Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oförutsedde omständigheter kunna, i afseende å fastigheter på landet, hafva enahanda påföljd undertidens längd, hvilket äfven 1823 års Ständer i 25:tc § af BancoReglementets 4-de afdelnings 4 Art. förutsatt såsom möjlighet. Nödvändigt torde vara, att, i öfverensstämmelse med samma BancoReglemenle, det uttryckligen måtte sLadgas af hvilken natur den fasta egendom bör bestå, sorn får belånas. Detta gäller i alla Lånereglementen. Äfvenledes synes en särskild belåningsgrund böra följas för Jernbruk, hvil - 7° Den i5 Febni arli f. m - ket i BancoReglemenlet jemväl finnes föreskrifvet. Berörde reglemente behöfde i dessa afseenden blott i allmänhet åberopas. Utskottet bar i ingressen af dess utlåtande N:o 384 nämnt, att omsättning af äldre skuldförbindelser egenleligen borde afses. Med omsättning i allmänna lånefonder menas vanligen, att köpare af en fastighet ikläder sig säljarens ansvarighet, och på sitt namn öfverlager den intecknade skuldförbindelsen. Här åter lärer meningen med omsättning vara den, att ett förut inlecknadt lån med det i RiksgäldsContoret upptagne må inlösas, och alt den förre långifvarens lånehandlingar och lätt transporteras på RiksgäldsContoret. Den mot vanligt bruk nyttjade benämningen, såsom i det hela icke oriktig, emedan i ena fallet ombyte skeiaf låntagare, och idet andra af långifvare, kan vara likgiltig, hälst rätta förhållandet upplyses längre fram i Utlåtandet; men delta gäller mindre i en annan omständighet. Utskottet har nemligen förbigått medgifvande af såkallad postponering, hvarigenom, utan behof af de intecknade lånens uppsägning, desse kunde fortfara att, hälst efter RiksgäldsContorets lån, i egendomen vara qvarstående, så framt vederbörande derom vore ense. Någon minskning i nu intecknade Capitälers uppsägning, som eljest genom den nya låneanstalten klefve en ovillkorlig följd, skulle såmedelst vara att hoppas. Den i5 Februarii f. m. 71
Genom ett sådant uppskof för tre år af de öfriga jernvägsarbetena vinnes: l:o att erfarenhet erhålies om det resultat, som de nu färdiga banorna lemna, en utan tvifvel vigtig sak, då det gäller att ytterligare fördubbla den statsskuld af öfver 50 millioner, hvari det förut skuldfria Svenska statsverket försatt sig för de båda första stambanorna. 2:o Styrelsen erhåller rådrum att pröfva, huruvida en så stor nedsättning i den nu gällande taxan kan medgilvas, utan allt för stor förlust för statsverket, att äfven de tyngre exportvarorna kunna fraktas längre vägsträckor på jernväg. — Kan detta ej beviljas, så är det klart, att de nu ifrågasatta jernvägarne ej komma att bereda de lättnader i transporten för orterna, som man hittills förespeglat sig, och torde det då vara så godt att vänta med deras byggande, ty endast för en lättare personbefordran och en hastigare transport af kolonialvaror till dessa orter kan det ej gerna vara skäl att åsamka nationen en ytterligare årlig ränteskuld af 3 å 4 millioner. 3:o De meningsskiljaktigheter, som nu förefinnas rörande den lämpligaste riktningen af den norra banan, af sammanl.indningsbanan genom Stockholm, äfvensom af den genom Wermland, vinna äfvenledes då tid, för att sammanjemnka sig, på det att då sammanträdande riksdagsmän ej må utsättas för den villrådighet i valet mellan de så ifrigt förfäktade motsatta riktningarne, som är fallet. 156 Den 9 Maj f. m. 4:o Slutligen, oell detta är ej minst vigtigt, skulle genom ett sådant uppskof It. St:r, till väl behöflig ledning för sitt omdöme, kunna lins K.
