Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af väckt motion om befrielse från räntor och onera för Komminister-bostället N:o 1, ett halft mantal, Rätansbyn i Jemtlands län. (I. A ) Riksdag9-fullmägtigen Paul Andersson från Jemtlands lån har, uti en hos BondeStåndet vackt motion, som blifvit till Stats-Utskottet remitterad, anfört, hurusom Bergs pastorat, hvilket utgöres af Bergs, Rätans och Klöfsjö församlingar, enligt Kongl. Kammar-kollegii Bref den 8 Mars 1762, för 140 Daler Silfvermynt till skatte köpt hemmanet N:o 1 om J mantal Rätansbyn i Rätans socken af Jemtlands län samt anslagit samma hemman till Komminister-boställe i nämnde pastorat; men fastän hemmanet sålunda varit Komminister-boställe i nära hundra år, hade det likväl ålegat detsamma att prestera lika ränta, utskylder och onera som andra skatte-hemman inom provinsen ända till år 1851, då det befriades från skyldighet att underhålla effektiv rotering; och syntes det motionären vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att berörde hemman, beläget i landets sämre del och esomoftast underkastadt frostskador, destohellre borde komma i åtnjutande af de fördelar, andra Komminister-boställen i riket åtnjöte, som Staten derför erhållit icke allenast nämnde skatte—köpeskilling, utan jemväl nära ett sekel deraf dragit en årlig ränta af 5 R:dr 17 sk. 3 r:st Specie samt 27 kappar korn i kronotionde; i anledning hvaraf motionären föreslagil, det Rikets Ständer måtte besluta att nämnde hemman finge åtnjuta lika befrielse från räntor och onera som andra Komminister-boställen och stomhemman i riket. Motionärens framställning att ifrågavarande Komminister-boställe måtte beredas samma förmåner, som andra Kaplansbol i riket och såmedelst befrias från den bostället åsätta ränta och kronotionde synes hafva tillkommit under den oriktiga förutsättning, att dylika boställen i öfriga delar af riket skulle i allmänhet vara befriade från nämnde onera.
För Bagare, Slagtare och Bryggare har vid slutet af den tidrymd som i denna Berättelse omfattas, den väsendtliga förändring inträrlt, att jemlikt Eders Kongl. Majrts nådiga skrivelser den 11 Maj och den 2 November 1847 samt Öfver-Ståtnållare-Embetets kungörelser den 20 Maj och den 29 November samma år, skyldigheten för dem att erlägga salu-accis upphört, och taxesättningen å bröd, kött, öl och dricka blifvit afskaffad, med beviljande af frihet 22 för så väl landtman, som andre personer, att dessa varor i Hufvudstaden å torg och hamnar samt å andra till landtmanna-produkters afsalu anvisade ställen försälja till hvad qvantitet som helst. I afseende på Fabriksoch Manufaktur-näringarnes tillstånd inhemtas af den ofvan införde uppgiften på Idkare, Arbetare och tillverkningsvärden: att Fabriksoch Manufaktur-idkarnes antal år 1843 utgjort 654 och 1847 varit 508, samt följaktligen minskats med 146: att Arbetarne, som år 1843 bestått af 3,744 personer och 1847 af 3,365, således minskats med 379: samt att, detta oaktadt tillverkningsvärdet för år 1847, som uppgått till ett belopp af 4,584,242 R:dr, öfverstigit det för år 1843, då det utgjort 4,412,070 R:dr, med 172,172 R:dr Banko. Stockholms Stads Politi-, Ernbetsoch Byggningskollegium, som, efter upphörandet af Stadens Halloch Manufaktur-Rätt, ifrån och med år 1847 öfvertagit de till sistnämnde
