Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Befriade män 44,642. » d:o qvinnor . 45,866. 195,418. År 1845 Skattskrifne män 52,042. » d:o qvinnor . 54,288. » Befriade män. 45,422. » d:o qvinnor . 47,187. 198,939. År 1846 Skattskrifne män 53,194. » d:o qvinnor . 55,287. » Befriade män 46,315. » d:o qvinnor . 47,512. 202,308. År 1847 Skattskrifne män 54,380. » d:o qvinnor . 56,459. » Befriade män 46,828. » (ho qvinnor . 48,854. 206,521. Medium lia raf: • Skattskrifne män 52,272. d:o qvinnor . 54,398. 6 Befriade män 45,512. d:o qvinnor 47,046. jcjg 228 Året näst' före sista qvinqvennium eiler 1842 uppgick folkmängden här i länet till 190,827 män och qvinnor, och den har således efter det året, till och med 1847, ökat sig med 15,694 personer. Det är dock sannolikt, att folkmängden i länet under cle ifrågavarande åren varit något större, än hvad ofvanstående uppsatts visar, emedan icke få af de personer och hushåll, som, vid den tid mantalsskrifningarne hållas, flytta från en församling till annan, blifva för det kommande året utur skattskrifningslängderna uteslutne, dels i följd af egen försummelse att vid förrättningen sig anmäla och dels på grund af de protester, som församlingar, dit inflyttning sker, ofta inlägga mot anteckning i dessa längder af personer, hvilka anses kunna i en framtid falla fattigvården till last.
&gt; 3: - IDA REDAKTÖR 18 MARS OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G. IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. UTGIFNINGSDAGAR: DEN HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. BYRÅ O C H EXPEDITION: KLARA S. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. WIKNER. » Kvinnans lif är kärlek. » PONTUS W I K N E R. Ä R JAG på mångas uppmaning bad professorskan Wikner att få gifva Iduns läsare hennes lefnadsteckning, visade hon en helt förundrad, att ej säga förfärad uppsyn. » Men kära, hvad har väl jag utfört i världen, som skulle kunna berättiga mig till ett slikt, blott storheter tillkommande framdragande inför allmänheten? » Så ungefär var ordalydelsen i hennes allvarliga invändning, eller om man så vill protest. Huru invändningen och protesten bemöttes, hör inte hit. Faktum är, att vi nu ha henne här, den blida, fasta, ödmjuka och kraftfulla, kärleksrika och omutliga lilla kvinna, hvilken under sjutton års tid som Pontus Wikners maka stod vid hans sida, maka i detta ords skönaste bemärkelse, då ordet innefattar makens förtrogna vän, oumbärliga kamrat och goda, milda hemtomte. H v e m kan säga, hvilken betydelse en sådan maka äger för skalden, diktaren, huru hon, som gör honom lifvet » ljnft och icke ledt » i alla hans lifsdagar, för honom är som den stärkande, rogifvande atREDAKTIONSSEKR. mosfär, i hvilken hans ande förmår lefva och utveckla sig i högsta kraft och skönhet.
Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcste-Stänh. Ledamöters wägnar Ledamöters magnar claes HemmZ. Ij,. dickman. Pä Wällofl. Borgare-Ständ. Pä Hederw. Bonde-Ständ» Ledamöters magnar Ledamöters wägnar Larl kr. canäber§» Austers tftilslon. kröstelius. Lades pä Bordet. Uplastes följande: Ut. 86r> Den 19 Zebruarrl. Utdrag af Protocollet, hällit hos Riksens Högloft. Ständers Banco-Utstött den 14 Februarii 1810. I anledning af Riksens Högloft. Ständers Bewillnings-Utstötts, till Banco - Ukstokcets utlåtande förwiste hemställan, der mane till minnande af nödig Comroll wid Charta-Sigiiiatä-Werket, i den mohn sädant kan äga rum, sarstille för samma Werk behöflige papperssorter wid Banquens Pappers-Vruk blifwa tillwerkade, samt att wid marden och redowisningen för dek i sädant ändamål tillwerkade papper enahanda sätt blifwer iagttagit, som med Banquens öfriga papper, har Banco-Utstottet i synnerhet rörande möjligheten af papperets tiilwerkning wid Ban» quens Pappers-Bruk, inhämtat Hcrr Stats-Secreteraren och Commendeuren UaAerbrinA8 yttrande, som besörjer Speciela tillsynen öjmer Pappers-Bruket: Hwilket yttrande härhos bifogas; och hwarigenom är iiplyst, att sä mänga och beskaffade papperssorier som för ofwanberörde behof kunna finnas nödwändige, wid Banquens Pappers-Bruk kunna tillwerkas, men atk tiben sör hwarje Reqvrfttions fullgörande jemte görligaste lägsta priset derä icke more möjligt att bestämma, innan fullständig upgifr sä wät ä beskaffenheten af hwarje sort som hwad ungefärligt belopp deraf kan erfordras, blifwer medvelt.
