Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr årligen må, under instundande statsregle ringsperiod, — i stället för det vid sisllidne riksdag till utvidgning af och löneför höjning vid pedagogierna å Riksgälds-kontoret anvisade anslag af 30,000 R:dr årligen, — få för samma ändamål användas, och, jemte öfriga anslag till folkskolorna om hvilka Eders Majit torde besluta särskild nådig framställning, utgå af den för folkskoleväsendets befrämjande afsatta andel i personliga skyddsafgiften. 22:o. Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj.ts Nild. I underdånig skrifvelse den 28 Februari 1858 anhöllo Rikets Ständer, alt Medicinal-staEders Majit täcktes låta utarbeta och lill Rikets härnäst sammanträdande Ständerten: anfla9pl J provincial afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af den civila helsovården i Riket; läkare. och liar, sedan Eders Majit den 20 Mars näsllidet år anbefallt Dess Sundhets-kollegium att ett sådant förslag uppgöra, Kollegium, efter inhemtande af upplysningar och utlåtanden af Eders Maj:ts Befallningshafvande i länen, under den 1 1 sistlidne April, med underdånig framställning i ämnet till Eders Majit inkommit. Då detta Sundhets—kollegii utlåtande innehåller en högst fullständig och upplysande utredning af den vigliga frågan om den civila helsovårdens ordnande i Riket, oell Kollegii förslag, om ock medförande allt för stora kostnader för att kunna på en gång i sin helhet bringas till verkställighet, likväl torde förtjena att läggas till grund för de åtgärder, som lid efter annan komma att vidtagas, hemställer jag underdånigst, alt Eders Majit täcktes med särskild nådig skrifvelse detta Kollegii utlåtande till Rikets Ständer öfverlemna.
Han vittjade derefter sina krokar, och fick en ymnig fångst, så att hela båten var full. Men denna gången hoppade fiskarne icke tillbaka i sjön, icke heller fick mannen vid sin hemkomst höra bittra ord af sin hustru. Fiskaren styckade nu den stora gäddan i åtta delar, och gjorde med dem alla, såsom han hade utlofvat. Men nu fick man se en sällsam ting; ty af de stycken, hvilka blifvit nedgräfda utanföre stugan, uppväxte tvänne fagra hästar; de delar, som lades på elden, blefvo till tvänne skinande svärd; och af dem, hvilka kastades uti sjön, uppstodo två modiga hundar. Men underligast var med de stycken hvilka fiskar-hustrun hade ätit, ty hon blef fruktsam, och födde efter nio månader tvänne fagra svenne-barn. Det led så en rund tid bortåt. Fiskaren hade städse en god lycka i sina företag, och tvillingarne växte upp till hurtiga ungersvenner. När de nu kommit något till ålders, gick den äldste svennen till sin fader, och beddes orlof att draga ut i verlden och försöka sin lycka. Fiskaren samtyckte härtill, och delade sina håfvor emellan bröderna, så att hvardera fick ett svärd, en häst och en hund. Derefter skiljdes de åt. Men när tvillingarne skulle taga afsked ifrån hvarandra, sade den yngste: »Broder, huru skall jag förnimma tidningar ifrån dig, om det går dig väl i verlden? Den äldre svarade: ’här gifver jag dig till hugkomst min knif och en bytta mjölk; mjölk-byttan skall du gräfva ned utanföre stugan, och må det vara dig ett tecken, att så länge mjölken är hvit, lefver jag; men om mjölken blir röd, då är jag visserligen i stor fara.’ Så samtaladt, skiljdes bröderna ifrån hvarandra. Den äldste red sina färde igenom många konunga-riken; men den yngre stadnade qvar hemma hos sin fader.
