Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ingen har bestridt, att ju den i hof-förvaltningen uppstådda bristen bör af Rikets Ständer fyllas, och alla således derom lära vara ense, så synes det mig vara både klokast och Rikets Ständer värdigast, att på en gång anvisa den summa af 800,000 R:dr, som för bristens betäckande erfordras. Beträffande åter frågan om den tillökning uti det ordinarie hofhållningsanslaget, som kan vara behöflig för att förekomma så beskaffad brist för framtiden, så har man visserligen sagt, att den Kongl. Propositionen och det dervid fogade Stats-Råds protokollet icke skulle lemna någon ledning för omdömet i berörda afseende; men detta innefattar dock, så vidt jag förstår, ett fullkomligt misstag. Herr Finansministern har nemligen till Stats-Råds-protokollet uttryckligen gifvit tillkänna, att om Motioner hon Ridderskapet och Adeln 1862. 643 250,000 R:dr beviljades för hvartdera af de fyra åren, eller tillsammans, för hela nämnda period, 1,000,000 R:dr, så skulle dermed icke allenast den uppgifna bristen kunna betäckas, utan äfven jemnvigt emellan inkomster och utgifter med säkerhet vinnas, samt all vidare underbalans förekommas. Då nu 800,000 R:dr erfordras för betäckande af den redan befintliga bristen, återstår således af hela det begärda fyraåriga anslaget endast 200,000 R:dr, deraf en ganska stor del torde få användas såsom räntor under amorteringstiden.
Landtm, anmodade Hrr Bänkman, att i följd af denna afsägelse samt till ersättande att de ledigheter bland Elektorerne, som upkommit derigenom att Frih. Stjernstedt, Jakob Theodor, Frih. von Knorring, Wolrath, Frih. Fleetwood, Carl Gusta f, och Hr B i I d t, Didrik Gillis, blifvit utsedde till LJtsktsledamöter, sammanträda till val af 5 Elektorer. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, (illkännagaf, att, uti till honom ankommen skrifvelse, Frih. Åkerhjelm, J o h. Carl, anmält det lian, i anseende till oförutsedda enskilda angelägenheter, icke kunde återkomma till hufvudstaden, förrän efter den honom beviljade ledighetstids utgång, och ej en gång visste när han blefve i tillfälle att här åleriulräffa, samt derföre afsagt sig sina befattningar såsom ledamot i Consl.Utsk. och Bänkman inom 4:de Bänkm:safd:n, med anhållan att likväl blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt, hvadan 11. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle denne anhållan. Denna propos. besvarades med ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. Frih. von Schwerin, Carl Julius, hade inlemnat följande : Enskilta affärer hindra mig att bestämma min återkomst till riksdagen och anhåller jag derföre vördsamt hos R. o. Ad. att få afsäga mig min plats i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk., samt att derjemte få bibehålla min riksdagsmannarätt vid innevar. riksmöte. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammmanträda till val af en ny ledamot i Const.Ulsk. efter Frih. Åkerhjelm samt en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Frih. von Schwerin.
Detta förbehåll kan möjligen vara rigtigt med afseende på Chefen, ehuru det i alla fall kunde uteslutas, då han omöjligt kan medhinna att sköta en annan befattning, men med afseende på de öfriga tjenslemännen hör det bestämdt uteslutas, ty ehuru de tioligen blifva så uptagna af sin tjenst, att. de icke kunna sköta någon annan derjemte, så bör man likväl besinna, att de komma att emottaga dessa tjenstår på försök, icke vetande om de skola blifva hågade att dermed fortfara, synnerligen då de förnämligast komma att sysselsätta sig med siffi or, hvartill fordras en särskild fallenhet. Jag anser derföre, alt de blifvande tjenslemännen i Statistik» Centralbyrån böta åtminstone till en början få bettalia sina innehafvande tjänster, pä itel de icke må ställas i den svåra belägenheten att. antingen de vilja eller ej. stanna qvar blott för att kunna skaffa sig brödfödan. Utsk:s förbehåll innebär dessutom en särskild obillighet derigenom alt der står »ali de icke lå med sina beställningar förena utman allmän b'fällning.» Vid andra tjenster, der dylika föi behåll äro gjorda, föresknfvés endast att innehafvaren icke dermed får foten» annan tjenst med lön på Bikets Stat, men åtskilliga befattningar kunna kallas allmänna, ehuru rle icke aflönas på Rikets Stat, och således skulle dessa tjenstemän komma alt befinna sig i hårdare belägenhet än alla andra. På grund af hvad jag anfort vågar jag anhålla orri bifall till Utskis förslag med den förändring att Chefens lön bestämmes till 5.000 Rdr, och alt det af Utsk. föreslagna förbehållet ute slutes så till vida som det rör de lägre tjenslemännen. 334 Den 23 September f. m. Hr Printzensköld: Det är ett gammalt ordspråk, söm lyder: när man sagt A skall man säga B, och på samma grunder tyckes Hr Fåhraeus bygga sitt försvar för del embetsverk, som nu är på väg att inrättas. Hr Fåtnsus har icke förmått visa något oundgängligt behof af detsamma, utan det enda han kunnat säga till dess försvar är: att då It.
