Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet hennes oäkta barn vid hennes frånfälle böra erhålla, så framt hon icke i laga ordning annorledes stadgat. Det är således icke någon ovilkorlig rätt eller så beskaffad laglott, sorn ej kan af modren omintetgöras; men barnets rätt göres derigenom blott beroende af flen, som, efter naturens lagar, står barnet närmast och i detsamma bör finna främsta föremålet för sin ömhet och välvilja. Utskottet förutser visserligen den invändning, att nu gällande testamentsfrihet utesluter beholVet af en sådan lagstiftning; men omständigheterna kunna mången gång vara så beskaffade, att de hindra modren att till sitt barns förmån göra bruk af denna frihet; hvarförutan barnet Lag-Utskottets Betänkande, N:o 14. 7 skulle derigenom, å ena sidan, komma att i sin rätt allt för mycket bero af formers iakttagande, och, å den andra, blottställas för tvister med snikna arfvingar, hvilka sällan skulle underlåta att använda aila rättegångens chikaner för uppnående af deras egennyttiga beräkningar. På andra än modren bör, på sätt nämndt är, barnets rätt i delta fall icke bero. Vill hon ej tillintetgöra samma rätt, bör den skyddas af lagen, hvars erkännande deraf skulle innefatta en gärd åt mensklighet och rättvisa, hvilka städse måste föresväfva lagstiftaren, sorn dock aldrig får glömma, ali lagen skall vara ett uttryck af de förhållandens natur, som den har att ordna, samt att den derföre måste lämpas så, att den kan stå tillsammans med det bestående, med verkligheten. Ifrån omförmälde åsigter har Utskottet utgått vid upjirättancfet af det lagförslag, som nu framlägges tili Rikets Ständers ompröfvande. Då Utskottet, efter hvad yttradi blifvit, ansett oäkta barn ej kunna erkännas såsom arfvingar, har det ock varit nödigt, alt tydligen utmärka sådant, helst barnens och de lagliga arfvingarnes förhållanden i flera hänseenden bero deraf. Af dylik anledning bär det blifvit förklarad!, att hvad oäkta barn, efter förslaget, skola bekomma, bör'anses sorn det vore gifvet genom laga kraftegande testamente.
Lidman, uti till ‘Constitutions-TJtskottet serskildt inlemnadt Memorial, uppgifvit vara rigtad mot Förste Expeditions-Secreteraren A. R. von Prinzencreutz, hvilken, i egenskap af Tillförordnad Stats-Secreterare, eontrasignerat Kongl. Majrts Nådiga Resolution af den 22 Mars 1827, uppå anförda underdåniga Besvär, i fråga om val till Kyrkoberde uti Torpa Församling,— samt bestå deruti, att Föredraganden skall, vid detta tillfälle, sitt Bih, till Kits. St. Embete på ett obehörigt sätt utöfvat, icke allenast i det afseende, att han icke föredragit allt, som i Handlingarna vore uppdagadt, det Motionairen sökt med anförda omständigheter visa, utan ock dymedelst, att en af de föreslagna blifvit, genom Kongl, Maj:ts Utslag, våldsamt afsk uren den, enligt Lag och Författningar, honom tillkommande rätt att öfver valet klaga. Utskottet, som, i och för handlägg* ningen af detta anmärkningsmål, begärt och erhållit de genom Kongl. Maj:ts högstberörda Nådiga Utslag pröfvade Handlingar, har, så väl deraf, sorn af de vid anmärkningsmemorialet fogade bilagor samt Allmänna Beredningens Protocöll för den Februarii 1827 och de uti Stats-Rådet den 6, i5 och 22 nästpåföljde Mars förda Protocoli, om förevarande saks beskaffenhet in* hemtat fullständig kännedom. Uti de af Föredraganden, dels hos Allmänna Ärendenas Beredning och dels inför den al Kongl.