En högre Lärdoms-Skola i Hernosand Lika med den i Gefle, och utföres utan afseende på den härvarande ringa contanta tillgången En högre Lärdoms-Skola pä Frösö läka med Enköpings T:r 275 Med afdrag af den härvarande contanta tillgången 65. 2 2, värde circa — 9 1176 l8l 4 2 1176 l7 181 4 2 1 / V Återstå 266 Utföres således En högre Lärdoms-Skola i Piteå Lika med Enköpings, och utföres utan af seende på den ringa contanta tillgången En högre Lärdoms-Skola i Umeå Lika med Upsala, och utföres utan afseende på den ringa contanta tillgången Eh lägre Närings-Skola i Luleå Lika med Lidköpings T:r 65 Med afdrag af den härvarande contanta tillgången 30 R:dr, Värde circa — 4 • • •* Återstå 61 Utföres således » En högre Närings-Skola i Sundsvall Lika med den i Alingsås T:r 140 Med afdrag af dert härvarande con* * • • Transport: 7618 6 2660 25 1 58 58i8 4i • • 7656 6 6479 16 1 Föreslagen Lönings-Stat. Allmänna medel. Spanne mål. Spanne mäl. Spänne mål. T :r 8520 k:p Contant. Spanne mål. R:dr sk. r:st Brist. Spanne mål. T :r 25o5 k:p 12 Contant. Allmänna medel. Spänne mål. tanta tillgängen 40 R:dr l 5 slc. värde circa Transport: Utföres således Återstå 135 För Hernösands Stift befinnes således öfverskjuta - T Visby Stift. För Trivial-Skolan i Wisby är anslaget Föreslås: •Ea högre Lärdoms-Skola i Wisby Fika med Gefle T:r 285 Med afdrag af den härvarande Contanta tiilgången, 206. 41. 4-, värde circa — 39 T:r 7 (J1 f Utföres således Återstå 256 För Wisby Stift befinnes således brista Summa: Gy mn a si er.
Vice Palemannen Jon Jonsson saint Olof Mänsson och Mäns Pehrsson till Ståndet ingifvet Memorial i Samma ämne, dervid Var bifogad en afskrift af deras till Kongl. Majit ingilne underdåniga ansökning vid nu Varande Riksdag örn lindring och jemkning uti den tryckande Båtsmans Indelningen. Utaf hvad ej mindre de Stats-Utskotttet uu m«ddelte Handlingar innehålla och upply - Stcts-Utskotiets Éetänkäriderii 1235 sa, än vid 1815 ars Riksdag i detta ädine blifvit anfordt, här det synts Stäts-U tskottet vara utom alt tvifvelsmål, att Båtsrrians-Xndelriingeri i Blekinge, sådan den nu Utgöres med J50Ö Mati X ndelningS-Batsmäns af git Mantal, icke allenast är fiÖgSt ojämnt fötdeld, utart öck skall för ganska mångå Hernfnarisägaré vara till deri grad bettingandfe* att, efter hVad ärfarenlietert Vitsordat* öftä ett stort antal Båtsmäns-Mrirrimer antingen måst Vara Vacant genom de bristandes oförrhögenhet, att detri Uppsätta och. Utrusta, eller öck att deri nlstände, när Vacancä fej kunriat tillåtas, sjelf mäst Utskrifva?, till skåda Ödh hinder för dess feglt Merrimarisbrrik.
Satsen är också ganska enkel och hvilar på en princip, hvilken icke allenast lill sin riktighet aldrig, så vidt jag vet, hittills varit bestridd, utan äfven i andra länder alltid följes, och således har både theori och praxis för sig. Jag bör äfven tillägga, att den hos oss kan anses desto mindre farlig eller upväcka några betänkligheter, som den Styrelse, hvarom fråga är, icke skall fortfara längre än till den i grundlagen redan bestämda tid, då National-representationerna skola komma tillsammans för att förordna om Riksstyrelsens förande på sätt dem godt synes. I andra konstitutionella länder stiftar man för dylika fall en lex in casu, en lag för tillfället, emedan i dessa länders grundlagar icke finnes några bestämmelser, som sådant förhindra. Då behofvet af ett regentskap är för handen, eller visar sig såsom snart förestående, öfverenskomma Statsmakterna att genom en speciel lag bestämma huru för den gången förfaras skall, och sällan eller aldrig draga de härvid i betänkande att just i de vigtigaste och oftast förekommande fallen af Thronföljarens omyndighet updraga Regenlskapet åt den fullmyndige Arfprins, som slår Thronen närmast. Detta sätt att sålunda stifta lex in casu är också ett ganska lätt sätt att afgöra saken, der icke grundlagen innehåller något hinder deremot. Men hos oss låter sådant sig icke göra; vi hafva i sjelfva grundlagen afsagt oss rättighet dertill och kunna således icke tillvägabringa en lex in casu, om vi än önskade det. Då behofvet är för handen, är det för sent att lagstifta i ett ämne, som erfordrar tre år för att kunna afgöras; och lika litet är det oss tillåtet att på sidan om gällande grundlag pä förhand stifta en lag, som personelt updrager Regcntskapet åt någon viss Prins. Här har visserligen i dag blifvit sagdt, att sistnämnde utväg ganska väl skulle kunna vidtagas på samma sätt, som det skedde åren 1812 och 1818.