Sig böra för det närvarande vägra bifall till Rikets Ständers förslag, att Svenska myntets räkne-enhet måtte fastställas lill | R;dr Silfver Specie eller 1 Rrdr Courant, och deremot funnit godt bibehålla det gamla räknesättet i Rrdr Banco, har följaktligen frågan om bestämmandet af en gemensam myntoch räkne-enhet för hela Riket vid denna Riksdag förfallit. Vid sådant förhållande, och enär Utskottet icke kan annat än i flere hänseenden medgifva rigligheten af de, inom samtlige Riks-Stånden, yttrade anmärkningar emot Utskottets, uti det återremitterade Memorialet, gjorda hemställan, att, äfven för den händelse Rikets nu församlade Ständers beslut angående mynt-enheten icke skulle varda af Kongl, Majrt stadfästadt, Bankens nya sedlar måtte lyda å Rrdr Courant, har Utskottet nu mera funnit sig böra samma hemställan frånträda. Deremot kan Utskottet ingalunda dela den, utaf en Ledamot inom Vällofl. Borgare-Ståndet yttrade åsigt, att, i fall den föreslagna myntenhelen icke antoges af Kongl. Majrt, utgifningen af Bankens sedlar borde hädanefter oförändrad fortfara. Det alltsedan början af 1700-talet vid Svenska Banken iakttagna sätt alt utgifva sedlar å så kallad transporträkning, i följd hvaraf alla Bankens sedlar öfver 3 R:drs valeur, ännu endast i den nion de requireras, få göras färdiga till utvexling, har redan länge, i anseende till den dermed förenade omgång och tidsförlust, å allmänhetens sida gifvit grundade anledningar till klagomål, äfvensom detsamma ända hitintills utgjort ett oundvikligt hinder emot hvarje förenkling af göromålen och minskning uti tjenstemannapersonalen inom den egentliga Vexel-Banken.
Att nu åberopa dem, är så mycket nödvändigare, som Ståndet hört flera af sina egna medlemmar påstå, att man måste vid hvarje tillfälle åberopa alla sina rättigheter, om de icke skola anses för sutne. Hr Akerman har till och med nyss yttrat, alt en sakförare, som är rädd om sitt anseende, ej förfarer på det sätt, som R. o. Ad. nu synes vilja göra. Men R. o. Ad. är ingen sakfö rare och behöfver icke vara det. Ståndet åberopar sina rättigheter, när det så finner för godt. Det är den svage, som ständigt åberopar sin rätt; den som känner lagens kraft, han säger icke oftare till derom, än honom nödigt synes. Man har yttrat, att hvad i allmänna lagen influtit, är icke privilegium, icke eller ståndssak. Detta är redan upptaget af andra talare och af dem genom exempel vederlagdt. Jag vill dertill foga några flera exempel. PresteSfis arfsrätt finnes väl intagen i allmänna lagen, men återfinnes tillika i 13 § af presterskapets privilegier, som jag här håller i min hand. Der heter det: ”Eljest skall ock vara efterlätet, att preste-enkorne uti arfskiftet efter sina män måge dela godset, löst och fast, hvarest det är beläget, efter stadslag, så att hustrun tager halfparten emot barnen och dotter så godan lott som son, syster som broder, efter som sådant för detta gemenligen så praktiseradtoch af sal. Konung Johan anno 1569 beviljadt och confirmeradt är.” Här kommer nu ett tillägg, som icke står i allmänna lagen: ”Men om så hände, att hon efter sin mans död, gifver sig uti föraktelrgt äktenskap, genom hvilket hennes aflidne mans eftelefde förmögenhet kan förslösas, och hon med barnen hafva förakt, ty njuter enkan sin giftorätt efter landslag, men barnen sinsemellan efter stadslag.”
