Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maut genom Utslag ben 25 Januarii 1808 ej mindre ogillat hans underdäniga bcswär, än ansett nystnämnde anmärkningar, säsom blottade pä all befogenhet ä klagandens sida, nägot afseende ej kunna lämnas, eller den beifran deraf äga rum, som klaganden päyrkat, samt i öfrigt öfwerlämnat handlingarne till Justitie. Eantzlers - Embctet att befordra klaganden, för dest mot Fnllmägtige nyttjade smädeful, la, wanwördiga och mi^firmande skrifsätt till det answar, hwartill han i detta afseende kunde finnas hafwa sig skyldig gjort, och klaganden derefter, uti andragne underdäniga bcewär öfwer Eder Kongl. Maj:tS och Ieikcts Kammar-Collcgil handläggning i den till deH StgäxH öfwerleumade fräga, som rörer Klagandens Sta, lade 7Z2 Den 22 September. lade Embeksfel, mot Fullmägtige fortfarit med ogrundade tilmälen och förolämpande äsyftningar, wid pröfningen hwaraf Eder Kongl. Majit, medels!
Jag tror, att det beror på en brist på befrielse i hans konst – och framför hans egna själfporträtt med de sorgsna ögonen och det tunga, grubbeltryckta hufvudet är det, som jag kände hans lifs hemlighet. Han är icke fri i sitt skapande, han är en lärling af de döda och får aldrig mästerstycket färdigt. Mäster Hans från Mainz skulle hafva varit samtida till mäster Albrecht från Nürnberg och Lucas Cranach. På sitt själfporträtt i Dresden håller han i handen en liten skrift. Hvad är det för en bok? En mystiker från medeltiden, mäster Eckard till exempel? Thoma är den allvarligaste och djupaste af pastichörer och sorgset medveten om sin bundenhet af en gången tid, se där orsaken, hvarför hans konst i all sin innerlighet aldrig kan ställas jämsides med en skapares som Böcklin. Ensamt Klinger kan genom sin alstringskrafts rikedom och fyllighet jämföras med Böcklin, ehuru eljes i allt olikartad mot denne. Medan Böcklins hela verksamhet har den mäktige enhetlighetens prägel, är Klinger en mångsträfvare, i den mening eklektiker, att de stora konstriktningarna turvis dragit hans fantasi, utan att den dock blifvit någons lydiga tjänare. Det är en blandning af reminiscenser, men ej af vissa verk utan af hela tider i hans produktion. Det är som han ur material från alla håll, från hela den gifna konstutvecklingen ville smälta fram nya syner och skönhetsideal. I jämförelse med den primitive schweizaren är han den metafysiske, allt kännande och vetande tysken, spekulativ nydanare som den andra är genial och sorglös återuppväckare af en förgången, aldrig skildrad värld. Redan i teknik och uttrycksmedel märkes den orolige mångfrestande nutidsmänniskan. Klinger är målare, raderare och skulptör. Det är otvifvelaktigt, att raderingarna gömma ej blott brorslotten men det djupaste och bästa af hans utomordentligt fruktbara alstring. Också hans målningar röja dock hans egendomliga förmåga att skapa något nytt och modernt af gamla traditioner. Stanna ett ögonblick framför hans viktigaste verk som målare, hans Pietà i Dresden.