Uppå angifven Inlaga till Tull-Kammaren, erhåller Godsegaren räkning å den för varorne bestämda Tullen, efter hvars erläggande han först eger desamma fritt till försäljning disponera, eller ock utan Tull på Credit-upplag förvara. §* 9* För Silfver , som genom landet transporteras , betalas Transito-Tull; likväl bör det - Betänkanden. i57 samma inom 6 månader efter införseln, åter ur Riket förås, eller också vanlig UtförselTull derföre erläggas. §• I0- Alla varor oell persedlar som inkomma för fremmande Magters i Sverige accrediterade Ministeriella beskickningar, skola vara till dera. adresserade, för att kunna anses dem tillhörige, och för deras eget behof införskrifne. Dessa varor böra vid inkomsten af Sjö-TullsKammaren upptagas, uti Tull-specialen specificeras och Tullen derföre, efter behörigen åsatt värde, debiteras, hvarefter densamma, sedan vederbörligt bevis blifvit aflemnadt, att varorna blifvit af Egaren emottagne, iRäkenskaperne alföras. Till vinnande af redighet och förekommande af missbruk, bör på lika sätt förfaras med de Utländska varor, som för Kongl. Maj:ts Idof införskrifvas. §. ii. Fartyg här i Riket byggda, som för Utländsk räkning köpas och utföras, njuta tullfrihet för de varor, som första gången med sådane Fartyg utskeppas. §. 12.
527 behof, saint Bevillnings Utskottet, att för• fatta förslag till den bestämda BevillningsSummans fördelande och utgörande, att uppgifva grunderna dertill, och att utreda sätten, huru desamma böra i hvarje särskildt fall tillämpas; Men, då' deremot i fråga varande motion hufvudsakligen åsyftar kronoutskyldernas utgörande på den tid, då detsamma med största ekonomika fördel för de skattskyldige kunde verkställas, liar Utskottet ansett sig så mycket mer kunna ingå i pröfning deraf, som Bevillningsförordningen den 15 Juni 1818 väl bestämmer, att 2 uppbörds8tämmor skola hållas under loppet af November och December månader, samt i början af följande året, men icke på annat sätt utstakar tiden för uppbörden och restantiernas indrifvande, än att dermed borde så förfaras, som författcingarne bjuda, så att alla utskylder, inom slutetaf uppbördsåret, ellerden 1 Maj, må vara å vederbörlig ort redoviste och i ränteriet nedsatte; hvadan, enligt Utskottets omdöme, följer, att frågan om tiden för uppbördens och restantiernas indrifvande blifvit ansedd såsom varande af ekonomisk beskaffenhet, och i sådan egenskap böra af enskilde ekonomiske författningar bestämmas; ur hvilsen synpunkt betraktad, samma fråga synes lämpligen hafva tillhört Ekonomiutskottets åtgärd. 528 Eesv. och Ekon. Utsls. Betänkanäsn. Hvad dernäst beträffar den i andra pnncten upptagne anmärkning, att Utskottets förslag, angående tiden för utmätnings anställande i och för allmänna utskylder, skall vara mera betungande än förut och innefatta ett förkortande deraf, emot hvad hittills varit vanligt, så får Utskottet förklara, att, så vidt Utskottet eger sig bekant, finnes icke något särskildt stadgande, rörande tiden för Kronoutskyldernas utsökning, om icke hit får lämpas, hvad i § uti Kongl.
Sl£ ^‘5 i 2:dra och 3:dje Classens Städer . Ch. i 4:dc och 5:te Classens Släder Kongl. Maj:ts Resolutioner och Utslag sökningar och besvär (Ch. Si 6000 d:o ( d:o 10.000 d:o ( d:o 20.000 d:o ( d:o a Hvarjehanda anse 4. §. Canzli-geb. Confirmation på För - r>* se 4. d:o d:o d:o §j ) ) Alla R:dr samt för Canzli-geb. d:o d:o d:o d:0 sådane, Resolu - och vidare för hvarje 1000 R:dr Kongl. Maj:ts Domar under 2000 deri icke något qvantum nämnes, liksom tioner i allmänhet (Ch. Sig. se 4. §) Lejdeoch Pardons-Bref Decluctions-afgift tra Deductioner i Revisions-saker (Ch. Sig. se 4. §.) Canzli-geb. Pass för resa till utrikes ort (Ch. Sig. se 4. §.) Canzli-geb. Sta Is-Ministerns för Utrikes Ärendena pass för utländska resande att i Riket inkomma Canzli-seb. aj:ts Pass för Skepp, med lastning till BarbareskSlalerne eller andra utrikes orter (Ch. Sig., se 4. §.) Canzli-geb. Bevis från Justitiae-Stats-Ministern, på anmälan om Tidningar Canzli-geb.
