Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
hon k&amp; kj hjiilpa. honom att ' &amp; tt$ ihop det igen. Han skickar ju själf bort hennet Hon visste det iiog, Hedda Gabler. Ville Iion blott, s i mdste hon segra. &amp; !en. hon lyssnar vidare till Theas och Eilerts samtal - ined. spänd uppniärksamliet. Frzb Elvsted:. » Ved ' du vel, ~ o v b o r g, at dette her med bogen alle mine dage, vi1 ' det stå for mig, som om du havde drsbt et lidet barn. ». Lövborg: Du liar i-et i det. Det er .soni et slags bariiernord. Fru Elvsted: .Men h o r kunde dn. SH. jeg havde jo også niin del i barnet. » Hedda: (n ~ s t e n lycllöst) » All, barnet -. 2 Det var en ödesdiker bild, den i .f arligaste Thea kunde valt; den triiffar en sårbar punkt i Heddas Iijärta ?. Nu glömmer hon icke langre - deras barn - under det 7 ~ 0 d -! %An - dersoin dp kunde forstå, Iivor fattig jeg er - og du s1; ulde have lov til at vzere .sk rig! » - hade hon sagt till Thea. Fattig. J a, just det. Aldrig har hon kännt det s&amp; djupt s o ~ nu. n T y iiu inser hoii det: till och ined i detta ögonblick Gro de t&amp; d u rika mot henne. Thea niå g; bort, bandet dem emellan kan. dock aldrig upplösas. Den 01: att lian tillfogat henne är för lionoin det enda, som ej kan godtgöras. Intet samarbete ' mer fGn denna stund, men ej heller nkgon fraivtid; lifvet har Iiiidanefter intet varde iner, f ör honom. E t t ord af Hedda skulle vara nog: » Liigna er, barnet ar raddadt s.,. DU sknlle Thea få igen sin makt öfver Iionom, dubbelt starkare än förr, lian skulle upprättas.
Utskotten icke bort undandraga sig att tillstyrka detta begärdta förtydligande, endast af den orsak, att hufvudsaken förut blifvit i Förstärkta Stats-Utskottet afgjord, och föreställer mig att de Respective Riks-Stånden på intet vis genom antagandet af detta närmare bestämmande , skola tro sig träda ett redan fattadt beslut för nära. I den mån jag efter hvad förberördt är, skiljer mig från Utskottens åsigter i det afgifna Utlåtandet, anhåller jag att mig mot detsamma få reservera, och att denna min särskilda mening måtte till de Respective Riks-Stånden få medfölja. Ut supra. Ex Protocollo Clas Liwijn. Utdrag af Protocollef, hållet uti Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott den 11 December 1325. S. D. Vid justeringen af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottens Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid deras Betänkande N:o 69, rörande Förslag till Reglementariska föreskrifter vid Tariffen för Tull - Bevillningen, yttrade Herr Lenning: Betänkanden. ”Emot förevarande Betänkande, får jag anmäla min reservation, anseende Riksdagens snara afslutande dock böra ålägga mig ej upptaga tiden med anförande af mina Motiver; hvarjemte jag åberopar den inom Yällofl. Borgare-Ståndet emot förevarande Betänkande ytterst gjorda anmärkning, att ifrågavarande Reglementariska Föreskrifters bestämmande, bordt till Kongl. Maj:ts Nådiga stadgande öfverlemnas. ” Ex Protocollo A. Fryxell» N:o 70. Ankom den i5 Dec. i8a3. Memorial, angående de, i frågan om Brännvins-Brännings-af giftens utgörande af de vid Fabriker nyttjade Pannor öfver 90 Kannors rymd, Riks-Stånden emellan yppade skiljaktiga meningar.