St.; men efter denna fråga har blifvit väckt och icke lärer afstadna utan vidare explication , då jag hört Gr. Cronhjelm säga, att han anser den vara kinkig, får jag förklara, att i detta mål ingredierar mer, än man i början föreställer sig, nemi. R. St:s urgamla rätt att sig sjelfva beskatta; ty om ifrågavar. farhåga hade någon grund, eller om den medgifna ofullständigheten eller otydligheten i i83o års myntbestämningslag kunde leda derhän, att Regeringsmagten på grund af en sådan otydlighet kunde påbjuda, att skatter skola utgå efter deras numerär i silfver, utan att den i myntbestämningslagen afsedda jemnkningen blefve medgifven, hade verkligen Konungen beskattat Svenska folket, och folket icke beskattat sig sjelf. Men äfven om jag icke betraktar saken ur denna synpunkt, ulan såsom en civil lagstiftningsfråga, hvilket jag dock icke kan medgifva, blefve det i alla fall nödvändigt, att R. St. nyttja orden besluta eller stadga. Vidare har jag ej att tillägga i denna sak, utan anhåller, att sedan nu H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt Deu aS Juli f. ra. 3; och flera andra ledamöter förenat sig med mig, den af mig föreslagna redaction måtte blifva bifallen med de små förändringar, som jag i anledn. af Frih. Palmstjernas observationer medgifvit oell hvilka jag hoppas redan i originalet blifvit införda. Hr von Troil: Jag måste medgifva, att Hr Rosenblad är en varm försvarare af Kronans prerogativer, ty han går längre än sjelfva Konungens Förste Minister. Jag vill icke här vidröra den ofta omtvistade frågan, huruvida Konungen ager veto i afseende på grundskatternas förändrande; men då dessa skatter hittills utgått i b:cosed!ar och ett sådant betalningssätt af båda Statsmagterna blifvit godkändt, lärer det vara obestridligt, att de för närvarande äro bestämda i b:cosedlar och att, om de skulle utgå i annat mynt, vore det en förändring. R.
I anledning af hvad Eric Svensson andragit öm redovisningen för de till befrämjande af Enskiften och utflyttning i Skåne och Skaraborgs Län, genom Kohgi. Förordningarna af den 31 Mars 1803 och den 25 Juli 1804, beviljade rnedelj får Stats-Utskottet upplysa: ätt hvad koni, på sätt och i den ordning dessa Författningar föreskrifva, blifver såsom understöd eller ersättning tillagdt Aboer, hvilka Utflytta utur Byalag, förskjutes af Xjandt-Renteri-medlen, och anmäles derefter hos Kongl. Stats-Contoiret sorn, efter förut skeende granskning af utbetalningens rigtighét, beviljar afskrifning utaf förskottet; hvarefter detsätnrrfä upptages och redovises i LandtRäkenskaperna* hvilka sedermera undergå Revision i Kongl. Kammar-Rätten; i följd hvaraf någon ytterligare redovisning för dessa Statsmedels anslag icke kari äga rutm §;t« Banddi 245* 246* Ali - »954 Den 20 Juli• Allmänna Besvärsoch Oecdhomié-Utskot* tet har åter, beträffande frågan, huruvida dét kan vara gagneligt för Skåne och Skaraborgs Län, att vidare njuta ifrågavarande förmon af Allmänna medel, fpnnit, att sorn genom ofvanåberopacle Kongl. Fö fattningar, jemte Kongl. Förordningen ('en 24 Juli 1812, Kongl. Maj:t i Nåder anslagit ett visst understöd endast för de Aboer, hvilka vid förefallande
Då nu den s. k. vinterträdgården å Rosendal är för föreningen såsom vexthus obehöflig, har Styrelsen ansett lämplig lektionslokal lättast och med minsta kostnad kunna erhållas om denna byggnad, utan väsendtlig förändring af dess yttre form, kunde dertill inredas. För en kostnad af 10,500 Rdr skulle, enligt uppgjordt kostnadsförslag, denna ändring kunna verkställas, hvarigenom en beqväm, ljus och för framtiden fullt tillräcklig undervisningssal erhölles samt bostad för ytterligare 12 elever bereddes. Undervisningen skulle derigenom kunna utsträckas och med väsendtligen större gagn handhafvas, dock under förutsättning att skolan äfven för framtiden