Men ligger ej correctivet deremot ”i Reg.Fms både bokstaf och anda, sådana dessa af Representationens majoritet allt mer uppfattas? Och kan man ”ändra uttrycket, utan att föranleda nya missförstånd? Jag ”(vidar; och detta tvifvel är för mig bevekelsegrund nog, 'alt i det vigtiga ämnet reservera mig mot Utskts beslut.” R. o. Ad. känner nogsamt, efter de åtskilliga yttranden, som jag haft tillfälle att afgifva, de frågor, som slå i nära sammanhang med denna; jag anser likväl min pligt vara alt försvara bibehållandet af ordet allena i 4 §:n> upprepande ännu en gång den allmänna sats, på hvilken jag grundar min åsigt, nemi. att det finnes intet så skadligt för ett folk, som att, eho det vara må, men synnerligast dess representanter, visa köld för grundlagens tydligen uttryckta både bokstaf och anda och söka att gå omkring grundlagen, i stället för alt med öppet bröst gå framåt med förslag till densammas förändring, der man anser en förändring verkligen vara af nöden. Mine herrar! vilja vi hafva en minister-styrelse, en allena styrande ministcre sådan som den i Frankrike och andra lunder; nåväl! hitom oss då anmoda Den 5 Augusti f. m. vårt Const.Ulsk. alt öppet gä fram med forsing sill ändringar i de grundlags-§§., som nu stadga, alt vi icke äga cn så beskaffad minister-styrelse, utan en rädgifvare-personal, som är pligtig att gifva råd, men icke att jemte Konungen regera. Om Const.Utsk. finner sig föranlåtet att framgå på delta öppna sätt och visar livad det bär i skölden, så blir livar oell en i tillfälle att säga ja eller nej till den nya framställningen, och då lieliöfver nian ej kringgå lagarna och likasom inlägga en kräfta i sjelfva hufvudgrunden för allt slags bestånd, som är att upprätthålla de lagar, som finnas, till dess desamma blifva i grundlagsenlig ordning ändrade.
Hon kände så säkert, att hon var huggen, att hon for med handen över klänningen för att söka blod. Innan den gamla Thora följde denna Thora in i fattiglidret, knöt hon ned ett klädstreck i bryggstugan. Varför visste hon inte riktigt; hon bara kände, att det var gott ha med sig dit in i mörkret. Höstkylan låg på lur i det lilla gästrummet, men Thora kände ändå som glödhet luft omkring sig. Frosten i henne var till botten. Ser du vad jag gör? Jag tar av mig mössan, och det kan du också gärna göra. Det är inte för något litet, du, utan för Gud Fader själv och hans utvägar med oss, kryp. Det är allt något att ta’ av sig mössan för, det. Där, hopkrupen på barmhärtighetsbädden, som hon själv skapat, fastfrusen i vreden, skymfad, ensam, utan all annan tanke än att kunna dö »för att än en gång få glädja de där två», där steg sanningen fram till henne till sist. Varligt kom den, försiktigt, sakta, en helt liten låga, som värmde — och hon frös! Tankarna flockade sig tätt intill det lilla ljuset. Hon ville tina upp dem, innan ... Så vreds hjärtats dörr helt sakta upp av värmen, och då fick hon se en förunderlig syn. Idel förbränd mark bärande en enda blomma. Och sanningen lyste i allt vidare, allt högre låga; lyste till livs samvetsångesten och lånade henne den bildades skärande tankeskärpa. Gud, Gud, vilka vägar hade hon gått? Mot vem hade gossen sökt beskydda fadern, mot vem? Hur många goda ord hade hon brukat — och hur många goda tankar! Allt hade hon bjudit till med, ja allt, utom att hjälpa gossen att älska fadern — och just det var vad han tärts efter. Det knakade till i henne. Repet lät hon falla. Också det tyngde som bly nu. Och självrättfärdigheten och de burade tankarna och orättvisorna? Och så, kunde han, stadsherrn, förstå, att hennes kärlek var så till livs? Gud hjälpe henne! Gud hjälpe henne! Gossens värsta fiende hade varit hon. Sanningen lyste nu i sitt klara odödlighetssken.