Proposition är med rälta skiljdt emellan det offentliga förkunnandet af lärosatser, som mot den rena evangeliska läran stridande äro, och att till annans förledande annorledes utsprida dylika lärosatser. Begge dessa handlingar böra utan tvifvel, hvar för sig, såsom brottsliga anses. Blotta offentliga predikandet vare sig på torg, gator, eller i offentliga samlingsrum — af lärosatser, stridande emot den Evangelisk-Lutherska läran, måste väcka oro och förargelse inom den Svenska Kyrkan; likaså det utspridande af sådana satser, som sker privatim af proselytmakare, till enfaldiges vilseledande. Det är egentligen blott från en ringa minoritet af baptister, kalholiker och mormoner, som man kan befara dylika oroväckande handlingar; men för tillfredsställandet af deras begär att oupphörligen göra nya proselyter genom att, dels offentligen förkunna villfarande lära, (utan sammanhang med den frihet i religionsöfning och undervisning, som ät christne trosbekännare alltid bör vara förbehållen), dels på enskild väg utsprida dylik lära, är säkerligen icke riktigt, att gifva Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. 39 friden och lugnet inom hela landet till spillo. Man har hos oss haft exempel derpå, att under det att den lutherska presten i kyrkan pä Söndagen predikat, har samtidigt en baptist-proselytmakare straxt utanför kyrkan på kyrkovallen inför den samlade menigheten offentligen förkunnat sina vilseledande lärosatser. Då nu emedlertid landsförvisningsstraffet med rätta blifvit utdömdt såsom ett alldeles olämpligt straffmedel för en dylik handling, synes det verkligen vara i sin ordning, att, såsom den Kongl. Propositionen innehåller, ett annat emot brottets beskaffenhet bättre svarande straff i stället i lagen införes, på samma gång lagen vidhåller, att det offentliga förkunnandet af lärosatser, som äro stridande emot den rena evangeliska läran, skall fortfarande betraktas och straffas såsom ett brott. På det sätt Utskottets majoritet uppställt §, 1 är jag fullt öfvertygad derom att lagen, om den emot förmodan skulle komma att erhålla den lydelse, som Utskottets betänkande innehåller, aldrig skall vinna tillämpning, utan blott förblifva en död bokstaf.
Att med sistnamde medels insättning fördröjdes tills under Januari och Februari månader påföljande året, härleder sig derifrån, att Öfver-Ståthållare-Embetets Kansli hoppades på annat, med allmän säkerhet förenligt, sätt få denna dess, ända från år i^5o, beviljade lönefyllnad bibehållen; men som tillika insågs, att en längre tidsutdrägt med detta ärendes behandling skulle erfordras, förflyttades medlen ■vid sagde tid till Banken, hvarest alla depositonerna, utan undantag, från den tiden innestått och för närvarande qvarstå. Hvad de till orätt belopp upptagna 3:ne obligationerna beträffar, så finnes, genom Räkenskaperna bilagd offentlig handling, ådagalagdt,. att det på hufvudsumman icke hade något inflytande. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl, Majits anderdånigste, tropligtigsfe tjenare och undersåte. Maur. LEWENHAUPT. Stockholm den 3- Juni 1842, P* Er Ingelgren» Rikets Högloft. Ständers Revisorers BERÄTTELSE 0111 ilen åi* 1841 för räll lade granskning af de under Kongl. Majds oell Rikets Kominer se-Kol - legiuni ställda fonder oell medel; jemte Kongl.
Deremot instämmer Utskottet i den åsigt, som ligger till grund för Herr Dalmans motion, eller att testamentsfriheten bör vara lika för alla medborgareklasser, utan afseende på stånd eller hostad; hvilket ock hufvudsakligen öfverensslämmer med hvad Rikets Ständer vid 1829 års Riksdag beslutade, ehuru åtskilliga anmärkningar emot det då uppgjorda förslagets ofullständighet hindrade dess antagande af Kongl. Maj:t. Den olikhet, som i nu gällande lag förefinnes mellan landsoch stadsrätt, leder sitt upphof från de tider, då man ansåg nödigt att stifta serskilda lagar för land och stad, hvilka lagar, ehuru i många väsendtliga delar utgångna från alldeles olika systemer, sedermera fingo under århundraden utbilda sig bredvid hvarandra och sluteligen af iyö/; års lagstiftare snarare sammanfördes uti en lagbok, än sammansmältes till ett enda helt. Sålunda bibehöll man då de förut införda olika aidsoch testamentslagarne. Men olägenheterne af dessa förhållandens ordnande på sådant sätt, efter dels personers olika stånd, dels egendomens olika belägenhet, hafva, i samma mån samhällsförhållandena i allmänhet blifvit mera utbildade, låtit allt mera märkbart känna sig. Ej nog dermed, alt klagan öfver obillighet och bristande jemlikhet inför lagen ofta blifvit spord; man har äfven genom dessa arfsoch testamentslagar gjort de hithörande och i allmänna lifvet djupt ingripande rättsfrågorne så invecklade, att en mängd vidlyftiga rättegångar derifrån haft sitt upphof, hvilka eljest kunnat undvikas, och till hvilka anledning isynnerhet ej bordt lemnas af en lag, som för öfrigt är beräknad på den högsta möjliga enkelhet och lättfattligbet äfven för menige man.
