Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stat bör förflyttas; äfvensom Stats-Contoret, enligt Högstberörde Nådiga Bref, i och för den Slats-Contoret ålagda nya befattning, med den summariska Controllen öfver Krono-Uppbördsoch Redogörelse-Verket, bör erhålla en Advocat-Fiscal, om hvars Aflöning Stats-Contoret ämnar serskildt göra underdånig hemställan. 7:0 För en Bergs-schola i Fahlun har, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 3i December 1819, ett årligt anslag af 2,800 R:dr utgått af Nionde HufvudTilelns Medel; och som samma HufvudTitels Tillgångar, vid de senare årens regleringar deraf, befunnits knappa, och flere dertill hörande Utgifter måst år från år uppskjutas, samt Eders Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den 10 sisth April förklarat Sig vilja, om serskildte Medels anvisande lill berörde Bergs-Skolas anslag, vid nästa Riksdag till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, hemställer Stats-Contoret, om icke detsamma å Bergs-Collegii Stat må blifva uppfordt. 8:0 Vice Presidenten i CommerceCoUeguim och Riddaren Qviding åtnjuter, en - 78 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 2. ligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den g Mars 1824. af Andra Hufvud-Titelns Besparingar en Extra Lön af Ridr 2,000! —*—*• Och Kammar-förvandten i bemalte Collega Första Raken* skaps-Contor, som förut erhållit sin aflöning af den under Collegii disposition stående Arbetshus-fonden till | idel och af Anslaget till Spinnhusen i Landsorterna till |:delar, åtnjuter numera lills afgång* enligt Eders Kongl. Majlts Nådiga Bref af den 25 Maj 1827, af Andra Hufvud-Titelns Besparingar, med it T:r Spannmål derunder .
St:s Prof. 1850 & 1851, 6 Sami. 1 Afd. 19 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 50. efter bästa förmåga sökt bereda diskont-verket godlgörelsc för ofvanbcrörda, efter 1846 års revision inom lineen förda iån, anser Utskottet skäl vara för handen, alt, i öfverensstämmelse med Diskont-direktionens hemställan, på det sätt lill ansökningen tillstyrka bifall, att, såvida C. M. Pettersson, inom slutet af innevarande år till diskont-verket inbetalar ifrågavarande låns kapilal-ålerstod, 150 R:dr b:ko, han må befrias från erläggande af den å samma lån upplupna öfverränta. Stockholm den 17 Juni 1851. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juni 1851, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af enkan Guslafva Djurbergs och Bryggaren Robert Östermans ansökningur om eftergift af öfverränta ä diskontlån. Sedan enkan Gustafva Djurberg, under förmälan, att hon med sine öfrige borgenärer träffat ackord om 33* procent, hos direktionen öfver Banko-diskontverket den 14 Oklober 1847 anhållit, att genom successiva afbelalningar få liqvidera sina diskont-förbindelser, samt direktionen, med antagande, såsom säkerhet för inbetalningarnes fullgörande, af jemväl erbjuden inteckning uti bennes bär i staden å södermalm belägne fastighet, pröfvat skäligt berörde anhållan bifalla; så hafva, efter det ifrågavarande förbindelser, nemi. <z) enkan Djurbergs, med Bryggaren Robert Östermans borgen försedda, revers ä 1,500
Likväl arn varmén och koldén blott? en aflägsen orsak till Febern, Den närmaste or-, saken, och med hvars upphäfvande verkningen, nemligen Fthren, måste försvinna, består blott; i rubbningen af de särskilta Oraanernas functioner. — Så förhåller det sig äfven med Statskropp-^. Den kan försättas i ett slags Febertillstånd äfven så val genom Mynt,förbättring, som genom Mynt-försämring: I båda fallen är likväl den närmaste orsaken till det onda ena-, handa, nemligen rubbning i Mynt-värdet och Varu-prisen. Genom Mynt - värdets försämring beröfvades visserligen alla Capitalister, och de, sorn hade bestämd Penninge-inkomst, hälften af deras förmögenhet och påräknade tillgångar j med 4öt var endast rubbningen i Mynt-värdet, och Den 18 December. 37; l den deraf följande förvillelsen af Varu-prisen, som alstrade den allmänna oredan och förvirringen, samt försatte Stats* kroppen, om jag så får säga, i det Feber-tillstånd, hvilket, efter föregångna skakningar, hvarigenom de serskilta Organerna varit nära att sönderslitas, samt efter oordentliga och med yra beledsagade kraft-yttringar, nu tyckes hota att öfvergå till lamhet. Man må derföre ej föreställa sig , att det onda skulle kunna botas genom Mynt-värdets förbättring. Nej! detta skulle vara en ny rubbningi Mynt-värdet, och följaktligen ä nyo åstadkomma, fastän i motsatt rigtning , samma slags oredor, som dem man ville afhjelpa. Om nemli* gen Mynt-Representativernas värde förbättrades, t. ex. genom Mängdens förminskning medelst Amortering, skulle Varu-prisens fallande nödvändigt beredas, hvilket likväl troligen skulle ännu senare och långsammare utvecklas, än deras förra, af Mynt-forsämringen föranledda stegring. Alla Lån-tillgångar skulle ytterligare förminskas, och den Gäldbundne skulle med hvarje år se sin skuld ökas, i samma förhållande som Myntet vunne i värde. Mynt-förbättringen skulle göra Mynt •
