Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä det i alla fall under tidens längd icke kan blifva någon vinst för Slaten att betala hyresersättningar, hvilka dessutom stegras i samma mån folkmängden eller inflyttningar tilltaga, samt i följd deraf svårigheten att få hyra sådan tjenlig local för landshöfding, att äfven K. personer på deras resor genom landet kunna dem bebo; så och på det Utsk. må sättas i tillfälle icke blott att taga i betraktande de handlingar, hvarpå K. M. grundat sin nåd. propos., utan ock tillstyrka att jag i hyresersättning undfår hvad jag bevisligen måste årligen utbetala intilldess residensbyggnad eller boställe blifvit på Statens bekostnad uppfördt, får jag anhålla om ålerreiniss af ifrågavar. betänk., och alt dessa mina anmärkn:r må dervid varda bifogade. Frih. Cederström, Jacob: K. M. har i sin nåd. propos. begärt 100,000 r:dr att användas till nybyggnad af landshöfdinge-residenser. Det har varit och är för R. St. och deras StatsUtsk. en känd sak, att efter branden i Wenersborg residenshuset derstädes föreslagits att tillbyggas i stället att bygga flyglar eller särskildta hus för einbetsrummen 111. m., att landshöfd.residenshusel i Wexiö afbrunnit, och att derföre ett nytt sådant fordras derstädes, äfvensom nödiga byggnader för embetsrum, arcliiver m. m.; och alt i Piteå saknas bostad för landshöfdingen. Ulsk. har ansett det vara nog, 0111 nödiga embetsrum finnas, men att boställsrum för landshöfdingarne ej vore så behöfliga , emedan desse embetsman kunde bo i hyrda lägenheter.
A r t. att i sista momentet af 26 §:n slutmeningen: ”hvaremot den för första klassens pannor af 20 kannors rymd och derunder bestämda afgift alltid oafkorladt utgår”, i stället borde erhålla denna lydelse: hvaremot den för första klassens pannor af 20 kannors rymd och derunder bestämda afgift beräknas till hälften, när endast halfva året lill bränvinsbränning begagnas; att i öfrigt de i 3i §:n och tariffen sidan 69 förelupne tryckfel, nemligen i den förra ordet ”bränvinsdestilleringen” i stället för bränvinsbevillningen, och i tariffen, att afgiften för panna af 42 kannors rymd i 5:te classen blifvit utförd till endast 1,412 R:dr, i stället för i,5i2 R:dr skulle i behörig ordning rättas. 5. Art. att i 4o §:n i:a mom. orden ”dock ej under en ankare” skulle helt och hållet utgå, samt sista mom. i samma §. erhålla följande förändrade lydelse: till samma ansvar vare ock den förfallen, som genom gårdfarihandel med bränvin söker att denna vara till större eller mindre qvantitet å landsbygden utprångla. Och har slutligen Bondeståndet inbjudit öfrige Stånden, att deltaga i besluten, dels om antagande af 11 §:n af Utskottens Förslag, dels angående upphörande af bränvinsbränningsredskapens försegling, och dels beträffande bränvinsbränningsrättigheten, efter den tariff å jordvärdet, Bondeståndet fastställt; hvilken inbjudning likväl icke af något Stånd antagits. Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv,- 0. Ekonomi-Utskottens Memorial, N\o 4- 3 Då sålanda tvenne Riks-stånd, Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden heslutat, att i:a och a:a arliklarne af na gällande Kongl.
Nu skall man tigga Björnbergen om nådig tillåtelse att få supa sig full! – Vi vilja ha bröd, vi äro leda på brännvinet! skrek en annan. – Tycka ni som jag, så släcka vi vackert ut elden under de Björnbergska pannorna, och skulle af ovårdsamhet några gnistor flyga i synen på uslingen själf, så mycket bättre, ropade en rå röst. – Som man brygger, får man supa! Det vore rätt åt’en. Alla talade på en gång, och sorlet och oväsendet växte. – Björnberg är en ganska vågsam man, sade John Hall på tal om intimationen och bjöd gubben Tranchell på snus. Få se, hur det går! – Det går så länge det går, svarade gubben Tranchell och stoppade näsan full. – Det nös jag på. Herr Hall knäppte på snusdoslocket och såg betänksam ut. – Det går galit, det går galit, det har jag sagt från första stund, sir ni, sir ni, sade han slutligen och tog sig en stor pris, hvarefter han började nysa upprepade gånger. Men gubben Tranchell kände sin man och aktade sig väl för att säga: Gud hjälp! Den 13 november 1799 klockan half fem kom extrapost till Götheborg med underrättelse om prins Gustafs födelse. Landshöfdingen af Forselles illuminerade genast sitt hus, och genom janitscharmusik, dels på gatorna, dels på båt genom kanalerna, förkunnades denna glädeliga nyhet. Kanonerna från vallarna började lossas. Det fanns en ung man i Götheborg, borgmästarens son, den vittre Arvid David Hummel, hvars hjärta hoppade af glädje vid hvarje skott, ty när det tvåhundrade och femtiosjette skottet föll, visste han, att en kronprins var född. Och detta var för honom af stor vikt. Han hade för denna händelse skrifvit ett tal, som skulle hållas på stora Rådhuset, och hans ämne var: »Om prinsars danande till goda regenter för sitt tidehvarf», och ifall det väntade barnet hade blifvit en prinsessa, kunde det beställda talet ej hållas. – Men nu var all oro förbi. Dagen för orationens hållande var bestämd till den sjuttonde november.
