Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
begär efter starka drycker. » Då man har främmande, blir det naturligtvis, eller rättare sagdt vanligtvis, alltid extra utgifter, * och Måndag: Hotchpotchsoppa (kokad på fårkött, ett par om N i är nog ordentlig att anteckna dessa utgifter, sönderskurna morötter, potatis). Risgrynskaka med skall ni snart finna att sådana uppgå till betydliga saftsås (' / i kvarter (1 6 cl) risgryn halfkokas och uppHufvudsaken vid alla inköp af matvaror är att blandas m e d två vispade ägg, tunn grädde för 1 3 summor. öre, en struken sked mjöl, smör som en äggula, litet Och till sist, en vänlig helsning till hvarje ung, det sker med urskiljning; man måste på samma gång salt och rifven citron). oerfaren husmoder, som allvarligt vill bemöda sig välja det som är bra och dock icke dyrast. A f köttom alt fylla sina plikter, såväl de smärre som de varor bör ej köpas mera isender, än man beräknar Tisdag: Oxstek (af söndagens) med potatis och större, inom hemmets värld! behöfves antingen för 1, 2 eller 3 måltider. O x k ö t t sallad. Aggvälling. Kaffe, socker och smör äro de dyraste artiklarna i ett hushåll, och man måste ytterst noga kontrollera därmed, såvida de icke skola blifva allt för odryga. Jag vill icke specificera, huru mycket häraf som räcker i veckan för vårt hushåll — det skulle Bidrag mottagas med tacksamhet. to o LOGOGRYF. 3 p ¥ p. 5 8° P3 CA I &gt; P3 ta Trenne grupper, tretton stycken, det är måttet på mitt hela, som n o g vållar möda mycken båd ' att gissa och att dela, ty ett slutadt hundratal tankenötter ur mitt skal trilla fram att skärpan pröfva hos en hvar, som vill sig öfva. Eljes är jag för det mesta ganska böjlig, mjuk och fin och, då sorten är den bästa, delvis blank som fint porslin. Manfolk plär mig taga gärna uti stor intimitet; hos dem får jag blifvä kvar ofta n o g i flere dar; men hos ingen enda tärna jag fått insteg, som man vet, fast ibland för upptågs skull jag fått famna deras hull.
Frih. Boye, Ludv.: Då man besinnar, att Riddarhusets fonder uppgå till icke mindre än något öfver ^ million r:dr b:co; då man eftersinnar, att riddarhusfiscalen har samma ansvar och tjenstepligt, som åtföljer ombudsmannatjensten inom andra cassör; och om man härtill lägger, att då den närvar, ridd.fiscalén icke sjelf reser i och för inträffande bevakningar i landsorterna, sådant härleder sig derifrån, att ombudsmän i allmänhet icke sjelfva resa, utan begagna commissionärer, torde man äfven finna den siste värde talarens skäl icke förtjena afseende. På dessa grunder förenar jag mig med Frih. Ehrenborgh, och jag tror mig icke begå någon ovarsamhet, då jag omtalar, att den ledamot af Ridd.direct., som länge haft sig anförtrodd den juridiska omsorgen inom Direct., Irlr Carleson, innan han reste från riksdagen , särskildt anmodat mig att med min uppmärksamhet följa detta memor., under förklarande, att han ansåg tjenstens afskaffande vådligt för Direct:s säkerhet, enär mindre säkerhet vöre att påräkna hos en för tjenslens bestridande constituerad cancellist. Frih. Ehrenborgh har ganska riktigt anmärkt, att skillnaden i aflöningen vore obetydlig; och då ridd.cassån icke har behof af en i allt fall så obetydlig besparing, ser jag icke skäl att bifalla memorialet, hvarå jag således anhåller om afslag. Hr Tham, Wolrath: Till alla delar får jag förena mig med hvad Frih:na Ehrenborgh och Boye anfört. Då Frih. Fredr. Boye, sjelf ledamot uti Ridd.direct., ansett fiscalstjenstcns bibehållande nödvändigt; då ordföranden i Ridd.- u H. 16 122 Den 4 Augusti e. m.
