Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då förhållandet är sådant, torde möjligen en framställning till de andra Stånden, att deltaga i R o. Adis öfverläggn ingar i dessa ämnen, hos många af deras ledamöter väcka den föreställning, att vi vilja bereda oss ett tillfälle att söka utverka deras bifall till hvad vi sjelfva önska. Jag anser således, att det för sakens skuld vore lämpligare att, till föremål för den första gemensamma öfverläggningen, välja en fråga, deri R. o. Adis ledamöter ej vore personligen intresserade, någon allmän principfråga, såsom frågan om religionsfrihetens införande, eller om qvinnans myndighet, om hvilka man ej kan säga, att de röra något särskildt Stånds intresse. Skulle den misstanke upstå hos flerta'et af de andra Ståndens medlemmar, att R. o. Ad. önskade ett gemensamt sammanträde för öfverläggning om militärväsendet, för att, genom sina ovedersägligen större insigler deri, imponera på dem och diktera deras beslut, skulle man, i min lanke, äfventyra att vinna sitt syftemål, enär man, i st. f. att bibringa dem en sann åsigt om saken, måhända framkalla en oppositionsanda, som eljest kanhända ej gjort sig gällande. Dessa äro mina betänkligheter emot förslaget. Jag erkänner emedlertid villigt, att detsamma är af ganska stor vigt och förtjena r att noga öfvervägas. Jag har endast velat uttala ett var ningsord i afseende å det, i min tanke, mindre lämpliga ämne, som motionären velat göra till föremål för en behandling, om hvars verkningar vi ännu sakna all erfarenhet, och det är hufvudsakligast denna betänklighet, som nödgar mig att yrka afslag å förslaget. Gr. von Platen, Baltzar: Då jag så väl vid förra, som innevaride Riksdag med sann tillfredsställelse deltagit i de beslut, som hafva beredt möjligheten för R. St:r, att till gemensamma öfverläggningar sammankomma på ett rum, önskar jag naturligtvis äfven att bereda verkställighet åt detta beslut, så snart något lämpligt tillfälle dertill sig yppar.
Juni månad hit inllulna bevillnings-medel och den summa, hvartill allmänna bevillningen för samma år i den då tillämpade Bevillnings-förordning upptagits, befinnes, att, efter afdrag af verkställda restitutioner samt af R i k sgälds-kontoret godtgjorda taxeringsoch uppbörds-kostnader, men med tillägg deremot af den under året erlagda testaments-bevillning, ifrågavarande stats-intrad lem» nät följande behållna öfverskott utöfver dess beräknade belopp, nemligen: för år 1852 R:dr 61,586: 32. — Såsom restantier å den särskilda bevillning Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års Riksdag sig åtogo för då ifråga kom na krigsrustnings-kostnaders bestridande, hafva under innevarande och nästförutgångne 3:ne år ytterligare influtit 642 R:dr 39 sk.; utgörande, med inberäkning af dessa restantier, den lill Riksgälds-kontoret levererade uppbörd af omförmälda särskilda bevillning, hvilken endast utgick för 3:ne år eller åren 1848, 1849 och 1850, ett sammanräknadt belopp af 944,890 R:dr 22 sk. 2 r:st. Till följd af Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, angående Spelkort-slämpel-afgiftens förhöjning från 8 till 12 sk. för hvarje kortlek, har denna afgift, som under år 1853 utgjorde 4. under sistlidet år ökats till » 45,812: 35. — samt under detta års första hälft uppgått till ... » 22,166: 31. 8.
Kx piolocollo» t// ^o//ed. 6 /so»»/. -V-r/./F ^.o 4^- X:o 4's. ^nlk. till Lxp. Ilt-,^. klen 4 ^pl'il> ti. >0 s >«. XO^V6L. t/// /b'/ccd>5 ätdVrc/e^ a,?^de/rc/e e//sngs/t a/ /ie/'- ^one//cr rc/i^/de/' ^o> cr/§4'ec/ac/6, t/// »»c/er^d// öe/'Ä//g^ade ä'o/c/ate/' oo/r c/e^n^ -nec/e/V/^a^ u?rc/e^ err^eo^a/roe-kd/e»/ 6K/ve/r ^oc4/M/r,r^ L/ott c/err 2'^ d/-r,'§ r§^o. Kongl.