Fördelas denna folkmängd på det antal mil hvardera jernvägen genomlöper, så uppkommer för hvarje mil jernväg å den vestra linien, såsom redan är anfördt, en summa af 8,076 och å den östra af 8,947 personer. Den sednare summan öfverskjuter den förra med något mer än 10 procent. Hvad inflytande denna tillökning efter en sannolikhets-beräkning kan antagas utöfva på trafikinkomsterna har Utskottet i det föregående visat. I fråga om den odlade jordens vidd och förhållandet emellan dennas areal å ena sidan samt folkmängden å den andra, finnes väl i Kommittéens Betänkande uppgifvet, att den odlade jorden vid linien Finjasjön-Nässjö skulle utgöra 6 procent af hela arealen inom 2 mil på ömse sidor om linien, men vid linien Finjasjön Tenhult - Stats-Ulskottets Utlåtande M 86. 55 Tenhult endast 4 procent, och att af den odlade jorden belöper sig vid Nässjölinien ett tunnland på person, och vid linien Finjasjön-Tenhult endast 0,7 tunnland, hvilket skulle gifva ett öfveiskott till den förras förde! af 30 hundradedels tunnland lör hvarje person. Men denna uppgift grundar sig, enligt hvad den ledamot af Kommittéen, som insamlat och uppställt de statistiska upplvsningarne i ämnet, i skrifvelse till Utskottet gifvit tillkänna, på ett förbiseende vid Betänkandets redaktion, sä alt det öfverskott af odlad jord på hvarje person, som rätteligen hade bordt upptagas till Nassjö-liniens fördel, blifver, i stället för de i Betänkandet uppgifne 30 hundradedels, endast 12 hundradedels tunnland för person. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 StatsUtskottets Betänkande»! under Lagtima Riksdagen i Stockholm 1828 — 1829. Fjerde Samlingen Första Bandet af Bihang lill RiksStdndens Protocoll. STOCKHOLM, Tryckte hos Jotian Hörberg, 1829. * N:o i:
Regering gjort sig gällande, finnas fram ställda i det förslaget åtföljande Statsråds-protokoll, hvarest äfven uttalas den satsen, Konstitutions-Utskottets Memorial M 7. 15 att de formela felen i den nu bestående ordningen ej skulle utgöra dess största brist, som åter vore att söka deri, att den vore endast en ofullständig organ för den representerade delen af nationen, utestängde hela samhällsklasser och syntes vilja, äfven utan någon förändring i formen, taga den utveckling, som skulle rubba den jemvigt, mer eller mindre väl afvägd, som bittintills funnits. Huru Regeringen ansett dessa olägenheter böra och kunna afhjelpas, inhemtas af det nu framlagda förslaget. Och vid granskning deraf, skulle det vara föga ända målsenligt att ingå i någon allmännare afhandling angående Statens natur och Representationens ändamål med mera dylikt, derom allt man kan hysa den mest olika uppfattning och hvaraf någon säker ledning för bestämmande af de olika detaljerna i en skriftlig författning svårligen torde kunna hemtas. Jag har derföre ej velat företaga någon pröfning af riktigheten eller oriktigheten af Regeringens åsigt, att den nuvarande Representationen skull vara alldeles föråldrad, och att man ej skulle utan största våda kunna längre uppskjuta med dess fullkomliga ombildande, utan endast inskränkt mig till att framställa de särskilda anmärkningar mot det ifrågavarande förslaget, som erbjudit sig, och detta så mycket heldre, som jag alltid vidhållit den åsigten, att någon mera omfattande förändring aldrig på laglig väg kan vinnas på annat sätt, än att Regeringen dertill tager första steget och att alla försök af enskilda personer eller af Utskottet, att åstadkomma något antagligt förslag i sådan rigtning, måste blifva utan påföljd; hvarför jag ej eller skulle velat, om sådant ock varit möjligt, inom Utskottet åstadkomma någon omarbetning af det ifrågavarande förslaget eller utarbetande af något nytt. Hvad som vid det mest flygtiga betraktande af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition genast faller i ögonen, är att Kongl. Majit ansett
N:o 36, ang. väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. Gr. Mörner: Mot det nu föredragna förslag till voterings propos. tillåter jag mig göra den erinran, att då endast två Stånd lättat beslut om öfverenskommelses åvägabringande med Danmark, och de andra två Stånden afslagit Utsk:ts framställning härom, denna fråga icke kan blifva föremål för votering i förstärkt Ekon.-Utsk. Jag kan icke gilla detta Utsk:ts försök att likasom tvinga fram frågan om Danmark till afgörande i förstärkt Utsk , och anhåller derföre att ur voteringspropos:n ordet »Danmark» måtte utgå, men proposm i öfrigt godkännas. Gr. Björnstjerna: Det yrkande Gr. Mörner nu gjort, borde han väl hafva framställt, då till öfverläggning förevar Fikon.-Utsk:ts Betänk. N:o 64, i hvilket Utsk:t afgifvit samma hemställan, som nu utgör ja-propos:n. Utsk:t uttryckte deri den åsigt att frågan om Danskars kompetens till vissa tjenster här i Sverige så sammanhängde med den om Norrmäns, att saken, oaktadt Adelns och Preste-St:s afslag, icke kunde anses vara förfallen. Det säkraste beviset för rigtigheten af Utsk:ts uppfattning torde ligga deri, att Hr Gr. o. Landtm, framställde Den 18 April e. tu. 315 propos. på bifall till Utsk:ts Botank, hvilket lian naturligtvis ieke kunnat göra, i händelse frågan redan varit förfallen. Frih. Gederström ansåg visserligen, för sin del, att saken var förfallen, men yrkade icke propos. derå. I)å således (Jtsk:ts åsigt i följd af förut fattadt beslut måste anses vara godkänd och bär nu endast är fråga om, huruvida It. o. Ad:s beslut, blifvit i voteringsproposm rätt uppfattadt, hvilket ingen bestridt, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på bifall till Betänlut. Gr.
