Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående Betjeningens styldighcter i allmän» hct och huru forhallas bor, da någon anmäles för fel i tjenste», samt innom hwi!» ken tid Befwar öfwer Lullmägtiges åtgärder skola anföras hos Riksens Gräns der eller Deras kevi8orer, r §- Aila, sä högre som lägre Embetsman och Betjente, böra med flit, trohet och nit förrätta deras SyHlor; och skall den Betjening, hwilken ar ställd un - iZ42 Den 29 Mars. e. m. under eommis§3rierne8 inseende åtlyda och hörsam» ma hwad säsom lii tjenste» hörande dem af LomrnissariLrnL anbefalles. 2 §. Bokhallare wid Lrsäit-Sedel-Werket, afwensom samrelige Kammaroch Lomvia Skrifware mage, efter ffedd anmälan hos Fullmägtige, af eommis-.3riernL indelas til tjenstgöring, sa at de efter omständighererne kunna flyttas ifrän ett til annat Departement. Z §- dommissarierne böra hälla noga upsigt dervfwer, ar en hwar sjelf, och icke genom andra förrattar den Tjenst, hwartil han blifwit antagen; ankommandes det pä commi88arierne8 answar, om uägot unverflef harwid fär ffe. 4 §- Skulle nägon Embetsoch Tjensteman, hwilken star under Fullmägkiges omedelbara inseende, beträdas med wärdslösher och försummelse i Tjenste», bör han hos Fullmagtige förekallas och inför ?iotocollet undfä alfwarsam föreställning. Läter han sig icke häraf rätta, mä han efter omständigheterne ru-ipenämas pä längre eller kortare lid, med mistning af hela eiler halfwa lönen; men vm han, efter dessa undergängna warnings-grader, icke ffulle förbättras, sä mä han af Fullmägtige ffiljas ifrän Tjenst och Lön.
Ur rent financiel synpunkt bör man af detta oformliga creditbruks borttagande eller inskränkning vänta sig, att ett större behof af circulerande rörelsecapital uti landet skall uppstå, hvilket, i sin verkan lika med en indragning, måste minska importen och sänka cursen, under det att liqvidernas större säkerhet äfven skall sätta den allmänna rörelsen i tillfälle att, såsom jag förut yttrat, genom egna sjelfskapade creditpapper, undandraga sig beroendet af sedelmyntet. 2:o De hitintills utkomne författningar om försäljning af lösören, som qvarblifva i säljarens vård, hafva varit i fullkomlig strid med det afsedde ändamålet; och jag föreslår således, alt, med upphäfvande af de i ämnet och sednast d. 9 Maj 1835 utfärdade författningar, och på den grund, som, ehuru måhända ofullständigt, blifvit uttryckt i 1 cap. 7 § Händelsen af 1734 års lag, och hvilken grund jemväl öfverensstämmer med gamla Romerska lagstiftningen, mätte meddelas det stadgande, att vid köp af lösören äganderätten ej anses hafva öfvergått lill köparen så vida icke effccternc äfven vcrkeligen till honom öfvcrlemnas. 3:o Icke mindre vigtigt anser jag vara att, genom undanrödjande af 1841 års nåd. lagförklaring, återställa fordringsägarens rättighet alt vid bristande tillgång kunna bysätta gäldenären för all ostridig och förfallen fordran, och jag förenar mig i den motion härom, som redan från annat Stånd är lill LagUtsk. öfverlemnad. Den skall i betydlig mån förekomma frestelsen, som en svag lagstiftning framkallar, att antingen af svek eller såsom en följd af åsidosatt ansträngning undandraga sig uppfyllandet af ingångna förbindelser. 4:o I fall att de emot K.
Förändringen har således haft sin grund i andra af tillverkningarna oberoende omständigheter, hvilka funnits vara, dels att Stockholms - Den 5 J.a n u a r i. »7 holms fabriksidkare, som förut till ett ganska lågt värde upptagit sina tillverkningar, år i8i5 och följande åren i likhet med llikets öfriga fabriksidkare rätteligen uppgifvit tillverkningarna efter det gångbara vardet, hvarigenom den sammanslagna värdesumman nämnde år mer än vanligen ökats *), dels ock förnämligast, att åtskilliga personer blifvit tillagda stående lån .af londén och andra åter lån utöfver det belopp, hvartill de efter den allm. fördelningen af fonden ägt rättighet, på hvilket sätt fördelningssumman minskats i samma man, sorn sådana nya anslag tillkommit." 11. St. ansågo derföre, "att fabrikerna och manufacturerna genom denna föränderlighet af deras lånerätt i förening med den af de öfriga disconternas obestånd inträffade allm. förlägenhet, oell deraf äfven för fabrikerna uppkomna svårighet att hos enskilda få förlag och dymedelst till någon del fylla, hvad de af det allm. förlagsbiträdet hastigt och utan sitt förvållande måst sakna, hafva råkat i den belägenhet, att de fordra ett sådant ytterligare understöd och sådana åtgärder, som kunna återbringa dem i sin fordna naturliga ställning ‘och tillika befrämja det ändamål, att de icke behöfva frukta annan minskning eller nedsättning af sina låneandelar, än hvartill en ökad t i 11 v e r k n. småningom bör föranleda." På grund häraf inrättades förlagslånen och begärdes, att de lånbiträden, som för vissa personer beviljats utöfver den allm. lånprpe., och som år 1818 medtagit och minskat fondens fördelningsbelopp med icke mindre än 114,64^ r:dr, måtte för dem upphöra och dylika ej någonsin framdeles meddelas. Som skäl härtill åberopades, hvad K. M. sjelf, vid beviljandet af ett sådant ökadt lånbiträde till förmån för Söderberg &
För öfrigt vore väl afven den önskan hos hvar och en, som här upträder såsom talare, ganska naturlig, att hvad han yttrar, måtte blifva så troget som möjligt återgifvet. For detta ändamål har jag ej kunnat finna någon annan utväg, och de värde talare, som motsatt sig såväl mitt som de öfriga förslagen, hafva icke heller varit lyckligare. Att en skicklig prot.förande icke skulle kunna, om han finge förbigå en mängd mellarimeningar, som endast omhölja tankan, i sammandrag upfatta våra yttranden, är en åsigt, som jag ingalunda kan biträda. Om anteckningarna förås med stenografi, och Notarien icke skrifver upp annat, än hvad som för saken är af betydelse, samt han sedermera på upsättninge» anväuder all den flit och skyndsamhet, som hans intelligens medgifver, så tror jag, att han skall ganska väl kunna, med ledning af dels sitt memorialprot. dels det särskildt förda verbalprot., åstadkomma ett prot., hvarmed man får ani. att vara belåten. Jag har trott denna utväg vara den enda, för att komma till något annat och bättre än det närv:de, och öfverlemna!- frågan för öfrigt till 11. o. Ad:s uplysta bedömande. Frih. Raab, Adam Christian: Den nu föredragna punkten innehåller frågan om ett föräudradt sätt för prot.föringen; den följande åter angår deras tryckning. Dessa båda punkter stå med hvarandra i så nära sammanhang, att de torde böra gemensamt föredragas och behandlas. Om sådant vinner bifall, får jag hos H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, anhålla att derefter ånyo få ordet. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, i ani häraf förklarat, att det ej vore något hinder emot den yrkade föredragningen af jemväl den näst följande punkten, men att särskilda propos:r å de båda punkterue måste framställas, blef deu 4:de punkten föredragen, hvarefter upropades och xttrade Frih. Raab: För min del tror jag. att det af Hr Cederschiöld åsyftade ändamål skulle till stor del vinnas genom antagande af Frih.
Prosten förstått men underlåtit att förklara dessa tecken eller desamma varit och jemväl vore för honom obegripliga, åsidosatt den honom åliggande skyldighet att författningsenligt betyg affatta och att om innehållet af kyrkoboken, hvarur sagda betyg utdragits, förskaffa sig erforderlig kännedom; alltså, och i förmågo af Kongl. Cirkulärbrefvet den 21 Augusti 1786 § 1, funne Domkapitlet Prosten A. icke kunna undgå att härför, såsom för embetsfel, genom detta utslag erhålla föreställning, med tillagd förmaning att för framtiden dylika anmärkningsanledningar undvika; och då härtill komme, att Prosten A. i sin afgifna förklaring tillåtit sig ett missfirmeligt skrifsätt emot Rikets Ständer Justitieombudsman; pröfvade Domkapitlet Prosten A. derigenom hafva särskildt gjort sig förfallen till erhållande af tillrättavisning, hvilken i den här ofvan ådömda varning inbegrepes. Då jag den 30 Juni 1863 inspekterade Rådstufvurättens i Mariefred arkif, befanns Rättens dombok för samma år ej vara uppsatt för längre tid, än till och med den 15 April, äfvensom af Magistratens protokoll för året endast spridda paragrafer funuos utarbetade. Borgmästaren i nämnda stad, ehuru så väl vid berörda tillfälle som ock sedermera uti skrifvelse den 2 påföljande Oktober af mig erinrad om det eftersatta arbetets fullgörande, uraktlät likväl sådant och utsträckte försummelsen äfven till tiden från den 30 Juni till den 12 Oktober samma år. Imedlertid inträffade, enligt hvad Borgmästaren sedermera anmälde, att den 10, 11 eller 12 Oktober 1863 uti Rådstufvurättens och Magistratens mindre sessionsrum genom olofligt tillgrepp förkommo till större delen ouppsatta Memorialprotokoller jemte handlingar och diarium för år 1863, utan att sedermera af dessa protokoller och handlingar annat, än spridda, sönderrifna lappar, kunnat återfinnas, hvarigenom Borgmästaren blifvit urståndsatt att, i de flesta efter den 15 April 1863 förehafda ärenden, något protokoll åstadkomma.
Jag tror, att man derigenom endast föranleder ytterligare collisioner och ger anledning till olika omdömen om den varas beskaffenhet, hvilken skall levereras, samt att, ju mera man detaljerar stadganderna, ju mera aflägsnar man sig från målet. Om man säger, att räntespanmälen skall vara den bästa, som af årets växt kan åstadkommas, utan allt vidare tillägg, så har man i min tanka sagt alldeles nog. Frih. von Krtemer: Gr. Horn har yttrat, att inom Upsala stad skall finnas ett upplag af godt korn, som blifvit honom erbjudet. Jag får då upplysa, att detta korn är af 1843 års växt, men alt jag för min del icke anser det fröbart. — Andra talare hafva anmärkt, att denna författning skulle blifva anledn. till tvisteämne. Jag får i anledn. deraf upplysa, att tillämpningen af de ifrågavarande orden under detta års lopp alldeles icke har föranledi någon tvist. Förhållandet hade säkert varit annorlunda om icke dessa ord hade funnits tili den K. resolution. Jag medgifver visserligen, att på räntetagarnes sida billighetskänsla äfven bär bidragit dertill att icke sådana tvister ägt rum; men om ränte - Den 29 Mars. 531 tagarne haft dea billigheten, så är det dock icke alt supponera att de som köpa Kronans spanmål, till exempel pä allmänna auctioner, skulle haft denna billigheten emot räntegifvarne, om icke orden: ”efter årsväxtens beskaffenhet” hade funnits, och tvingat dem att taga den säd, som räntegifvaren lemnade. Det linnes likväl i författningen ett annat högst vigligt ord, nemi. ordet ”rensad,” pä grund hvaraf cassation skulle kunna komma i fråga vid köpet, om icke säden har varit väl rensad, d. v. s. när det förekommit slösäd af bafra etc. Detta är sådana förhållanden, hvarom tvister lätt kunnat uppstå, men äfven de hafva blifvit undanrödja genom den nya redactionen, som stadgar, att säden skall vara ”väl rensad.” Således hör man se slrophen i sin helhet, dä der nemi. står håde strid och väl rensad.
Den förmenta grunden 'för ansökningen är den tillökning i arbetslönerna, som under de sednare åren inträffat. Besinnom dock, mine Hrr, att om detta hittills varit händelsen, så kommer detta förhållande dock icke hädanefter att fortfara. Man har äfvenledes sagt att arbetslöshet skulle ega rum i Norrland, och under sådana förhållanden är det att förutse att arbetslönerna skulle kunna reduceras till det, hvartill de beräknas i det första kostnadsförslaget. Det är klart, att, sedan ett bolag väl kommit i besittning af statsunderstöd och blott gör anspråk på bidrag till arbetet, så eger det icke skäl att nedsätta kostnadsförslaget; utan delta upgöres och tilltages högt på det att omständigheterna må kunna vara så mycket mera ömmande. Jag tror med afs:de särskildt på de landsorter, som hafva fördel af ifrågavule jernväg, att det icke bör blifva omöjligt för dem att på annat sätt erhålla det lån, som kan erfordras för arbetets fullbordande; och jag tror dessutom att många anslag kunna vid denna Riksdag ifrågakomma, Den 19 December. 837 tomma, som äro fullt ut lika, om icke mera förtjenta af Statens behjertande än det ifrågav:de. Jag påminner mig t. ex. en väg i det mellersta Sverige, nemi. den från Borås till Götheborg, hvilken är af högsta vigt för norra delen af Westergöthland. Ett hegardt anslag dertill blef af StatsUtsk. afstyrkt, just på den grund att medel dertill saknades. Jag hemställer orri icke denna väg, så nödvändig ej blott såsom en utfarsväg för det norra på fabriker och arbetsfolk rika Westergöthland, utan äfven för att bereda en kommunikation åt stambanan, kan vara lika förtjent af ett anslag som GefleDala-vägen. Jag tror således, oaktadt all den kärlek jag hyser för Dalarne, att någon rättvisa vid fördelningen af Statsmedel bör iakttagas, och jag kan derföre icke annat än instämma i Frih. Cederströms yrkande om afslag. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: I likhet med den förste och den siste värde talaren, hyser äfven jag stora betänkligbeter mot att gifva min röst då fråga är om ett anslag till så stort belopp som det ifrågaställa.
Till ^»anbeldbetjeitt, @efä(l eller arbetare, font efter mantaldffrifning afflpttat, lemne öpanblanbe, Sftäftare ut. fl. bemid att utffplberne blifmit innebållne; od) bör betta bettlid af öpanöelöbctjent, ©efäll eller arbetare företed, bå batt bod meberböranbe Sluctoritet om patt anbå( Öar ffattffptbig efter lnaiifalsffrifniitgen nppgiftoit ft'11 egenbont till borge* ttärer, eder bör I>att efter uppbörbéåretö början, ffad, efter ffebb betoafiting, be* toidtting gälbaö af Äoitfttrémafan eder Sterbbitfet, utan att utrebning eder flut befföftoer afioaftaé. 0 m 3,f leor t nin gar. Stffortniug å beioidning må ega rum ettbaft: l:o för bett font aflibit före beit i:fta 9)taj, bä uppbörbéåret börjaé, i f)toi(fet falt bett aflibtteé beioidning, efter i:fta 2lrt. i benna @tabga, fontmer att för* 84 iBemtltningd Slffortning eger albrig ruin för ben bemidning, font af jörb eder egettbont utgå bör. § 159. i:o Slffortningdläitgb nnbertecfne, nteb anfmar för riftigbeten, mib 9iege 2:o 3 ftab [Fall benita Sängb befjutont af SDiagifiraten ocb uiinft tmänne af tareriiigémäniien graitffad, yerifkerad ocb itttberffrifmad. É lätthet ffola 8äng 5:o ?lffortitittgd4ängbernc ffola berefter i ©torholm tid €>fmer
Vi håfve med Guds hj Ip nu upplefva* den tidpunkt, då Nationen och dess Regering odelade få ägna omsorgen åt invärtes föremål. Om ock den erfarenhet, sorn till äfventyrs ömsesidiga misstag i en eller annan måtto skulle hafva beredt, tungt hvilar på en del Medborgares skuldror, så glädjoms dock att räddningens timma slagit, att våra fält Varit och skola blifva skördade af egna odlare, då härjningen och förödelsen öfvergått och åter botar att öfvergå det öfriga Europa. Använclom ej tiden att klandra, utöfver hvad som oundgängligen må fordras för att rätta, och glömmom ej, att, allramindst i Statshushållningsämnen, linnes någon ofelbarhet att påräkna Jag skrider nu till en annan del af äninet —„ må hända den, sorn i närvarande tid Ridd, 0. Sid Prof. N:o ji. 7.?. Den 28 Juni, Den 28 Juni. 563 punkt är mest stridigheter underkastad: Den som angår Rikets hnctdel. En Medborgare, som alskar sitt Fädernesland, kan aldrig afvika från den hufvudregei i StatshushållningsLäran, att söiva uppfyllandet af Landets behof med pro ducter som samlas inom eget område. Detta är målet. Så vidt Handeln befordrar detta mål, är den nyttig; så vidt den motarbetar det, är den skadlig} men den kan, som sådan, enligt sakens natur och ordning blott temporant bestå. I den mån förnödenheter af v,issa slag saknas inom egna områden, men öfverskott der finnas af andra, uppkommer fråga om byte, och Handeln skapar sig sjelf. En jemn underbalance i Handeln är, att jag så må uttrycka mig, ett nonsens. En tid suppléerar Crediten, då Bytes-articiar saknas; men det är blott en korrt tid. När både Bytes articlar och Crediten saknas, så existerar ej eller mer någon balance.
XIII vidtagne beslut, att den på Ön Öland varande Krono-Park af 122,000 Tunneland, hvilken, en - 3° Underdåniga Skrif v el ser'. ligt Kongl. Brefvet, den 16 Mars 1802,’ såsom en öppen utmark, åt hemmansegarne derstädes, till bete för deras kreatur varit upplåten, skulle emellan dessa hemmans-egare, i mån af behofvet, fördelas, och den efter en sådan delning blifvande öfverloppsmark till anläggning af nya Hemman och Lägenheter användas, vissa Comiterade blifvit i Nåder förordnade att bringa denna anstalt lill verkställighet, äfvensom Comiténs Ordförande erhållit särskildt uppdrag att, i sammanhang med delningen af berörde utmark, uii E. K. Mits Befallningshafvandes ställe, handlägga alla enskiftesärenden och de deraf hemmans-egame emellan uppkommande oeconomiska frågor: att, sedan, genom förenämnde Comiterades försorg, icke allenast hela utmarks-delningen år 1819 j blifvit fullbordad, hvarefter densamma vunnit E. K. M:(s Nådiga fastställelse, och från hvilken tid Staten erhållit, jemte ränta af anlagde nyhemman, 12J Mantal, en årlig inkomst af 1018 Tunnor Spanmål, utan äfven flere Hemman äro vordna i enskifte utbrutne, samt åtskillige kärr och rnåssar uttorkade och odlade, E. K. M. funnit för godt att upplösa Comitén, och att, under d. 30 Junii 1819, för Öland inrätta en provisorisk Läns Styrelse, hvilken, fullkomligt oafhängig af fasta landets, egde att fortsätta och afsluta de flere af Comiterade vidtagne åtgärder, uti omförmäldte ärenden, hvilka alla, i anseende till Öns från fasta landet afskilda läge, ej kunde af E. K. Mits Befallningshafvande uti Calmare Län följas med jemn och odelad uppmärksamhet: att kostnaden lör denna inrättning, enligt faststäld
hon måst M e n äfven därvika några för vedbodens vedfamnar, stod nu utan tak öfver och sitt g a m l a hon hufvud. De hemlösa omhuldades och fruntimret lien på vänligaste vis, presenterade sig s å s o m: frö- samt Lohm, omtalade, att h o n var af förnämlig b ö r d och att hennes m o r b r o r varit den historiskt Genom hon Blanche ' s dagen genhet. tre ryktbare välvilliga därpå få flytta en byråar, gång att få, hvilken, hängt lilla huru men ville tala ögonblick officer med stora a n s p r å k p å a t t h ö r a till gens ligt, sin nedergång, » nådig general ' n ». därefter inträdde dragen värja och en gardesförklarade generalen häktad, anklagad för delaktighet i sällskapskretsarne, utan den omtalades föga. från sin glans äfven e t t offer f ö r d e n » fria » lagstiftning, flickor hetsartiklarne ö f v e r s v ä m m a tiker ur och som munnen då ryckte sträng m o t på så stone Stockholms ett torftigt många kvinnor, lifvet — uppehålla från denna ännu icke Nog tid visade väl och Men samvetsgrant. då äfven hvilka dystra af, i n g e n v i s s t e n å g o t ken Lohm, komst och hade tillvaro af g a m l a f r ö - hon alldeles och o m försvunnit, erinrade o m en gammal, tillvaro under utfattig uppsom och giktfull nu vorden, i det närmaste grundad på flere år f o r t s a t t » vigilans utan betalningsskyldighet ». biljetter skola Lohm, till sina gängesvänner Hon bekanta om skref och erhållande h o n aldrig återgäldade. en återständiga forna umlån, dem af H o n v a r illa k l ä d d, m e n pratsam och munter, som o m ingenting henne. De » hemsökte », länge så bildade blifvit flesta sträfsamma och gumman, verkligen gång sett sig kyrkoherden hvilka den den genialiska högt kvinnan, lysande dagar och en hennes sådan bittra outtröttligaste af d e m, hyste deltagande för lott.
Hof-Predikantens särskildta yttranden åtfölja Utskottets Betänkande. Ut supra» Ex Protocollo Matths Weibull. Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Högloft. Stånders Bevillnings - Utskott , vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 20 Juni 1815. S. D. Vid 4 Art. 4. §. 4 Mom. yttrade Herr Prosten Palm sig sålunda; jag nödgas, ehuru ogerna, motsäga Herr Öfversten Drufva i den af Herr Öfversten nu åter väckta motion, rörande - Deri 2 Juli* tande Taxerings-sättet med Åcademie . Staterna* Äfven jag har haft elen äran, atf såsom Leda* mot af Pröfnings-Gommittéen i Malmo, granska Taxerings-göromåien från Åcademie Staten i Lund, och jemte de öfriga dervarande Profit ings-Cominitteens ledamöter ä haft en alldeles motsatt erfarenhet af den , som Herr Öfversten Drufva ägt såsom Ledamot, vid en dylik Comroittée i Upsala.-—-.Tåg har. nemligen funnit, att Academiska Jurisdictions -Taxerings-Contin i tlée hade, utan, annan bevekelsegrund än dess egna medborgerliga tänkesätt och utan behof af nå* gon annan Con troll än den pligt känslan åläg. ger,- i sina, åtgärder uppfyllt alla medborgerlighetens kraf. iSär nu dertill kommer-, att aldrig något missnöje-förmärkts,■ sorn kunnat gifva anledning till någon ändring af ett sådant Taxerings-sätt, . och här alldeles icke kan komma i fråga någon förlust för Kronan., skulle jag för min del tro, att något ändamål, genom denna projecterade förändringen, ej skulle vinnas.