Enär de åt Fullmäktiges nuvarande Sekreterare, likasom åt dess företrädare, upplåtna rum och lägenheter i Riksgäldskontorets hus sedermera icke blifvit för annat ändamål af Rikets Ständer disponerade, och hinder således icke uppstått emot desammas fortsatta begagnande utaf bemälde tjensteman, har allt hittills hvarken den, för motsatt fall, af Fullmäktige beslutade framställning till Rikets Ständer skett eller någon vidare fråga derom, så vidt protokollen visa, hos Fullmäktige förekommit, vid hvilket förhållande något serskildt beslut eller stadgande uti omförmälda hänseende ej heller blifvit af Rikets Ständer meddeladt; och . då, genom en sådan föreskrift, som den, hvars införande i Riksgäldskontorets Reglemente Revisorerne ifrågasatt, Rikets Ständers nu egande dispositionsrätt öfver den till bostad åt meranämnde Sekreterare upplåtna lokal komme att inskränkas, samt del för öfrigt synes mindre lämpligt, att Rikets Ständer, angående den honom, genom Fullmäktiges här ofvan anförda beslut, tillerkända förmån skulle uti Reglementet för Riksgäldskontorets förvaltning meddela serskildt stadgande, anser sig Utskottet böra hemställa, att den af Revisorerne rörande denna fråga gjorda framställning för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 3:o. Angående förhöjningen af brandförsäkringssumman för Rikets Ständers hus. (Sid. 49 i Revisionsberättelsen.)
StatsUtsk:s utlåt, skall uppskjutas intill dess prot.utdr. inkommit om huru vissa MedStånd afgjort denna fråga, blifvit af mig begärd på bordet, så torde densamma på grund af aldra mom. af 4g §:n Riksd.Ordn. ej nu kunna blifva föremål för något beslut af R. o. Ad., utan torde densamma komma att stå på föredragn.listan näst efter ofvannämnda redan på hordet begärda StatsUlskts utlåt., såvida ej Hr von Hartmansdorff medgifver att denna af honom väckta fråga må förfalla. Hr Frih. o. Landtm, tillkäunagaf, att då StatsUtskts ifrågavar. utlåt. N:o 345 af flere ledamöter blifvit hegardt ytterligare på bordet, Lomme del att der förblifva till nästa föredragning. 7® Deli 4 November f. m. Frih. Boye: Till Hr Landtnäs mogna öfverläggning hemställer jag vördsammast, om Hr von Hartmansdorff och de, sora med honom yrkat ett längre uppskof, få denna fråga grundlagsenligen afgjord genom en sådan bordläggning. Jag är långt ifrån att vilja intränga uti Hr Landtro:s rätt, men när Hr Landtm, simplement förklarat, att frågan kommer att föredragas i nästa plenum, månne icke Hr Landtm, då också betagit oss rättigheten att enl. Hr von Hartmansdorffs begäran få eli längre uppskof. Hr Frih. o. Landtm, yttrade sig hafva förklarat, att då målet blifvit hegardt ytterligare på bordet, kornme det att der förblifva tili nästa föredragning, men frågan om när nästa föredragning skulle ske vore icke afgjord.
