Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men med läpparne är det som med ett tyskt eldstål: genom nötning täres stålet, det sprakar bort i hundrade gnistor, och endast jernet återstår. Funnes icke ögat och, då brist på yttre ljus döljer dess inre ljus, handen – blicken och handtryckningen, så visste jag sannerligen icke, hvart poёsien i kärlek tar vägen» – «Om den ej flyr öfver till vänskapen och der gömmer sig, så att den ingenstädes visar sig, men likväl finnes och kännes öfverallt? Saken är i sig sjelf svår att utreda, men våra älskvärda författarinnor göra också allt sitt för att i afseende å den förvirra en sådan här tänkares hjerna. Påstå de icke i sten, att också vänner skola kyssas och smekas och omfamna hvarandra och trycka händer och gråta? Jag blir helt rädd, då jag tänker på en sådan vän, ty han skulle då säkert vridit om sin hjernas vef-orgel i förvänd rigtning, så att några dess kuggar slamrande fallit mot kistans botten, eller blott vara en bedragare eller blott full af sött vin – och det hade då en öfvergång. Ty alltsedan jag begick den stora dumheten att hoppa in i denna kätta, som vi kalla lif, och der vi göra ungefär samma buller, som ett får öfver en näfverbinga, samt slutligen begå den största ohjelpliga galenskapen att åter hoppa ut – alltsedan har jag icke sett vänskapen hvarken i ögon, händer eller tänder, och likväl har den varit den luft, som närt min själs lungor. En vän behöfver icke ses, icke höras – han måste blott lefva, och derföre är vänskapen poёsi. Men lefva måste han – och likväl lefver du icke. – Himlaglänsande svarta korpvinge, du som fläktar hvila, glömska och lycksalighet, hvarföre äro dina slag så matta, att deras svalka förmår breda sig öfver endast ett hjerta, hvarföre mäter du så knappt ut dina milda gåfvor, att icke tvenne varelser af dem kunna berusa sig och på en gång domnande böja ned det lefnadströtta hufvudet till mullens mjuka bädd!» Till hvem sade han detta?
Detta uppskof synes mig så mycket mera tillbörligt, som Europas största handelsstat, England, nu lärer förehafva samma frågor, och resultatet af der försiggående vetenskapliga, praktiska och sannolikt grundliga utredning af ämnet bör kunna blifva upplysande och gagneligt för alla andra nationer. Äfven vid beräkningen af den Nådigst föreslagna förenklingen af Skatteväsendet i Riket synes mig tidpunkten icke vara inne för myntenhetens förändring, förrän frågan om nya måttoch vigt-enheten först är afgjord. Först då man i Jordeböckerna kan införa decimal-beräkningen af skattepersedlarne, är väl der behöfligt att införa decimal-räkningen i penningar. Den enda interims-reform i Rikets mynt jag således kan förorda, är den af Rikets Ständer år 1845 gillade och samma år af Kongl. Majit Nådigst fastställde samt redan i landet af bruket allmänt antagna. Jag åberopar vi-1 dare såsom skäl för dessa mina åsigler de utförligare och sakrikare reservationer, som Banko-Utskottets Utlåtande, N:o Ii. 31 under 1848 års Riksdag afgåfvos vid Höglofl. Banko-Utskottets Utlåtande N:ris 24 och 47 af Herr Bogeman C. A., Herr Åkerman Fr., Herr Biskop Heurlin, Herr Biskop Agardh, Herr Doktor Sandberg, Herr P. J. Lagergren med flera.» af Herr Domprosten Doktor Thomander. »Jag reserverar mig emot Höglofliga Utskottets betänkande i så måtto som jag, derest för närvarande något hör i saken tillgöras, ger företrädet i första rummet åt, Herr Waljenbergs förslag och dernäst åt det af Herr Professor Agardh förordade.»
Under tidernas lopp hafva emellertid förhållandena utvecklat sig så, att under det den rent juridiska pröIningen eller examen för inträde i rikets rättegångsverk blifvit allt mera utbildad och omfattande, bar pröfningen för inträdet i Konungens Kansli och de förvaltande verken bibehållits i så inskränkt omfång, all den antingen endast omlällat några rent humanistiska ämnen i förening med kännedom af grundlagarne, eller ock dessa nyssnämnda kunskapsgrenar jemte en summarisk öfversigt af den civila lagstiftningen. Alhjelpandet af ett sådant missförhållande synes Rikets Ständer vara af stort behof påkalladt. En grundlig embelsinannabildning, aldrig mera behöflig än i våra dagar, dä så stora förändringar försiggå pä alla samhällslifvets områden, måste genom åtgärder i denna syftning verksamt befrämjas. Rikets Ständer, som jemväl inhemlal, att förslag i förevarande ämne blifvit afgifna i sammanhang med utarbetande af nu gällande statuter för rikets universiteter, men att dessa förslag ännu icke ledi. till slutlig åtgärd, hafva, på nu anlörda skäl funnit sig böra understödja ofvan omförmälda framställning. Behofvet af en mera grundlig och utbredd kännedom af landels lagstiftning gör sig med hvar dag mera gällande. Vid sådant förhållande och då det skulle vara mindre lämpligt alt af den blifvande administrative tjenstemannen fordra samma omfattande kunskap i den civila lagstiftningens alla grenar, som för inträdet i rättegångsverken bör inhemtas, synes den föreslagna åtgärdens behöflighet vara till fullo ådagalagd. Och Rikets Ständer, som icke funnit sig böra ingå i pröfning af de enskilda bestämmelser, som i detta afseende skulle komma all stadgas, få, på grund häraf, hos E. K. Majit i underdånighet hemställa, del E. K. Majit täcktes låta meddela sådana föreskrifter, som för in - 12 Expert tionaUtskottets FÖra/ciy till un derå. Skrifvelse, S;o SS. trädet i Konungens Kansli och de förvaltande verken stadga såsom vilkor en pröfning i nalional-ekonomi och i de delar af lagstiftningen, sorn finnas för ändamålet behöfliga. Rikets Ständer framhärda etc.
Under mångårigt forskande efter orsakerne till Sveriges industriela och commerciela vanmagt i jemförelse med andra nationer, om hvars institutioner jag ej sökt endast theorelisk kunskap, utan ock till en del undersökt på stället, har jag trott mig finna, lika med hvad många andra yttrat före mig, men som jag fruktar ännu i denna stund icke är tillfyllest insedt och erkändt, att Sverige saknat, jemte ett stabelt myntvärde, sådane annorstädes antagna creditbruk, utom hvilka äfven med fixt mynt rörelse och handel icke kan trifvas i dess fullkomligare scala. Centralisationen af all penningeoch förlagsrörelse i Stockholm har varit det ena grundfelet, ett dåligt eller snarare intet creditsystem det andra, hvarmed jag menar synnerligast ett väl ordnadt Bankväsende och en fri vexel-rörelse. Jag vågar påstå, att, om vid den tid, då Sverige i början af detta sekel ännu egde mynt, ändamålsenliga enskilda Banker (för hvilka jag för ingen del vill anse de såkallade FilialDisconlerna) blifvit inrättade, så hade ej allena Landets näringar sett ut på annat sätt, utan ock operationerne år 1809 med sedel-emission af Rikets Ständers Bank utan valuta varit rent af omöjliga, emedan solida Banker, såsom Hör till Bancooch Lag-Ulsk. Betänk. JV.-o 2. capitalisler i stort, skulle ej allena hafva ställt sig i spetsen för alla de mindre sedel-innehafvarne, utan ock hort ega håde credit och kunskap nog inom sitt eget sköte, för att kunna suppleera hvad i dessa delar möjligen saknades hos den skakade Slaten. Hade Statsmagterne icke dessmindre fortfarit att göra skuld lill mynt, så hade troligen de enskilda Bankerne, om de rört sig med eget credit myn t och icke med assignationer på Banken, egt guld och silfver i sina cassör, när Rikets Ständers Bank såg sina tömmas, deras creditmynt gått med agio mot Statens.