De frälsehemman, som icke utgöra ränta i rusttjenst-persedlar, eller icke äro i rusttjenstlängden uppförde, anses vid bevillningens beräknande lika med andra närmast belägna frälse-hemman, med hvilka de kunna jemföras, men för utsockne frälsehemman betalas: i Skåne tre rrdr tjugusex skillingar; i Blekinge tre riksdaler sexton skillingar samt i Halland och Bolms län tre riksdaler elfva skillingar banko, allt efter helt mantal, och i lika förhållande för mindre hemmansdelar. För rå- och rörssamt insockne-hetnman erlägges hälften emot det, sorn för utsockne stadgadt är; börande, i händelse af rustningens uppsättande, ej mindre för rå- och rörs-, än insockne-hemman, samma afdrag ega rum, som för frälsehemman är faslstäldt; och iakttages för öfrigt, att förestående afgifter, efter förmedladt hemmantal, beräknas. För serskildt skattlagde qvarnar och lägenheter af frälse natur, utan ha mmantal, i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, erlägges sjutton skillingar banko för hvarje tunna hardt korn af deras åsätta ränta. § 23. För de postoch lots-hemman, som äro frikallade från rotering och kronoskjuts, betalas serskildt, efter hemmantalet, två r:dr banko för hvarje helt mantal och i lika förhållande för de mindre; men för dem, hvilka endast njuta frihet för kronskjuts, försvinner afgiften. d) Bevillning af bergverken, sä ock af serskilde maniljakturier, fabriker, verk och inrättningar pä landet. § 24.
Jag hoppas derföre at Ridderskapet och Adeln ej nu mistbilligar desta enfaldiga, men wälmenta patriotiska yttranden; men som jag befarar at beklagligen fä det gam la gällande inkastet, at Statens medel bärtil ärv vtilräckeliga, torde ock mig tillätas förestä en sä kallad apart Upfsffrkngs-dewMNiNg efter hwars och ens tilgängar af Ma, som äro grsta rncn more rrtan b«rn, säfom ock af alla ogifte eller deni som lefwa Nti Ettkrmge ställd af hwad kän, ständ och wilkor de mä wara, och detta ifrän 18 til 60 ärs älder; dock sä, at de som hafwa egne eller adopterade bärn kunde anmanas betala en ringare friwillig afgift, samt alla de som hafwa ulöfwcr 5 barn, fig srelf, rvc derifrän alldeles befrias Troligen blefwe denna beffattning den minst motbjudande hos de fleste, som den skulle utgöra. En annan tilgäng wore ock at bärtil kunna fä, om Församlingarne försälde och anwände sitt Zfwersiödtga Lprkofiifwer. Det tyckes wäl wara mer enligt med Christeligheten och mensklighet, at til desta högst angelägna och wärdiga ändamäl gagna et inkast / nedmögladt och onyttigt öfwerflöd, hwi!ket förr eller sednare genom tjufnad, eld och brand eller kan hända fiende-hand -em kan beröfwas. Om desta mina anföranden bifallas, tacktes Ridderffapet och Adeln meddela dem de öfrige SM Den 15 respeetive Ständen, hwilka jag hoppas samfält med Ridderffapet och Adeln dä genast widtaga under -enus Riksdag sädane utwägar, at de ä hwarje ort och ställe warande fattige, uste etter faderlöse barn och med venerisk smitta olyckligt behäftade medborgare genast kunna fä den behöfiiga hjelpen; ty at läta detta wäntas med til nästa Riksdag more en cruautL.