Med mitt yttrande ang:de Hr Santesons förtjenster om Götha kanal, afsäg jag ingalunda, att på minsta sätt förringa deni, som tillhöra Gr. von Platen. Men det torde för de liesta vara bekant att Gr von Platen dog innan Götha kanal var fullbordad. Sålunda berodde fulländningen icke, såsom Hr von Troil förmenat, på bemälte Grefve, utan pä dem, som honom öfverlefde. Jag befann mig på den liden i directionen öfver Götha kanal, och vet sålunda personligen huru Hr Santeson der verkade. Jag har äfven med honom suttit tillsammans i StatsUtsk. och sett huru han der arbetade i allmänna angelägenheter. Jag kan derom i sanning säga, att jag kännt få män med hans förmåga och hans nit att gagna det allmänna. Hade han icke haft detta, så hade han visserligen icke tillsatt sin enskilda förmögenhet, på sätt Hr Tersmeden nyss nämnt att han gjorde. Jag vägar således tillstyrka R. o. Ad. att bifalla de 1,000 ndrnes pension åt Hr Santeson. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle StatsCtsk:s i denna punkt framställda förslag, alt en pension af 500 r:dr årligen mätte till Cammercerådet Santeson lill utgående under hans lifstid varda beviljad, men härvid ropades starka nej, blandade med ja; i anleda, hvaraf Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge beloppet af denna pension böra bestämmas till 1,000 r:dr samt då denna propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande. S:de punkten, ang:de öfriga delen af Utsk:s betänk. N:o 125. R. o. Ad. fann denna punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz uppläste ett sålydande anförande: Med kännedom derom, att Statsoch Ekon.Utsbn, ehuru i saknadaf giltiga skäl, afstyrkt Hr Ekholms motion, att R.
Det hela var ej särdeles briljant, men gjorde dock effekt på de smala gatorna. Folk till oändligt stort tal var ute och strök omkring. Vi vandrade af och an i Gemelijeh, Hassanein och Ghorijeh, samt suto i några cafén, hvilket är 'Alis stora och enda nöje. Han klagade att festen detta år var usel, ej såsom förr: folket vore nedstämdt af pashans dsulm och af den allmänt öfverklagade firdeh, pengar funnes ej, modet och lefnadslusten vore qväst. Om aftonen gingo vi in i Hassanein och gjorde vår zijareh. På dagen och tidigare på aftonen hade der varit så fullt af folk, att vi ej velat gå in. Mattorna voro aftagna och golfvet var temmeligen smutsigt af det myckna folket, som i dag gått fram och tillbaka. I söndag skall der skuras, då skall Masrs förnämste män samlas dit, samt hålla det för en ära och barakeh att få sig en slarfva och skura golfvet i kubban. Gick med 'Ali utom staden längs vägen, som leder till Shubra, ända till cafét på halfva vägen mellan staden och slottet; vi drucko kaffe der i den vackra trädgården och gingo sedan genom Ahmed bey ettahirs trädgård ner till Nilen. Härvid passerade vi en stor öppen sandplan, som ligger mellan hans slott och Nilstranden. Jag klädde af mig skorna och gick barfotad på den brännheta sanden; fann mig väl mycket besvärad, men härdade dock ut, så väl hettan under mina fotsålor, som hettan af den särdeles starka middagssolen. Simmade i Nilen. Vattnet var halfljumt och jag kände ej det minsta obehag att stiga i floden, ehuru jag ej badat i kallt vatten sedan jag lemnade Paris. Jag tvådde mig med den feta svarta Nilgyttjan och fann badet öfverhufvud särdeles behagligt. Vi gingo derefter tillbaka öfver sandflackan, stannade i ett litet kryphål, der vi förtärde vårt kaffe i sällskap med några Kopter och Turkar, hörande på några historier dem 'Ali berättade till hela sällskapets stora nöje.
