Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En hvar, som det gör, lärer finna på hvilket värdigt sätt PresteSt. såsom Clerus comilialis behandlat denna fråga, och jag anser detta kunna vara ett tillräckligt svar på allt rop om behöfligheten af Kyrkomöten. På grund af hvad jag anfört, kommer jag att yrka afslag på hela lagen, men då nu endast Irsta §:n är föredragen, anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på afslag af denna §. Hr Tham, Casper Wolrath: Då här på delta Riddarhus fråga blifvit väckt, huruvida ett kyrkomöte borde hållas eller icke, sä skulle jag anse mig vika ifrån mitt kall och min pligt, om jag icke här uttalade min öfvertygelse. Jag kan icke tveka att lägga min röst för ett kyrkomötes hållande. Då lili äldsta tider kyrkomöten höllos, voro vanligen dertill 2:ne orsaker, som gingo i jemnbredd med hvarandra. Den första orsaken var inom församlingen upkomna heresier och religiösa tvistepunkter, mot hvilka Kyrkan satt en ära uti att bilda en sanningsenlig opposition. Föregå icke inom den Svenska kyrkan sådana skiljaktigheter i afseende på trossanningarne? Se vi icke, för alt begagna ett lärdt, kanske här mindre passande uttryck, huru antropologien alltmer af en lättsinnig verld trampas under fotterna, på det att denna så mycket mera obekymrad må kunna kasta sig i armarne på en soterologie, och, blindt förtröstande på nåden, tro sig derutinnan ega tillräckligt för alt vinna salighetens mål, likväl alldeles förgätande att ”tron utan gerningar är död”? Hvar skola dessa tvister slitas? Genom hvilka skola de val slitas, om icke genom ett kyrkomöte, eller huru skola vi eljest kunna skapa en allmännelig opinion, genom hvilken sanningen skulle kunna blifva mäktig nog alt intränga, icke allenast hos en eller annan individ, utan hos hela Statskroppen? Jag har redan en gång förut på detta rum uttalat den tanken, -att religionen är Statens hjerta, och vill man ega en rätt sund Statskropp, så må man ock noga se lill hurudant delta hjerta är. Jag tror derföre att R. o. 334 Den 13 September f. m.
Bifall till detta Utlåtande skulle vara så mycket origtigare, som det äfven omförmäler återremissen af lånedetaillerne, och man möjligen kunde säga, att detta bifall vore en anticipation på detail-förslagen, och således ett godkännande af hvad StatsUtskottet derom i vederläggningsväg yttrat. Jag tillstyrker, att Utlåtandet må läggas till handlingärde, och anhåller, att Ridderskapet och Adeln ej måtte genom onyttiga strider om bifall eller afslag borttaga en tid, som bättre kan användas. Grefve Frölichj David: För min del tycker jag, att Herr Munck af Rosenschöld på ett tillfredsställande sätt upplyst, hvarföre, ehuru han förra gången yrkade återremiss, han nu, i anseende till innehållet af det senare Utlåtandet, bestrider, att det blott skall läggas till liandliugarne. Ett annat förhållände hade troligen blifvit af Herr Munck af Rosenschöld iakttagit, om Utskottet ingått i någon utredning af frågan. Då hade det kunnat blifva föremål för Ridderskapets och Adelns ytterligare yttrande i saken. Men då detta nu blott innehållet det historiska factum, alt tre Stånd bifal* 64 H. 7 98 Den 3 Mars f. m. lit hufvud frågan, lon man gerna instämma uti Utlåtandet. Likväl får jag såsom ett förslag lill förlikning föreslå, alt Ridderskapet och Adeln måtte förklara, alt Ridderskapet och Adeln vill låta vid de tre Ståndens beslut bero, och lägga Utlåtandet till handlingarne. Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken yttrade, att af de båda nu föredtagne Utlåtanden N:o 382 och N:o 410 fordrade det senare ingen annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. En proposition till bifall eller afslag derå skulle föranleda ett beslut derom, huruvida Utskottet. förfarit grundlagsenligt, då det endast inberättat förhållandet; men som Hans Excellence ansåg Utskottet hafva grundlagsenligt förfarit, hemstälde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln torde finna, att ifrågavarande Utlåtande endast borde läggas till handlingarne. Ropades Ja och Nej. Friherre
Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gefleborgs län anför nemligen följande, som dessutom är egnadt att närmare belysa skogarnes tillstånd: »att granskogen under de Sammandrag af K. M. Bef:dcs und. berält. för åren 1856—1860. ^ 42 Sågverksrörelsen och handeln med trädvaror. sistförflutna 10 åren nästan öfverallt inom hela länet aftorkat och kullblåst, der densamma före den tiden hunnit medelåldern eller derutöfver. Nästan ingenstädes hafva några åtgärder blifvit vidtagna för att i dess ställe bereda någon återväxt; mångenstädes hafva ej ens vindfällena och den ståndtorra skogen blifvit borttagna, och då, detta oaktadt, anspråken på afkastning från den återstående växande skogen sällan blifvit förminskade, men ofta nog ökade, hafva skogarnes grundmassor i allmänhet blifvit på ett högst betänkligt sätt angripna.» Enligt formuläret för femårsberättelserna hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelat åtskilliga uppgifter öfver några af de förhållanden, hvilka, förutom sjelfva hushållsmethoden. förnämligast betinga de Svenska skogarnes beskaffenhet och tillgången på virke. I detta hänseende torde kanske först och främst böra uppmärksammas, i livad mån sågverksrörelsen och handeln med trädvaror under åren 1856—1860 inverkat på timmer af verkning en och skogstillgängen i riket. Båda dessa näringsgrenar hafva under denna tid i allmänhet bedrifvits i kanske större skala än någonsin förut, hvartill de höga trädvarupriserne under en del år särdeles uppmuntrat. Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Tvommerse-Kollegii und. berättelser öfver utrikes handeln och sjöfarten utvisa äfven, att utförseln af de flesta slag af trädvaror under qvinqvenniet snarare stigit än minskats.
Närvarande omständigheter medgifva ännu icke vidtagande af något sådant Riksens Stan. ders beslut, som skulle lemna till resultat ett bestämdt förklarande af Sedelmyntets Silfvervärde, a. I följd häraf förblifva Bankens Vexelfunctioner (med det i 10 Punkten, rörande utvexling af nytt Silfver-skiljemynt, gjorde undantag) hvilanue, intill nästa Riksdag; då dermed kommer att förhållas efter det förordnande, som Riksens Ständer, i afseende derå, meddela. 3- Intill nämnde tidpunkt skall det repre< sentatlva Mynt-Capitalet till det belopp, som blir en följd af den nu föreslagne regleringen, oför^j Statscc.h Banko-Utskottens Betänkanden'. 481 Stid rad t q värdi lifva i rörelsen circulerande; så att det permanent hvarken okas eller minskas under tiden. 4. Hvad som i Räntor och Capital-afbetalningar till Banken inflyter skall fördenskull åter utgå på särskilda bestämda vägar, nemligen: a). Till omedelbara bidrag för Jordbruk, Handel och Näringar, för att genom ökad Production, vidga området af Sedelmyntets verksamhet: och höra härunder: Fastighets Läne-Fonden , Odlings Läne-Fonden, Metall Läne-Fonderne, Maiiufastur Läne-Fonden, Diskont Läne-Fonderne, samt Magazins-Directionens Creditiv, enligt de för hvardera häraf antingen förut gällande eller vid denne Riksdag föreslagna grunder ; b).
Hon vände sig bort, två tunga, heta tårar föllo utför kinderna ned på sorgkragen. Skulle hon skiljas från honom också? Ja, hvarför icke? När icke han, som var menniska, hade någon känsla, hvad kunde hon då begära af den, som var af sten. A. Nästa veckas nummer blir tolfsidigt och synnerligen innehållsrikt. Teater och musik. Kungl. operan har återupptagit - Romeo och Julia » samt » Leonora *, båda med fullständig framgång. Särskildt är det naturligtvis hr Ödmann som i båda operorna väcker den fulltaliga publikens uppmärksamhet och förtjusning, yttrande sig dessa i bedöfvande applåder, praktfulla buketter och lagerkransar. Af de öfriga uppträdande i » Romeo och Julia » fäslcr minnet sig med synnerligt nöje vid det sätt, hvarpåfröken Karlsohn utför sitt lilla, men vigtiga parti. — Beträffande reprisen af » Leonora » kunna vi denna gång ej yttra oss om den samma, all den stund vi ej fingo tillfälle bevista måndagsrepresentationen. Första symfonikonserten gafs sistlidne lördag in för fullsatt salong. En synnerligen varm stämning var hela aftonen rådande. Också hade programmet flere intressanta saker att bjuda på, bland annat ej mindre än två nya originalkomposilioner, nämligen en » Sommarsaga », symfonisk dikt af A. Hallen och ett konsertslycke för violin och i r\ I I U U I Kl IN användas och marginal lemnas. Båda rönte det lifligaste erkännande och voro deraf synnerligen väl förtjenta. Den senare kompositionen röjde visserligen nybörjaren, men en mycket lofvande och rutinerad sådan. Kompositionen, delvis bygd på slaviska melodier, var här och der något oklar och famlande, men ä andra ställen tilltalande och väl gjord. Violinstämman utfördes förtjenstfullt och med säker teknik af den unge kompositören sjelf. Hr Hallens symfoniska dikt röjde deremot mä- staren. Särskildt förljenar den ypperliga orkesterbehandlingen att framhållas. Hållen hufvudsakligen i wagneriansk anda, hade tonmålningen här och der partier, som lifligt erinrade om Weber och Mendelssohn.