Men om det än antages, att Herr Presidenten först föreslagit Theaterns upp - 264 hörande, måtte icke destomindre sednare delen af hans rådgifvande åtgärd, hvilken Herr Presidenten jemväl vid ett annat tillfälle, nemligen den 13 December samma år, åberopat, innebära en gällande anledning till det emot honom anställda åtal. Angående de flera i denna punkt anmärkta rådslag är uti mitt förra memorial omständligen visadt, huruledes, vid de begge sistnämnda tillfällen, StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga närvarande Herrar Ledamöter tillstyrkte, att till betalning af Theaterns skulder, utom den för sådant ändamål förut beviljade summa, ett ifrån och med år 1838 årligen utgående och efter beräkning i tretton påföljande år erforderligt anslag måtte af extra utgiftsmedlen anvisas; hvilket anslag af Kongl. Majit, vid sednare tillfället, lills vidare beviljades, med tillstånd för TheaterDirektionen att emedlertid upptaga lån; — huruledes vidare den 10 Augusti 1838 i samma hänseende föreslogs anvisning af medel till och med år 1849; hvilket Kongl. Majit i så måtto biföll, som TheaterDirektionen tilläts att upptaga ett lån, för liqviderande hvaraf en viss summa årligen ifrån och med år 1839 skulle af extra utgiftsmedlen till Direktionen utbetalas; och huruledes ändtligen den 28 September 1839, då Theaterns skuld definitift reglerades, Konungens Rådgifvare tillstyrkte icke blott bemyndigande för TheaterDirektionen att, till liqviderande af Theaterns dä återstående skuld, få upptaga lån, utan äfven, jemte fortfarande af äldre ifrån extra utgiftsmedlen anordnade anslag, utfärdande befallning till StatsKontoret att ytterligare för uppgifna ändamålet, tillhandahålla TheaterStyrelsen en viss summa årligen ifrån och med år 1840 till och med år 1848; hvartill Kongl. Majit behagade lemna Sitt nådiga bifall.
Katten lyfte han högt så att trollen bleknade ur hornet drack han så djupt, att trollen bäfvade men när käringen fällde honom på knä då skrattade trollen! Det var tiden som besegrade honom och det är tiden Du har kämpat emot och som slagit Dig. Det är tidens Herre det är Guden som krossat Dig! Jag har aldrig känt någon annan Gud än min egen kraft, och den tror jag på! Du känner honom icke; Du som så länge legat i fejd med honom. Det var han som dref Dig från ditt fädernesland och Du trodde Dig undfly honom det var han som slog sönder dina skepp och dränkte ditt kungarike, och din makt var slut det var han som slet ditt barn ifrån Dig, och Du påstod att Du saknade lugn det var han Är Du Thorfinn Jarl? Det är jag. EN BUDÄRAREN inträder. THORFINN. BUDBÄRAREN. ORM. THORFINN. Nej! Jag skall rifva upp de döda ur sina högar och de skola stirra på Dig med sina tomma ögon, tills Du faller samman af bäfvan och ångest och då skall Du se att Du med all din kraft ej var någon man! Hvad pratar Du, din vettvilling? Skrik Du; Du är bara en pojke ännu; ja Du, jag såg stora långa barn med yfvigt skägg och grånadt hår och krokig rygg också. Håll munnen, Orm! ORM. THORFINN. ORM. THORFINN. Skrik så att stugan ramlar sanningen kan Du ändå inte öfverrösta. Tig, innan jag slår Dig ! Slå till; slå ihjäl mig, ryck tungan ur min mun, sanningen skall ändå ropas med kopparlurar i dina öron; »ditt lif var en lögn!» Orm, jag ber Dig tala ej mera! ORM. THORFINN kufvande vrede och smärta. ORM. THORFINN. Du gjorde strandhugg vid Reydafjord i våras! Jag gjorde så! THORFINN. Der plundrade Du och brände hos Hallfred på Thorvaller. Ja! THORFINN. BUDBÄRAREN. THORFINN tiger. BUDBÄRAREN. Jo, Thorfinn, jag skall tala! Känner Du hur marken gungar under Dig. Det betyder jordbäfning!
Hvad nu sjelfva tullbestämmelsen beträffar, så söker Hr von Hartmansdorff visserligen, att inverka på Ståndet derigenom, att han upplyser hvad förlusten skulle komma att blifva, genom nedsättning i tullen; men jag ber att dervid få erinra, att just genom en tullnedsältning kanske Statens inkomster förökas, och skyddet af den inhemska industrien blifver mycket större, om nemi. tullen så nedsättes, att lurendrejeri derigenom förminskas. Således är det ingalunda gifvet, hvarken att en tullnedsältning skadar näringarne, ej heller alt den skadar statsintraderna. Jag vill ej längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan inskränker mig till att endast yrka bifall till Be vil 1 n.Utskts förslag. Gr. L a ger b j e 1 k e: Hr von Hartmansdorff har här uppläst åtskilliga grundade anmärkmr emot 1845 års tulltaxa; men han har tillagt att det af Utsk. gjorda förslaget är ändå sämre, derföre att en mera dyr och fin knif väger mindre och således kostar äfven mindre i tull, än en gröfre vch mindre dyrbar knif kostar. Jag frågar dock den värde ledamoten, om ej samma anmärkn. med ändå mera skäl kan göras emot styckeräkningen, dä den aldra enklaste och grofsta knif kostar i tull lika mycket sorn den aldra dyrbaraste, emedan de dock blott räknas för ett stycke hvardera ; hvaremot då förteckningen sker efter vigt en tvåbladig knif dock betalas i tull så mycket mer än en enbladig af samma sort, sorn den förra väger mera än den sednare. Den värde ledamoten har äfven anfört huru mycket Staten skulle förlora, om Bevilln.Utskts förslag antoges; men för att kunna fullt bestämma denna summa, fordras det att kunna äfven bestämdt uppgifva huru mänga pennknifvar det går pä eli skålpund hvilket jag tror blir ganska svårt.