Ehuru Tullverkets tjenstemän, enligt de underd. framställningar, som Riksens Ständer redan under loppet af detta Riksmöte, hos E. K. M, ingifvit, blifvit ansedde icke böra ega Domarebefattning i Tull-ärender, så skulle likväl, likasom Öfver-Directeuren hittills, äfven GeneralJJirecteuren hädanefter, vid uppkommande frågor om Tulloch Skepps-umgälders rigtiga beräkning, enligt Förfatiningarne, ega deröfver meddela ordentlig uträkning till vederbörand^s efterrättelse, så vida ändring deruti ej i vederbörlig ordning begäres. Till vinnande af möjligaste reda och enkelhet i dessa afseenden, samt till förminskning i göromål och personal, skulle i Riksens Ständers underd. tanka, bidraga, om Tilli-Uppbördstitlarne sammanslogos och bringades till ett i möjligaste matto inskränkt antal-, hvadan ock Riksens Ständer härom hos E. K, M. i underdånighet anhålla. 33* Underdåniga Skrifvelser'. Viii en sidan organisation af Tullverket^ Riksens Ständer ansett lämpelig, lärer det ej blif-va beböfligt, att några resande General-Inspecteurer tillsättas. Om pålitlige Tullkammare förei ståndare icke varda anställde; så skola de stundom ankommande Inspecteurernes besök utan tvifvel blifva otillräcklige, att ersätta en städse vaksam och ärlig tillsyn. Föranstaltar man deremot, genom tillsättande af goda Tullkammar-föreståndare, att gn sådan finnes, så blifva de resande Oppsyningsmännen desto mera umbärlig©,' som genom den föreslagne nya inrättningen af Tullverkets Centralstyrelse, General-Directeuren kommer i tillfälle, att, under det Secreterare och Kamererare gemensamt förestå de löpande förrättningarne, sjelf företaga resor i orterna, likasom en Landshöfding inom sitt
Vid denna tid är det som han ingår, nu vid femton års ålder, sin första reguliera kärleksförbindelse, om det nu var kärlek. Kulturkärleken är en mycket förfalskad och komplicerad känsla och är i botten osund. Ren kärlek är en sjelfmotsägelse, om man nemligen i begreppet ren inför betydelsen osinlig. Kärleken såsom slägtdrift skall vara sinlig, om den skall vara sund. Såsom sinlig måste den älska kroppen. Under det ruset pågår ackomodera sig själarne, och sympati uppstår. Sympati är vapenhvilan, kompromissen. Derför utbryter vanligen antipatien, när det sinliga bandet lossnat, icke tvärtom. Men ordet sinlig har genom kristendomens kadaverösa moral fått en låg betydelse: anden är fången i köttet; döda köttet och gif anden fri. Nu äro likväl anden och köttet ett, så att om man dödar köttet dödar man anden. Kan vänskap uppstå och vara mellan de olika könen? Endast skenbart, ty könen äro födda fiender; + och - förbli alltid motsättningar, positiv och negativ elektricitet äro fiender, men söka hvarandra för att komplettera hvarandra. Vänskap kan endast uppstå mellan personer med samma intressen, samma åskådningar ungefär. Man och qvinna äro genom samhällsordningen födda med olika intressen, olika åskådningar; derför kan vänskap mellan könen endast uppstå i äktenskapet, der intressena blifva de samma, men då endast så länge qvinnan egnar hela sitt intresse åt familjen, för hvilken mannen arbetar. Så snart hon egnar sig åt något utanför familjen är fördraget brutet, ty mannen och qvinnan ha fått skilda intressen, och nu är det slut med vänskapen. Derför äro andliga äktenskap omöjliga såsom ledande till mannens slafveri, och derför förestår äktenskapets snara upplösning. Femtonåringen förälskade sig i en qvinna på trettio år. Hade det varit ren, sinlig kärlek, då hade man kunnat misstänka något osundt hos honom, men han kunde till sin heder skryta med att hans kärlek var osinlig. Hur han kom att älska henne? Många motiv som alltid, icke ett enda. Hon var värdens dotter, hade som sådan en öfverordnad ställning, och huset var rikt och öppet för gäster.