Den, som till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen, angående artiklarne, ”kantiljer, fransar, m. £].”, antager Borgareståndets beslut, att rubrikerne ”kantiljer”, ”fransar”; ”galoner”, ”gramaner’’ och ”snören” samt ”paljetter’’ må ur sjelfva taxan uteslutas, och i noten hänvisas till dels gulddragareoch snörrnakare-arbeten allena, dels ock dessa rubriker, jemte rubriken strängar; att artikeln ' käpptoffsar och snodder” jemväl må i noten hänvisas till snörmakare-arbeten, och att följande nya rubriker må i taxan intagas, nemligen» Gulddragare-arbeten af guld eller silfver: kantiljer och paljetter, äkta eller halfäkta, 1 lod, 8 sk. oäkta 1 lod, 5 sk. fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snören och andra ej specificerade, äkta eller halfäkta, 1 lod, 16 sk. oäkta 1 lod, 10 sk. Snörmakare-arbeten, såsom fransar, galoner, grammer, aiguilletter, snodder, snöien m. fi., ej specificerade, af siden, 1 skålpund, 4 r:dr. af halfsiden, 1 skålpund, 2: 24. Stats-ltskottefs Memorial, N:o 302. 31 andra slag. 1 skålpund, 1 r:dr, röstar ia; den, det ej vill, röstar nej; •vinner nej, antages till kontra-proposition Bondeståndets beslut, att för dessa artiklar bibehålla de i nu gällande taxa befintliga rubriker och tullbestämmelser. Voteringen har utfallit med 57 ja och 62 nej; i följd hvaraf till kontra-proposition antagits Bondeståndets beslut. 89:de voteringen (.enligt 6 punkten).
Ständer, genom bifall till Utskottets under N:o g aflåtne Memorial, beslutat, alt ifrågavarande samling, utgörande 820 ducater, hvilken förut varit uti Bankens reela fond inbegripen, skall derifrån afföras och Lill förökande af Bankens Mynt-Cabinett an vändas, under villkor ej mindre, att de i Bankens Mynt-Cabinett, efter den sålunda vunna tillökningen, befintliga Medaljer och Mynt af guld och silfver till deras metalliska välde i Banco-sedlar, såsom en Bankens fordran och deposition hos Mynt-Cabinettet upplagas och redovisas i räkenskaperne, med iagtlagande för framtiden af de förändringar, Mynt-Cabinettet årligen, i delta hänseende, kan komma alt undergå, än äfven alt Bankens Myntoch Medaljsamling icke må, förr än i sista rummetj användas till inlösen af dess Banco-Utskottets Utlåtande3 N-o 61. i3 utelöpande förbindelser eller annorledes _, utan Rikets Ständers begifvande, Banken ajhändas, synes Utskottet den nu väckta motionen, angående bortskänkandet af omförmälde Medalj-samling, åsyfta etL upphäfvande af Rikets Högloft. Ständers ofvanberörde beslut, och kan Utskottet således å samma motion icke tillstyrka bifall. Stockholm den 3i Juli 1840. Ank. till Exp. Utsk. den i Aug., kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att ränta ä Discont-lån ej må beräknas förr, än medlen kommit Låntagare tillhanda. Inom Vällofl.
Lönerne för Stabs-Capitainer och Subalterne Officerare af f. d. Finska Armeen, dels att de redan wundna besparingarne pä Finsta Expec. lance-Fonden, att af de här i Landet qwarstad. »ade Finsta Soldater formera i eller 2 Com. pagnier till gränswakter wid Grisielhamn och Torneä, samt att de Officerare af det ännu här. warande Finsta Befälet, som till Accords er. sättningar kunna wara berättigade, hwaraf de som kunna komma i fräga att taga alsted ut. göra ett obetydligt antal, mätte fä njuta lika rätt med Swenste Officerare, att wid afstedsta. gandet genast utbekomma sina Accords. ersätt, ningar pä det af Riksens Ständer förestrifne sätt. ^ Dä wid anställd undersökning Riksens Stän. ber funnit att denna besparings, summa stiger till ett belopp af 11,927 Riksdaler 16 si., hwil. ken 196 Den 14 October. ken Summa tillräckeligen förskär tia de före flagna utgifterne, och Riksens Ständer derjemte funnit detza Förslag till alla delar billiga och nyttiga, hafwa Riksens Ständer beflutit och fa härmed hoS Eder Mast! i underdänighet an halla: 1:0 Det täcktes Eder Maj:t i Räder ifrän innewarande ars början täta Stabs.Capi tainer och Subalterner pä berörde E^pectance Stat tillgodonjuta följande Lön-förhöjning, sä att deras Expectance - Löner mä utsättas för StabS. Tapitainer lill 200. R.dr För Lieutenanter som innehaft Lön pä Stat till ... iso. För Fändrikar som pä Stat njutit Lön till
