Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Idvad 43 § angar. symes uppwärksamket köra fästas dera, att, enär sörkall kan inträffa tor någon as de fyra 8tatsräd8-ledamöter, kvilka äro Konungen följaktige, Konungen mäste vara ofurkiiidrad att, till fyllande at det, enligt 8 §» erforderliga minsta antal, i 8itt 8tat8räd för tillfället inkalla äfven annan än ordinarie 8tatsräd8-ledamot, med vilkor, att den salunda tillkal lade innekar de egenskaper, kvarom 4 § stadgar. I öfverensstämmelse l,ärmed, vill Kongl. iVIapt i Kader föreslå kikets8tänder, dels att Ilegeringsformens 6 §, i slutet erkaller följande tillägg: 'L/r d/eooo/eomo/^-idde/^-eorde/s /ed/g/, e//er ///' g//- //g/ /////der ^/ö/' d/6/-cro/^oreo/^-/>/^e/ o// smöe/e/ 5//<>/oo, md der//// ^o/'ord/m§ odgoo oo/mo 0/ 8/a/^m?de/^ /edamö/er. dd-re/wmme/' /d/rder /rooeoro/^ / o/veeode /od /iddgv/rv//'e/>e^a//o/oge?r / ooorom?/doord/ /o> o/ ///ee/> e//e/' //«//o/, ord 00- 000 Koeo^d ,/oro, ored de egerrx/ro/-e,'
Skälen förmodeligen flere är skulle af Rotehällare bekomma penningar, dä likwäl Staten als intet päkostar, och dä, i alla fall, Roten NU mera icke fät räkna pä att begagna soldatens arbeie, sä matts dök icke förmenas honom ätt sjelf Njuta en besparing i mötes kostnaderna förde är dä sä kallade Kronoeller CaUalarbeteN Uptaga soldatens tidt Hwad ater angär Utskotters yttrande "a,i Röten skulle fa ersättninA för förffött till söldatett. af Sest lött ellcr andra inkomster," sä enär den manligen behöfwande soldaten, tvid äretS början i förskott uptaget fln lön, önskas af Utskoiret uplysning, om meningen är, ätt den kan afdragas hons hemkall, dä det gifwes!tt natura eller huru föihallaS skall dä han har torp i stället för hemkall, fällan tror jag att denna ersättnings rättighet skulle begagnas, Men författningen bör icke dest Mindre bestämma den. Ittstotlete ytt. rande "att Soldaten ej får pä ttägöt sätt nägött afgift Roten aftwinga, later ganska ival, men Sr en Lod bokstaf, hälst Utskottet icke tärek ^rnna Sys Den Lr Amri kunna förekomma, akt icke en soldat stundom emellan fyra ögon aftwingar Rotebonde», hwad denna icke ärnak gifwa, ever ock i följd af andras efrerdömen eller egen godhet, att Rotebonde» gifwec soldaten penninge understöd, under commendenngar som han stundom aansDa wäl behöfwer.
Ridderskapet, och Adelns Plenum, den 29 Mars 1815* S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppskof till nästa Riksdag, med afgörandet af de hvilande Grundlags - frågorna. Gifven Stockholms Slott den 28 Mars 1815. Stats-Utskottet. Kongl. Majas Nådiga Proposition angående ett årligt anslag af allmänna medel, till underhåll och vård af med Veneriska sjukdomar behäftade personer, vid Eäns-Uazaretten och särskildta Curhus-Inrättningar i Riket, Gifven. Stockholms Slott den is Mars 1815, Kongl. Majus Nådiga Proposition angående ersättning för den förlust i årlig inkomst, allmänna Barnhus-inrättningen i Stocholm mast vidkännas genom Stor-Furstendömet Finlands afträdande. Gifven Stockholms Slott den 8 Mars 1815. Ut Supra, Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. Ut - \ Den 2 9 Mars. 475 Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft, Ridder skåpet och Adeln, den 2.9 Mars 1815> S. D. i öredfogs å nyo, och bifölls, Bevillningsutskottets den 20 dennes på Bordet la£da Protocolls-Utdrag af den 16 Mars, innefattande anhållan att Utskottet mätte få vid nuvarande Riksdag, utom Secreterare»^ antaga g:ne Notarier, fyra Gantglister samt tvänne Vaktmästare. Ut Supra, Ex Protocollo A. G. Silfverstolpei Utdrag af Protocollet, hållet hos Högvördiga Prest-St&ndct, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 29 Mars 1815. S. D. "Upplästes Och bifölls Bevillnings-Utskot-. tets derom gjorda hemställan, att, i anseende till göromål ens ökade mängd och vidlöftighet, Utskottet ägde frihet att utom Secreterare», öka den öfriga Betjeningen* antal till två Notarier, fyra Cantzlister saint två Vaktmästare. Ut supra.