linge fortfarande uppbära det extra årliga anslag, som densamma hittills åtnjutit och hvarförutan den icke skulle kunna vidmakthållas ens i sin nuvarande utsträckning; anhållande styrelsen på grund af det anförda, att Eders Kongl. Maj:t ville till Rikets härnäst församlade Ständer framställa Nådig Proposition: att Svenska trädgårdsföreningen äfven för nästa statsreglerings-period måtte få åtnjuta det årliga extra anslag stort 4,500 Rdr, sorn den hittills åtnjutit och på samma vilkor som hittills; samt att ett anslag för en gång af 10,000 Rdr måtte anvisas för beredande af undervisningslokal och bostäder åt ett ökadt antal elever vid Föreningens skola å Rosendal. Uti häröfver afgifvet utlåtande har landtbruksakademiens förvaltningskommité, — under anförande att Svenska Trädgårdsföreningen på ett berömvärdt sätt städse verkat till trädgårdsskötselns förkofran inom fäderneslandet och att önskligt vore, att föreningen allt framgent på samma sätt må kunna i ännu vidsträcktare omfång gagna synnerligast genom elevskolan, samt då den för vinterträdgårdens förändring till föreläsningssal m. m. upptagna kostnad syntes vara ingalunda för högt beräknad, — hos Eders Kongl. Maj:t tillstyrkt Nådigt bifall till förevarande underdåniga ansökning.
Afgift af Lön, Egendom och Rörelse, m. m. a) Bevilln ing af Emhetsoch Tjenstemän samt Betjente m. fl. § 2. l:o Alla embetsoch tjenstemän samt betjente, af hof-, civil-, minister-, militäroch ecklesiastik-staterne, äfvensom vid öfrige allmänna verk, privilegierade bolag och inrättningar, af hvad beskaffenhet de vara må, i städerne och på landet, skola för den sammanräknade lön, de af en eller flere tjenster åtnjuta, antingen i penningar, utan afseende derpå, att den fond, hvaraf anslaget skett, kunde vara med bevillnings-afgift belagd, kronotionde, spanmål från kronans magaziner, indelte hemmansräntor, anslagen åker och äng, eller andra sådana lägenheter erlägga: af alla löner, som öfverstiga 200 lill och med 300 r:dr b:ko, en afgift af 2 r:dr b:ko 300 400 „ 3 70 Bevillning*-Utskottets Betänkande, IV.-o p. § 2* af alla löner som öfverstiga 600 lill och med 700 r:drb:ko, en afgift af 10 r:drb:ko. 700 800 „ 13 800 900 „ 17 900 1,000 „ 21 1,000 1,100 „ 26 1,000 1,200 „ 32 samt af alla löner derutöfver tre för hundrade; kommande den lön, som är indelt eller utgår i spanmål eller andra persedlar, att förvandlas i penningar efter den för orten, der lönen utgår, näst före taxeringen satte markegång, enligt hvilken lönen åtnjutes. 2:o Den, som på flere ställen eller olika orter åtnjuter löne-inkomster, skall, för deras sammanlagda belopp, på ett ställe taxeras. 3:o
Med anledning af det resultat, sorn uppkom genom voteringen om natten emellan den 18 och ig i denna månad, att punktevis behandla de anmärkningar, hvilka kunna göras emot Konungens Rådgifvare, får jag härmedelst äran yttra mig, att detta grannlaga ämne icke bör förbises af Ridderskapet och Adeln. Lätt är att klandra hvad man vill, men det är rättvisan, sorn gifver värde åt hvad man ogillar, eller gillar; och det sanna gamla uttrycket är fast: att man så lätt blifver varse grandet i sin broders Öga, men icke bjelken i sitt eget. De flästa utaf oss på detta rum hafva Jefvat de tider, då man endast fick tänka, lyda och tiga. Genom Constitutioneus infö - Den 21 Julli f. nr. vande, hafva vi erhållit så väl yttrande rätten, sorn rättigheten att verka, men om denna rättighet missbrukas, så aflägsne vi oss ifrån ordningen och enigheten, som gifva styrkan; ty hundrade trådar kunna lätt efter hvarandra afslitas, då tio, till ett snöre ibopsnodde, hålla. Vårt gamla Sverige har lidit och undergått så tuånga öden, men existerar ännu, och kommer att fortfara, endast vi sjelfva med förenade krafter medverka till dess förkofran. Under detta sista decennium, hafva Sveriges