Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Måtte djefvulen strypa den skälmen om han det gjorde? — Såg det sjelf, Ers nåd, bakom dörren, der jag stod, ja, så visst som jag står här. Hur han fått det, kan ingen veta, men med trolleri har det nog varit, ty hvad han sade om flickan, liknade bra mycket sanning. — Guds död karl, om du narrar mig. Bertil plirade på ett egendomligt sätt med sitt friska öga, när han hviskade: — Hvad gör det i allt fall, Ers nåd? Eld tar må hända bättre än vatten. I nästa vecka skall hon brännas! — Hon skall så för böfveln heller! — utbrast grefven häftigt. — Men Ers nåd...! — Tyst karl! Sapperment... Grefven stod en stund försjunken i tankar. Ett sällsamt leende spred sig kring munnen. Han tillslöt ögonen och smackade med läpparne. — Hvilka ögon, Bertil Svarta och eldiga som en sydländskas! De fördömde svartrockarne, som störa all vår glädje här på jorden... Om hon bara inte tappat ringen, det lilla trollet Och läppar röda som körsbär! — Bertil, du måste laga att vi ännu en gång få henne fast... — Men Ers nåd, om det vore sant, hvad magister Olaus sade i går? — Du menar att det vore förbjudna led? — Åh, inte just det — Tala då ur skägget karl och hicka inte som en strypt falk! — Tänkte blott, Ers nåd, att det har händt förr att den som drunknat gått igen, och då har det betydt allt annat än godt. — Derför skall du rädda henne! Tänk karl, du qvittar då din räkning? En är dränkt, en annan friad från att brännas, det blir ju rätt liqvid... Grefven gjorde här ett uppehåll och återtog derefter: — Du känner ju långe Sparren vid gardet? — Ja, Ers nåd! — Håll skarp vakt på honom! Han vill slåss med mig, och har flere med sig, men jag har icke lust, att stickas ned som en kalf. — Förlåt, Ers nåd... Jag är gammal nu... jag skalle endast bringa skam och nesa öfver Ers nådes hus.
Men han föreföll oroväckande uppmärksam emot henne, alltför uppmärksam för att gärna kunna vara hennes bror. Innan vi reste oss från bordet, hade vi också för länge sedan förkastat den hypotesen. Några allvarliga farhågor ingaf han oss emellertid inte i början. Han var minst dubbelt så gammal som hon, och hans gråsprängda hår klädde honom inte ens, Han var ängsligt och cirkladt korrekt både i sin klädsel och sitt sätt och bytte halsdukar två å tre gånger om dagen, något som i vårt tycke inte passade en man vid hans stadgade ålder. Hans konversation sökte oupphörligt nödhamn i Göteborg, där han fann allt förträffligt, såsom en äkta göteborgsgrösshandlare ägnar och anstår. T y han var göteborgsgrosshandlare. Inte ens den upptäckten oroade oss. Men när hon började få förhinder vid våra utflykter och aldrig kunde förmås till en promenad, där han saknades, blefvo våra tankar mörka. En dag inberättado kandidaten, att han öfverraskat dem på en aflägsen klippa vid hafsstranden. Samma afton trängde rök af brändt papper in i mitt rum. Jag gissade genast, att dikten till henne offrats åt lågorna. Så småningom återfick vårt bordslag sitt gamla regnvädersutseende. Den ene efter den andre anförtrodde oss, att han egentligen var trött på den sista tidens anträngande nöjeslif. Han hade kommit till västkusten för att hvila sig och inte för att löpa om kring med fruntimmer. För öfrigt tillhörde hon inte de kvinnor, som intressera en karl länge, tillade han. Bevars hon var ju » rätt täck », men skulle knappast ha frapperat någon, om hon inte i hela den kvinnliga omgifningen haft en så verkningsfull bakgrund att ses emot. Och den där grosshandlaren, som var hennes ständiga uppvaktning, kunde j u ingen människa härda ut med. — Dagen efter sedan en af oss för åtminstone tionde gången med oförsiktigt hög röst utvecklat dessa oemotsagda synpukter, funno vi på vårt frukostbord ett utklipp ur folkskolans läsebok. Det innehöll sagan om » räfven och rönnbären ». Vi voro nästan nödsakade att misstäuka grosshandlaren. Min sommarsemester tog lyckligtvis snart slut, och jag kände mig rätt nöjd med att trampa stadsgator igen.