I:a ©ami. 2:a 5lfb. Q 66 SBerättetfe om Ijtoab i 9tifet och bef§ tttå ^är enbaft crinraö, att unber be 3 år, för Ijtotlfa 3lt!ö|uf»ubbDfcn febnaft Blifroit afflutab, be merfligen influtna ©tatöinfomfterna öfmerftigit be beräfnabe: 1861 meb 3,999,695 0fl:br 67 öre, 1862 >#3,444,674 » 76 » ecb 1863 » 5,324,662 » tmTupppmiöfgtt>arnar Ijaftna blifmit från od) meb år 1864 befriabe tanbe. fr§n r£nj-a rufttjenflff'plbig^et famt beffattaö numera fåfom anbra fa* briföinrättningar. Mantals* Selonpct å mantatspenningarna l>ar faftftälltö tilt 40 öre för man crtrttrt q Qtrt c» od) 20 öre för qmimta famt be för benna ffatt t öfrigt gätlanbe befiänt* melfer erhållit en förut fafnab enfetffet.
Samtlige Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottets behandling remitterat Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans, genom trycket offentliggjorda, Embels-berätteiser för åren 1840, 1841, 1842 och 1843, tillika med den allmänna redogörelse för förvaltningen af Jirstitie-Ombudsmans-Embetet, som Justitie-Ombudsmannen, i följd af 14 §. uti dess Instruktion till Rikets nu församlade Ständer aflemnat; hvarjemte Utskottet erhållit del af Justitieombudsmannens Embets-Diarier och Registratur för ej allenast nyssnämnde tid, utan ock den, som vidare förflutit intill början af innevarande Urtima Riksmöte. Sedan Utskottet numera fullbordat den i Riksdags-Ordningens 33 §. föreskrifna granskning al de Utskottet sålunda tillhandakomne handlingar, går Utskottet att inför Rikets Ständer afgifva det i samma grundlags-bud påkallade utlåtande. Antalet af ärenden, som, enligt hvad de med synnerlig ordning och noggrannhet förde Diarier och Registraturer ådagalägga, påkallat Justitieombudsmannens åtgärder, utvisa så väl, å allmänhetens sida, en med förtroende anlitad, som, å Justitie-Ombudsmannens, en oförminskad verksamhet. Dessa ärenden hafva utgjort: I öfrigt innefatta de afgifne Embets-berättelserne ej allenast en ut förlig och sakrik redogörelse för Embetets förvaltning, utan äfven Justitie Bih. till R. St. Prot. 1844- 7 Sami. 1 Afd. 1 Haft. i 2 Lag-Utskottets Utlåtandej N.o 1, Ombudsmannens yttranden, i afseende på flere inom hans verkningskrets liggande ämnen. Deribland utgör ostridigt den honom i Regeringsformens 96 §. ålagde tillsyn öfver Lagars efterlefnad af Domare och Embetsman, samt pligt, att vid vederbörliga Domstolar tilltala dem, som uti sina Embetens utöfning af vald, manna-mon eller annan orsak någon olaglighet begå eller underlåta att sina embetspligter fullgöra, ett af de väsendtligaste.