Af gamla prägeln: TlT skilling Riksgälds-Kontorets polletter 31,725 900 2,000 Summa R:mt R:dr 157,775 Under läsningen af Fullmägtiges protokoll hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet derå att, ehuru, enligt föreskrifteme i § 12 och § 109 mom. 10 af Banko-Reglementet, endast sådana Fullmägtiges beslut och åtgärder böra hemliga hållas, som hafva afseende å den reela fondens vidinagthållande samt Bankens vexelrörelse, så att Fullmägtiges öfver läggningar och beslut derom upptagas i serskildt protokoll, hvilket icke utan Banko-Utskottets eller Fullmäktiges tillåtelse får offentliggöras, Fullmäktige ändock till serskilta protokollet hänfört äfven ärenden af annan egenskap, såsom t. ex. frågor om förfärdigande af pappersformar till Bankens sedlar 7 å R:dr R:mt, tillverkningen af nämnde sedelpapper, tryckningen ock skärningen af dessa sedlar, kostnaden för anskaffande af dertill erforderliga maphiner ock effekter m. m.; livilket förkållande Revisorerne ansett sig så mycket mindre köra lemna oanmäldt, som en af enskild person kos Fullmäktige gjord begäran, att emot lösen utbekomma utdrag af deras protokoll i livad det rörde en dylik fråga, blifvit af Fullmäktige afslagen på den grund, att samma fråga upptagits i det serskildta protokollet, oaktadt densamma, enligt Revisorernes tanke, icke bordt dit hänföras. § 5. Sedan Rikets Ständers, vid sednaste Riksdag, utsedde JustitiaJustitia-OmOmbudsman, Assessoren R. N. O.
Riksdags Ordningen, ofördröjligen inkomma med fullständig redaction af de uti samtlige Riks-Stånden gillade Grund-Lags-ändringsFörslagen, pS det underdånig skrifvelse härom till Kongl. Majit matte skyndsamligen kunna expedieras, och skulle ofvannämnde Prosten Anjous Motion med de öfriga respective MedStanden vördsamt och vänligen cominuniceras, med inbjudning att sig i Preste-Ståndet3 deraf föranledda beslut förena. Från Vällofl. Borgare-Ståndet S, D. Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Qeconornie-Utskottens Utlåtande, N;o 30, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, Nio j, rörande Magistraternes i Landshöfdinge-Residence-Städerne rättighet att utfärda Pass för desse Städers Borgare? och blefvo så väl Betänkandet Bih. till R. St. N:o r, som äfven Utlåtandet N:o 30, af Ståndet alslagne* S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bevillningssaint Lag-Utskottens Betänkande, N:o 8, i anledning af väckt fråga om ansvar för origtig tillämpning af Kongl. Förordningen den 11 December 181), angående Testaments-be villningen. S. D Bevillningssamt Allmänna Besvärsocii Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 7, 1 anledning af väckta Motioner om bestämmande af en Bevillnings-afgift, för rättighet att idka 3agt och Djurfång, föredrogs å nyo och bifölls. S. D. Bifölls, vid å nyo skedd föredragning, Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 2 1, angående väckt motion om uppgörande af nya grunder för Taxerings-värdet m. m. S. D. Vid förnyad föredragning blef Lagsarnt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 27, öfver väckta frågor om den så kallade Gårdfarihandel, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D.
