Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. derföre godtfunnit vidtaga följande beslut: i :o Att, efter afdrag af hvad till återstående kostnader för innevarande år erfordras, Allmänna Magazins-Fondens contanta behållningar, jemte det belopp, som ytterligare inflyter, genom försäljning af Inrättningens tillhörigheter, äfvensom Fondens ännu utestående fordringar, i den mon de ingå, böra i Rikets Ständers Bank insättas; skolande serskildt yttrande öfver E. K. Maj:ts Nådiga framställning, i afseende på afskrifning af den å Bankens förskott till Magazinslnrättningen slutligen uppkommande brist, framdeles af R. St. i underdånighet afgifvas; 2:0 Att, vid innevarande års slut, liqvid må uppgöras emellan MagazinsFonden och Statsverket öfver den i Magazinen befintliga behållna Spannmål och öfver de på Statsverket belöpande omkostnader, till samma tid, och att StatsContoiret derefter skall öfvertaga förvaltningen af StatsVerkets inflytande Spannmåls-räntor in natura; 3:o Att MagazinsFondens Spannmålsbehållningar må, så fort lämpligen ske kan, föryttras, men, under intet vilkor, sammanblandas med Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 218- 52-5 StatsVerkets årligen ingående Sädes-intrader, eller användas till undsättningar, utan emot contant ersättning, efter gällande pris; 4:o Att de af MagazinsFonden hittills utgående ordinarie löner, arfvoden och pensioner må, ifrån och med år i83o, öfverflyttas på Allmänna IndragningsStaten, under tillämpning af de grunder, R. St., vid senaste Riksdagen, uti underdånig skrifvelse den 10 December 1823, i detta afseende framställt; och få R. St. tillika hos E. K. M. i underdånighet framföra den anhållan, att Embetsoch Tjenstemän, som på IndragningsStat blifva öfverflyttade, varda, så vidt sig göra låter, använde till sådana ledigblifvande tjenster, hvartill de kunna finnas skickliga; 5:o
Jag förmodar derföre, att Ridderskapet och Adeln anser detta ämne förtjena en särskild uppmärksamhet, och att endast Grundlagens bokstafliga föreskrift härvid hör tagas i betraktande. 164 Den 7 November f m. Friherre Cederström: Med Herr Hjerta Instämmer jag deruti, att det är högst oformligt, att Riksens Ständer välja Fullmäktige i Discont-Contoiren , och att Grundlagen icke gifver anledning till ett sådant förfarande; men deremot kan jag icke dela den värde Ledamotens tanka, att Riksens Ständer skulle vara betagne, att bedöma sina Fullmäktiges åtgärder, i det fallet, då det blott vöre fråga om, att förklara dem hafva missbrukat Riksens Ständers förtroende. Annat är då det går ut på ersättningsansvar; tj då skola de inför Svea Hof-Rätt tilltalas. Och hvad angår, att Justitiae-Ombudsmannen ej skulle vara Actor, är derom redan stadgadt. Hvad sjelfva saken beträffar, är förut framstäldt det origtiga uti, att genom af Riksens Ständer valde Fullmäktige förvalta Discont-Contoiren^ emedan desse skola subordinera under andre Fullmäktige, Men om Banco - Fullmäktige utse ett Ombud, och denne biträdes af en Handlande och en Magistratsperson på stället, synes detta vara en tillräcklig Discontstyrelse. Banco-Styrelsen blifver då ensam ansvarig för de missbruk, som möjligen kunna uppstå. Lika med Herr Hjerta, anser jag det vara lig tigt, att Riksens Ständer ej må tillsätta andra tjenster, än dem Grundlagen uppräknar. Annars skulle ett besynnerligt förhållande i en framtid kunna uppstå. Jag anhåller derföre om proposition på afslag af denna punkt i Betänkandet, och Den 7 November f. rn. iG5 att Discont-Directionerne må organiseras på sätt jag föreslagit, samt att beslutet härom må skyndsamt communiceras de öfrige Stånden. Riksens Ständer kunna omöjligen åsyfta annat med organisationen af dessa Directio» lier, än att Contoiren må varda noggrant styrda under en generel tillsyn. Enskildas speculationer att blifva använda vid förvaltningen få ej ingå i beräkningen. Herr von Hohenhausen:
Slutligen, och i egenskap af Revisor, granskar Riddarhus-Kamereraren alla räkningar och qvittenser som för betalnings erhållande inlemnas samt förteckningar och räkenskaper från hufvudstaden och samtliga länen öfver kapitationsafgifter af mer än 2,200 Adelsmän, hvartill kommer granskningen af räkenskaperna öfver den Cederhjelmska stiftningen, som förvaltas af Dom-Kapitlet i Linköping. Att en persons odelade verksamhet tages i anspråk för att verkställa allt detta, torde icke kunna betviflas. Vid jemförelse af det mindre arbete som erfordrats för att förvalta ett kapital af 867,462 R:dr R:gs, fördelade på 16 särskilta kassor eller fonder, hvartill Riddarhusets kontanta tillgångar upgingo år 1833, då nu varande Riddarhus-Kamereraren tillträdde Kamererare-tjensten, och det mera ansträngande arbete som följer af förvaltningen af de 1,143,000 R:dr R:mt, hvartill Riddarhusets kassa och fonder numera upgå, synes billigheten fordra, att Riddarhus-Kamereraren, saknande allt biträde af vid Riddarhuset anställde extra ordinarie tjenstemän och som, i händelse af sjukdom eller annat förfall, måste på egen bekostnad och eget ansvar anskaffa tjenlig person för bestridande af de honom åliggande göromål, kommer i åtnjutande af ökade lönefördelar, desto hellre som Riddarhus-Kamereraren, hvars tid helt och hållet uptages af tjenstgöringen vid Riddarhuset, icke, såsom hans vederlikar i Statens embetsverk, äger någon utsigt till befordran och dermed åtföljande förbättrade inkomster: hvarförutan Riddarhus-Kamererarens löneförmåner från Riddarhuskassan för närvarande icke, i förhållande till myntvärdet, upgå till ens så högt belopp som för 70 år tillbaka bestämdes.
Den handel, som här komme att uppstå för att icke allenast förse Marks och Kinds industri-idkande innevånare, men äfven Wermland och Norrige, med dess behof af landmannavaror, skulle blifva af den aldra största vigt för denna ort, som, belägen på ett afstånd af omkring tre mil från stambanan, deraf för närvarande har föga gagn. Om derjemte i betraktande tages att denna tvärs igenom Westergötland gående bana, som sammanbinder de industri-idkande och spannmåls-behöfvande sju häraderna med de bördigaste delarne af denna provins, korsar stambanan, så torde häraf vara uppenbart att denna bibana så väl med afseende å person, som godtstraflken, väsendtligen skall bidraga till att öka inkomsterna å stambanan. Af dessa skäl har också, på sätt Chefens för Civil-departementet underdåniga yttrande till det Stats-Råds-protokoll, som finnes bilagdt Kongl. Majrts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof upplyser, Styrelsen öfver allmänna Väg och Vattenbyggnader anmält detta företag i första rummet bland dem, som ansetts företrädesvis förtjenta af Stats-understöd, och förthy hemställt att för detsamma måtte anvisas ett låne-understöd af 3,240,000 Riksdaler. I Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om understöd för bibanor är såsom det enda skäl, hvarföre understöd till denna bana ej föreslagits, anfördt: attjjnågot bolag för^dess utförande ej blifvit bildadt. Orsaken hvarföre detta ej skett är att, i ovisshet huruvida låne-understöd af statsmedlen kunde erhållas, och då aktieteckningarne ej fullbordats, man ej ansett nödigt att bolaget vore konstitueradt, hvilket likväl oförtöfvadt kommer att ske. De betydliga belopp, hvarmed städerna Wenersborg ocb Uddevalla beslutat deltaga i företaget innebära likväl en garanti för att detsamma, om det af Staten understödjes, skall komma till ständ. Slutligen må det tillåtas mig fästa uppmärksamhet derpå: att förslaget afser att anlägga denna väg med samma dimensioner, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 178. 463 som Borås-banans, eller fyra fots spårvidd.
