Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den enda beröringspunkt jag kunnat linna emellan detta anförande och motionens innehåll, är det försök den värde talaren gjort att ådagalägga, del en jernbana mellan Stockholm och Götheborg vore af ingen vigt i jemnförelse med den uti motionen föreslagna jernbanan från Skåne till den värde talarens hembygd. Då jag nu upträder i en motsatt syftning, ber jag att få på förhand förklara, att jag icke efter Hr Ribbings föredöme vill upträcTa som målsman för någon serskild ort, utan att jag grundar min mening i denna fråga uteslutande på min öfvertygelse om det allmänna bästa. Uti anförandet förekommo 2:ne omständigheter, hvarvid jag hufvudsakligen fästat mig. Den ena var en erinran om tillvaron af Götha kanal, på hvilken, det måste sanningsenligt medgifvas. Staten gjort högst betydliga upoffringar, och den värde 1 * 4 Den 4 Januari f. m. talaren har härutaf dragit den slutsats, att en jernväg mellan Stockholm och Götheborg vore öfverflödig, enär derigenom i sjelfva verket en dubbel kommunikation emellan Rikets häda förnämsta städer skulle åstadkommas. Om detta inkast blifvit gjordt i anledn. af förslaget till Köping-Hult-banan, skulle jag kunnat fatta någon betydelse deraf; men sedan R. Sl:r redan beslutat anläggningen af denna väg och K. M. deråt lemnat sin Nådiga sanction, samt vägbyggnaden redan blifvit satt i verket, torde det synas en hvar, alt tiden till denna anmärku. är försäten. Hvad äler fortsättningen af denna väg beträffar, hvarom i K. M:s Nädiga Propos. endast är fråga, sä kan jag icke inse, att anmärkn:n derpå har någon tillämplighet; ty en jernväg från det inre af Westergöthland, öfver Alingsås, till Götheborg, kan väl icke nemi. sägas dubblera Götha kanal; och hvad den östra vägsträckningen angår, genom Westmanland och Upland till Stockholm, är detta sä långt ifrån att vara förhållaudef, alt Götha kanal för dessa provinser icke ens är åtkomlig utan att passera Östersjön.
Såsom hufvudsakligt skäl för de föreslagna grundlagsförändringarna är i högstberörda nådiga proposition anfördt, dels angelägenheten af att bereda en skyndsammare handläggning af de till Högsta domstolen hörande ärenden, än som med dess nuvarande personal är, oaktadt ali ansträngning, möjlig, och dels att genom tillökning i antalet af denna domstols ledamöter den fördel vunnes, att någon del af de besvärsmål, hvilka för det närvarande afgöras af Konungen i Stats-rådet, nemligen sådana, som egentligen röra rättstvister, kunde, om Konungen så för godt pröfvade, öfverlemnas till Högsta domstolen. Hvad det förra beträffar, så torde, då antalet af denna domstols balansmål under de sednare åren betydligt aftagit, den ifrågaväckta tillökningen för närvarande icke vara af nödvändighet påkallad, och vidkommande det sednare, så synes ifrågavarande besvärsmåls öfverlemnande att afgöras af Högsta domstolen vara förenadt med flera olägenheter, enär dels man svårligen har en rent juridisk myndighet, van att betrakta lagens bokstaf såsom ensamt bestämmande, kan så, som hos den högsta administrativa, för vänta den allmännare öfversigt af samhällets fördel, samt den medling mellan lagens, häfdens och billighetens fordringar, hvilken ofta är så nödig vid dessa måls behandling; dels denna fordrar en erfarenhet och vana vid rent administrativa bestyr, hvilken, med hänseende till de qvalifikationer, som för ledamotsskap i berörda domstol äro i regerings-formens 17 § stadgade och äfven, enligt denna §:s föreslagna nya lydelse, skulle qvarstå, man icke torde med säkerhet kunna förutsätta hos erforderligt antal ledamöter derinom, samt dels att genom de administrativa besvärsmålens handläggning beredes E. K. M:ts rådgifvare tillfälle att om författningarnes tillämpning i Bih. tili R. St. Skrifvelse> Nio /fi. särskilda fall vinna en närmare kännedom, som måste vara af synnerlig vigt vid bedömandet af frågor örn rättelser i äldre författningar eller utfärdande af nya. Af dessa anledningar hafva Rikets Ständer icke ansett sig böra de i högstbe rörda nådiga proposition föreslagne grundlagsändringar antaga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 April 1848.
