Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anders Nilsson från Hallands län yrkat, att tiden för afoch tillträde af de till ecklesiastikstaten hörande hemman, boställen, stomar, annexer, mensaler och jord af hvad beskaffenhet, som helst, måtte från den 1 Maj återflyttas till den 14 Mars. Till stöd för berörde yrkande har motionären anfört, att det vore nödigt, att afoch tillträdestiden blefve densamma för alla hemman i riket, samt att det för •cklesiastikstaten gällande undautag från lagens allmänna stadgande i omförmäldc afseende Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 9. 9 afseende medförde olägenheter icke allenast för allmogen, enär den ofta anlitades att i slutet af April månad, då på flera orter vårbruket redan börjat, och väglaget vanligen är svårt, med körslor biträda sina afoch tillträdande pastorer och komministrar, utan ock för presterskapet sjelfl, enär till följd deraf att boställen icke finge tillträdas vid den tid då jordbruket borde börja, jordens skötsel klefve försummad, hvilket ofta föranledde knapp skörd. Denna motion, hvilken Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ansett böra jemväl af Lag-Utskottet behandlas, hafva Utskotten gemensamt tagit i öfvervägande dervid Utskotten funnit stadgandet, att de lill ecklesiastikstaten börande boställen och lägenheter skola afoch tillträdas den 1 Maj, böra bibehållas så änge de embeten och tjenster, åt hvilkas innehafvare de äro anslagna, fortfara att berörde dag afoch tillträdas. Det skulle nemligen kunna inträffa, utom andra olägenheter, att omförmälde tjenstemän derest de före tjenstetidens slut nödgades afträda de till dem upplåtna boställen, komme att någon tid sakna bostad.
Detta hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och ehuru Utskotten anse de tillfällen mera sällan kunna inträffa, då I.andtmannen på en gång till staden landvågen kari införa en så betydlig mängd varor, att försäljningen deraf icke kan på nu föreskrifvet sätt å Torgen snart verkställas, äfvensom att. få af dessa varor äro af den beskaffenhet att vid försäljningen deraf ofvanom förmäldte binder och olägenheter skola möta, finna lik• väl Utskotten, att vid sådana händelser Uandtmannen bör tillåtas, att, om han kan äga någon lägenhet att förskaffa sig en öppen bod eller Stånd, få derstädes efter förut skedd anmälan hos Stadens Den 28 Juni1 Stadens Styrelse^ och sedan behofvet blifvit prof-1 vadt och godkändt, berörde sina varor till salu hålla; hvarföre ock Utskotten tillstyrka det må en sådan rättighet Landttnännen förunnas, dock med. ■vilkor att försäljningen, då den ej sker å torgen, icke annorstädes än i nämde bodar och stånd verkställes, vid det ansvar förut är stadgadt. Till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning varder detta vördsamt Öfverlemnadt, tillika med bifogade Protocolls-Utdrag, som innefattar en Ledamots särskildta yttrande, Stockholm den 16 Juni 1815- På Riksens Höglofl. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconoinie - Utskotts vägnar På Höglofl. Ridd. och På Högvörd. Prest» Adelns Ledamöters Strndets Ledamöterg På Vällofliga Borgarei ' På Hedervärda Bonde - vägnar H. F. Strömfelt. A. Lantingshausen vägnar Joh. Olof Wallin, J. R■ Fellenius. Ståndets Ledamöters vägnar JL. G. Holm, Fredin. Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. Nils Mänsson. A. J. Wahl stjerna - Den a8 Juni'.
Ridderskapets och Adelns bifall, hvilket med ett starkt Nej besvarades. Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde derefter Proposition till bifall af den utaf Grefve Posse, Claes Fredric, föreslagne Redaction af Friherre Stael v. Holsteins Tillägg. Ropades Ja, Nej, samt begärdes, att berörde Redaction måtte uppläsas, hvadan Redactionen upplästes, så lydande: ”Att Ridderskapet och Adeln för dess del ansåg uti ifrågavarande underdåniga Tacksägelse-Adresse äfven böra inflyta Riksens Ständers underdåniga Tacksägelse, för det Kongl. Maj:t, vid denna utaf omständigheterne föranledda bekymmerfulla inre Penninge-stälining, sam* mankalladt sina trogna Ständer, för att gemensamt med dem undersöka det onda i sin rot , och deremot uttänka hjelpemedel”. Herr Grefven och Landt Marskalken framstälde derefter följande Proposition: Bifaller Ridderskapet och Adeln den af Grefve Posse föreslagne och nu uppläste Redaction af Friherre Stael von Holsteins Tillägg till Tacksägelse-Adressen, samt att Ridderskapets och Adelns Protocolls - Utdrag må i öfverensstämmelse med berörde Redaction författas ; Den 2 December. 135 hvilken Proposition af Ridderskapet och Adeln med Ja besvarades. Höglofl. Ridderskapet och Adsln åtskiljdes klockan half till Tvä eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Thorsdagen den 4 December. Plenum kl. io förmiddagen.