Och en tom mages melankoli har åtminstone ett visst själfullt behag med sig, då deremot detta Nej tusen gånger hellre svälta. Har du mindre karaktär nu än när du var ung? Jag blygs öfver dig. Ja det gör jag verkligen. Du borde rent af stanna i Kjöbenhavn för att bevisa att du har kraft nog att späka dig tam, om det behöfs. Är du tokig att du ett ögonblick tror på de mörka tankar, som icke ha sitt säte i hufvudet, utan i magen. Och är du inte så gammal skojare att du lär dig inse att det endast är under den första timman i galgen man våndas? Hur var det med Lundegård? Kände du dig inte som sliten mellan hästar då, som om du långsamt drogs sönder så att alla fibrer krasade. Det är icke mer än fjorton dar sedan, och du är så herre öfver den saknaden att det är som om du aldrig egt en kamrat. Har du ett enda hopp för framtiden att det gamla skall knytas ihop igen? Intet. Arbetet har makt. Arbetet är både gud och satan, ty arbetet är allt hvad ljust och mörkt som fins ini dig. Men man ger sig helt, man delar sig icke. Hör du, man delar icke! Ty då blir man ett tomt skal, som arbetet vrakar och kastar bort. Ha gudar, hvad jag våndas! Det fins något inne i mig som gråter och ropar. Blödigheten qvinnonaturen. Lägg dina händer om den gråtandes strupe och qväf henne. Det jag begär, det qvinnan i mig ligger på knä och tigger om, det måste vara en bisak, något som arbetet helt vårdslöst skänker som till på köpet, det får inte taga rum. Det fans en qvinna, som i alla sådana förhållanden var liksom det manliga elementet. Derför var hon stor. Ty hon offrade allt för sitt arbete. Och arbetet fordrar blod för att bevilja något. Molok, jag är beredd att kasta allt i ditt gap, – mig sjelf, alla som stå mig nära. För ära? Äran är humbug. Nej, för det som för mig är lifvet efter döden, som är himmel och salighet, det enda, stora, det högsta min tanke kan nå: – RO.
Hos Hedervärda Bondeståndet: af Riksdagsfull mäki igen A. W. Svartling från Östergöthlands län, som jemväl föreslagit* att, för skogarnes bevarande, förbud måtte utfärdas mot användande af ved till bränsle å ångfartygen i riket; och af Riksdagsfullmäktigen Petter Persson från Örebro län, hvilken yrkat, att till förekommande af de skadliga följderne af enskilde skogsegares obegränsade frihet att öfver skogen disponera, stadgas måtte r i:o att skogen på hvarje egendom, som genom köp öfvergått i ny egares hand, skall under de fem första åren, räknade från den nye egarens tillträde af egendomen, vara fredlyst, så att deraf ej må årligen fällas eller borttagas en större qvantitet ved, än som under samma tid kan efter skogens och markens beskaffenhet återväxa; 2:o att inom hvarje socken skola å sockenstämma utses tvänne gode män, som jemte länsmannen i häradet, vid öfverlåtelse af fast egendom på tillträdande egares bekostnad enligt skälig taxa, så snart sig göra låter, uppskatta egendomens skog till areal och växande vedmassa, samt uträkna hvad som, med skogens bestånd och gynnande af återväxten, kan derifrån årligen borttagas; 3:o att, under de första fem åren efter tillträdet af köpt egendom, egaren ej må af derå växande skog årligen afhugga eller afhugga låta större qvantitet ved, än som vid ofvanberörde uppskattning skogen ansetts kunna årligen återproducera, vid äfventyr, att hvad, som derutöfver borttages, anses förbrutet, och att egaren förpliktas utgifva värdet deraf, som fördelas emellan angifvaren och socknens fattige. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har med Lag-Utskottet sammanträdt till öfverläggning angående dessa framställningar och förslag, hvilka Utskotten, med afseende å det betydliga inflytande, skogshandteringen utöfvar på rikets handel och näringar samt skogsprodukternes oumbärlighet för invånarnes behof, funnit förtjena synnerlig uppmärksamhet. 12 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-läsk. Betänkande, N:o 36.