Uti många delar af riket har insamlandet af ben upphört; och hvad som synes mig hafva förtjent att af Utskottet behjertas, är den serdeles ömmande omständighet, att den uslaste och aldra fattigaste del Bevillnings-Ut skottets Betänkande, JYi 3. 97 del af vår befolkning genom denna undantags—lagstiflning blifvit beröfvad allt tillfälle sig lifnära, och fallit fattigvården till last. Utskottet har väl föreslagit ved till tullfri införsel, samt på artikeln lax medgifvit någon nedsättning; men deremot på aila andra lifsförnödenheter bibehållit nu gällande höga tullsats, hvaruti jag dock fortfar yrka nedsättning, i enlighet med de grundsatser, jag i min motion .anfört. Smör betalte lill och med 18-44 års slut 32 sk. b:ko per lisp., sorn då årligen lemnade en statsintrad af circa 40,000 R.dr b:ko. Från och med 1843 års början uppsattes tullen till 2 R:dr 24 sk. b:ko per lisp., och snart sagdt all förtullning upphörde. Kongl. Maj:t nödgades nedsätta tullen till I R:dr 16 sk. b:ko per lisp., och tull-inkomsten höjde sig åter till c:a 12,000 R:dr b:ko. De grofva missbruk, hvartill höga tullsatser föranleda och hvartill de, snart sagdt, inledt och tvungit en stor del af befolkningen i de norra länen, bevisar på ett så klart och fullständigt satt Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JYs 40, hvaruti, bland annat, omförmäles den väl kända tilldragelsen med de 1,700 produklionsbevisen, der, lyckligt nog, ett mindre brott, stöld, befriade hela menigbeler från att begå ett gröfre, mened, att jag vågar hysa den förhoppning, det Riksens Ständer, efter tagen noggrannare kännedom af omförmälde Allm.
Detta förhållande synes desto besynnerligare, sorn man väl icke kan frånkänna dessa sednare den i menniskohjerta!; sä djupt nedlagda kärleken till fosterjorden; och Staten helst måste vilja, till verkställare af dess värf, önska sådana personer, som känna sig nära fästade vid Statens intressen. Denna bör således hellre anförtro sina angelägenheter åt och kunna påräkna en allt uppoffrande pligtkänsla af personer, hvilka, fastän skiljande sig från den af Staten erkända trosbekännelse, dock äro förenade med Staten genom fäderneslands-kärlekens band, — än af utländingar, sorn kanske endast några få år här varit bosatte, och hvilka just till följd af fosterlands-kärleken mäste, om icke för alltid, åtminstone under en ganska lång tid, hysa en starkare tillgifvenhet för det land, *om sett dem födas. I fråga om hvilka tjenster, som skäligen må kunna fritagas frän vilkoret, att deras innehafvare skola tillhöra den rena evangeliska läran, anser Utskottet dit kunna hänföras alla de, hvilka upptagas uti det till förra riksdagen hvilande förslaget om ändring i 28 § R. F. Med denna inskränkning, tror Utskottet den farhåga, man hyst, för ett vidgadt utrymme åt proselytmakeri, hvilken icke torde sakna öfverdrift, böra vara undanröjd; särdeles om man tager i betraktande den ringa beröring, hvari de Ko nsi i tuli ansUls k olle Is Memorial N:o I ii. ifrågavarande tjenstcrnas innehafvare stå tiii reJigions-angelägenheterna. Härvid bör nian ej heller förbise, att nära nog samma fält för närvarande står öppet tor en dylik omvändelse-verksamhet, enär ingen lag förhindrar främmande religionsbekännare, hvarken att förestå enskilda inrättningar för konst och industri, icke eller att bestrida lärare-befattningar vid enskilda skolor, eller att praktisera såsom läkare. Äfven den förmodan, att af främlingar icke de med verkliga förtjenster och redliga afsigter, utan endast de, sorn saknade dessa egenskaper, komme att erbjuda sin tjenst åt ett fattigt oell litet lefvande land, lärer icke ega lull giltighet.