Medborgare ansenligen ökats, och jag anser endast denna omständighet såsom ett bevis af Folkets trefnad. Sant är, att penningebristen i Landsorterne är kännbar; och då man beräknar, att Sveriges folkmängd är nära tre millioner, och att det finnes nära trettio millioner Riksdaler, fastän i papper; men det oaktadt äfven uppå detta pappersmynt är brist; och detta är det onda , hvaröfver i olla landskaper vida mera öfverklagas än öfver utlagornas storlek; och som utom Rikets Ständers föregående åtgärd, icke af Regeringen kan afhjelpas. Rätt och rättvisa, personlig och egendoms säkerhet, bar ju hvar och en åtnjutit, samt Regeringens omtanka, der nöden fordrat, aldrig saknats.
Vid öfvervägande häraf hafva Utskottenj utan att bestrida nyttan deraf om Staten kunde hugna dem som hafva många barn med serskilt understöd för deras uppfostran, likväl funnit, att då Staten redan, genom de Allmänna Läro-Verkens underhållande heredt tillfällen för fattiga föräldrar, aft med en mindre kostnad få sine barn undervisade, samt detta indirecta bi~ 4 43 b Stats-och Besyärs-ZJtskottens Eetänkandeni drag af Staten för det ändamål Perr Gyllenram åsyftar, utgör allt hvad sorn i detta hänseende kan åstadkommas och synes närmast leda till befrämjande af berörde vjgtiga sak; så qck enär Stais-Utskottet i anledning af Kongl. Maj:ts vid denne Riksdag aflåtne Nådiga Proposition om Pppfpstririgs-Verkets förbättring, föreslagit den tillökning i Stats-anslaeen härföre sqm funirits nödig och Staten tillgångar medgifva; hafva Utskotten ansett sig icke kvinna tillstyrka bifall till hvad Heir gyllenram, såsom ofvanbe-; rördt är, projecteradt; hvilket vördsamligen öfr verlemnas till Riksens Höglofl. Ständers bfli yröfvande. Stockholm den 15 Maji t§ 18- N;t 243, Riksens Högloft. Ständers Statssamt A}h manna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts, Betänkande, i anledning af gjorde förslag 01a vidtagande af medel till Fin• ska Handelens inskränkning.
Konungens Befallningshafvande, som samma utdrag, jemte underrättelse derom, att medlen blifvit behörigen redovisade, derefter med första tillsänder vederbörande öfrige Konungens Befallningshafvande; egande sjömanshu sets skepps-ombudsman i Stockholm och sjömanshusens föreståndare i de öfriga städerne, alt för deras salunda fullgjorda redovisning afdraga tro procent af det redovisade beloppet. 2:o I de städer, der sjömanshus icke finnas, åligger det Magistraten att, på sätt ofvan är stadgadt, debitera, uppbära och redovisa de af derstädes mantals skrifne sjömän utgående personela utskylder. 3:o Sjömän, hvilka bevisligen äro mantalsoch skattskrifne på landet för det år, under hvilket de sedermera anmäla sig hos sjömanshusen lill sjöfart, skola påföras personela afgifterne, der de aro mantalsoch skattskrifne; kommande de, hvilka låtit hos sig skattskrifva sådane sjömän, att ansvara för personela utskyldernas erläggande till vederbörande uppbördsmän. 4:o Kustboer och andre, som idka sjöfart, utan att låta inoch utmönstra SÖ Förslag till Bevillnings-Staclga. sig 5 sjömanshus, förbjudas vid enahanda ansvar, som för understen uppgift till Taxerings-kommittc är stadgadt, att begifva sig frän orten på sjöresa förr, än de derom anmält sig lill anteckning hos församlingens pastor, som meddelar denna uppgift till vederbörande Häradsskrifvare, hvilken det åligger vaka deröfver, att de personela utskylderne varda sådane personer, för de år, sjöfart af dem idkas, behörigen påförda, för att uttagas vid deras återkomst lill orten, § 89. l:o Handlande, fabrikseller annan närings-idkare ansvarar för utskylder, sorn blifvit påförda de vid mantalsskrifningstiden hos honom sysselsatte handelseller fabriks-betjenler samt gesäller och andra arbetare jemte deras hustrur och barn, så vida dessa utskylder icke å behörig tid varda erlagda.
