Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men efter man nu tyckes vilja gå ett steg framåt, kan jag icke anse annat, än att de, som vilja tillämpa grundsatsen, skola kunna låta sig nöja att taga blott ett mindre steg, och derföre fortfar jag med mitt förra yrkande, alt förslaget i Hr Nordströms reservation måtte blifva af R. o. Ad. antaget. Frih. Gripenstedt: Här har under diskussionen blifvit framhållna vissa speciella omständigheter, som skulle utgöra skäl för att icke kunna bifalla den nu föreslagna förändringen, och jag anser mig derföre pligtig att ånyo upptaga R. o. Adis tid några ögonblick, för att yttra mig om dessa speciella frågor. Man har nemi. sagt, att detta förslag om fria räntan icke skulle komma några andra till godo än penningemännen, samt att det nuv:de förhållandet med banker i landsorten och RiksBankens sedelutgifning skulle sättas i fara. Hvad den första farhogan, eller att åtgärden blott skulle komma penningemän till godo, beträffar, vill jag blott påminna om att dessa penningemän, vare sig banker eller ensklida, icke endast röra sig med sina egna penningar. Egentligen äro de blott medlare mellan kapitalegande och kapitalbehöfvande, och detta gör således, att om en ökad ränta vid vissa tillfällen skulle uppkomma, är det icke blott några få personer, utan alla som hafva kapital att aflåta, som derpå skulle komma att vinna. Förändringen har dock icke sin största betydelse härutinnan, utan deri, att våra penningeförhållanden komme ifrån ett konstladt till ett naturligt skick, så att pengarne t. ex. vid en kris kunna få sitt naturliga och rätta värde; ty som det nu är, kunna förhållanden uppkom - 270 Den 15 September. ma, sorn i och för den jemna utvecklingen af näringslifvet kunna medföra de vådligaste följder. Räntan är nemi. just den gradmätare, som utmärker penningeställningen och visar när man måste hålla sig tillbaka från spekulationer, derföre att penningarne blifva dyrare. Afven har man under diskussionen yttrat att våda kunde uppkomma för Riks-Banken genom förslagets antagande.
När de flesta öfriga Europeiska Makterna bibehållit sina Consulater i Algier oförändrade, skulle det sannerligen med mera skäl, såsom bevis på sparsamhet, kunna anmärkas, att aflöningen för Svenska Consulatet blifvit betydligen nedsatt. Resorne i Barbariet kunna icke bedömmas efter Svenska Rese-Reglementet. Bruket fordrar en mängd afgifter och presenter vid hvarje inställelse hos Regenterne derstädes. De kunna visserligen icke verificeras, men då de icke öfverstiga det ungefära belopp, hvartill de från äldsta tider tillbaka uppgått, kunna invändningar deremot ej göras, så länge Eders Kongl. Maj:ls nådiga tillstånd till utdelningen af mindre handpresenter och iakttagandet af dylika uzancer eger rum, hvilket är förhållandet för Consulatet i Tunis, och hvarifrån troligen de uppförde, af Revisorerne omnämnde, kostnaderne för Consulns derstädes resor och uppvaktningar hos Beyen sig härleda. Enahanda är förhållandet med kostnaderne för Flaggan och flaggstången. Bådadera brukas efter landets - dets sed, dagligen och uthärda derföre vanligen ej öfver året, då deras förnyande medföra kostnader, som, här kanske något dryga, icke kunna anses så i förhållande till prisen derstädes. Kostnaden derute har varit årligen omkring 148 R:dr B:co, och en blott flagg med vimpel, men utan tåg och stång, kosta här, nemligen flaggan 54 R:dr och vimpeln 7 eller tillsammans 61 R:dr B:co, då naturligtvis underhåll och skötsel ej äro beräknade.