Ständer för reseoch undersökningskostnader samt expenser vid ifrågavarande nya Styrelse måtte ställa till Kongl. Maj:ts disposition en summa af 6,666 Rr:d 52 sk. J3:co årligen intill nästa Riksdag, eller, för fyra år beråknadt, 26,666 Ridr 52 sk. B:co. Beträffande slutligen frågan örn aflöning till en Lärare vid Mariebergs Läroverk i de kunskapsämnen, som specielt tillhöra Ingenieurer för allmänna arbeten, så och då, efter den utsträckning, företag af denna beskaffenhet i senare tider äfven inom vårt fädernesland erhållit, behofvet af ledande Arbets-Chefer med erforderlig, icke blott practisk skicklighet, utan äfven vetenskaplig bildning, år ovedersägligt, men, enligt hvad Utskottet redan i dess förra Utlåtande anfört, de kunskapsämnen, som uti en sådan bildning ingå, åro alldeles afskiljde från dem, hvilka tillhöra den rent militaire fortifications-vetenskapen, har Utskottet funnit sig ej kunna frånträda sin åsigt, att tillfälle till serskild undervisning i berörde kunskapsämnen bör beredas för dem, som egna sig åt ifrågavarande föremål; på grund hvaraf, och då sådant ej synes kunna vinnas åndamålsenligare och med mindre kostnad ån genom bifall till hvad Kongl. Majit i Nåder föreslagit, Utskottet vidblifver sin i detta afseende gjorde tillstyrkan om ett anslag af 1000 R:dr årligen intill nästa Riksdag, utgörande, för fyra år beråknadt, 4ooo R:dr B:co. 8 Stais-Utskottets Utlåtande N’,o 435., Litt, C, Sedan Utskottet sålunda besvarat, hvad inom de respective RiksStånden blifvit yttradt, i afseende på grunderne för detta Utlåtandes uppställning och anslaget till den af Kongl. Majit föreslagne Styrelse för allmänna arbeten, öfvergår Utskottet till de anmärkningar, sorn vid hvarje efterföljande serskild punkt förekommit. a) Vatten-communicationc r. Norra Districtet. i:o
Det är blotta skenet, namnet af en seger, som man vunnit; men i detta namn, liksom i många andra, ligger en fara, hvilken ej länge skall dröja att träda fram i dagen. Denna fara skall visa sig inifrån och utifrån. — Inifrån, genom den osäkerhet och den misströstan, den skall väcka i företag, hvilkas första och enda villkor är trygghet och förtroende; utifrån, genom hemliga eller uppenbara , men oaflåtliga sträfvanden att ernå frugterna al en seger, som nu 20 Bil. till B evilla ing.? - Ul skottets Betänkande, IV.-o 21. skilldras såsom elt blott skenbart framskridande, men hvilka frugter äro: den Svenska industriens undergräfvande lill förmon för utländningen. Efter min åsigt är just Sverige det land, sorn framför många andra bör iagttaga försigtighet, och försvara sig med förbud mot utländsk öfverproduction, till bevarande af sin ännu återstående industri, och till förbättrande af sin inhemska production, — serdeles som en njugg natur, och ett hårdt climat i de fleste fall försvåra arbetena och öka productionskostnaden. Ingenting är mera förvändt, än att uti Tull-Iagarne blott afse en inkomst för Staten, eller ett fält för enskild vinning. Dessa lagars återverkan på ett lands hela inre hushållning är för stor, deras inflytande på myntväsendet och capital-förmcgenheten är så omedelbart, och ändtligen deras vigt för landets politiska förhållanden, ofta för dess oberoende, så ovedersäglig, att man är fullt berättigad antaga, att ofvannämnde tvänne omständigheter, eller tullinkomst och enskild fördel, äro af underordnad betydelse.