När tiden är bestämd för hvarje mil, och hvarje Gästgifvare ålagd att på stället pröfva om någon häst blifvit illa medfaren, så synes mig all säkerhet för den skjutsande vara vunnen, i synnerhet då han får vara med till stället; men att . han skall äga rättighet afl sjelf köra , det går alltför vida. De flesta, som resa i vagn, hafva egna och vanda kuskar; andra, mindre förrnögne, köra bäst och rådligast sjelfva. Att lemna lif och lem, hustru och barn i handen på en ofta halfrusig .Bonde-dräng, det bör ingen Medborgerlig Lag kunna befalla; fy det strider både emot Guds och naturens. Straffa eller ålägga ersättning om något af hvad den skjutsande tillhör tager skada, men bjud icke, att den resande, under räddhoga och mångfaldiga faror skall lemna sitt lif och sitt åkdon i den okunniges, ofta mindre vetandes, fria , det vill säga, egenvilliga disposition, 2:0 Uttryckligen bör stadgas, att, så snart dén skjutsande åker, bör han alldeles icke få fordra gångpenningar. Ehuru detta är mot Förordningens både afsigt och lydelse, så händer det likväl ofta och vacker gräl på många ställen. 3:0 Om sommarn och vintern borde 2 personer få åka efter en häst. Hela detta stadgande leder till prejningar och ledsamheter. En far rerer med sia unga son, en mor med sitt späda barn, Den 16 Juli. 1417 barn , en inan med sin hustru i godt slädföre, Un enda är ofta tyngre än tre. Bonden står bakpå , vill både kora och få gångpenningar, ObiUtghefén i dessa stadganden synes sä klar, sorn middagssolen. 4:0 Sjelfva Bonde-Ståndet borde lika med alla andra önska bestämdhet och billighet i alla hit hörande anstalter.
Tersmeden, men under discussionen har förekommit åtskilligt, som jag torde något närmare få fästa mig vid. En värd talare har nemi. sagt, alt man icke kan (inna af 1S09 års grundlag, att meningen varit att alla grundlagsförändringar skulle vid tvenne riksdagar vinna bifall för att blifva gällande. Blåhända finner denne talare ingen strid emellan den 56 och 81 § Reg.F.; men hvad som är säkert är, att ganska många finna en sådan strid dem emellan. Om man gör sig besvär alt läsa motiverna till 1809 års grundlag, så finner roan likväl tydligen klåfven till detta dilemma. Der finnes nemi. bestämdt uttryckt, ali de ansett grundlagen böra bibehålla den stadga i statsskicket, som är nödig för en monarki, derigenom att ingen ändring skulle fä äga rum, utan att den är grundad på ett mera än tillfälligt tänkesätt. De anse, att denna grundlag bör kunna undergå förändringar, men hafva tydligen uttalat, alt sådana icke få ske på grund af ett tillfälligt tänkesätt. Huru kan man nu veta om annat än ett tillfälligt tänkesätt äger rum, om icke R. St. skulle få yttra sig derom vid mera än en riksdag? Dä nu dessutom här icke är i fråga att genast förkasta Const.Uisk:s förslag, utan endast att förklara, det R. o. Ad. för sin del icke finner förslaget nyttigt eller nödigt, så kan jag för min del icke linna det ringaste hinder för ett sådant beslut. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag anhåller vörd samt, alt lörsta punkten af 53 § Riksd.Ordn. måtte blifva uppläst och att jag derefter måtte få yttra mig. Sedan i anledning häraf l:sta punkten i 53 § Riksd.Ordn. blifvit uppläst, yttrade sig: Den 29 Januari e. m. 613 Frih. Palmstjerna: Denna grundsats är af vigt. Om den icke af Frih. Cederström blifvit bestridd, så skulle visst icke jag vara den, som äskade något oller af 11. o. Ad:s tid.