Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet alltså ansett nödigt härvid foga en afskrift, som ock, att några andra förändringar sedermera ej i denna Taxa tillkommit, än att, enligt Kongl. Förordningen d 24 Januari 1778, rörande den förbättrade Einbetsoch Donings staten, beräkningen af Tre Daler Silfvermynt på Riksdalern , i följd af 1776 års Mynt-valvation blifver iakttagen , samt att den förhöjning af 50 proCent å Expeditionslösens belopp , som jemväl å omförmäldte är vorden i Kongl. Förordningen den 3 December 1812 bestämd, tillika påföres, å hvilket allt likväl, efter hvad till Utskottets kunskap blifvit lemnadt, tryckta qvittencer skola, enär sådant begäres, tillställas Parterna vid Expeditionernas utta - Den 2 9 Maj. 471 uttagande. Då uti berörde Taxa några insinuations-penningar icke finnas nämnda; men dessa under namn af Deductions.afgift uppbäras vid inlemnande af underdåniga Deductioner och Contfa-Deductioner uti de genom ordentligt sökande under Kongl. Majus Nådiga pröfning dragna mål, bar Utskottet, vid infordrad upplysning, hvarå denna afgift sig stöder, erfarit att dén. från lång tid tillbaka varit öflig. 1 öfrigt har till Utskottets kännedom konnnit, att genom Kongl. Majus till f. d. Herr Cancellie-Presidenten m. m. Friherre von Ehrenheim den 17 November 1808 aflåtna nådiga Skrifvelse, en afgift af 32 sk. Fane® flir hvarje sigill blifvit fastställd, som nu med den uti 181 2 års Förordning utsatta förhöjning utgår. Härtill kommer än vidare Charls Sigillåtasafgiften, enligt Kongl. Förordningen den g October 1812, af dem, som derifrån icke äro befriade, samt Charlas SigillatasuRecognitionen i följe af 1687 års Kongl. Förordning och 12 §. i nyssnämnde Författning.
mindre än 212 återgifvits samhället såsom nytVi slmlle önska att få en stjärna, Elsa tyckte, att det var i vådligt urfånigt », att hon tiga medlemmar och oförvitliga människor; af I stället lofva vi då att värna inte kunde sofva nu, då hon fick. Hon försökte alla möjliga dessa senare hafva 196 erhållit anställning som Oeh stöda duktigt lians dyra tron. medel, men förgäfves. Hon räknade till hundra minst tre gånger. Omöjligt! Så hade tjänarinnor i enskilda hus. Oeh om sitt bifall han ville hon skänka, läst, att o m man tänkte på något riktigt ledDen nuvarande föreståndarinnan är enkefru Hvad orden skidle oss passa samt bäst? o c h tråkigt, skulle man få sömn. Nåväl, Augusta Vedin. hon tänkte tänka, riktigt stadigt o c h länge på tant Ullas Månn ' vi på Svärdsorden borde tebjudningar, men utan framgång. Då fick hon väl Hemmets ekonomi tyckes vara särdeles god, Då vi Karlsborg nu hä snart befäst? ändå försöka något, s o m annars brukade vara ett att döma åtminstone af dess räkenskaper för Därnäst för Vasen jag ville osvikligt rösta, Ett långt, svårt procentproår 1890, då behållningen vid årets slut uppgick Ty högre våga vi icke gå, blem med sömnmedel. både diskont o c h rabatt, tog icke det skruf, trösta, så var det ohjälpligt. Men nej, ej ens detta till öfver 7,000 kr., och då tillgångarna efter Och få vi bara med den oss tycktes i dag vilja verka. afdrag af skulder visa en summa af 91,000 kr. Vi kunna nöja oss bra ändå. Elsa förstod sig icke på sig själf, h o n som annars Det understöd och det bidrag, som skyddsDen största stjärnan på » storkalasen » om morgnarna brukade ha s o m bly i ögonlocken. hemmet således bäst behöfver af allmänheten, Till siden, blommor och bjäfs släp, Men och hvad skulle hon nu taga sig till, då hon torde, synes det mig, hälst gifvas i form af en icke kunde sofva?