De Geer, Louis: f andra punkten af fdrev.de förr icke varit underkastade preskription. K. M. hade föreslagit, att denna preskriptionstid borde bestämmas till tio år, men Utsk:t deremot, att den måtte inskränkas till endast 5 år. Vid behandlingen af förslaget till ny strafflag frångick likväl R. o. Ad. Utsk:ts och antog K. M:s förslag. Med afseende derå, att äfven ganska grofva brott kunna hemfalla under denna preskription, har den af Utsk:t föreslagna tid af 5 år synts mig otillräcklig. På grund deraf och af hvad som anfördes under diskussionen, då ämnet förra gången förevar hos R. o. Ad., anhåller jag att det Höglofl. Ståndet, med vidblilvande af sitt förra beslut, ville afslå Utsk:ts inbjudning. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på inbjudningens antagande, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och vidblifvande af det rörande denna § förut fattade beslut, hvilken propos. med ja besvarades. 18:de §:n. Gr. Sparre, Erik: Vid sista raden i det af Utsk:t här afgifna förslag till förändrad lydelse för 18:de §:n' i 5:te kap. förekommer ett tryckfel, som jag anhåller att lå rätta. Der står nemi. viss tid lör »deras» verkställande, i stället för viss tid för »doms» verkställande. Denna § är för öfrigt hemtad ur K. M:s Nåd. Propos., hvarföre jag vågar hemställa om bifall till densamma. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, till en början att det af Gr. Sparre anmärkta tryckfel, att ordet deras influtit i Utskds förslag till §:ns lydelse, i stället för ordet doms, finge rättas; hvilket bifölls. Sedermera framställdes propos. på antagande af Utsk:ts inbjudning, samt besvarades med ja. 7:de kap., 3:dje §:n. Gr. Sparre:
Af tjensteåligganden hindrad, att dermed längre kunna fortfara, får jag, med anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt, afsäga mig den mig uppdragna befattningen all vara Eleclor. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän, att välja en Elector efter Frih. Åkerhjelm, samt derjemte utse en Elector efter Gr. Wirsén, Axel Emil, som blifvit vald till ledamot i Const.Ulsk. under permitterad ledamots frånvaro och derigenom upphört alt vara Elector. Företog R. o. Ad. val af 21 ordinarie ledamöter och 9 suppleanter i förstärkta Banko-Utsk.; och befunnos vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 120. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik, . med lil röster 145. Frih. Frih. Frih. Cederström, Rudolf, •9 lil 99 — 15. „ Dankwardt Liljeström, Fullm. Hr Elgenstjerna, Carl, Möllerswärd, Carl Henrik, 99 59 99 — lill. „ Gripenstedt, Joli. August, 99 lil 99 — 1476. „ Braunerhjelm, Ferdinand, 99 lil 99 — 1661. „ Adlerbjelke, Fullm. Ridderhjerta, Fullm. Hr von Ho henhausen, Michail Silvius, . 99 59 99 — 1939. von Konow, Fullm. Frih. Adel svärd, Erik Seth, „ Lefre'n, Johan Pehr, „ Akrell, Carl, 99 59 99 — 2307. „ af Tuneld, Carl Erik, 99 59 99 2308. , af Ström, Israel Adolf, Gr. Creutz, Fullm. Hr Ulfsparre, Georg, med 58 röster. — 746. Hr Reiher, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Fritz 58 „ — 2170.
För fullgörande af det, enligt 5 § i Banko-Reglementet, Fullmäktige åliggande bestyr att hafva noga tillsyn öfver ordningens vidmakthållande inom Verkets Afdelningar, hafva Fullmäktige fördelat sig i särskilda afdelningar, hvilka inspekterat samtlige Departementer och Kontor, på sätt de derom till Fullmäktiges Protokoll afgifna berättelser upplysa. § 3- I Bankens alla Kassor och öfriga förvaringsrum äro, jemlikt föreskriften i 6 § af Banko-Reglementet, inventeringar af Fullmäktige förrättade, den 21 Augusti 1854 och den 27 Augusti innevarande år, hvarvid behållningarne, enligt Fullmäktiges Protokoll, befunnits öfverensstämma med vederbörandes inventarie-förteckningar. I enlighet med stadgandet i nyssnämnda §, är ock af Fullmäktige besigtning årligen anställd å Bankens hus och inventarier, såväl i Stockholm, som vid Tumba Bruk. På sätt Protokollen utvisa, hafva Revisorerne, enligt dertill af vederbörande uppgjorda fullständiga och verificerade inventarie-förteckningar, verkställt inventering af Bankens alla kassor och öfriga förvaringsrum, hvarvid behållningarne i guld, silfver och kopparmynt visat sig, som följer: Guld. Myntadt efter 1664 års myntfot: hela Riksdaler två tredjedels d:o en tredjedels d:o en sjettedels d:o en tolftedels d:o en tjugufjerdedels d:o Myntadt efter 1830 och 1835 årens hela Riksdaler halfva d:o Qerdedels d:o åttondedels d:o sextondedels d:o tretiotvåendedels d:o Riksmynt, Tio-öre-stycken Utländskt mynt, förvandladt i Riksdaler Silfver: Spanska Piastrar 241: 40. l. Franska Fem-Francsstycken m. m. 441: 20. 9. Ryska Rubler 200: 37. 11. Inventering af Revisorerne. 6 Besvär af Tjenstemän Banken. Halfärsuppgifter och Ofversigter. Koppar skilj emynl.