Kitsligheten att häkta kan icke blifva rätt farlig, då den motväges af en oundviklig ansvarspåföljd, i fall af den häktades frikännelse, och då försöket att häkta för andra än urbota brott genast afvisas och ej utan allvarsam påföljd aflöper. Skulle åter tvertom dessa återhållande medel anses alltför afskräckande, och någon efterlåtenhet hos målsägare eller angifvare befaras; så bör man deraf icke förnuftigtvis vänta sig svårare följd, än en och annan rymning, hvarigenom endast upphäfves all tvekan om rättigheten att häkta, så fort rymmaren kan ertappas. Jag förstår ej annat, än att inkasten härmed äro undanröjda. En hvar, huru oskyldig som helst, måste dock vidkännas skyldigheten att äfven i brottmål lyda Rättens kallelse", och får således skylla sig sjelf, när han försitter en sådan, om han då blir hämtad, i fall han ertappas, eller ock efterlyst, så framt han icke träffas i silt hemvist. Efterlysning åter medförer alltid häktande för den, som ertappas, och beröfvar således förmånen att vara på fri fot utan borgen i mål, der sådan eljest kunde antagas. Frihet mot borgen i sådana mål synes mig deremot icke böra vara förlorad; ty jag vet icke, hvad nytta som skulle vinnas genom häktandet, så länge någon vederhäftig ännu finnes, som vill gå i borgen för den anklagade, utan hinder af hans visade benägenhet att hålla sig undan. Borgen för anklagad är af ingen betydelse, om han ej kan dömas frånvarande. Som utgången af hans sak interesserar hans löftesman; så bör denne i rättegången höras och kunna åtaga^ sig den tilltalades försvar. För öfrigt bör hans rätt värjas af tillförordnad sakförare samt af den frånvarandes maka och närmaste anhöriga, om de sådant åstunda; äfvensom de gode män, åt hvilka hans egendom kan vara lemnad, böra få den försvara. Klart är, att han bör frikännas, om han finnes oskyldig. Men säkerligen kan sakens afgörande försvaras, äfven om han förklaras saker, derest bestraffningen stadnar vid böter. Ätt ådöma urbota straff, synes deremot en nödig omvårdnad om den frånvarandes rätt förbjuda.
Maj:st i underdånighet anhålla, det kustbevakningen, om den pröfvas böra fortfara, må på ett mindre kostsamt sätt varda organiserad. Herr friherre Boije har yrkat, det Förslaget till Tu l-Verkets förändrade Styrelse och förvaltning måtte vid nästa Riksdag föreläggas Riksens Ständer; hvarförutan af Riksdags Fullmäktigen Anders Danielsson från Elfsborgs Eän blifvit anmärkt, alt Riksens HögloftStänders Ombud borde uppdragas, att uti den nya regleringen af Tull-Verket deltaga. Då Utskotten, under erkännande af angelägenheten utaf en reform inom Tull-Verket, föreslogo, att ärendet i det hela måtte lill Kongl. Maj:st i underdånighet öfverlemnas, var ändamålet dermed, att denna reform snart skulle tillvägabringas. -— Sådant anse Utskotten ansenligen skola fördröjas, om den reglering, Kongl. Maj:t, i anledning häraf, kan i Nåder finna för godt vidtaga, skulle i annat afseende blifva beroende .af Riksens Ständers granskningi Statsoch FesvurssUtskottens Befänkanden. 1761] än hvad beträffar anslag af nödige medel härtill. Fa denne grund, och enär det ej eller synes lämpeligt, att Riksens Högloft. Ständers Ombud med så beskaffade helt och hållit administrativa åtgärder sig befatta, kunna Utskotten icke tillstyrka bifall å hvad i desse omständigheter blifvit föreslagit. Riksdags-Fuilmäktigen Anders Danielsson har jemväl förmält sig icke kunna inse tillräckeliglieten af det skäl, Utskotten anfört emot Tulloch Dykeri-Verkens föreslagne förening, att nemligen Tjensteinännen vid desse begge Verk skola hafva sk i! jäktige åligganden, helst dea omständighet skall inträffat, att Dyker,i-Inrättningens Tjenstemän tillika bestridt Beställningar inom Tull-Verket.