Jag skulle tro, alt denna motion egentligen och hufvudsakligast hade bort tillhöra BancoUtsk:s behandling, enär den åsyftar ökande af Bankens lånefond; den har likväl endast blifvit remitterad till Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:n. Utskotten säga, att så många utvägar finnas för landtbrukaren alt erhålla lån, såsom t. ex. i Banken emot inteckning i fastighet, s. k. odlingslån äfvensom andre aijjorlissemcntslåu. Jag har för detta ändamål gjort mig 326 Den 16 November e. m. underriiltad i Banken af vederbör, tjenstemän derstädes och erhållit de upplysningar, att för närvarande och sedan lång tid tillbaka har man ej kunnat erhålla dylika lån på mindre än 2 år, från den tid, då ansökningen inkommit. Jag anser det således icke vara så lätt för landtbrukaren, som Ulsk:n sig föreställt, att anskaffa medel till jordbrukets förkofrande. Omkostnaderna derför äro så betydliga och omvägarne, särdeles i afseende på odlingslånen, så vidlyftiga och tidsutdrägtiga, att man ganska väl torde kunna applicera det gamla ordspråket: all ”medan gräset gror, så dör kon.” Jag vågar således anhålla om ålerremiss af detta betänk., med anhållan tillika, att detsamma måtte af BancoUtsk. blifva bchandladt i förening med Stalssamt Ekon.Utsk:n. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag får den äran upplysa, att BancoUtsk. blifvit så väl undfägnad! med motioner i enahanda syftning med denna, att, utan all afsaknad, denna enda kan gå bort. Om vid frågan om bancolåns beviljande, en motion mer eller mindre till Utsk. inkommit, så hade detta sannerligen icke gjort något till saken. Jag ser för min del således icke något skäl, hvarför B. o. Ad. ej skulle bifalla Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk. Hr von Rosen, Georg Ludv.:
Jag instämmer med Herr lVIsjor Lisär, sä ivida ingen afgörande proposition i ämnet nu kan erhallas, ac genom underdånig förfrågan matte blifva utrönt, huruwida Kongl. Maj:t Sjelf i noder anser de» begärta propositionen stridig emot Grundlagarna, eller es. Herr von 8cstulk2enkeim, vzviä, (den aldre). Jag kanner hivad 1772 ars Regerings-forin om hemligheter befaller, men kan ej sinna huru förordnandet om det ar 1789 inrättade Riksgälds-Lomvrsc kan äga er rerroriAivk hänseende uppå förenämnde Grundlag. Deremot finner jag wäl, at wi ej kunne vbrruäerL Herr Grefwen och Landt-Marskalken at gif, wa ost proposition, om hans begrep derom är annor» lunda. Men dä ser jag i detta ögnablick intet annat medel öfrigt, än at i underdånighet anmäla fåken til Hans Maj:tS urskilljande. Grefwe kksmilton, Häolpsi Uuäv!§. Frägan kan ej här wara om någon rerrosäiv werkan. Saken ar helt enkelt den, at i Hemliga Utskottet öfwerläg. ges om de ärender som syneö Kongl. Majrc böra hemliga hällas: och denna sak är ju et ärende. Herr älälsrlp«rre, 6sorx. Men om §. läses til stut, sa befinnes det ock at alla de mål, som uppenbara kunna wara, blifwa Riksens Ständers klena medveldta, och under deras rådplägningar hänskMna. Hanö Lxcellencs Herr Grefwen och randt-Marskalken. Det är mig rätt okärdt, jag finner mig ej kunna göra annat, an det jag gjort. Friherre För det förslaget at Herr Grefwen och Landt - Marskalken skulle göra en underdånig förfrågan hos Hans Maj;t, finner jag ej »ägor hinder möta. Z Friherre bjerta, I^reäric.