Bud och Befallningar, hvilket förr eller senare leder till vådliga följder för Staten. I anledning häraf, tager jag mig friheten fästa Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en Författning, som till åtlydnad länge sedan tyckes förlorat ali kraft och verkan. Vid 1800 åi’s Riksdag ansågs nödigt, till befrämjande af den utaf Riksens Höglofl. Ständer för RiksgäldsSedlarne fastställde RealisationsPlan, att igenom en Kongl. Förordning förbjuda allt nyttjande af arbetadt Silfver utöfver 10 Lods vigt, och det vid Vite samt förlust af SilfverPiecen, Angifvarens egen sak. Men innan några få år voro förflutna , såg man åter det arbetade Silfret framträda i ljuset och nyttjas allmänt, utan att, mig vetterligen, någon rönt verkan af Förbudets öfverträdelse: Orsaken härtill härleder sig förmodeligen från den välgrundade öfvertygelsen, att hvar och en tillhörer den rättigheten, att ostraffad få nyttja sin välfångna Egendom, när bruket deraf icke skadar hvarken det Allmänna eller någon Enskilt. Då nu mera ändamålet med detta Silfverförbud, efter min tanka, icke vidare fordrar dess tillvarelse, och myckenheten af arbetadt Den 5 Januarii. 403 Silfver icke lärer kunna anses som någon skadlig Luxe, får jag till Höglofl. Ridclerskapet och Adeln vördsammast hemställa, om icke till Konungen den underdåniga önskan kunde framföras, att Förordningen, som utsätter ett visst Lodtal för nyttjande af arbetadt Silfver, blefve återkallad. Jag anhåller det Höglofl. Ridderskapet och Adeln täckes bifalla att denna min hemställan få med de öfrige RiksStånden communiceras , samt att den måtte af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet till pröfning förevisas. Lades på Rordet. Grefve Löwenhjelm, Gustaf, hade inlemnat ett Memorial, så lydande : Samtelige Kongl. Theaterhusen hafva länge saknat fullständig Reparation.
Hos Kongl. Majit hafva konsistorierna i rikets liesta stift i underdånighet anhållit, alt då ernbetsgöromålen vid konsistorii-expeditionerna blifvit i sednare tider ökade och behofvet af biträde dervid i samma förhållande gjort sig gällande, så att konsistorierna för ärendenas jemna gång nödgats strängt anlita amanuenserne, för hvilka likväl löner å stat icke äro anslagna, Kongl. Majit fördenskull ville hos Rikets Ständer sådana löne-anslag utverka; och som Kongl. Majit funnit konsistoriernas sålunda framställda begäran vara på billighet grundad, äskar Kongl. Majit att af Rikets Ständer må anvisas en summa af 2,160: att fördelas i tolf löner, hvardera af 180 Ridr, tilldelas konsislorii-amanuenserne i Rikets tolf stift. Transport Kongl. Majit.t Nåct. Prop. till P. Rikets Ständer hafva viel föregående riksdag, ir beviljat en summa af 12,000 R:dr årligen för universitetens i Upsala och Lund maleriela behof, att emellan båda universiteten i lika lotter fördelas och intill närvarande Riksdag utgå. O O Då behofvet af detta anslag, sådant detsamma vid sist verkställda stats-reglering oförändradt qvarstår, och universitetens bibliothek, samlingar och inrättningar, för att hållas i tidsenligt skick, ytterligare kräfva ökade tillgångar, föreslår Kongl. Majit, att, jemte det förstnämnda för universitetens utgifter oundgängliga belopp af 12,000 R:dr varder å ständig stat uppfördt, Rikets Ständer må bevilja en årlig tillökning af 4,000: — - i nyssberörda summa, i följd hvaraf anslaget för hvartdera universitetet komme att förhöjas lill 8,000 R:dr och för båda utgå med 16,000 R:dr. Saknaden al tillräckligt antal professsioner i förhållande till vetenskapernes mångfald och ständigt fortgående utveckling har länge utgjort ett hinder för universitets-undervisningens ändamålsenliga ordnande.