Santesson omnämt hurusom - 396 Den q7 Juli. som, vid föregågne och i synnerhet 1809 och 1810 arens Riksdagar, Riksens Hdglofl. Stander fästat deras uppmärksamhet vid Postväsendets förändring och förbättring, till befordrande af Postens skyndsammare och accuratare expedierande och gång, och, såsom påkallande snar och k aftig hjelp och rättelse, uppgifvit åtskilliga oordningar, som härvid skola tillgå, hvilka, utom andra skadliga följder, skulle hafva äfven haftden, att juan för angelägna affärer ofta, till ytterligare känning för den skjutsande Allmogen, nödgats skicka exprés, hvilken utväg Vexeivinglare också i alla tider, i anseende till Postgångens långsamhet, varit i tillfälle att till sin enskifta nytta» på andras bekostnad, begagna. Jemte det att Grosshandlaren Ramberg häruti instämt, har Herr Assessoren Harin, såsom bevis för hvad Herr Commerce-Rådet Santesson anfört, tillkännagifvit, att Kongelfs och Marstrands Städer finna sig föranlåtne att särskildt, å vederbörlig Ort, klaga öfver den oordning, att, merendels en gång i hvarje vecka, den ena af deras Stockholms Poster blifver öfverliggande i Götheborg, skolande den om måndags aftonen härifrån Stockholm afgående posten, äfven under nuvarande årstid, icke hinna till Götheborg innan Fredagen klockan Ett, då Marstrands Posten derifrån afiärdas, och hafva Herr Handelsmannen Ekman för Strömstad och Herr Rådmannen Kjellander för Carlstad äfvenledes anmält vigten deraf, att nu mera, efter föreningen imellan Sverige och Norrige, Posten måtte tvänne gånger i Veckan, i stället - T)en 2 7 Julié 397 let för en , genom dessa Städer åt Norrige, oell derifrån åter till Sverige afgå.
Stats-Utskottet anser sig härigenom Jmfva upplyst, att den gjorde anmärkningen saknar ali grund ; mert, då den anmärkande Eedamoten af Ronde-Ståndet Andars Haniel sson från Elfsborgs Eän, tillåtit sig födande uttryck: att ilen serskildta Redovisningen för denna Magazins-Inrättningens skamliga vinst efter hans tanka aldrig kunde blifva, annat än ett nytt skäl för underslef och ett nytt skäl att afsky det ovärdiga preyeri, hvarifrån hela vinsten ledde sitt ursprung, skulle Stats-Utskottet glömma sin värdighet oin icke Utskottet erindrade om den sanning i uppgifter, och den anständighet i skrift och tal, hvilka böra tillhöra livar och en, sorn yttrar sin mening, och sorn minst bör glömmas af en bland Svenska Folkets Representanter, och aldrig sträckås derhän, att kasta en oförtjent skugga uppå Embetsförvaltningar, om hvilkas redlighet och nit i uppfylanda af sina pligter man blifvit upplyst och i ali Stats-Utskottens Betänkandeni *905! händelse är skyldig att söka underrättelse, innan man sig om deras Embetsutöfning yttrar. g:o Vid Utskottets hemställan om förökade Aflönings-Vilkor för Uppbörds-Staten har En Ledamot i Vällofl. Borgare - Ståndet onskat, att någre visse Summor i detta ändamål blifvit af Stats-Utskottet uppgifne. Vissa Summor för ifrågavarande behof hafva ej kunnat bestämmas, med mindre icke ordentlige Aflönings-Stater blifvit upprättade, hvilket åter Utskottet icke ansett tillhöra dess' åtgärd, eller kunnat af Utskottet til!vägabringas, då sådane Aflönings-Stater måste grunda sig på en noga kännedom af Uppbördsmannens olika befattningar och öfrige dermed gemenskap ägande förhållanden. 10:0 Hvad i anmärkningarne från Höglofi; Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåodet och Vällofl.