U. 206. XLVIII. A. 33. XLIX. E. i83. Netherwood, Wilhelm, yttranden. V. 212. XXXIII. 455, Nissa å, örn upprensning af. Se Halmstad. NordAmerikanska medborgares fordringsanspråk hos Svenska Statsverket, angående. LII. B. 190, LIV. 215. LV. E. 3.^ A. 33. Nordenanckar, Gustaf, yttranden. I. 388. Nordenfalk, Johan, yttranden. Lill. 73, no. Nordin, Friherre Carl Johan af, yttranden. I. 423. III. 147. V. 368. Normal-skola. Se VexelUndervisningen. Norrbottens Län, om rättighet för visse Åboer derstädes att till Tjärubränning utan utsyning m. m. få använda stubbar, vindfällen och förtorkade träd å deras område. Se Tjärubränning. Norrby hemman, om nedsättning i arrendet för. XXXI. B. 64. A. 69. XL. E. i3o. Norrköping, angående låne-understöd för. V. i5. VII. R. 333. LVI. B. i73. LVIII. E. 322. LX. A. 101. — angående Nederlagsfrihet för. Se Nederlagsfrihet. Norrländska Allmogen, rörande skyldighet för, att vara försedd med bevis, att de varor, som af den försäljas i Stockholm, äro af egen gårdsafvel. XXIV. B. 72. XXVI. A. 87. XXXIII. U. 477. xxxvi. A. a3.
Det formulär, som hittills följts vid uppgörandet af spanmåls-kreditivfondens hufvudböcker, har under de mångfaldiga år, detsamma begagnats, ansetts tillfyllestgörande, såsom innefattande särskilda conti för hvarje Län, sammandragna uti en kapitalräkning, som visar förhållandet med fonden för hvarje år. Hvarje conto hänvisar till den redogörelse, hvaröfver detsamma blifvit uppgjordt, och hvarje redogörelse för sig är åtföljd af dithörande verifikationer, som, då så nödigt ansetts, skola speciellare än hittills blifva inkarterade. Emedan vid redogörelserna öfver f. d. allmänna Magasins-fonden icke blifvit bifogade sådana Kongl. Bref eller protokollsutdrag, hvarigenom afskrifning af åtskilliga äldre poster beviljats, äfvensom hänvisning till behöriga folier af verifikationshandlingarne saknas, är detta af Revisorerne anmärkt, såsom vittnande om mindre ordning hos räkenskapsföraren. Denne, häröfver hörd, har förklarat, att afskrifter af de Kongl. Bref, hvarpå afskrifningarne sig grunda, icke ansetts vara behöfliga att bifogas räkenskapen, enär originalerna till alla Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelser af Rikets Ständers Revisorer genomläsas; och då räkenskaperna undergå speciel granskning i Kammar-Rättens Öfver-Revisions-Departement, hvilken granskning af ifrågavarande räkningar blifvit utan anmärkning verkställd, har det förekommit bokslutaren, som alskrifter af det Verks gemenligen vidlyftiga beslut, inom hvilket räkenskaperna revideras och de gjorda afföringarne kontrolleras, kunna undvaras till besparing af tid och arbete. Emedlertid och då Revisorerne ansett, att skeende afskrifningar böra verificeras med styrkta afskrifter af de handlingar, hvarpå desamma sig grunda, skall sådant hädanefter blifva iakttaget.