Men tillika bör, i fall denna förändring antages, fogas det vilkor, att alldrig någon fråga om Pension för den afgående må få väckas, såsom aldeles oförenlig med Ämbetets Natur, samt att det stadgande härom, sorn möjeligen kan nu vid denna Riksdag beslutas, ej blir till kraft och verkan gällande förr ån vid nästa Riksmöte.’’ Denna Motion har det Högvördige Ståndet pröfyat skäligt, att remittera till Stats-Utskottets utlåtande, hvilket Utskottet nu får afgifva, Hvad först angår fråga om förhöjning af den för Justities Ombudsmans-Ämbetet å Stat anslagne Lön; Så, enär Motionen Ståts-Utskottets Betänkanden. icke afser, att en sådan Lö»eförhöjning skulle förr, ån efter nåst intråffande Riksdag taga sin början, så torde ett nu på fårhand derom fattadt Beslut finnas mindre behöfligt, heldst på då blifvandeRiketsStander bor få ankomma att, efter förefinande omständigheter om berörde Löneförhöjning och beloppet deraf forordna; dook får Utskottet hemställa, att Rikets Uöglofl. Ständer nu besluta, att frågan härom varder reglerad innan val till Justitia? Ombudsman vid nästa Riksdag foretages. Beträffande åter den Rang och värdighet som ansetts bora tillkomma Justitia? Ombudsman, sedan han från Åmbetet tifgått; Så år uti 63 §. af Riksdags-Ordningen tydeligen uttryckt, att Justitiae Ombudsmanen anses, under sinTjenste-tidoch intill dess han från Åmbetet skiljes eller till utöfning af sin förut innehafde Beställning återtråder, i alla afseenden lika med Kor ungens Justitia Canceler.
I anledning häraf, har Utskottet inhemtat, hurusom, vid sistlidne Riksdag, väcktes enahanda motioner, och att Statsoch Banco-Utskotten, uti deras häröfver afgifne och af Rikets Ständer godkände Betänkande N:o i3, till stöd för motionens afstyrkande, anfört, att, i betraktande deraf, att de personer, åt hvilka Rikets Ständer behaga uppdraga ifrågavarande mödosamma och ansvarsfulla värf, mindre, vid deras emottagande, kunna fästa något afseende å de, jemförelsevis i allt fall obetydliga fördelar, dem i oeconomiskt hänseende kunna beredas, än å det tillfälle derigenom för dem öppnas, att i en vidsträcktare verkningskrets gagna fosterlandet, och & den högre belöningen, de, för sine ned - Stats-Utskoltels Utlåtande N.-o 355. 3 lagde omsorger och gjorda uppoffringar, böra finna i medborgares tacksamhet. Utskottet, som i allo delar de af Statsoch Banco-Utskotten vid sistlidue Riksdag, på sätt ofvanberördt är, i förevarande ämne framställda åsigter, har, i afseende på den del af motionen, som tillhörer Utskottets handläggning eller rörande Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret honoraria, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å motionen. Slockholm den 20 Ankom till Exp.-Utsk. den a5 November. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxter. (RG:s A.) Denna Nådiga Proposition (N:o 64) har från samtlige Riks-Sånden blifvit till Utskottets handläggning remitterad samt de deri omförmälde handlingar till Utskottet aflemnade; äfvensom Utskottet erhållit del af de inom tväune Riks-Stånd, vid Propositionens remittering, afgifne yttranden.
Hade Felix Brauner redan i sin natur anlag för denna lifsåskådning, så hade hans uppfostran och bildning, smak och konstnärssinne bidragit att fullborda formuleringen af principen sålunda: »för att njuta det bästa af lifvet!» Det bästa! Något annat fanns ej till för honom. I hans vanor ingick ej konsten att umbära, att försaka. Och sjelfva njutningsbegäret höll honom uppe, hur underligt detta än kan låta. Han fruktade ej döden; men deremot erfor han en barnslig räddhåga vid tanken på, att han möjligen en dag skulle känna. sig öfvermätt på njutningen eller – ännu värre – kanske känna saknad af medlen att tillfredsställa sina begär. Derför var han måttlig. Det är heller icke i qvantiteten utan i qvaliteten njutningens största retelse ligger. En god cigarr rökt långsamt skänker alltid större njutning än tio medelmåttiga, uppblossade med feberaktig brådska, några glas ypperligt vin tillfredsställer mera än ett rus af sämre vara. Så som han njöt af kärleken njöt han af detta lifvets yppersta njutningsmedel, långsamt, måttligt, raffineradt. Liksom hans våning var den elegantaste, hans toalett den modernaste, hans bord det läckraste, hans viner de yppersta, hans cigarrer de dyraste voro hans älskarinnor de skönaste, hans umgänge det i den samhälleliga rangskalan förnämsta och hans nöjen de mest utsökta. Se der i korthet en ytlig karaktäristik af konsul Felix Brauner! Det var klart, att en sådan man som Brauner behöfde enorma inkomster för att följa sin lifsprincip. Och han behöfde så mycket mera som sjelfva penningarne utgjorde hans förnämsta, han mest rafflande njutning. Han var girig för att kunna slösa. Med en omtänksamhet, som stod i strid mot hans lättsinne, ehuru den hade sin orsak just häri, skaffade han sig inkomstkällor, om hvars tillvaro hans umgänge hade liten eller ingen aning. Dessa kallade han skämtsamt sina »hemliga fonder». Dock var det ej på dessa han lefde. Hasardspelet i de fina klubbarne och börsspekulationerna bekostade hans nöjen och dyrbara lefnad. Att spela, att på ett kort, på ett anbud riskera en hel förmögenhet, detta var ett utsökt nöje.
Visst är, att så friskt och hurtigt som stycket gifves på Vasateatern, kan det trots sina brister godt ses, om man ej ställer allt för höga fordringar på en produkt, som väl ock i grund och botten ej vill gälla för något annat än ett tillfällighetsskämt. Skogsfrun. Berättelse för Idun af A v e. G ^ r m u för ett år sedan var det idylliska ^ T ^ Arildsläge vid foten af Kullaberg en $2? liten vrå på jorden, hvarest öfveransträngda nervösa storstadsbarn kunde under sommarmånaderna andas hafsluft, bada i saltvatten och hvila under skogens trädkronor utan ailt bistånd af någon komité för nytta och nöje. Och gå vi fem eller sex år till baka i tiden, kunde ett par främlingar, hvilka af något skäl önskade att för en tid undandraga sig verldens uppmärksamhet, med temlig trygghet hyra sommarnöje der vid stranden, utan att synnerligt behöfva frukta möta någon af sina närmaste umgängesvänner på badhusbron. r Arildsläge har under många år varit en älsklingsplats för friluftsmålare. Det väckte derför ej någon större uppmärksamhet, att en ung man, som bland sitt bagage medförde staffli och färgskrin, redan de sista dagarne af april hyrde sig in i det lilla gästTeater o c h musik. rummet hos fiskaren Halverson och hans hustru. Dramatiska teatern bjöd i måndags på ett alldeles Våren hade kommit tidigt det året. Boknytt program, det första för denna säsong, nämligen ett svenskt original, en komedi i 3 akter, beskogen uppe på berget stod i sitt kraftigaste nämd - » Ett löfte », författad af Ernst Lundquist samt vårarbete; de bruna glänsande bladhylsorna en enaktskomedi, » Sin pappa upp i dagen », från sprungo upp i tusental på hvarje saftfyld spanskan öfverflyttad till svenskan af docenten qyist, och de unga bladen hängde däfna, vecMunthe. » Ett löfte » rör sig kring de skrupler och samkiga och med fjuniga kanter likt fjärilsvinvetsagg, hvilka förfölja en äkta man, som sviker det gar, som nyss sprängt puppan.
Om hv ilos t and för grufvor samt sättet och vilkoren för deras beviljande. § 54. Rättighet att på bestämd tid låta arbetet hvila uti en förut i gång varande grufva, eller uti påbörjad stoll, der kostnader redan blifvit å ar - 24 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 92. betet af innehafvaren nedlagde, kan erhållas, när giltiga skäl dertill förekomma, dock, hvad försöks-arbete å annan mark beträffar, med iakttagande af hvad i 15 § finnes stadgadt. Den tillåtelse, som grufegare erhåller, att grufvedriften under viss tid med egande-rättens bibehållande inställa, benämnes hvilostånd. § 55. Hvilostånd med grufveoch stoll-arbetens fullföljande må, på grund af skriftlig derom gjord ansökning, af Bergmästaren under ett till och med tre års tid beviljas, när sådane hinder emot grufvedriftens fullföljande finnas, som grufve-egaren ej kunnat förekomma, eller andra giltiga anledningar till sökt hvilostånd uppgifvas och behörigen styrkas. Sådant hvilostånd skall hädanefter alltid utsättas att gälla från 1 Maj eller 1 Augusti det ena året till samma dag det år, då det bör upphöra. För sjömalmstägter samt grufveoch slagg-varp må dock hvilostånd af Bergmästaren icke meddelas, utan gälle derom hvad särskildt i 42 § stadgadt är. § 56. Förlängning af redan beviljadt hvilostånd må, på högst 2:ne års tid, kunna af Bergmästaren medgifvas, då dertill gällande skäl och orsaker äro för handen, hvarom dock endast påskrift behöfver af Bergmästaren meddelas å den förut erhållna hvilostånds-resolution. § 57.