NILS AUG. FREDIN. Stockholm den 9 Februari 1856. Limnell. Direktionens öfver Annéens Pensionskassa underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorera berättelse om granskningen af nämnde kassas räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konungl Genom nådig remiss af den 5:te innevarande månad, har Eders Kongl. Majit behagat infordra Direktionens öfver Arméens pensionskassa underdåniga utlåtande i anledning af här - — 192 — Jios £t'efföljande' transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskningaf statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1852 och 1853; uti hvilken berättelse Revisorerne, enligt hvad förenämnde transsumt innehåller, bland annat, omförmält, hurusom vid 1851 års statsrevision uppmärksamhet blifvit fästad derå, att militäre embetsman finge åtnjuta pension från Arméens pensionskassa på samma gång, sorn de uppburo lön eller pension lör civil tjenst; hvadan och då kassans behållning under de sednare åren småningom minskats, samt, i följd deraf, farhåga måst uppstå för kassans framtida bestånd, dåvarande Revisorer ansett angeläget, att den förändring i reglementes föreskrifter vidtoges, att kassan befriades från utbetalning af pensioner till sådane delägare, som framdeles erhölle tjenster i civil väg eller blefve på allmänna indragnings-staten uppförde; och hade nuvarande Revisorer förklarat sig i så måtto biträda denna åsigt, att de ansåge ett billigt stadgande kunna uppgöras, hvarigenom pensionsinnehafvare, hvilken erhölle annan tjenst med högre löneförmåner, hnge vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarade pensionsbeloppet.
St. skulle fästa sig vid del förslag, som denna riksdag blifvit väckt om inrättande af ett Ecklesiastik-colbm, hvarigenom dessa dyra komite'er kunde undvikas och de angelägnaste och vigtigasle frågorna inom samhället, nemi. de ecklesiastika, icke sakna hvad man lemnat alla andra ärenden, nemi. eli colhm, som för Regeringen bereder och framställer desamma, något som med hvarje dag visar sig mera nödvändigi, såväl i afseende på osammanhang i skolväsende och läroböckers begagnande, som äfven i afseende på söndringen inom kyrkan, hvilken spdnares afhjetpande nu utgör föremål för Regeringens omsorger. För all erhålla en god lärobok tror jag emedlertid lämpligast vara, att utsätta ett prsemium. Arbetet är icke af något serdeles stort omfång, och kan utaf en enskild lika lätt, och måhända med mera enhet, besörjas, än om det skall ske genom komité'. Detta praemium behöfver icke vara stort; ty om sjelfva boken blir godkänd och antagen, så utgör delta och förlagsrätten en ganska rik ersättning för författarens möda. Jag har hört alt förlagsrätten lill den prisbelönta Flodmanska katechesen betaltes med 5000 r:dr b:co. I frågan om inrättande af ett Ecklesiastik-colhm lärer väl Ekon.Utsk. böra sammanträda med SlatsUlsk., och som det torde inflyta på Den 8 Februari. 361 sättet huru du väekta motion kommer att afgöras, om ett sådant colbm kommer till stånd eller icke, så torde motionen såsom omfattande flera af de ecklesiastika angelägenheterna, böra behandlas i ett sammanhang med hufvudfrågan, inrättande af den myndhet som skulle ordna det hela af dessa angelägenheter Remilterades lill Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. Föredrogs och lades till handlingarne Const.Ulsk:s d. 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 5, med upgift å de af samtliga RiksStm vid innevar. riksdag godkände grundlagsändringsförslag.