Majit vill för öfrigt, i anledning af Rikets Ständers önskan, hafva uppmuntrat rikets innevånare att, genom frivilliga sammanskott, samla invalidkassor, hälst inom små distrikt, till ytterligare understöd för blesserade af beväringsmanskapet eller de i krig stupades enkor och barn. Då sålunda både i ena och andra hänseendet af hvad motionären framställt och yrkat, föreskrifter redan förefinnas till vederbörandes efterrättelse, anser Utskottet några ytterligare stadganden uti ifrågavarande fall icke vara af behofvet påkallade, utan får, på sådan grund, vördsamt tillstyrka Rikets Ilöglofl. Ständer, att Oluf Johanssons motion icke må till någon Rikets Ilöglofl. Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 April 1848. Ank. lill Exp. Utsk. d. 22 April, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om anvisande af understöd lill resor i främmande länder åt arbetare i de inhemska fabrikerne och handtverk er ier ne. Under anförande, hurusom det för industriens förkofran här i landet vore af stor vigt, att skicklige arbetare i de inhemska fabrikerna och handtverkerierne erhölle understöd till resor i främmande länder, och enär en dylik förmån sällan af allmänna medel bereddes den förtjente arbetaren, har herr I(. A. Almgren uti ett till Vällofl. Borgare-ståndet ingifvet memorial, som till Allm. Besvärs-och Ekonomiutskottets handläggning blifvit remitteradt, hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att af de under Kommers-kollegii för - 14 Allm. Besv.- och Ek o n. - Li ts k o
Kontrollör, hvilkens åliggande det vare, att efter ordres från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, inställa sig å tillverkningsort, bör dock, såvidt sig göra låter, endast användas inom den kommun, hvartill han hörer. §35. ll:o att vittne på vanligt sätt utses för hvarje bränneri; och §69. 12:o att vederbörandes bevis om skedd anmälan skall i afskrift vara anslagen. 112 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Med förutsättning att vederbörligt Utskott, i händelse af de föreslagna förändringarnes godkännande, skall föranstalta om införande af de ändringar, hvilka derigenom blifva en nödvändighet beträffande §§:ne 23, 24, 25, 26, 46 och 48 med flera, anbålles om remiss. Stockholm den 11 November 1865. S. Bergström, från Östergötlands län I ofvanstående motion instämmer: C. J. Johansson, från samma län. Af Jonas Andersson från Östergötlands län, angående förändrade grunder för skjutshållningens bestridande. Det gifves vissa frågor, som icke kunna undertryckas, utan ständigt komma åter, huru många gånger man än vili försöka att skjuta dem åsido eller göra sig deras lösning qvitt genom tillfällighetsmedel, mer eller mindre otillfredsställande. Orsaken till ett sådant förnyadt återkommande betingas af dessa frågors egen natur. Såvida nemligen en önskad reform hvilar på sann rättsgrund och denna dess egenskap hunnit komma till klarhet hos ett allmännare medvetande, skola talande skäl i vexlande mängd alltid erbjuda sig, för att icke låta en sådan reform utan afseende falla. Dylika frågor finnas många och inom den ekonomiska lagstiftningens område särskildt en, som, länge lemnad utan uppmärksamhet, riksdag efter riksdag återkommit med en regelmässighet, den der icke låtit sig af några motgångar störas, grundad, som den varit, på den långsamt men säkert mognade öfvertygelsen om rättvisan och således jemväl om nödvändigheten af den ifrågasatta ändringen Med dessa allmänna antydningar om frågans beskaffenhet, vågar jag ånyo återkomma till ett ämne, som vid så många föregående riksdagar gjorts till föremål för Rikets Ständers pröfning.