Riksdag i underdånighet gj >rda henr tällan om stiftande af en Uag, sorn fö-rpligtade ägare af sådana Vattenverk, hvilka genom uppdämning hindra landels uppodling, att derföre taga lösen, bltf samma Kongl. Skrifvelse lagd till i landlingarna. Ut Supra. S. D. A nyo föredrogos och bifcjlIqs följande StataUtskottets den 6 Juli af* Den 14 Juli. f. rti. gifnn och den 11 på Bordet lagda Betan* handen: 1:0 I anledning af Hans Excellence , ÖfverStåthällaren m. m. Herr Grefve Mcrners underdåniga anhållan, att Stockholms StadsCas a måtte befrias från den Stadens KronoUppböi d^Verk åtföljande Ordinarie aflöning och denna varda på. Kronans Stat öfverbörd. 2:0 I afseende på en, uti Kongl. Mairts till StatsUtskotteL aflidna Nådiga Proposition, angående StatsVérfcets tillstånd och behof, till afskrifning i RiksStaten föreslagen summa af 5,283 R:d_ 3 sk. 5 rst. Banco, nu m. Ut Supra. S. D. Återremitterades, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Oeconomi* Ut: kottens den ri Juli på Bordet lagda Betänkande, af den 6 nästföregående, i anledning af väckt fråga om Båtsmans fördubbling* ns återställande; och skulle Utskottet anmodas att med skyndsamt utlåtande öfver de gjorda anmärkningarna till RiksStanden inkomma. Ut Supra. S. D. I anledning af Allmänna BerSvärsoch OeconomieUlskottets, sedan den 11 Juli hvilande, Utlåtande, af den 6 nästföregående, öfver de hos Ridderskapet och Adeln ^34 Den 14 Juli f. m. gjorda au märkningar vid Utskottets den 9 6istlidne Maj afgifna Betänkande, angående yrkad arn Iring i Tjenstehjon* flyt tning*tid, beslöt Ii. ig loll.
Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 30 sistlidne Mars på bordet lagda Betänkande, N o 12 , om förändradt sätt för Kungörelsers publicerande i kyrkorne, fann Ståndet för godt att bifalla förra defen deraf, rörande ifrågaställd förändring i hvad 2 Gap. 5 §. Kyrko-Ordningen, angående Författningars uppläsande i kyrkorne föreskrifver, hvaremot senare punkten, i anledning af alternativa förslag till förkortan - Prof. Utdrag den l 11 de af tidsutdrägten med uppläsandet af vitesförbud mot åverkan å egor, blef afslagen. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkanden, N;o 7, om grunderne för den blifvande Allmänna Be~ vinningen samt för värdering af Fastigheter; N:o 8 , i anledning af Casper Wijkmans Motion om Bevillning å Utländska Öfverflödsvaror; N:o 10, angående Herr Johan Norel Motion om befrielse från Bevillning af Recognicionssmiöe , fann Bonde-Ståndet för godt att återremittera dessa Betänkanden , med anmodan till Utskottet att, i anledning af hvad dervid skriftligen och muntligen blifvit erinradt, med ytterligare Utlåtande , jemte de inom Ståndet nu äskade upplysningar, inkomma inom tre veckor efter det Utskottet af återremissen erhållit del. S. DFöredrogos å nyo och biföllos Bevillningsutskottets Betänkanden , N:o 9 , rörande Prosten Siwertssons och Casper TNijk - mans Motioner om Bevillning å kortspel; N:o 11 , angående serskilda förslag till förenklande af Beredningsoch TaxeringsComitéernes förrättningar. S. D.
