Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att detta bestridande är fruktlöst, emedan det är grundlagsvidrigt. 54 § Riksd.- Ordn. innehåller följande: ”Dä propos. till fattande af ett definitift beslut öfver en Konungens framställan eller ett betänk, eller en af enskild riksdagsman väckt fråga är med ja och nej besvarad, och anmärkn:r i saken under diskurserna gjorda bör propos. inrättas i enlighet med deni; och skulle målet under diskurserna, skiljas uti flera delar, hvaröfver serskilda anmärkmr göras, dä skall, enär sådant äskas, propos. öfver hvardera delen serskildt anställas”. Det kan således icke förvägras, att göra en sådan delning som jag begärt. Besynnerligt är det att Frih. Tersmedan befanns alldeles stum, när Hr Sandströmer begärde delning af en punkt, men då Hr von Hartmansdorff vågade göra framställning om samma rätts åtnjutande som Hr Sandströmer, då sätter sig Frih. Tersmeden deremot. Jäg fortfar att vördsamt anhålla om afslag ä denna punkt. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Delta ämne har redan, efter hvad mig synes, blifvit sä fullständigt utredt af åtskilliga talare, hvaribland jag i främsta rummet vill nämna Frih. Palmstjerna, Gr. Lagerbjelke, Hrr Sandströmmer och Akerman, att det skulle vara att missbruka R. o. Ad:s lid, om jag nu ville närmare ingå i sjelfva ämnet. Då dertill kommer, att motsidan genom sin förnämsta målsman Hr von Hartmansdorff upptager hvad som blifvit yltradt på ett sådant vanställande sätt att det sorn upptages, är något helt annat än hvad som blifvit sagt, såsom t. ex. då han säger att krigsbefälet skulle hafva yttrat sitt ogillande af hvad som här blifvit föreslaget, dä likväl den värde talaren måste veta att den punkt, hvaröfver krigsbefälet kunde yttra sig var något helt annat äu del som 1111 är under öfverläggning; då han upptager ett yttrande af Frih.
Då man nögdas medgifva, att ett fabriks-system, grundadt på ett bestämdt förbud emot den hittills tillåtna husbehofs-bränningen, ej kan med hopp om efterföljd nu genast anbefallas, så tror jag, alt Utskotten, vid närmare betraktande af saken, hade kunnat finna denna andra väg, som leder lika säkert, ehuru mindre våldsamt, lill samma mål, och att, om den blifvit funnen, Utskotten hade bordt öppet tillstyrka Piikets Ständer alt beträda densamma. Denna väg är lätt att finna, om man blott vill medgifva, att äfven denna näring en gång får betraktas ur en sann stats-ekonomisk synpunkt. 36 Sevillu. och Ekon. Utskottens Betänkande, N.o 2. Man skall då finna, hvad efter min förmening alltid skall blifva följden, att hvad som ur denna synpunkt är det enda rätta och rättvisa, äfven är det, om man ser frågan ur dess moraliska. Denna väg är nemligen frihet — samma frihet för denna näring, som för alla andra af lagen tillåtna, att af hvar och en bedrifvas, så som honom bäst synes, dock emot en lämplig skatt, beräknad efter den verkliga tillverkningen. Att denna princip är den enda rätta, då frågan betraktas ur dess stats-ekonomiska synpunkt, torde numera få vilja bestrida. Det återstår då blott att bevisa, att den är det äfven ur den moraliska, att den leder mera långsamt men säkert, till det mål, Kongl. Maj:t i sin Nådiga Proposition åsjrflat. Hvar och en, som tänkt i sådana frågor och sett de följder, som friheten haft, då den tillämpats i andra näringar,- skall då inse, att samma åsigter snart skola göra sig gällande äfven inom denna näring, om den fritt får utvecklas och bedrifvas, på det sätt, hvar och en finner för sig nyttigt och lämpligt. Större fabriker skola snart uppslå, som, väl skötte, kunna med säkerhet betala jordbrukets produeter med ett högre pris, än hvad de nu frambringa, då de i en illa skött bränvinspanna förvandlas till en för egarens bestånd förderflig produet.