Vid förnyad föredragning bordlädes ånyo, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Hr Råfelt, Anton, StatsUlsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 116, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., ang:de afskaflände af slafveriet på S:t Rarlhelemy. Likaledes och på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Gr. Posse, Erik Arvidsson, lades, vid förnyad föredragning, ånyo på bordet StatsUtsk:s d. 4 dennes f. m. bordlagda ullål. N:o 117, i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R. St., ang:de en förändrad reglering i afseende pä stapelsläderues tolag. Föredrogos ånyo och bilföllos StatsUlsk:s nedannämnde d. 4 dennes f. m. på bordet lagde utlåt:n; N:o 118, i anledn. af väckt motion om ersättning lill Capi taine-lieutenanten August Gosselmans sterbhusdelägare för kostnader, dem han i lifstiden af egne medel fått vidkännas under cn för allmänt ändamål företagen resa till Södra America; N:o 119, i anledn. af väckt motion om utbjudande på entreprenad af tryckning för allmänna verks räkning; N:o 120, i anledn. af väckt motion om befrielse för vissa delägare i Marlebo myr från ansvarighet för återbetalningen till 396 Den 22 Januari e. m. Staten utaf det lån, sorn kan erhållas för samma myrs aftappning m. m.; N:o 121, i anledn. af väckt motion om utgående lill fulla beloppet af det Häradsskrifvaren i Calix fögderi lillagde löneanslag m. m.; samt N:o 122, i anledn. af väckt motion om anslag för en slöjdskola i Christianstad. * Föredrogs StatsUtskis d. 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
Det förekommer också i Bet:t att man ifrågasatt att genom rättegång frånvinna bruksegaren den rätt, han möjligen kan hafva på grund af privilegier; men Utsk:ts Uthde går alldeles icke ut på att anhängiggöra en process, utan att R. St:r utan dom skulle fråntaga jordinnehafvaren en rätt, som han eger. Det kan nemi. icke förnekas att han f. n. upbär inkomst af åtskilliga utaf de på allmänningen belägne hemman, och meningen är nu att anhålla hos K. M:t, att Han ville ålägga honom att till statsverket redovisa afkastningen af dessa hemman, såvida han icke vill taga den lösen, som honom erbjudes för vissa privilegier. Det är mot denna sjelftagenhet från statens sida, som jag upträdt, intill dess saken blir utredd; blir det genom dom afgjordt, att han icke eger någon rätt i detta afs;de, då är saken klar; men så länge rättegång icke är anhängiggjord, så länge bruksegaren upstår såsom part, är det väl icke rätt att den andra parten, med sjelftagen rätt, fråntar honom hvad som endast genom laglig dom kan återvinnas. Det är således ur denna synpunkt jag hemställt om återremiss. Det är visserligen sannolikt att åt detta verk, liksom åt större delen af bruksjorden i Sverige, blifvit i äldre tider af kronan uplåtne vissa skogar, under namn af rekognitionsskogar; det var ett slags privilegium, som lemnades för bruksrätten, men 206 Ben 12 O k t ober. det är också kändt att under tidernas längd och i följd af förändrade åsigter om industrien och då staten icke längre trodde sig berättigad att utöfva en förmyndaretillsyn, ansåg man dessa skogar kunna skattelösas mot en viss afgifts erläggande till kronan. Det är en sådan åtgärd som Kollegierna här tillstyrkt, hvaremot Utsk:t hemställt, att man skulle frångå den, och då, såvidt jag finner, tillräckliga skäl derföre icke äro företedda, då K. M. i sin Propos. icke gjort någon framställning derom, vågar jag icke lemna mitt bifall till Utsk:ts förslag. Hr Printzensköld: Det är verkligen en egen rättvisa som Gr.
Jojo, när en får vare i Stockholm e ti', då går allt skäfverna ur en, då. Stina. Ja, herre jesta för dette Stockholm! Det fins fälle bra granne gärdsgåler der oppe, Mamsell? Per. Ah du är dum, Stina! I den store sta'n fins inte jolväger med gärdsgåler på sidera, som här, utan der är det stenlagde gater, så jemne som ett salsgolf. Stina. Jaja du, Per, har varet på arbete deroppe, så du vet fälle hur det är, du. Men hör, lelle Mamsell, om e tåcka här gemen menniske, som jag, komme dit opp på di fine gatera, då feck jag fälle allt ta skonna åf mej och gå i strumplästen? Sven. Ah så tig, Stina, och plåg' inte herrskape med tåcke enfaldigt prat. Brukspatronen. Åh, låt henne fritt tala, fader Sven. Det är roligt att höra på. Wilhelm. Nå säj, Per, hvad tyckte du mest om utaf allt du såg i Stockholm? Per. Jo, det var fälle allt den der granne metalmärra medt på Gustaf Adels torg, och så två store kor utåf jern, som stog ve backen neraför Slotte. Lotta. Det är inte kor, kära Per, utan det är lejon. Stina (^slår ihop händerna^) Herre jestingen, är det lejon? (^suckar^) Åhå, det är allt bra sorgfälligt, att jag aldri ska få komme dit opp och se på tåckre rare saker. Wilhelm. Var du någon gång på Operan, Per? Per. På Opera? Ne-ej, men jag var en gång och såg på spetakle. Om du feck se tåcke, Stina, då skull' allt ögena trille ur skalln på dej. Lotta. Nå, hvad såg du för ett spektakel, Per? Per. Jo, det ska jag tale om för Mamsell Lotta. Jag geck in i det der store huse ve Gustaf Adels torg, och der köpt' jag mej ett kort utåf e Mamsell, som stog innaför ett hål på vägga.