En dag tog min fader mig på sin hand och förde mig i sin smedja och sade: „ja visst är du för dålig och klen att gifta dig, men vänta, jag skall väl smida dig en bättre kropp“, och så lade han guld i elden och silfver, och började smida. Men när jag såg mig om, såg jag en ful man med rödt hår, som satt och såg på. Jag blef rädd och kröp bakom min far, men han sade: „göm dig icke, flicka, utan låt din fästman se på dig“. När jag åter såg på den främmande och såg hans röda hår och krokiga ben och sneda mun, då sade jag: „Fy far, en så’n ful karl, honom tar jag aldrig till man!“ Men då blef det värre af, ty min far blef ond, kastade guldet och silfret ur ässian, och lade dit en bit jern, som han smidde och smidde under det han mumlade: „så skall du väl få försöka, din näsperla, huru godt det smakar att vara ful“. Och bäst jag ej visste huru, så kände jag mig vara samma kakelugnsdörr, som du så ömkat, och sedan förde han fram den fula mannen till städet, och smidde endast några tag i hans anlete, och några på hans armar och ben, och mannen stod der så fager och skön, som den vackraste yngling jag sett. „Gå nu och tjena menniskorna“, sade min fader, „och lär dig att vara ödmjuk; förr blir du ej fri“. Ack! när jag sett den vackra elden så nära mig alla dagar har jag dubbelt längtat ur mitt fängelse. Men år ha kommit och år ha gått, hundrade och flera, och fåfängt har jag längtat! men nu – hör du deras röst, hör du min faders och min sköne brudgums röst, de komma, de komma på stormens vingar, men de föröda, de förstöra. Vakna syster, vakna! De komma, de komma, de befria mig, men du skulle förstöras af deras anda. Vakna, vakna!“ Jag vaknade. „Skynda, stig upp, elden är lös, vakna då!“ sade min moders röst invid min säng, i det samma jag började reda mig ur sömnen.
December f. m. ligt och mera beräknadt egnar sig åt jordbruket, oell den öfvertygelsen allt mer och mer begynt stadga sig att forslingen är en kräfta för ett förståndigt åkerbruk. L)et är då helt naturligt att fråga upstått om anläggande af en Jernväg till lättande af transporterna emellan Westmanland och Dalarna, i synnerhet för de delar af dessa provinser, som icke med förmån kunna begagna Strömsholms kanal. Frågan har också med sådan värma blifvit omfattad af ett ganska stort antal innevånare af alla klasser, alt för tillvägabringande af nödig undersökning blifvit sammanskjulna nära 17,000 R:dr b:ko. Af undersökningen, som under loppet af nästlidna sommar blifvit verkstäld, har funnits att en jernväg af 16J mils längd utan ovanliga svårigheter kan anläggas till förening af Westerås med Fahlun och med någon hamn vid den s. k. Insjön, hvilken är belägen helt nära Siljan samt eger fri och obehindrad seglation till denna sjö och Orsasjön. Planer för företagets verkställande och för organiserande af det bolag, som dermed skulle hafva befattning, hafva ock blifvit upgjorda, och de personer, hvilka sammanskjutit medel lill undersökningen, hafva till K. M. ingått med underd. förslag och ansökning i ämnet. Denna underd. ansökning anhåller jag vördsammeligen att till frågans närmare nplysande få upläsa: Stormäktigstc Allcrnådigste Konung ! Redan från längsta lider tillbaka har kommunikationen emellan Vestmanland och Dalarna varit i högsta grad liflig, kanske en af de lifligaste inom Sverige. Den har haft och har sin grund uti de båda provinsernas inbördes läge och produktionsförmåga. Dalarne behöfva alla år, äfven då provinsen gynnas af god skörd, betydliga belopp spanmål, åtminstone för brukens och bergslagernas behof; denna spanmål, likasom alla provinsens öfriga förnödenhetsartiklar, sorn icke inom densamma alstras, såsom sill, annan salt och torr fisk, något salt, specerier, m. m. transporteras, med få undantag, öfver Vestmanland till sina destinationsorter.
Enligt gjord beräkning skulle kollega-lönerna vid nämnda pedagogier komma att utgöra för år 1864, 10,000 R:dr, för år 1865, 15,000 R.dr, samt för år 1866, 13,500 R:dr, eller i medeltal för bvartdera af nämnda år 12,166 R:dr 67 öre, hvadan i och för detta ändamål en tillökning i berörda anslag af 2,166 R:dr 67 öre skulle blifva af behofvet pä kalladt. Men då tillika toges i betraktande, att undervisningen i sång och gymnastik vore för de 2-klassiga pedagogierna af åtminstone lika mycken vigt som vid de 2-klassiga elementarläroverken, men några medel tdl arfvoden för sådan undervisning vid de förra icke funnes att disponera, hade för sådant ändamål, under förutsättning att arlvodena fastställdes till samma belopp, som för enahanda undervisning vid nyssnämnda elementarläroverk dels redan blifvit bestämda, dels i sammanhang med frågan om elementarläroverken blifvit föreslagna, eller för lärare i sång till 100 l\:dr och för lärare i gymnastik till 300 R:dr, en ytterligare tillökning af 4,000 It:dr i berörda anslag syntes böra äskas; och hade Stats-Rådet med anledning häraf och då på ifrågavarande anslag några besparingar icke vore att påräkna, men tillgång för oförutsedda behof borde finnas å ena sidan till arf - StatsUtskottets Utlåtande N:o 139.