Bian har här sagt, att Bruksegares intresse hade här ett så mägtigt inflytande, alt det vore nästan farligt, att bär upträda mot detsamma, och att de fleste, som yttrat sig, varit bruksegare, och derföre borde ansett sig jäfvige att tala i ämnet; och dä man derjemte sagt, att det vore obilligt att föreslå en nedsättning i skatterna för bruksegare, utan att man föresloge en dylik nedsättning för jordbruket, må det tillåtas mig, som icke är bruksegare, men väl jordegare, att tala för förslaget. I anledn. af yttrandet, att man icke vill medgifva 400 Den 22 Mars e. m. nedsättning i skatten för jerntillverkningen derför, att sådan nedsättning icke blifvit föreslagen för landtbruket, får jag fästa upmärksamheten derpå, att emellan dessa båda näringar förefinnas tämligen olika förhållanden. Jag har här hört talas om och jag har ur Stats-ekonomiska skäl hört försvarad en jordränta, en grundränta på jorden, ty i jorden ligger en naturkraft, på hvilken en sådan beskattning med skäl kan grundas; men en fabriksnäring saknar en sådan naturkraft att beskatta, och derför är grundskatten ifråga om jerntillverkningen mindre lämplig än i fråga om jordbruksnäringen. Detta säger jag, under fullkomligt erkännande, att jorbruket är verkligen tungt beskattadt, och att jag gerna skulle deltaga i fråga om nedsättning i dess skatter. Hr Bildt har sagt, att man icke horde vidtaga en sådan nedsättning i grundskattning på jernet, men väl i bevillningen, och man har derjemte tillagt, att i andra länder, hvarest någon grundskatt på jernet icke finnes, vore icke samma förhållande, som hos oss. Delta är dock ett misstag. Det finnes många länder, hvilka hafva icke blott grundränta, utan äfven bevillning, och detta af det skäl, att den grundränta, som ålägges jorden, är väsendtligen olika med den, som ålägges fabriker, och hvilken sednare ränta egentligen icke är annat än bevillning.
Dessa stridigheter i lagens tolkning åstadkomma mycken osäkerhet, många olägenheter och ett ganska förlåtligt misstroende hosén och annan part lill skarpsinnigheten hos den ene eller andre bland domarne i saken; och jag anser detta innefatta tillfyllestgörande skäl att för framtiden motionera en tydligare lag. När jag således söker efter, dels hvad som uppenbarligen varit lagstiftarens mening, när den nu gällande lagen nedskrefs, dels en utväg att förena det der afhandlade rättsförhållandet med hvad som sedermera tillkommit, för begränsning af liden för löftesmäns ansvarighet, finner jag såväl det ena som det andra af dessa moliver passa fullkomligt till det af både den äldre Lagkomiléen oell Lagberedningen i delta hänseende införda stadgande i förslaget till 7 kap. H.B., nemi. att hela lfa mom. i n. v. 10 § H.B., om något beneficium för löftesman, derest gäldenär dör, uteslutes såsom både innefattande en motsägelse och i öfrigt icke erforderlig, men att, då löftesman dör, skulden anses förfallen, så snart borgenär om löftesmäns död erhållit bevislig kunskap, hvarefter han skall vara pligtig att, inom ett år, antingen utkräfva betalning af löftesmäns arfvingar, om borgen är ingången såsom för egen skuld, samt eljest inom samma tid lagsöka gäldenären; men om detta försummas äro arfvingarna fria. Jag föreslår således alt 10 § i 10 kap. B.B. må förändras till följande lydelse: ”Dör löftesman medan han under borgen står; vare borgenär ”skyldig alt fordra ny borgen af gäldenär. Ställer ej denna ny borgen, sora skäligen antagas må; då skall borgenären, inom ett år ”sedan löftesmannens arfvingar kungjort honom dödsfallet eller han ”det eljest bevisligen vela fält, kräfva betalning af arfvingarna, om ”löflesmannen borgat sora för egen gäld, eller lagsöka gäldenären, ”om borgen ej så ingången är; eller hafva sedan ej någon rätt mot ”arfvingarna.” Jag anhåller att denna min motion måtte remitteras till LagUtsk. 5:o.