1,063 gr socker kokas till en tjock lag; däruti kokas en matsked nejlikor, en d:o kanel och sist 16 cl. ättika. Bären kokas som till sylt. Arrakssylt. Man väljer en hög syltburk, häller ^ liter arrak (eller efter behag rom, franskt bränvin, renaste vinsprit — hvilken senare faller sig billigast) pä bottnen och fyller burken så småningom, ända till 5 kg. med råa bär, hvilka man — hvar sort för sig — förut blandat med nära på lika vikt strösocker till saftbildning. Naturligtvis bör burken öfverbindas. Skulle en börjande jäsning förmärkas, har för mycken fruktsaft utvecklat sig och bör något af spirituosaslaget tillsättas. Det är ett ganska bekvämt sätt att efter hand tillvarataga äfven små portioner af goda bär. Jordgubbar, smultron, körsbär, vinbär, plommon, mirabeller, aprikoser, persikor, päron och äpplen (båda senare i tunna skifvor) egna sig därtill, krusbär mindre, ty skalen blifva alltid hårda. Stenia. Rättelse: D e flästa läsarinnor torde ha förstått, att hela sista meningen i beskrifningen om saft af Fläderbär ej hörde dit, utan genom sättarens misstag förflyttats på orätt ställe. Fortsättningen på fläderbärsaft lyder: Då de äro rätt heta silas saften, som utan socker kokas l timme, fylles på buteljer, korkas och hartsas. Bären kunna kokas engång all med litet vatten och behandlas lika som of van; då antecknar man på buteljerna » pålakning ». Vill man koka söt safv, räcker J kg socker på 1 kg saft. (Ett pålitligt sätt att bereda fläderbärsvin meddelar jag gärna på begäran. Stenia. Toaletten. Cold-cream nyttjas mot ömtålig, torr, glanslös hud för att göra denna mjuk och smidig, likaså är den ett förträffligt medel mot sönderspruckna läppar och hud, som vätskar sig (särskildt mot små utslag). V i d inflammerad rodnad och plågsam hetta på det inflammerade stället verkar den angenämt afkylande. Före användningen bör huden tvättas med en i ljumt vatten doppad svamp och torkas med en ren linnehandduk.
Att deremot stora penningetillgångar icke låra finnas, tyckes bevisa sig af Lånestyrelsens fem års Berättelse, der den uppgiften förekommer, att nemligen Folket befinner sig får det närvarande till första delen i fattiga omfändigheter. Likaså med de af Utskotten framställda ”andre näringsgrenar, dem naturen i rikt matt, erbjuder, celi hvarigenom säkert en tiodubbel folkmängd emot den närvarande der kan finna sin bergning; sedan landets vattudrag blifvit upprånsade till befordrande af produeternss afsättning, så lärer nyttan och angelägenheten af förenämnde anstalter och företag, hvarigenom landets culiur med fura steg skall befordras samt nödvändigheten af en särskildt Läns styrelse , icke behöfva någon vidlyftig bevisning.” Så dö1- Jjtn S2 Augusti s, m, 325 ma de Höglofl. Utskotten, men detta rika mått af näringsgrenar sorn naturen erbjuder i Jemtland, och hvarigenom en tiodubbel folkmängd skulle finna sin bergning, huru mycket contrast. rerar icke denna uppgift mot allmänna begreppet, mot allmänna erfarenheten och mot merbemålte Låns styrelses 5 års Berättelse: I det förra afseendet anses detta land för ett of naturen det mäst vanlottade i Riket och i sednare fallet styrkes sådant af uppgiften; Att förfta, delen af folket liro i fattiga omfändigheter, samt att fvåra missväxtår inträffat, och inträffa vanligen, af 6 år, 4 å 5 år efter hvarandra i mer och mindre grad. Och huruvida nödvändigheten af en får fäldt Länftyrelfe skulle behö-fva, vål icke en vidlyftig men åtminstone någon bevisning, sådant öfvertemnar jag till Utskottens och Riksens Höglofl, Ständers närmare bepröfvande, säker derom, att denna nödvän9 dighet icke så lätt kan ådagaläggas med verke» liga, antaglige och af erfarenheten bestyrkta skål. Motsatsen år vida lättare bevisad, och detta mitt vördsamma anförande torde kunna öfvertyga hvarje opartisk derom.