Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronprinsens Hussar-Regemente, tillökning i anslaget för .. ■ • Krook, Major, godtgörelse för minskade löne-inkomster . « Krutoch Satpeter-försäljnings-medel, se Stats-Verkets inkomster pag. 11. Kruttransport-skjutsen, om dess skiljaude frän jordbruket Kuhlaus enka, förhöjd pension för Kungsgårdars och öfriga Krono - lägenheters förvaltning . . Kungsholmen vid Carlskrona, fortsättning af fästnings-byggnaderne å Svar pä aterremiss Kungsörs Län, befrielse för åtskilligc rusthållare derstädes från erläggande af lösen för räntedagsvcrken Svar på återremiss Kungörelse om de förändrade stadganden, som i Banko-Reglementet komma all att intagas Kungörelsen den 18 December 1823, om förklaring deraf i fråga om brottmål, som böra af både Allmän Domstol och' Krigs-domslol ransakas Kungörelser, om ändring i sättet för desammas publicerande i Kyrkorna Kurhus-afgi/ten, om dess fortfarande . Kust-allmoge, angide utsträckning af dess rättighet att idka sjöfart, se Motioner, Kyrko-byggnad, se allmänna byggnader. Kyrkoböcker, angide skärpt kontroll vid deras förande in. m. . Kyrkoherde, om befrielse för honom att vara Ordförande i sockuestämma „ i Marstrand, ersättning till honom för religions-vård till fångar, se lluf vudlitel Andra pag. 10 och Hufvudlilel Åttonde pag. 0. „ i Södertelje, ersättning till honom för indraget ständigt vederlag Kyrkoherde-boställen, upphörande af ekonomiska besigtningar derå Adeln. PresteBorgare Ståndet.
H6 §, angående slöjd-expositioners befrämjande, innehåller Rikets Ständers beslut, enligt samma Utlåtande, sid. 84. Slals-Utskottcts Memorial M 281. S U7 §. angående undersökningar rörande fiskerierne, grundar sig på Utskottets tillstyrkan i samma Utlåtande, sid. 81.
Hemmansklyfningen synes icke hafva undergått någon förändring och sträcker sig sällan längre än till i dels och å några orter TV dels mantal. Skiftesverket vinner allt mer och mer förtroende hos allmogen, och hafva under ifrågavarande fem år 151 laga skiften och 17 och 395 diverse förrättningar blifvit afslutade, dervid under behandling kommit 9,674 tunnland åker, 15,308 tunnland äng och 62,034 tunnland skogsmark, betesmark och impedimenter, samt rågångar, vägar, stängsel och skifteslinier till en längd af 4,958,381 alnar, på omkring 330 mantal. Antalet af hemman af olika natur, lägenheter, bruk, qvarnar m. m. in - hemtas af bifogade tabell: Statsbidrag. Utskylder och allmänna besvär uppgå, enligt tabellerne, till följande belopp och värden, nemligen: Ständiga räntor 220,394: — 5. Kostnad för rustning och rotering 129,549: 46 8. Clerecie-statens underhåll 103,301: 33 i. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär 39,673: 41 8. Uti de närmast hufvudstaden belägne delar af Länet är skjuts, väghållning, inqvartering och krono-brefbäring mera betungande än i någon annan del af Riket; varande dock skjutsningsbesväret under sednare åren något lindradt genom ångbåtskommunikationen. Kronoutskylderna hafva i allmänhet ordentligen utgått. Politie. Utom de genom allmänna författningar organiserade anstalter för ordningens och sedlighetens vidmakthållande, finnas inga andra allmänna inrättningar för detta ändamål, än de nykterhetsoch måttlighetsföreningar, som inom några pastorat blifvit ingångne. Upprätthållandet af allmänna ordningen påkallar, synnerligast i trakten af hufvudstaden, långt mera uppmärksamhet och ansträngning af kronobetjeningen och äfven af presterskapet, än i de flesta andra delar af Riket.