— Nio 183. angående folkundervisningen i riket. Nio 184. rörande verkställande af undersökningar för utrö nande af rätta beloppen hvarmed de i 15 §. af Tulltaxe-underrättelserna medgifna tullrestitutioner böra utgå. IX. 290. — N:o 185. angående anslag af allmänna medel till ersättning för de under gängse smittosamma boskapssjukdomar nedslagtade kreatur. — Nio 186. angående föreslagen ändring i föreskrifterne om rättegång i Domkapitlet. — N:o 187. om löneförhöjning åt nu varande Bibliothekarien vid Linköpings gymnasiioch Stifts-Bibliothek, IX. 291. U. 385. A. 388. — Nio 188. angående befrielse för Kronomagasins-förvaltaren i Warberg A. Öhrvall från honom ålagd ersättningsskysdighet lill statsverket. Nio 189. angående statsanslag till bekostande af en uppfunnen räknemachin. Nio 190. angående Militiae-boställskassan. Nio 191. angående dispositionen af den å ackordsförskotter och ersättningar varande reserverade behållning. N:o 192. angående föreslagen lindring i betalniugsvilkoren för det lill nybyggande af Stifts-Kyrkan i Hernösand beviljade lan. — Nio 193. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition angående nya Trollhätte kanal bolags direktions underdåniga ansökning att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet. IX. 327. — N:o 194. angående ifrågasatte förändrade tullbestämmelser för raffineradt socker och sockersirap. IX. 328. — N:o 195. angående den tillökade ordinarie soldat-roteringen i riket. Expe - ( 49 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. — N:o 196. angående extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-departementets handläggning. IX. 328. — N:o 197. angående Tullbevillningen.
Jag kan icke inse, hvarföre man skulle påtvinga det ena landet en viss gevärs-modell, om det möjligen Den 30 November e. m. 300 hav mera förtroende eller t.ycke för en annan. Hufvudsaken är blott att båda länderna ega goda och ändamålsenliga gevär, hvilket kan vara oberoende af sådana detaljer, samt att båda kanna begagna samma ammunition. Jag ber nu att få öfvergå till hvad sorn rörer specielt sjelfva Komitén. Jag har redan haft äran yttra, att jag icke knnde hafva något mot bildandet af en Komité, i ändamål att åstadkomma enhet i de båda Rikenas Arméers och Flottors beväpning; men för att visa orimligheten af en sådan Komité, som motionären föreslagit, behöfver jag blott upräkna, hvilka ämnen den skulle komma att behandla. Det skulle, efter motionärens åsigt, vara en sjelfständig Komité, som skulle ega att bestämma och besluta om alla konstruktioner af kanoner, gevär och pistoler, deras kaliber, tyngd, upsättningar, sigten samt upgörande af skottabeller, formen på projektiler och all öfrig ammunition, blanka vapen, alla lavetter för fartyg och landtartilleri, trossoch sjukvagnar, broslagningsmateriel, beskaffenheten af fartygs och fästningars bestyckning, allt detta gemensamt för Rikets sjö- och landt-försvar. Det blir således en Komité, som skall sysselsättas med åtskilliga ämnen. Först och främst skall den i sig innesluta icke allenast generella kunskaper i både landoch sjö-artilleriet, äfvensom i militär-väseudet i allmänhet, utan äfven speciela kunskaper i alla möjliga detaljer deraf, och jag gratulerar motionären, ifall han kan upleta personer, som äro qvalificerade att fylla sina platser i en sådan komité; jag för min del tilltror mig ingalunda att kunna finna sådana; men ej nog med att komitéen skall omfatta alla dessa speciela kunskaper, ej heller att den skall, såsom komiléer i allmänhet, inskränka sina åtgöranden till undersökningar, utlåtanden och förslag; nej, den skall derjemte besluta, anskaffa, kontrollera och besigtiga.