I^-ikets Ständers generella beslut i dessa äm« ren lyder salunda: 1) ”Räntan vid utlåningar fran Banco* Disconten bör fran och med nästa år beräknas endast efter fem för hundrade oin året.” 2) Räntan för derv1 tid ett Discontlån efr ter förfallodagen förblifver obetaldt, eller den så kallade öfver-räntan bestämmes deremot att utgå efter 8 procent för ett helt år eller fidela procent i månaden,” Hvad den förstnämnde eller ordinarie räntan beträffar, så enär DiscontVerket eger det privilegium, att på förhand upptaga sådan ränta, föijer, efter Utskottets tanka, att för skuldförbindelser, hvilka under sednare hälften af innevarande år 1823, blifvit och blifva utgifne, med föreskrifven 6 procents ränta, någon restitution af den överskjutande pro» centen ej eger rum, fastan lånet först år 1824 förfaller, hvad åter angår den sednare eller öfver räntan, sa vidtager förmånen af dessned. sättning till 8 procent för aila gäldenärer utan undantag genast med igs4 års ingång, emedan denna ränta icke på förhand blifvit erlagd 5 hvaraf följer, att för lån som förfallit innan 1823 års slut, sådan ränta derefter löper ä j2 procent till Ultimo Dec., men från den dagen beräknas till 8 procent. I betraktande af bebofvet att dessa dietmciioner, så val för DiscontStyrelsen sorn 488 Bänto* Utskottets Bet änkan den. Gäldenärerne, måtte finnas gifna och bestämda, och till följe af BancoUtskoUets förbehåll i dess Betänkande, N:o 6g, att efterhand till Rikets 'Ständers godkännande, anmäla Redactionerne i BancoReglementet efter de allmänna stadganden som blifvit meddelade i Financebeslutet, får Banco Utskottet, på grund af det ofvananförde, vördsamt föreslå följande: i)
Och när sen drifvan har smält på marken Och uiaf vintern ej spår finns kvar, Framför mitt fönster här ner i parken Det vimlar » bytingar » hela da ' r, Med viktig min och med sked i handen De minsta tulla på tjocka ben, Som bylten ligga de sen i sanden Och må så ljufligt i solens sken. Och hos de gamla, som suttit inne 1 skumma kammaren vintern lång, Snart väckes längtan i åldrigt sinne Dit ut till grönska och fågelsång. Jag ser dem då i det vackra väder Med käpp i handen så sakta gå, Och i milt hjärta jag varmt mig gläder Med alla gamla och alla små. Men Har hvad — nu står jag här grymt jag med krönikan råkat vill? förlägen, Förlåt, att jag från den rätta vägen Blef grundligt narrad utaf april; Från Idun, fruktar jag, skral blir tacken, Fastän min vårbit blef tämligt Icorl, Ty det lär vara så fullt i facken Med poesi utaf denna sort. Om deras Ger Och Men apparaten en ljuflig låt bröllop firas med fröjd och annars måste de skiljas åt. Förr På Och När Och Kom Och Och - » tonert * då passa samman, gamman, när de stackrarna intet visste, lyckan var man så viss i tron, märkte först, att man tagit miste, man fick höra den falska ton, eget var det, att denna stunden jämt för sent för de unga tio nästan alltid se ' n man var bunden fästmön redan en liten fru. Visst herr professorn jag högt vill akta, Och apparaten är nog perfekt, Men ändock icke trots alla fakta För den jag hyser så stor respekt, Ty trofast kärlek kan göra under Och komma bästa » maskin » på skam, Och efter sorger och mörka stunder Sist rätta » tonen » kan komma fram. Och Om — Alt De Det För Ifall så vi hört, alt man kan bli fager, man har hälsa och ungdom kvar För oss maironof finns ingen dager oss förbättra på gamla da ' r — mörka böra af Wagner njuta, skall dem gifva den rätta » teint », blonda ger det som mest valuta, de » bada sig » i Ohopin.