Ä-r» ka//c»ägkc'gs c/er»käc/e»^ akk^ t »a^crac/ a/ egne merkel c/a mö///gen rn/Zatno ö/ver»äokt äro /ör änc/amä/et okc//räcäe/rge ^ c/e c/erkc// er/orc/er/rge mec/e/ genant /ian t a//män/«ek an»^a/a^ /iä »äkk /k. c5t.r ^rinna^ e/ter /or»/ag /rån >5kat»//t»^okket^, />e»/uta. Vid bvilket Utlåtande ali närmare granskning förfaller, af de i denna punkt uppgifne förslag för utgörande ak nämnde Kreditiv.
De skola vid granskningen af det nya handboks-förslaget snart upptäcka, att t. ex. vid döpelsen deras anspråk i afseende pä kors-lecknets användande och djefvul ens afsvurjande blifvit lemnade utan afseende, och vid absolutions-formuläret i det allmänna skriftermålet, att botfärdighet ingår såsom vilkor för syndaförlåtelse; och långt ifrån att lugnas eller qvarhållas, skola deras rop på de gamla kyrko-böckernas återinförande stegras, etler skola de verkställa sitt hot att utträda ur kyrkan och bilda en egen församling. Hvad åter angår den öfriga församlingen, hysa Rikets Ständer den öfvertygelsen alt den ifrågasatta reformen icke kan påräkna bifall, utan tvärtom skall mötas med missnöje af den stora allmänheten eller af de församlingens medlemmar, hvilkas omdöme kan anses förtjena alseende, enär, sä vidt Rikets Ständer kunnat erfara, någon allmännare obelåtenhet med nu gällande handbok icke låtit sig förnimma eller något ogillande af densamma gifvit sig tillkänna på sådant sätt, att det kan med fog antagas såsom ett allmännare uttryckt yrkande på större eller mindre förändringar i den ordning, sorn vid den allmänna Gudsljensten och öfriga kyrkliga handlingars offentliga förrättande bör iakttagas. Med tillämpning af den grundsats, Kommilterade sjelfve uttala, att hvarje liturgisk förändring, sorn icke framkallas af ett allmännare insedt och erkändt behof, bör undvikas, skulle Rikets Ständer redan i det nyss anförda hafva giltig anledning att afstyrka antagandet af nämnda förslag. Det torde nemligen på goda grunder kunna ifrågasättas, huruvida vår tid, i anseende till den oro och söndring, som inom Kyrkan uppenbara sig, må anses lämplig och passande för reformer af ifrågavarande art. Äfvenså lärer det icke kunna påstås, att enahanda skäl till förändrad redaktion afKyrkohandboken, som i fordna tider stundom föranledt dess omarbetning, nu förefinnas. Att den, som sednast egde Hirn och af hvilken nu gällande handbok uppstod, hade sitt berättigande tili tidebvarfvets smak och språkets vunna odling, derom öfvertygas man vid jernförelsen med den ett århundrade derförinnan författade handbok. Förhållandet kan icke sägas nu vara enahanda.