G. von Troil (Stockholm, Oscar L. Lamms förlag). » Hofskildringar » hafva imder senare åren blifvit en verklig specialitet inom vår literatur, och jag behöfver ej för er, hr Redaktör, säga hvem det är som härmed gått i Crusenstolpes ' fotspår. Då ni bedt mig att i er tidskrift anmäla den allra nyaste serien, är det mig ett nöje att erkänna det den samma i afseende på intressant innehåll fiillt sluter sig till sina föregångare: den gamle generalen och den gamle landshöfdingen hafva sett en dynasti uppkomma och utveckla sig flera led igenom;. de hafva tillhört Bernadottes generalstab eller ordonnansofficerare, de hafva erhållit dyrbara förtroendeuppdrag af hans son och idkat värdskap för hans sonsöner. Hvad särskildt Troil beträffar, var han under sin långa landshöfdingetid i södra Sveriges största stad nära lierad icke blott med det svenska, utan äfven med danska konungahuset, hvars medlemmar ofta gästade hans residens. Öfver hufvud taget har han mest att berätta från de högsta samhällskretsame, men äfven Akrell har inflätat mången märklig hofepisod i sina lefnadsminnen. Yid en af dessa har jag dock en anmärkning att göra, och det förvånar mig t. o. m., att icke utgifvaren i en not till arbetet redan gjort densamma: det är frågan om Akrells samtal med Karl Johan rörande Crusenstolpe (1838). Bland annat yttrade då A., att » så vidt han kunnat fatta, hade allmänheten hittills ganska litet intresserat sig för Crusenstolpe », men såsom straffad för majestätsbrott skulle han enligt Akrells mening få martyrkronan med deraf följande popularitet. Härvid vill jag invända, att generalens fattningsgåfva visar sig i detta fall mer an lofligt klen, ty allmänheten hade redan då i högst ovanlig grad intresserat sig för Crusenstolpe. Efter det nämligen.den salarierade tidningen » Fäderneslandet » af brist på allmänhetens uppmuntran måst upphöra, sökte justitiekanslem Nerman förmå Cmsenstolpe att egna sig åt ett nytt tidningsföretag under hans auspicier.
Sedan i anledn. häraf den af Prosten Wallin vid det nu pröfvade betänk, fogade reservation blifvit upläst, tilläde Hr Hjärn e: Afdeln. hade grundat sitt tillstyrkande hufvudsakligast på de uplysningar, som af ledamöter inom BondeSt. och de andra Stånden lemnades, alt nemi. betygen från de olika seminarierne i riket vore grundade på olika begrepp om det lärdomsqvantum, de examinerade borde cga. Detta har haft till följd, att en utgången seminarist undfått betyg om berömliga kunskaper, ehuru han varit ganska klen, då deremot en annan, som erhållit betyget godkänd, varit den andre öfverlägsen i skicklighet. Detta är något, som talar för sig sjelf och behöfver icke vidare utredning, ty det mäste vara i ögonen fallande, att ett dylikt förhållande mäste föranleda orättvisa vid befordringar. Då nu emedlertid B. o. Ad. beslutat, att seminariernes antal skall förminskas, så är det naturligt, att personer, som söka inträde i seminarium, måste begifva sig utom deras Stift, hvarigenom det blir svårare att bedöma deras förmåga annorledes än efter deras betyg. Om då seminarie-förestån darne icke följa samma grunder vid betygens utfärdande, kunna betygen icke jemföras med hvarandra. Derföre önskar jag, att man mätte kunna utfinna något sätt att få en bestämd grund, hvarefter betygen skola utfärdas vid Folkskolelärare-seminarierne. Jag hade trott, att denna utväg skulle vinnas genom den af mig nu föreslagna skrifvelsen till K. M, Jag anhåller om propos. härå, serdeles sorn denna skrifvelse är helt och hållet oberoende af R. o. Adis nu fattade beslut. Gr. Gyldenstolpe: Jag skall icke inlåta mig i någon utredning deraf, huruvida det af Hr Hjärne väckta förslag är nödigt eller icke. Jag vill endast hålla mig till det lagliga af saken. Den af Hr Hjärne åberopade Prosten Wallins reservation afser 4:de punkten i Utskis förslag och börjar sålunda: ”emot Höglofl.