(Ascheberg i okt. 1763.) Oktobersolen skiner varmt öfver Plönersjön, hvars milsvida vatten glittrar och gnistrar och i sitt djup återspeglar en högblå himmel med hvita, drifvande strömoln. Rundtom stränderna skifta de stora löfskogarna i gult och rödt; de ärevördiga almarna i allén från landsvägen till Aschebergs slott ha fällt sina löf, och de nakna grenarna bilda ett mäktigt spetsbågshvalf öfver hufvudet på gamle grefve Hans Rantzau, som rider fram i sakta mak, följd på vördnadsfullt afstånd af en liflakej till häst. Ägaren till Ascheberg sitter rank i sadeln, trots sina 70 år, och hans blida ögon hvila med välbehag på de afmejade åkrarna, där stubben ännu står gul i solskenet. Han känner hvart träd, hvar buske, hvar sten på vägen, och han stannar alltsomoftast för att tala med sina underhafvande, som ödmjukt blotta sina hufvud, där han rider fram. Han har ett godt ord för dem alla, och de älska honom som en far, ty han har gjort dem till frie män genom att upphäfva de tryckande förordningar, som eljes gjorde bönderna under den danska kronan nästan lifegna. Hans häst dansar på träbron, som leder öfver det genomgräfda näset till holmen, där slottet ligger. Utanför porthuset möter en stallknekt, som hjälper sin herre ur sadeln. Gamle grefven går med stapplande steg genom trädgården fram till boningshusen: en smal tvåvåningslänga och ett bredare envåningshus, placerade i rät vinkel mot hvarandra, med ett rundt torn i hörnet, fristående och försedt med ett toppformigt, kopparklädt tak. Utanför hufvudingången står grefve Karl Rantzau. Han hälsar sin far med sonlig vördnad. Det är nu länge sedan de försonades och den unge grefven har med sin gemål tillbringat hela sommaren på Ascheberg. De trifvas väl tillsammans, ehuru den gamle icke i allo kan gilla sonens idéer; men det roar honom att höra dem framställas i kvicka paradoxer, ty den gamle är också af naturen en frondeur, fast åren gjort honom mera försiktig.
Besynnerligt synes det mig, att bonden och handtverkaren, som skola föda sig sjelf ve, de, säger man, böra lära sig allt på egen bekostnad eller nöjas åt att kunna intet; men den, sora vill blifva Prest, för att få Pastorat på några tusende R:drs inkomst, den, som vill blifva Embetsman, med lön, som äfven utgår till största delen af bondens och handtverkarens skattepenning, den skall få hjelp lill sin undervisning af medel, hvartill dessa äfven bidraga. I sanning! något afgjordt origtigt och vrångt ligger j en sådan åsigt af bildningens utveckling. — Men jag, likasom Anders Danielsson, vördar i detta fall äfven det mindre förnuftseniiga, då det ännu icke kan ryckas ur våra samfundsförhållanden, utan att må hända störta hela byggnaden. Jag yrkar således icke att Staten skall, under nuvarande allmänna beskattningssätt, bekosta de nya Folkskolor, sorn jag önskar måtte inrättas, äfven der åldriga föndomar, presterlig beqvämlighet eller brist på medel eljest hindra det; sy sådant vore, att låta de fattige och arbetande Slatssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 34- 17 arbetande classerne ännu ytterligare beskattas för de öfriges bästa. — Men jag önskar, att Regering ecb Ständer må tala till Svenska medborgares Jhjertan ocb öfvertygelse genom en öppen uppmaning, och en ordnande, men ingen enskild rätt kränkande allmän Författning. Jag anser en sådan, då den, enligt Anders Danielssons förslag, utgår ur den enkla åsigt, att menighetens rätt öfver sin Skola är densamma, som den faderliga privaträtten öfver sitt barns undervisning, vara vida ändamålsenligare än Herrar Biskopars och Landshöfdingars uppmaningar och råd.
