Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
It. o. Ad:s mening med det fattade beslutet kan dock endast hafva varit att ogilla Utsk:s förfarande att supprimera BorgareSt:s tanka. Sålunda tror jag äfven, att vi äro oförhindrade alt nu pröfva Hr Cedersclijölds förslag. Man kan väl säga, att det har sammanhang med memor. N:o 54; men det utgör en amplification af förslaget deri, hvilket blifvit ogilladt för dess ofullständighets skull. Jag anser oss böra antaga Hr Cederschjölds förslag, ehuru jag tror, att det varit formenligare, om propos. skett på memor. N:o 75 och icke på memor. N:o 54- Jag upprepar, att jag förkastar hela Utsk:s förfarande i den - Den iG Februari f. m. 2a» Frih. Cederström: Jag anhåller att få rätta den siste talarens misstag, då han sagt, att It. o. Ad. ogillat mentor. Det var endast den deri framställda voter:spropos.'n, som icke blef antagen; och nu utgör likväl denna propos. det ena alternativet uti Hr Cederschjölds förslag. Jag itererar min begäran om memorts läggande till handkna. Hr Dalman: Jag finner icke förhållandet ändradt derföre, att det endast var voter:spropos:n uti inemor. N:o 54, som af R. o. Ad. ogillades. Jag finner det obestridligt vara Ståndets rätt att afslå ett förslag, som det anser ofullständigt, samt antaga ett annat, innefattande detta samma, jemte det tillagg dertill, som gör förslaget fullständigt. Det är just ofullständigheten uti den af Utsk. föreslagna voter:spfopos. , som utgjort föremålet för anmärkningarna mot första mentor.; och då Utsk. icke velat rätta sig i det sednare, måste vi nu vara oförhindrade att sjelfva vidtaga detina rättelse, på sätt Hr Cederschjöld i sin reservation föreslagit, och hvartill jag tillstyrker bifall. Hr Cederschjöld:
TIL ANKARSVÄRD. OSCAR AREHN. C. G. CERVIN. KARL JOIL BERG. Stockholm den 27 December 1860, A. L. Frykholm. — 350 — Kansleren för Upsala Akademi, med underdånig förklaring, i anledning af 1860 års Revisorers anmärkningar vid Akademiens räkenskaper. Underdånigt Memorial. De af Konsistorium Akademicum Minus i Upsala samt vederbörande räkenskapsförare, till följd af Eders Kongl. Maj:ts den 22 nästförvikne November meddelade nådiga befallning, afgifna underdåniga förklaringar öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar rörande Upsala Universitets räkenskaper för år 1858, får jag, jemte remiss-akten, barbos i underdånighet insända, med förklarande att jag, för min del, dervid ej har något att tillägga. Stockholm den 15 Januari 1861. G. A. SPARRE. J. J. Nordström. Konsistorii Akademie] i Upsala underdåniga förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningarvid Upsala Akademis räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