Majits nådiga pröfning öfverlemnat så väl ritningssom kostnadsförslag, det sednare slutande å en summa af 128,680 R;dr 94 öre, till den nya gymnastikbyggnaden, äfvensom den förändring af institutets äldre hus, som för ett fullständigt genomförande af institutets organisation, enligt de af Komiterade framställda grunder, erfordrades. Sedan, med anledning af vederbörandes afgifna underdåniga yttranden öfver omförmäkla förslag, E. K. Majit till Komitéen öfverlemnat handlingarne, beträffande såväl ordnandet af den gymnastiska undervisningen i riket, som ock nybyggnad vid Central-institutet, med nådig befallning att taga dessa frågor i hela deras vidd under förnyad ompröfning och derefter till E. K. Majit inkomma med de ytterligare utlåtanden och förslag, hvartill de af vederbörande framställda anmärkningar eller andra omständigheter kunde föranleda; hade Komitéen afgifvit till Ecklesiastik-departementet ett i vissa delar förändradt förslag till stadga för gymnastiska Centralinstitutet och för den gymnastiska undervisningen i riket; hvarjemte Komiterade ansett sig böra tillstyrka några modifikationer i det förut afgifna förslaget till institutets aflöningsoch utgifts-stat, hvarigenom densamma skulle komma att minskas Expeditions-Utshottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 53 med 700 Ridr och således utgöra 29,400 Ridr. Tillika hade Komiterade, hvilka af anfördt skäl ansett den plats, hvarå de åt institutet för närvarande upplåtna byggnader äro belägna, hvarken vara eller kunna blifva för ändamålet fullt lämplig, hemställt, att de för institutets behof erforderliga nybyggnader måtte uppföras å annan plats, samt afgifvit förslag öfver den för sådant fall erforderliga kostnad.
Medelst enahanda åtgärder äro äfven här till äfventyrs ännu betydligare vidder än inom Gideå socken att göra odlingsbara; samt slutligen inom Nordingrå och Ulångers socknar, der genom sänkning af Häggsjön, Kyrkbasltjernen samt Nässjön likaledes en större areal af jord med fördelaktig växtlighet kan beredas; och hafva till alla dessa företags utförande jordägarne sjelfve erbjudit sig deltaga i större och mindre mån, derest något bidrag antingen såsom lån eller utan återbetalningsskyldighet kunde dem beredas. Vid jemförelse emellan den sista femårs-berättelsen åtföljande tabell öfver medel-afkastningen af de särskilda slagen af spannmål och jordfrugter, sedan utsädet afdragits, samt den nu bifogade tabellen, förete sig följande förhållanden: Hvete. Råg. Korn. Blandsäd. Hafra. Potates. Och torde, på sätt i sista femårs-berättelsen blifvit antydt beträffande uppgifterna till densamma rörande nämnde slags afkastning, det äfven böra antagas, att de 15 nu meddelade, i afseende på qvantiteterna, icke obetydligt understiga det i verkligheten befintliga förhållandet. Boskapsskötseln, ehuru utgörande en del socknars förnämsta näringsfång, har dock icke, af skäl som redan äro till en del anförda, hunnit den ståndpunkt som länets beskaffenhet och naturförmåner synas anvisa. Då emellertid till medlen för denna närings utveckling och förkofran ostridigt hör att tillegna orten förbättrade boskapsracer, ingick länets Ilushållnings-sällskap till Eders Kongl. Maj:t med underdånig framställning om inrättandet af ett Stamholländeri inom länet, hvilket hugnades med Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall, hvarefter och sedan Rikets Ständer, på Eders Kongl. Majts nådiga Proposition derom, anslagit dertill erforderliga medel, ett sådant holländeri, bestående af 18 unga kor och qvigor samt tvänne tjurar af Voigtlandsracen, från Sachsiska bergstrakterna blifvit stationeradt på Johannisbergs egendom i Medelpad; och har föröfrigt
Under iakttagande af dessa, jemte öfriga för lånets utbekommande stadgade vilkor, kommer den beviljade lånesumrnan Stats-Utskotteta Utlåtande JW 86. att utbetalas å de terminer, som af Kongl. Maj:t i nåder pröfvas lämpligen böra bestämmas. 6:0. Oftanämnde lån får, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafves till 1863 års utgång; men derefter skall å hela den utbekomna lånesumman, inom slutet af hvarje år, inbetalas 8 proc, Hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas 4 proc. årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning. Skulle det förfallna inbetalnings-beloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af Bolaget utgöras 8 proc. årlig ränta intill dess samma belopp vederbörligen inbetalas. 