Det kom med ens för honom, att snart nog hade de en unge till i huset blef det inte två det såg inte olikt ut och så var det att åka till prästen, och där blef det kanske att stå till rätta både för honom och hustrun. Kyrkoherden hade tittat så konstigt på honom sista helgen, och så hade han en god stund stått och talat med Erika den satan hade väl int’ för assint hålle’ mun här hemma. Och så strax sedan hustrun gått ut i föjset hade Nils gått ut med under förevändning att se till hästen ett slag. Men i stället glänte han på dörren till bryggstugan, där en hjälpkäring och lapp-Anna voro i färd med höstbaket och vinkade åt henne att komma ut. När jäntan kom, tog han henne hårdt om båda armarne och sade »I kväll ska’ne ske, du, hä som vi talts ve’ om! Hä skvaler och blås’ bra, å du har int’ anne’ te’ göra än håll mun å se gla’ ut resten gör ja’ själf.» När så jäntan i häpenheten höll fast honom och bad honom dröja lite åtminstone tills karlarne gått från gården skrattade han bara och slet sig lös. Men så vände han tillbaks, innan hon hann öppna dörren igen, och hviskade tätt intill örat på henne »Ska’ne ske’, så ska’ne ske i en hänna stunn’, å se’n jär e du, som blir matmor hänna på gåla.» Med det gick han. Inne i föjset hade Erika slagit första mjölkstäfvan i det stora bleckämbaret och skulle just sätta sig ner på mjölkpallen igen, då mannen öppnade dörren. Han såg ut att hafva brådt och ropade i en hastig ton »Sätt från dej stäfva’ å skynd’ dej ja’ kom just ihåg linsöntje’ å sprang för te’ se åt’e, å hä håll på å ger sej utför ån.» Han sprang före, och hon skyndade efter med lyktan så fort hon förmådde. När hon kom fram till åbackskanten och lyste nedöfver med lyktan, såg hon Nils stå, där linet låg sänkt och staka nere i vattnet med en stör.
S. D. Sedan Ståndet, vid behandling den 16 dennes af Stats-Utskottets memorial N:o 302, med förslag till sammanjemkning och voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fiåga om beräkningen af 1'taIs-Verkets inkomster, uppskjutit pröfning af de i memorialets tredje punkt föreslagna voterings-proposilioner, angående Lagmansoch Häradshöfdingeräntan samt sterbhus-afgifLen, inhemtade Borgare-Ståndet af nu uppläst utdrag af protocollet, hållet hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 16 dennes, alt sistnämnde Riks-Stånd antagit Stats-Utskottets i nämnde punkt af memorialet till samma Riks-Stånd gjorda inbjudning, alt förena sig uti Presteoch Borgare-Ståndens beslut och medgifva, att slerbhus-afgiften må försvinna; vid hvilket förhållande, och då således frågorna om Lagmansoch Häradshöfdinge-räntans samt slerbhus-afgiftens upphörande numera voro genom trenne RiksStånds sammanstämmande beslut afgjorda, Ståndet fann de, i afseende härå, föreslagna voterings-propositioner förfalla. S. D. Föredrogs ånyo Constilutions-Utskottels memorial N:o 39, i anledning af återremisser på memorialet N:o 24, med förslag till ett nytt moment af 28 §. Regerings-Formen, angående utländsk mans naturalisation. Prot. Utdr. d. 23 Sept, 184°« 63g Härvid förekommo: \i) Det jemknings-förslag, (pag. 2 af memorialet N:o 39), att för naturalisation al utländsk man icke ma fordras, utom ölriga i det nya momentet stadgade vilkor, annat, än att han bekänner sig lill den Christna läran. Jernknings-forslaget a/slogs. Förslag Lill voterings-propositioner under Litt. Aj B och C. Godkändes. 3: ) Utskottets, i anledning af Högloll.