Deremot har jag förnämligast fästat mig vid de äldre handlingar, hvilka finnas hos Ridderskapet och Adeln från år 1 Gay, hos PresteStåndet från i633, hos BorgareStåndet från 1719 och hos BondeStåndet från 1728. Det är desse, som innehålla de lmfvudsakligaste källorne för vårt fäderneslands historia från bemälte tid, och då det är historien, som kraftigast befordrar en sann upplysning och lefvande kärlek till fosterlandet, så synes man icke böra underlåta att sorgfälligt vårda nämnde handlingar; men min motion åsyftar icke blott desse handlingars bibehållande, utan äfven deras ordnande i ett mera användbart skick. Det är hög tid, att åtgärder vidtagas till deras bibehållande. Jag har anledning tro, att BorgareStåndet och kanske äfven de andre Stån - Den i4 Februarii. Stånden ägt äldre Riksdagshandlingar än som nu finnas; och de, som PresLeStåndet har qvar, äro i väggskåp sammanpackade och redan mycket skadade af fugt, så att de snart blifva obrukbara, I afseende på användbarheten, äro dessa mångfaldiga och vidlöftiga handlingar i deras närvarande skick nästan alldeles otillgänglige för forskaren: och det är för honom nu omöjligt, att ur dem kunna hemta hvad han behöfver. Det fordras derföre, att en serskild Embetsman tillsattes att genomgå dem, och deröfver upprätta fullständige register. Också torde flere år behöfvas, innan de kunna så ordnas, att man deraf kan hafva fullkomlig nytta, och de blifva rätt brukbara. Ilvad åter angår Riksdagshandlingarne efter 1809; så hemställer jag, huru stor nytta Historieforskaren väl deraf kan hafva, om icke deröfver upprättas fullständiga allmänna register för t. ex. hvart 20-tal af år. Hvilken lättnad skulle icke äfven en sådan åtgärd medföra för Utskotten vid utarbetandet af deras Betänkanden, då de härigenom kunde se, huru frågorne blifvit förut behandlade och ansedde. Saken synes mig vara ganska vigtig och förtjena mera afseende, än Utskottet derpå fästat.
Pä Wällofl. BorgarePä Hederwärda BondeStänders magnar Ständets wägnar 0- sLchänherr. L. Lricbsson. k. 3. blegel. Riksens Högs. Ständers Allmänna Beswarsoch Oeconomis - Utffotts Betänkande, i anledning af Herr Prosten Dockor bälirej ifrän Högwördige Preste-Ständer den io:de sistlidne Occober remltter-rcls lvlemorial, iunehällande ätskillige oeconowiske Förftag, ar updrifwa Jordbruket, Boskapsskötseln, Handeln och Fiskerierne pä Gottland. Wid öfwerlaggning härom har Utskottet funr Den 8 Mars. Z4Z nit lämpeligt, at til särskild granssning företaga hwarje af de i ^lemorislet besintelige fem puucker och sitt yttrande derom pä samma sätt afgifva. Hwad således beträffar i:sta ?uncken, hwar» uti yrkas: ' der Allmogen och hwarje Innebyggare "pä Gottland mätte aga rättighet, at för sina til» "lateliga Landtmannawarvr, med däckad Bär eller "Jackt, til hwilken Hamn inom Landet som hälst, "afweysom til fasta Landet, i likhet med den fri» "het Olands och Rikets öfrige Amnoge åtnjuter, "samt ar, wid TullförfattningarneS öfwerfeende, "den pähittade termin, passera främmailde krist, "rnatte ucesiutas"; sä har Utssotter ansett det icke kunna förenas med rärtwisa och billighet, at Gott» lands innebyggare genom den larsla tilfalligheten, at de sjöleden mäste föra sina waror til fasta län» det, och aenom den föressnft, at detta mäste sse med oppen bat, hwilket under en stormig ärstid icke kan werkställas, äro betagne en förmon, som Sweriges öfrige innebyggare aga, hwilka land» wägen kunna sa widt omkring de behaga föra sina x>roäucksr.
N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prog). 1H47. käft. i. 3 18 dantag, det för alla andra medborgare erforderliga kunskapsmått uppfyldt. Med samhällets stigande utveckling i industriellt och politiskt afseende växte likväl småningom mer och mer anspråken på hildning hos alla samhällsklasser, och under sistförflutna århundrade, i synnerhet under det långvariga fredstillståndet inom Europa, hafva dessa anspråk ännu kraftigare gjort sig gällande. Numera är hehofvet af en mera utsträckt bildning för alla medborgare lika litet tvifvel underkastadt, som samhällets skyldighet att genom lämpligare institutioner underlätta möjligheten till dess erhållande, och äfven vårt lai d har dels genom åtskilliga nya läroämnens införande i lärdomsskolan, dels genom ökadt antal apologistklassers förenande med samma skola, dels ock genom inrättande af särskilda fristående högre apologistskolor, sökt att gå tidens fordringar till mötes. Denna sista åtgärd har ock, i en och annan stad, der ingen annan offentlig skola stått utmed, apologistskola!!, visat sig väl motsvara sitt speciella ändamål; men i de städer åter, der både lärdomsoch apologistskola, hvar för sig, varit i verksamhet, vare sig såsom skilda läroverk eller såsom skilda klasser inom samma skola, bar erfarenheten, med högst få undantag, visat, att apologistbildningen kommit att betydligt stå tillbaka och det icke i följd af mindre duglighet hos lärarne, hvilka tvärtom understundom egt utmärkt skicklighet, utan förnämligast genom de brister och fördomar, som från den närvarande organisationen äro nästan oskiljaktiga. Då dertill kommer, att inrättandet af fullständiga apologistskolor, jemte lärdomsskolorna, på alla de ställen, der de förre voro behöfliga, allt för strängt skulle anlita statens tillgångar, och att deremot anordnandet al blott lärdomsskolor på vissa och apologistskolor på andra ställen skulle för det mesta utestänga hvarje orts barn från annan bildning än den, som vid det inom orten befintliga läroverk kunde meddelas; så torde ingen tvekan böra uppstå om angelägenheten att söka så inrätta de offentliga läroverken, att de olika anspråken på bildning, för så vidt fråga är om elementarkunskaper, må i möjligaste måtto kunna fyllas i gemensamma läroverk och genom gemensam undervisning.
Stånd icke härpå vilja ingå, utan ifrigt fordra, att den särskilda representationsrätten må bibehållas, tror jag, alt nian från den motsatta sidan borde lyssna lill de påståenden, som i detta afseende framställas, med det förbehåll, att man deremot å den andra icke alltför envist och uteslutande ville fasthålla ståndsvalen, utan äfven der göra någon eftergift, ty om nian icke det från båda sidor gör, ser jag ej huru man skall kunna komma lill någon slags reform. Jag tror äfven, att just derigenom att man försöker att på en gång tillämpa bibehållandet af slåndsvalen och införande af större samfällighet i valrätten, så kommer man fortast och utan stora förändringar lill det mål man åsyftar, en god och ändamålsenlig representalionsform för del nuvarande Svenska samhället, och hvilket allt icke vinnes genom det förslag, sorn Const.- Utsk. afgifvit; ty detta förslag innebär ibland annat visserligen en ganska stor förändring. Hittills har nemi. varit fallet, alt den Svenska nationalrepresentationen har varit delad i 2:ne kammare, fastän skild på fyra rum, att det inom henne har funnits bestående ett conservalivt och ett progressivt element, hvardera med full sjelfständighet inrymdt inom sin särskilda del af representationen. Det finnes så mångfaldiga exempel, som skulle kunna anföras, huruledes i en mängd af vigtiga frågor, 11. o. Ad. med PresteSt. vanligen stannat i olika beslut emot Borgareoch BondeSt:n, i afseende på lagstiftning och beskattning, de constilutionelle controllernas utöfvande m. m. — alltid samma förhållande, samma skiljaktighet emellan de båda hälfterna af representationen. Men nu har Const.Utsk. deremot helt och hållet upphäft detta förhållande, gjort en kammare på tvenne runi fördelad, hvaruti jag visserligen tror, att det conservativa elementet fått en så ganska bestämd öfvervigt, att det i allmänhet skall blifva det inom representationen rådande, men dock icke i den mån, att man kan vara så fullkomligen säker, det ju icke, efter opinionens vindkast det mera progressiva elementet möjligen också skulle kunna ofta nog få ett så öfvervägande inflytande, alt det allena vid eli och annat riksmöte kommer att bestämma besluten.
Af enahanda orsak, sorn herr Coyet, har Per Haraldsson yrkat att domare, så i stad som å Iand, måtte åläggas: l:o att upprätta diarium elier liggare, upptagande de inteckningar, soro sökas och beviljas, jemte alfabetiskt register å hemmanens nummer och inteckuingshafvarnes namn, samt konto ofver fastigheternas namn och natur, inteckningseller andra gravationsbelopp; 2:o att i diarium anteckna då uppbud å pantförskrifven egendom för ny egare sker, eller inteckning dödas; och 3:o att i gravationsbevis utsätta namnet å den person, som lemnat inteckningen, lili hvem den blifvit lemnad, beloppet, som blifvit intecknadt, och slutligen hemmansdelens namn, nummer, storlek och natur. Utskottet, som tagit hvad sålunda blifvit föreslaget i det noggranna öfvervägande, som ämnets vigt kräfver, har dervid icke kunnat förbise hurusom en förbättring af lagstiftningen är nödig för beredande af stadga och säkerhet i inteckningsväsendei. Om än det är oförnekligt, att genom Kongl, förordningen den 13 Juli 1818 många brister i denna del af vår äldre lagstiftning blefvo afhulpne; så kan dock ej bestridas att denna författning saknar den fullständighet, bestämdhet och tydlighet, som uti frågor af denna art företrädesvis måste eftersträfvas och hvaraf behofvet tilltagit i samma mån , som ett vidsträcktare anlitande af realkrediten invecklat förhållandena. Att emellertid vinna ändamålet eller åstadkomma den erforderliga förbättringen i lagstiftningen på deri väg herr Dalman föreslagit eller genom att helt enkelt utbyta omförmälda författning emot de stadganden, som 9 kap. af lagberedningens förslag till Jordabalk innefattar i afseende på de inteckningsfrågor, som utgöra föremål för berörde författning, låter sig icke göra. Flere af dessa stadganden stå nemligen i oskiljaktigt sammanhang med och grundas på serskilde af lagberedningen antagna, från nu gällande lagstiftning afvikande bestämmelser, hvilka tillhöra andra delar af civil-lagen, och kunna således blott i förening med dessa bestämmelser upphöjas till lag.
För uppförande af länsfängelset' efter cellsystemet 50,000 — ii anskaffning af ammunitionsvagnar för fält-artilleriet . 30,420 — ii refflade infanterigevärs anskaffande ... 125,000 — ii fortsättning af Carlsborgs fästningsbyggnad 30,000 — ii fästningsbyggnadsarbeten vid Carlskrona 20,050 — ii d:o d:o vid Waxholm 45,000 — ii förberedande åtgärder för Stockholms förseende med befästningar 25,000 — a befästnings-arbeten vid Slite på Gottland
Den lyder sålunda: ”Såväl häradsskrifvaren som kronofogden åligger, vid påföljd, som för andra fel i tjensten, att, enär antingen vid värdering af hemman och lägenheter, eller annars, Kronans rätt varder förnärmad, sådant i prot. anmärka. Skolande taxeringscomitéen vara förbunden, att de gjorde anmärknnne granska, och utlåt, deröfver i prot. meddela”. Här står visserligen icke uttryckligen nämnt, att de skola föra prot.; men det står, att de skola anmärka i prot. om de anse Kronans rätt förnärmad. Detta har blifvit så tillämpadt, att kronofogden städse, och det i min lanke fullkomligt med rätta, har fört prot., under det alt härads - 8 Den 2 December. skrifvaren har fört längden, och jag för min del anser det ingalunda lämpligt, att den som är ansvarig för längden äfven för prot., enär en mängd siffror i längden helt simpelt insättas med tillämpning af författningen och aldrig controlleras af comilcen. Då fråga nu blir om en grundsats, eller derom att en person skall uppföras ur en class, der han förut stått, till en högre class, så är det väl lämpligt att prot. dervid till rättelse föres af en annan person än den, som för längden. Man kan icke conlrollera siffran och den blir också sällan uträknad vid comitéens sammanträde, utan insättes efteråt af häradsskrifvaren på eget ansvar. När nu kronofogden skall vara närvarande, så framställer jag till eder mine Hrr, hvad han har för svårighet att föra det nämnde vidlyftiga prot. och deruti anteckna de beslut, som af comilcen fattas. Delia medför ett obetydligt besvär för kronofogden; men är i min tanka nödvändigt, för alt conlrollera häradsskrifvarens arbete. Frih. Palmstjerna: Om controll på häradsskrifvarens åtgärder vid taxeringscomiléen skulle äga rum, så att dermed verkligen något vunnes, så skulle en lika lydande längd, som häradsskrifvarens, förås af annan person. Om denna fördes af kronofogden, så kunde del vara något ändamål med hans närvaro; ty dä skulle han allt efter som häradsskrifvaren införde siffror, införa samma siffror i sin controllerande längd.
Den massa skog, som enligt hvad förut är nämndt finnes, består till en mindre det af sådan som äges af enskilde personer oell några få sockneallmänningar, men till större delen af kronoskog, hvilken dock, i den män den hinner afvittras, upplåtes dels lill nyhemman och torp, dels till fyllnadsskog åt andra hemman, dels ny711jas under rekognition för jernbrukens behof af kolning, eller till fällande af ett visst antal träd årligen för sågverken, emot stubbören, eller är mot afradsskatt i smör upplåten till mulbete. De personer, som ei hålla hemman och torp på de afvittrade kronoskogarne, beräkna sin utkomst löga på åkerbruk, utan mest på den afkastning, skogens afverkning 40 lemnar, och denna källa anlita de ock så flitigt, att för mången föga återstår att afverka, när frihetsåren löpa till ända. Att beräkna huru mycket skog, som årligen afverkas, öfverstiger möjlighetens gränsor, men då del tages i betraktande att inom Länet finnes följande antal privilegierade sågverk, nemligen: Grofbladiga. Finbladiga. Med rätt till köpetimmer å Kronans skogar. Summa. Medelpad Södra Ångermanland . Norra ingermanland . 35 134 11 20 7 4 3 2 55 144 17 eller tillsammans 180 31 5 216 utom 132 husbehofs-sågqvarnar, samt vidare i öfvervägande kommer den frikostighet, hvarmed myndigheterna i äldre tider tillåtit afverkning, så att nedannämnde sågverk, enligt undfångna privilegier, anse sig äga rättighet att årligen erhålla utsyning på kronoskogarne för utslämpling af följande icke obetydliga antal till försågning användbara träd, nemligen: I Norra Ångermanland: Husum 882 Mo 1,180 Brynjeström 1,300 I Södra Ångermanland:
N:o 7, i anledn. af gjord hemstäl - Den i April. 39 lan ang:de uppsmältning och ommyntning af bankens förråd uti kopparskiljemynt af gamla pregeln; BancoUtsk:s betänk. N:o 8, i anledn. af väckt motion om rättighet för bankens gäldenärer, att i landt-ränteriet få erlägga ränta och capital-afbetalningar å inneliafvande fastighets-lån. Från Ridd.Utsk. hade inkommit följande: Hörsammaste Memorial. Från 11. II. o. Ad. har Ridd.Utsk. fått emottaga remisser af följande motioner och anföranden, ang:de väckta förslag till åtskilliga ändringar i nu gällande Ridd.Ordn., nemi.: 1:0 af Hr von Troil, Emil, som genom särskilda motioner yrkat, dels att 18 §:n Ridd.Ordn. måtte bringas i öfverensstämmelse med 4< §:n Riksd.Ordn., hvilken utesluter vissa högre embetsman från deltagande i val till Utsk:s ledamöter, dels att, i enlighet med 28 §:n Riksd.Ordn., bänkm;s-valet måtte afskalfas, samt alla de R. o. Ad;s ledamöter, som äro berättigade att välja electorer, uti detta val omedelbart deltaga på det sätt, att de indelas i fem lika delar, och hvarje sådan afdelning directe inom sig väljer fem electorer; 2:0 af Grefve Horn, Claes Fredr., som till ledning för Ridd.Utskrs bedömmande, huruvida 18 §:n Ridd.Ordn. bör förändras eller förtydligas, med afseende på lagbudet i Riksd.Ordnts /ji §> öfv^rlemnat Const.Utsk:s mern.