7:o. För den händelse, att den för jernvägs-anläggningen fastställda arbels-planen icke skulle följas och derifrån, utan sökt och erhållen nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvel sätt rättad, eller ifall jernvägs-arbetet icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger Kongl. Maj: t låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låneunderstödet samt återfordra hvad deraf utbekommits, att, på en gång eller successivt, till Riksgälds-konloret inbetalas inom den tid, Kongl. Maj:t finner för godt i nåder bestämma. Skulle åter jernvägs-anläggningen under arbetstiden öfvergifvas, eller jernvägen, efter dess fullbordande, icke så underhållas, att den framgent kan begagnas, eller om betalnings-skyldigheten för det erhållna lånet icke skulle kunna af Bolaget fullgöras, kommer jernvägen att hemfalla lill Staten, utan rättighet för aktie-egarne alt, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott till detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda. 8:0. Under byggnads-åren skall Bolagets
Derigenom att vi i förmiddagens Plenum ogillade ConstitutionsUtskottets, å sidan 14 uti den tryckta Upgiften förekommande, förslag till ny redaction af 2 Mom. i 13 §. Riksdagsordningen, äro vi nu ingalunda hindrade, att pröfva och, om vi så skulle för godt finna, äfven antaga Utskottets å sidan 25 uptagne nu föredragne redactions-förslag, som uti samma Mom. och §. afser en annan redactions-förändring; men för min del finnér jag, vid granskning af sistnämnde förslag, icke skäl att detsamma antaga, utan tillstyrker, att, med afslag derå, den nuvarande gamla redactionen må bibehållas. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Grefve Frölich har förekommit mig uti hvad jag önskade anföra. Jag anhåller således blott om proposition, till bibehållande af den gamla redactionen. Friherre Cederström: På Friherre Ehrenborghs begäran i förmiddags omfattade discussionen båda redactions-förslagen på en gang. Frågan var då icke endast örn uttrycket: Ordinarie Professorer, utan äfven om ordet: äge; och jag kan icke erinra mig annat, än att beslut i afseende å båda omständigheterne då fattades. Om likväl, emot förmodan, ett nytt beslut rörande ordet: äge, skulle anses af nöden, får jag åter uprepa, att detta ord synes mig 266 Den 26 Februarii e. m. vida bättre än: vare berättigade_, emedan frågan icke är blott om en tillåtelse utan en pligt, att liitsäiida representanter. Detta har PresteStåndet äfven förklarat, ehuru Ståndets beslut ansågs icke kunna få relroactif verkan, Herr von Hartmansdorff , August: I saken bar jag redan yttrat mig på förmiddagen; men i anledning af Friherre Cederströms anförande, anhåller jag, att Herr RiddarhusSecreteraren behagade uplysa, på hvad sätt PresteStåndet afgjort denna fråga. Friherre
Flertalet af de i länet valde deputerade hade, under uttryckande af sin önskan, alt räntorna måtte förvandlas till endast penningar, föreslagit, att alla räntor måtte förvandlas till spanmål och penningar, hälften af hvardera, samt att ränte-spanmålen måtte bestämmas i alla slag allt efter orternes hufvudsäde; hvarförutan deputerade tililaggt, alt, derest nämnde förslag icke kunde inedgifvas, de ville fortfarande utgöra dagsverks-räntan, med anhållan tillika, att både kol oeh ved måtte såsom räntepersedelförsvinna; och hade, uti underdånigt utlåtande, E. K. M:ts Befallningshafvande, jemte utredning af åtskilliga förhållanden med ränte-persedlarne, tillstyrkt sa väl kolsom ved-räntans omflyttning till annan persedel-ränta och bibehållande af dagsverksräntan samt särskildt förordat snart tillvägabringande af koloch ved-räntornas förvandling till annat slags persedel-ränta i den del af länet, der ej Fahlu Bergslags privilegier lade hinder i vägen för sådan förändring, och oberoende deraf, att ränleförenklingen icke kunde ske samtidigt för länet i sin helhet. Uti den Nådiga Propositionen har E. K. M:t täckts förklara, att E. K. M:t, som icke kunde medgifva, att större andel af nuvarande persedel-räntorna förvandlades till penningeränta, än den i framställningen till deputerade afsedda, och som befarade, att spanmålsprisernes ojemnhet skulle medföra kännbara olägenheter för de skattdragande, om hela beloppet af koloch ved-räntorna skulle utgöras i spanmål, visserligen ansäge lämpligare om en tredjedel deraf förvandlades till smör-ränta, hvarå priset vore mindre ombytligt, men att E. K. M:t, med fästadt afseende derå, att länets innevånare ej öfver sådant utbyte blifvit Expeditions-Utskottets Förslag till unilerd. Skrifvelse, fl:o i 03.