Hvad derefter angår E. K. M:ls Nådiga förslag, alt forslandet af så kallade lösbref, för hvilka hittills endast blifvit erlagd en skilling banko till vederbörande Postförvaltare, borde tillskynda Postveiket någon inkomst oell att, för sådant ändamål, dessa bref skulle förses med frimärke å 5 öre, samt en mot förra afgiflen svarande sporlelersältning tilldelas de Postförvaltare, som före förändringens införande voro tillsatte, har bos Rikets Ständer härvid blifvit erinradt, att ifrågavarande bref vanligen på ganska korta afstånd lortskaffas med posten och derföre ej skäligen böra betungas med högre afgift, än den nu gällande, närmast motsvarande tre öre; alt, derest afgiflen vid detta belopp bibehålies, det icke skulle lända Postverket lill någon båtnad alt förvandla denna afgift från Postmästarens lill Postverkets inkomst, emot sportel-ersätlning till den (örre; oell att, då i alla händelser afgiflen för sådana bref, som ej fortskaffas från en poststation lill en annan, svårligen torde kunna med säkerhet kontrolleras, det äfven ur denna synpunkt måhända kunde snarare skada än gagna, alt vidtaga förändring i ett förhållande, som hittills veterligen icke föranledi någon olägenhet; — oell hafva, af dessa skäl, Rikets Ständer, med afvikande från E. K. M:ts förslag, ansett hvad angående lösbref och porto-afgiften derför nu stadgadt är, böra bibehållas utan annan förändring, än att afgiflen, nu utgörande en skilling banko* bestämmes lill tre öre; — och hör, i enlighet härmed, vid nu gällande föreskrifter angående lokalbref, endast med algiflens förändring från en skilling banko lill tre öre, iå förblifva; varande något särskildt Rikets Ständers beslut icke erforderligt, angående de valörer, hvarå frimärken må tillverkas.
S. D. Föredrogos ånyo följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden, Betänkanden och Memorial: N:o 60, i anledning af en af Herr Petré3 Th., väckt motion, rörande användande af ett obrukbart linieskepp, för att utröna bombkanoners verkan. Bifölls. N:o 61, i anledning af väckt motion om nedsättning i försäljnings-priset å Svensk Förfatlnings-samling. Bifölls. N:o 71, i anledning af väckt motion om Bergsfogde-tjensternas afskaffande. Bifölls. N:o 72, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af de frioch rättigheter, som blifvit Bergslagen förbehållna. Bifölls. N:o 74, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 3. Lades till handlingarne. N:o 75, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 7. Lades till handlingarne. N:o 76, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 25. Lades till handlingarne. N:o 77, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 31. Lades till handlingarne. N:o 78, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 38. Lades till handlingarne; och N:o 79, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 49. Lades till handlingarne. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 73, i anledning af väckta frågor om Bih. till R. St. Utdr, d. 4 Dec. 1840. inrättandet dels af ett Gymnasium, dels af en Apologist-skola i Sölvitsborg, Lief samma Betänkande återremitteradt. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 32, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför.
Den rättvisa i beskattningen, som man på nyssnämnda sätt vill tillvägabringa, vinnes således icke derigenom, men vida mera genom en penningeränta, som när penningen är rätta mätaren af varuvärden medför den fördel, ali skattens påräknade förhållande lill egendomarnes afkastuiug och värde icke af tillfälliga orsaker kan undergå någon väseudtligare rubbning, emedan mindre produktion vanligen godgöres genom förhöjda priser”. 25* 388 Den 31 Juli. Det har likaså blifvit af komiterade anmärkt, att räntorna för närvarande uti flera provinser utgå i penningar, hvarigenom dessa provinser njuta den förmånen att, äfven om varu-värdena stiga, icke vara underkastade den olägenheten deraf, som drabbar dem, som fortfarande äro ålagda att utgöra sina räntor in natura. Jag hemställer då, huruvida det är förenligt med den rättvisa i beskattningen och den billighet mot alla medborgare, som man i anmärknme emot komiterades förslag åberopat, och som jag anser framför allt böra iakttagas, att låta ett sådant beskattningssätt, fortfara, som för vissa delar af riket kan leda derhän att egendomarne derstädes kunna få sina räntor till värdet förhöjda, under det att egendomarne i andra provinser, genom sina räntors utgörande i penningar, äro försäkrade att aldrig blifva underkastade en sådan förhöjning? Sålunda hafva de så kallade conquetterade provinserna, genom räntornas bestämmande i penningar, blifvit bibehållna vid ständigt samma belopp, under att i andra orter räntorna betydligt stigit; och olikheten härutinnan är så stor, att då t. ex, ett hemman i Malmöhus län med en ränta efter kronovärdi af 19 r:dr 45 sk. 6 r:st., ännu utgör densamma oförändrad, så har den till 18 r:dr 33 sk. 7 r:st. bestämda räntan af ett hemman i Stockholms län ökats ända till 183 r:dr 44 sk. 3 r:st. Ar sådant rättvist?