Sedan 2 Stånd redan afgifvit deras gemensamma tanke till Const.Utsk. rörtde representationsförändringen, utan att ingå i några detaljbeslämmelser, skulle jag visserligen äfven anse ändamålsenligast, att R. o. Ad. icke ingår i någon detaljerad granskning af förslaget, helst en sådan, för att vara fullkomligen noggrann, fordrar uppmärksamhet på statistiska förhållanden, hvilka måhända dels för oss icke äro tillräckligen kända och dels torde fordra en närmare pröfning, innan de kunna läggas till grund för något beslut; men på andra sidan hyser jag den öfvertygelse, att, för alt bibehålla den samverkan och enighet inom de olika åsigter, som uti denna fråga kunna förefinnas på detta rum, det kan vara nödigt och leda till målet att ingå uti en närmare granskning, och jag vill derföre icke bestrida att så må ske. Äfven förklarar jag, att jag icke skall undandraga mig att rösta för förslag, som i mer eller mindre mån strida mot mina åsigter, just af det skäl, /om jag nämnde, nemi. under förmodan att Const.Utsk., i följd af de anmarkntr, som kunna komma från de öfriga Stånden, blir i tillfälle att jemka och rätta hvad som kan vara felaktigt uti de supplementära gemensamma tankar, om hvilka R. o. Ad. kan förena sig. Likväl får jag nämna, att jag icke anser mig kunna rösta för sådana förslag, som uti vigtiga principfrågor helt och hållet afskära hvad jag betraktar såsom en oundgänglig nödvändighet alt antaga, om man skall kunna hoppas att vid Den Ji Octobcf f. tn. 387 en kommande riksdag få förslaget bifallet, hvilket i min tanke icke är alt förutse, 0111 det icke uppgöres efter biIlighets-grunder. Jag borde inskränka mig uti mina anmärkntr blott till första punkten uti FIr von Ilartmansdorffs förslag; men den äger så nära sammanhang med de efterföljande, att jag anhåller att i korthet få anföra alla de omständigheter, uti hvilka jag icke kan fullkomligen förena mig med den värde talarens åsigter i detta amne. Frih. Sprengtporten uppläste derefter följande: 1:0
Nu emedan, efter hvad det emot Kanslisten Holm serskildt utförda mål visade, ingen anledning inlupit, att han till egen vinning eller fördel, eller i annan brottslig afsigt, företagit och verkställt förändringen af ifrågavarande protokoll; men deremot, hvad Grefve Cronstedt anginge, förekommit, att, ehuru han bestridt sig hafva anbefallt denna åtgärd, Grefven likväl icke gittat bestämdt förneka de öfrige af Holm i afseende derå uppgifna omständigheter, utan allenast undandragit sig att ingå i förklaring öfver de vigtigaste ibland dem, genom ett föga troligt förebärande, att förhållandet i dessa delar undfallit bans minne; att emedlertid, i följd af Grefvens erkännande, alt hafva sökt och erhållit den upplysning, att 1 Förvaltningens redan justerade protokoll för den 19 Januari ingen anteckning funnits om Reglementets återsändande till KrigsExpeditionen, den ringa trovärdighet, som eljest kunnat lemnäs åt hans föregifvande, att den af honom meddelade befallning skulle hafva inskränkt sig dertill, att konceptet till bans underdåniga memorial borde vid protokollet biläggas, desto heldre måste alldeles försvinna, som orimligheten af en handlings biläggande vid ett protokoll, deruti ingenting om en sådan bilaga förmältes, visade sig lika uppenbar som oemotsäglig; och ändtligen att Kanslisten Holms utsago, om den af Grefve Cronstedt honom lemnade föreskrift att i protokollet införa hela den paragraf, hvarom nu vore fråga, blifvit i så målto bekräftad, som Kamereraren Kålberg, på vittnesed böld, intygat sig hafva sett en med Grefvens handstil skrifven handling, i öfverensstämmelse med hvars innehåll den i protokollet befintliga anteckningen blifvit af Holm uppfattad; alltså och vid tillika fästad uppmärksamhet, dels å Grefve Cronstedts med sjelfva Reglemenlet vidtagna lagstridiga åtgärd, ifrån följderna hvaraf lian ^tvifvelaktigt velat söka skydd uti en långt efteråt gjord anmälan om denna åtgärd, medelst hans förrberörde underdåniga memorial, R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840.