Saluaccis, städernas » » i anledning af gjorda anmärkningar » » ang. Beräkningen af, se Beräkning. » » se Stats-Verkets Inkomster pag. 13. Sandbergs, J. G., Enka, Pension åt Kongl. Proposit. eller Skrivelser. Samling. Afdelning. eller Memorial. "Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Riksdags-Beslut BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. K «f § c?!, CG i-‘ CD ! s> s a &j fD__ g 3 £ O O £2.1-1 k _ rt> CJ P! Ej 0 po B S Riks-Ståndens Beslut. CG Cl sL fe ! PT I c 1 tö S. ■ || 2 £+-’ 3' crq l’ crq p‘ Pfr 03 tJ 03 P. • crq i §L i 5- Ridd. o. PresteBorgareBondeN:0 N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o 8 Santesson, förhöjd pension åt, se | Stats-Reglering, Nionde Huf1 vud-Titeln. Sandströms, T., Enka och Barn. Pension åt — 4 1 169 — b. 21 Juli å. 22 Juli b. 19 Juli b. 26 Juli Svar på återremiss , 4 1 263 — a. a. 9 Sept. a. a. 6 Sept. a. a. 9 Sept. a. a. 9 Sept. Sasse, Kapten-Mekanikus, om belö- ning till honom för en Vatteng. 3 Nov. å. 1 Nov. distillerings-Apparat 4 1 332 — b. 31 Okt. b. 3 Nov. Svar på återremiss 4 1 352 — a. a. 18Nov. a. a. 17 Nov. a. a. 18 Nov. l.b. 20 Nov.
Liksom man icke vid ett menniskolifs första böijan kan på den sig delande cellen urskilja, hvad slags djur derur skall utveckla 6ig, utan den milieu, i hvilken dess utveckling försiggår, helt och och hållet synes bestämma dess kommande gestalt, likaså, menar G., är det den omgifvande milieuen, som bestämmer hvad det menniskolif, som blifvit födt, skall blifva till. » Hur föga af våra kunskaper, af vår lefnadsställning till och med af karak-teren hos de bästa ibland oss få vi helt och hållet tillskrifva oss sjelfva, huru mycket de inflytanden, som bildat oss! Huru litet förmår ärftligheten i jemförelse med de yttre förhållandena! » G. sec icke det sammanhang, som verkligen finnes mellan individen och rasen, och då han omtalar den utvecklingslära, som mycket framhåller ärftlighetens betydelse, tyckes han glömma, att denna teori icke allenast talar om den organiserade erfarenheten, som yttrar sig i kroppsoch själsmodifikationen, utan äfven om en samlad fond af erfarenhet, som kommer den senare födde individen genom meddelande till del, och som kan tjena - honom till rättelse och varning i det lif, lian lefver. Den slutsats, han kommer till, är, synes mig, fullt riktig och den kan man vara med om utan att förneka den på ärftlighet grundade utvecklingen af menniskoslägtet: hvarje samhälle, som mera utvecklats, släpar med sig en massa sociala former, hvilkastundom kunna vara främjande, stundom hämmande för utvecklingen, och då utvecklingen nått en viss punkt, kan denna hämmande inverkan vara så betydande, att den omöjliggör vidare framsteg. Häraf följer, att hvarje folk just i de yttre former, hvarmed det om-gifver sitt samhällslif, kan bära ett frö till en kommande stagnation. Förutsättningen för vidare framåtskridande finner förf. vara att söka i morallagen; den är lagen för framåtskridandet. » Endast i den mån de sociala institutionerna främja rättvisan, erkänna jemnlikheten i menniskornas rättigheter, tillförsäkra en hvar full frihet, inskränkt blott af hvarje annans lika frihet, skall civilisationen gå framåt. »
