Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag påminner mig likväl vid detta tillfälle hvad en hland de snillrikaste af Sveriges framfarna Drottningar yttrat: ”Vi lefva”, sade hon, ”i ett land, der på mycket tal intet beslut följer”. Hon kunde tillagt: ett land der på fattade beslut, verkställighet ej alltid låter sig vä! göra. Men hvaraf härrörer det? Jag hemställer om icke orsaken dertill bör sökas iden omständigheten, alt en så stor mängd af våra s. k. förbättringsförslag utgått från ensidigt theoretiska grunder, med förbiseende af de praktiska förhållandenas vigt. Månne icke äfven frågan handlar om att, för tillfredsställande af en theoretisk fantasi, tillvägabringa en förändring, som likväl i praktiken skulle medföra de mest genomgripande svårigheter! Att vidare utveckla detta ämne torde nu vara öfverflödigt, då R. o. Ad. tillförne på ett utförligt sätt behandlat ämnet och Den 14 Augusti. 219 jemväl dervid tillåtit mig all försvara mina åsigter, för hvilka också Utsk. i detta utlåt., ehuru i största korthet, redogjort; och får jag, på grund deraf anhålla, det täcktes R. o. Ad. afslå Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nu föredragna utlåt.; hvarmed torde följa eli afslag jemväl å det af BankoUlsk. afgifne förslag, hvilket Ståndet beslutat borde i ett sammanhang med della behandlas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag är ganska oviss huruvida Svenska folkel skulle finna sig belåtet med ifrågavande förändring såväl i mynt som i måll, mål och vigt, hvilken förändring, om den skall vidtagas, bör ske i det ena hänseendet såväl sorn i del andra, så framt ej någon svårighet skal! opstå i sjelfva verkställigheten. I alla fall upkomma så många svårigheser vid öfvergången från det gamla lill det nya, ali den nu lefvande generationen alldrig kommer att i allmänhet beqväma sig lill det nyas begagnande, ehuru jag medgifver att antagandet af berörde system kan för den upvexande befolkningen, som ifrån början af sin skolgång vänjes vid de nya begreppen, måhända blifva ett steg framåt på bildningsbanan.
(Se betänkandena N:is n och 17.) XXVI. B. 44. A. 4g. E. 112. Se vidare StatsUtskottets med BevillningsUtskottets gemensamma betänkanden. Bevillningssumman, angående fördelning af. XXV. B. 4^0- XXVI. 17. A. 3o. E. joi. Beväringsmanskapet på Öland, samt inom norra och södra Möre härader af Calmar Län, om dess sammanträdande till vapenöfningar i Calmar stad. XXI. B. 225. XXIII, A. I 25. — det allmänna, om förändrad organisation af. Se Indragning af stående Arme'en. — det allmänna, om förändring af Kongl. Förordningen den 27 October 1812, angående utskrifningssättet och inrättningen af. IV. B. 162. A. 442. XVIII. B. 175. XIX. A. 2o>0. Beväringsmanskapets vapenöfningar, angående en uppkommen brist i i83g års anslag till. XIX. B. 70. A. 3g5. XX. E. 161. — angående uppkommen brist i 1840 års anslag till. XXV. B. 479. XXVI. A. 17. E. in. Bibeltrycksmedel , som årligen erläggas af pastorerne på Gottland, angående deras användande till folkundervisningens befrämjande derstädes. XIV. B. 170. A. 33i. Bibeltryckstunnan, angående användande af, till dess ursprungliga ändamål. Bihanget till BiksStåndens Protocoller, om utdelning af. L 73. — om åläggande för ExpeditionsUtskottet att besörja tryckningen af. I. A. 221. — angående upplagan af. II. B. 157. A. 235. — angående vid föregående Riksdagar vidtagna åtgärder i och för prenumerations öppnande å, jemte hemställan i sammanhang dermed. V. U. 348. A. 371. — angående dispositionen af de, vid Riksdagens slut, öfverblifvande exemplar. XIII.