Fingo barnen » skrik-skot », då de voro små, lät jag d e m skrika ut, tills de lugnade sig, den äldre gossen höll i sig en hel vecka, m e n sedan läkaren tittat på h o n o m o c h sagt: » Ja, kan han gå på natt o c h dag på detta sätt, så felas h o n o m ingenting! » läto vi h o n o m skrika sig mätt; han slutade af sig själf. Barnen sofvo först i vagn, sedan i säng. Födelsedagarne få de smärre gåfvor: böcker, bygglådor, spel o c h kaka med så många ljus uti, s o m de fylla år. Min äldre son brukar bjuda skolkamrater till sig, då de spela teater, kläda ut sig, förevisa laterna-magica-bilder, leka blindbock, m e d ett ord roa sig och rasa, för att o m kvällen, trötta o c h nöjda, säga att de » aldrig haft så roligt ». Ett gladt rum hafva gossarne gemensamt m e d hvar sin bordslåda att hålla i ordning, boko c h verktygshylla. Den lilles leksaksskåp är det svå- rare att hålla ordning i, fylldt s o m det är af soldater, träbitar, kork, papper, båtar, hästar o c h mycket annat godt, som ej så noga kan specificeras. Vanligen måste m a m m a vara m e d för att städa det, ty allt tycks vara så omistligt. Det roligaste han vet är att leka » tåg », då ställas alla matsalsstolar i en rad o c h han tager plats på den första, m e d en ringklocka i ett snöre kring halsen, då är han » konduktör ». Hans ideliga pinglande gör äldre b r o r ibland u t o m sig, det händer ej sällan att de råka i h o p o c h trumfa friskt på hvarandra. Jag ser n o g att, de ej äro änglar, m e n deras sammanstötningar äro ganska harmlösa — och » pojkar ä pojkar! » Sagor tycka de båda o m o c h musikaliska äro de äfven, den äldre spelar redan själf litet, ofta i kvällsskymningen bedja d e: » Mamma, spela lite!
För mig synes detta ständiga uprepande af ordet ”den” vara ett föga lyckligt valdt uttryck, och jag hemställer alltså, om icke den i vår nu gällande lag befintliga och af Utsk. föreslagna ordställning måtte oförändrad bibehållas. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Hvad Gr. Lagerbjelke fram - Den 1 i Augusti. 351 ställt, öfverensslämmer fullkomligt med min egen önskan. Jag hade sjelf ämnat framställa ett dylikt förslag, men jag fruktade att det icke skulle vinna framgång. Jag hemställer alltså att §:n måtte oförändradt antagas. Sedan härefter Hr von Hartmansdorff förklarat sig afstå från sin hemställan, blef förevar:de § af R. o. Ad. bifallen. § 19- Hr Carlhei m-G y 11 e nsk j öld: Jag hemställer till Gr. Sparre och öfriga ledamöter i LagUtsk. om det är med flit som orden ”med sig” blifvit uteslutne efter ordet ”stjäla”, då det uti gamla lagen heter: ”lockar någon eller bjuder öfvermage att stjäla med sig” etc. Jag skulle hafva trott att uteslutningen skett med flit, om icke prepositionen ”med” förekommit på alla de öfriga ställena. Gr. Sparre: Ja det är med flit som Utsk. uteslutit orden med sig, samt i st. insatt eller begå inbrott, ty då en öfvermage kan lockas till att dels stjäla, dels begå inbrott, dels ock båda delarne, utan att den lockande eller auktorn, för att begagna ett kriminalistiskt ord, är med, ansåg Utsk. sig böra utesluta orden med sig, men deremot insätta eller begå inbrott, hvilka ord icke finnas uti den gamla lagen. Hr Carih eini-Gyllenskjöld: Jag insåg mycket väl på förhand, att meningen var sådan, som Gr. Sparre förklarat den, men då det är ett i lag ovanligt sätt att begagna språket, trodde jag att det möjligen kunde vara ett förbiseende. Uppå härefter framställd propos. bifölls förevar:de §. §§ 20, 21, 22 och 23. Biföllos.