FANAN ÄR ÄMNAD FÖR STOCKHOLMS NATION VID UPSALA UNIVERSITET, OCH DET VACKRA BRODERIET ÄR UTFÖRDT HOS HANDARBETETS VÄNNER I HUFVUDSTADEN, MEN DEN SOM KOMPONERAT DET HELA OCH ANORDNAT DESS UTFÖRANDE ÄR FRÖKEN Sofia Gisberg, HVILKEN DÄRMED FLÄTAT ÄNNU ETT BLAD IN I DEN VACKRA KRANS, SOM HENNES RIKA UPPFINNINGSFÖRMÅGA, SMAK OCH SKICKLIGHET REDAN FÖRUT NEDLAGT PÅ DEN SVENSKA KONSTSLÖJDENS ALTARE. HURU MÅNGA GÅNGER HAR ICKE DEN SOM KÄNNER INTRESSE FÖR DEN FOSTERLÄNDSKA KONSTSLÖJDEN HAFT ANLEDNING ATT GLÄDJA SIG ÖFVER FRÖKEN GISBERGS VERKSAMHET! AF SANT KONSTNÄRLIG NATUR, HAR DEN VERKSAMHETEN EGNAT SIG I SYNNERHET ÅT DEN fiNARE SLÖJDEN, MEST TEXTILARBETE, SAMT HÖJT DENNA TILL VERKLIG KONST. E N SÅDAN VERKSAMHET ÄR AF LÅNGT STÖRRE BETYDELSE ÄN MÅNGEN ANNAN, SOM VILL ANSES FÖR UTESLUTANDE KONSTIDKANDE, SOM FÖRAKTAR SLÖJDEN, UTAN ATT DÄRFÖR KUNNA UPPNÅ KONSTENS TINNAR ELLER ENS KUNNA HÅLLA SIG KVAR INOM KONSTENS LÄGRE OMRÅDEN. ÖNSKLIGT VORE, ATT MÅNGA KVINNLIGA — OCH HVARFÖR ICKE ÄFVEN MANLIGA KONSTIDKARE VALDE SAMMA BANA, PÅ HVILKEN FRÖ- KEN GISBERG REDAN TILLRYGGALAGT EN SÅ VACKER OCH FÖRTJÄNSTFULL VÄG, OCH GJORDE SIN KONST TILL SLÖJDENS FÖRBUNDSSYSTER.
M:ts Visa och Nådiga afgörande äfven nu öfveiiemnat alla vid denna Pensionsreglering förekommande frågor i hela deras vidd, endast under förbehåll, att det för ändamålet sålunda anslagne belopp ej må vid utgifternes bestämmande öfverskridas. Den serskilda Summa af a,3oo R:dr sorn funnits er - Betänkan de n, N:o 355. 85 forderlig till Gratificationer för en gang, svarande emot 9 månaders lön, åt de personer, som icke finnas berättigade till pension, hafva R. St.T ansett kunna af den för innevarande år npplommande besparing utaf Högts. H. K. Höghets underhållsSumma anordnas, för att, efter K. M:ts Nåd. godtfinnande, vederbörande emellan fördelas. 7:0 R. St:r hafva funnit olämpligheteu af en sådan Löneinkomst, som den Landshöfdingen i Kronobergs Län ännu uppbär i dagsverksskyldigheten tilL Kronobergs Kungsgård af visse Inhyses och Backstuguhjon inom Länet, hvilken dagsverksskyldighet, okänd i Rikets alla öfrige Län , äfven inom nyssnämnde Län nu mera endast utgöres af torftige, åiderstegne och bräcklige personer, hvilka ej åtnjuta någon förmån, motsvarande den bevillningsafkortning, som kommer de Inhyseshjon tillgodo, hvilka erlägga Mantalspenningar och Bevillning efter irsta Artikeln; och hafva R. Strr derföre, ansett berörde dagsverksskyldighet till Kronobergs Kungsgård, såsom till sin beskaffenhet obillig, helt och hållet böra upphöra, samt Landshöfdingen i Kronobergs Län, som, en ligt K. Mrt Nådiga Förordnande den 2 April 1828, äger att till i835 års slut uppbära förmoneu af dagsverksskyldigheten, af Statsverket erhålla årlig ersättning för det belopp hvartill lösen derföre, efter medeltal af de 5 sistförflutna åren kan finnas uppgå; hvarföre en denna lösen motsvarande
Herr Grefve Mörner har sagt, att Ständerne icke borde besluta publicitet för att ej skada ett Verk som skapat tillgångar och i nödens stund varit af nytta. Jag önskar just att aldrig den måtte mera dertill begagnas. Och jag försäkrar heligt, att om Banken hade kunnat konsten, att af intet skapa verkeliga tillgångar, skulle jag ej motionerat publicitet af ett så vigtigt och ovanligt Verk. Många yrkade på proposition. Herr Grefven och LandtMarJl^alken tillkännagaf, att flere Ledamöter anmält sig att tala, hvilka ännu icke