detta verk fått på sig öfverflyttad en mängd af göromål från andra verk, hvaraf följt en nödvändig förökning i personalen , för hvilken åter nya löneanslag äro af behofvet högeligen påkallade, så mycket mera, som de uppå indragningsstateu redan uppförda embetsoch tjenstemän icke lagligen kan anbefallas annan tjenstgöring än den, för hvilken de innehåll fullmagter; så, i betraktande af alla dessa omständigheter, hvilka legat till grund för R. o. Ad:s beslut i dessa delar, torde anledning vara att förmoda, det våra respective Medständer åt desamma lemna ett lika afseende. Hvarefter Frih. Boye muntligen tilläde: Hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller jag att nu genast erhålla propos. på bifall till detta förslag, på det att, om möjligt vöre, prot.utdr. kunde till de resp. Medstånden afgå, innan BondeSt. sammanträder, emedan jag med full visshet känner, att BondeSt. uppskjutit afgörandet af åtminstone en del af dessa punkter, intilldess R o. Ad:s beslut hunnit blifva Ståndet roeddeladt. Det lärer vara ett af de första ärenden, som blifva samma Stånd föredragna, och det är således angeläget, att, derest mitt förslag vinner H. Ståndets bifall, protutdr. derom med skyndsamhet expedieras. Frih. Palmstjerna, Cart Otto: Det nyss upplästa anförandet innehåller, såsom jag tror, misstag, först och framst i den framställning, att StatsUtsk. skall hafva misstagit sig i sin uppgift, att anlalet af K. KammarCoilegii 11 H. 43 338 Den i3 Augusti f. ra. ledamöter icke varit större nu, än då Finland var förenadt med Sverige. Denna uppgift är riktig. Staterna, sora ännu finnas i behåll, uppl v sa, att ledamöterna i KammarCollini åren 1804 och i8o5, utom presidenten, voro 5 på ordinarie stat; derjemte funnos väl 2 ä 3 ledamöter i detta Collini, men dessa voro uppförda på indragningsstat, hvilket torde bevisa , att Utskis uppgift i den delen är riktig.
Men det är någon skillnad emellan juridisk eller verldslig, och moralisk, eller om jag så får säga, Gudomlig lag. Derföre bör en förbrytare, om han vid verldslig Rätt än är dömd till döden, innan han densamma undergår, först af Guds ords tjenare dertill beredas, och, såsom botfärdig, emottaga aflösning, ehuru fråga ej vidare kan blifva om hans upptagande i familje-kretsarne Detta gäller för de ringare fallen, lika som för det högsta. De sorn ändock anse den vanliga botgöringen och aflösningen, eller den så kallade kyrkoplikten endast såsom ett materielt skamstraff, borde äfven, örn de voro consequenta, tillstyrka, att saken borttoges jemväl för dem som skola vandra till stupstocken, döden i möte. Så materielt hoppas jag dock, att Sveriges Rikets Ständer icke skola betrakta ett så högst vigtigt ämne som detta. Jag underställer således Högloffige Ridderskapet och Adeln, om icke Herr Ribbings förslag i detta fall borde antagas, och anhåller följaktligen om återremiss af LagUtskottets Betänkande. Herr Ehrenborg, Cafper: Så vida uti förslaget angående extra-judiciel bestraffning för arrestanter, tillädes ordet; vanfrägdade, tror 4® Den 25 Augusti f. m. jag att detta skulle innebära en skälig jemkning,' och mera instämma med hvad forfattningarne stadga om fångars behandling under transport och i correctionshus, äfvensom jag anser denna extrajudiciella bestraffningen oundgängeligen nödig; ty en arrestant, som vet, att han icke kan särskilt straffas för vanart eller uppstudsighet inför Domstol och i fängelse, utan straffit derföre skall inbegripas i den högsta kroppspligf, hvartill han redan ar eller blifver dömd, anser sig ock obehindrad, att förfara huru honom godt synes. Då Betänkandet sannolikt kommer att återremitteras, anhåller jag att denna anmärkning må få medfölja. Hvad kyrkopligten vidkommer, är jag hufvudsakligen af samma tanka som Herrar von Hartmansdorff och Ribbing.