Men då deremot synes billigt, att smärre testamenten och gålvor, hvilka i allmänhet tillfalla fattiga och sjukliga personer eller gamla, mindre arbetsföre tjenare, må från bevillning befrias, hemställer Utskottet alltså alt det till 300 R:dr B:ko bestämda minimi-belopp, vid hvilket bevillningen nu vidtager, må för testamenten och gålvor, äfvensom i öfverensstämmelse dermed för arf lill aflägsna skyldeman, höjas till 1,000 R:dr Runt. § 37. 4 Borttagandet af den i 37 § stadgade afgift för karakters-fullmnkter har blifvit yrkadi af så v al Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm som Herr Konlrakts-prosten Tegnér, på den grund, alt denna beskattning ansåges innebära ett indirekt hinder för utöfvandet af ett utaf konungamaktens prerogaliver, hvarförutan blifvit anmärkt att sammanlagda beloppet af bevillningen för dylika fullmakter uppginge till endast 1,200 R:dr. Under hänvisande till de skäl, som vid flere föregående Riksdagar och alltsedan år 1835, dä denna beskattning infördes, blifvit för densammas bibehållande anförda, får Utskottet hemställa, att de i förrberörde hänseende nu gjorda yrkanden må lemnäs utan afseende. Sedan Utskottet nu genomgått de förslag till förändringar i gällande bevillningsgrunder, som hos Utskottet förekommit, torde till behandling böra upptagas ett inom Högvördig;» Presle-ståndet väckt förslag om införande af en ny bevillnings-grund. Efter uppdragande af en skildring af de många obehag och olägenheter, som del öfverhandtagande antalet hundkreatur allestädes förorsakade, har Herr Doktor
19 till beväringsmanskapets vapenöfning, som vid förra riksdagen höjdes till sitt nuvarande belopp 500,000 Ridr årligen, måtte tillsvidare och intilldess en förändrad reglering af beväringsinrättningen, hvarom. Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer framställa särskild proposition, kunde komma att vidtagas, blifva oförändradt; och tillstyrker Utskottet, att berörda nådiga hemställan måtte vinna Rikets Ständers bifall. Försvarsverket till lands i allmänhet, eller Armé-förvaltningens Departementer. a) Enär anslaget till underhåll af rikets fästningar och landtförsvaret tillhörande hus och byggnader, hvilket vid sistlidne riksdag höjdes från 75,000 till 90,000 R:dr årligen, vore alldeles otillräckligt för berörda underhåll, så att årligen flera sådana arbeten, som icke utan skada kunnat uppskjutas, måst i följd af bristande tillgångar uteslutas, har, uppå chefens för ingeniör-korpsen underdåniga framställning om bohofvet af tillökning i berörda anslag, Kongl. Majit begärt för underhållet af rikets fästningar och landtförsvaret tillhörande hus och byggnader en anslagsförhöjning af 20,000 R:dr.