På anmälan af herr pastor Grenholm, det Aspås o. Åhs socknemän å allmänna sockenstämmor beslutadt att förhöja de såkallade skottpengarne för dödadt fullväxt varglo och varg, till tretton riksdaler o. sexton skil. banco. såvida äfven Rödöns och Näskotts socknemän härom förenade sig, så sammankallades Rödöns samtlige boställsinnehafvare och hemmansegare att denna dag å allmän i laga tid utlyst sockenstämma sig häröfver yttra. Efter någon öfverläggning blef man allmänt öfverens om, att den som dödar fullväxt varglo eller varg, på hvilken årstid det än vara må, skall såsom belöning och uppmuntran derför erhålla tretton (13) riksdaler och 16 skil. banco, hvilka upgå efter rök. Men innan någon inom Rödöns pastorat finge göra anspråk på denna skottpennings utbekommande, så skulle densamma, å allmän sockenstämma i den socken han vistas, kunna med fullt lagliga skäl styrka den han sjelf genom skjutning, genom jerns utläggande eller andra redskaper dödadt det rofdjur för hvilket han fordrar den nu bestämda belöningen. Denna förhöjda skottpenningen skulle utgå från denna dag, då beslutet fattades. För vargungar, som fångas i ide, och för björn som dödas, för höjdes icke skott penningarne, utan finge dermed vara såsom förr beslutet är. 123 År och dag som ofvan. O. A. Staaff t.f. pastor Uppläst och justeradt den 5:te februari 1854. O. A. Staaff Å socknemännens vägnar. Olof Larsson i Häste, Eric Nilsson i Tomte, Nils Nilsson i Kälen. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 161, ÖLA. På allmän sockenstämma i Rödön den 25:te mars 1854 blefvo understöd beviljade åt följande personer. 1. Inhyses pigan Kerstin Olofsdotter från Näskott o. Tullus, som under det föregående året haft i sitt bröd modren Brita Häll från denna församling, skulle derföre erhålla en och en half tunna korn i fullt mål. 2. Inhysesman Jöns Stare skulle få en spann korn i fullt mål. 3. Torparen
Jag nekar icke att en myntförsämring kan vara lika stor nu och framdeles, som den förut har varit; men om vi uti allmänna rörelsen få s. k. Fahnehjelmare eller hvad som liebst, så lära väl de Hrr.-ne i alla fall komma att göra sin rund i landet, och regementsskrifvarne lära väl icke kunna tvinga de räntegifvande, när de liqvidera sina räntor, att göra det i bättre sedlar än dem, som i allmänhet äro gängse. Det är för öfrigt gifvit att om myntet blir sämre, så blir markegången relatift högre, och löntagaren får så mycket flera sedlar till ersättning för att de äro sämre. Jag förstår derföre icke att någon förlust härigenom skulle komma att uppstå för indelta löntagare, hvilkas antal jag sjelf tillhör. En talare på f. m. har sagt, att vi voro nog stockhufvade för att icke begripa detta, men jag kan icke hänföra mig till deras antal, som icke begriper, att stora fördelar af det ifrågavar:de förslaget skulle uppstå. Här har äfven uttalat sig i går och äfven i dag en stor ömhet för rättvisans fordringar i detta fall. Jag mäste bekänna att jag icke förstår att rättvisan genom förevande förändring kunde blifva för nära trädd. Flere talare hafva sökt bevisa, att den juridiska rätten icke lider alls. En af dem en utmärkt jurist, hvars omdöme för några dagar sedan var tillräckligt att utan discussion grunda Ståndets beslut i en högst vigtig fråga, var af samma tanka som jag. Skulle man gå så långt i ömhet, som de värde talarne vilja, sä ser jag verkligen icke många frågor i hvilka R. St. skulle kunna besluta. Om jag till exemp. tagit emot en egendom med mindre beskattning men sedan får höjd bevillning, så vore det ju ock - Den 9 September e. m. 209 också ett bedrägeri. Jag kunde uppgifva 100 exempel der II. St. laugt ifrån all vara sä ömma om rättigheter fattat beslut i frå gor der rättvisa och ömhet verkligen kunde och borde ifrågakomma. Vid förra riksdagen beslöts, att om Staten behöfde jord, sä måste den enskilde lemna den emot ersättning. Om något kan kallas våld pä eganderätten, sä vore det väl detta.
Deri, sorn vill, att till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen, angående lackoch barlastjern antages Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, att inoch utförselstullen å dylikt jern af bergmalm bestämmes till 4 R:dr 24 sk. och af sjö- och myrmalm införselstullen till 2 R:dr, och utförseistulien till 16 sk., allt per skeppund stapelstadsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut, att inoch utförselstullen bestämmes för bergmalm till 3 R:dr och för sjö- och myrmalm til! 2 R:dr 32 sk. per skeppund stapelstadsvigt. b) i hufvudsaken. 159:o. Den, som vill, att å tackoch barlastjern skall såsom eventuela luliafgifter bestämmas 2 R:dr 24 sk. inoch 3 R:dr 16 sk. utförselstull per skeppund tackjernsvigt om 26 lispund bergsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (lista alternat.) Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut; (2:dra alternat.) Bonde-Ståndets beslut. För kanoner, stycken, nickbakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt för hällar öfver l1/. tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bestämt eventuela utförselstullen 94 Bevillnings-Ulslcoltels Memorial, M 14. till 4 R:dr 24 sk., Borgare-Ståndet, i enlighet med Utskottets förslag, till 3 R:dr 24 sk., och Bonde-Ståndet till 33l/3 procent af 9 Kidr tullvärde, eller 3 R:dr, allt per skeppund stapelstadsvigt.