Han tillstod afven detta med den oskyldigaste min i varlden och utan att vanda sin uppmarksamhet frtin soppan. Inte heller kunde ban neka till att han yttrat sin förtjusning öfvcr garderoberna och beundrat de mllade taken. Hans hustru shg ytterst medlidsam ut, under det hon lade upp maten &amp; t barnen. Slutligen gjorde han ett försök till försvar. " Ja, men du tyckte ju ocksti att det var trefligt? " " Det kan val handa. Men. ser du, tycka ar en sak, och se &amp; r en annan. Jag stig att golfvet i tamburen var ganska fult, jag, och tapeterna .i barnkammaren vor0 urblekta, och inte fanns det nlgon skank i salen, och taklisten i salongen var litet sprucken i ena hörnet. Stig du det? " " Nej. " " Och kakelugnen i sängkammaren hade blifvit stött nere vid golfvet. Stig du det dti? " " Neej. " " Ja., men siin ' t der skall man se, om man skall g&amp; och se pti VAningar. " Herr Lind skrattade. Det var s&amp; sorgligt stalldt att nlgra lexor aldrig gjorde nAgon effekt pti honom. Dagen derpl gick emellertid fru Lind efter aftal till Hamngatan för att försöka reparera sin mans dumheter, och hon hade gjort stor toalett för att kunna upptrada SA imponerande som möjligt. Herr Lundeqvist skulle se att hans ifrlgasatta byresgäster skulle bli en heder för huset. DA hon kom till ort och stalle blef hon införd i en mycket elegant salong med brysselmattor, trymaer, och möblemanget delvis bestilende af schäslonger och stolar, kladda med rödbrun sidendamast, delvis af brokiga fantasimöbler. Denna lyx viickte goda förhoppningar. Folk med tillgtingar behöfva ju icke vara sti nogräknade om ett eller par hundra kronors mindre hyra. En dörr gick upp. Varden kom in med ett charmant leende p&amp; sitt fetlagda ansigte och helsade mycket artigt. Men dti fru Lind nämnde vlningen tvti trappor upp, fick han genast ett allvarligt uttryck och strök tillbaka sina llnga polisonger.
Götheborg, om försäljning af åtskilliga kronans byggnader och tomter derstädes, se Försäljning. Underdåni Skrifvelse Ep 09 co w CD sr g CD r* 09 p 09 CD « - 09 p" Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeHaasum, Guvernör på S:t BartheN-cT N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. T lemy, se S:t Barthelemy. Hagshults stom, om ersättning till b. 21 Okt. innehafvaren af — 4 1 318 — b. 21 Okt. b. 21' Okt. b. 21 Okt. Hallands kyrkohemman, se kyrkohemman. Hallsnäs bro, om bidrag till underhåll af — 4 1 106 —. b. 1 Juni b. 27 Maj b. 1 Juni b. 26 Maj Hammars socken, om rätt att till socknens Allmänna Byggnader hemta virke från komministerboställets skog — 4 1 44 b. 1 Mars b. 1 Mars b. 1 Mars b. 4 Mars Hamnoch Kanal-byggnader, om Statsbidrag till, se Statsbidrag. 193 i anledning af olika beslut — 7 1 57 — 17 Nov. 17 Nov. 17 Nov. 44 Handels-Ordningen af d. 22 Dec. 30 Sept. 1846, om ändringar i — 8 — 129 — 27 Sept. b. 29 Sept. 30 Sept, Handels-rörelse på landet, se motioner. Handelsoch Sjöfartsfonden, om b. 28 Aug. g. 28 Aug. nedsättning i afgifterna till — 4 2 13 — b. 28 Aug. b. 30 Aug. Handtverksoch Fabriks-Ordningen, se Fabriks-Ordningen. Helge-An, Brobyggnad öfver, se Statsreglering, Extra, 6:te Hufvud-Titeln.