Under loppet af discussionen upptog Herr von Hartmansdorff detta, och säde: ”Det exempel Herr Cederskjöld anfört från ”1818 års Riddarhusordning, huruledes Ko”nungen, då den öfverlämnades till Hans ”Stadfästelse, låtit införa det, i nuvaran”de förslag, modifierade stadgande, att den ”person, som vore för nesligt brott under ”tilltal vid Domstol, icke får intaga Säte ”och Stämma på Riddarhuset, så länge ”Utslag i saken icke är fäldt, bör påmin”na oss om nödvändigheten, att ett föreslag till Riddarhusordning icke styckevis ”utan i ett sammanhang prof vas och af iy ff gores. Öfvertygad, att dessa Ledamöter ej anat, det tiågon misstydning häraf kunde 138 Den 18 November f. m. uppstå, frågar jag likväl om ej af ordet tilläde man skulle kunna leda den tanka, att Kongl. Maj:t tillagt något i förslaget; men så var ej förhållandet. Vid 1818 års Riksdag proponerade Ridderskapet och Adeln till Kongl. Maj:t under den 7 Julii följande redaction af 7 : Är Adelsman genom behörig Domstols utslag förklarad ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller vid Domstol anklagad för brott, som å heder och ära gå, men, i brist af fulla bevis, ej af den kunnat fällas, eller saken till framtiden lämnad blifvit, då må han ej för egen eller annan Att säte intaga, förrän han i laglig ordning fullkomlig befrielse vunnit. Äge ej heller, i fall lian Hufvudman är, eller hans rätt utöfvar, förr rättighet att fullmägtig förordna, utan tillkomme då den närmaste af Attén, att dess Säte på Riddarhuset intaga; är åter Hufvudmannen den enda af Ätten, vare då dess rum ledigt. Den, somför annat fel, enligt denna Riddarhusordning, blifvit Säte och Stämma pä Riddarhuset förlustig förklarad, må likaledes icke, derest han till sådant eljest kan vara berättigad, fullmagt utgifva. Derpå svarade Kongl. Maj:t den 14 Julii 1818 genom en contra-proposition, så lydande:
Remitterades, jemte hvad, i anledning af motionen, anfördt blifvit, till StatsUtskottet. S. D. Föredrogos ånyo och bi/öllos Stats-Utskottets Memörialer: N:o 6, angående bestridandet af kostnaderna för nuvarande riksdag; N:o 7, angående godtgörande af riksdags-kostnaderna för Landtmarskalken och Talmännen; och N:o 8, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-stånden och Utskotten anställda betjening; äfvensom Memorialet, N:o 2, angående tillökning af Stats-Utskottets tjenstemannapersonal, föredrogs och gillades. S. D. Förekommo motioner: af Herr Öhrsltöm (jN:o 70), i fråga om bränvins-lagstiftningen. Remitterades till det Särskilda Utskottet för behandling af frågor, angående bränvins tillverkning och försäljning. af Herr Almgren (N:o 71), om anslag dels till resestipendier åt arbetare inom handtverkerier och iabriker, dels till tryckningskostnad för industriela resebeskrifningar. Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Selman (jN:o 72), om anslag till förhöjning uti Justitias-Rådens löner. Remitterades till Stats-Utskottet. - , och af Herr Berg (N:o 73), i fråga om jernvägsanläggning emellan städerna Wenersborg och Uddevalla. Remitterades till Stats-Utskottet. 48 Prot.-Utdrag den 28 December 1863. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och godkändes Stats-Utskottets Memorial: N:o 6, angående bestridandet af kostnaderne för nuvarande riksdag; N:o 7, angående godtgörande af riksdags-kostnaderne för Landtmarskalken och Talmännen; och N:o 8, angående förskott å atlöningar för den hos Riks-stånden och Utskotten anställda betjening. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet: l:o Gustaf Bjerkanders från Skaraborgs län motion, om afskafiande af bördsrätt; samt 2:o
Utan fordrings ägarnes erhgllne tillstånd, ffulle för Rikets credit wara sa wädligt, att siäga derom icke ens lär upstä. En negociation till upffofs minnande kan deremot pä 2:ne säll ».falla, och möjligheten af wägrande swar, medförer nödwändighet att äga fond till de öfrverenLkomNe wilkorens honorerande. Dcft» Den 7 December. DeMom får jag uprigtigt bekäiftlg^ att ehuru jac; af önskan, atl finna urwäg lil! Lcverantenrernes be» talande, medgjswit, arr försök mä göras till erhällan, Vc af up,kof, inser jag likwal ganska nogu de ole genheter, svin dermed aro förenade, ty med Rikets rann» skyldiga intrefle är det öfwerensstämnuurde, arr as Dest Utrikes gäld, såsom i mänga afseende» madl!g och betungande efter hand förminskas och flyttas inom Riket, hwarigeuom de intressen, som nu mäste utgå och bidraga till wexelconrsens stegring, blefwe en bespqrd winst för SwerigeS egne innebyggare, och dernäst more < händelse af ett sa långt upskof, den stora kostnad utan ändamål förspiid, som Rcksgälds-Conroirer anwändt kill reglerande af ärliga afbctaluiugarne pä ifra» gawarande utländske gäld.