Län, finna nödigt begagna ifrågavarande utväg, äfven låta det vara sig angelägit, att på verkställigheten fästa den uppmärksamhet, som en för Landsorternes förmån medgifven allmän anstallt synes påkalla, och hvarigenom missbruk med de härtill anslagne medel, allena torde kunna förekommas. Utskottet kan for dess del ej tillstyrka, att Banken må betungas med någon ytterligare kostnad i omförmälde ändamål, än den halfva procent å hvarje låns tillgängelige förskotts-sumrna, som redan finnes anslagen; men, då emedlertid detta belopp, till bestridande ej mindre af transportkostnader, än arfvoden för vexlings-befattningen, och beräknande af möjeliga förluster och missräkningar, synes vara nog otiilräckeligt, Banko-Utskottets Betänkanden'. 317 anser Utskottet sig höra vördsamt hemställa, om icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna lärapeligt, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhål. la, att genom någon, i sådant afseende vidtagande tjenlig anstalt, de i dylikt ändamål, nödige transporter, så väl af nya sedlar till orterne, som gamla, hvilka i utbyte deremot, till Banken återsändas, hädanefter finge kostnadsfritt för Länen verkställas; förmodande Utskottet, att genom Kongl. Stats Contoirets medverkan, utväg härtill, uppå derom skeende anmälan, fran Kongl. Majas Befallningshafvande, i många fall, skulle kunna beredas, i förening »ned de remisser, sorn i amira ändamål, till och ifrån hvarje där, årligen på vissa tider för sig gå, och Landt-räntemästaåne såsom en tjensteskyldighet äfven kunna sådan utvexling åläggas inut åtnjutande af den anslagne procenten. Och torde i sammanhang härmed anses lämpeligt; det vederbörande blifva i Nåder erindrade, att för ändamålets vinnande, fästa den oafbrutna tillsyn å verkställigheten, hvarigenom nndvikas må, att uppoffringrr från Banken och det allmänna frugtlost förspillas och orternes
Dagen skred fram, och solen brände hett, och illusionerna blefvo till hvita moln i det blå! Som ung student drefs han in i förhållanden till många kvinnor; det var tidsfördrif, det var sinneslek – ty hans hjärta hade en gång varit fäst vid en: en jungfru med solsken till hår och två Venus-speglar till ögon och en hållning som en ung hind. Hon hette Veronika och liknade blomman, hvars namn hon bar; hon var femton år, då hon svor honom evig kärlek; men en vecka senare såg han henne i skogen slå armarna om halsen på långa Franz. I det ögonblicket kändes det, som om hjärtat krympt samman till en liten sten i hans bröst, men efteråt märker han, att det i stället utvidgat sig, ty sedan blir där plats till så många. Den sista af de många heter Ottilie Burmester. Hon har varit en af de många och hon har blifvit den enda. Just nu, då han tror, att hon svikit honom, förefaller det i alla händelser så. Det är en kärlek, som börjat utan illusioner, medan monsieur Burmester ännu lefde – den man hon svurit evig kärlek; en återupprepning i mindre stil af den gamla historien, med den skillnad att han själf öfvertagit långa Franz’ lättsinniga roll i skogen. Men upplösningen blir en annan, ty Burmester är död för ett år sedan och det växer en myrten på grafven. Fantasien har flätat en brudkrans af dess blad, och i dess krona ha illusionerna slagit ner som flyttfåglar, sjungande om en ny vår och en ny sommar. Det fladdrande lättsinnet har så småningom förfinats till en varmare böjelse, och den bleka känslan har rodnat till lidelse. Därför känns lifvet i detta nu så frysande kallt och därför är allt så mörkt omkring honom. Och därför bränna tårarna under ögonlocken fast de icke falla. Ty han vet, att om Ottilie en gång lockats in bland fåren, vänder hon aldrig öppet tillbaka till en man, som står ensam och som hon hör alla fördöma. (Altona i mars 1763.) Hvarför har man gikt, min käre doktor? – För sina synders skull! – He! Det låter nästan ortodoxt! – Jag menar det snarare paradoxt.