haft tillfälle att yttra sig. Herr Cederschjöld, Pehr Guitaf: Här har blifvit yttradt, ”att Bankens publicitet icke skulle kunna nu bifallas, emedan i 58 §. Riksdagsordningen talas om inål sorn i Banken böra hemliga hallas.” Jag får tillstå, att jag för min del, ej kan i denna se ringaste hinder för Riksens Ständer att, om de så finna för godt, borttaga från Banken all möjlig slags hemlighet. Uti denna §. stadgas nemligen blott, huru voteras skall i mål, sorn böra hemliga hållas. Om nu Riksens Ständer beslöto , att inga mål skola i Banken, tills vidare, hemliga hållas ; så klefve blott det åberopade stadgandet om yo - Den 7 Maji f. m, Ii5 teringssättet, emedlertid öfverflödigt. Ty att tro sig nödgas bibehålla hemligheten derföre, att en föreskrift finnes för dylika måls behand_ lingssätt, vore det samma, som skulle man tro sig nödgas bibeliålki LandTulls och Accisafgifter ne, emedan de i RegeringsFormens 60 räknas till bevillning. Hvad sjelfva saken angår, anhåller jag att åtminstone i Protocollet få förvara min särskilta öfvertygelse. Jag tror nemligen det vara rent af oumbärligt för Riksens Ständer, att erhålla en fullkomlig kunskap om Bankens tillstånd i alla dess delar, för att kunna uppgöra en myntreglering; emedan man nödvändigt måste känna medlen, innan man kan använda dem.
Vädjas emot Häradsrätts dom i mål, der ofrälseman, efter offentligt anslag, sökt att afstå all dess egendom till sina borgenärer: eller endera maken begärt skilnad i ofrälse bo: eller tvist varit om borgenär ers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Häradsrätt de skrifter, som parterna der vexlat, till Hofrätt in, tre veckor förr, än de skola sig der inställa. Första punkten af 5 § äudras sålunda: I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, hafva ej någon lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Underrätt i thy fall ålagt; utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hofrätten, inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra. S;sta punkten, så lydande: ”On mindre brott, som följa något tvistemål åt, sägs i 3 kap. 4 §” upphälves. 6 och 7 §§ upphöra att vara gällandp. 9 §, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 29 November 1823, ändras sålunda: Lag-Utskottets Betänkande j v.O 55. 15 I de saker, som genom laga vad gå till Svea Hofrätt ifrån Häradsrätt i Upland, Södermanland, Vestmanland, Kopparbergs län, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga, innan klockan tolf på den fyrationde dagen, den oräknad, då Häradsrättens dom föll, eller håfve sitt hvad förlorat; ifrån Häradsrätt i Vermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland på den sextionde dagen; ifrån Häradsrätt i Vesterbotten och på Gottland på den nittionde dagen: I Götha Hofrätt från Häradsrätt i Östergöthland, Calmar län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs län på fyrationde dagen; från Häradsrätt i Halland, Dahl och Bohus län på sextionde dagen; i Hofrätten öfver Skäne och Blekinge från Häradsrätt i dessa landskap på den fyrationde dagen.