Detta stadgande i Reglementet, medför den olägenhet, att en Bruksägare snart sagt är tvungen, att sälja den vara han, äfven på eget förlag, tillverkat under loppet af vintern, och som han under sommaren på stapelstadsvågen införer, nästan till hvad pris, som efter olika handelsställen, kan erbjudas , emedan gan? ska få Bruksägare äro i tillfälle att, i speculation på högre priser, hvilka vanligen vid skeppningens början äro låga, belasta sig med ett inventarium af mer än ett halft års tillverkning, och ur sin rörelse umbära den betydliga försäljningssumman för flere hundrade Skepp, jern. Hade han deremot den rättighet, att då han fann priserne för låga, och varan missbjudas, genast kunna beläna densamma till f af det gångbara priset, och emot lindrig ränta, erhöll han derigenom den dubbla förmån, att bekomma förlag till vidare drifvande af sin rörelse och till sin förmån kunna begagna den höjning i priser, som vanligtvis äger rum i slutet af sommaren. Man klugar allmänt,'’att vårt goda jern köpes af uMänningen till alltför lindriga priser; men sättet att afhjelpa denna olägenhet, är ej det, att betaga producenten och äfven den inrikes köpmannen, som med Bruksägaren kan dela fördelen af en sådan beläningsrättighet, utväg att kunna hålla på sin vara, utan snart sagt tvinga honom till för» Den 3 Martil, 423 säljning, och derigenom fastställa d< Vidare stadgar Reglementet: att då lånen förfalla, skola de fullt inbetalas. Man utfår val samma summa efter en korrt tid, men en Bruksägare, som belänt ett inventarium af t. ex 1500 Skepp, jern , måste emedlertid gå i författning om anskaffande af 15,000 R:dr Banco, utgörande efter närvarande fastställde bdänings-i pris, hela beläningssumman, hvilket, ehuru blott för ett par veckor, medförer en ganska stor olägenhet för jerntillverkaren, i synnerhet under närvarande allmänna penningeförlågenhet.
Lägger man nu härtill, alt mina motståndare ställa sig i en position, som är så lätt att försvara, nemi. då de säga, att någon välvilja icke bör visas någon småstad just i och för dess ringa bidrag till Staten, så är denna position nästan ointaglig. De rättsgrunder, som kunna anföras för saken, innehållas hufvudsakligen i den uplästa reservationen, och enl. min åsigt inbegriper den allt hvad som för bifall till K. M:s propos. kan anföras. En talare har yttrat, att om staden vore så fattig, som här blifvit upgifvet, borde den förläggas under landsrätt. Emot en sådan åtgärd har jag icke något alt invända, men dervid möter dock ett hinder, att Borgmästaren i staden är mycket väl aflönad och vid särdeles god helsa, och före hans död eller afgång från embetet kan den föreslagna utvägen icke begagnas. En ledamot af StatsUtsk. har tillkännagifvit, att han inom Utsk. framställt det förslag, att räntan å det ifrågavar. kapitalet borde under en längre följd af år komma staden till godo. Det är mig en fägnad att veta, att såväl denne, som en annan Utsk:s ledamot, hyser välvilliga afsigler åtminstone till någon del för hvad K. M. föreslagit, och detta är för mig ytterligare anledn. att begära återremiss af betänk. Hr von Troil: Jag har begärt ordet, för att förklara orsaken hvarföre StatsUtsk :s betänk, icke är så motiveradt som man haft rätt att vänta och åtskilliga ledamöter här äfven påpekat. Frih. Stjernstedt har likväl förekommit mig och lemnat den uplysning, att det afstyrkande, som från Afdm inkom till Utsk. varit grundadt derpå, att, förrän frågan blifvit utredd, man icke ansåg sig kunna föreslå något afträdande af de ifrågavar. dana-arfsmedlen. Uti afd:s tillstyrkande funnos orden ”för närvarande” inryckta, ehu 92 Den 22 Februari. ru de inom Utsk. sedermera uteslötos, men tilläggas de åter, tror jag, att man vinner det ändamål man åsyftat.