Mot sista mom. af denna §, lydande sålunda: »Har man, i fall sist sagdt är, af egen drift förstört det förfalskade eller genom vidtagna åtgärder förebyggt all skadlig verkan deraf; vare från ansvar fri» — har jag den anmärkn. att göra, att det borde bestämmas någon tid, inom hvilken man skulle hafva förstört den ifrågav:de handlingen. Eljest kan ju alltid anföras, att man haft för afsigt att förstöra densamma. Jag ansor en återremiss för detta ändamåls vinnande nödvändig. Gr. Sparre: I kriminalrätten är det icke allenast handlingen som skall bestraffas, utan äfven upsåtet, så snart detta är otvetydigt utmärkt. Om en person, som förfalskat en handling, förklarar sig hafva haft för afsigt att förstöra densamma, så kan derpå intet afseende fästas. Det är blott i det fall att han genom vidtagna åtgärder tydliggjort denna sin afsigt, som han kan från ansvar frikännas. De saker, om hvilka här är fråga, nemi. »papper, vara, mått, vigt eller annat, som med Statens eller andra allmänna stämplar eller märken tecknas», äro af den beskaffenhet, att en förfalskning af dem eller en sådan förändring, hvarigenom de kunna åstadkomma förvillelse, är en förbrytelse af den grofva 136 Den 26 Augusti. att, att ingen gerna kan tillåta sig något sådant utan ett dylikt syfte. En sådan handling bör derföre icke heller vara straff-fri i annat fall än att den, som gjort den, sjelf gör det förfalskade obrukbart. Någon preskriptionstid kan således icke stadgas, utan det är blott på ofvannämnda sätt som ansvarsfrihet kan ega rum. Förev:de § bifölls. §§ S, O och 10. Dessa §§ b i fö II os. § 11. Frih. af Ugglas: Här har Utsk. vidtagit en förändring i K. M:s Nåd. förslag, som jag icke kan gilla. Regeringen har nemi. utsatt olika straff för förfalskning af inländska och utländska mynt, hvaremot LagUtsk. sammanslagit dessa båda brott och salt samma straff på dem. Utan att vilja helt och hållet frånkänna de åberopade skälen all giltighet, tror jag dock det vore mera skäl att bifalla K.