7 Mom. stadgas, samt att de icke i allmänhet fått tillgodonjuta den, afkortning, som uti III xAit. föreskrifves eller den lindring hvartill V Art. 3 §. 3 och 4 Momenterne föranleda. Uppå detta sätt har ofta inträffat, att Lotsar af oiika Classer blifvit till ett högre belopp taxerade, är Summan af deras Lön eller Lotsnings-förtjenst5 och hvilket förhållande jag af deras Skattsedlar inhämtat. Om nu å ena sidan det är ett onekeligt Factum, att Rikets Sjöförsvar och activa Handel, förutsätta nödvändigheten af en väl organiserad, och efter kusternas locale lämpad Lots - Inrättning, sä blifver å den andra den grundsats lika obe*! stridlig , att Lotsarnes pligter böra vara relati • va till motsvarande förmäner: De förra erfordra uppasslige, erfarne och dristige Lotsar, hvilka med uppoffringar af Lif och Hälsa, under ett mödosamt Arbete emot vind och bråttsjö, vid förekommande tillfällen uti Storm, Köld och Väta böra rädda likars lif och Egendom från undergång och hvilka dessutom äro förpligtigade bivista förefallande Krigs händelser 3 hvaremot de senare åtminstone måtte gifva dessa Personer nödtorftig utkomst, och Lotsarne således förtjena samma lindring och förmåner, som blifvit Soldater och Båtsmän förunnade, och att om tidens kraf det icke medgifver, att dem icke må högre Bevillning åläggas än Fiskare och Strandsittare, samt att Lärlingar blifva derifrån alldeles befriade. Vid detta tillfälle bör jag icke helier förtiga, att nu varande svårighet, att förmå Fiskare och Ynglingar att ingå uri Lots Tjensten , besynnerligen på Rikets västra Kust, der största fattigdomen råder , egentligen härrörer från den höga Bevillningen, ringa förtjensten och uppassnings-tvånget, och hvarigenom det blifvit omöjligt ersätta dervarande många Lotsvacancer, Sjöfarten till mycken skada.
St:rs afgörande, ändock på en sin rådgifvares tillstyrkan gör en framställning till dem, i den form sådant endast låter sig göra, för att utröna deras tanke i afs:de på åtgärder, Den 13 December. 469 som K. M. är sinnad vidtaga, lemna ef t tydligt oell bestämdt svar. Mängen forde möjligen antaga, alt R. Sl:rs beslut icke beböfde Innehålla ett bestämdt svar i detta ämne; jag deremot anser frånvaron af ett dylikt såsom ett tydligt tillkännagifvet ogillande af hvad den K. Por|>os:n innehåller, och hvilken är ämnad ligga till grund för en förändring i flottans organisation, och skall ock veta min skyldighet att ställa mig ett dylikt till efterrättelse. Mot motionen måste jag vidare anmärka, att densamma icke innehåller något nog bestämdt yrkande för framtida åtgärder. Jag vill derföre söka alt närmare visa olägenheterna af det närvarande och de positiva fördelarne af en sådan förändring, K. M. föreslagit. Hvad det närvarande angår, har jag, först hvad angår det yttre sjöförsvaret, aldrig kunnat inse någon egentlig fördel deraf, .lag talar nemi. icke om personliga fördelar och har för hög tanke om mina kamrater, att föreställa mig, att det angenäma utaf att, ehuru åtnjutande lördelar, egenteligen på grund af innehafvande af så kallade stadiga befattningar tillhörande det inre sjöförsvaret, de någon gång kunna få göra en resa till Medelhafvet ellpr Vest-Indien, skulle kunna förblandas med det för staten nyttigast, och tillåtas verka på deras åsigter i sak. På de grunder, jag på annat håll framställt, tror jag det vore lämpligare för det vltre sjöförsvaret, om de, som hafva lust derför, mera odeladt finge egna sig deråt, och för öfrigt har jas aldrig kunnat uppfatta någon egentlig fördel eller olägenhet för det yttre sjöförsvaret af nuvarande förhållanden, livad det inre deremot vidkommer, vill jag icke upprifva gamla sår, utan lemnar åt hvar och en att af allmänt kända förhållanden draga sina slutsatser.