Jag vet alt deraf kan följa större faror än blott rutans förstörande, men då står också gränslinien för påföljden utstakad i .Svensk lag; men att här inlaga rutors sönderslående, det kan jag för min del icke på något sätt medgifva. Jag begär propos. på bifall till §:n, sådan den är. Frih. Gederström, Anders: Denna § inbegriper icke allenast rutors sönderslående utan äfven all annan åverkan på hus eller annan egendom, som kan tänkas; här är likväl blott fråga oin sådana gerningar, som begås af personer, hvilka äro cjvalilicerade såsom upprorsmän , d. v. s. sådana som samlat sig och ådagalagt uppsåt alt sätta sig emot den offentliga myndigheten. Alla de gerningar, som då begås, qvalificeras såsom npprorshandlingar, och det är sådana, som denna 3 § omförmäler. Att här i denna § nämna alla de gerningar, som då kunna blifva begångna, såsom sönderslående af fönster, af möbler, stängsel, fruktträd m. m. d., det tror jag hvar och en skall finna olämpligt, då ett dylikt uppräknande i alla fall ej kan blifva fullständigt. Här står ju tydligen ”eller förstöra de annan egendom,” och till egendom måste ovillkorligen äfven höra fönster. Jag vet således icke hvad Hr von Hartmansdorff kunde vinna med att dessa ord utsattes. Tvertom skulle derigenom blott uppkomma en onödig vidlyftighet i §:n. Jag tillstyrker således, att denna § måtte godkännas. Frih. Rehbinder: Frih. Boye synes mig hafva förbisett, att §:n börjas med orden: ”Göra upprorsmän våld.” Det är således blott fråga om när upprorsmän göra sådant våld, och alldeles icke om andra personer, som slå sönder ett fönster eller en dörr. Jag tycker icke att det kunde skada, om man litet närmare bestämde straffet för sådana upprorsmän, som t. ex. sönderslå dörrar och fönster och göra betydlig skada på andras egendom. Detta tyckes icke vara uttryck - Den 4 April f. m. 3;i Sigt bestämdt i §:n. Jag får således förena mig med Ur von Hartmansdorff. Frih. Cederström, Jacob: Lika med Frih.
– Nej, bevars, svarade länsmannen med så vänlig ton, som det anstod att bruka mot en trollpacka, – gå icke och skräm dig med det! Det kommer nog att tåla en tid, innan vi kommit så långt. Du kan väl begripa, att allt skall ha sin lagliga gång ... ransakning och hofrätt och dom och så vidare ... Nu är det just intet farligt å färde: bara ett litet förhör inför lagmannen, och sedan kronoskjuts till Stockholm, der du får bo i sjelfva kongliga slottet under kungens egna rum ... Ellen andades lättare; hon hade inbillat sig, att man släpade henne rakt till bålet. Efter en stunds tystnad, frågade hon åter: – Lagmannen är ju herr Adolfs fader? – Jaha, det slår in, fast han just icke har stor heder af ... nåja, det angår mig icke ... Tig, min mun, så får du honung Herr Adolf, tillade han bakslugt, – är visst en god herre? Tycker du icke det? – Ack jo! svarade Ellen och kände sig lifvad vid tanken på, att det var Adolfs fader, inför hvilken hon skulle inställas. Han måste, tänkte hon, vara lik sin gode son, som hon så innerligt älskade och välsignade. Och under hela vägen sysselsatte sig nu hennes tankar med Adolf; han var det ankare, vid hvilket hon i hopplöshetens natt sökte trygga sig. Hennes gång blef lättare; hon tyngde ej mer på den pustande länsmannen, hon fruktade nu knappt det mål, till hvilket hon fördes. Då tåget slutligen anländt till Signildsborg, samlade sig genast allt gårdsfolket kring de ankomna, medan länsmannen och gårdsfogden lösgjorde deras armar. Speglosor och uttryck af harm och afsky regnade öfver de begge qvinnorna, men de hörde det icke. Ellen omfamnade sin mor, och hviskade: – Trösta dig, moder ... och låt oss hoppas på Gud! – Ack, Han hafver tagit sin hand ifrån oss, suckade Ingrid. – Så, nu följer du mig upp till nådig lagmannen, sade länsmannen, och fattade Ellen i armen.