Derutaf uppstod åter möjligheten att betala hög renta för pengar, dem man kanhända antingen icke tänkte betala, eller hoppades återfå med fördubbladt capital. Handeln , som på detta sätt blef ett vågspel, förlorade sin natur och med detsamma den besparingsoch ordentlighets-anda, förutan hvilken ingen handel är rätt välgörande, och hvilken i synnerhet bör till nederlagsoch transitohandeln, om den skall med fördel utföras. Häruti tror jag de egentliga olägenheter igenfinnas, som vållat skriket emot den med dem samtidiga nederlagshandeln, men hvilken med dem ej hade annan gemenskap, än att vara tillkommen under samma omständigheter och samma tidpunkt. Men det är icke blott de föregående årens handelsställning i afseende på nederlags» rörelsen, det är äfven den inställda Brännvinsbränningen och utländskt Brännvins införsel, sorn Utskottet anför ibland orsakerna till nuvarande förlägenhet. Jag är visst långt ifrån att neka, det desse anstalter hade stora svårigheter med sig. Men jag lemnar hvar och en att dömma, om, efter en på flera orter befarad brist om våren 1812 och den sedan samma höst inträifade frost, som nästan skämde bort hela det årets vårsädsgröda och vållade en nästan allmän brist på utsäde, det var möjligt eller ens tänkbart, att tillåta förbrukningen af säd till Brännvin, då menniskor behöfde Den 28 Juni. sädén'till bröd. Var det väl att lifa på, att de samma menniskor, som nian nu icke anser nog förnuftiga i sin egen hushållning, att ic* ike köpa öfverflödsvara!’ utöfver sina tiilgån. gar, skulle då vara nog medlidsamma för andra att emot sin egen fördel inställa Brännvinsbränningen eller inskränka den till afveikning at skämd spannmål. då vinsten, att som vanligt tillverka Brännvin, var i anseende till priset dubbelt retande. Tiden har icke tillåtit mig att samla alla de spannmåls-reqvisitioner som ifrån alla orter inkotnmo. Men det är visst, att nästan intet Län var undantaget , e« huru beloppet var olika och ifrån somliga begärdes stora qvantiteter. De norra Länen voro nästan helt och hållet utan brödfödan, och Dalarne var nästan i samma belägenhet.
2:0- Vid hela utvecklingen af frågan om hvad sort Jord som borde beläggas med extra Rotering eller icke, framställer sig belt enkelt och klart, att enligt Riksens Högloflige Stan - 55a Ben. si Jain e, m. ders beslut af 1810, är det al! sadan jord, sorn, enligt Rikets gällande Författningar, ej var pligtig att draga rotering, sorn bör beläggas med elier förblifva vid den så kallade Extra under krig; endast mtd de undantag sorn i beslutet finnas intagne för visse i tjenst varande Militairers Boställen. 3:0. All Krono, Kronoskatte, Skattefrälse och Frälsejord i hela Riket, med undantag af den i Skåne och Halland , som ej befinnes roterad, antingen af uragtlåtenhet eller af andra händelser vid Indelningsverkets upprättande, eller af den ordsak, st t Hemman af sådan natur, efter den tiden blifvit från ödesmål upptagne eller i egenskap af Nyhemman uti Skattläggning ingått, hafva varit och äro pligtige att antaga Ordinarie rotering. Att sådane fötekommande Hemman eller Hemmansdelar af de blifvande Extra RoteringsJemkningsCommissionerne observeras och ä Förteckning upptagas, torde vara både nyttigt och rigtigt äfvensom att de, med åläggande af en billig vacance-afgift till Staten i proportion af deras förhållande till den allmännaste Ordinarie Rotering i orten (om jag så får uttrycka mig,) besparas intill dess den så nödvändige och nyttiga jämkningen af Ordinarie Indelningsverket kan , enligt Kongl. Maj:ts och Biktens Ständers Beslut företagas och i ordning bringas 4:0. T et är derföre ganska rätt att Höglofl.