Angående af Mjölnaren E. Wassell sökt nedsättning i arrendet för Carl Gustafs Stads Krono Tullqvarn. Fortsattes "den uti Plena den a3 och 26 sistlidne Februarii förehafde pröfning af de uti ConstitutionsUtskottets den 3 sistlidne Januarii aflåtne, och den 5 i samma månad på bordet lagde, Memorial omförmälte, sedan sista Riksdag hvilande, Grundlagsändrings förslag. Partiella och af hvarandra oberoende Förslag. 4 Den i Mars f. ra. Riksdagsordningen. 5g §. i Mom. Alla h os RiksStånden förda Protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas, nied undantag blott af sådana ämnen, sorn hvarje Stånds enskildta ekonomi beträffa. De Stånd, hvilkas sammanträden hållas offentligen, må kunna låta Protocollen tryckas i sammandrag; men de öfrigas böra in extenso tryckas. Grefve Posse, Arvid: Om jag ej missminner mig, blef den föreslagne nya redactionen af i\ §. i Mom. 2 Punkten Riksdagsordningen upskjuten, för att i sammanhang med denna §. afgöras. Jag hemställer således, om icke berörde nya redaction först måtte behandlas, emedan det nu föredragne 1 mom. i 5g §. är deraf beroende. Herr von Hartmansdorff, August :0m minnet ej bedrager mig, är förhållandet enahanda med 4 morn. i 49 §• Riksdagsordningen, som finues uptagit på sidonie 12 och i3, och hvilket Herr RiddarhusSecreteraren äfven torde få upläsa. Jag tror, att alla dessa redactioner böra i ett sammanhang behandlas. I anledning häraf föredrogs det nya förslaget till 24 §. 1 Mom. 2 Punkten Riksdagsordningen, så lydande: Secreteraren tillhör att öfver discurserna, pä sätt hvarje Ständ inom sig finner tjenligast, utförligen eller ock summariskt, men öfver besluten noggrannt och fullständigt, sammanfatta Ståndets Protocoll, för att sedermera, sä tidigt det ske kan, in Pleno justeras; äfvensom Friherre Boye, Ludvig:
Denne warde ledamot har anfört, akt snällman utskrifning utan legning skulle för ungdomens Mdaning hafwa e > skadclig inflittclft och medföra Len dubbla sösta, att Stake» finne en oöfwad Arme. och en ojkickclig EmbekomannacorpS. Akt utskrifning uran legning strider emot den personliga snönen nian arr ypty.ia eir stort ändamål; alt den aswiker ifrån alla amagna bruk; att den är owerkst iii bar « fin utöfning och skulle öiwerhopa R-ge.ingen med otnha strga granskningsämnen, embersmannen med ömraliga åtgärder och dagcligen föranleda till witzaöje, klagomål m. m. Med all aktning för de tänkesätt som gifwi! anledning ri l denna framställning, är det mig omättligt godkänna Veste ti i. hewio för legning anförde skäl. Wld eit tillfälle da en ny lag skall afgöras hwgrpa nationens ära och sjelfständighet sa huf WUd - Den 15 Maji. wudsakligen beror, dä tillhör dek desi ombud akt Nied frimodighet följa sin öfwerrygelse. Wcheiligcn är Staken i behof af ämnen till Uplyste. stuckelige och redeligo cmbctsniäa. Wifierligen erbjuder konster och weleiijkoper junk den civila admlnistrativa banan ett hedrande fält för a« delsmän aswensom för bondesöner. Men huru ofta skall Swerige blifwa blottställdt för krig? troligen sällan, åtminstone böra de ej blistva längwariga. Hwad blir da wid ungdomens upfostran egenieligen att befara genom en allmän Utskrifning? den tanken, alr mojligtwis kunna komma axt sia i led emot en fiende stall säkert icke qs en stgdetig riktning ät ynglingen. I alla fall rror jag akt derk som af naturen är begäfwad med särskild fallenhet och finner sig kallad kill etc bestämdt yrke, icke stall löpa fara att förlora samma fallenhet under de fa är han öfwerlämnar sig ät krigs lensten.