Öfver advokatfiskals-embetets, enligt sådana grunder, anställda talan har bergsdomhafvanden sig förklarat och dervid anfört, att, då ofvanomförmälda jernskaft funnits hos Flink, denne måste hafva antingen tillhandla t sig detsamma af någon brukssmed, emedan smederne sjelfve hade vården om smedjan och de effekter, sorn der funnos, eller ock sjelf olofligen tillgripit det, hvarföre och då, i förra fallet, Flink, som bodde endast en fjerdedels mil från bruket, otvifvelaktig! haft sig bekant, alt skaftet hörde till brukssmedernas verktyg, som ej finge afyltras, Bergstingsrätten ansett sig ej annat kunna än på Flink tillämpa Kongl. Hammarsmedsordningen, men att
Utskottet har tagit den till detsamma sålunda hänskjutna fråga i öfvervägande; och då Utskottets, i dess vid innevarande Riksdag afgifna Memorial N:o io, angående Grundlags-enligheten af en yrkad, men vägrad, proposition, framstälda åsigter, äfven på närvarande fråga ega full tillämpning, inskränker, med åberopande af nämnda Memorial, Utskottet sig här blott till att återupprepa, att, då Riksdags-Ordningen, hvarken i 23 §. i morn., eller 45 §., omtalar Talmans rätt alt vägra proposition, den tillåtelse tili en sådan vägran, som Riksdags-Ordningens 55 §. innehåller, synes Utskottet icke, utan förbiseende både af nyssnämnde §:s ordalydelse och sammanhang med nästföregående 54 §•, kunna utsträckas utöfver de af Ståndens Ledamöter i Ståndet väckta motioner, till Utskotts Utlåtanden; hvadan Utskottet förklarar den af Borgare-Ståndets majoritet yrkade proposition lill bifall å Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-LUskottens Betänkande N:o 2r, i den del, som angår Biskops-embetenas indragning, såsom icke grundlagsstridig, icke kunna af Talmannen vägras. Slockholm den 17 September 1840. Reservationer. Af Herr Grefve Spensj som åberopade sin, vid Memorialet N:o 10, afgifna reservation. Af Herr Prosten Hallström: ”Under åberopande af den reservation, som jag förut, vid Conslitutions-Utskottets Memorial N:o 10, afgifvit, får jag, i afseende på det speciella mål, som till Utskottets bepröfvande nu varit hänskjutet, allenast tillägga, att, då 81 §.
Anckarsvärd är borta och således kan jag ej yttra mig, som jag hade tänkt, likväl önskar jag till protocollet få anföra, att jag tackar Friherren för det deltagande lian visat den provins, der jag bor. Men samma deltagande förtjenst verkeligen alla Sveriges provinser ty det ät ingen provins, sorn ej begagnar skjutsförtjonst, it Som» liga frakta heldre fa för, ty de skjutsa då långsamt och efter sin beqvämlighet. Sådant^kun - t)tn *9 Julii f. m> »a vi väl ej förhindra, och foror sakna al* flrig hästar» Friherre Anckarsvärd ha», dessutom ©»■*. sidigt framställt hvad jag yttrade e,m resor till 'Universiteten; jag talade äfven qm andra re*, sor, då framställningen får eif helt annat u,!** seende. Sverige kan, i; denna fråga, aldrig jemföra», med andra länder, der, på <;o mils väg^ raan ofta passerar flera hufvudstäder», °£h der man på livar loide rnil finnér, hvad vi här ej; finna pä hvar 5.0-tde, sorn bevisar nödvändighet-ea af att snarare lätt te ä,a försvåra <JO.in-«. mu nicationen.. HerrGrefven och JLandt Mar skalken, frågade, ©m Tlidderskapet och Adeln ansåg Allmänna, ^Besvärsoch, OeconomieUtskottets i frågavaran.* de betänkande böra, i anledning af de dervid; gjorde anmärkningar, till Utskottet återremi.tC1 ieras. x ♦ Ropades starka 3a, jemte några Nej., I anledning hvaraf Herr Grefven och L,at:.di~ Marskalken förklarade, att sorn, efter hvad harft. tyckt sig finna, Ja öfverrösta! Nej, ProposiU tionen blifvit af Ridderskapet och Adeln, hi* fallen* Höglofl. Ridderskapet oeh Adela Itskilj* d*s klockan tre eftermiddagen. %n fidem Protocolll O. J. Lagerheim*