Och det lyckades mig undgå ansvar i denna väg; men här nämndes nyss af en Landshöfding, huruledes man nog kan utröna vederhäftigheten hos folk inom länet och sålunda vara belåten med borgens-förbindelserna. Jag torde derföre få erinra om, att det icke är många riksdagar sedan en Landshöfding på Gothland nödgades längre tid tjena utan lön emedan arrendatorn af hans boställe gjort bankrut och löftesmännen likaledes. Han fick icke sin lön på annat sätt än att han måste vända sig till Konungen för att erhålla godtgörelse ur Statskassan; när det alltså icke lyckas Landshöfdme att rädda sina egna boställen från sådant äfventyr, befarar jag det vara ännu svårare för dem att betrygga arrendena af Statens öfriga jord mot borgens-förbindelsernas osäkerhet. Jag lemnar dock detta derhän, emedan det må vara deras sak, som hafva sådana ärenden om händer att dem bevaka; jag har blott velat talat om upbördsmännen. Hvad jag derom yttrat vidhåller jag, och vill dertill lägga några ytterligare skäl. Man säger att borgen är så ringa för upbördsmän; delta härleder sig från våra penningars försämring, ty den nuvande borgenssumman 1,500 R:dr skulle egentligen motsvara 4,000 R:dr emedan hon bestämdes på den tiden vi hade godt mynt. Jag har redan förut anmärkt att det vore föga svårare förskaffa sig penningar än borgen, serdeles då summan är så liten alt för hennes skuld de obemedlade icke behöfva stå tillbaka. Jag kan alltså icke finna att något giltigt skäl blifvit i detta hänseende anfördt. Det ser ut som skulle Ekon.-Utsk., hvilket på sin del har jemväl fattigvården, hafva velat att densamma måtte gälla äfven för detta fall. Sådant är icke underligt då R. St:r synas vid behandlingen af sina angelägenheter tyckas nog ofta följa denna grundsats; Bankens utlåningi allmänna disconten är genom summornas ringhet ställd på fattigvård, fastigheters beläning likaså belåningen af guldoch silfver-panter är det ännu mera, emedan fion utgör ett slags assistans, det är då följdriktigt att man vill göra på samma sätt med krono-upbördeji. Men som ett felaktigt Den 8 Februari.
Almén i Upsala säger i sin analys: Det är ett verkligt Maltextrakt, fritt från främmande tillsatser och skadliga ämnen, bestående hufvudsakligen af maltos och dextrin samt peptone och för öfrigt mer än vanligt koncentreradt, hvilket bidrager till dess oföränderlighet vid " förvaring. • OBS. I medicinska tidskriften » Journal d ' Hygiene » (Paris) yttras om roaltextrakter, att bland dem intager onekligen 0. L. Björkboms i Göteborg främsta rummet. OBS. V i d utställningen i London yttrade prisdomarne, att detta maltextrakt var det renaste preparat af detta slag, som de någonsin undersökt. OBS. Bland de i Malmö utstalda svenska och danska maltextrakt var detta det enda som tillerkändes första priset. OBS. Finnes å de flesta apotek i riket. A platser, där så icke är förhållandet, antagas kommissionärer. OBS. Beskrifningar jämte prisuppgift öfversändas portofritt på begäran Göteborg. Oscar L. Till det otroligt billiga priset 2,50 säljer jag, när minst | dussin tages, en ny sorts hemstickade extra prima Trikotkläder för 3 — 7 års gossar. Som antagligen ett mycket stort antal beställningar kommer att ingå, förbehåller jag mig 14 dagars leveranstid. A. Williamson, Vesterlångg. A G. A.-B., Göt. 3241x3) ALLA, Celuloidkragar som kostat 0,6011110,25 Damstrumpor » » Barnkoftor hemstickade j&gt; helylle-Tricot kläder 3 — 9 är » ext. Idun Stockholm, Fredagen d e n 4 augusti 1893. N:r 31 (294) Prenumerationspris pr Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. Modet, utan k o l. pl. Idun ensam Byrå: K l a r a v. 2 t r (Aftonbladets hus.) k r. år: Redaktör och utgifvare: FRITHIOF Träffas i. b y r å n k l. A l l m. Fru Emelie Borgström h a r under en l å n g följd af å r m e d nit och kärlek arbetat i välgörenhetens tjänst och därunder sparat hvarken tid, krafter eller medel.