Sexhundra daler kopparmynt årligen, utgå med ena hälften till hospitalet i Strengnäs och med den andra till lärare vid Strengnäs, läroverk, nemligen enligt det förra testamentet ”till dem, som äro fattige och undervisa ungdomen i schola och gymnasio”, och enligt det sednare ”till lektorerna ”eller dem, sorn vid gymnasium informera fattiga'barn.” Genom Serafimer-ordensgillcts utslag den 24 December 1805 bestämdes, efter vederbörande hospital-föreståndares och Strengnäs’ Consistorii hörande, att besagde ränta borde frän och med 1804 beräknas till Trctiotre Riksdaler Sexton skilJingar Banko för det redan dä från Strengnäs till Nyköping förlagda hospitalet, och med samma summa utgå till Lektorerna i Strengnäs. Fpr närvarande åtnjuta sex Lektorer vid berörde läroverk af dessa donationsmedel Atta Riksdaler Tretiotre öre hvardera, hvilka belopp äro i deras ordinarie löner inberäknade. ”Till vetenskapernas utvidgande, tili liera näringsfång och bättre utkomst ”för ungdom af Strengnäs stift” testamenterade Biskop J. Serenius den 6 December 1775 ett kapital af Fyratiofem tusen daler kopparmynt, af hvars årliga ränta Ett tusen tvåhundra daler skulle användas till aflöning och 000 daler till hyres-ersättning för en särskild Lektor i naturalhistorien vid Strengnäs gymnasium. Den 30 November 1840 beviljade Kongl. Majit, uppå derom gjord ansökning, att nyssnämnde lönebelopp finge af Seren i an ska medlen ökas till Tvåhundra Riksdaler Banko, hvilken summa bemälde Lektor, som från och med är 1858 åtnjuter lika löneförmåner med öfrige Lektorer, ännu uppbär såsom en del af sin ä stat uppförda lön. Genom nyssnämnde testamente donerades äfven till yngste Lektorn vid bemälde gymnasium, såsom ersättning för inträffad minskning i dennes lön, en summa af Trehundra daler kopparmynt.
S. D. Be villnings-Utskottets Memorial Nio 32 , angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågan om Minimi-Tabellen, blef uppläst och öfverlämnat till afgörande af Förstärkta Stats-Ut - Prot. Ut Jr. d. 27 Juni i 1818* skottet, på sätt Regerings-Formens 71 §, föreskrift ver, S D. Enär Ranko Utskottets pä bordet hvilande Memorial N:o 67 , angående val af Deputerade för Riks-Stånden till förrättande af de årliga Revisionerne öfver Riksens-Ständers BankaDiskont-Verk ånyo föredrogs, pröfvade Prest-Stån. det skalig):, att, med bifall till hvad Utskottet yttrat och tillstyrkt, besluta , att Prest-Ståndets 2:ne Deputerade vid berörda Revision skola i vanlig ordning väljas, Rn af hvart Stifti den tour Stiften emellan som hittills blifvit följd. S. D. Constitutions-Utskottets Memorial N:o 57, i anledning af Höglofl. Riddersktpet och Adelns Aterremiss på Utskottets förslag till ändrad Redaction af Regerings-formens 10-4 §, uppsköts till afgörande vid nästa Riksdag, S. D. Da Stats-Utskottets hemställan N:o 314 angående Riks Ståndens skiljagtiga beslut, i frågan om understöd för Theatren , ånyo föredrogs , fann Prest-Ståndet skäligt, att, under förblifvande vid dess i målet redan fattade beslut , öfverlemna detta ärende till afgörande af förstärkta Stats-Utskottet, i den ordning Regerings-Formens 7 l §, påbjudep S. D E fter föredragning af Stats-Utskottetg Utlåtande N:o 312, i anledning af gjorde anmärkningar vid Dess hemställan, örn Revision af de under Kongl. Krigs-Collegii Disposition stående Cassors förvaltning och Räkenskaper, fann, tippå de af Utskottet nu anförda skäl, Prest Stån. det för godt antaga Utskottets uti berörde Betänkande gjorde hemställan.