RegeringsFormen , hvarest stadgas: att då ett Betänkande första gången till pröfning förekommer, skall det utan förändring antagas eller återremitteras* Hans Excellence, Herr Grefven och Landtb Marskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade ifrågavarande Utlåtan. de, i anledning af de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterahvilket bifölls. Föredrogs å nyo BansoUtskottets den 15 dennes aflåtne samt den 19 i samma månad på bordet lagda förnyade Betänkande, angående förändring af de innom BancoVerket gällande Befordringsgrunder, enligt hvilka tredjedelen af Banquens Commissarier vid inträffande ledigheter tillsättes endast af Frälsemän.' Herr Rothlieb, Carl Fredric, anförde skriftligen : Den fråga, som innefattas uti Banco* Utskottets nu upplästa Betänkande, härleder sig från en nog oväntad Motion innom det Hedervärda BondeStåndet, hvilken bör betrag* tas utur tvenne Synpuncter: 1:0 Om den, såsom innefattande förslag till afstående å Ridderskapets och Adelns sida, från en genom Författningar och gammal häfd, ägande rättighet, beror ensamt på Ridderskapets och Adelns afgörande, och 3;o Om Ridderskapet och 268 Ben 25 Maji. Adeln bör ingå uti ett afstående från en allt hittills oqvaldt åtnjuten rättighet. Hvad den första frågan angår, så bar Presidenten, Friherre Wirsén och Herr Doctor Hedrén, uti deras till BancoLJtskottets Protocoll afgifna särskildta yttranden, grundligen ådagalagt, att den beror af Ridderskapets och Adelns afgörande och begifvande; så att i detta fall icke något kan vara att erinra och tillägga: Anmärkandes Herr Doctor Hedrén, enligt min tanka, ganska rigtigt, att Banquen är att anse såsom ett Bolag af flera Interessenter, af hvilka den ena ej kan, utan den andras begifvande, honom något påtruga eller afhända.
Jag tror således, att de på jemförelsen med Bergsoch Commerce-colbm grundade skäl för möj - Den 2 Maj e. m. möjligheten att reglera Kammar-colbm med dess redan ägande tillgångar, icke äga rum. Ilr von Hartmansdorff: Jag vill rätta ett misstag, som jag begått, bestående deri, att jag förbisåg, det StatsUtsk. verkligen nämnt Hr Stuarts motion. Min framställning i ämnet har dock icke af Utsk. blifvit omförmäld. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Lika med en föreg:de talare, II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, känner jag lifligt obehaget att yttra mig i en fråga, af hvars utgång jag personligen kan hemta nytta eller skada: men då jag anser vigtigare att fästa StatsUtskls och Ståndets uppmärksamhet på vigten af ämnet, än att låta en consideration undanhålla de möjliga upplysningar, jag kan meddela; så har jag funnit mig föranlåten att begära ordet. StatsTJtsk:s betänk, in* nehålier, att Utsk. tror en ändamålsenligt verkställd reorganisation af Kammar-colbm kunna med nu ägande tillgångar ske. StatsUtsk. har, om jag icke bedrager mig, vid föreg:de riksdag yttrat detsamma. En reorganisation af Kammarcolbm med ägande tillgångar verkställdes också till följe deraf. Då förknappades i möjligaste måtto tjenstemanna-personalen, för att bereda någon förhöjning i lönerna för de återstående; men det räckte ändå icke till, utan lönerna blefvo i de flesta tjenstegraderna vida mindre, än hvad de voro i de andra förut reglerade verken. De af det Höglofl. Ståndets ledamöter, som bo på Jandet, hafva med intet embetsverk så mycken beröring, som med Kammar-coll:m, och torde kunna vitsorda, huru vidlyftiga, mångfalldiga och grannlaga de ärenden äro, som utgöra föremål för Kammarcollegii verksamhet, samt huru vigtigt och angeläget det är, att personer med arbetsamhet, skicklighet, arbetsvana, oväld och skarpsinnighet finnas, som skola granska och pröfva der förekommande ärenden.