Gifves ilel en viimdiet Rir &lt;ivinnan! af Esselde. Fran FörI&gt;undetr praktiska rerksunh;. - För dagen. För öfrigt har Styrelsen uppsatt diverse cirkulär, som dels varit tillgängliga på byrån, dels genom tidningarne kringsandts till allmänhcten. Enar uppgörelsen med Tidskrift för Hemmet galde endast för aret, men de for förbundets löpande verksamhet tillgängliga medel ej medgåfvo upprättande af en egen förbundsskrift, i enlighet med livad förbundets program förutsätter och dess verksamhet krafver, förenade sig ett antal förbundsledamöter att niedelst gafvor, hvilka har nedan stå förtecknade, möjliggöra utgifvandct af en dylik skrift. Styrelsen beslöt då att med garanti af dessa insanilade niedel en förbundsskrift i forni af månadsblad skulle utgifvas för främjande af de syften, rom finnas upptagna i förbundets program samt för behandling af dermed i samband stående sociala och literara fragor. Till ledarinna af detta arbete utsågs fru S. L-d Adlersparre, hvilken tillsvidare åtog sig uppdraget med förbehållen ratt för sig att utse redaktionsbitraden och på deni öfverflytta det faststalda redaktionsarfvodet. Manadsbladet erhöll namnet Dapy, och utlofvades råd och bidrag vid dess utgifvande af Victoria Benedictson, Ellen Fries, Anna Sandström. Ernst Reckman, Hans Hildebrand, Seved Ribbing. + * * Antalet förbundsniedleniinar utgjorde vid slutet af år 1885: ... standiga ... I ro s. arligt betalande .. Skilnadcn ftirklsiir derigenom, it1 tv8 ledamöter erlagt först inträdesafgift och sedan stlndig ledamolsafgift. Såsom kassaförvaltarens rapport (bilagan 5) visar, har Styrelsen på olika tider emottagit glifior till sammanlagdt belopp af 2,830 kronor. Dessa gifvor äro följande:
Angående dessa frågor hafva underdåniga yttranden blifvit afgifne af Förvaltningen af sjö-ärendena och lots-direktören, men ärendet, behandiadt i sammanhang med frågan om den nva lois-för■fällningen, har emellertid ej ännu kunnat definitivt afgöras, såsom beroende af vid denna riksdag äskad t ytterligare anslag för lotsverket. Då således hvad motionen innefattar, redan är under Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, hemställer Utskottet, alt ifrågavarande motion icke må, lill någon Bikels Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den ii Maj 1843. Reservation af Matts Pehrsson från Stockholms län. Stats-Utsk.-s Utlåtande, T;o 176: i. 13: JVf*. £?«• • Arik. till Exp.-Utsk. den 12 Maj, kl. 2 e. m. Uilatimde, angåendeinlösen af ålstktiliga, forst efter preskrip tionstidens sint i Riksg,aids-,kontoret Juretedda, riksgäldssedlar. (Rgs. Afd.)' I början af innevarande; riksdag har lverr-U. C. Hörnstein inom Borgare-ståndet väckt moLion om inlösandet af 45 st. riksgälds-sedhrr å ett sammanlagd! belopp.af. ip5 riksdaler, hvilka sedlar, — tillhörande en ålderstigen och ‘sjuklig person af arbetsklassen och utgörande dennes, genom flit oell omtanka, under kraftfullare dagar besparade tillgäng, — blefvo i slutet af är i845 upprista å Undt ränteri et i Örebro samt derifrån på följde post dag afsä'nde till Stockholm, för alt lill inlösen företes i Riksgälds-kontoret, dit de likväl först efter preskriptionstidens utgång Ininno inlem nas.
Deremot anser jag mig pligtig framställa mina betänkligheter i afseende på några af de stadganden, hvarom, i sammanhang härmed, under afvikelse från förenämnde förslag till civillag, fråga nu blifvit väckt.” ”De föreslagna 2 och 3 §§ innehålla, att handelsbok ej skall ega det vitsord, hvarom i 1 § sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden tillställt gäldenären ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre bos rätten eller Konungens befallningshafvande sökt: Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, N.o 18. men är räkningen, på förenämnda sätt, köparen tillstäld och har icke, inom sex månader derefter, köparen bevisligen tillsagt handlanden, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, som förfallet skuldebref; hvarjemte lag samma vare, om räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd.” ”Jag inser nyttan af lagbud, sorn kunna motverka" dröjsmål med uppgörandet af liqvider om varu-utborgningar, men finner den nu föreslagna påföljden utaf dröjsmålet, att handelsboken skulle förlora lagligt vitsord, vara alltför vidsträckt. I de flesta fall måste säljaren vara i saknad af annan bevisning om skedda utborgningar, än som grundas på handelsboken, ty det är icke honom möjligt att för hvarje tillfälle förse sig med vittnen eller qvittenser. Ett sorgfälligt iakttagande af sådana försigtighetsmått skulle göra en någorlunda liflig borgerlig rörelse nästan omöjlig. Följaktligen, om förslaget blefve lag, och säljare, utaf undseende för köpare eller af annan orsak, lomme att dröja med kraf eller bevisligt tillställande af räkning utöfver den stadgade tiden, skulle det merendels blifva beroende af köparens välbehag, huruvida han ville genom vägrande undgå ali betalningsskyldighet, och säljaren skulle i detta fall gå sin verkliga fordran alldeles förlustig.