I detta afseende har Utskottet i första rummet fästat dess uppmärksamhet vid de af Grefve Horn, C. F., yttrade, af flere Ledamöter delade åsigter, att Stats-Utskollet bort meddela upplysning om de verkliga Statsbeliofven, huru de tillkommit, och huru de skola skiljas ifrån de öfverflödiga och inbillade, med afseende på Ståtens tillgångar till behofvens fyllande; att Utskottet har ett posilift åliggande alt äfven tillse om och hvilka besparingar må kunna iakttagas, och att, då ifiån Regeringens sida saknas en fullständig framställning om Statens tillstånd, förvaltning och behof, Utskottet bort derom inkomma med en noggrann Tableau. Lika med Grefve Horn anser Utskottet det vara af högsla vigt, att, då Rikets Ständer till Stats-utgifternas bestridande på det hela skola anvisa medel, Rikets Ständer äfven ega en fullständig öfversigt, ej mindre af tillgångarne äu äfven af de verkliga behofven, skiljda ifrån dem, som kunna vara af tillfällig natur, eller mindre angelägna. Ur denna synpunkt hafva Utskottets arbeten ifrån början blifvit ordnade, och Utskottet har ingalunda inskränkt sin verksamhet lill pröfning endast af de anmälde nya behofven, utan äfven öfvervägt nödvändigheten af förutvarande anslags fortfarande. Utskottet har derefter, så vidt det, med hänseende lill möjligen förändrade grunder för bevillnings-intradernes beräknande, varit för Utskottet möjligt, lill Rikets Ständer afgifvit Tableau öfver Stats-Verkets inkomster, samt sedermera på en gång förslag till Utgifls-Stater under Riks-Stalens samtliga Titlar, försedde dels med Tabeller för hvarje Titel, utvisande de förändringar, som, vid jemförelse med förra StatsBih. tilt R. St. Prat. t83f. 4 Samt. 1 Afd. a Bandet. < n.te Häftet. 1 Stats-TJtskottets Utlåtande N:0 lii. Regleringen, deri egt rum, dels ock med ett generelt sammandrag öfver dem alin.
Följaktligen äro alla afgifter af testamenten, gäfvor och fideicommiss, som väsendtligen inflyta på capilalets belopp, i statshushållningen ett fel, och hela § derföre i och för sig sjelf förkastlig. Hellre än uti Gr. Cronhjelms förslag, instämmer jag således deruti, att den af Utsk. här föreslagna modification må upprätthållas, och dymedelst åtminstone syskon och syskons barn vara befriade från dessa 6 proc. Föröfrigt tillåter jag mig fråga, huruvida de, längre ned i denna § med cursiv stil tryckta ord utgöra ett tillägg lill den nu gällande, bevilln.förordn., i hvilken händelse jag förbehåller mig ordet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, alt de med cursiv stil gjorde tillägg redan voro af R. o. Ad. pröfvade; hvarefter Frih. Palmstjerna yttrade, att hans derom gjorde framställning förfölle. Hr Printzenskjöld: Jag, som under Bevilln Utsk:s öfverläggning i denna fråga delat samma tankar, som Gr. Cronhjelm, anser mig böra vördsamt upplysa R. o. Ad. derom, att den utsträckning, som 1840 års bevilln.förordn. innehåller lill syskons barn, bar först blifvit gjord nämnde år. I 1835 års bevilln.- förordn. var befrielse från den här ifrågavar. afgift endast medgifven för makar och skyldemän i rätt nedstigande led samt syskon. En så beskaffad rättelse har icke eller blifvit gjord uti chartaesigillalae-förordn. så att syskons barn icke äro befriade från den charta:-sigillatae-afgift, som för testamenten skall erläggas. Frih. Tersmeden: I motsats mot hvad Gr. Cronhjelm yr - Den i December e. i». 119 Isat och i öfverensstämmelse med Fril). Palmstjerna, kan jag icke annat än anse, att hela den 30 § innehåller en beskattning, sorn är i högsta grad orimlig. Frih.