Jag vill blott framställa den fråga, om Rikets Ständer kunde utan Konungens tillåtelse låta trycka och kungöra en sådan Instruction? Om Konungen icke godkänner den, utan gifver stridande order till EmbetsVerken, hvar stannar då Revisionen? Detta önskar jag få besvaradt. Jag tror det vara nödigt, att båda Statsmagterne äro ense i afseende på Revisionens rättigheter, annars stannar Revisionen uti högst obehagliga strider. Så länge ofelbarhet ej är menniskornas lott, skulle jag tro, att den Ledamot, som sjelf åtskillige gångor gifvit oss moraler, ej borde säga, att det är missaktning för Rikets Ständer, som varit orsaken till de öfverträdelser af föreskrifter, hvilka Revisorerne anmärkt. Herr von Hartmansdorff: Jag har blifvit missförstådd, i fall Ledamöter, efter hvad jag förnimmer, skulle hafva tagit mitt yttrande så, som ville jag förneka Styrelsen att afslå Rikets Ständers framställningar, när lion dertill är berättigad. Tvertom erkänner jag Styrelsens ej mindre än Rikets Ständers rätt att afslå förslag, hvarå afgörande-rätten är gemensam, och innehållet icke godkännes. Det är till och med mitt hopp och min önskan, att åtskillige Den 5 Mars f. m. af <le beslut Rikets Ständer redan fattat, och hvilka jag ej förmått förhindra, måtte blifva af Styrelsen afslagne. Men regleringen af RiksStatens Hufvudtitlar, och de utgifter, som deruppå äro anvisade, höra ej till den gemensamma afgörande rätten. Det står uttryckligen i 64 §. RegeringsForiucii: Så väl Rikets Ordinarie Statsmedel och Inkomster, som hvad, pä sätt omförmäldt är, under namn af ExtraordinarieUtlagor eller Bevillningar till Statsverket af Riksens Ständer anslås, vare under Konungens disposition, att till de af Riksens Ständer pröf vade behof o ch efter den upprättade Staten anordnas. Hvem är det som upprättar Staten? Rikets Ständer. Hvad de besluta, skall Styrelsen således iagttaga vid dispositionen, utan att de behöfva ingå och supplicera derom.
Betraktar man den Tyska tullföreningen, så är sjelfva uppkomsten af denna förening utgången från den åsigten, alt genom prohibitioner skydda de inhemska näringarne, och tullen på Engelska jernmanufaclurvaror liar t. ex. blifvit så högt uppsatt, att de icke kunna införas i Tyskland. Betraktar man vidare Belgien och Frankrike, så är det redan sex år sedan Belgien sökte alt komma i en tullförening med Frankrike; men jernverksägarne i Frankrike bildade dä en förening, för att gemensamt försvara sill intresse och motverka denna förening, emedan de icke kunde uthärda concurrensen med Belgien, ehuru Frankrike är ett land med mera än 30 millioner menniskor. Allt detta visar, att icke en gång de stora nationerna följa några allmänna grundsatsor, utan söka att i hvarje särskildt fall bestämma det för dem nyttigaste Jag har velat anföra della, emedan jag anser det alldeles vara en chimére, att famla efter de der theorierna, som äro högst felaktiga, och hvilka ingenstädes tillämpas hos de större nationerna, ulan endast slå qvar hos några litteratörer och lidningsskrifvare. Min mening med dessa allmänna betraktelser är likväl ingalunda, alt ännu mera skärpa det prohibitiva system, som gjort sig gällande i Etsk:s förslag. Jag önskar ingen stark förändring, ingen tvärkastning, med undantag måhända i afseende på en eller annan artikel, som kanske blifvit förbisedd af Utsk., nemi. manufaclurvaror i jern, på hvilka jag tror tullen betydligen böra höjas, till skydd för den inhemska näringen « 11. 25 im Den 11 Januari e. m. Detta gäller i synnerhet de Tyska manufaelurerna, som in-tränga i Sverige och förstöra Eskilstuna med flera ställen. Hvad sjelfva öfverläggningssättet beträffar, så skulle jag önska, att det kunde blifva i likhet med hvad det var, då bränvinsförordningen behandlades. Detta öfverensstämmer ungefärligen med Gr. Cronhjelms förslag. Likväl är dermed ingalunda min mening, att någon artikel, sorn förtjena!’ uppmärksamhet, bör sättas å sido. Jag finner endast öfverflödigt att genomgå alla arlikiarne i tulltaxan.