Bevillningssätt jemte deruti föreslagen förändring, samt min anhållan att med ett till den sistnämnde lätnpadt värderingssätt få inkomma, bör jag nu aflemna ett sådant, i möjligaste mån jemkadt efter de grunder jag yrkat, ej endast såsom billiga till deras natur, men äfven uti utförandet med allmän och enskildt nytta öfverensstämmande. Vid framställandet af detta värderingssätt torde dock en kort förberedelse tillåtas. Ehuru kanske tröttande för åhöraren, tror jag mig dock ej densamma böra utesluta, såsom enlig med min önskan, att på skäl och grunder vägleda så väl egen som andras öfvertygelse. Denna förberedelse skall då bestå i en utvecklad, men blott hastig återblick på skälen för och beskaffenheten af det utaf mig yrkade beskattningssätt. Till grund för beskattning har jag antagit de förmåner inbyggaren i Statenåtnjuter. 126 t)tn $ Jani. Jag har tagit för afgjordt, att ali afgift förutsätter ett erhållet eller förväntadt motsva» rande. Om en afgift erlägges utan i förhål» lande till någon deremot påräknad förmån, är den en frukt af Lagstiftarens tvång, ej af den beviljandes fria begifvande. Den är i förra lallet en godtyckets Vårdslösa utprässning, i det sednare ett af förnuftsoch billighetsgrunder föranledt öfverlåtande. Erfarenheten utvisar i alla tider menskliga begreppets behdf af jemnförelse emellan fördel och uppoffring. Skälen dertill ligga i menniskans moraliska daning, om hvilken blott kan sägas att deft är sådan, men hvaraf man endast åger att i* akttaga erfarenheten, om man deruppå vill bygga rättsgrunder. — Största säkerhet att blifva rättvis i en beskattning, det är i fördelnin* gen af de tillskott, dem hvarje invånare bör erlägga till Statens bestånd, under vissa gällande samhällslagar, torde då OVedersagligen blifva, att suppositionsvis sätta Staten Och deas invånare i ett individuel! förhållande till hvarandra} att för ett ögonblick betrakta det allmänna som en individn, och invånaren som en annan, jag menar såsom tvänne fria individuer, det vill säga tvänne lagbundne, hvil» ka efter rättsgrunder nödgas agera.
SkatsUlskottet i Pcorocolls-Utdrag den 12 September anfört och hemstält med afstyrka» af föreflagne in» dragning af den till Kyrkorne i Skäne, Halland, Blekinge ocli Bohus Län anslagne Kyrkotionde»; hwarom wördsam och wänlig Underrättelse de öfrige Respcclive Skänden meddelas skulle. k7t Luxra. S. D. Efter upläsande af Kongs. Maj:ts Nådiga Skriswelse till Riksens Ständer, gifwen Stockholms Slott den y i denne mänad, angående Riksdagens fortsättande, anmodade Ständer sin Taleman, att, i anseende till Kongl. Majus i Nädcr kemnade rättighet och tillfälle för Riksens Ständer akt, sa widt möjligt är. deras ännu återstående wigliga göromål under denna Riksdag till stut bringa, samt Hans Kongl. Majus i denne desi sikrifwelse förklarade Nådiga tänkesätt ech sorgfällig» omwärdnad för Rege» ringo-Lagns vbrottsliga helgd, i underdånighet bety» ga för Hans Kongl. Maj.-t detta Ständs underdäniga wördnad och tacksamhet samt desi oskrymtade underdåniga försäkran, aik aldrig Åsidosätta någon af desi heligaste pligter, en oinskränkt wördnadsfull tillgiswenhet för Hans Komfi. Mas:ts höga och älskade Person: samt den oswikeligaste lydnad för de Lagar han skyddar. Hwarjemke Ständer för fin del bcsiöt, art till fö - »Lo