Stadens öfrige handel är mindre betydlig och handtverksrörelse!! ringa, samt jordbruket, som annars med omsorg skötes, ej eller af särdeles mycken betydenhet. Tillförseln af spanmål, egentligen från Skaraborgs Län, och af victualier från den Staden kringliggande landsort, är mer än tillräckligt svarande emot behofvet för Staden; dock tryter det oaktadt icke afnämare, emedan stor del af invånarne inom de tillgränsande häraderne, som hafva rättighet till gårdfarihandel och den utöfva, årligen behöfva köpa spanmål. Staden är således icke utan fördelaktigt inflytande på cultur och näringar uti de landsorter, som derstädes söka och finna afsättning för öfverskotts-producterne af deras jordbruk och industri. Tre marknader hållas årligen inom Staden, hvilka anses bidraga till trafikens lifvande. En i Staden befintlig allmän Skola, till hvars underhållande Stadens invånare bidraga, skötes af Rector, som tillika är Comminister, och en Colle - / 51 ga. Dessutom är en Folkskola, förenad med Söndagsoch Handtverks-skola, i Staden inrättad, för omkring 70 barn, och underhålles ensamt på Stadens invånares bekostnad. För helsovården lönar Staten egen Läkare, och den fjerde, efter sista Riksdag, i Länet tillsatte Provincial-Läkaren är dessutom stationerad uti Staden, med kringliggande härader till dislrict. Fattigförsörjningen bestrides till någon del genom räntan på en af Eders Kongl. Maj:t lemnad gåfva och för öfrigt genom nödige sammanskott af Stadens invånare. é) Åmål. Denna Stad har, likasom Wenersborg, fördelen af ett godt läge för trafik med hamn vid Wenern; och grundar den sitt bestånd hufvudsakligen på handel och sjöfart samt i öfrigt på handtverkerier och jordbruksskötsel. Handeln består uti minut-rörelse med vanliga köpmannavaror, deraf förlaget vanligen tages från Götheborg, och sjöfarten har till föremål dels detta förlags transporterande, samt dels fragtresor med jern och träd varor för Dahlslands och Wermlands bruksägares räkning.
Hof-Consislorium, dels af särskilta Directioner och Styrelser: a} Nicolai Församlings Handtverks-Schola, med t\i Lärjungar, samt 1 Lärare, hvilken åtnjuter i lön 100 R;dr. Skolans Capital-fond utgör 3,333 R;dr 16 sk, b) Samma Församlings Fattig-Schola, der undervisning meddelas för 10 Gossar och 90 Flickor, hvilka förstnämnde samt de Flickor, sorn begagna både Läsningsoch Sy-Scholan, erhålla hvardera ett månadtligt underhåll af 32 sk. Läraren aflönas med 100 R:dr, och 2tne Lärarinnor, hvardera med 200 R:dr. Scholan utbekommer från Allmänna Fattigcassan 200 R:dr, och har en Capital-fond, uppgående till 4°>8oo Rtdr. c) Kraftiska Scholan, har 1 Lärare, som njuter i lön 3oo R:dr, och gemensamt med denna Schola förestår den näst förut omnämnda. 20 Gossebarn få här undervisning. Sehole-fo-nden uppgår till 22,016 R:dr 3a sk. d) Clara? Församlings Fattig Flick-Schola, med 2;ne Lärarinnor, hvilkas aflöning utgör 5oo R;dr, har en Capital-fond af 11,833 R:dr r'6 sk., och lemnar undervisning för 133 barn. e) Samma Församlings Söndags-Schola för Haodtverks-lärlingar och Gesäller, inrättad år i83o, har omkring 3o Lärjungar samt 1 Lärare, sorn aflönas med 66 R:dr 32 sk. Till Scholan är doneradt ett Capital al 5oo R;dr. Q Jacobi och Johannis Församlingars FriFattigoch Handtverks* Scholajhar arne Lärare och 2:ne Lärarinnor. Aflöningen till dem, samt i Läromästare för handtverk utgör i,147 Rrdr.