Det är visserligen en sanning, att Staten ej tål stora tillökningar i den Allmänna Löneregleringen; men det synes mig likväl att, genom en skälig jämkning i det hela, den mäst påkallade rättvisan borde bättre kunna iakttagas; jag önskade derföre, att på sådant sätt HofRältsPresidents-lönerne måge sättas i ett rättvisare förhållande till Embetets vigt, dess beständiga tjenstgöring, och tidens fordringar på en värdig Representation, som jag icke kan anse möjlig, att med de nu föreslagne löner uppfylla, samt att följaktligen TafFelpenningarne må ökas med 666 R:dr 32 sk. för hvardera. Särskilt tror jag, att dessa skäl böra ändå nödvändigare vara gällande till rättelse för Presidenten i Svea IIofRätt, hvilken, boende på det dyraste stället i Sverige, måste vidkännas vida större utgifter, än de andre HofRättsPresidenterna. Man kan ju ej neka, alt Hushyrorne, Hästar och Vagn m. rn. som en President i följd af sin värdighet icke kan umbära, kosta i Stockholm tre, kanske fyra gånger mer än i nå - 376 Den 19 Maji e. ni. gon Småstad; oell då man erindrar sig, att, uppå Konungens Egen fram ställ liing, Rikets Ständer viti 1810 års Riksdag redan erkänt dessa grunder, samt medgifvit föi' Svea HofRätts President en större lön, än för de andra, så kan man ej lätteligen inse, hvarföre SlatsUtskoltet nu förgätit det, och stalt Presidenten i Svea HofRätt utom den rättighet, sorn redan så länge varit honom tillerkänd och förunnad. Jag begär rättelse deruti, och att, om de för sarnteliga HofRätts Presidenterne föreslagne Taffelpenningar kunna på nyssnämnde sätt förökas, Presidenten i Svea HofRätt må, serskilt och derutöfver, tilläggas en förökning i lön af 433 R:dr 16 sk., men att, i vidrigt fall, Presidenten i Svea HofRätt må varda bibehållen vid det större anslag af 1000 R:dr B:co, som 1810 års Ständer samma Embete tilläde.
Klädespersedlar här och der, tillochmed under sängen; spegelschatullet hade plats på en stol; bädden tycktes icke omrörd af bädderskans hand på en god tid; bokskåpets dörrar voro garnerade med strumpor, gula af fotsvett och ålder; fragmenter af Voltaires och Lafontaines romaner stodo vid vattenkarafinen på golfvet, o. s. v. Det var någonting mera än en behaglig oordning. Tillika rådde i rummet den lukt som utandad spiritus kommer åstad; denna lukt var dessutom icke neutraliserad af tobaksrök, hvilken i de flesta fall agerar försonande. Herr v. Nit brukade tobak endast i näsan och någon gång pikanell i munnen. – Förlåt herr magister, att här ser så ut, men en gammal ungkarl behöfver ej bättre. Vi skola glömma bort ruskigheten i rummet vid denna madeira-butelj. Oaktadt eller till följe af hvad Harald varit vittne till, det hemlighetsfulla förhållandet till baronen, v. Nits spökande på vinden, hans prat i sömngångartillståndet, hyste Harald för v. Nit ett stort intresse, som nära nog gränsade till deltagande, hellre än till fruktan eller afsmak. Han satt således ganska gerna och drack med v. Nit. Drufvans safter hafva det onda eller goda med sig, att man ifrån allmänna och likgiltiga ämnen kommer till enskilta och sådana, som gå en mera in på lifvet. Harald, hvilken hvarken var ovan eller försupen (ordet ber om ursäkt), tålde väl något mera än v. Nit, men hans öppenhjertighet höll dock jemna steg med dennes. Samtalet leddes oförmärkt in på kapitlet om lycka och olycka, huru den förra utan all deras förtjenst ler emot en del menniskor, då deremot olyckan drabbar mången utan dess förvållande. De lycklige äro att afvundas, de olycklige att beklaga. – Men – inföll v. Nit – om en menniska genom sitt eget förvållande blir olycklig, hvad skall man då tänka om, huru skall man vara emot en sådan? Harald hade i all sin dar icke kunnat med såkallade Sedolärande berättelser för barn, emedan han ansåg dem i allmänhet innehålla en nog tvetydig moral.