Thulstrup en pension af 400 R:dr årligen, räknadt från innevarande års böljan; och få Rikets Ständer nu, enär afsigten med detta beslut varit att försäkra Thulstrup om en tarflig utkomst på bans boga ålderdom, men icke att bereda hans borgenärer någon förmån, underdånigst förklara, att nyssnämnde, f. d. Consilia tSecreteraren Thulstrup tillagda pension blott utgör ett honom personligen tillerkänd t understöd, hvarå borgenärer icke ega något anspråk. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Mars 1845. Expedition!-Utskottet! Förslag till utd. Uppli»t och godkändt ho* Ridd. och Adeln den 17 Mnr* 1845. Preste-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 36 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående Häradsskrifv varén J. Thysenius förunnad eftergift från ådömd skyldighet att ersätta oriktigt af kortade Kronoutskylder. (Stats-Utsk:s Ull. !N:o 106 och Mern. N:o 200;. S. A. K. Uti en den 2 September förlidet år till Rikets Ständers Stats-Ulskolt aflåten Nådig Skrifvelse, liar E. K. M. behagat göra Nådig framställning om Häradsskrifvare!! J.
Gullander, att, sedan han, år 1824, till Malmö Låne-Contor inlemnat 2:ne reverser, hvardera å 1000 R:dr, hvilka befunnits undertecknade med Carl Olssons i Faråkra och Nils Svenssons i Siggarp namn såsom Låntagare, samt lånebeloppen uppburit och för dem redovisat hos den person, från hvilken reverser ne blifvit i commissionsväg honom tillsände, men vid förfallotiden och efter skedd lagsökning så väl de uppgifne Låntagarne, som Löftesmännen deras namnteckningar förnekat, och utredt blifvit, att desamma tillkommit genom förfalskning af Ki’ono-Skogvaktarén S. P. Broberg i Tararp, som för detta brott äfven bestraffning undergått, samt Sökanden, —enär Brobergs tillgångar icke medgifvit fordringarnes uttagande till fullo hos honom, utan vid slutredogörelse för hans massa en brist uppstått af 872 R:dr 17 sk. 8 r. på capitalet, jemte 8 procents ränta å 1000 R:dr från den 4 April i8a5, och å 381 R:dr 37 sk. 8 r från den 18 Maji 1828, —- är vorden förklarad skyldig att gälda nämnde capital-återstod, jemte derå upplupne och vidare upplöpande ränta, Sökanden, som redan verkställt capital-inbetalningen, men, uppå tillstyrkan af Revisorerne vid Malmö Låne-Contor, blifvit, genom Banco^ BancoUtskottets Betänkande N:o 51. Fullmägtiges beslut af elen 21 Julii rS3r och elen 17 Maji i83a, förunnad anstånd med straffräntans erläggande, måtte från inbetalningen 'deraf ynnestfullt befrias; och 3) af Ombudsmannen vid Malmö Låne-Contor, Auditeuren G.
Hen kostnad och de vidsträckta anstalter Tullverket i egenskap afen Bevaknings-anstalt fordrar, har Utskottet ansett kunna utan ändamålets förfelande i betydlig mån nedsatt tas om VX:o Införsel af alla hittills förbudna varor hädanefter inskrankes till de Stapel-Städer , l hvilka 'Tull-uppbörden , enligt sista eller år 18*1 års< Bokslut, uppgått tillj med Lots och Båk-afgijlerne inberäknade, minst Fjorton Tusende Riksdaler Lento-, varande tili vederbörandes efter* Bevillning!*Utskottets Betänkanden. T47 rättelse 1 detta fall, alla sådane för detta för. budne varor i Tull-taxan med ett L.> utmärkte. Bland andra anledningar, att undansnilla Staten en tiel af dess inkomster, torde äfven enligt Utskottets förmodan få räknas svårigheten , ätt vid införseln på en gång förtulla en större laddning Detta förhållande och den vinsten underlättad Transito-handel bör medföra, har förmått Utskottet, att 1 likhet med hvad redan i flere fremmande länder blifvit med Fördel stadgadt, föreslå. VII. Det md i alla de Städer, hvarest TullUppbörden , pä sätt redan omförmält är , uppgår till minst Fjorton Tusende Riksdaler Banco, ett Sd kalladt Credit, upplag ega tutti , eller den rät« tigheten de till handel å Utrikes ort berättigade Handlande medgifves , att uti allmänna och enskildta Magaziner, men alltid under Tull bevakning gens, jemte egarens läs och värd-, få upplägga rå-ätri. iie.n och alla andra i Tull-taxan till upplag tillåtne varor ifrån och öfver ett visst i Tull-taxan utsatt minsta belopp i varande det sedermera egaren tillåtet, att, af desse Varor, emot utgörande af hela Tullen , om varan försäljes inom landet , men emot endast Transito-tull , då den bevisligen åter utföre*, få uttaga större och mindre partier, likväl icke under hälften af det minsta, som får Uppläggas* Hörande likväl