Med gillande af Fullmäktiges vidtagna åtgärd att låta, för Batikens räkning, anskaffa ytterligare 500 jernbeslagna trädlådor med dertill hörande lås, för att användas vid ifrågakommande transport af Bankens redbarheter, hafva Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer, i 7 § af deras Berättelse, anfört, alt, sedan till förvarande af större eller mindre del af omförmälda redbarheter, en särskild byggnad blifvit å Carlsborgs fästning uppförd, syntes densamma ock böra för detta ändamål begagnas, och att Revisorerne, i öfverensstämmelse med hvad Banko-Utskottet vid 1847—1848 årens riksdag yttrat, ansågo, att åtminstone det belopp af 2,500,000 R:dr Specie, hvarunder Bankens metalliska kassa, jemlikt 107 § i Banko-Reglementet, icke får nedgå, alltid borde i omyntadt silfver på nämnde ställe förvaras, för alt såmedelst vara bragt i största möjliga säkerhet. 1 afseende å denna af Revisorerne väckta fråga innefattar Banko-Reglementet redan i 28 § följande: ”Fullmäktige skola alltid vara beredda på sådana anstalter, hvarigenom Bankens redbarheter samt angelägna handlingar och dokumenter mätte, om sä påfordras, kunna, utan tidsutdrägt, till säker ort inom riket förflyttas ; och böra Fullmäktige, vid slikt förhållande, af Kongl. Maj:t utbedja sig råd och upplysningar”. ”Varande å Carlsborgs fästning för Bankens räkning tillgänglig en särskild byggnad, hvarest större eller mindre del af Bankens redbarheler kan, i händelse af behof, förvaras”.
För Utskottens Secreterare, Cantzlier och "Vaktbetjening får, i likstämmighet med Herrar Ordförandes Förslag och på ofvannämnde grunder , men vid betraktande af den skillnad, som finnes mellan Secreterarnes göromål, Stats-Utskottet föreslå och tillstyrka följande : Constitutions Utskottets Secreterare 133 R.d. 16 sk. Banco. Stats-Utskottets Secreterare 100 R:d. Banco, samt Secreteraren för Riksgälds-Verkets ärendet i samma Utskott 133 R:d. 16 sk. Banco. Den .vid .Siats-Utskottet biträdande Camsrejraren 135 R;d. 16 sk. Banco. Secreteraten i Bevillnings Utskottet 166 R;d. 3j sk. Banco. Sed'®.. Secreteraren i Lagutskottet ij jRid. Banco. Secreteraren 1 Allmänna Besvärs - och Oeconömie-Utskottet i6(k R:d. 32 sk. Banco., och Secreteraren i Expeditions-Utskottet 166 B:d. 32 sk. Banco, alla dessa arfvoden för månad beräknade; samt i dagtractamente för dessa Utskotts Cantzlier och Vakt Betjening, till enahanda belopp inom hvarje Utskott: En Notarie 3 R:d. 24 sk. En Cantzlist 2 B:d. 24 sk. och En Vaktmästare x R:d. 16 sk. allt Banco «m dagen.
Men se Lisette! ( afbryter hastigt ) Kan jag få den der lilla styfvern med samma, f ör j ag skulle ut och köpa ett par recef ter! A L B E R T . Åhj a, det g år väl an men tala nu om för mig hvad det är med Lisette. Det gör j ag .. så är det åtminstone en som inte h ånar mig, när jag sitter och dinglar i becktråden! Jo si Lisette och jag hade så godt som uppgjort att vi skulle f å det .. uppgjordt .. men då så for fan i svinahjorden .. jaj a, det vill säga, hon fick tag u ti en l ång räkel till "stå bak" som tjenar hos en exellens , och är så grann som en brudgumstoffel och så g rön som ett saffian, och för res ten så heter han Blomsterv all .. och ä' j ägare .. och nu så har han skaffat Lis ette plats som kammarjungfru hos en friherrinna, s å nu ä' Pickanell bara skräp för henne, det är klart det .. och så der ä' det alltid! P I C K A N E L L . Ja! det h ör till mina galoscher det, sa' den som tappade tu ren! Så har det vari t i hela mitt lif .. bara j ag får sigte på en flicka, och börjar tycka om henne, så är det som f an vore lös .. jag får aldrig behålla h enne! För ett år sedan var jag pres tförlofvad .. nära på .. för si hon tjente hos en A L B E R T . Jas å, är Pickanell alltid olycklig i k ärlek? 10 pres t .. med Lina, och vips kom en poliskonstapel och slog ned på henne, och nu syr hon för barnk rubban på Lad'gårdslandet, och jag har inte fått så mycket som så för all a halfsulor jag kostade på henne!