Discont-räntans förhöjning. Det torde kunna anses äfvenså säkert, att mången, hvilken förut hos enskilda sökt och funnit tillfälliga Lån-understöd, vändt sig efter sista Riksdag till allmänna Disconten , endast och allenast i följd af den då beslutade ränte-nedsältning, och sålunda minskat tillgången för verkligt Lånbehöfvande, som det måste tagas för gifvet, allden önskan man så länge hyst och yttrat om enskilda Discont-Associationers bildande, städse måste förblifva ouppfylld, sålängeutaf Bankens Fonder Discont-lån fortfarande er« Eanco-Utskollets Utlåtande IV:o 82. Bjudas mot lägre ränta än den lagliga. Men då, enligt hvad den af pluraliteten inom Riks-Stånden så bestämdt yttrade opinion mot Discont-räntans förhöjning nogsamt antydt, delta, efter Utskottets tanka, verksammaste medel, att göra Discont-Fonder11a mot behofvet någorlunda svarande, icke lärer af Rikets nu församlade Ständer antagas, får Banco-Utskottet, som i öfrigt anser för en pligt att, så vidt någon möjlighet dertill skulle yppas, söka på annan väg, åtminstone i någon nion, befrämja nyssnämnde ändamål, med frånträdande af dess förra tillstyrkan härigenom föreslå, att ordinarie räntan, för lån mot borgen i Banco-Diseonten oell Province-Låne-Contoiren, bibehålles vid 5 procent, såsom den från sista Riksdag varit.
Och under tiden tänkte de bara på, hur de skulle lätta min börda!» ... Nu har hon rest. Jag vinkade åt henne från balkongen, doktorn och doktorinnan följde henne till stationen. Falkman var nere vid vagnen och gaf henne ett bref, troligen till brodern, och den mest förtjusande orangebukett, mina ögon någonsin skådat, en riktig brudbukett. Louise berättade, att när de konnno från stationen, satte doktorn sig vid pianot och spelade en sprittande Straussvals, och doktorinnan och Falkman dansade. Nå, man kan inte förtänka dem, att de äro glada, att dessa sorgliga dagar äro öfver, och de ha ju gjort mer för fru Balle, än om de suttit och gråtit med henne. Måtte nu löjtnanten, han är löjtnant, brodern, inte försumma sig, utan stå nere på perrongen och ta emot den stackaren, annars blir hon alldeles rådlös. Ack Gustaf, hvad det är härligt att veta om en stor man, att han har ett godt och varmt hjärta! Tre dagar senare. Blif inte ledsen för hvad jag nu säger. Louise är ute och ser sig om efter en annan bostad åt oss, jag vill inte vara här en dag längre. Det gör mig mycket ondt, när jag tänker på allt det besvär och den omtanke det kostat dig att skaffa mig ett hem hos landsmän, så att jag skulle få vara bland människor, som ej talade ett främmande språk, men jag kan inte bli kvar. Jag hoppas, att du förstår det, när jag berättar hvad som händt! Och om inte annat, får du förlåta mig I går kom doktorinnan upp för att sitta och prata och förströ mig en stund. Hon var vid det allra briljantaste lynne och öfverdådigt rolig och kvick. Hon säger, att hon tycker om mig, därför att jag förstår skämt och inte väger hvart ord på guldvikt som de goda Guds lamm, hon annars har att göra med. Talet föll på Falkman, och doktorinnan hoppades, att jag snart skulle bli så frisk, att jag kunde komma ner och göra hans bekantskap. Så rolig som han var i år, hade han aldrig varit. Jag svarade, att allt hvad jag hört om honom intog mig till hans fördel och att jag gladde mig att få lära känna honom. — Ja, nu blir ni nogg starkare, sedan ni slipper höra alla möjliga ledsamheter.