Hans tid skulle för mycket upptagas, om han inskränktes till någon »vist del, till någon särskild, ofta med träget arbete förknippad, Civil befattning, htvaremot han genom tillträde till Embetslverken, som ej lärer kunna honom förtvägras, lättare förtvärftvar en nödig kunskap om ärendernes gäng. Han skulle slutligen törhända raka i eolliston med dem, till htvilkas Regent han är ämnad; och de möjliga obehagligheterne af rättegångar och beslvär emot en Prins af det Konungsliga huset skulle sta ganska illa tillsammans, ej blott med hans närivarande »värdighet, utan ock med hans tillkommande inviolabilitö. 8 53. Att äfiven ett Urskillnings-Utskvtt »natte tillsättas, eller ock befattningen med remisser at Erpeditions-Utskottet uppdragas. Dä alla twistigheter om remist lätteligen slitas genom 44 § Riksdags-Ordningen, trodde Utskottet det äsyftade ändamälet »vara tillräckligen »vunnet. Skulle ett Memorial östverlemnas till det projecterade Urstllllnings-Utskottet, utan att förut läsas i Ståndet, kunde det aldrig ätertagas, ofta remitteras Uvärtemot författarens och Ständets tanka, och flera personer »väcka en och samma sräga. Skulle det först läsas i Plena, uppkomine andra olägenheter, och framför allt en tidspillandc omgång. I öfrigt hade, svin Utskottet förmodade, Riksens Ständer redan funnit ett Urskillnings-Utskott mindre uödwändigt, da de ej gjort afseende pa Constitutions-Utskottets hemställan om bchofwct deraf, utan Expeditioner till Motionairer. 691 antagit hmad Riksdags-Ordningen i allmänhet om rcmiher föreskrifivcr. Z 60. Att Konungen ina lemnäs rättighet att, efter Stats-Rädets samt Bancooch Riksgälds-Fnllmägtiges hörande och tillstyrkan, emellan Riksdagarne höja eller sänka Sjötullen pä alla inkommande waror.
På sätt Komiterade i sitt underdåniga Betänkande i fråga om Traktaten med Frankrike antydt, hade Komiterade haft all möda ospard att för Ylleväfnader, »af ull allena eller blandad till större eller mindre del med bomull, lin eller andra ämnen utom silke», utfinna någon mera lämplig indelning än den nu gällande; men då Komiterade städse funnit denna senare, oaktadt allt hvad deremot kunde anmärkas, på det hela och genom sin enkelhet, ur praktisk synpunkt ega företräde framför hvarje annan, som Komiterade haft sig bekant eller förslagsvis uppställt, samt då så väl ylleindustriens idkare, som köpmän, hvilka handla företrädesvis med dessa artiklar, och erfarne tulltjenstemän vitsordat detta företräde, hade Komiterade ansett sig böra tillstyrka denna indelnings bibehållande. Och enär Komiterade i detta hänseende fortfarande omfatta samma mening, sakna Komiterade anledning att härutinnan nu sig ånyo yttra, hvadan Komiterade öfvergå till frågan om tullsatsernas belopp. I hvad då först vidkommer Filtar och Mattor, hvilka i 1863 års taxa draga en tull af 40 öre pr skålpund, hade, på sätt Komiterade i ofvanåberopade Betänkande omförmält, erhållna prisoch vigtuppgifter gifvit vid händen, att nämnda tullsats uppginge för inhemska filtar till omkring 11 procent och för utländska filtoch mattväfnader, af hvilka endast de finare slagen hittills kunnat med någon fördel införskrifvas, till vid pass 20 procent af värdet.
Banko för tunnan, samt alt för skollärare, hvilkens tjenstgöring fortgår utöfver 8 månader af året, lönen skulle ökas för hvarje överskjutande månad med 2 tunnor spannmål, hvarjemte åt honom äfven bör anskaffas sommarbete och vinterfoder för en ko eller ock minst värdet af 5 tunnor spannmål i ersättning lemnäs. Ehuru jag gör full rättvisa åt den frikostighet, hvarmed Rikets Ständer behagade. vid sistförflutua riksdag omfatta folkskolelärarnes betryckta ställning, så torde det dock vara obestridligt, att en skollärare icke kan med denna aflöning sätta hushåll och underhålla familj. Och jag får derföre vördsamt föreslå: alt äfven den återstående halfva skyddsafgiften måtte uteslutande användas till förbättring af folkskolelärarnes lönevilkor. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukast. Stockholm den 15 November 1862. Olof Olsson, från Slängserud al Wermlands län Bih. till B. St. Af Olof Olsson från Slängserud af Wermlands lån, om förhöjning i det af Kongl. Maj ! nu äskade anslag för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar.