— Utskottet inskränker sig derföre till meddelande af den upplysning, att, enligt ordalydelsen i Utskottets yttrande, det förnämligast varit de föreslagna värderingarne oell alla dermed förenade undersökningar, hvilka, i Utskottets tanka, skulle medföra svårigheter, kostnader och tidsutdrägt, Ulen icke, såsom Herr Friherren antager, Comitéernes organisation, hvarom ingenting i Betänkandet yttras; hvarförutan det lärer inses, att, efter Herr Friherrens project, som antager. Capitationsafgift, Bevillning för fastighet efter värde, för rörelse, näring m, m. äfven deli syhbara förmögenheten beskattas» samt att detsamma följaktligen, så framt man gillar Herr Friherrens eget omdöme om 1812 års Beskaltnings-systém, grundar sig pil principiöshetj och Utskottet åberopar för Öfrigt sitt förra Utlåtande, som afstyrker bifall lill ifrågavarande Bevillningsproject, Såsom skäl för antagandet af andra bevillnings-grunder, än dem Utskottet föreslagit, har Herr Friherre Boije hufvudsakligen anfört: att, der Statens hägn ger trygghet åt större fördelar och större njutningar, der äro förbindelserna åt Staten desto Bevillnings-Utskottels Utlåtande IV.o 28. i 7 desto större; att således progression i förmögenhet bör följas af progression i béskattning, samt 1810 års Beskattnings-syslém derföre åter upptagas, med erforderliga modilicationer och rättelser, hvilka Utskottet borde föreslå; och till correctiv härvid angifvit edgång, hvilken PrÖfningsComiten skulle ålägga, då Kronans Ombud eller 2:ne Comitens Ledamöter anse den skattskyldiges uppgift tvifvelaktig; med påföljd att den, som ej ginge eden, finge vidkännas en, emot uppgiften, fyrdubbel Bevillnings-afgift.
stort från enkla och billiga till de mest eleganta och dyrbara. Bosättningsaffär, 51 Stor utställning och försäljning af alla slags Idun kostar endast en krona för hvarje qvartal. GERNANDTS BOKTKYCKB cbilcet ocIt icxI ' MODKVEHIaDEN Bihang till PRAKTISK VECKOTIDNING FÖR QVINNAN OCH HEMMET N:r 1 Till Iduns läsarinnor. Då vi härmed för våra ärade läsarinnor framlägga första numret af Iduns modetidning, är det under förhoppning att derigenom efter bästa förmåga kunna gagna och vara till nytta särskildt vid de inom ett hem förekommande toalettbestyren. De modeplanscher, hvilka h ä r komma att intagas, skola alltså, för så vidt möjligt är, framställa enkla, lättfattliga och af en och hvar omtyckta modeller, hvarvid stor hänsyn alltid skall tagas till möjligheten för en husmoder att inom hemmet sjelf kunna förfärdiga familjemedlemmarnes, i all synnerhet de qvinligas, såväl yttersom innerdrägter. Januari Medföljande mönsterbilaga skall under sådana omständigheter kunna komma till användning och inbespara mycken tid. Att vi derjemte också komma att söka intressera våra läsarinnor för hvad vi skulle vilja kalla » inhemska moder » i motsals till de hittills herskande utländska, faller af sig sjelft, då j u Idun främst sträfvar att sprida hemtrefnad och enkelhet i famifjelifvets vanor. Det blir derför vår uppgift att till omvexling med de utländska moderna sysselsätta oss med de nyttiga reformer, som på senare tider vidtagits, beträffande våra klädedrägter och syftet att enligt hygieniska fordringar anordna företrädesvis barnens och ungdomens underkläder m. m. Må hända torde vi då blifva i tillfälle att meddela ett och annat godt råd i fråga om snitt, valet af tygsorter, sömmerskor och 1888. lämpliga affärsfirmor, för att på så sätt kunna underlätta besväret för de i landsorten bosatta husmödrar, hvilka j u derigenom lättare sjelfva kunna ordna sina angelägenheter i detta hänseende. Under dessa förutsättningar hoppas Idun att alltjemt kunna bibehålla det intresse, som visats tidningen. I nästa modenummer torde vi komma att meddela en något vidlyftigare revy öfver det nyaste från utlandets modeverld.