Summan ökas efter beställningens storlek, o c h icke ens ett fruntimmer anses vara fullt honett, om ej likviden för en middag m e d några rätter serverad för fyra, f e m personer, åtföljes af minst en krona för uppassning. Om därtill, s o m på finare ställen utomlands, — mig veterligen har bruket ännu ej nått Sverige, — särskild inkasserare finnes, som när gästen önskar lämna lokalen, på kyparens anmodan infinner sig för att uppbära betalning för intagna förfriskmugar o c h så väl s o m kyparen väntar sina drickspengar, men i den propotion större, som hans ställning är förmer än den sistnämndes, är det j u icke underligt att endast utgiften för drickspengar för en resande kan blifva betydlig nog. Innan jag afslutar mitt vanskliga försök att bringa ett sorts metod i drickspenningsystemet, vill jag nämna några ord o m, hvarför jag ej sökt lösa frågan g e n o m det enkla sättet att förorda, att drickspengarna helt o c h hållet afskaffades. F ö r s ö k härtill ha gjorts, föreningar ha .till o c h med, om jag ej missminner mig, varit på förslag att bildas m e d detta mål i sikte, men när intet resultat har följt, t3 der det på att den stora allmänheten hvarken vill eller kan fullt biträda ett sådant förslag. Den vill det icke i hvad s o m gäller privatheminen, där drickspengarna, eller hvad man m e d ett bättre ord vill kalla denna uppmuntran till tjänarna, är det enda sättet for gästen att visa dem erkänsla för det ökade besvär, hans uppehåll i ett främmande hem medför. Ty det är ökadt besvär, g l ö m m e n det icke I fruar o c h fröknar, edra besök hos vänner och bekanta åsamka, i bästa fall endast tjänarna, o c h det är ej mer än rätt, att någon ersättning lämnas därför, ja, jag tror till o c h m e d de flesta af oss icke ens skulle vilja slippa därifrån.
Defantma fmarje Dag på för» eller eftermiDDagen förrättad, famt att Den, font, inom treDje timman från Den tiD, Då förrättningen, enligt ^ungörelfen, är beftäiuD att börjad, ftg icfc ingällcr, är till böter förfallen; fmarförutan ifungörelfen bör innefålla tpDliga fbreffrifcer för De gattjfplDige om De upp» gifter till farnald» ocf ©fattffrifning, font enligt $örfattningarne ocf Denna s35emillningd»©taDga af Dem gola agemnad. §• 45. Silla åfudbönDer, få i ©täDerne forn på SanDet, gola, å Den Dag forn till farnald» ocf ©färgrifning utfätted, fjelfme eller genom DmbuD fig in» fntta ocf till ©fattgrifmaren agemna
19:c/e punkten, om nedsättning i den bestämda termins-afgiften för lärjungar vid Rikets clementar-läroverk, är af Ridderskapet och Adeln återremitterad, men af de öfriga 3:ne Riks-stånden bifallen; och som, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 34 :de StatsUtskottets Memorial, Na o 154. 25 34:de punkten, sednare afdelningen, deruti Utskottet, med anledning af gjord framställning om förhöjning i anslaget för orthopediska institutet i Stockholm, förklarat sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att, utöfver hvad Kongl. Majit för institutet äskat, bevilja någon tillökning i bidraget af statsmedlen, har blifvit af Ridderskapet oell Adelil samt Bonde-ståndet bifallen, men återremitterad från Presteoch Borgare-stånden, hvilka Riks-stånd yrkat, att den begärda förhöjningen af 1,000 R:dr hör beviljas, emedan det vore en ren mensklighetspligt emot de samhällets medellöse medlemmar, sorn deraf voro i behof, att bereda dem utväg till begagnande afen välgörande inrättning,sådan såsom orthopediska institutet, och att det vore vigtigt, att yngre läkare leinnades tillfälle alt vinna insigt i den kuraliva method, sorn vid berörde institut användes, för att sedermera dermed kunna, i spridda riktningar, gagna; och har inom Borgare-ståndet blifvit föresla get, att följande vilkor borde uppfyllas, derest den föreslagna tillökningen i anslaget skulle utgå, eller l:o att en biträdande läkare borde af föreståndaren vid institutet antagas, lönas och undervisas i medicinsk gymnastik och orthopedi, på det att icke institutets verksamhet måtte afhrytas i händelse af föreståndarens sjukdom eller frånfälle m. m.; 2:o alt föreståndaren skulle vara förpligtad, alt åt alla de läkare, sorn vilja praktiskt studera den orthopediska och medicinska gymnastiken, lemna fritt tillträde till densamma på alla de timmar, som den manliga personalen gymnastiserar, samt att dervid tillhandagå dem med nödiga upplysningar; 3:o alt friplatsernas antal vid gymnastiken förhöjdes från 4, som de hittills varit, till 7 och 3 patienter erhöllo kostnadsfri orthopedisk vård utom institutet, i likhet med hvad som hittills skelt; samt 4:o att det skulle åligga föreståndaren, ej mindre att med råd och bandagers applicerande vara behjelplig de patienter, som komma i åtnjutande af. bandager från institutets fattigfond, än äfven att lill Kongl.
M:s propos. likväl blott för en tid af 6 år, räknade från den nya statsregleringens början, hvaremot Hr Silfverstolpe yrkat! ovilkorligt bifall till den K. proposm; och vid sådant förhållande ansåge Hr Landtm., för att lättare kunna skilja frågorne, lämpligast att först framställa propos. till bifall å sjelfva anslaget, samt sedermera underställa Ståndets pröfning, huruvida anslaget må beviljas endast för 6 år. Hr Gr. o. Landtm, hemställde härefter om R. o. Ad. bifölle det af K. M. för 2:ne kapellpredikanter i de inom Gunnarskogs och Fryksände socknar nybildade kapellförsamlingar äskade anslag af 400 r:dr för hvardera om året. Då na Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge ifrägavande anslag böra beviljas endast för en tid af 6 år, från den nya Statsregleringens början, ropades ja och nej, hvarjemte Hr Lagerheim, Lars Magn., anmälde sig och yttrade: Det förhåller sig med dessa kapeller så, att de åro belägna uti en Detta yttrande afliröts af Hr Gr. o. Landtm., med erinran att öfverläggningen af R. o. Ad. förklarats vara fulländad, hvarefter Hr Landtm., med tillkännagifvande, att han af det nyss utaf några fä ledamöter afgifna svaret ej kunnat inhemta majoritetens mening, anhöll att proposm då den förnyades, [mätte blifva mera mangrant besvarad; samt sedermera ånyo hemställde om R. o Ad. ansåge ifrägavande anslag böra beviljas endast för en tid af 6 år från nya Statsregleringens början. Härvid ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå H r Landtm., förklarade att han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr Landtm, yttrade att R. o. Ad. torde finna alt till följd häraf anslaget blifvit beviljadt till uppförande i ständig stat. Ropades ja. 3:dje punkten, ang-.de ifrdgastäldt löneanslag för Consistoriiamanuenserne i rikets 12 Stift. Ilr von Hartmansdorff:
É3. samt böra verka till telegraf-ledningarnes utsträckande till östersund, den emla Läns-residensstad i riket, hvilken nu mera är i saknad af hvarje sådan slags inrättning, äfven om sådant icke kunde ske. utan fara för att afkastningen af denna linie, icke skulle förslå till betäckande af utgifterne för dess underhåll. Men om också icke någon särdeles liflig korrespondens emellan Jemtland och öfriga orter i riket kan vara att påräkna, är det dock att antaga, att denna linie, vidare utsträckt till Norska gränsen, — derför kostnaden är beräknad till omkring 49,000 R:dr. — och derifrån fortsatt tili Levanger och Trondhjem, skall komma att i framtiden lemna en icke så obetydlig afkastning, samt så väl för allmänheten sorn för Telegraf-verket blifva af mycket gagn. såsom en behöflig och väl belägen ytterligare förbindnings-linie emellan Svenska och Norska Telegraf-verken. Telegrafstyrelsen har också upprepade gånger fått från Norska Telegraf-direktionen emottaga uppmaningar att söka verka för utförandet af denna, redan för några år sedan ifrågaställa telegrafanläggning, hvilken, sedan förbindelsen emellan Svenska och Ryska Telegraf-verken blifvit åvägabragt öfver Torneå eif, får en ökad betydelse, såsom befordrande transito-korrespondenser emellan Norrige och Ryssland.”
Julii 183% 8» kosta huse-syner, oeconom iska besigtning»!* och Landtmäleri-arfvode för Prestebohl; N;o io, i anledning af vackla motioner, om nedsättning', andril >g eller förklaring af Kongl. Maj:ls Nådiga Taxa på Expeditionslösen den i5 Maji s8ai; N:o r i, öfver en af Friherre J. Cederström vackt mot ion, om förändring i nu gällande föreskrifter om Risslitning tili KrouuRusihåll; K«> 12, i anledning af vackt (Våga om stå’let, hvarest under ransakning varande personer böra förvaras; N:o i3, i anledning af väckta frågor, örn ändring i un gällande Förfatlningar om Prestval. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos La g-Ut sk ut tets Relänkanden: J\:o 88, öfver väckte motioner, om vtThsmliigneL af Haradsoch Kämners-Rällers beslut, samt om föiämhing af liden för Lagmans-Rätternes sammanträden in. m.; N:o <)5, öfver väckt motion, om ändring af i.5 Gap. i och 2 §§, Bällegångs-palken; de i Utlåtandet N:o q(), i anledning af återremiss ä Utskolfe/s Betänkande N:o 19, öfvei* viickte motioner, om ändring i det nu, gällande stadgandet, angående Öfvei-Domstol i Tullmål nr. nu förestagne anie jemkning»!* af redaclioneu; JN':ö 97, öfver vackt motion, 0111 skyldighet för svarande Parl, som erlägger vad emot Under-Domstols beslut, att inom i4 dagar derefter sill Vederpart, härom underrätt»;:'
Justitierådet Wretman utlät sig: »Med afseende å det generella stadgandet i § 217 torde hela denna § böra utgå, desto heldre som man eljest kunde tro, att andra varor, än de här specificerade, kunde saklöst under oriktiga namn få försäkras.» »I allt fall, äfven om §:n bör qvarstå, torde orden: »penningar, dyrbarheter och värdepapper likasom konstsaker» böra borttagas, enär på dessa artiklar ej är tillämplig samma grund, som föranledt de i denna § gifna bestämmelser lör öfriga deri uppiagna varor, såsom krigskontraband m. m.» 37 »Om t. ex. en packa, hufvudsakligen innehållande bomull och försäkrad för ett visst belopp, tillika skulle innehålla en bundt penningar eller några konstsaker, som icke särskildt uppgifvits, lärer väl försäkringsgifvarens rätt derigenom icke kunna förnärmas, enär han blott ansvarar för skada inom försäkringssummans belopp.» »Vid 2 mom. angående försäkring af gods, som af »krigande makter är förklaradt förbjudet», förekommer intet undantag för det fall, att det ifrågavarande förhållandet vid försäkringens afslutande varit för försäkringstagaren obekant.» »Dessutom är stadgandet för vidsträckt; ty meningen är uppenbarligen att detsamma blott gäller vid försäkring af gods, Iraktadt från eller bestämdt till sådan ort, der godset är förbjudet.» § 223. Juslitieråden Alexanderson, Qviding och Cramér anmärkte, dels att orden: »der lånet i nödhamn taget är» borde stå näst efter orden: »första afseglingsorten», emedan det eljest ser ut, som skulle derom, huruvida »fartyg, frakt och last, samfäldt eller hvar för sig eller endast delar deraf blifvit för lånet pantförskrifne», uppgift ej behöfva göras i annat fall, än när lånet tages i nödhamn; — dels ock att sista perioden: »dock eger endast försäkringsgifvaren att göra sig denna bestämmelse till godo» syntes böra förtydligas eller ock utgå. § 227.