På en tid, då man stundom gnider på verkligt nyttiga statsutgifter, under förevändning att spara, och då man gerna klandrar hvarje statsutgift, äfven de oumbärliga, af missförstådt nit att hushålla med statens medel, vore det i sanning ganska olämpligt, om It. St. i und. anhölle, att K. M. täcktes af g:de hufvudtiteln och af postmedlen betala de tomma platserna i dyrt inrättade diligencer! I Sverige, der resande fortskaffas för ett ganska lindrigt pris, är det så mycket mera olämpligt, att staten består underhållet af dyrbara vagnar åt dem, eller uppmuntrar och understödjer den ringa konsten att, så länge cassan räcker till, äfven i Sverige hålla hästar och vagnar på alla vägar. Om arrangementet skall kunna bibehållas och vara nyttigt, måste man, mera i detta än i andra fall, se till, att det bär sig sjelf genom de ömsesidiga fördelar, det tillskyndar resande och skjutsskyldiga. Derföre kan och bör staten ej på annat sätt uppmuntra och understödja diligenceinrättningar (hvilket äfven för dem sjelfva är det bästa), än att tillåta entreprenörerna allestädes uppgöra accord med de skjutsskyldiga, i den mån de fortskaffa resande med sina inrättningar; och jag bestrider såsom högst olämpligt att understödja dem, vare sig med statsverkets eller postverkets medel. Men jag får ånvo erinra, att sådana accord ej kunna tillåtas med förnärmande af andras rätt, och att således den oftanämnde fördelningen och regleringen af skjulsskyldigheterna först måste verkställas. Derefter möter intet hinder för sådana accords uppgörande allestädes, endast vederbö i3 H. 4 26 Den i September. rande sedan ludia tillsyn deröfver, att de motsvara ändamålet och ordentligen fullgöras. De upplysningar, Utsk. meddelar, rör:de de inrättningar af detta slag, sorn linnas i Riket, äro ej nog fullständiga för att derpå kunna grunda något omdöme, huruvida dessa diligencer äro förtjenta af uppmuntran och understöd såväl från Styrelsens som R.
» Kan du då ej gå: ack, j a gå bara, så är du ändå snäll! » » Nej, jag blir här, till dess jag har fått veta, hur det är fatt med dig. En orsak måste dina tårar ha, såväl som ditt sedan någon tid förändrade sätt. » » Kära Elena », utbrister flickan otåligt, » kan du då ej låta mig få vara i fred? Hvem ger dig rätt att så plåga mig? » » Skulle jag vilja plåga min egen älskling, jag som lofvade min mor att göra ditt lif så lyckligt som i min förmåga stode? » » Ah, du är sannerligen den rättal » afbryfer Lizzi systern vildt, «-den rätta att sörja för min sällhet! Det är verkligen en präktig metod, » — ha ha — ha — » » Lizzi, är du från förståndet! Tala, förklara dig, hvad menar d u? » » Nej, ännu är jag ej tokig, fast jag är hardt när att bli det — Ah, om du visste, hur gränslöst olycklig jag är — jag önskar, att jag vore död! » » Hvad menar du? » genmäler Elena. » Du som snart skall gifta dig och får en sådan man. Håller du då ej af Ercole, är du ej glad öfver att bli hans hustru? » » Åh, håna mig e j! Hur kan du tala med mig om detta giftermål, du som bättre än någon annan bör veta, att Ercole försmår mig! » » Hvad pratar du nu, Lizzi — ditt giftermål är j u för länge sedan en afgjord sak, och jag förmodar, att när våra båda herrar komma hem, blir allting ordnadt. » » Elena », utropar flickan, » hur kan du vara så alsk! Du, som vet, att det ej finnes, en gnista af tillgifvenhet för mig i Ercoles bröst! O, om jag vore död! Ingen älskar mig, ingen bryr sig det ringaste om mig! — Men du, Elena, du är ej endast falsk, du är äfven hjärtlös Först stjäl du min älsklings kärlek ifrån mig, och sedan låtsar du, som o m du ej visste något därom! — » Elena förblef svarslös gent emot systerns häftiga anklagelser.