Maj:ts förfogande sålunda ställda undsättningsmedel må en summa af högst Etthundrafemtio tusen Riksdaler Riksmynt, under den tid innevarande riksdags statsreglering kommer alt omfatta, få begagnas till undsättningar utan åteibetalnings—skyldighet åt sådane behöfvande, som icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättningsbidrag hvilka dem tilldelas; börande dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande fattiga och arbetslösa personer berndes sysselsättning och möjlighet alt genom eget arbete förtjena sitt uppehälle ; 3:o. Ofvan omförmälda tillgångar må för öfrigt användas endast till räntefria låneunderstöd med bestämda återbetalningsterminer, och mot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af E. K. Majit godkänd säkerhet; 4:o. Så vidt omständigheterna medgifva, skola tillfällen för de behöfvande beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag; samt 5:o. De för undsättningar vid missvexter och felslagna skördar afsedda medel böra, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till RiksBih. till R. St. Exp edit i o risVisko Hefs Förslag till lindard. Skrifvelse N.-o 105. gälds-konloret öfverlemnas, emot skyldighet för delta V^erk alt del sålunda einollagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål, E. K. Majit tillhandahålla. Rikets Ständer, som sålunda hafva i underdånighet besvarat E. K. Majrts förevarande nådiga framställningar, få om hvad dervid förekommit i underdånighet göra denna anmälan; och framhärda Rikets Ständer etc. Återremilteradt af Ridd. och Adeln deri 4 Augusti 1860. Uppläst och godkändi hos Presle-Slåndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande föreskrifter till betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af intecknings-såkerhet.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi e-Utskottens: Om ett Post-Contoirs inrättande vid Wrigstads Gästgifvare-gård; angående förseglade anbuds afskaffande eller om en förändrad ordning för deras öppnande vid Entreprenad Auctioner; om Fjerdingsmans aflpnande m. rn.; angående Ladugårdsskötseins upphjelpande; om biträde afSiats - Ver - Don i 9 Novc mber f, m. Verket lill mosspdlingar i Skaraborgs Län; om uteifvundet af eri så kallad medborgen! lig Cateclies; angående upprättande af ett Bolag, lill idkande af bandel p3 Syd - Äjoerica; om Porto-frihet för Riks-Slån dens Protocoll och Bihangel dertill vid innevarande Riksdag; rörande Umeå och Luleå Städers befrielse ifrån de med Tullkammares underhållande förknippade afgifler; rörande våekt fråga om Waaler och Norrbottens Läns sammanslående HJ1 ett Län ; i anledning af Kong’, .iL-jrls Nådiga Proposition angående RcccgrdtionSr Skogarnc; rörande grunderns för inrättandet af Rikets FörsvarS-Styrka; örn medel att tillvägabringa en Öfvergång af de mera bildade Folk - CL.sserne lil! ds Productiva; angående väckt fråga om upphörande af Krigs-Acndemien m. ra, ; om åter lägga tide af Herjeådalen t lil Gefleborgs, och af Jemtland till Wester-Norrlands Län; rörande flere väckte Motioner om PöstContoirs inrättande; om nedsättning i Beklädnads-bidraget vid Indelta in fan leri et; om utvägars vidtagande sill CGiriraunicttioiis, öppnande med Gellivare Jernmaimsherg. uti Luleå Lappmark; i anledning af. vSekte Motioner, dels om upphörande; af Passevdlanoe-afgiflen, dels om nedästlning deri ; angående yrkad lindring i Rustnings-skyldiglieten uti Södra delen af Bohus Län; i anledning af vackt fråga om rättighet för Kidd. o, Ad.
På grund af den anmärkn. jag emot Utskts förslag framställt, får jag förena mig med dem, som yrkat detsammas återremitterande. Hr af Grubbens: Den siste värde talaren märker jag bar icke förstått min mening. Jag hade förut nämnt, att jag förenade mig med Hr von Rööks reservation, hvari det står att gäldenären skall vara fri efter 12 månaders förlopp. Min mening var alt förkorta hans bysättning, d. v. s. alt sedan hau suttit 6 månader, skall han vara ovillkorligen förpligtad alt gifva upp sin slat, och att när den vore uppgifven, skulle han befrias ur häktet. Min mening var således alt förkorta liden vid sådant förhållande till 6 månader i stället för ett år. För öfrigt gillar jag visserligen den siste värde talarens yttrande i denna sak; men jag tror att bysättningen verkligen icke behöfves för att kunna få penningar, och har förut sagt, att en reel person får ganska säkert penningar ulan alt hafva bysältning i pcrspecliv. Gr. Mörner: Jag vill endast fusta den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att en person, som har en annan bysatt, kan, utan att afbida 6 månader, få honom att afträda sin egendom, då han så behagar, om han derom gör ansökning hos domaren. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag är icke ju rist, men jag nödgas ändå erkänna att jag haller Utsk. räkning för att hafva bibehållit bysättningstvånget. Det finnes nemi. andra capitaler, än de som evalveras i riksdaler-tal. Det finnes fysiska och intellectuella krafter, som ofta hos en yngling utgöra hans enda capital. Dessa gå och gälla för hvad de kunna, så länge bysättningstvånget finnes. Uppliäf detta, och han är kanske blottställd för att omöjligen kunna göra det första steget på sin bana, derföre att man kanske icke känner honom. Hr af Grubbens har anmärkt, att den, som är väl känd eller en reel man, alltid kan få credit; men en ung roan är icke känd, han kan vara en pålitlig man eller hafva föresats att betala, men roan känner honom icke.