“Han kommer i mor’n och vill, att I, far, sko’n föja med till prästen och ta ut lysning.“ Det hade jag, som han sa’, bedt ’na säja ifrån. Så kom jag om mor’nen, och då var gamle Ola till reds att följa med, och så gingo vi till prästagården. Och där var gamle Otterdahl, dendäre gamle krigsprästen, som han sa’. Han tog väl emot oss och gaf oss hvar sin tumlare brännevin. Och sen började vi att tala om vårt ärende, att jag skulle ha mig ett kvinfolk, för mor började att bli gammal. Ja, ja, det hade han, som han sa’, ingenting emot, utan han önskte oss lycka till och så sa’ han: “Då låta vi lysa förste gång till sönda’n, för då är det nytänne26.“ Så betalte Ola två riksdaler för lysning och vigsel, och det var, som han sa’, bra; och prosten var nöjder och bockade. Sen så tackade vi och gingo hem till Holmelia och lade opp råd, när Anna och jag skulle vigas. Så sa’ jag: “Viljen I nu, som jag vill, så göra vi af ’et om midsommar, för då är den vackra tiden.“ “Det är sant du säjer, Jon,“ sa’ Ola. “Jag har en so, och den få vi la klämma till, och så har jag ett par kuttingar brännevin, som jag har gömt, sen jag brände i vintras.“ “Å, vi ha inte trång till att göra det justament så vidlyftigt,“ sa’ jag. “På min sida så ber jag bara Jöns i Skallekulla och Svän i Gräppered, brörarna mina.“ Så säjer den gamle: “Ja, jag ber min slägt, och då fån I komma midsommarafton.“ Så tyckte jag, vi skulle; inte bry oss om att göra något kronebröllop, för det är lika vigtigt. Men då sa’ Ola: “Vill du ha krona, Anna; för där är en i Älgås, så nära!“ “Tvi den sure,“ sa’ Anna; “sådant vill jag inte se!“
Passevolans-kommissariatet och derefter i egenskap af Rege ments-kommissarie, med städse oförminskadi nit samt synnerlig ordning och redbarhet oafbrutet om händer haft och redovisat ofvanberörda ganska betydliga uppbörd, hvarföre E. K. M:t, vid dessa och i öfrigt anförda förhållanden, samt i betraktande deraf att sökanden med hustru och 4 oförsörjda döttrar vore i behof af bidrag till sin och deras bergning, ansett sig ega skälig anledning föreslå Rikets Ständer att medgifva, det måtte Regements-kommissarien Åberg, efter vederbörligen erhållet afsked från samma befallning, undfå rättighet att, under sin återstående lifstid, från Allmänna Indrag nings-Stalen uppbära ett belopp af 400 R:dr Ranko årligen, motsvarande den med Regements-kommissarie-befattningen förenade ordinarie aflöning; hvaremot det särskilda arfvode Åberg nu åtnjuter för vården af Skånska Dragon-regementets tross-effekter icke ansetts vara af beskaffenhet, att den föreslagna pensions-summan äfven till detsamma borde utsträckas. Hvad E. K. M:t sålunda i Nåder föreslagit hafva Rikets Ständer bifallit. 19:o. Hos Rikets Ständer har blifvit föreslaget, att, enär det belopp af 500 R:dr, Rikets Ständer i årlig pension beviljat åt Kommerse-rådet R. H. Santesson, ingalunda vöre' tillräckligt eller stöde i rättvist förhållande lill de utmärkta förtjenster Santesson ådagalagt på sin offentliga bana och de stora uppoffringar han gjort i och för fullbordandet af Götha kanal, Rikets Ständer mätte med 500 R:dr eller till 1,000
Att åter fördela vägunderhållskyldighelen in natura på flera än som nu äro dertill förbundna, nemligen jordinnehafvare, vore också olämpligt, emedan vägdelningar dä linge förnyas h\arje år; och det återstår sålunda icke något annat än att de, som nu äro befriade, skulle tillskjuta kontanta bidrag efter någon viss grund, och denna grund borde efter min åsigt vara: behållna inkomsten enligt taseringslängderna. Härigenom komme alla, som betala bevillning efter 2:dra artikeln, att deltaga i vägars och broars byggande oell underhall i mån af sina tillgångar, och del med rätta, ty ingen lärer kunna påstå alt det endast är jordbrukarne, som begagna vägarna, icke en gång alt desse begagna dem mer än andra ; är det icke tvärtom bruksegare, sågoch qvarnegare, fabrikanter, handlande* m".'fl. soln med sina tunga foror mest nedköra dem? Och är det icke tjenslemännen, som mest å desamma begagna skjuts? Och då så är, böra desse, som nu så långe varit befriade från deras underhåll, icke längre undandraga sig alt i någon mån dertill bidraga. Alt nu föreslå någon bestämd siffra faller sig svårt i anseende dertill, alt resullalet af de nya taxeringslängderna ännu icke lill Statskontoret inkommit, men då dessa i början af nästa Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 221 år blifva tillgängliga, så öfverlemnar jag åt det Utskott, som kommer att behandla frågan, att på grund af dessa taxeringslängder föreslå : l:o huru många procent af behållna inkomsten enligt taxering hvar och en, med undantag af jordinnehafvare, bör sammanskjuta tiil allmänna vägars och broars byggande och underhåll, för att någorlunda motsvara hvad desse sistnämnde för samma ändamål få bekosta, och 2:o sättet för utdelning af de sålunda sammanskjutna medlen till alla dem, som samma underhåll skola bestrida. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Slockholm den 22 November 1862. G. Bjerkander, från Skaraborgs län. Af G.