Af ofvannämnda Stats-Råds-protokoll och Ståthållare-embetets på Haga deruti omförmälda, Utskottet delgifna, underdåniga memorial af den 22 nästlidne September, inhemtas, bland annat, att hufvudsakligen till följd af de under sednare åren nära nog fördubblade priserna å materialier, löner och arbetskostnad, med nuvarande anslag, som år 1824 bestämdes till och alltsedan denna tid utgått med 4,500 R:dr, ifrågakomne utgifter för nämnda Slott icke kunnat betäckas, samt att i slottskassan årligen uppstått brist, som, ehuru kassan, tid efter annan, erhållit ganska betydliga tillskott från Hofförvaltningen, vid 1861 års slut utgjort 1,952 R:dr 53 öre; varande derjemte af Ståthållare-embetet upplyst, att parkens underhåll och vård förorsakat största utgifterna och att af denna anledning flera andra ganska angelägna underhållsoch reparationsarbeten måst åsidosättas. Vid sådant förhållande och då Utskottet anser Haga Slott och park, hvilken sednare erbjuder en af de vackraste och mest omtyckta promenadplatser i hufvudstadens omgifningar, böra väl vårdas och underhållas, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer må bifalla, hvad Kongl. Majit i ofvanberörda hänseende äskat. 6:o Öfriga till d enna Hufvudtitel hörande anslag, hvaruti förändring icke blifvit här ofvan tillstyrkt, äro, enligt närlagde tabell, till enahanda belopp, som vid sistlidue riksdag, uppförda, utom den för Hennes Majit Euke-Drottning Desi - Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 38. 5 deria anvisade hofhållningssumma, hvilken, sedan Hennes Majit med döden afgått, blifvit från Riks-staten utesluten; kommande, i händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet hemställt, Hufvudtitelns anslagsbelopp, på sätt Tab. Litt. A. visar, att utgöra 1,230,000 R:dr och således att med 48,400
Skolandes Författare af Skrifter, som till trycket lemnäs, hädanefter ingalunda bcswäras eller uppehällaS, hwarken genom nägon sädan allmän Censur, som warit fordom hos oh bruklig, eller nägon särskilt för wiha Tryckerier: ännu mindre äge nägon Embetsman eller Och Ombud, under hwad namn det work, nägon förutgäende Inspektion öfwer hwad i Tryckerierna blifwit till Tryckning inlcmnadt. Likasä ware för skrifters utgifning intet widare hinder genom behof af särskilta tillätclser eller Privilegier, nemligen i allt hwad ej emot andras redan förlänta uteslutande rätt stridigt wara kunde: Bbrandes likwäl hädanefter, en sädan rätt ät ingen widare förunnas. E) heller äligge Författaren att pä Skriften utsätta sitt namn, med mindre han af eget wal och wilja sä för godt finner. Af samma grund, och pä det en ej mindre obehörig, än bekymmersam och ofta omöjlig Gransknings, pligt öfwer Författares Arbeten, icke mä Boktryckaren äläggaS, ware han, sä snart Författarens egenhändigt tecknade kända eller bcwittnade namn och hemwist kunna af honom uppgifwet, frän alt answar för egen del frikallad. Och skall, till^desto friare och skyndsammare utbredande af nyttig upplysning, cho som Boktryckeri-Konsten idka, och till dcn ändan eget werk anlägga will, enär derom hoS Kongl. Maj:t i underdänigHct anhällcS, sig Deh höga Privilegium dertill fbrwänta kunna. Korteligen, inga andra wilkor eller förbe, häll ware för TankcnS offenteliga uttryck föreskrifna, Sn de, hwilka antingen mäste säsom oumbärliga Lagar rrkännaS, eller kunna säsom allmänt gagnelig» fdrfogningar antagas, utan inskränkning af nägon rättmätig frihet, Den 2 October. 12ZZ 2. §.
Men, enär Utskottet inser nödvändigheten deraf, att hvarje i Statens tjenst inträdande person eger fullständig kännedom af sitt fäderneslands conslitulionela institutioner, så, ehuru förhör i Grundlagarne, flir närvarande, lära anställas med dem, sorn vid Universiteten undergå de civila embets-examina, likväl, och sora något bestämdt stadgande derom icke finnes utfördadt, tror Utskottet sig böra tillstyrka Rikets IJögloflige Ständer, att uli underdånig 'Allm. Hav. och Occon. TJtsk. Betänkande Nio 123. 3 Skrifvelse hos Kongl. Maj:l göra liemsl/illan om den Nådiga föreskrifl, att förhör uti Grundlagarne böra ingå i alla de Academiska examina, som berättiga tili inträde i Statens tjenst. Hvilket dock öfverlemnas till Rikets Högloflige Ständers eget bepröfva lide. Stockholm den September i83J. T\:o 12X / , Ankom lill Exp. Utsk. den 24 Sept. Betänkande, i anledning af väckta motioner, dels om skyldighet för dem, sorn undergå Prestexamen, att ådagalägga kunskap uti Vexelundcrvisningsmethodtn , dels angående rättighet för Lärare uti Vex elander visningsskola att prestvigas.