Men visserligen händer ofta nog, att medelvägen är den, som bör väljas. Så äfven i frågan om Stjernhjelms skalde-förträfflighet. Vore han en skald af första eller högsta ordningen: då skulle hans alster uppenbara en djupare och rikare fantasi; då vore, sannolikt, antingen deras antal större, eller ock hade han gifvit sin bildningsgåfva utrymme i compositioner af än större art; då skulle i hans ”Hercules” den gnomiska betraktelsen ej så ofta lemna den målande bildligheten och den episka stylen ur sigte; då hade det philologiska och prosodiska experimenterandet, som onekligt är en af de Stjernhjelmska poemernas hufvudegenskaper, spelat en mindre starkt framstickande rol; då skulle en viss innerligare lyrisk värma och skärhet vara i dessa poemer mindre sällspord; då hade ock frändskapen med den inhemska gamla Folkvisan ej kunnat förträngas och öfvertäckas af den akademiska grund, hvarpå han, omedelbart uppfostrad af Grekland och Rom, ansåg Svenska Vitterhetens tempel böra uppföras. Å andra sidan: vore Stjernhjelm intet annat, än en lärd versmakare af patriotism, en med viss fyndighet, eller till och med talent, utrustad anställare af språk-rön och meter-rön: huru kunde då hafva inträffat, att dessa poemer ändock, till större delen, innehålla och uttrycka så mycken verklig poesi? huru hade han då, delad, som han var, både mellan mångfaldiga vetenskapliga forskningar och mångfaldiga af Staten ålagda värf, kunnat ända till sin lefnads slut fortfara att idka Poesi, såsom sin käraste sysselsättning? huru hade då hans ”Hercules”, i trots deraf, att undervisningen stundom framstår nog naken och till och med trivial, mäktat ändock, för det mesta, så lyckligt bibehålla den antik-artade tonen? och hans Balletter, hvarifrån hade då de undfått sitt rörliga, sitt mångstämmiga och mångfärgade lif? eller skulle detta, i så mycken uppfinning, klang och prakt, vara framfödt endast ur – en lärd öfverläggning? Än flera dylika frågor kunde göras.
”Ack, tala för guds skull icke mer om kusin Johan! Jag är ju bara barnet ännu, och endast af blyghet, för det jag så mycket hört talas om min kusin, har jag icke mod att träffa honom. Och du, gode Patrik, var icke ond på oss Helsa Henriette Framdeles, då allt det här är glömdt, kommer jag innerligt gerna. Patrik steg upp. Han kände sig icke längre ond, men han fann fruntimren vara så öfver höfvan befängda, att han icke längre ville förnöta sin tid med dem. ”Gudskelof att han ändtligen gick sin väg med sina lofqväden!” Fru Emerentia yttrade dessa ord på ett sätt, som förkunnade den stora triumf, hon ansåg sig hafva vunnit. ”Men han var missnöjd!” ”Grefven blefve troligen mera missnöjd, ja, kanske ursinnig af svartsjuka, om han finge veta allt hvad Johan arbetat för att få se dig och det skulle ingenting ha att betyda – jo, min själ betyder icke det något: här kunde komma till en duell, innan vi visste ordet af!” ”Och en resa öfver gränsen, gud allena vet huru lång.” – bifogade Blenda – ”himlen, bevare oss!” Söndagsmiddagen kom. Herr Johan Blücher inträdde i sin vackra svägerskas kabinett och kastade genast ett sökande ögonkast kring rummet och ett ännu längre åt förmaket innanför. Henriette satt ensam vid fönstret och såg med ifrig uppmärksamhet i reflexionsspegeln. ”Du ser efter våra fruntimmer?” sade svågern vänligt helsande. ”Jag trodde minsann icke att de skulle vara så sena af sig!” ”Nej, bäste Johan, det är icke efter dem jag ser: det vore öfverflödigt, ty de komma icke.” ”Icke?” upprepade Johan, och hans mörka ögonbryn drogo sig lätt tillsammans. ”Du hade likväl lofvat mig att bjuda dem!” ”Och jag har till och med gjort mer än jag lofvat!” sade Henriette förtrytsamt. ”Jag har först låtit bjuda dem genom mamsell Debora ” ”Nå?” ”Hon fick afslag – och derefter skickade jag Patrik dit för att öfvertala dem förgäfves!” ”Men hvarför då?” ”Hvarföre – det vore artigare att förskona dig för sanningen! Men jag kan icke dölja den.”