Beträffande betalnings-vilkoren för de i egenskap af lån anvisade understöd för valten-altappningar eller odlings-lörelag, stadgades vid 4 840 och 4 844 års riksdag, att dessa, likasom alla andra lån, som då beviljades, utan att särskilda återbetalnings-vilkor för dem bestämdes, borde, sedan 5 år efter medlens utbetalning förflutit, liqvideras genom erläggande af 5 procent årligen utaf den ursprungliga lånesumman, dervid 5 procents ränta å det, vid hvarje liqvid återstående kapital-beloppet skulle beräknas och det öfriga utgöra afbetalning å kapitalet. Vid 1844 och 4 845 års riksdag löreskrefs åter, att å de låne-biträden Rikets Ständer då beviljade, skulle i alla de läll, der ej annorlunda blifvit särskildt förordnadt, efter 5 års förlopp från slutet al det år, hvarunder medlen blifvit utbetalda, och för de successivt utgångna lånen 5 år från slutet af det år, hvarunder 4:sta hälften af lånet blifvit Ivftad, årligen erläggas 8 procent af bela den beviljade låne-sunnpan; och skulle vid dessa inbetalningar ränta godtgöras efter 2 procent för det då återstående kapitalet och öfverskottet utgöra kapital—afbetalning; hvarjemte stadgades, att derest inbetalning ej verkställdes å bestämd tid, vore låntagaren skyldig att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga 5 procent årlig ränta intilldess betalningen skedde. Under riksdagen åren 4847 och 4 848 blef för de lån, som utan särskilda betalnings-vilkors föreskrifvande beviljades, det årliga inbetalnings-beloppet bestämdt till 6 procent å hela låne-summan, af hvilka 6 procent räntan å det vid hvarje liqvid återstående kapitalet skulle godtgöras efter 4 procent årligen; och bibehölls det vid nästföregångne riksdag meddelade stadgande, angående erläggandet af 5 procents årlig ränta för det förfallna, men icke inbetalda kapitaloch ränte-beloppet.
JVs 16, i anledn. af väckt motion att sökande till Klockaretjenst måtte befrias från undergående af examen inför Kyrkoherden ; 390 Den 8 Fcbruari. J\s 17, i anledu. af väckt fråga om uplifvaude af K. M:s Nåd. varning mot yppighet och öfverflöd af d. 11 Augusti 1792; JV2 18, i anledn. af väckt motion om rättighet för Arrendatorer af Lunds Domkyrko-hemman, att efter markegångspris lösa arrende-spanmålen; JS/S 19, i anledn. af väckt motion om förändrad boningsort för Provincial-Läkaren för Gottlands södra härad; samt JV° 20, i anledn. af väckte motioner om två squadroners af Indeldta Skånska Kavalleriet och Smålands Hussar-Keg:tes afsittande mot erläggande af häst-vakans-afgift. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Hr Printzensköld, Carl och Frih. Cederström, Rudolf, Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 28 sisth Januari på bordet lagda Betänk. JU 21, i anledn. af väckt motion om skyldighet för hvarje till full arbetskraft kommen person, alf årligen bespara något för sin egen framtid, intill dess densamma kunde anses nödtorftigt betryggad. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., och Frih. Stjernstedt, August Wilh., Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 28 sisth Januari på bordet lagda Betänk. JU 22, i anledn. af väckt motion om förtydligande af 5 § uti K. M:s Nådiga Förordn. om Sockenstämmor i Riket d. 29 Augusti 1843. Föredrogs Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 28 sisth Januari på bordet lagda Betänk. JU 23, i anledn. af väckt motion om anskaffande af sådane postvagnar, att resande kunna desamma medfölja. Gr.