Utlåtande N:o 7, i anledning af väckt fråga om rättighet för Nämndemän till skjuts och traclainente för alla förrättningar itjensten; och Betänkande N:o 19 > rörande Motion om upphäfvande eller nedsättning af vitet för försummad anskaffning af Karl till Recruteringar. S. D. Bifölls vid föredragning ExpeditionsUtskottets Memorial, angående sättet för meddelandet af samtlige Utskottens, i tryckta exemplar, till Rikets Höglofl. Ständer afgifvande Utlåtanden och Betänkanden.
Hon talade om sin barndom, om lifvet der nere på landet oeh om brefven, som med långa mellanrum kommo från tant Henrika och som alltid föreföllo henne som en helsning från en annan, större och växlingsrikare verld, fast de just aldrig innehöllo annat än förmaningar och religiösa betraktelser — men bara det, att de buro Stockholms poststämpel! Äh, så många gånger hon hade betraktat den stämpeln nästan med respekt! Och han talade om sig och sitt arbete, om sina rostugnar och sina planer till uppfinningar, som skulle göras i en framtid, om lifvet vid de stora arbetsmedelpunkterna, nykterhetsrörelsen och huru han med lif och själ egnat sig åt den på lediga stunder, hållit föredrag och skrifvit tidningsartiklar och ett par småbroschyrer; han talade om tant Henrika och huru Iduns a n d r a pristäfling. Eesultatet af den samma kan ej offentliggöras förr än i nästa nummer, emedan längre tid än som beräknats åtgått till granskningen af de till ett antal af 48 uppgående täflingsskrifterna. S å s o m en e f t e r s k ö r d från förra pristäflingen meddelas, att » En för saken intresserad » till Redaktionen insändt 10 kronor att tillställas författarinnan af den lilla uppsatsen om yllekläders tvättning och blekniug, hvilken vid Iduns första pristäfling erhöll hedersamt omnämnande, och som varit införd i n:r 11. Belöningsdiplomen i äro nu färdiga och sändas under loppet af denna vecka till dem, som erhållit pris vid Iduns första täfling. Diplomen äro mästerstycken af typografisk konst och utgöra en heder för det Gernandtska tryckeriet, från hvilket de äro utgångna. Tryckt i guld, blått och brunt å skär kartong samt hållna i ädel renässansstil komma de att utgöra verkliga prydnader för väggen ofvanför^ärade pristagarinnors skrifbord. flyttbara Första u p p l a g a n slutsåldes under loppet af en månad. Kaminer från [26] Söderbloms Annonser. Klädedräkten. Pelsverks bevarande. Man bör icke torka våta eller fuktiga pelsverk framför elden, emedan skinnet derigenom blir hårdt och håren brytas.
Den som erhåller rättighet att å landet idka handel i öppen salubod, på sätt i 6 § 1 och 2 mom. omförmäles, skall vara bosatt samt mantalsoch skattskrifven å den ort, der handelsrörelsen af honom idkas; och må dylik handel ej af samma person samtidigt idkas på tvä eller flera särskilda ställen.» Häri instämde Herrar Gahn och Lallerstedt saint Riksdagsmännen Nils Svensson från Christianstads och Jöns Pehrsson från Blekinge län. 4:o Mot sistnämnda tre beslut afgafs af Herr Nygren följande gemensamma reservation: »Emot Utskottets, genom en särdeles tillfällig och högst knapp pluralitet, tillstyrkta förändringar uti nu gällande Handels-Ordning, får jag i vissa delar mig vördsamligen reservera, nemligen uti § 6 mom. 1, der Utskottet för landt-handels idkande föreslår, i stället för 3 mil, ett afstånd af endast I mil från stad. Då 184(5 års Handels-Ordning nära nog med ett penndrag borttog städernas borgerskaps privilegier och man nu först börjat lämpa sig i dessa nya förhållanden, synes mig en ytterligare rubbning i desamma vara lika vådlig för städernas existens, som våldsam och orättvis emot dervarande idkare af stadsmannanäringar. Utan att i allmänhet bestrida rigtigheten af de frihets-principer, som flere motionärer sökt göra gällande och som Utskottet i viss mån godkänt, tror jag dock att lagstiftaren bör i första rummet tillse, att icke våld och orättvisa blir en följd af tillämpningen, och att samhällslagarne, sorn skydda eganderätt, också böra skydda icke allenast försörjningsrätt. utan också emot otillbörligt intrång uti densamma. Då städerna fortfarande hafva skyldigheter sig ålagde, kunna icke utan orättvisa deras få ännu återstående rättigheter dem beröfvas.