Man har uppgifvit deri vanliga procenten å lån i ÄssistanceContoiret till 12 öller 14 procent. Jag vågar icke lita på mitt minne, och således icke bestämdt uppgifva den, men om jag icke bedrar mig, så innehåller Statsfjtskottets hetänkande, att berörde procent nu utgör 8 för hundrade, eller 2 procents provision, utom laga ränta. Den var dock högre i början. Örsakén, hvatföre inrättningen nu icke kan bä« ra sig, såsom i begynnelsen j tigger för öfrigt deruti,- att då var Discon (rättighet dermed före. nåd. Conloiret hade ett creditiv på Banken till penningars erhållande mot 3 procent och utlånade dem åter för 6. Men denna rättighet upphörde §r 1792, i anseende till dén då under Riks? gäldsContoiret inrättade ÅU manna Di3conten} och 30m Ässistanceverket icke kunde bära sig utan Discont , blef detsamma åt RiksgäldsContoiret öfverlemnadt. Nu vill man icke allenast bibehålla , utan äfven utvidga de stora Disconterne, sorn 52 Den 3 \)c!ober /. m'. äro inrättade för de stora gäldenärérne , meri deremot indraga Assistance-Contoiret, som är til 1— jkommit för de små, Jag hemställer om det är billigt. En'Ledamot har anmärkt,att AssiatanceContoiret ar ett lämpeligt stalie att göma tjufgods. En annan Ledamot har redan upplys!, att det är lättare, att der igenfinna, hvad man förlorar, än annorstädes. JDetta gäller om varorne? och hvad de personer beträffa, som insätta dem, så blifva de sedda på ett publikt stalie af flere personer, än hos en enskild utlånare pl pant, och äro således lättare att ertappa.
Utskottet borde taga något närmare kännedom af förhållandet med 1810 års grunder, än som skett, då Utskottet icke velat ingå i någon egentlig vederläggning om olämpligbeten deraf, vidare anfört, bland annat; att det vore i hög grad angeläget vidtaga sådane beslut rörande beviliningen, att successive alla afgifter, hvilka ojemnt trycka, blifva afskaffade; att inkomst-beloppet är den norm, efter hvilken afgifterne till Staten böra bestämmas; att, sedan inkomsterne äro beräknade, kunna Ständernes Fullmäglige i Banken och Riksgäldskontoret beräkna huru stor procent skulle betalas, samt att, om någonsin Sverige skall kunna öfvergå från en 0- jemnt fördelad beskattning på jorden, till ett förnuftigare BeskaltningsSystem, måste man frångå en sådan bevillningsgrund, som den närvarande, hvarigenom man det ena året har stora öfverskott och ett annat kan hafva brist. Ulan afseende derpå, att Herr Friherre Cederströms nyssnämnde motion ej blifvit lill Utskottet remitterad, har Utskottet tagit kännedom så väl af den deruti yrkade beskattningsprincip, som hvad i öfrigt kunnat, uti mer eller mindre mon, tjena Utskottet till vägledning i ämnet; men sådant har likväl icke föranledt Utskottet att lemna företrädet åt ett beskattningssätt, som, i Utskottets tanka, icke är användbart, äfven med den af Herr Friherre Cederström föreslngne förändrade beräkning af bruttoinkomst, så länge ej hela beskattningen utgår i Bevillningsform, 4 BcvillningsUisJioUets Vdalande N',o 15. Opålitligheten af de skatlskyldiges egna uppgifter och den deraf följande osäkerhet i Controlen å inkomst-beräkningen, hvilken i hög grad försvåras genom de mångå in natura praeslationer eller tjenstbarhet ér som vidlåda jordbruket, skulle, vid tillämpning af delta System, i allt fall genom en omgång återföra till beskattning af den synbara förmögenheten, då Taxeringsmännen hvarken kunna granska eller utsätta en Medborgares, beskattning underkastade inkomst, utan att förut antingen hafva uppsökt Capitalvärdet å hans egendom, eller ock dervid, efter eget godtfinnande, förfara.
Vid StafsUtskottets Betänkande, angående nedsättning af arrendet för Svartsjö Kongsgård, m. m. får jag, med instämmande i den mening Utskottets Ledamot Herr Borgmästaren Ekstrand Betänkandet bifogat, för min del yttra den öfvertygelse, att Utskottets behandlingssätr, af detta ärende bör c<ie godkännas. Orri Herr Wenner erbudit ett större arrende än Va4 ta borde; så inedgifver jag visserligen att Sta* Den 15 Maji f. m. H9 |«n icke bör draga fördel af dess oförsigtighet, Utan meddela eftergift eller anstånd med betalning och Contractets upphäfvande; men jag anser likväl att dermed icke bör godtyckligt tiligå, utan först, efter en föregången undersökning och uppskattning af Egendomen och derifrån hämtad grund, en billig lindring i vilkoren för arrendets utgörande bojde bestäm* mas. Utskottet föreslår en nedsättning i arrendat för Wenner ifrån 600 tunnor Spannmål årligen till 450, och det för 10 påföljande år, med föreskrift tillika, att, under den tiden, och före nästinfallande Riksdag, borde en uppskattning af Svartsjö Kungsgårds förmåner verkställas, men, om resultatet af denna undersökning skulle visa att skäl icke varit att så betydligen nedsätta arrendet, och det för flere år efter nästkommande Lagtima Riksdag, så hade man ju godtyckligt gjordt en uppoffring af Statens inkomster. Då likväl det icke är rättsenligt, att, som sagdt är, slumpa med Statens inkomster, synes mig att uppskattning »f Egendomen först bör verkställas, samt arrendet sedermera på öppen auction bör utbjudas, sedan nu varande arrendatorer erhållit befrielse ifrån fortstättning af arrendet hvilken då har öppet att göra nytt anbud.