»Jag hade förtöjt fartyget», säger Weyprecht, »vid ett flak, fullt medveten derom, att det skulle blifva instängdt. Å ena sidan kunde jag icke besluta mig för att låta de 15 mil åter gå förlorade, som vi lyckligt vunnit under de detta år ogynsamma förhållandena, å andra sidan utgjordes all den kring oss liggande isen af så sönderbråkad drifis, att jag med visshet räknade på, att första ostliga vind skulle föra alltsammans åtskils. Men i stället för ostliga vindar, som jag hade väntat skola efterträda de föregående veckornas ihållande våldsamma sydveststormar, inträdde nu stiltje omväxlande med vestliga vindar. De senare medförde ganska mycket snö, som i förening med temperaturens snabba sjunkande sammanband drifisen. Ända till den 9 September gafs der ingen förändring, isen låg tätt sluten, åt intet håll kunde man se ett spår af vatten. Fartyget dref för de lätta vindarne än åt öster, än åt vester. Temperaturen föll under nätterna ända till -15° C.» Den 9 September utbröt ändtligen en häftig storm från nordost, som sönderbröt isen i större fält, men fartyget låg fortfarande infruset midt uti ett sådant, och alla ansträngningar att arbeta det loss förblefvo fruktlösa. Tegetthoffs väg var från denna stund och allt framgent bunden vid isfältets rörelser, och detta fördes af och an allt efter vindarnes godtyckliga nycker. Den 1 Oktober befann sig fartyget vid 76° 50´ n. br. och 65° 22´ ostl. längd från Greenwich, och den 5 i samma månad förlorade de Novaja Semljas kust ur synhåll. De voro icke längre upptäcktsresande i den meningen, att de kunde fritt bestämma sin väg, utan passagerare på ett isfält, som tog sin väg deras vilja förutan. Oktober gick det väldiga isfältet i stycken under ett fruktansvärdt tryck från alla sidor, och från denna dag togo de förfärliga ispressningarna sin början, hvilka sedan upprepades med korta mellanrum nästan hela vintern igenom.
– Jag lemnar er denna såsom underpant på mitt förtroende. Det är ett dyrbart vapen, och ni skall ej träffa många dess likar. Låtom oss nu skrida till verket! Ugnen eldades. På härden ställdes en degel, och i denna lades efterhand en mängd olika mineralier och kemiska preparater, sedan de förut, enligt Vanloos föreskrift, blifvit noggrannt vägde på en för detta ändamål i kammaren befintlig våg. Vanloo stod framför timglaset och tycktes uppmärksamt betrakta hvarje fallande sandkorn. Tid efter annan vinkade han till Drake att med blandningen förena de utvalda ämnena, som i sin ordningsföljd lågo bredvid honom på en afsats af ugnen. Drake gjorde detta med den ena handen, under det han med den andra drog bälgen. Hans blick var oafvändt riktad på Vanloo. Intet ord utbyttes; det herrskade i kammaren en tystnad, som endast stördes af bälgens gnisslande och nattvindens suckar derute. Eldskenet från ugnen och återglansen af degelns i skiftande färgor spelande innehåll föll på Drakes bleka, skarpt tecknade ansigte, som till hälften doldes af skinnkapuschongen. Den drägt, han bar, och det uttryck af nästan ångestfull spänd väntan, som röjdes i hela hans gestalt, harmonierade väl med den mystiska anblick, scenen i sin helhet erbjöd. Den blandade belysningen från ugnen och lampan samlade sig på vissa punkter af rummet till starka ljuspartier, afbrutna af flämtande halfskuggor, medan andra delar af rummet voro höljda i mörker genom de fantastiska skuggorna från ugnsmuren och bohagstingen. Flera minuter förflöto under tystnad. Sedan det sista preparatet uttömts i smältdegeln, närmade sig Vanloo ugnen, betraktade den smältande massan uppmärksamt, återvände derefter till bordet, uppknäppte kappan och framtog ur en ficka i sin lifrock en liten silfverflaska. Denna öppnades medelst en serskilt inrättning på dess hals och lemnade i ett mindre glaskärl tre eller fyra färglösa droppar af sitt innehåll. Nu tog Vanloo en viss, förut vägd qvantitet qvicksilfver, kastade det i degeln och hällde omedelbart derefter det färglösa fluidet i blandningen.