Till upplysning, angående de sedan J 8 r 5 åts Riksdag vidtagna åtgärder, i anledning af då väckt fråga om en ny WyntOrdning. Utskottet anmäler att. sedan Kongl Karn. marCollegium inkommit med Förslag till en ny MymOrönmg, Kongl. Majit funnit godt j Nåder för ordna, att, innan Dess Nådiga Be-, slut i ämnet vidtages, fullständiga och nog-‘ granna undersökningar, grundade på rön och försök rörande liela Myntuings-processen, med alla dertill hörande delar, borde anställas af en serskild Comné. hvilken, under Ordförande af Herr Presidenten Friherre Eddcrantz , äger att, i anledning deraf, med underdånigt Betänkande och Förslag i ämnet inkomma: att KammarCollegii underdåniga Förslag till MymOrdnrng blifvit till bemäite Comité öf* Verlemnadt: Att frågan härom således berodde på denna Comité, hvilken ännu icke haft något sammanträde, 4:0 1 anledning af väckt fråga om tillåtelse för en och hvar, att emot Svenskt Speciemynt i Banquen tillbyta sig omyntadf Guld och Silfver ; hvarå Utskottet ansett eig icke kunna tillstyrka bifall. 5;o I anledning af Återremiss från sami» 25© Dm 17 Mav t ii 9 e. m. lige RiksStånden af Utskottets Betänkande om förlängning i pisescnptions tiden för Lans omsättning i BancoDiscontVerket ■, och har Utskottet föreslagit, att ett ytterligare rådrum a£ 30 dagar tran derom af DtscontVeiket meddelade underrättelse, må lemnäs dem af BancoDiskontens Gäjdenärcr , hvilka , genom underlåten afbetalning, deras omsättnings-r tt förverkat, och att Salunda hvar och en Gäldenär, sorn innom förenämnde tid verkställer vanlig afbetalning, och behöriga Lån'Documenter för återstoden presterar, må undgå att för Lånets hela belopp varda krafd; emot hvdket Fötslag tvätine Ledamöter i Utskottet sig reserverat. Från Statsoch BancoUtskotten:
Om min kamrat inom Utsk., Hr Hjärne, icke har reda på, huru ifrågavar:de beslut tillkommit, är det åtminstone icke Utsk:s fel; men då Hr Hjärne förmenat, att den omförmälda rättelsen tillkommit efter justeringen, så får jag uplysa att så icke förhåller sig, utan att det skett vid justeringen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har så väl inom Utsk. som på detta rum ifrat för att ordet ”varm” mätte tilläggas framför ”mat”; men då Borgareät. förkastat det och BondeSt. bibehållit nu gällande författning, i hvilken ordet ”varm” framför ”mat” icke finnes: så anser jag denna fråga hafva grundlagsenlig! förfallit, och Utsk:s förslag vara antaget. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framstält, att, i afseende på Usta mom. af ifrägavande §, Utsk:s nu afgifna förslag var fullkomligt lika med Utsk:s förra af R. o. Ad. godkända förslag, men att Utsk. i sednare mom. uteslutet ordet ”varm”, samt att Frih. Cederström yrkat, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt förra beslut och således afslå Utsk:s nu gjorda tillstyrkande, deruti äfven Hr Hjärne instämt; men öfrige talare yrkat bifall till Utsk:s tillstyrkande, fann R. o. Ad. för godt att, med frånträdande af sitt förra beslut, bifalla Utsk:s nu afgifna förslag i afseende på § 4. Hr Gr. o. Landtm, uplyste att R. o. Ad. hade ansett 5:te §:n böra blifva sålydande: ”Utskänkning af bränvin må ieke utöfvas af den, Som idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras.” O ”A landet vare lag samma för minuthandel med bränvin.” Frih.