Herr Doctor Frantzén yttrade: ’’jag ber äfven att få reser ve rä mig, endast med den anmärkning, att jag anser" Banquens publicitet vara ett vilkor, sorn föregår afgörändet af den frågan, om en mynt-bestämning; eller någon annan större förändring i Banquens författninng, bör ske; men icke denna likväl nödvändigt följa af den förra.’’ Herr Prosten FlalIström förenade sig med Herr Revisions-Secreferaren Stråle, i anseende till de anmärkningar, som blifvit mot Betänkandets form gjorde; men suspenderade för närvarande allt omdöme om nödvändigheten af Banquens framtida periodiska publicitet, hvilken fråga Herr Prosten ansåg böra, i sammanhang med den förestående finance-regleringen, afgöras. Herr Bruks-Patron Bjuhr anförde: ’’Jag förenar mig med Herr Revisions.Secreteraren Stråle i hvad han yttrat om nyttan och nödvändigheten af publicitet; antingen mynt-bestämningen skulle ega eller icke; och med Herr Doctor Hedrén i de anmärkningar, sorn af honom blifvit gjorde, rö« Banco-Utskottets Bctänkanden. 1S5 rande premissernes invecklade och obestämda beskaffenhet. ” Herr Borgmästaren* Montan: ’’I allo förenar jag mig uti det anförande och den reservation Herr Kammarherren von Seth afgifvit till Högh Utskottets Protocoll, och instämmer äfven uti den reservation, sorn Hett Revisions-Secreterare!) Stråle emot premisserne uti Höglofl. Utskottets Betänkande ingifvit. Ut supra. In fidem ProtocoIIi G. Helsingi N;o it. Ånkom^dsn 12 Maji l82J» Betänkande till Rikets Häglof. Ständer om präglande af en SkadePenning i anledning af Hans Kongl. Höghet Kron Prinsens förestående Biläger.
Majd, efter Disconternes fal!,ansJg nödigt, att anbefalla MagazinsI) irectionen härifrån nedsända ett Ombud, för att ej allenast bereda tillgång på gångbart mynt Stuts-Ulskottets Betdnknnden. i Provincerne, utan oelc förekomma att Spannmå en, hvars värde då var ganska lågt, ej skulle vidare nedfalla, utan upprätthållas vid ett sådant skäligt medelpris, hvarmed Iiandtmannen ansågs vara belåten, kunde denna senare åtgärd på en gång icke till vägabringas, med fästad! afseende på den enskildta Handelns obehindrad^ gång. En successiv förhöjning i prisen var således nödvändig att iakttaga, och, då derigenom inga betydligare qvanliteter Säd kunde skyndsamt erhållas, för de angelägna behofven i Stockholm och Pikets Norra Landskaper, hvartill inget: annan tillgång gafs, än genom upphandling i Skåne, vidtogs den utväg, att försäkra vederbörande säljare, att de skulle erhålla de priser, som under loppet af vintren blefvo af Magazins-Directionen bestämde. Henne utväg medförde den följd, att omkring 12, ä 15,000 Tunnor uppköptes och till större delen afsändes på sistledit års öppet vatten. Om ej ett sådant förordnande vidtagits, hade ingen Spannmål erhållits, och hade det äfven varit en orättvisa, att de säljare, sorn visade sin beredvillighet att skyndsamt lefverera, skulle gått miste om den högre betalning, sorn inpå vintren sedermera i allmänhet erlades; Och i likstämmighet hvarmed alla sådane Eefveranter blifvit efter de till ^Landshöfdingen i Officiel väg uppgifna pris afliqvidérade. 3:0 Vid Ståts-Utskottets anförande om Ma* gazinsInrättningens fordringar i Finland, har hos Höglofl.