Uppå derom framställd proposition blef Exped.Ulslcs betänkande N:o 3 till Utsk. återremitteradt. Upplästes och lades på bordet Oecon.Utskrs memorial N:o 1 af d. 8 dennes, om antagande af en Cancellist utöfver hvad Riksd.Ordn:s 24 §• medgifver. Upplästes och lades på bordet Constit.Utsk:s d. i4 dennes afgifna memorial: N:o 1. med uppgift å de till afgörande beredda grundlagsändrings-förslag. N:o 2, ang:de infordrad skyndsam uppgift å grundlagsändrings-förslagen vid 63 och 72 §§. Rcg.Formen. Hr Rosenqvist, Fredr. Leonh.: Motionstiden stundar till slut. Jag påminner mig, att vid sista Riksdag så många motioner inkommo, att man sista aftonen slutligen ej hann mera än att uppläsa rubrikerna. De af Constit.- Utsk. inlemnade uppgifter på de sedan sista Riksdag hvilande grundlagsändrings-förslag kunna ej blifva förlegade, om de någon tid få ligga på bordet; hvarföre jag föreslår, det R. o. Ad. måtte besluta, att de ej företagas förr än efter motionstidens slut. Frih. Ehrenborgh, Casper Wilh., förenade sig med Hr Rosenqvist. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag tvekar ej att äfven för min del instämma i den gjorda framställningen Jag ber likväl att få reservera mig öppen talan, för att icke anses inconsequent eller bunden genom det beslut, som nu kan fattas, då jag framdeles kommer att yrka ytterligare uppskof med afgörandet af några särskilda frågor bland dem, som nu från Constit.Utsk. inkommit, såsom t. ex. frågan om 72 §. Reg.F., hvilken jag anser böra hvila, intilldess myntbestämningsfrågan hunnit blifva slutligen afgjord. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr., anhöll, att Hr Rosenqvists förslag måtte få hvila på bordet. Gr. Cronhjelm:
Då Utskottet genom sådan tillskapad svårighet, att vinna rättvisa, velat afskräcka den af Domaren förorättade parten ifrån att söka den, kan sådan afvikelse ifrån Utskottets egen yttrade grundsatts svårligen förklaras annorlunda, än genom antagen prassumtion, att den tappande, har orätt, intilldess appellations-dornstolen annorlunda sig utlåtit. Denna prassurntion är dock alltför vådlig, att antaga; ty om än afräkning finge göras för alla orätta domslut, som vid Underrätter kunna falla, och man egde förutsätta alla goda egenskaper hos hvarje Underdomare, skulle ändock inträffa, i följd af rättegångssättets egen natur, enligt hvad jag redan anfört, att parten blott af okunnighet eller misstag om sättet, att försvara sin rätt, förlorar den, fastän dess evidencé ligger för Domaren klar; och beklagansvärd vore förmonen, att söka ändring i första instantiens dom, derest den icke finge utöfvas, förrän man afträdt det gods, som vederparten vill åtkomma. Jag anser, att lagförslaget i denna del . bordt stanna inom den i LagComitteens utkast till 33 Cap. 4 §• RällcgångsBalken bestämda gräns, och förnyar min hemställan, att Betänkan - Den 23 October e. in. 32g det om LagmansRätters indragning icke må i dess nu varande skick af Ridderskapet och Adeln bifallas, men varda till Utskottet återremitteradt. Friherre Anckar swärd j, Carl Henrik: I en samling, der så många personer såsom hufvudsak egnat sig åt Lagkunskapen, är det måhända förmätet af den, hvars yrke Lagfarenheten icke varit, att våga yttra sig i ett ämne sådant som det förevarande. Jag har icke uppstigit, för att försvara den juridiska enheten, men för att medverka till undanrödjandet af hvad i min tanka kan anses för en juridisk oformlighet. Jag tror i motsatts med hvad af 2:ne talare här blifvit yttradt, att något afseende bör göras på Svenska allmogens vid flere Riksdagar framstälde yrkanden, att LagmansRätterne måtte indragas.