Jag vill icke mycket fästa mig vid motionen, ty jag tror, att hvar och en skall vid ringaste närmare skärskådande finna att den, långt ifrån att motsvara våra behof, tvertom mot dem är alldeles stridande. Det är allenast ett yttrande mot slutet af motionen, som har förmått mig att upträda. Frih. Creutz anför nemi. att tjenstgöringen på roten mycket väl skulle kunna skötas af KompaniChefen som har boställe, med biträde af Fanjunkaren, och under tiden kunde suballern-befälet 5fi<> Den 10 December o. m. permitteras. Det kan verkligen låta sig göra, att KompaniChefen eller SqvadronsCbefen sköter tjensten på roten, åtminstone under den tid ban är tjenstskyldig; ty sä mycket känner Hr Frib:n säkert som att han under tre månader af året bar rättighet till semester. Jag hemställer till Frih:n sjelf, ehuru jag nödgas säga att jag, till följd af några yttranden, som jag borde af Hr Frihin i f. m:s, icke skulle tro, att tjenstgöringen på roten vore Hr Frih:n närmare bekant; jag hemställer till hvar och en indelt officer, till hvar och en annan, som vill sälta sig in i förhållandena, huru det är möjligt att bildaen Kompanichef, att kunna bilda en person, som harkännedom om alla förhållandena på roten, om man, som motionären har föreslagit, permittera!- subalternerne direkte, efter så godt som ingen tjenstgöring, och låter KompaniChefen sköta expeditionen. Huru skall det gå till att bilda skickliga KompaniChefer? om man icke vill göra som nu är föreskrifvet, nemi. alt låta KompaniChefen sköta expeditionen med biträde af en subaltern; det är genom detta biträdande, som suballernen danas att en gång kunna förrätta den tjenst, sorn åligger honom, när han blir Kompanichef. Om icke någon sådan öfning skulle äga rum utan suballernen finge tillbringa sin tid i overksamhet utan att lära sig tjensten, huru skulle den blifva skött, när nuvarule KompaniChefen afgår?
Enligt erhållet uppdrag och . på uppgjorda bestämda vilkor, blef ock af en ibland Banquens mest aktade och kunskapsrika Tjenstemän, framlidne Gotninissarien Silfverstolpe den äldre, efter lång. variga och mödosan,ma forskningar i Banquens Archiver, ett Historiskt arbete författadt, som upptager Verkets öden, allt ifrån dess organisation är 1668, vid den förut privilegierade Palmstruchske PrivatBariquens fall, och stråe» ker sig till och med år x8oo; utgörande ej mindre än 7 dryg* Volumer i manuscript. Men då denna BancoHistoria, såsom blott handskrifven och i concept, icke är tillgänglig för Allmänheten, samt dessutom i anseende till dess vidd och omständighet, torde vara allt för svårläst, att af de under Riksdagarne i alla fall nog sysselsatta Representanter kunna begagnas, annorlunda än såsom ett compendium, der en eller annan åstundad upp. lysning för tillfället är att hemta, så har dess öde för det mesta blifvit, att undangömd förvaras i BancoArchivec bland de Acter, från hvilka materialierne dertill finnas hemlade^ och den nytta sorn vid författandet varit åsyf-, tad, hittills i betydlig man gått förlorad. Vid x8iS års Riksdag blef inom Högloft. Ridder» BtTiattg (ill St. Fröt. l|t|, S:te Sami. Xf:» i(,' 3j6 Jlanco-ZJtshottets BetänAanden skåpet och Adeln motion väckt om detta ’aY« bete3 tryckning; sorn likväl, hufvudsakligen på de nyss anförde grunder, af dåvarande BancoUtskottet, afstyrktes; enär fördelarne af en sådan anstalt ej ansågos kunna uppväga kost naden. Uppå nu gifven anledning af en Utskottets Ledamot har deremot den fråga, huruledes på ett mera ändamålsenligt sätt, de vigtigäre upplysningar, och underrättelser sorn innefattas i detta Historiska Verk, måtte kunna Allmänheten bibringas, blifvit föremål för närvarande BancoUtskotts öfvervägande.