För utminuteringsoch utskänknings-ställena pä landet föreslår Utsk. ett gemensamt minimum af kannetal eller 600 Rull-, till följd hvaraf Utsk. medgifvit hälften så stor skatt för de sednare, som för de förra ställena. Jag torde nu få återgå till frågan om bevillmns erläggande, i hvilket afseende jag till alla delar instämmer uti de åsigter, som blifvit uttalade af Hr Braunerhjelm och Gr. Lagerbjelke. Det är mig allt för väl bekant alt, synnerligen i städerna, men äfven på landet, afgifter erläggas efter 2:dra artms bevilln. Skulle nu utskänknings-ställena befrias från alla afgifter enl. 2:dra art., skulle de icke få vidkännas fattigvårds-afgifter och andra för kommunala ändamål utgående afgifter, hvilka kunna vara ganska betydliga? Mig synes det vara högst oriktigt, att en innehafvare af en krog icke skulle vara förpligtad att bidraga till utgörande af de afgifter, hvaruti hvarje samhällsmedlem måste deltaga. Jag anser derföre rättvisan och billigheten kräfva, alt dessa utskänknings-ställen böra, utom kannetals-afgiften, äfven erlägga bevilln. Om nu afgifterna sättas till samma belopp för båda ställena, men man deremot vid beräkning af minimi-kanntalet, som skall erläggas af en hvar utaf de båda ställena, bestämmer detta minimum något högre för utskänknings-ställena och något mindre för utminuterings-ställena, inträffar, alt de förra komma att betala mera än de sednare; hvartill äfven torde läggas den, såsom jag förut nämnt, af behofvet påkallade bevilln:n. Frih. Raab har visserligen sagt, att den i 23:dje §:n till Kronan utgående T\ af kannetals-afgifterna skulle svara emot bevilln., samt att de kommunala afgifterna skulle kunna beräknas efter denna T'T; men jag kan icke inse, huru sådant skall blifva möjligt att verk - Den S Augusti. lil ställa, då Bevillms-Förordmn tydligen stadgar, att de kommunala afgifterna skola beräknas efter 2:dra art:ns bevilln.
Den vägledning och den stora mängd af upplysningar och anvisningar, som i dessa många förslag och yttranden blifvit lemnade, synas ej hafva blifvit med nog sorg Bih. lill Ii. St. I dessa yttranden är uppmärksamheten mera än en gång fästad pä svårigheten, eller lill och med omöjligheten, att kunna fullständigt uppgifva omfånget utaf Konungens Befallningshafvandes så vidsträckt i alla samhällsförhållanden ingripande verksamhet. För att undvika denna ofullständig het har man yrkat nödvändigheten att i allmänna drag antyda de olika hufvudarterna af denna verksamhet och alt, jemte uppgiften å de särskilda göromålen, för hvarje afdelning deraf lemna allmänna hänvisningar till den gällande lagstiftningen. I den förut gällande Landshöfdingeinstruktionen af 1734 är ock i delta hänseende ett efterdöme gifvet, som hade förtjent efterföljd. Oaktadt denna Instruktion torde lika mycket i detalj, som den nya, uppgifva de olika göromålen, är den långt allmännare hållen och hänvisar, med en af sakens beskaffenhet så klart fordrad försigtighet, oftast till de rörande de särskilda ämnena utfärdade lagarne. Dessa försigtighetsmått äro i den nya Instruktionen stundom uraktlåtna och omfånget för Konungens Befallningshafvandes verksamhet har derföre blifvit inskränktare, än afsiglen kan hafva varit. Sä har man uraktlåtit att någorstädes i allmänhet angifva en af Konungens Befallningshafvandes vigtigasle och vidsträcktaste embetsegenskaper, nämligen den att vara samhällsmaktens hufvudsakliga verkställighetsorgan. Derom talar dock 1734 års Instruktion flerestädes och föreskrifver, att Landshöfdingen skall ”elter yttersta krafter så laga, alt hvar och en utan anseende till perhson (ill ett prompt bistånd och exsecution befordras och förhjelpes uti det, som han ”igenom dom eller eljest är berättigad lill;” — alt "Landshöfdingen skall föranstalta om ”ali rätts fullbordan, utmätning och exsecution;” — att han skall "alla Kongl.