Hvad nu först angår fråsan om anslag lil] Linköpings Gymnasii-Bibliolhek, så, emedan detta Bibliolhek, i följd af de i ika donationer, detsamma erhållit, så att volymernas antal uppgår till ol ver 25,000, numera är att anse, såsom icke Blott för Gymnasium, utan äfven för vetenskapliga forskningar i allmänhet af vigt, har Utskottet, under förutsättning, alt detta Bibliotheks samlingar komma att, i likhet med andra, som af Staten Bekostas och underhållas, Blifva tillgänglige för allmänheten och: Biblrolhekariens befattning i följd deraf att medföra ett ökadi besvär, trott sig böra: tillstyrka, att ett arvode af I\oo R:dr, deruti inbegripet, hvad Bibliothekarie!» vid Linköpings Gymnasii-Bibliolhek förut i löneinkomst af Staten åtnjuter, eller 180 R:dr, må för nämnde Biblioihekaiie uppföras, . mot det vilkor, att, efter af Slifts-Styrelsen upprättadt förslag, en sådan Instruction för honom utfärdas, hvarigenom delta Bibliothek blir för allmänheten tillgängligt. Men som, enligt hvad äfven inom Uögvördiga Preste-Slåndet, under den i anledning af förutnämnde motion föreiallne discussion, blifvit upplyst, den löneförhöjning, sorn, ehuru till ringa belopp, senast blifvit Gym — nasii-Adjuncterne beviljad, afsett deras besvär såsom tillika varande Bibliothekarier, och för öfrigt Gymnasiernes boksamlingar, så vidt desamma för Gymnasiernes enskilda begagnande äro afsedde, böra kunna af de der anställde Lärare vårdas, utan något serskildt ytterligare anslag dertill från Statens sida, har Utskottet icke ansett: sig böra; tillstyrka de för Gymnasii-Bibliotheken ulli Strengnäs och Wexiö äskade anslag, e)' Uti en; från* Wällöfl.
Ut'kottet om icke så beskaffad föreskrift nu må Herrar Banko FulU xnägtige meddelas, att, derest genom den af Kongl. Maj.t i Nåder beslutne, men ännu icke fullbor-' dadé, Undersökningen om förhållandet uti visse Omständigheter desse gods rörande, blifver upplyst , ej mindre aft Statens rätt till återköpet är gifven, än att verkelig förmon dermed finnes förknippad , samt antingen en Rättegång till återVinnande af Statens rätt i detta afseende skulle Vidtaga, ellet afträdande! godvilligt utaf nu varande InnehafVarne medgifvas, och deposition af Uöse-skillingen sålunda förekomma, Banko-Fulltnägtige må äga, att, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga Reqvisition, denna Summa på serskild Depositions-räkning ställa, till det belopp sorn bestämdt blifver, och Depositions-bevis deröfver utfärda ; samt vidare, att, enär Statens rätt till erhållande af Egendomarne derefter Varder på ena eller andra sättet lagligen fastställd , den deponerade Löse-sumrnan skall af Kanken utbetalas, emot det att Banken erhåller motsvarande inteckning uti FaStigheterne , till säkerhet för en sådan försträckning ; intill dess att Riksens Ständer, vid deras tiäst-derpå följande sammankomst, blifva i tillfsi? 648 Banko - Utskottets Betänkandenl le ntt förordna , huruledes med ersättning till Banken för detta förskott kommer att förhållas. Hvad Utskottet i ofvanberörde måtto tillstyrkt underställes de Respective Riks-Ståndens närmare pröfning. Stockholm den 15 Junii 1818. Rikets Högloft. Ständers Banko■ Utskotts Utlåtande öfver den i följd af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition till förnyad handläggning remitterade fråga, om beviljande af ett Lån-biträde från Banken till Götheborgs Stad. Enligt Banko-Utskottet tillhandakomne Protocolls-Utdrag af den 23 och 25 i förlidne Månad, har Höglofl.