Vi erinra oss äfven Hr Frih:n och Landlmrs af ögonblickets ingifvelse förestafvade svar, som så väl öfverensslämdc med R. o. Ad:s känsla, nemi. att R. o. Ad:s och BondeStrs sanna fördelar äro sä nära förenade, att de icke kunna åtskiljas; deras pligter emot fäderneslandet äro enahanda och för R. o. Ad. är det synnerligen tillfredsställande att med full tillförsigt kunna påräkna BondeSt:s medverkan. Denna medverkan uteblef icke eller d. 18 Dec. då Riksdagens vigtigaste fråga behandlades. BondeSt. visade då, att det hade fullt allvar med sin helsning och att det stod profvel då det gällde. BondeSt. insåg vigten deraf att de båda Stin bibehålla samdrägt, och så länge den samdrägt bibehå 1 les orubbad och de båda St:n gå hand i hand med hvarandra, så kan lugnet och lyckan för fäderneslandet icke störas af hvilka bemödanden som helst, de må komma från hvilka håll som helst. Men om de gå hvar och en sin väg och lemna insteg åt misstroende och deraf följande missämja, samt allt hvad som af split kan upkomma, om det lemnäs något rum för inträngande af lidelsernas missledning, hvad återstår då af den lugna lyckan i vårt land? Jag är således, mine Hrr, af den tanken, att man vid detta tillfälle ifrån R. o. Ad:s sida äfvenledes bör visa den aktning för BondeSt:s önskningar att R. o. Ad. icke lägger något hinder i vägen för dessa önskningars framförande till thronen. Här har blifvit sagdt att Konungen skulle lemnäs i sticket om R. o. Ad. medgifver bifall till BondeSt:s önskan i fråga om Sekret:s tillsättande. Det kan jag för min del icke finna. Här är icke fråga om några yrkanden, några häftiga påståenden, några stormiga rörelser, som kunde medföra våda. Här är blott fråga om ett förslag, grundadt på en önskan, upkommen af ett begär att komma i fullkomlig likställighet med de öfriga St:n.
Proposition, N:o 66. inom Stockholms och Upsala län, skulle under de första 5 åren, från och med innevarande år, medfört en årlig skatteförhöjning af 5 r:dr 46 sk. 7 rst. för det förra och 3 r:dr 9 sk. 5 rst. för det sednare länets hemman; medgifvas borde dock, att, på sätt härvid jemväl blifvit erinradt, ett annat resultat under andra förhållanden kunde inträffa och således jemväl blifva lill fördel för de skattskyldige; äfvensom att, för den räntetagare, hvars produktion af ifrågavarande persedlar lemnar öfverskott till försäljning, skatteförhöjningen blefve mindre känbar, då han tillika hade fördel af prisstegringen; hvaremot den, hvars produktion endast till ringa del utgjordes af spantnål, men i öfrigt af sådana varor, hvilkas värde icke stege i lika mån, ostridigt komme att hårdare tryckas deraf; och om än icke ovilkorligf må antagas, att förenämnda förvandlingssätt verkligen skulle leda till skatteförhöjning, så vore dock obestridligt, att en sådan följd möjligen kunde deraf uppkomma, hvilket redan i och för sig komme att väcka betänklighet emot, och tilläfventyrs hindra, förslagets antagande i denna del, hvarmed ock ett bland de vigtigaste ändamålen med förevarande reglering, eller räntornas förenklande och deraf beroende reda och enkelhet i det serdeles invecklade räkenskaps-verket, skulle förfelas. Det syntes således bättre att omfatta en annan utväg till vinnande af det åsyftade ändamålet, nemligen den, a!t bibehålla vissa i hemmansräntorna inbegripna persedlar och tjenstbarheter till beloppet oförändrade och förvandla de öfrige till bestämd penningeränta.
Kungsskjuts kan jag dessutom med ett annat exempel styrka. Jag bebor det Härad, som blir beordradt att skjutsa till Stjernsund, då Kongl. Majrt reser dit. Det har t. ex. handt, att folket af Kronobetjeningen blifvit antydt om nödvändigheten att der qvarstadna arne dagar, utan mat, utan foder för hästarne och utan penningar, för att skjutsa derifrån. Månne ej detta är barbariskt? Jag känner ej annat namn derpå. Den 23 December. 3i7 Anfallen mot min person går jag gerna förbi; men om man bär klagar öfver mitt ofog, så anser jag dessa uttryck af ofog m. m. vara så mycket mera obehöriga, som ingen annan än LandtMarskalken kan tillrättavisa en Talare, om han det förtjenar, och jag undanbeder mig derföre alla omdömen öfver sättet för mina yttranden. Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att, sedan Grefve Horn, hvilken framställt ifrågavarande motion, nu mera haft tillfälle att, i anledning af hvad mot honom blifvit anfördt, afgifva dess yttrande, ansåg Hans Excclience, ehuru flere Ledamöter anmält sig att ytterligare tala i ämnet, sig likväl höra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt, att discussionen nu finge afslutas, samt Hans Excellence äga att göra proposition å remiss af Motionen till vederbörligt Utskott. Många hördes häruti instämma. Friherre Cederström: Det är ej i saken jag ämnar yttra mig, utan endast i anledning deraf, att Herr von Hartmansdorff behagat tillägga mig ett yttrande, som jag ej haft. Jag har nemligen icke klandrat Friherre Boijes yttrande, utan formen, hvarunder han detsamma afgaf. 3i8 Den 23 December. Friherre SprengtportenJacob Wilhelm : Jag förenar mig till alla delar med Grefve Posse. I anledning af den anecdot Grefve Horn behagat afgifva, får jag uppmana Grefve Horn att i detta afseende vända sig till behörig auctoritet, då jag är säker, att rättelse ej uteblir. Hela händelsen är mig för öfrigt obekant.