Men när hon om aftonen låg i sin säng och tänkte på dagens händelser, på sitt samtal med Förste Konsuln, kom hon till att småle i mörkret. Så sträckte hon välbehagligt armarne öfver hufvudet — och liksom af ett behof att förklara för sig sjelf den glädjekänsla, som plötsligt genomströmmade henne, mumlade hon nästan högt: — Åh, jag är rik! Gudskelof, att jag icke är fattig mera ... Så kom hon igen att tänka på honom: Gud vet, om han alltid småler så — Car depuis longtemps, il n’était plus amoureux d’elle Mme la Duchesse d’Abrantès (sur Bonaparte et Joséphine au temps du 18 Brumaire). Samma afton hade Madame Bonaparte arrangerat en liten soirée för sina och Hortenses vänner — ett muntert, borgerligt sällskap utan minsta officiel eller politisk prägel. Efter Brumaire, och isynnerhet sedan de flyttat från Luxembourg till Tuilerierna hade Joséphine icke så ofta som förr lägenhet att se sina gamla vänner — dem hon förut afton efter afton träffade samman med på balerna i Hôtel Thélusson eller Cercle de l’Harmonie, hos Frascati eller Ruggieri, dem, hvilkas sällskap mest öfverensstämde med hennes smak och fordringar. Genom sin stränghet efter återkomsten från Egypten hade hennes man en tid förmått att en smula tygla hennes lättsinne och tanklöshet och tvingat henne att till det yttre iakttaga ett för statschefens hustru mera passande uppförande; hans slägt höll också misstänksamt och hatfullt öga med henne. Det visste hon, men för hvar dag, som gick, längtade hon mer och mer tillbaka till den glada lössluppenheten strax efter Thermidor, då hon och Madame Tallien anförde den flock af danslystna bacchantinnor, som förvandlade kyrkogårdarne till balsalar.
Prog. N:o 27. 9 åren, och dervid särskildt beslämdt, huru stor del deraf, som inom hvarje markegångssätlnings-dislrikt af markegång berott, denna sednare del af räntorne utbytes emot en, efter nämnde medel-markegång, deremot svarande qvantitet spanmål af samma slag, som tionden inom distriktet, och hvilken spanmålsqvantitet sedermera tages till grund för den årliga ersättningen samt godtgöres på sätt här efteråt förmäles, hvaremot för den öfriga delen af räntorna, jemte forsel-lönen, för såväl deruti inbegripen spanmål, sorn lionde spanmålen, bestämmes ett kontant, oföränderligt, årligt anslag; samt b) alt ej mindre det i föregående moment omförmälde spanmåls-anslag. som, i stället för den utaf markegång beroende andelen af hemmansräntorne skulle blifva faststäldt, än ock den anslagna tionde-spanmålen, årligen godtgöras efter enahanda beräkning, som ligger till grund för liqviderandet af kronans behållna lionde-spanmål inom distriktet. Beträffande särskildt säleri-frihetsmedlen, så föreslår Kongl. Maj:t, att de måtte godtgöras medelst tillökning uti det kontanta anslaget af jemnt 26 r:dr. Enär, på sätt ofvan är anfördt, hemmansräntorna äro beräknade till 11,573 r:dr 16 sk. och tionden lill 1,836 r:dr, samt således, då härtill lägges säteri-frihelsafgifterna jemte observationsmedel, som åtminstone till den huf vudsakligaste delen synas vara alt dit hänföra, dessa uppbördstitlar uppgått i medeltal lill 14,984 r:dr 10 sk. 5 rst., hvarifrån dock böra afdragas provisioner, remisslage och restilutioner, utgörande per medium 96 r:dr 36 sk. 7 rst., anser Kongl.