Dr. d. 17 September 1825, af Modrens Pension utan widare anförande Capellmästare» Johnsons 2:neDöttrar,af särstiltc bewekande omständigheter enligt Kongl. Brefwet d5 Mars r8c6 . Enkan Gerdes, ersättning för det acfwode hon för Page-bordet innehaft, enligt Kongl. Brefwet ben 22 Jarmar» 1798 Kyrkoherden Berg ners Dotter, af särde» les örnma omständigheter, dito d. ir Jan. 1781 Lands Kamerer Krabbes Dotter, enl. Kongl-Brefwet d. 16 Junii 1757, blindfödd .- . Lfverste Lieutenant Eks Hustru, säfom hushyra, till dest mannens omständigheter förbättras, sedan fienden förstört dest Egendom, enl. Kongl. Brefwet d. 17 April 1809 . Herr Niks - Cantzlcre» Grefwe Sparres Enke-Fru, en!. Kong!. Brefwet d. 8 Febr. 180;, utan anlördt stät Herr Riks-Radet Kall ings Enke Fru, Grefwinncm P 0 ste, innehade enl. Kongl. Br. d. 12 Mars 1795, z;;^ Nldr ärligen, men hwilkcn Pension för hennes allmänt! Transport D.n 29 September. Transport kända förmögenhet, genom Kongl. Brefvet d4 April 1797 förminskades till hälften eller General-Majoren Grefwe Oxenstjernas Enke-Fru född Gyllenborg, likmätigt Kongl. Brefwet den 27 December >77-, fatt nådigt löfte akt efter mannens död komma i åtnjutande af den honom genom Kongl. Brefwet d. Jan. 1762 nädigt förunte Pension Distop Flodins Enka, den henne i mannens lifstid genom Kongl. Resolution d. 6 Maji 179b, i Räder tillärkände Pension, enligt Kongl. Brefvet de» 22 Jan. i8 8 , .
Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 3 Afd. 3 Höft. 3 18 5. när han, efter sista påmönstringen, varit till sjös två år, eller, på resa bortom Kap Horn eller Goda Hoppsudden, tre år, såvida annan öfverenskommelse ej blifvit vid förhyringen uttryckligen träffad; 6. när fartyget säljes till utländsk man. Sjöman kan ej göra denna rättighet gällande i 2, med mindre han återbär det å hyran uppburna förskott; i 3, der han ej sätter annan duglig karl i sitt ställe; i 4, utan alt inför Svensk domstol eller Svensk konsul med bevis styrka den misshandel han sålunda lidit; och i 5, förr än fartyget till bestämmelsehamnen auländt. Sjöman, som tjensten uppsagt, efter ty i denna § tillåtet är, har rätt att uppbära hyra till den dag han lemnar fartyget, med undantag af de fall, sorn 4 och 6 punkt, innehålla, i hvilka hans anspråk på hyra bedömas efter reglorna i §§ 56, 57, 58 och 69. Ersättning för hemresa utgår endast i båda sistnämnda fall och utgöres då efter reglorna i §§ 60 och 69. § 74. Vid fartygets ankomst till Svensk hamn, som i § 55 sägs, vare besättningen berättigad att, sednast 14 dagar derefter, blifva afmönstrad. Innestående hyra skall innan afmönstringen utbetalas. § 72. Uppassare och andra å fartyget anställde personer, hvilka ej höra till den egentliga besättningen, hafva, der ej annat aftaladt blifvit, samma rättigheter och skyldigheter som denna, ehvad de af befälhafvaren eller rederiet äro antagne. Om Befraktning. § 73. Aftal om frakt må slutas pfi sätt kontrahenterne tjenligast finna och skall skriftligen affattas, om endera det yrkar. § 74. Rederiet vare i och för de ersättningar, som kunna blifva detsamma ålagda i anseende till uteblifvet, ofullständigt eller felaktigt uppfyllande af fraktaftal, förbundet endast med fartyg och frakt, såvida det ej sjelft är till det uteblifna, ofullständiga eller felaktiga uppfyllandet vållande. 19 § 75.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Nov. 1834. Preste-Slåndet den 3 Borgare-Ståndet den 3 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående Iiansli-rådet I. D. Valerii enkas och barns befriande från elt honom i lifstiden å dömd t ersätta ing s-ansvar. (Stats-Utsk:s Uthden N:ris 26 och 243 samt Mern. N:ris 295 och 328.) S. A. K. I Nådig Proposition af den 16 November sistlidne år har E. K. M.t täckts meddela Rikets Ständer, huruledes, sedan, vid pröfning af Kammar-rättens utslag, angående den af Tullförvaltaren vid Tulluppbördsoch Kassörs-kontoret i Stockholm M. F. Finér åsamkade och efter hans den 20 Mars 1837 inträffade död yppade balans af uppbördsoch