vit filosofie kandidat, i denna månad aflagt en 1876 — 1880 » » 6 » » &gt; 1 högre juridisk examen, den s. k. juris kandi1881 — 1885 • 12 » » &gt; C datexamen — lärdomsmeriter, som skulle göra 1886 — 1890 » 26 » » » 13 äfven en manlig studerande bemärkt. 1891 » 10 *, ' V " i 2 Deras antal, som aflagt någon eller några Summa 60 21 akademiska examina, är f. n., såsom vi sett, Det år, då högsta antalet inskrefs vid våra 45. Men då vid universitet inskrifvits 81, så universitet, var 1888. Det uppgick då till 14, uppstår frågan: Hvart hafva då de öfriga 36 af hvilka 8 vid Upsala och 6 vid Lunds unitagit vägen? Hafva de misslyckats på den lärda banan och nödgats öfvergifva den af brist versitet. på intellektuel förmåga eller fysisk kraft? HärInnevarande termin utgör de kvinnliga stupå svara vi: Omkring 20 torde ännu fortsätta derandes antal studierna till sin första akademiska examen; vid universitetet i Upsala 18 resten, således omkring 16, hafva utan afläg» » » Lund 12 gande af sådan examen lämnat universitetet. » Karolinsk?, institutet Skulle någon finna denna siffra vara en väl Summa 38 hög procent af 81 samt häri vilja hämta stöd Äfven vid Stockholms högskola lära för närför hrr Ribbings och Huss ' redan omtalade varande några studentskor förbereda sig till teorier, så bedja vi endast få erinra därom, filosofie kandidateller medicinsk-filosofisk att utom de orsaker, som för alla studerande kunna nödga till ett lämnande af universitetet examen. utan examen (t. ex. bristande begåfning, svag Beträffande den ålder, vid hvilken inskrifhälsa, ekonomiska svårigheter), det för de kvinnningen vid universitet skett, sä förhåller, sig liga studerande tillkommer ännu en anledning därmed på följande vis: till ett dylikt steg, en anledning, hvars giltigVid öfver 30 års ålder 2 het ingen torde drista sig att underskatta, nämvid 25 — 30 » » 8 ligen giftermålet.
Då det likväl för Armeens tjenstbarhet är af största vigt, att åt så väl Generaler, som äldre Regementsoch Corps-cliefer beredes förmånen att, vid afgång från tjensten, kunna erhålla sådana pensioner af statsverket, som, i förening med dem, de ega från Arni ceus Pensions-kassa åtnjuta, någorlunda motsvara lefnadsbehofven, har Kongl. Majit, med dertill hemtad anledning jemväl från hvad Rikets Ständer vid 1840 års Riksdag i ämnet yttrat, nu velat begära Rikets Ständers medgifvande, att den besparade sjette Fördelnings-generalslönen må, i den mån densamma blifver disponibel, få användas till bildande af fem pensionsrum å 1,200 R:dr B:ko hvartdera, att tilldelas ej mindre General-befälhafvare eller Inspektörer för de särskilda vapnen, än äfven Regements-, Secundoch Corps-cliefer af Armeen, då de, efter minst fem års tjenstgöring i någon af förenämnde egenskaper och uppnådd 60 års lefnadsålder, erhålla afsked från deras innehafda befattningar, med iakttagande dervid, att General-befälbafvare eller Inspektörer, sorn kommit i åtnjutande af så beskaffad pension, sedermera kunna, mot densammas frånträdande, uppflyttas till erhållande af någon bland de å Allmänna lndragnings-Staten uppförda högre Generalspensioner, då sådan blifver ledig; Och fäster Kongl. Majrt tillika Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, ehuru i sammanhang härmed Generalitets-Staten rätteligen borde med 6,000 R:dr förminskas, och ett. lika belopp i stället till omföl mälda pensioner uppföras på Allmänna Indragningsstaten, hinder häremot dock förekommer deraf, att, jemlikt Kongl.