Alla nya idéer födas med smärta till verlden, och det vore lika orätt att förebrå idéen detta, som att förebrå barnet de plågor, det kostat sin moder. Man må således icke fördöma kyrkan, om man får se, att hon ofta segrat genom afskyvärda medel, att hon värmt sina blodbestänkta händer vid kättarebål, och att hennes målsmän ofta varit samvetslösa, vederstyggliga personligheter. Men man må ej heller förebrå de idéer, som genom franska revolutionen blifvit verldsmagter, hvad åtskilliga revolutionens heroer brutit. Sjelfve Marat är dock en plastisk gestalt, en på den besegrade Python hånfullt trampande Apollon, när man jemför honom med åtskilliga af kyrkans helgon. Om någon af mina läsare tror, att jag i efterföljande arbete skildrat kyrkan och hennes representanter i nog mörk färgton, så vet du, att jag tryggt kan hänvisa honom till den opartiska verldshistorien, som i fråga om dessa ämnen begagnat ett lika svart tusch som jag. Göteborg den 8 September 1859. Din tillgifne vän Victor Rydberg. Första Boken. FÖRSTA KAPITLET. I Athen, en morgon för ett tusen fem hundra år sedan. – Hur är det, Karmides: har drufvans gud någon son? – I sanning, Olympiodoros, du har den fula ovanan att fråga mer än dina vänner kunna besvara. Det är lättare att utreda de athenska hundarnes ättartaflor än de olympiske gudarnes. Men hvartill denna fråga? Ämnar du sysselsätta dig med mythologien? – Nej, vid Zeus, det har aldrig varit min tanke. Det öfverlemnar jag åt Krysanteus och hans sköna dotter. Jag menar blott, att om en sådan son gifves, så skall jag ännu i dag digta en sång till hans ära. Hans binamn har jag redan färdiga: morgonqval-utdelaren, olustoch ångerguden, den olympiske tinningsmeden. O, min Karmides, är han ännu icke född denne bedröflige gud, så torde han snart skåda dagsljuset, eller behagar det honom att, i likhet med sin fader, låta sig födas på nytt; ty mitt hufvud, jag känner det, är hafvande med honom. – Väl möjligt.
Uppå hemställan af Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län, har Bonde-Ståndet beledsagat återreroissen med förklarande af Ståndets allmänna önskan, att livad Rutberg föreslagit måtte vinna Rikets Ständers bifall. Utskottet medger väl, att den stadgade tiden för klagans fullföljd i besvärsmål ifrån Svea Hof-Rätt till Kongl. Majt är kort för inbyggarne i Rikets mest nordliga orter; men att den verkligen skulle vara otillräcklig, änskönt erforderlig skyndsamhet af ombud och parter användes, kan Utskottet destomindre antaga, som densamma varit oförändrad sedan 1734 års Lag utkom, således allt ifrån en tid, då postgång och communicationer i allmänhet voro förenade med mera tidsutdrägt och hinder än nu. Fordom var icke heller tiden för hesvärsmåls fullföljande ifrån de norra provincernes Domstolar till Hof-Rälten mera än 3o dagar, likasom för vademål dubbelt, eller 60 dagar, men dessa futalietider blefvo genom Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 32 Mars 1770, >9 förlängde hvar för sig till hälften deröfver, utan att man då fann nödigt sträcka iagförändringen till de mål, som fullföljas ifrån Hof-Rätt till Kongl. Maj:t. Också synes behofvet af förlängda fatalier i dessa senare mål vara mindre, enär del i Lag förutsättes, att parten är sjelf närvarande eller ock för sig ställt ombud vid Hof-Rätten, således på samma ort, der, om så erfordras, den ytterligare fullföljden eger rum. Hvad serskildt de mål angår, som, efter 3o Cap. 1 §. Rättegångs-Balken, hänskjutas under Konungen, eller så kallade revisionssaker, så skulle, uti dessa, inställelsedagens framflyttande vara nästan utan ändamål, derest icke tiden för nedsättande af revisionsskil14ngen med detsamma förändrades, hvilket Utskottet likväl i dess af Rikets Ständer bifallna Betänkande N:o 17, på der anförde skäl, afstyrkt.