Den berättelse Gr. af Ugglas fram ställt om sättet huru här tillgick vid bestämmandet af tullsats för antikeln Strunipor, kan visst möjligen vara riktig; mea nog var jag då tillstädes, och jag kan icke erinra mig, att från Preste St:t då var ankommen någon inbjudning att antaga en öfvergångsperiod. Det är visserligen mycket smickrande för fabrikanten att här ega målsmän, som iörklara att sådana öfvergångs perioder äro för honom nyttiga; men besynnerligt är, att de fabrikanter, med hvilka jag samtalat, äro af motsatt tanka, och de borde väl dock förstå sitt eget blista bättre än de, hvilka här upträda som deras sakförare. Jag hade för icke så länge sedan tillfälle att samtala med en af de störste Siden-fabrikanter här i hufvudstaden, och han önskade att BondeSt:ts beslut matte blifva gällande. Ora man vill lemna dessa fabrikanter det skydd de så väl behöfva, och icke lemna denna industri vind för våg, bör de 3 Stms beslut antagas, ehuru det val ändå kommer att gira sig gällande i det förstärkta Den 24 Oktober. £43 Utsk. Fördelen vore dock, att man kunde slippa att votera om denna sak. Efter först till antagande af Utsk:s ifrågav:de inbjudning framstäld propos., som besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hemstälde Hr Frih. och Ordf:den om E. o. Ad behagade med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut godkänna förev:de votenspropos. N:o 76, och ropades härvid starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade att han nu funnit Ja öfvervägande. 19:o Voler:s-propos:n N:o 77, ang:de införselstullen å »Halfsidenväfnader, andra slag»; i sammanhang hvarmed inbjudning till R. o. Ad. blifvit framställd. Gr. af Ugglas: I denna punkt anser jag, att E. o. Ad. borde antaga inbjudningen.
Vid förehafvande af denna fråga har Kongl. Majit visserligen funnit, att nämnde lånrätt icke bör bestämmas till större procent af uppskattningsvärdet å ullen, än som, med beräkning dels af en prissänkning under låntiden, dels ock af upplupen förfallo-ränta, äfvensom afgifterna till ull-kontoret och auktions-kostnaden, kan i allmänhet anses betryggande inot förlust för Ull-diskont-lönden; men då det likväl icke synes vara att befara, att under den tid af hoest elfva månader, som lån i Ull-diskonten får innehafvas, priserna å ull kunna falla ända till hälften af det värde, som vid lånets beviljande var gällande, har Kongl. Majit ansett att, under behörigt iakttagande af hvad i afseende på värdering af ull, som för belåning i Ull-diskonten inlemnas till ull-kontor, är i Kongl. Kungörelsen den 19 December 1855 föreskrifvet, det nuvarande beloppet af lån-procenten kan, utan äfventyr lör fonden, i någon mån förhöjas. I anledning häraf, och då den genom Kongl. Kungörelsen den 14 Augusti 1841. skedda nedsättning af berörde lån-procent egt rum i följd af Rikets Ständers vid 1840—1841 års riksdag aQåtna underdåniga skrifvelse angående ökadt kreditiv för Ull-diskont-fonden och vilkoren för användandet deraf till ull-produktionens ytterligare befrämjande, hvadan Kongl. Majit, ehuru detta kreditiv blifvit vid sednaste riksdag åter nedsatt, ansett förhöjning af meranämnde lån-procent icke böra beviljas utan Rikets Ständers medverkan, har Kongl. Majit velat härmed föreslå Rikets Ständer, att lånprocenten i Ull-diskont-fonden må för inhemsk ull varda bestämd till högst sextiosex och tvåtredjedels procent af det värde, hvartill ullen blifvit i föreskrifven ordning uppskattad. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhreeus. Bih. till R. St.
Ökinsn. l^l. HelLinAius. Utdrag af prstocollet, hältet hos HZgrvZrd. prest, Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro -en 2Z Juli» rZia SD. Återremitterades Bewillnings, UtffottetS den -i dennes pä bordet lagde Förstag till en förnyad Charle, Sigillate, Förordning. Ot supra. Lx ?rotocoUo, ff. u. ^lmcjuist. Utdrag af protocsllet, hältet hos HögwZrd. prest-Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den 2z Julli 1312. S D. Ää Stats, Utffotttzts den »6:de dennes pä bo»- Den 23 Ju lii.. 1999 bordet lagde Betänkande, öfwer ett frän Hedcrwärda Bonde-Ständet remitterat Memorial, rörande 50 procentS tillökning i arfwodel för Riksens Stän, ders eller ätminstone Bonde-Ståndets Fullmäarige i Riksgälds-Cvntoiret, nu ä nyo föredrogs, bestöt Prest, Skändek att, med ogillande ak Stats, Utffottets Utläcande förblifwa wid desi den 16 Oktober »Liv, uti detta ämne widtagne bestut. Ot supra. Lx krotocollo, ff. O. linguist. Utdrag af protocoilet, hållet hos Högwoed. Prest,Ständer, wid Urtima Riksdagen i Örebro den 2z Julik 1812.
Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt och föreslagit, instämma ock de inom Högvördige PrästStån. det gjorde Anmärkningar i sa måtto, att det ansetts olämpligt indraga ifrågavarande Tafilar då sådane i långliga tider varit brukliga och en slik indragning, sadan Två tredjedelar af Riksdagen förflutit, skulle gifva anledning till den slutsatts inom främmande Länder, att Riket vora i den yttersta förlägenhet: då det i alla Stater yore antaget, att med hvarje Chefskap förena en viss representation, och Herr LandtMarskalken samt Talmännen, så länge Riksdagen påstår, äro sine Stånds Hufvudman och deras föreningspuncter, omkring hvilke Ledamöterne stundom böra samlas: då X)e förre alt. så måste äga tillfälle att kunna emottaga och anständigt undfägna Ståndens Ledamöter, så vida sambandet dem emellan icke aldeles skall uplosgas. och da det vöre lika obilligt som omöjligt, att sa 6} 4 StatsZTtskottets Betänkanden, dant skulle ske på enskildt bekostnad; Hvarför? utan vidare blifvit erindradf, att en viss representation altid och i alla Länder varit ansedd nödvändig samt att Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag, då Rikets belägenhet varit mera brydsam än för det närvarande, förkastade den äfven då yäpkte Motion om TalmänsTafflarnes indragning; i anseende hvartill och då för öfrigt härvid förekornme, alt Statsoch JustitiéeRåden njuta Taffelpenningar, och det samband, som vid dylika förtroliga samqväm emellan BiksStåndens olika Ledamöter knytes, ej vore eller borde apses vara likgiltigt, Tafflarne förmenas böra fortfara, men hvarvid, efter en Ledamots tanka, de samma säkrare skulle svara mot änjriålet, om, i stället för det att hvarje Stånds Talman hufvudsakligen kallar sitt Stånds Ledamöter, samtelige Herrar Talmän kallade ett lika proportioneradt antal af alla RiksStåndens Ledamöter utan att derigenom antalet af deras Gäster behöfde förökas.
Den 23 Fe b r u a r i i c. m. i a5 nyttigt, om vi hade kunnat antaga nya rcdactionen af den förra 106 §:n, emedan för tillfallet Föredragande derigenom kunnat komma under PiiksRätt; men jag kan likväl icke tillstyrka nya redactioneu af den nu förevarande 107 , emedan man då komme att straffa blott efter den ena, och ej efter den andra §:n. Man måste således tills vidare äfven afslå nya redactionen af denna §., intill dess man en annan gång får en bättre redaction af den förra §:n. Friherre Cederström: Jag instämmer med Herr Lefren deruti, alt, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle bifalla nya redactionen, deraf väl icke kan följa det resultat, att en tillfällig Föredragande kan ställas till ansvar inför Riksrätt, men jag anser det dock medföra nytta, att en tillfällig ' Föredragande, som tillstyrkt något emot Rikets sannskyldiga nytta, kan med tillämpning af den nu föreslagne nya redactionen, anmälas till endtledigande. Jag skulle tro, att sådant vore i sin ordning, och förmodar derföre, att förslaget kan antagas. Grefve Gyldenstolpe_, Anton Gabriel: Jag anhåller, att få fästa upmärksamheten på ett ytterligare skäl, än det Herr Lefrén anfört, hvarföre man ej kan bifalla den nya redactionen, åtminstone så vida min mening förtjenar afseende. Enligt vår nu 120 Den 23 Februarii e. ra. varande RegeringsForm, kan ingen af de Vicarierande StatsSecreterarne ställas till ansvar, hvarken för upsåtliga öfverlrädelscr af Grundlagen och andra lagar, eller för mindre nit, skicklighet och drift. För Ordinarie StatsSecreterarne är sådant stadgadt, både genom 106 och 107 §§:ne.