Då jordegendomarnes afkastning är hufvudsakligast grundad på jordbruk och ladugårdsskötsel, tro derföre Comiterade, att, vid valet af de nya räntepersedlarne, lämpligast vore att, på lika sätt som vid ränteförenklingen uti Norroch Wester-botten tillgick, till grund för nya räntans beräknande taga spanmål och smör,' såsom utgörande varupersedlar, hvilka säkerligen altid blifva allmänt behöflige och således äfven föremål för betydlig produktion. Derföre bör ock, om man icke fäster sig vid sådana förhållanden, som tillfälligtvis af serskilda omständigheter någon gång kunna uppkomma, priset derå, mera än å andra persedlar, kunna antagas utmärka förhållandet med jordegendomarnes produktionsvärde, särdeles då, om än ladugårdsskötseln hittills varit mindre vårdad än jordbruket, det uppenbarligen visar sig en bestämd rigtning till dess förbättrande, samt för öfrigt, enär nämnde persedlar utgöra hufvudsakliga consumtionsartiklar, det skäligen kan förväntas, att produktionen deraf i allmänhet jemkas efter behof och afsättning, samt att således värdena derå, i medeltal, varda jemnare bibehållna, än å andra, som äro mera af conjuncturerne beroende. Och hafva Comiterade, i fråga om dessa varupersedlars proportion sins emellan, ansett, att, då i allmänhet betydligare andel af räntorna utgöres af span - 59 mål, än af sådane effecter, som äro af ängsskötseln och ladugården härflytande, lämpligast vore, att spanmålen jemväl i nya räntan bör blifva öfvervägande och beräknas till ungefärligen -|:delar af de i skatteriksdalern inbegripne persedlars värde. Vid bestämmandet af de qvantiteter af spanmål och smör, som böra belöpa på hvarje skatteriksdaler, vore det visserligen ledande till stor enkelhet, om fullkomlig likhet härutinnan kunde för hela Riket tillvägabringas.
Osmer 8vve» kelirstons och I-arslons Memorialer rörande stsuks nings - Z2 Den Z Julli. nings skyldighet samt Tingshus och Härads-fängelsers byggnad med mera; och z:o. Öm skyldigheten för Kyrkoherdar, ;att sjelfwe Upbygga och underhalla deras Boställen: Jnstänmande i Bonde-Standets beflut om organiserande af ett särskildt Utskott af z ledamöter fran hwarje Ständ, för att utreda och jemka de frän förra Riksdagar upskjutne twistige frågor emellan Bvnde-Ständet och de andre Riks-Standen. Af den y Junii. Bifall till Allmänna Beswärs och Oeconomiä Utskottets Betänkande angående inrättande af Lazarett och Cnrhus för Bohus Län i Uddewalla. Instämmande i Ridderskapet och Adelns Nennsi tili Stats-Utskottet af Friherre sk klLksnskons motion, om Stats förestående för Hans Kongl. Höghet Arf-Fursten Prins pscar. Afstag ä Conftitukions Utskottets sedan sistRiksdag hwilande förslag af den lo October angående förändring Rcgerings-Formens 56 §. Äler»remisi med anmärkningar till Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Ukskottet af desi betänkande, rörande förhöjning af fängskjuts lagen. A er-remisi till Lag-Utskottet af desi Betänkande i anledning af Justitia Ombudsmannens Riksdags Berättelse. Bifall till Lag-Utskottets Memorial, angående lösen för Gravations bewis. Äter-remisi till Lag Utskottet af desi utlåtande angående precriptions lid för klander a Landtmäteri förrättningar. Remisi till Allmänna Beswärsoch Oeconomi» - Den s Julli. 3Z Mia Utskottet af Kongs. Majrls Proposition om Skönsta Wargjerningens uplösande. Af den IZ Junii.
Stäfver, Luggoch Bottcnaf till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de senare: R:dr s. r. R:dr s. r. 3 16 — af Ek 120 St. — 40 S 32 — af Bok, Furu eller Gran . derutöfver: 120 St. ■ 8 1 i 10 — af Ek 120 St. 2 24 24 — 5 af Bok, Furu eller Gran 120 St. 1 12 12 — 1 2 — Tunnhand 100 St. 6 F r i a. 5 — Ved: Ali famn — 16 36 — 7 24 Björkl famn — 24 — 1 24 — 10 Bokoch Eki famn — 36 - 2 4 Granl famn — 14 30 — 5 Talll famn — 16 — •— 36 — 7 24 andra slag Anm. Famnen beräknas till 4 alnars längd, 3 alnars höjd och 6 qvarters bredd. i famn 24 1 24 30 _ År träd, eller ämnen till Åror l par — 1 6 — 4 — Alla, cj specificerade, mer eller mindre arbetade, derunder inbegripne ej specificerade Snickareoch S varfvare-arbeten, med eller utan hetsning, målning eller lackering ioo Rd. v. 25 F ri a. 1 — .— Tvålj parfumerad och Savonetter . i skålp. — 16 — }F f» i. Tusch, se Färger. Tutanego, se Zink. Tutia, se Nicht. Tyll, Spets-, se Spetsar. Bomulls-, se Väfnader, Bomulls - Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 21. 43 Tullvärde. Qvantitet för Tu liber. Inf.-Tu 11. Utf.-Tull. R:dy S. r. Tågvirke:
Därigenom att mannen vinner den öfvertygelsen, att kvinnan ock är Hvem stod invid dess sida så mäktig höga och ädla intressen, skall i och med hennes höjande hans aktning växa; äfvenI lust som nöd; så vilja dessa kvinnor bevisa, att könet ägnar Hvem ryckte med sin omsorg då sig för de svåraste yrken, utan att förlora Från tidig död? något af sin kvinnlighet o. s. v. Som ordDen späda plantan föddes förande för sällskapet, som består af 1 2 kvinnPå nytt vid kärleksglöd. liga och 1 2 manliga medlemmar, har valts fru Madelaine Brés. — I Petersburg har fru Iwanschutz öppnat en handelsskola för kvinnor med tvåårig kurs, och äro besök vid densamma Hvem g af en bild åt ynglingen afgiftsfiitt medgifnaför lärarinnorna vid statens Af smak och vett; läroverk. — I England har anställandet af I sed och skick hvem var väl den, kvinnor för att sköta skrifmaskinerna i krigsministeriet slagit så väl ut, att därsammaSom lärdom gett? städes två kopistafdelningar upprättats under Jag stads vid trefna härden ledning af en » lady superintendent ». En krets Dess milda spira sett. unga flickor, tillhörande Petersburgs förnämsta familjer, har begifvit sig till guvernementet Kasan för att där för hopsamlade medel öppna Hvem var den vän, som aldrig svek och förvalta soppanstalter för de nödlidande. Jämte de engelskor och amerikanskor, som delI tviflets stund; taga i de praktiskt medicinska öfningarna vid Hvem förde tanken mild och vek Wiens offentliga sjukhus och poliklinik, höra På säker grund? tre unga damer till de ifrigasteåhörarinnorna O, du allena var det vid Wiens universitet. Två af dem äro polskor från Galizien, således österrikiska underPå hela jordens rund! såtar; den tredje är lärarinna i Rumänien och specielt på besök i Wien för att utbilda sig i de germanistiska facken. A f polskorna Hvem lefver med mig ån i dag ägnar sig en åt medicinska studier och åhör I lif ve t s strid; professor Toldts anatomiska föreläsningar.
Crérae-färgadt strama] jtyg, mycket passande till gardiner med spetsar af fiskgarn, väfves af fru Mathilda Brantberg, Nässjö. Bredd I V 2 l &gt; P * 40 öre alnen. Helga. Hällen kan blifva vackert svart och glänsande, om Lovisa köper hos Han sen, Arsenalsgatan 1, en flaska china-varnish samt stryker på detta med en bra nog bredpensel. a n r s Von S — n. Innehållsförteckning: Små funderingar; af Hoi. — - Månljus; poem af Torborg. — Floras barn; från italienskan af Gudrun. I V: Vallmo. — Äktenskap och skiljsmessa; af Max von Weissenlhurn. — Mot svampförgiftning. — Sirapsberedning i hemmet. — Teater och musik. — Jag eller du? Berättelse af Marie von Olfers. (Forts.) Våra barn. — Tjenarne. — Husgeradet. — Matlagning. — Bakning. — Handarbeten. — Köket. — Inläggningar. — Fönsterträdgården. — Smörgåsbordet. — Huskurer. — Hvarjehanda. — Läkareråd. — Frågor. — Svar. PLATSSÖKANDE. E n u n g flicka, något van vid husliga göromål, bandarbeten m. m., önskar sig plats i familj d. ' / n d. å. På lön fästes mindre afseende, mera på ett vänligt bemötande. Befi. härå torde godhetsfullt sända svar till: Dora Jonsson, Hohult pr Målerås. H o n är äfven villig att deltaga i barnens vård samt inom hus förefallande göromål. Goda rek. finnas. Pretentioner små. Svar i biltjett, märkt » Föräldralös 21 », torde sändas till Iduns annonsbyrå. [374] E n ung flicka önskar till hösten plats i prestgård eller å större landtegendom för att få deltaga i alla husliga sysslor, inga andra anspråk än att få vara som medlem i familjen. Tacksamt mottages svar till » Adie », Strängnäs, p. r. ' ju d. å. hos en god Annonspris: 25 öre pr petitrad ( familj, för att delt. i förek. göromål.