kassörs-kassorna för åren 1836 och 1837 tillhörande medel, E. K. M:t, genom Dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt Departements-chefen i General-tullstyrelsen, Kansli-rådet I. D. Valerius, att, näst efter förre Kontrollören vid bemälda Styrelses uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre Kamereraren vid samma Styrelses Kammar-kontor, Kammar-rätts-rådet J. Winroth, ej mindre betala den brist, sorn, efter proportionerlig fördelning på kassor och år, uppstått å de 20,000 R:dr, hvilka under Valerii tjenstetid såsom Kameral-departements-chef blifvit dels år 1836, dels ock år 1837, anordnade lill kassörs-kassan för bestridandet af 1836 års utgifter, och hvilken brist uppginge till 3,176
»Det förtäljes, att konungen gerna ville bli af med ~Lille Knös~ samt utlofvade en stor belöning åt den, som kunde blifva hans öfverman. Detta fick ~Ulspegel~ veta. Då lät han göra sig en bälg af tre oxhudar, hvilka han spände omkring lifvet. När bälgen var färdig, sattes två stora grytor öfver elden, och der kokades gröt till ansenlig myckenhet. Derefter gick Ulspegel till Lille Knös och frågade: »har du lust att först äta kapp med mig och sedan springa kapp?» Lille Knös jakade härtill. De sätta sig nu neder att äta, och äta af hjertans grund; men för hvarje munnfull som Ulspegel åt, lade han två skedar gröt i ox-bälgen. De fortforo härmed, intill dess begge grytorna voro tomma; men ändock lät ingen märka sig att han var mätt. När de nu skulle ränna skede (löpa kapp) blef Ulspegel långt tillbaka, emedan den stora bälgen tyngde honom. Han tog då fram en knif och stötte i bälgen, så att all gröten rann ut. Men när Lille Knös ville göra sammaledes, stack han sig i magen så att han föll ned och var stendöd. Der säges han ligga ännu i denna dag». B. Pojken som släppte Jätte-barnet i brunnen. Ifrån Upland. Det var en gång ett jätte-folk, som bodde uti skogen. Rundt omkring deras stuga voro frodiga marker, så att jättens fä alltid var vid godt hull; men folket i den närmaste bygden hade ringa och magert bete. Detta förtröt dem, och de läto stundom valla sin boskap på resens egor. Men sådant aflopp icke alltid väl; ty jätten, som var mycket grym till sinnes, öfverföll vallhjonen och dräpte dem. Icke långt ifrån jättens gård bodde en fattig qvinna, som hade en enda son. Han var liten och klen till vext; men mycket förslagen och djerf till sinnes. En dag sade pojken till sin moder, att hon skulle ysta trenne ostar. Qvinnan gjorde efter hans begäran. När nu ostarne voro färdiga, rullade pojken dem i askan, så att de syntes gråa och osmakliga.
Ult kuxra - Föredrogs ä nyo Lagsamt Allmänna Bes swärsoch Oeconomiä-Utffottets memorial, angäs ends De» 14 Augusti» ?sr linde beståndet af arrende-contracter, jemte ett ifrärt berörde Utskott ankommit prdkocolls-Utdrag» inNehälkaNde swar pä de anmärkningar, som tvid samm» memorial blifwit gjordaoch beflöt Nidderstapet och Adeln» att det genom MeMorialet tillstyrkta afl flag bifalla. Justerades följande i Utdrag af Protokollet» hållet hos Högloft. Ridderskap^ och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro d. 14 Augusti 1812. S. D. Föredrogs Lag. samt Allmänna Be, smarsoch Oeconomi».Utskottens» den iz Julir pä bordel lagdabetänkande» angående beståndet af arrende-conlracter, och sedan för Riddekstapet och Adeln blifwit »plast samma Utffotrs swar pä Rivderstapet och Adelns gjorda anmärkningar» af d«n 28 sistledne Julii» beflöt Nidderskapet och Adeln, art till berörde betänkande lemna sitt bifall. Vt supra. Högloft. Nidderskapet och Adeln åtskiljdes kt» s till g. Vt tupr». In 6steni protocvlli L Lilverlioipe - Lördagen den iz Augusti. Plenum klockan 4 eftermiddagen. Justerades Pleni-Protocsllerne för dell Zgibe d»nnes Mdra Del, An 46. ?2s Den i A Augusti dennes för och eftermiddagen, samt för den n nästföljande. Uplästcs och godkändes 2:ne underdäniga strist wetser titt Konungen, den ena Om fängars formande och wärd; den andra Om terminerne titt revision af Stats-, Bancooch Riksgäldswerken.
