätten, med anmälan deromr hos Kongl. Hofrätten öfver Skåne och — 14 — Blekinge anhållit om förordnande för särskild Ordförande att Domar uti de ifrågavarande konkursmålen urarbeta och afkunna; men att Kongl. Hofrätten likväl uti skrifvelse den 16 Maj 1855 förklarat skäl till ansökningens bifallande icke hafva förekommit. Kongl. Hofrätten yttrade i utslag den 10 Augusti 1857, att Kongl. Hofrätten funne det ansvar för ifrågavarande förseelse icke lämpligen borde drabba Rådstufvurättens Ledamöter, hvilka alltså från påföljd af åtalet befriades; men dömde Borgmästaren att böta Sexton Riksdaler 32 skillingar Banko. 7:o) Rådstufvurätten i Wadstena har varit tilltalad af Advokatfiskalen i Kongl. Göta Hofrätt dels till följd af Justitie-Ombudsmannens förordnande, i anledning af dröjsmål med afgörande! utaf tio serskilda mål, deraf 4 konkursoch urarfvatvister, dels ock enligt bemälde Kongl. Hofrätts remiss för origtig dom.
Lön 6oo 5o I Bokhållare d:o 4oo 3o I Commissarie i SjöMiiiceContoiret d:o 75o 8o I KammarFörvandt d:o 5oo — 3o R:dr sk. T:r i Revisor i Lön 5oo — 3o i Kammarskrifvare d:o 220 — i5 i d:o d:o 220 — i5 i Extra Contoirsskrifvare, Arfvode i5o I Regementsskrivare för Sjö- Artillerioell Matros-Corpserne samt Skeppsgossarne, Lön 5oo — 3o i Mönsterskrifvare till biträ- de, Arfvode 1 20 3 d:o d:0 240 l Regementsskrifvare för Båtsrnarishållet, . . Lön 5oo — 3o l Compagnieskrifvare till biträ- de inom Contoiret Arfvode I 20 n d:o d:o d:o 840 i Controlleur för de arbeten, som förrättas af Timmermansoch Handlverks-Staten, Lön 5oo — 3o i Bokhållare d:o 4oo — 3o i Controlleur för Båtsmän och annat folk d:o 5oo •— 3o l Kammarskrifvare d:o 220 — l5 I Commissarie i VarfsContoiret d!o 75o — 80 I Kammarförvandt d:o 5oo — 3o I Kammarskrifvare • d:o 220 — i5 i d:o d:o 220 — i5 I Extru Contoirsskrifvare, Arfvode i5o I Revisor för VarfslnventarieRedogörelsen Lön 5oo — 3o i Revisor för Byggnings-, Smedjeoch Tackel - Verket. d:o 5oo — 3o I Coutoirsskrifvare. d:o i5o — 10 i Revisor för Artillerie-In5oo ventarii-Redogöi elsen . d:o — 3o i Förvaltare vid Byggnings600 och SmedjeFörrådet.
Jag vill visserligen icke ingå i något yttrande rörande Herr Ribbings förslag, utan skall endast hålla mig vid ämnet, som är, huruvida anslaget till skrifmaterialier m. m. bör bibehållas vid den summa, hvartill det bestämdes 1823, eller om det skall förhöjas. Jag tillstyrker det förra så mycket heldre, som mig veterligen icke någon prisförhöjning af elfecterna föranledt större utgifter. Jag tror, att man kan ställa så till, att i823 års Stat blir tillräcklig, och får derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt anhålla om proposition der - Den 29 September. på, alt Ridderskapet och Adeln i delta afseende förblifver vid 1823 års Stat. Herr Ribbing: Jag anhåller att i den ordning man emot mig gjort anmärkningar, få desamma besvara. Hvad först angår Herr Rosenblads anmärkning, godkänner jag den så mycket heldre, som han åsyftar alldeles samma sak, men åt sitt förslag gifvit en större utsträckning och bättre redaction än den jag lyckats tillvägabringa. Hvad åter beträffar Grefve Posses anmärkning, är det sant, att-jag väckt en motion i samma ämne; men som den blef till Lagutskottet remitterad, torde Ridderskapet och Adeln finna, alt den åsyftade stiftande eller förändring af en Lag. Nu deremot åsyftar jag endast ett förnyande af Rikets Ständers år 1823 i anledning af Särskilta Utskottets Förslag till Kongl. Maj:t inlemnade underdåniga skrifvelse. Här är således ej fråga om någon ny motion, eller något återupprepande af hvad förut vid denna Riksdag förevarit, utan blott om ett tillägg i ett beslut, som kommer att fattas, hvilket förfarande är ganska vanligt inom hvarje Stånd. Det skulle visserligen kunna anföras mycket derom, huruvida, sedan 3:ne Stånd bifallit Lagoch EkonomiUtskottens omförmäldte Betänkande rörande Statens anslag, detta beslut kan anses gällande.