Det var först vid r8®o års Riksdag, som BondeStåndet fick del i Banco-Styrelsen , i grund af de tre Ståndens frivilliga medgifvande , som , för att lemna ett bevis åt BondeStåndet af sin beredvillighet, icke gjorde afseende på deras förra undandrag inde, då fråga var om förbindelsers åtagande ; dock skedde detta med det af BondeStåndet sjelf erbudna vilkor , att derigenom ingen rubbning skulle ske i förra Författningar och grunder för Sty: reisen ; det var således icke att vänta , det just denna fråga, som inskränker rättigheter, skulle komma från det Hedervärda BondeStåndet, som blifvit, icke af laglig rätt, utan af god v lja, utaf de andra Stånden upptaget till deltagande i BancoStyrelsen, dock vilkorligtvis. Då Ridderskapet och Adeln, genom de mångfaldiga concessioner af sina rättigheter, äro i det närmaste jemlikade med de andra t)ett 19 Martti, 2 Q t Stånden, serdeles hvad Rikets Embeten angår, som fordomdags Var Svenska Adelns förnämsta ressource, och då dessa concessioner förnämligast blifvit gjorda, för att få det förderfliga Ståndshafet och afunden att försvinna , så bör Ridderskapet och Adelr, med skäl kunna vänta, att icke ytterligare offer begäras, utan att concessionerna ftu hunnit sin gräns Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag för min del bestrider , att den på rigtig principe Och uppå ett långvarigt bruk grundade befordrings lag innom Banquen må ändras. Om dert omständighet nu mera an förr skulle inträfFa , att BancoStyrelsen , vid Valet af Adeliga Commissarier, kemmer i villrådighet så torde detta vittna, att mari nu, mindre än förr, är noga i pröfningen af den Ungdoms kunskaper och skicklighet,söm i Banquens tjenst antages , eller också försummas den eftersyn, som vara bör.
Vid denna jäsning förbytes mjölksockret till mjölksyra och alkohol; ägghviteämnet (kaseinet), den för kroppens näring vigtigaste beståndsdelen i mjölken, åter, förvandlas till propepton: förändringar, hvilka äro ytterst fördelaktiga för smältningsprocessen. Men då ett näringsämne vinner i godhet ju mera förberedt det är för införande i organismen, så måste kefir, i följd af sina egenskaper, räknas bland våra bästa näringsmedel. Kaseinet eller ägghviteämnet är, som vi nyss sade, mjölkens mest närande beståndsdel. Derför torde det ock vara nödigt att yttra något vidare derom. Det är bekant, att kaseinet i komjölken under inflytande af vissa ämnen rinner samman i tjocka täta klumpar; derigenom skiljer det sig skarpt från qvinnooch stomjölk, hvilka vid dylik reagens endast utfälla ostämnet i fina flockar. Enligt nyare undersökningar bero de skilda formerna af kaseincoagulan (ostsamlingarne) på ägghvitets större eller mindre propeptonhalt. Propeptonet är ägghvitet näst före öfvergången i pepton, d. v. s. den form, hvarunder det kan inträda direkt i blodet och således är omedelbart tjenligt till näring. Då en viss mängd syra förefinnes, förblifver propeptonet löst. Deraf finner man, att ju större dess mängd i mjölken är, dess mindre och finare bli ostsamlingarne. I komjölken oeh i qvinnoså väl som stomjölken förefinnes således propeptonet i högst olika grad. I komjölken förekommer kaseinet i dubbelt så stor mängd som i qvinnomjölken, under det att i qvinnomjölken ägghvitet förefinnes i sådan form, att det ock, då mjölken surnar i magen, förblir flytande; endast en helt liten del rinner samman (koagulerar), men denna ringa del kan naturligtvis ei bilda några större eller fastare klumpar. Ur dietisk synpunkt är frågan om koaguleringsförmågan särdeles vigtig. För matsmältningen är näringsämnenas mängd mindre vigtig än deras form och egenskaper, d. v. s. om de äro mer eller mindre lättsmälta.