» Gift man » erkänner, » att någonting i förhållandet mellan man och hustru » — hvarmed här j u får förstås deras ömsesidiga förhållande till penningarna i hemmet — » må- ste ombildas till det bättre. » Men han rider upp på ordet lön och gör af bokstafven hufvudsak. Nu förekommer visserligen detta ord på ett ställe i den bemötta artikeln, nämligen i uttrycket: » att arbetet i hemmet ej anses värdt någon l ö n », i betydelse ersättning, men förslagets kläm är ej uttryckt sålunda: » hustrun skall hafva sin lön likasom tjänarinnan sin » utan: » en reform med syfte att göra hustruns och dotterns ställning i ekonomiskt afseende dräglig, därigenom att henne efter råd och lägenhet tilldelades en bestämd årlig summa penningar, öfver hvilka hon hade fri dispositionsrätt. » Alltså, den gemensamma egendomen delas. Mannen tar, hvad han behöfver, samt lämnar hustrun, hvad hon behöfver — hvilket hon själf bäst förstår bedöma, — liksom en bestämd summa går till den gemensamma bostaden och en annan till det gemensamma hushållet, en annan till barnen o. s. v. Och icke blir han fattigare för att en dylik reel uppgörelse träffas, liksom han ej blir rikare för att det gnatas om hvarje krona. Kläder måste det dock i ett civiliseradt samhälle vara, och, som » gift man » mycket riktigt anmärker, o m den ena parten är illa klädd, är det den andras skam. Och det är nog godt och väl, att frun har ett hem, » med mattor och gardiner, » men icke kan hon väl, för att få sina kängor halfsulade, sälja en luft gardiner eller till vinterkappa förvandla förmaksmattan. Men för att återkomma till det » krassa och vidriga » begreppet lön, så vågar jag påstå, att det i alla fall är ett steg framåt att uppbära lön mot att tjäna för fritt vivre och vänligt bemötande, för att icke säga, att det är ett stort steg framåt att blifva löntagare från att vara almosetagare. Det skall nu förstås aktas för mer att vara kapitalist än löntagare, men löntagaren har det dock obestridligen mycket bra. Innan vi komma så långt, att hustrun känner att hon äger, kunna vi j u med glädje hälsa detta steg framåt i hennes ställning. Med Brands » intet eller allt » till lösen vinnes oftast intet.
Men en gång sändes man nej, af fri vilja bör offret göras — då bortfaller ut i världen på egen h a n d — den som då från också dess egenskap af offer. Visst kan det hända, barndomen är van a t t få hvarje önskan tillfredsatt liten Mia väljer både länge och väl bland sina ställd, vill a t t det så skall fortfara hela lifvet igenya dockbarn, och a t t hon till slut kommer med nom. Finnas där tillgångar, nekar man sig ingenden dockan, h o n tycker minst om, m e n det får ting, blir slösande och kanske utsväfvande — man ej undra så mycket på — äro vi, äldre, vilhvem vet, h u r en sådan existens slutar? F ö r Olle blir åter litet eller intet a t t komma med, försöker nian valet troligen ändå svårare, m e n också h a n komsig kanske på hvilka utvägar som helst för a t t ej behöfva ålägga sig någon försakelse, eller — mer slutligen m e d sin tribut. Om så något af barnens gamla leksaksförråd — där öfverflöd finom m a n icke blir vinglare, så blir m a n i stället nes, behöfver m a n väl ej däribland uteslutande djupt olycklig, känner sig orättvist behandlad » af välja kasserade saker — lades till de n y a gåfGud och hela världen », blir bitter och stygg till vorna, kunde m a n få ihop en julsändning, som sinnes. Olika M synpunkter. J a g kan ej hjälpa, att jag tror, att dessa oupphörliga ombyten i dockskåpet äfven k u n n a alstra en viss lätthet i karaktären. » Den där dockan, som vrakats, därför att toaletten är solkig och ena benet afbrutet, » säger E m y. Tänk om m a m m a skulle handla på samma sätt, när lillan kommer inspringande, storgråtande, med klädningen sönderrifven, våt och smutsig. » Hvad är det där för en smutsig, våt och trasig unge? H e n n e vilja vi ej ha något att göra med. » Nej, så säger hon icke, u t a n hon hjälper kärleksfullt till rätta, torkar tårarne, tvättar bort fläckarne, lagar ref van.