Hvarifrån och huru skall tillräckligt befäl tagas? Hvilka förändringar skola genom bevärms tillkomst orsakas i den stående hären? Dessa frågor utgöra blott en ringa del af dem, som härvid borde komma i betraktande. Några dagars längre öfningstid ändrar icke dessa sakförhållanden, och på en organisation så chaotisk, så ofullständig, kan nian icke grunda någon beräkning;ty ingen organisation har fasthet i samma ögonblick den skapas; och på fastheten beror här allt. Otvifvelaktig! väntar Svenska krigsverket en skapande hand, och en, som är mäktig att dana ett compact 'helt men icke ett lappverk. ' Ifrågävar. utlåt, innehåller äfven: att "Uisk. har ansett Sveriges försvars-systeme böra utgöra "eli fullbildadt helt” etc. och vidare: ”alt derföre ea annee, inrättad efter landets tillgångar, ”mäste finnas, ibland hvars hufvudegenskaper bör vara, alt ”den är disponibel” etc. Dessa båda fordringar å ’’elt fullbildadt helt” och ”en ”disponibel annee” synas mig någorlunda uppfyllas af den värfvade oell indelta slående hären, och till en viss grad äfven af l,ifbevär:s-reg:tet. Så mycket mera inconseqvent synes det mig derföre, att Utsk., efter dylika premisser, föreslår reduceringar uti just dessa trupper.
Emedlertid, och då Herr Grefve Gyllenborg utaf Utskottens förslag att Handt Tulls-bevakn ingen borde med nästa år Upphöra, dragit den slutföljd, att berörde anstalt skulle under hela det året fortfara, hvilket med Utskottens mening icke varit öfverensstämmande, anse Utskotten den redaction af Betänkandet i denne del nödig, r.tt orden: jemre vidtagande af det Beslut, alt den Inrikes eller LandtTulls-bevakningen bör med nästa dr upphöra, för tydlighetens skull förändras till: jemte vidtagande af det Beslut, att deri Inrikes eller Lande-Tullsbevakningen bör frän och med nästa drs början upphöra. Och varder detta allt Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande vördsammeligen understäldt med tillkännagifvande derjemte, att Utskottens förra Betänkande blifvit bifallit af Hög v ord i ge Präste-Ståndet den 16 sistledne Maj samt af Vällofl. Borgare»Ståndet den 35 i samma Månad. Stockholm den 8 Juni 1818. StatsUtskotuts Beiänkanden. 1763 N:r 295-'. Riksens Häglof.. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid dess Utlåtande, angående ersättningen ät Deputerade af Riks-Stånden, som komma att afresa till Norrige, för att bevista Hans Maj:ts Konungens höga kröning derstädes. Efnär Höglofl.
De höga priser å alla slags exportartiklar, som kriget framkallade, gjorde att Sverige skördade ovanliga öfverflödshåfvor. Jag har sjelf yttrat, att denna ovanliga väg medfört välsignelsen af en ökad nationalrikedom. Men jag frågar om icke denna ökade nationalförmögenhet visat tecken, att den beräknas på ett annat sätt nu, än den gjorde för två ä tre år sedan? Huru beräknas nu en varas, en egendoms värde mot hvad den då gjorde? Jo så, att det nu fordras en dubbelt så stor sedelvalör för att kunna lösa samma vara eller egendom. Således har den ovanligt stora lyckan äfven medfört en ovanlig stegring i priserna. Jag talar icke endast om exportartiklar; ty destå i förhållande till den utrikes marknaden, och deri ligger vår lycka; men denna prisstegring har äfven sträckt sig till sådana artiklar, som icke hafva att göra med den utrikes exporten, och vid sådant förhållande är det icke rätt att tala om den sedelstock, hvilken var mätare af den varu-mängd vi egde i landet; den har nemi. blifvit 62 Den 5 November. förändrad, ja nedsatt till sitt värde, enär dess mätbarhet sjunkit derhän, att det nu fordras jemt dubbelt så mycket som förut. Anser man att detta icke betyder någonting, utan tror, att det härrör från handelns fluktuationer, då siiger jag, att man tillsluter sina ögon för tillståndets djupare följder; då vill man blott skåda på ytan, och då är det lätt att komma till samma optitimistiska resultat, som de båda sista talarne. Jag anser det emellertid vara öfverflödigt, att söka bibringa dem en annan öfvertygelse; ty jag tror fullt och fast, att när de argumentera så emot mig, skola de icke tillåta mig, att leda dem på andra observationer, som mera direkt bevisa, att det verkligen fordras en djupare undersökning af vårt penningeväsende, och liiddarhuset i allmänhet delar säkerligen med mig den åsigt, att denna diskussion icke hör till saken, som är: ett särskildt Utsk. En omständighet kan jag likväl icke undgå att omnämna. Gr. Liljencrants har, såsom ett skäl till förnöjsamhet, talat om, att vi nu hafva samma silfver qvar. som vi hade tore denna konjunktur. Nå väl, det är sannt!