Är det klart, att en sådan öfverlägsenhet i massa, generelt taget, icke kan finnas annorstädes än uti eget land, så måste ock det ofelbara upprätthållandet af nationens sjelfständighet ytterst stödja sig på liationalbeväpning och på landlförsvar inom egna landamären. Konsten, som frambringar artificiela hjelpmedel för försvaret, kan i sin mon bidraga att nedsätta behofvet af den numeraira öfverlägsenheten. Dessa hjelpmedel kunna bättre beredas, högre uppbringas och fullständigare nyltjas då man strider i eget land, än i ett främmande. Detta lägger ett vigtigt skäl till i vågskålen för det inre landtförsvaret, som alltså synes böra bli hufvudprincipen i vårt försvar, så vidt man vill bygga detsamma på en fullt osviklig grund. Denna princip sönderfaller sedermera i 2:ne hufvuddelar nemi.: 1:0 den, som innefattar Armeens organisation, d. v. s. dess erforderliga styrka och ändamålsenliga sammansättning af serskilda vapen, samt personalens bildning för ändamålet, jemte bestämmandet af huru stor del bör vara stående (värfvad, indeldt m. m.), huru stor delaf folkmassan behöfver vara speciell öfvad och rörlig, samt huru stor del kan vara på en mindre rörlig fot o. s. v.; 2:0 den som innefattar de artificiela hjelpmedel, hvilka böra eller kunna begagnas; såsom fästningar, i egenskap af depoter och manöverpunkter i stort, jemte hvad i öfrigt lill ett inre, uthållande försvar i eget land kan höra. Här begränsar nu sakernas natur hvad som tillhör försvarsverkets ovilkorliga sida, inom hvilken likväl åtskilliga grader af större eller mindre angelägenhet serskildt äro alt finna. Derefter inträder i betraktelsen en återgång till det andra hufvudföremålet för försvarsanstaltérne, det att skydda egendom m. m. Dervid märkes, att nationens egodelar bättre skyddas om fienden icke får intränga i landet, utan kan vid gränserna emottagas och besegras.
"Betänkandené hens aftagning på utsynta ekar, äger ostridigt till sin afsigt att uppmuntra och befordra de så kallade Engelska Garfverierna i Riket, för hvilka Ekbarken är ett oundgängéligt råämne, hvilket de genom denna anstalt blifva försäkrade att i tiilräcfcelig myckenhet och till lindrigt pris erhålla. Denna åsigt of saken, och ändamålet att gynna en loflig och nyttig näring, hafva föranledt det förslag till betänkande, sorn sedan Utskottets förra sammankomst hviiat på bordet. Med er-» kännande af principens vigtighet, ensamt och för sig betraktad, skulle äfven jag vara beredd att dertill bifalla, om jag ej trodde, att flera åsigter af denna sak gåfves, och att flere intressens anspråk borde tillika »komma i fråga. Dessa intressen äro, dels de enskilda personers, som äga att disponera Ekarne, dels Rikets samt Skogshushållningens i allmänhet, hvartill kunde läggas garfveriet »as eget, betraktadt under en annan synpunkt. Rättmätigt synes utan tvifvel det anspråk vara af Landtmannen, att kostnaden för arbetet både vid barkens aftagande och xless transport till afsättningsorten, bör ägaren godtgöras, om ock intet värde för sjelfva varan skall honom beräknas. Denna ersättning erhålles likväl nu sällan, i synnerfiet vid de från kusterna aflägsna Ekskogar, ider i många fall alldeles ingen afsättning för barken gifves, och aftagavens möda således helt och hållet är förspilld. Enligt LäneStyrelsens uppgifter i Mab: Besv. och Ekoiu Utsk. Betänkanden. 519 mö, Christianstad, Kalmar och Carlskrona förlidet år, linnes medelpriset af en tunna Ekbark, på dessa ställen, transporten inberäknad, ej hafva utgjort mer än 45 sk. 3 rst.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus', Då de sammansatte Statsoch BancoUtskottens Betänkande, om Götha Canal, föredrogs i sista Plenum, tycktes Ridderskapet och Adelns flere Ledamöter, gom talade uti ämnet, fästa sin uppmärksamhet mäst pä oformdigheten deraf, att Utskotten grundat förslaget på medel dem Utskotten förut hos Riksens Ständer uppgifvit, men som ej blifvit godkände. Således blefdå mycket litet om sjelfva ämnet, eller Canalen, afhandladt. Jag anhåller deriöre, att nu få uppläsa de anmärkningar jag då ämnade göra, men hvarmed jag då icke ville uppehålla, i anseende till den långt utsträckte discussionen, under begäran, att desse anmärkningar mätte tili Utkotten få åtfölja återremissen. Härefter uppläste Herr Berghman, följande: (Se Bilagan N:o 2.) FriherHjerta, Fredric', Under afhörsnde af de anmärkningar Herr Berghman uppläst, har jag erfarit en uppmaning till Statsutskottets Leda - Den n Augusti /. vi. 54i möter, att upplysa, huruvida icke något svar lemnäs pu Herr Berghmans motion, om uppgift på de kostnader, som Götha Caflal orsakat Staten, och då jag här saknar Utskottets Ordförande, får j'>g upplysa, att svaret redan ar uppsatt och justeradr, samt tror, att det redaQ inkommit, eller i dag inkommer. Herr Berghman: Det tyckes just icke vsra i sin ordning, att framkomma mad uppgifter otti hvad Staten bidragit tili Canalen, efter det att betänkandet om anslaget, blifvit afgifvit. Den kommer då för sent, ty alla Stånden borde förut hafva vetat, hvad Staten påkostat Cana** len; man dömer annars som den blinde om färgen; och kan ej jugera, om man har råd att lemna mera. Det är alldeles att komma, sorn man gäger på latin : post Jestum.
Den uti 39 § föreskrifna åtgärden att, vid beslut om skjutslegans höjande öfver 1 R:dr pr mil, frågan skall underställas Kongl. Maj:ts pröfning, uteslutes. 4:o. Att såsom ersättning för den uppoffring, de hittills skjutsskyldige kunna få vidkännas vid fullgörandet af bestämmelsen uti § 43, tillägges dem skjutslegan, förhöjd med en fjerdedel, under den tid de bestrida skjutsningens upprätthållande. 5:o. Att, såvida Staten, enligt första punkten, ofvertager halfva bidraget till skjuts-entreprenaderne, för ändamålet anvisas ä 6:te Hufvudtiteln ett förslagsanslag å 400,000 R:dr årligen under nästa statsreglerings-period.” Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Georg Nyqvist från Wermlands län, C. G. Sköldberg från Nerikes län och Jöns Pehrsson frän Blekinge län. Bih. till R. St. 4 Sami. 2 Afd. 11 Höft. 3 STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN. 1860. i Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 1 Jtä 24. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Aug. 1860, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:Is Nådiga Skrifvelse, med förslag angående förändrad organisation af Hypotheksinrdttningarne i riket. Sedan den af Kongl. Maj:t i nåder tillsatta Kommitté för utredning af fådereslandets stallning i ekonomiskt och financielt hänseende samt för granskning af de lagar och inrättningar, som med penningeoch kredit-väsendet ega gemenskap, under den 2 sistlidne Februari till Kongl. Maj:t särskildt inkommit med underdånigt Betänkande och Förslag angående förändrad organisation af Hypotheks-inriittningarne i riket, har Kongl. Maj:t, medelst nådig Skrifvelse den 15 påföljde April, öfver lemnat detta ärende till Rikets Ständers pröfning.
Utdrag af Protokollet hällit hos Bonde-Ständer den 19 Dec» 1829. S. D. Fran Högloft. Ridderffapet och Adeli? hade ankommit Protocolls-Ucsrag för den 14 innewa» rande manad, as innehåll, akt Ridderffaper och Adeln gillat Jämknings UEottetS Förftag kill en fullständig redaktion af de §.H. i Riksdags-Ordningen, hwarnki förändringar blifwit gjorda, och att Ridderskap^ och Adeln ansett berörde Grundlag döra kill Expeditions» Uiffottels stukeliga sammansatkairde öswerlämnas, jämte anmodan kill bWottek, att förestå ten underoä» niga ffrifwelse hwarrgenom om Kongl. MäjttS näoigc? fastställelse anhallaS ffulle, hwarförutan Högloft. RiddsrjVapct och Adeln lämnar Desi bifall kill Jämknings» Utskottet i Memorial gjorda hemställan att den Z8 §, widkommands stridiga och oafgjorda fraga, huruwida alla omröstningar i Utskotten skola ske per capits el» ler Sränbswis ma i desi nu »varande fl'ick anses och behandlas i enlighet med 8? §. as Regeringsformen. Bsnz Den 29 Decenjbeki Bonde-Ständer erinrade härwid akt dä i asset ende pä 28 § af Riksdags Ordningen den ändring af Sländel för D-tz del blifwik besiutad att orden: c,6- noin Electsrer skulle ulga, eller nägvt undantag för Bonde-Ständet göras i den owilkorliga sörelkriften, akt alia wa! till UtskottS Ledamöter torde like genom Electorer, sä ansäg Siandet sig för närwarande wäl icke kunna uti Högloft.