Följden af Utskts förslag att ovillkorligen samt på en gång tillerkänna alla bruk utom bergslag lika rättigheter, utan afseende på förut ägande privilegier eller kolfångstens tillräcklighet, blelve också på flera ställen den, att, under det kolpriserna hastigt och öfver höfvan uppjagades, brukens läge i förening med det förut tillfälliga härd-antalet bestämde sjelfva brukens värde, hvilket dock hittills hufvudsakligen beräknats efter det på härdarna tillåtna stnides-beloppet och den privilegierade kollägten — eller, med andra ord, hvad sålunda det ena bruket genom den allmänna friheten vunne uti värde, detsamma skulle andra bruk oförskyldt förlora, fastän ägarne ofta drygt nog betalt just den delen af deras egendom, hvilken sålunda bortskänktes åt de lyckligare grannbruken. Utsk. har väl (pag. 14) förmenat, att den försigtighet, hvarmed man vid sista riksdagen velat lillvägagå under öfvergången från tvång till frihet i jern-handteringén, skulle innebära en orättvisa derföre, att icke alla bruk samtidigt och i lika min kunde af friheten blifva delaktig. Efter min oförgripliga tanke låg dock just deruti den strängaste rättvisa, eftersom afseende då gjordes på förut lagligen ägande rättigheter. Genom Bergs-collegii sedermera afgifna förslag till ny smides-stadga af den i5 Februari i8i8, har den successiva öfvergången till allmän smidesfrihet på ett fullkomligare sätt sökt tillvägabringas både inom och utom bergslag, och för min del kan jag icke, äfven med förbiseende af det äfventyrliga, som alltid åtföljer den hastiga öfvergången ifrån tvång till frihet, eller tvertom, rätt inse, hvaruti fördelen skulle ligga vid antagandet af Utsk:s nu uppställda förslag framför de förut i samma syftning t i 11- 6a,g - Den 16 Nove m ber f. m. 23 gängliga förslager, hvilka blifvit i detalj och med iakttagande af alla vederbörandes skäliga rätt uppgjorda, saint af bruks-societeten, som deraf haft del, granskade och hufvudsakligen godkända. Att
8lutligeii satte vi oss, tillika med tusantds andra, p i stolar, som voro stallda rader laligs boulevarden. De magnifika kaféerna - börjacle upplysas, tusentals vagiiar rullade förbi, darutur stego de elegantaste damer för att promenera; allt detta förtjuste mig till den grad, att jag ej hörde hvad man sade mig utan blott förundrades. Sedan vi Bterviindt hgtn drömde jag hela natten om allt det sköna jag sett. : Dagen darpaI gjorde vi visiter, bland andra till grefviniian de la. Roclie Aymoii, som fiignade sig mycket att hterse oss. Vi gjorde där bekantskap med hennes inac, pair af Frankrike. De nödgade oss att stanna till middagen. Vi linde ratt roligt, meii iniddagen var oiindligt lkng, och jag var orolig att vi ej skulle hinna till teatern, där grefvinnan Wetterstedt väntade oss. Vi skulle se Talnia, lirarat jag inycket I gladt mig, i synnerhet som inan sager, att lian skall lämna TbéAtre F r a n p i s och vi kunde mista detta tillfälle a t t beundra den store konst~iiiren. Vi koniino visserligen sent, men hunno dock .njuta i fulla drag af hans mästerliga spel. - Bi hafva besett Panthéon, byggd af Napoleon, den vackraste byggnad man kan se. Den är dock lin förvandlad till kyrka, de vackra basrelieferna borttagna, # f~iensoii~ Voltaires och Rousseaus monument, hva.rp&amp; den förlorat mycket. Darifrån foro vi med Wetterstedts till Champ-de-Mars att bese en kappridning och på liemvägeii därifran till Hôtel des Iiivalides, som j a g sedermera vill beskrifva. Den tredje dagen i Paris begynte mina danslektioner för moiisieur .Ferdinand vid stora operan; jag har valt kl. 9 pil morgonen till danstimme för att kunna använda de öfriga timmarna af dagen att bese det markvardigaste uti denna stora stad. Yi Iiafva gjort visit hos fru Villeneuve, drottningens af Sverige syster.
Förhöjning i anslaget lill resekostnader m. m 450: — Fria Konsternas Akademi (deraf ett Reservations-anslag å 8,000 R:dr lill rese stipendier för Konstnärer) Musikaliska Akademien Naturhistoriska Riks-Museuin Institutet för blinda och döfstumma Fattigvården i Stockholm och landsorterne Fattigvården i allmänhet, Förslags-anslag Serafimer-ordens-Lasareltets underhåll . Hospitalers och Lasaretlers underhäll Stora Barnhuset i Stockholm: Kontanta beloppet bibehålles 1,750: — Indelt Spanmål: Tillkommer: Utaf den inom Närtuna, Husby-Långhundra, Odensala och Husby-Odensala socknar i Stockholms län åt Upsala Akademi anvisade Tionde Spanmål utgår till Barnhuset ett qvantum af 79 kub.-fot 7 k:r k 2 R:dr förslagsvis 159: 40. 40,885: 80 Transpor Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 497. Indelta Räntor, enligt markegång på för - S p a n m ål. Indelt på förslag. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub.-fot. Sum ma. Skid frelse J\:o 191. Transpo Frimurare-Barnhuset Barnhusen i landsorten)»; Kyrkors underhåll: Penningar uppföras såsom i nu gällande stat lill 6,528: — Indelta Räntor: Förslags-värdet bibehålles jemlikt 1858 års slut med 14,542: 21 N. B. Ben åt Qvarsebo församlings Kyrka nu anvisade penninge-ränta, 2 R:dr R:mt, indrages lill Kronan. Indelt Spanmål: Tillkommer:
— I §:n står, att en afskrift skall genast uppgöras efter den lista, som efter talmans-öfverläggningen blifvit upprättad; der finnes således icke omtalad listan i läsrummet. Om nu Landtm, på sitt bord bar den listan, hvilken är uppgjord sedan talmansöfverläggningen för sig gått, och den listan är i öfverensstämmelse med den som finnes i salen; så lärer någon anmärkning dervid icke böra komma i fråga, med afseende på listan i läsrummet; och ja g får för min del förbehålla mig, att härvid må få bero. Frih. Cederström: Det skulle förundra mig mycket, om någon bland R. o. Ad:s ledamöter skulle kunna önska, att den lista, som ligger på bordet i cancelliet, vore olika med den, som tjenar Hr Frih. o. Landtm, till efterrättelse vid föredragningen, och med den som är uppspikad, då de skola vara afskrifter, den ena af den andra. Gr. Frölich, David: Jag tror att saken vore hjelpt dermed, att Hr Frih. o. Landtm, låter Hr Ridd.-§ecret:n upplysa, huruvida den uppspikade listan är i öfverensstämmelse med den som finnes i cancelliet, så kunde vi slippa snarast ifrån den här discursen. TJndert. Ridd.Secret.: Den lista, som finnes upp spikad på gången, är i fullkomlig öfverensstämmelse med den, som Hr Frih. o. Landtm, har till sin rättelse vid föredragningen, men icke öfverensstämmande med den, som ligger på bordet i Riddarhus-cancelliet, af den orsak, att 4 IL 22 Den 14 Mars. från äldre tider tillbaka, vid upprättandet af denna sednare lista, den norm blifvit följd, att målen i den införes i den ordning de inkommit, men hvilken ordning rubbas, dels till följe af talmans-öfverläggningarna, dels ock efter Ståndets beslut. Gr. Frölich: Efter denna upplysning, anser jag, att Hr von Hartmansdorff saknat fog till sin anmärkning, och att någon annan åtgärd icke kan vidtagas, un att med listan förhålles hädanefter som hittills. Frih. Gederström:
Der minst en sjettedel af lillstädesvarande Stadsfullmäglige förenat sig derom, att öfver sådant förslag älven Magistraten hör höras, åligge det Stadsnämnden att, innan den i ämnet sig yttrar, skriftligt betänkande af Magistraten inhemta. § 57. Stadsfullmägtige vare skyldiga att, efter sakens beskaffenhet, antingen meddela yttranden eller fatta beslut öfver alla de frågor, hvilka blifvit af högre myndighet, eller af Magistraten eller Stadsnämnden lill dem hänskjutna. § 58. Vid Stadsfullmägtiges sammanträden ege Borgmästaren eller 37 den, Magistraten ibland sina ledamöter utser, vara tillstädes och i öfverläggningarne, men ej i besluten deltaga. § 39. Stadsfullmägtiges förhandlingar skola vara offentliga, dock kunna Fullmägtige för någon särskild fråga besluta, att öfverläggningen skall inom lyckta dörrar hållas. § 40. Stadsfullmägtige må ej ärende företaga, der icke minst tvåtredjedelar af ledamöternas hela antal äro tillstädes. Ordförande eller ledamot, som ulan anmäldt, af Fullmägtige godkändt, förhinder från sammankomst uteblifver, bote till stadens kassa två riksdaler riksmynt. § 41. För hvarje fråga, som till behandling förekommit, skall ordföranden, sedan öfverläggningen förklarats slutad, framställa proposition, så affattad, att den må kunna medja eller nej besvaras. Ordföranden tillUännagifve derefter, huru, enligt hans uppfattning, beslutet utfallit, och befäste detsamma, der omröstning ej begäres, med klubbslag. Äskas omröstning, skall den med slutna sedlar verkställas, och tillkomme dervid hvarje Sladslullmäglig en röst. Före sedlarnes öppnande skall en sedel afläggas, för alt, der rösterna äro lika delade, bestämma beslutet. För beslut erfordras mer än hälften af de afgifna rösterna. § 42. Ordföranden vare för protokollets ordentliga förande ansvarig. Protokollet skall, antingen genast eller i annat fall vid Stadsfullmägtiges nästa sammanträde justeras. Fullmägtige kunna likväl uppdraga åt ordföranden, jemte två ledamöter, alt protokollet justera å den dag, Fullmägtige dertill bestämma.
Han hade hört henne omtalas som en oemotståndlig tjuserska, fick lust att sätta sin egen osårbarhet på ett nytt prof. K o m, såg, segrade och besegrades; men inbiten sportsman, som han är, sökte han i det längsta rädda sin frihet genom att utgifva sig för trolofvad. Hon hade visserligen en fästman, men han önskar nu ingenting högre än att se henne för evigt bunden vid sin själsfrände. Och så: Salut med champagnekorkarna, då jag nämner parets namn! Herr notarien von Diinker och fröken Davida Behrén! Dem ägnas ett trefaldt hurra! » — • — Korkarna flögo samtidigt mot taket — det syntes, att såväl studenten som den » åldrige ungkarlen » voro inne i sina roler, men hurraropen uteblefvo; förvåningen, häpnaden gjorde de flesta af bordsgästerna stumma. Skålen dracks, men bestörtning, harm oeh förlägenhet stodo så tydligt att läsa i notariens drag, att studenten vid anblicken däraf brast i ett skratt, som smittade den åldrige ungkarlen och grep sedan epidemiskt hela bordssällskapet, utom det förlofvade paret. Davida var likblek, hon stödde sig mot bordskanten, medan hon klingade med de gratulerande damerna. Nu fylldes åter glasen, och häradsskrifvaren tog åter ordet: » Denna skål är för de nyförlofvades lyckliga resa! I nästa ögonblick skola de vara försvunna ur vår krets; vagnen, som skall föra dem till banstationen, väntar. Ett telegram har underrättat om, att fröken Davidas styfmor är dem till mötes vid tåget. Och nu tömma vi skålen för parets lyckliga resa både härifrån och genom lifvet! » Albert Svingler vände sig mot Davida; hon tryckte näsduken för sitt ansikte och störtade ut. Notarien följde henne. En knapp halftimme därefter åkte de i h ärad sskrifvårens täckvagn från Mariero. Deras kofferter skulle sändas efter dem senare. Denna ofrivilliga förlofning blef aldrig tillkännagifven i tidningarna; men samma år, i december, lästes däremot under rubriken vigde: Häradsskrifvaren Albert Svingel och fröken Vivi Holmbo, Mariero.