Man skall icke vexla det, eller förvandlat, ett godt för ett ondt, eller ett ondt för ett godt. Om någor vexlar det, ett djur för det andra, så skola de båda vara helig. Är det djuret orent, det man icke bör offra Herranom, så skall man hafva det fram för Presten; Och Presten skall skatta det, om det är godt eller ondt. Och det skall blifva vid Prestens skattning. Vill någor lösa det, han skall gifva femtedelen utöfver skattningena. Om någor helgar sitt hus, så att det skall vara Herranom heligt, så skall Presten skatta det, om det är godt eller ondt. Och efter som Presten skattar det, så skall det blifva. Men om han, som det helgat hafver, vill det lösa, skall han gifva den femte delen i silfver mer än som det skattadt är, och så skall det varda hans. Om någor helgar Herranom ett stycke åker af sitt arfvegods, så skall den skattad varda efter som han bär. Bär han en homer korn, så skall han gälla femtio silfversiklar. Men helgar han sin åker straxt ifrå klangåret, så skall han gälla efter hans värde. Hafver han helgat honom efter klangåret, så skall Presten räkna honom efter de åren, som tillbakastå intill klangåret, och derefter skatta honom desto ringare. Vill han, som honom helgat hafver, lösa åkren, så skall han gifva femtedelen i silfver, mer än han skattad är, och så skall han varda hans. Vill han icke lösan, utan säljer honom enom androm, så skall han icke mer lösa honom; Utan den samme åkren, när han i klangåret lös utgår, skall vara helig Herranom, såsom en förspilld åker, och skall vara Prestens arfvegods. Om någor helgar Herranom en åker, den han köpt hafver, och icke hans arfvegods är; Så skall Presten räkna honom hvad han gälla kan intill klangåret, och han skall på samma dagen gifva den skattningen ut, att hon skall vara Herranom helig.
Men jag tror det vara ganska nyttigt, om de särskilta Ståndens Ledamöter, på samma sätt, som nu sker i BondeStåndet, få vara närvarande, och, om ock ingen annan nytta vunnes, vore den likväl tillräcklig för mig, för att tillstyrka bifall till offentligheten. Jag anhåller således om proposition till bifall å Utskottets Memorial. Grefve MörnerCarl: Jag är i vissa delar förekommen af Herr Riben, och jag delar hans, likasom de Herrars, tanka, hvilka ansett principfrågan höra i första rummet företagas, innan det reglementariska afgöres. Jag får, under åberopande af min reservation, såsom medlem afRiddarhusUtskottet, endast föreslå, att detta Memorial må indelas i 2:ne delar. Detta gör jag desto heldre, som meningarne äro mycket delade såväl i principfrågan eller den, om offentlighet vid våra öfverläggningar bör äga rum, som ock i den andra, huruvida offentligheten, om den medgifves, fordrar 3o Den 3 Februarii f. m. tillägg eller ändring i RiddarliusOrdningen, eller blott tillägg i Ordningsstadgan. Jag håller mig endast vid denna upställning af Memorialet. Jag har skiljt mig från pluraliteten i Utskottet, då jag ansett tillägg i RiddarliusOrdningen vara af nöden, och jag hyser ännu denna tanka. För min del skulle jag föreslå, att Herr Grefven och Ordföranden behagade skilja dessa frågor, så att publicitetsfrågan, eller frågan om sjelfva principen, först komme under Ståndets öfverläggning, och att Ståndet sedan komme i tillfälle att öfverlägga, i afseende på verkställigheten, om någon ändring eller något tillägg erfordras i RiddarhusOrdningen, eller om någon lag behöfves, annan än de nu befintlige eller blott de tillägg i Ordnings-stadgan, som Utskottet, i afseende på det reglementariska, föreslagit. Det blef på sådant sätt tillfälle för Ridderskapet och Adeln, att sedan bestämma grunderne för verkställigheten, hvarom det nu är öfverflödigt att yttra sig, då nyttan af saken i första rummet bör afgöras. Herr Rosenqvist: