Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
År 1829 af en Intendent, en Commissarie och en Caneellist, för upphandlingar, hvilka resor kostade 151: 26. 3. — af en Caneellist, efter 2 hästar, för att i Helsingborg uttaga och till Christianstad öfversända ett recommende radt bref; kostnaden uppgick till , , 19; 38. 6, År i83o af en Intendent, som efter Kongl. KrigsCollegii Ordres reste till en upphandlings-Auction, för 22: 3. och beordrade FältKamereraren att resa sig till möte för att upprätta contract 14: 16. samt dessutom en Vaktmästare att vara sig följaktig . 7: 2. 3. — Intendenten reste vidare, för att afhämta recommen deradt Bref, för 15: 3 a.— samt beordrade en Caneellist att resa för att aflemna penningar 15: 16. — Och har äfven en Intendent år 1829 beräknat sig tractamente för 3 förrältningsdagar vid en upphandlings auction, hvarest intet anbud gjordes. Af ett år i83o upprättadt Contract om lefverering af Ilo å 19 sk. ro r:st. Lispundet och Halm å 8 sk, 8 r:st., synes icke, att desse upplrandlingspris grundat sig på Auctions-anbud, och Contrahenten fick lill samma pris lefverera llere Tusen Lispund Ilo mera, än som var contraherat, ehuru en annan person hade samma år lefvererat Hö a 9 sk. Lispundet. För E xcrcitieSquadronernes Un derb alls Medel har 1829 Ars Hufvudbok funnits vara i Kongl. KammarRätten granskad, med anmärkningar, samt i83o års blifvit remitterad till granskning, men ännu icke försedd med påskrift om granskningens fulländning. Inkomster och Utgifter hafva varit Debet. Ut g ij ter .• I I . 9■ 155,1527: — 9- Lefverering till gamla MötesPassevolanceFönden ... 1559: 34. 6. Ibland
Med afseende härå, och då inhemska förädlings-näringarne otvifvelaktig! bäst uppmuntras och säkrast skyddas mot utländsk medtäflan, genom underlättade utvägar att förskaffa sig behöfliga råämnen till billigt pris, samt något missbruk af den tillförene luktvattens-tillverkningen medgifna förmån, att få mot nedsatt tull införa fransk sprit, Utskottet veterligen, icke egt rum, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att den i, äldre tulltaxor för fransk sprit till luktvattens beredning medgifna tullnedsättning till 8 sk. kannan, med iakttagande af derjemte stadgadt förbehåll örn Kommers-kollegii pröfning af behofvet, åter må i tulltaxan intagas. 16 Bevillnings-Ulskollets Betänkande, J)i 5. Bäcker. På svenska tryckta böcker, med undantag af biblar, gifna lill svenska bibelsällskapet, äro nu belagde med införselstull af 20 procent å värdet. Tullfrihet för denna artikel är vorden yrkad i serskilda motioner af herr Rosenblad oell herr prosten Cnattingius, hvilken sednare derjemte föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om underhandling i ministeriel väg lill erhållande af tullfrihet i Finland för svenska böcker; och har herr Sundler inom Yällofliga Borgareståndet vackt motion derom, att all tull vid införsel af Finska böcker mätte upphäfvas, derest enahanda förmån vid införsel i Finland af svenska böcker kunde beredas; i hvilket hänseende äfven herr Sundler föreslagit underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om inledande af underhandling med ryska regeringen. Denna fråga förevar vid sistlidne riksdag, då Rikets Ständer, på förslag af Bevillnings—utskottet, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit läcktes i ministeriel väg söka utverka ömsesidig tullfrihet mellan Sverige, Danmark och Finland för böcker, tryckta på svenska språket, och att den härstädes stadgade införselstull för dylika böcker måtte bibehållas endast till dess en sådan reciprok tullfrihet kunde komma lill stånd. Lika med hvad
Vanligen är orOrange o c h lemonträd, palmer, pinier, cypresser, saken för stängningen en fest, s o m firas till ära kaktus o c h det eleganta pepparträdet med sin fina, för något helgon eller någon särskild madonna. uppfriskande doft. Icke underligt att turistströmDylika fester tillkännagifvas aldrig af myndighemen drager till Neapel, att hotellen oftast äro öfterna, utan är man alltid oviss, o m man slipper verfulla, trots de höga prisen, och att främlingen, in, trots annonserna o m att museer m. m. äro som äger rikedomens lycka, slår sig ned där, kö- öppna den o c h den tiden. per sig en villa vid stranden eller i någon af de förtrollande omgifningarna. På återvägen hem togo vi plats på en annan Medaljen har dock äfven här sin frånsida. Befunicolare, s o m förde oss utför en annan bergväg ner till via Chiaja. Under vägen hörde vi en ung, folkningen lämnar åtskilligt öfrigt att önska. Boursvartlockig o c h svartögd gosse med härlig stämma boner o c h spanska inkräktare hafva under sekler sjunga neapolitanska sånger, musikaliskt accommisshandlat o c h fördärfvat folket. Det fordras pagnerande s&gt;g på guitarr. Ett par soldi till lön, allt en längre lid än ett trettiotal af år, för att och den lilles ansikte ljusnade s o m ett solsken. det bedröfligt okunniga folket skall kunna ryckas Bredvid mig satt en väldig matrona, rikt utstyrd, upp o c h vakna till sundt lif. Neapolitanaren är hvilken måite ha funnit gossens sång syndig, eller gladlynt och vänlig, elt sorglöst naturbarn, men var hon rädd för färden, ty hennes läppar gingo hufvuddragen i hans karaktär äro snikenhet o c h oafbrutet till ett pater noster, o c h därefter framopålitlighet. Man kunde säga o m neapolitanaren tog hon en bönbok.
Det är under de tvenne första sammanfattade synpunkterna, som jag utber mig att först för R. o. Ad. få framställa några anmärkningar, beträffande tvenne exceptionella stadgandeo, eller i sednare tider tillkomna utväxter från vår primitiva, ur 86 § Reg.F. utgångna tryckfrihetslag. Jag menar juryinråttningen och den s. k. indragningsmagten. De inkast, som lämpligen kunna göras mot juryn, dela sig, efter min tanka, uti tvenne classer, hvaraf den första rörer juryinstitutionen i allmänhet, och den sednare juryn, sådan den i Sverige, enligt nu gällande lagar, finnes inrättad. I första afseendet anmärker jag mot juryn för det första, att den dömer utan appel. Det ligger i naturen af en samvetsdomstol, att så skall ske. Samvetets dolda pröfning erkänner icke, medgifver icke öfver sig någon högre domstol. Möjligheten att uti en rättsvidrig, eller såsom sådan ansedd, dom söka rättelse hos en sådan högre domstol har likväl alltid och öfverallt varit ansedd såsom ett stort och nödvändigt beneficium juris, derjemte med Den ij October c. ra. särdeles omsorg bevaradt i den Svenska rättegångsordningen. Svårligen kan jag fatta, hvarföre icke åklagaremagten, handlande i allmänna ordningens namn, hvarföre icke den enskilda parten, försvarande sig mot den förras måhända någon gång obehöriga åklagan, hvarföre, säger jag, dessa båda icke skola få åtnjuta denna lagens eljest både värderade oell begagnade välgerning. Min andra anmärkning emot juryn i allmänhet är, att opinionen bär inträder i stället för den i lag stadgade bevisningen. Uti hvad jag i detta fall bade ämnat säga har jag till en betydlig del blifvit förekommen af en bland förmiddagens talare. Jag ber dock att få tillägga några ord. Visserligen inser jag, att, i fråga om immateriella brott, en samvetspröfning hos domaren mäste föregå. Men hvarföre icke så gerna: pröfve domaren! sorn: pröfve jurymannen?
Spens, Carl Gustaf, 24 t. 236. Anrepp, fullm. Gr. Sparre, Gust. Ehrenpreus, fullm. Frih. Leijonhufvud, 1 Abraham, 236. i56o C. Celsing, Lars Gustaf, ♦ ••••, 22 5. i9q5. » von Rosen, Georg Ludvig, 227. ' 947* i? Odencrantz, Gustaf, 220. 2297. i> Tamm, Pehr Adolph, . Suppleanter: 1 • • • • • 222. 2002. Hr Hisinger, Wilh., 219. 2006. von Röök, Gustaf, 2I9. 1543. o Hederstjerna, Erland, 218. •979- » Brakel, Gustaf Anton, 217. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 7 om aftonen. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe. 454 Den 26 Mars f. m. Thorsdagen den 26 Mars 1840. Plenum kl. 10 f. in. Justerades 1 prot.utdr. för den 20 dennes f. m. och i5 för samma dag e. ni. Upplästes följande: År i84o den 21 Mars sammanträdde den nämnd, som äger att dömma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, då öfver följande proposition röstades: Den, sorn anser omröstning böra, på det i io3 §:n Reg.- F:n och 64 §tn Riksd.Ordn. föreskrifna sätt, anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, blifva Högsta Domstolens samtlige ledamöter bibehåll ne : Och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda : Ja — 32. Nej — i5.
Departementer att öfverskåda, der inga ferier medgifvas, och der den ansvarige föredraganden måste icke blott ensam besörja Expeditionerne utan ock deltaga i Besluten. Och härmed slutas den raisonnerande delen af min underdåniga Berättelse — den Tabellariska medföljer. Att 1833 års Femårs-Berätlelse ligger till grund för denna, är i början nämndt. Den förra har derföre blifvit kanske alltför ofta åberopad, men den korta tiden af 5 år, deraf blott 3 tillhört undertecknad Landshöfdings Embelsförvaltning, har erbjudit endast få specialiteter för reflectionen. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet, framhärdar Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte C. G. BERGENSTRÅHLE. Jönköpings Lands-Cancellie den 3i December i838. L. Lowenadler. P. H. Landegren. KONGL. MALTS B sif Äta. ar laro s ha fvasbes UTI KRONOBERGS LÄN TILL KONGL. MALT I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE IP 12 US JSL K H ■■ B 12 R JlL T T E L S Ej För Åren 1832, 1833, 1834, 1835 och 1836. TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 1840. Eim ru det torde blifva svårt, alt hvart femte år säga något nytt i economiskt och statistiskt afseende, skall jag likväl under föreskrifne rubriker söka upptaga hvad som förnämligast synes påkalla uppmärksamheten, och, så vidt möjligt är, lemna Eders Kongl. Maj:t en beskrifning om Länet i allmänhet, hvilken utvisar, att alla näringar, lemnade åt sin fria utveckling och gynnade äfen ädelmodig Konung, uppblomstra och äga ett välgörande inflytande på Länets economiska förhållanden. 1:0 Länets allmänna beskaffenhet. Kronobergs
Hans öfverläpp skuggades af tunnt svartkrusigt fjun, som han tvinnade och tvinnade om med sina sjukligt vårdade händer. Och under de halfsänkta ögonlocken glänste alltjemt dessa blanka reptilögon. Hur stora de skulle kunna bli! Men de tindrade mot dagern som en smal strimma, en brinnande mörkbrun glans, mellan skuggningen af svarta ögonhår. Det fans icke en småsak på mitt skrifbord, som undgick spaningen af dessa ögon. Och vi talade, brådskande nervöst, med ett tillgjordt sjelfsvåld. Två skickliga spioner från olika läger, hvar och en sökande att utforska den andre. ”Maa jeg? – Han drog stolen närmare till min chäslong, så att vi endast hade bordets smalsida emellan oss och kunde med närsynta ögon se hvarenda skiftning i den andres ansigte. Vid hvarenda liten paus sänkte sig hans blick till mitt bref, djerft och nyfiket. Vi skämtade, – små leksna hugg och små parader. Det var icke två kamrater, det var den unge mannen och ”den trediveaarige Kvinde”, båda jemngoda, och derför roade af en liten fäktning. Han känner fruntimmerna af böcker och af madame Sevignis bref, och af ja, hvad vet jag! – en spirituell yta, lånad af umgänget med spirituella män. Sådana qvinnor äro angenäma, om tomheten täcks af fernissan. Jag skrattade åt honom; det var omöjligt annat, han var på en gång så naiv och så blaserad, en Cherubin, icke i pagedrägt, men i bonjour. Han läser franska böcker, gamla franska brefsamlingar från vackra qvinnor; han är så genom-fransysk; det låter nästan som onatur när han talar danska.225 Han sade klagande, att han arbetar så långsamt. Icke på papperet, men i hufvudet. Der gnider och filar han tills allt är så fint och slipadt som i Gammel Gæld. Jag frågade om de danska författarne äro mycket tillhopa. – Nej, hvad skulle det tjena till? När alla äro eniga, om hvad skulle diskussionen röra sig? Han var bortbjuden på middag.
Jag tillstår att såsom jag har uppfattat motionen och förmodar alt den blifvit utredd af motionären, så var förslaget verkligen myckel nyttigt, nemi. att utrikes dragna vexlar i svenskt mynt, ställda på Sverige och här betalbara, skulle fä diskonteras, då de här voro godkända af goda handelshus. I fordna tider var Sverige en vexelplats. Jag har i min liand haft kurslistor ifrån Amsterdam, uppgjorda på 1670-talet, som visa, ali dä drog man vexlar på Sverige i svenskt mynt ehuru på lång uso. Della valen stor fördel för Sveriges rörelse och gjorde dess export oberoende af de utländska handelshusens ställning, hvilket beroende förra äi et exponerade Svenska hus för betydliga förluster i London, som mäste blifva en medelpunkt för trasseringen på Amerika. Fördelen häraf gick sedan till stor del förlorad genom eli stadgande på 1740-talet, då man med annat än fri vexling trodde sig kunna styra kursen, sedermera ofta förnyadt, sednast år 1816, samt ännu onpphäfl, enligt hvilket inga vexlar ifrån utrikes ort, dragna i Svenskt mynt, få vara ställda pä längre tid, än 14 dagar. Följden är, att ingen diskontering af sådana vexlar här äger rum. Jag erkänner med Hr von Hohenhausen, att en sådan diskontering skulle vara nyttig, men i närvar, ögonblick undergå utrikes orters ställningar och förhållanden sä betänkliga förändringar, att troligen ingen förlust kan vara att uppskjuta saken till nästa riksdag, och endast ur den synpunkten vill jag ej bestrida ett bifall till Utsk-.s förslag, men jag har dock velat uttrycka, alt jag helt och hållet erkänner riktigheten af Hr von Hohenhausens idé. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få instämma i Hr Rosenblads yttrande. Jag anser Hr von Hohenhausens förslag, om äfven otydligt uttryckt, vara i saken riktigt och beklagar, att Utsk. icke fästat något afseende derpå. Jag anser fruktlöst, att begära en ålerremiss, ty under sådana förhållanden, som de närvar. är det troligt, all dylika vexlar, som lii von Hohenhausen omtalat, sällan komma att i hanken diskonteras.
Skulle jemlikhel i giftorätten och arfsrälten icke af Rikets Sländer bifallas, men deremot utsträckningen af ar fsrälten för syskons alkomlingar antagas, så hemställer Utskottet: 1:0 att ofvanberörde förslag i livad angår ändringar i g, 10 och 11 Cap. Giftermåls-Balken samt 2, g och 12 Cap. Ärfda-Balken måtte förfalla; 2:0 att i det föreslagne 3 Cap. Ärfda-Balken f $. samt n 1 punkten och i3 må erhålla följande förändrade lydelse: 1 §. Äro ej bröstarf vingar till efter den döde och lefva dess föräldrar; då ärfven de, efter landsrätt, fader två delar, och modren tridjung, men, efter stadsrätt, hälften hvardera. 11 $. 1 punkten, Äro bakarfvingar ä fäderne och modern• Z/tg-TJtskoltett Betänkande N‘.o 111I 17 sidan samarfva; tage fädernesidan fäderne del, och möderne sidan möderne del: äro å endera sidan alle döde, falle alltsammans andra sidan till. i3 Skall sidoarf delas emellan flere grenar i en ätt; tage efter landsrätt, broder eller hans afkomligar två delar, och syster, eller hennes afkomlingartridjung, och efter stadsrätt halft hvardera. Finnas under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund; och lagen sedan de, som inom sn gren äro, sine lotter, såsom sagdt är nemligen: efter landsrätt, broder två delar och syster tridjung, och efter stadsrätt halft hvardera; 3:o att en §. måtte tilläggas såsom den i4-'de i ordningen, så lydande: Ega arfvingar af olika kön gemensamt en hufvudlott i lösören; gånge med. delningen dem emellan, efter landseller stadsrätt, likasom hade egendomen fallit i arf efter den person, hvars lott de taga.
Det är icke blott såsom ett medel till den industriella välmågans säkra och fortfarande förkofran, utan ock såsom ett vilkor för beståndet af de moraliska förhållanden, genom hvilka ordning och trefnad beredas, som Committéen anser det vara af yttersta vigt, att sedelmyntefs värde bestämmes efter en metallisk måttstock och Committéen tror att alla interessen, när de med lugn öfverväga sina sanna fördelar , skola förena sig derom , att den måste anskaffas; men åsigterne skola naturligtvis bli mångfaldigt olika i frågan, huru den metalliska måttstocken bör förhålla sig till sedlarnes nuvarande värde. Vid en uppmärksam undersökning visar sig klart , att alla försök till upphöjande af sedelmyntets värde närmare till metallisk valuta, än hvartill det en tid med någorlunda stadga bibehållit sig, skulle i deras återverkan på liquider mellan gäldenärer och borgenärer vara obilligt , i deras inflytande på jordbruk och näringar förderfligt, och att det deremot vore nyttig att kunna fästa det vid den punkt, der det nu befinnes. Fåfäng och orättvis är den tanken, att borgenärerne skulle genom penninge-värdets förhöjning nästan för intet åtkomma gäldenärernes återstående fastigheter. Samhället kunde ej med liknöjdhet se den brytning i medborgerliga förhållanden, som derigenom skulle förorsakas utan annat ändamål än att uppfylla ordalydelsen i Banquens sedlar, hvilka till femsjettedelar aldrig blifvit utgifne eller emottagne för fullt värde. Det kan väl finnas en eiler annan enskild skuld, omedelbarligen qvarstående samma gäldenär och borgenär emellan, der den förre erhöll full va - 366 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. Juta i silfver för en förbindelse som nu med Banco-sedlar betalas ocb borgenären är utan tvifvel i detta fall mycket lidande; men sådana förbindelser äro troligen ganska få, och en hel nations väsendtligaste angelägenhet bör icke afgöras efter en så ringa andels interesse.
Man kan gratulera Kurt till a t t det endast ar stäm-, ning och icke kritik som beliarska henne, nar lian håller sitt viiltaliga föredrag öfrer Göteborgs uppblomstring och handelns betydelse för deiisainiiiit - omedelbart efter hm2-zcits bekiintielse att kon iiilshm en annan. wzan (!) Men läsaren daremot inal det vara förlitet om lian drar på smilbandet ht detta malplacerade oratoriska kraftprof. E n mindre god psykolog än Rust Roest skulle kanske kännt sig frestad a t t låta litet idealiskt skimmer falla öfrer dijiiltem, men Iiou tecknar honom med skoningslös konsekvenis. Hans veka natur, som icke var ~borii to opposition D, lämnar honoin motst %ndslös under lidelsen, gör honom feg och sjalfvisk gent emot Panda; han rill ingenting offra, men fordrar allt af henne. h ar icke ostraffad född ocli och man uppfödd i traditioner - Safve, Kurt 6z; @: os anseende lefver icke tolf å r i aktenskap med en fru Eleonore ntan a t t lrarakteren får sina marken. Eleonores syster Clara ocli dennas man, grossliandlnren 31azkre - shan som alltid gick p&amp; styltorn - äro ett par ypperliga bifigurer, livartill icke bör lia fattats modeller. Fru Clara, kokett, fhfang och lättsinnig, ljuger, bedrager, sätter sig i skuld till höger och venster, allt med den älskvärdaste nonclislence. D % kortiiiiset, familjen Maz6re bebor, en vacker dag ramlar öfrer anda, bar Clara olyckan a storartadt D - salla människor göra ju konkurs mr&gt;. Det a r endast syster Eleonores förebråelser, som äro svara a t t svälja - ~Eleonore a r varre an tj@u konkurser&gt;. E n underhandling mellan fru Clara och hennes kappfournissör a r rent af vidrig.