För öfrigt hafva Fullmägtige, hvad Ombudsmans-lönen angår, serskildt erinrat om angelägenheten deraf att, genom bestämmandet af en efter tjenstens vigt och beskaffenhet någorlunda atpassad lön, bereda möjligheten att för denna tjenstebefattning kunna påräkna en person med de kunskaper och den erfarenhet, sorn oeftergifligen för detta Riksgälds-verkets enda juridiska ombud erfordrades. Utskottet har noga öfvervägt oell pröfvat de, i afseende på nu ifrågavarande lönereglering, sålunda anmälda, äfvensom öfriga rörande samma amne förekommande omständigheter och förhållanden. Härvid har Utskottet också funnit, att, på sätt motionärerne uppgifvit, Rikets Ständer från längre tid tillbaka godkänt och tillämpat den grundsats, att Riksgälds-Contoirets embetsoch tjenstemän samt vaktbetjenter borde tillgodonjuta enahanda löneförmoner, sorn deras vederlikar inom Rikets Ständers Bank; i öfverensstämmelse hvarmed de förbättringar i lönevilkoren, som tid efter annan beviljats Banco-betjeningen, jemväl blifvit tillerkända personalen inom Riksgälds-Contoiret. Detta Verks tjenstemän synas dessutom hafva egt en serskild anledning att, efter den nu inom Banken verkställda lönereglering, motse samma löneförhöjning, som dervid blifvit af Rikets Ständer tilldelad Banco-staten, alldenstund den år i83o Bankens och Riksgälds-Contoirets tjenstemanna-personal tillagda lönetillökning förklarades endast vara provisionel, i anseende till den, i sammanhang med Banco-verkets förändrade organisation, då förestående och vid sista Riksdag uppskjutna definitiva reglering af lönevilkoren inom sistnämnde Verk.
Den andra anledn. till nedsmältning af mynt, är då man vill hafva silfverplantsar, samt, icke för att göra någon vinst på sjelfva nedsmältningen, men för alt erhålla plantsar, eller rättare för alt erhålla myntet förvandladt till plantsar, nedsmälter detsamma. Uti intetdera afseendet kan nedsmältning af det föreslagne lilla myntet komma i fråga, enär det alltid blir svårare, att af detsamma hopsamla stora qvantiteter, samt detta mynt i allt fall icke i förhållande till sitt värde, efter prägeln innehåller mera silfver än de större myntsorterna, hvilka sistnämnda väl hädanefter såsom hittills, blifva de, som företrädesvis komma att användas till nedsmältning, då sådan företages. En annan talare har sagt, att präglingen af delta mynt skulle blifva serdeles dyr. Frih. Palmstjerna har redan visat, att ett ganska ringa riksdalertal deraf behöfver slås, för alt fylla allmänhetens behof, så att kostnaden icke blir stor, men om än någon större kostnad upstår, är det väl Bankens skyldighet alt ersätta den. Lägger man nu härtill, att den vinst, myntverket af kopparslantarnes prägling drager, dock i sista hand bekostas af Banken, så måste, då Banken blir befriad från denna kostnad, densamma väl hafva råd att i dess ställe ersätta myntningskostnaden för det nya myntet. Den siste talaren, som äfven motsatt sig Ulsk:s förslag, har upgifvit, att 4 sk. i koppar varit så begärliga, alt 50,000 r:dr i sådant mynt utgått i rörelsen. Detta synes mig vara ett factiskt bevis, att kostnaderna för myntningen af det nya myntet, icke kunna blifva betungande för Banken, enär då man anser för ett bevis på koppar 4 skillingarnes begärlighet, att deraf utgått 50,000 r:dr, så bör det förslå, om man myntar 100,000 r:dr af silfver 4-skil - Den 10 April f. m. 405 4-skillingarne äfven om de blifva ytterst begärliga, och en så liten myntning kan icke ådraga Banken några kostnader, som böra afskräcka ifrån ett eljest önskvärdt mynt.