I den hufvudsakliga syftningen af denna reservation instämde Herr af Dahlström; Herrar Pros larne Osterman och Arborelius, Herr Comminister Bergstrand, Herr Doctor Säwe samt Herrar Winge och Bergsten. Af Herr Doctor Ulterström: ”Önskeligast hade jag ansett, om cle sammansatta Utskotten bestämt en viss tid, eller hvilkens förlopp allt bränvin, så lill införsel som tillverkning, vore förbudet i vårt iand; ty del ligger dock någonting demoniskt i denna näringsgren, den må betraglas från hvilken sida som helst Men då detta ej låtit göra sig, icke eller den motion blifvit gällande, som tillstyrkte fortfarandet af 1841 års bränvinsförordning, får jag emot det nu uppgjorda förslaget reservera mig: l:o i afseende på husbehofsbränningen, att den må tillåtas med enkel panna, till högst 15 å 16 kannors rymd och mäsk värmare, hvarjemte skatten, på grund af pannerymden, nedsättes 50 procent; 2:o, i afseende pvå fabriksbränningen eiler de pistoriske verken, att icke pannerymden utan mäskekaren tages till grund för beskattningen: instämmande för öfrigt i de åsigter Herr Friherre Hamiltons utförliga reservation innehåller.” Af Herr Prosten Gahne: ”De stridiga åsigter, hvilka i frågan om bränvinsbränningen velat göra sig gällande, har hos mig mera stadgat den öfvertygelsen, med hvilken jag i Afdelningarne, der frågan förbereddes, inträdde, alt den närvarande Författningen borde, oagtadt sina brister, kunna till en måhända snart återkommande Riksdag bibehållas, så att den allmänt öfverklagade osäkerheten i vår näringslagstiftning nu icke genom ett förändradt beskattningssätt måtte ökas. Mig återstår endast att reservera mig emot de sammansatta Utskottens beslut, hvarigenom hufvudgrunderna för brän vinstill verkningen blifvit ändrade.” Af Herr K. A. Almgren: ”Jag instämmer i den del af Doctor Sandbergs reservation, som afser den af Höglofl.
Då man här ordat om ordnandet af landets försvar och velat införa en folkbeväpning, synes mig högst olämligt att vilja indraga en hel officerscorps, då hvar man vet, huru otillräckligt Arméens befäl är för att kunna inöfva 40 å 50,000 man beväring, hvartill 2:ne klassers beväring upgår, och hvilken inöfning ännu mera omöjliggöres i händelse af ett krig. Indragning af LifbeväringsReg:tets officerscorps synes mig således icke kunna ifrågakomma, desto heldre som i behofvets stund det svårligen låter sig göra att anskaffa erforderligt antal fullt skicklige officerare. På grund af dessa skäl tillstyrker jag bifall till K. M:s Propos. Hr von Knorring: I händelse R. o. Ad. icke skulle bifalla mitt förslag, anhåller jag att, i händelse votering skall ske, kontrapropos. måtte blifva så lydande: »R. o. Ad. bifaller det belopp af 8,193 Rdr 87-| öre, som K. M. i afseende på ökadt anslag för LifbeväringsReg:tets nuvande personal föreslagit; dock beslutar E. o. Ad., att E. St:r i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det tiicktes K. M. för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till en sådan organisation, att, — under fästande af behörigt afseende å de nuvande Officerarnes vid LifbeväringsReg:tet rättvisa anspråk på framtida befordran och utkomst, — Stockholms stads och läns Beväring må kunna på annat sätt än hittills blifva öfvad.» Hr Bildt, Didrik Gillis: Under förev:de diskussion hafva flere talare yrkat bifall till K. M:s Propos. Denna Propos. sönderfaller likväl i 2:ne väsendtligen skiljda delar.