I consequens med R. o. Ad:s redan fattade beslut, är det naturligt, att äfven denna 'punkt måste afslås, och hvad sjelfva indelningen af den nya mvntenheteu beträffar, så lärer det väl ej komma i fråga annat, än att bestämma dess fördelning i 100-delar och hvarje del kallas styfver, motsvarande vår nuvarande styfver, på 4 proc. när. Jag skulle likväl tro, att det vore lyckligt och nyttigt, om, vid decimalsystemets införande, det icke blott komme alt räknas i 100-delar, utan äfven i 10-delar, hvilket egentligen är meningen med detta system. Jag skulle derföre önska, att denna nya enhet måtte indelas, först i 10-delar och hvarje sådan ytterligare i 10, d. v. s. de 100 styfver skulle fördelas på 10 andra myntstycken, -hvilka jag tror lämpligen skulle kunna kallas marker. Hr Gripenstedt: Det beslut, som förut är fattadt ang:de decimalsystemet, är visserligen icke positivt bindande, men dä det var ett förnekande af det återgående från samma system, som Utsk. tillstyrkt, så måtte meningen väl också hafva varit alt för sin del antaga detsamma. Jag anhåller således, att den enhet, som är bestämd, måtte enligt dessa grunder indelas i 100-delar och alt hvarje 100-del må kallas styfver. Hvad åter beträffar den underafdelning, som den siste värde talaren omnämnt, skulle jag tro, att man gjorde bäst, alt icke bestämma något namn för densamma, ty denna underafdelning, som naturligtvis skulle representeras af det särskilda kopparmyntet af samma valeur, får nog ett namn af sig sjelf, och folket bestämmer då benämningen sorn det bäst synes. Ulan tvifvel kommer den att heta ett 10-styfversstycke. Att deremot nu decrelera ett löjligt namn, såsom penning, eller slant, eller mark, eller skilling, bär alltid sina svårigheter.
Orri realisafionsgrunden faststålles efter nu gällande agio till 128 sk. för en Specie-Riksdaler år realisationen i och med detsamma i sjelfva verket verkställd; ty hvar och en som ville hafva silfver för sin Bancosedel; kari då få detsamma utan att gå till Banken. Han behöfVer endast inväxla speciemynt, eller uppköpa myntbart silfver och aflemna till myntning. Således 'är blott fråga huruvida ytterligare agio kiinde Uppkomma under den tid, Sorn framflyter innan silfverin växlingen från Banken tager sin början. Möjligheten der - Ridd. o. Ad. Den IX April f, m\ af, kommer vål alltid, att åga rum; men då man på ena sidan har denna blotta möjlighet att äfventyra, och på den andra har den gifna vinst, att hafva bespart 3 millioner Riksdaler i silfver, torde man icke länge, böra tveka, hvilkendera utvägen som bör vidtagas. Friherre Wrangel och Herr Tham hafva jemväl instämt uti det liufvudsakligaste vilkor för en sådan plans framgång, nemligen Bankens consoliderande genom uppköp af silfver för dess årliga öfverskotter, och detta medel år det enda som kan tillvägabringa en realisation med bestånd för framtiden. Om äfven företaget skulle misslyckas hade Staten derpå ingen ting förlorat, då vid det andra, innefattande skuldsättning, man i händelse af en olycklig utgång, åfventyrar den visserligen högst betydliga summan al 3 millioner Riksdaler i silfver. Ännu ett skål emot låneutvågars vidtagande finnes deruti, att om Bankens årliga vinst kornme att åtgå till ränta eller actieutdelning, kunde Bankens ställning icke blifva förmonligare ån den nu år; hvaremot i den föreslagne årliga besparingen, en tillgång finnes att äfven för framtiden bereda utvägar, att i alla händelser hafva ett stadgadt mynt och att derutöfver äga en sparpenning vid oförutsedda olyckshändelser. Herr Rosenblad, Bernhard'.