Da emedlertid tillämpning af dessa stadganden nu mera högst sällan skulle komma i fråga och sådant endast i det läll, att någon ville aflägsna en skarpsinnig sakförare; då omförmäldc personer i manga orter oftast voro de enda, som förenade insigt med förmågan att värdigt uppträda såsom andras ombud; och då några menliga förhållanden ej vore att befara, derest sådant b lefve dem tillåtet; har hr Schenström, uti ett till välloflig» Borgareståndet ingilvet memorial, löreslagit. att ifråga-tälhle jörbud matte upphäfvas. Lag-l tskottet, till hvars granskning detta förslag blifvit öfverlemnadt. erkänner äfven att här i landet, hvarest ej linnes någon allmän, bildad advokatkorps. bland hvars medlemmar rättssökande alltid kunna linna pålitlige och insigtsfull rättegångsbiträde!!, andra inskränkningar i rättssökandes frihet vid val al sådana biträden ej böra ega rum, än förhållandena ovilkorligen påkalla: och hagan är således den: huruvida de undantag, som i afseende pä kronans upp - Bih. nu R. st. Prof. fSÖ.J åf 18Ö4. 7 Somt. t A fö. 12 Haft. \ 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 27. bördsmän och landtmätare blifvit gjorda frän den rätt att för andra inför rätta tala och svara, sorn hvarje oberyktad, ärlig, redlig och förståndig man i allmänhet, enligt lag, eger, fortfarande kunna anses behöfliga? Vid besvarandet af denna fråga bör emedlertid till en början anmärkas, att, då kronans uppbördsman ovilkorligen äro förbjudne att uppträda såsom rättegängs-ombud, landtmätare må, på sätt ofvan är nämndt, i sådan egenskap begagnas, om de ega sina lbrniäns samtycke. Men till denna skillnad synes dock skäl lika litet saknas, som till sjelfva undantagen. De kronans uppbördsman, som här egentligen afses, äro kronofogdarne.
Efter derom under innevarande riksdag väckt fråga, hafva Rikets Ständer, för debiteringen, uppbörden och redovisningen af det vid Stockholms Sjömanshus skattskrifna eller i dervarande milor införda sjöfolks kronoutskylder för 1849 och derpå följande år, intill dess nästa bevillningsförordning kommer att tillämpas, åt Skeppsombudsmannen vid nämnde Sjömanshus Jakob Sigfrid Freese beviljat och lill utgående från Riksgälds-konloret anvisat en särskild vedergällning, motsvarande det belopp, som bemälde Skepps-ombudsmans uppbördsoch redovisnings-arfvode, enligt den beräkningsgrund, hvilken i åberopade förordning varder fastställd, skulle för alla dessa år hafva utgjort; börande denna vedergällning, sedandess belopp, med tillämpning af omförmälda beräkningsgrund, blifvit ulredt, till Skepps-ombudsmannen Freese af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 120. Såsom ersättning lill Professorn vid Teknologiska Institutet Berndt Otto Nycander, för de med förfärdigandet af en röstr'dkne-?nachin, som han uppfunnit, förenade 6 Slats-Vlskotlets Memorial, N:o 383. kostnader, hafva Rikets Ständer anvisat en summa af Sexhundraåttiosju R:dr 13 sk. 4 rst., hvilken ersättningssumma bör af Riksgälds-kontorets medel lill honom utbetalas. § 128.