N:o g£. 6:0 att all jord, som, enligt sin natur, är ordinarie Rotering underkastad, och år 1813 tillhörde sådana personer, hvilka, vid de, samma år, i Läne-Residencen hallna sammankomster, ansetts hafva å det ständiga Knecktehå|let ingått, skola, utan afseende å det större eller mindre Hemmantalj hvartill de, efter Ortens skattläggningsmethod, antingen redan äro eller kunna blifva uppskattade, i ordinarie Roteringen ingå; 7:0 att i alla de omständigheter, hvilka icke, genom de i föregående punkter innefattade vilkor, befinnas ändrade, böra föreskrifterna i Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser, den 23 Mars 1813 och den 26 April 1814, till efterrättelse vid den skeende Rotejemkningen förblifva gällande; 8:0 att kostnaderna, i och för den nya Roterings-Commissionens resor och aflönande, böra bestridas till ena hälften af Stats-Verket och till den andra af den Ro tefri hets-afgift, som, till understöd för ordinarie Knecktehållet, för närvarande är anslagen ; Och enär, vid de skeende sammankomsterne, en allmän öfverensstämmelse icke kan, i anseende till Rotehållarnes i vissa omständigheter skiljaktiga interessen, förväntas, behagade Rikets Högloflige Ständer i underdånighet föreslå, till Kongl. Majtts Nådigste bifall: att öppen omröstning må, efter en uppå senaste Mönster-Verk grundad och af MajorsExpeditionen granskad uppropslängd, öfver de Statssamt Oac.-lhsh, Uti.
Besl. IX: H2< n?. 126. i3i. Berg, Jöns, Landtmätare, dess fel i tjenstcn, Just. Omb, Berätt. II: 320. Bergs - handteringen, Linbiträde för den nr Banken, Remiss II: 437. 43g. 465. 4go. B. K. Bet. VI: 3ol. Besh IX: 3ll, 3ig. 6i4, — undersökning 0111 skyldigheters fullgörande dervid och inrättande af cn Bergslag i Norrbotten, Remiss II; 491. 5"o8. 0V E. U. Bet. VIII: 786. E.U. Bet. VIII: g4o. Skrif. X: 454. Remiss II: 4g6. L. U. Bet. VII: 125. S. o, E. U, Bet. IV: 654. Bergström, A., Förste Expeditions-Sekr., anmärkning mot honom, se Stats-R&ds Protokoll, granskning deraf. Skrif. X: 15. — K. M. Befallningshafvandes, om årsväxten, tryckning deraf, Remiss II: 427. 440. 46g, S. U. Bet, IV: 9. Bet. VIII; 633. Skrif. X: 37g. Beslut, Kongl. Maj:ts, öfver Riksdagsmäns Besvär, Just. Omb, Berätt. II: 281, 330. i anledning af R. S. Skrifveher 1815. s. st, 345. o. följ. — Kongl, Majit* och Riksens Ständers, saknad eller 8 Register. fördröjd verkställigljet derå, Remiss II: 487, 520. E. U. Bet. VIII: 64. Besparings - F ör fattningar, se Löner, Indelte, afdrag å deni. Besvär, Riksdagsmäns underd, se Beslut, rättighet för I^iksdagsmän till ingifvande deraf titan serskild fullmakt, Remiss II; 497. L. U. Bet. VII; 67.