M:s kännedom, ty det kan icke för en Landshöfd. Ben 5 Juli e. m. 101 vara förnärmande, om en åsigt, som strider emot hans egen, blifver gillad. Jag kan icke öfvertyga mig derom, att det finnes någon Landsh., som är så inbillsk, att han tror att han icke kan misstaga sig i någon enda fråga, och funnes en sådan bland de 24, synes mig att vederbörrde borde taga i betraktande, huruvida icke en sä beskaffad förtroende-embetsman gifvit anledn. till att böra skiljas frän sitt embete. Efter jag nu har ordet, anhåller jag att få yttra mig öfver en annan vigtig principfråga, nemi. huruvida Const.-Utsk. eger rättighet att göra anmärkmr vid de yttranden Stats-Råden afgifva, när K. M. tillsätter embetsoch tjenstemän. Delta har af flere talare blifvit bestridt. Jag förmodar att de hafva grundat sina påståenden å en förvillelse i afseende på innehållet af 90 § Reg.F., hvarest visserligen stadgas att ”under R. St:rs eller deras Utsk:s öfverläggningar och pröfning, må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embetsoch tjenstemäns tilloch afsättande”, men här har icke varit fråga om tilleller afsättning af någon embetsman, utan endast om de grunder, den princip, Regeringen följt vid befordringar, och härom torde väl Const.- Utsk. hafva rättighet att yllva sig. Om ett allmänt ryckte vore gängse derom, att chefen för ett förvaltande embetsverk vid tjensters tillsättande, icke gjorde afseende på skicklighet och förtjenst utan att han, deremot, antog såsom princip, all den som betalte mest borde befordras, hemställer jag om det icke vore Depart:sChefens ovilkorliga pligt, att utreda, huruvida ett sådant ryckte egde grund.
En annan fördel af tillåtelsen att införa alla slags varor emot tull , ansågs varaden, att alla kinkiga, och i så många hänseenden Bevillning.!-Utskottets Utlåtande N.-o 44- *7 hänseenden hinderliga undersökningar oni en varas egenskap , såsom till införsel tilläten eller förbuden upphörde, och mycken enkelhet uppkomme vid behandlingen och bedömandet af hithörande brott, hvilka egentligen blefve ett, eller Tullförsnillning, så mvmket svårare och straffvärdare , sorn det rnå kunna rubriceras såsom stöld emot Staten j enär den tulIförsnillade olofligen borttager eller lägger sig till den rättighet att begagna eller afyttra den vara, sorn han, emot behörig afgift, lojligen kan åtkomma* hvilket alltid måste ådraga förbrytelsen ett ogillande af opinionen , som icke inträffar 1 fråga om lurendrägeri. Noggrann bevakning, bestämda och skarpa coritroller Samt allvarsamma, val handhafda, Författningar ansågos innefatta den enda säkra borgen emot tullförsnillning, helst erfarenheten visat, att låga tullafgifter icke kunna fullkomligen förebygga densamma, så att varor med låg tull bestämmelse, t. ex. Caffe, derå tullen varit 3 sk. per #, ofta Varit bland dem, derå beslag skett. — Herr af Wingård har äfven inom Preste - Ståndet upplysande yttrat sig om Ilandels-friheten , under anförande, att den öfverallt börjar göra sig mer och mer gällande, såsom källan Bih. till R. St. S S. 1 Afd. 2 B. Q:de Haft. 3 i8 Bevillning s-Utskottets Utlåtande N.o 44- till Nationernas ömsesidiga välstånd. Englands och flere. Länders samt nu nyligen Frankrikes exempel visade detta. Vårt Fädernesland har redan erfarit helsosamraa verkningar af eftergiften i förbuds-lagarna, i ökad husflit, bättre tillverkningar, tilltagande handel och frakt-for tjenst samt större tull-inkomster, hvilka vore den lättast erhållna och minst tryckande skatt. Alt onaturliga slöjdeföretag skola förr eller senare falla, alla stöd till trotts, vore afgjordt.
M:t aflåtna underdåniga skrivelser, icke torde hinna ulskrifvas och lill E. K. M:t i underdånighet öfverlemnas innan riksdagens nu förväntade snara afslutande, hafva Rikets Ständer uppdragit åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, att, ofördröjligen efter innevarande riksdags slut, till E. K. M:t, å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna en bestyrkt afskrift af detta Reglemente, med undantag endast af de delar deraf, som handla om Riksgälds-kontorets styrelse och betjening. Hvilket Rikets Ständer la underdånigst anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 3 September 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 September 1851. Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, ined den nija Riks-slaten. (Stats-Utsk:s Mern., N:o 350.) S. A. K. Den för är 1852 och följande åren, intill dess nästa Statsreglering vidtager, upprättade Riks-stat få Rikets Ständer härmed i underdånighet öfverlemna5 framhärdande etc. Stockholm den 3 September 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1851. Preste-St,Indel den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förklaring, öfver 2 mom. 5 §. af Kongl. Förordningen om. sockenstämmor i riket den 29 Aug. 1843, i fråga om grunden för rösträttighetens beräknande. (Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk:ns Bet. N:o 39.j S. A. K.