Utlåtande, angående vacht fråga om Krono-Säteriet Ollestads 1 0 anslående till boställe ät Domhafvanden i Åhs, Gäseneds och Kullings Häraders -Domsaga. (I. A.) Hos Hedervärda Bonde-Ståndet bär, uti memorial, sorn till Stats-Utskottets handläggning blifvit remitteradt, Riksdagsfullmägtigen från Elfsborgs Län, Ephraim Earsson, jemte förmälan, att de åt Häradshöfdingen i Åhs, Gäseneds och Kullings Häraders Domsaga., äfvensom dervarande Kro - Stkts-UisJiOtfets Utlåtandej N',o 123! nofogde oell Häradsskrifvare upplåtne boställen i så måtto icke motsvarade* det dermed afsedde ändamål, sorn det förstnämnde af dessa boställen vore* beläget ytterst i östra ändan af Domsagan, dfet andra i den sydvestra delen deraf och det tredje* icke ens inom Fögderiet, hvarföre äfven sedan längre tid tillbaka ingendera af bemälde tjenstemän kunnat bebo de dem anslagne Hemman, fästat uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att andra lill läget mera passande och närmare Domsagans medelpunkt belägne krono-egendomar blefve, i stället för de nuvarande, ät förenämnde tjenstemän till boställen anvisade; i afseende hvarå motionären föreslagit, att Krono-säteriet Ollestad i Hofs Socken af Gäseneds Härad, hvilken egendom år 1^56 blifvit upplåten och förlänad åt Öfver-Jägmästaren Jäders'- Gyllensvard och dfess efterkommande samt för närvarande innehades af en Fru Ar rhenius, född Gyllensvärd, sorn vöre den sista af förläningstagarens efterkommande och vid hvars död säteriet komme att åter hemfalla till Kronan, måtte, så snart detsamma blefve ledigt att för Kronans räkning disponeras, varda, i* stallet för nuvarande Häradshöfdingebostället
Folkmängden, som enligt 1850 års mantalslängd utgjorde på landet • 85,308 och i städerna 17,753 eller tillsammans 103,061, är, enligt 1855 års mantalslängd På landet: Mankön. Qvinkön. Skattskrifne 20,637 .. 22,777. Uti städerne: 4 Summa skattskrifne: Varande bland de skattfrie äfven upptagen gemenskapen vid Kongl. Maj:ts Flotta; och utgör således folkmängdens tillökning under alla fem åren 3,470 personer eller 3,36 procent, oaktadt under samma tid 1,062 personer, enligt här förda pass-journaler, kunna antagas hafva afflyttat till utrikes orter. Välståndet hos allmogen har under de sista åren stigit, i synnerhet hos dem, som äga eller bruka större hemmansdelar; och synes orsaken till detta lyckliga förhållande ligga deruti, att alla landtmanna-alster under de 2:ne sistförflutna åren stått i ett ovanligt högt pris, så att jordbrukaren fått väl betaldt för allt hvad han kunnat afyttra. För ägare och innehafvare af mindre hemmanslotter, af hvilkas afkastning en ringa del utöfver den egna förbrukningen återstått till afyttring, hafva de höga priserne väl endast i någon mån kunnat medföra enahanda fördelar, men de sednaste årens goda årsväxt har derjemte äfven för dem åstadkommit ett ökadt välstånd. De egentliga arbetarnes ställning har jemväl vunnit betydlig förbättring, så väl genom större tillgång på arbetsförtjenst, föranledd af ökadt välstånd hos hemmansinnehafvare och en allt mer tilltagande håg för odling, dikning och stenbrytning, sorn ock af de höjda arbetslönerna, hvilka allmänt utgå med 40 sk. ä 1 R:dr 12 sk. för mansoch 24 sk. R:gs förqvinsdagsverke. Denna allmänna tillökning i välmågan visar sig äfven af förhållandet med lagsökningsmålen hos Kongl. Maj:ts Refallningshafvande.