På grund af hvad här ofvan blifvit anfördt, och då Utskottet för närvarande, innan tillfälle blifver, att taga närmare kunskap om det förevarande Lagförslaget, icke tror sig böra tillstyrka någon omarbetning deraf, hvarken till saken eller redactionen, men deremot anser nyttigt och nödigt, såsom en ytterligare förberedande åtgärd, utom den redan omförmälda sammandragna jemförelsen, att de till allmänna Civiloch Criminal-lagen hörande stadgandeu, som nu gälla och äro intagne, dels i 1734 års Lagbok, dels i sedermera utkomne Författningar, varda uti en codex samlade, hvarigenom Ständerne komma i tillfälle att lättare inse, i hvilka delar den nuvarande Lagen kan behöfva förbättring, får Utskottet, som, vid förehafvande af de serskilde Lagfrågor, hvilka af väckta motioner uppkomma, ej vill underlåta alt rådföra sig med Lagförslaget, härmedelst vördsammast tillkännagifva: det Utskottet anser berörde förslag till allmän Civil-Lag ej kunna vid innevarande Riksmöte till slutlig granskning företagas, hvarken i dess helhet, eller till vissa allmännare grundsatser, eller till serskilda delar; och tillstyrker Lag-Utskottet, 1:0 att någon omarbetning af detsamma, väte sig till redae tiorfen eller sjelfva saken, icke för det närvarande må beslutas, äfvensom att den väckta frågan, angående underd. anhållan hos Kongl. Maj:t, om aflemnande af Criminal-Lagförslaget till Rikets nu församlade Ständers granskning, ej måtte till någon åtgärd föranleda; 2:0 att Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med deras vid sistlidne
Fullmägtige öfverlemnas att afsluta utländskt lån till det belopp, som Fullmägtige finna nödigt alt sålunda anskaffa, för att fylla hvad som icke inora riket kan upplånas; dock bör den inskränkning göras, att utländskt lån icke må upptagas till högre belopp än 20 millioner R:dr, så alt det icke må öfverstiga den summa, hvartill det sednast i utlandet upptagna lånet uppgått.” Uti denna reservation hafva instämt: Herrar A. A. Berger och A. Grenander. Af Herr A. 0. Wallenberg: ”Då det visat sig, att alla de 5 föregående statslånen i utlandet sammanflutit till en och samma notering och sålunda samma fördelar deraf uppkommit, som om de 3 lånen varit ett enda, anser jag af stor vigt för låntagaren att vid nya lån få bibehålla samma räntefot, som blifvit för de äldre bestämnd. Svårigheterna att erhålla lån torde vara nog stora under lörhanden varande förhållanden för ali aflägsna alla tankar på billigare vilkor än vid de sednast upptagna lånen. Att en stat upptager en mångfald af olika beskaffade lån, skadar dess kredit så mycket, alt der upplåningen i äldre tider sålunda bedrifvits, har man med stora kostnader slräfvat att förvandla flera lån till en och samma räntefot. Den tidpunkt då Sverige med någon sannolikhet att lyckas kan tänka på en ränlekonvertering är sannolikt aflägsen. Förrän den regulier! livart tredje år återkommande upplåningen afslutats, kan icke Statens kredit anses väsendtligen förbättrad. Man klagade allmänt och klagar ännu öfver den långa listan å Svenska papper vid kursnoleringar i Hamburg. Om nu en annan räntefot antoges för det blifvande statslånet, så ökas jemväl denna lista, ty det nya lånet kan icke i noteringarne sammanflyta med de äldre. Jag ber derföre få vördsamt föreslå att Rikets Ständer måtte besluta: att, för det eller de lån, som till följd af vid innevarande riksdag fattade beslut om upplåning, komma att upptagas, räntefoten bestämmes till fyra och en half procent, som halfårsvis erlägges.
Under alla dessa år hade Lovisa — mamsell Lovisa, som jungfru och matgäster titulerade henne — troget stått vid sin matmors sida, stekt sig framför köksspisen och farit ut och in som ett torrt skinn, till dess hon nu också såg ut som en uppbränd, förtorkad mumie med kaffebrun hy, rynkor kors och tvärs öfver hela ansiktet, gestalten mager och hopkrympt. Under samma tid hade matmoderns figur tilltagit i fetma och hennes hy fått allt högre rodnad, oaktadt hon själf ständigt påstod sig magra, » så att kläderna ej hängde kvar på hennes kropp », och att det endast var elakhet af sömmerskan, som sade, att hon hvart år fick öka i linningen med en tum och det oaktadt brusto alla häktor och knappar ur. » Det är för det hon syr så dåligt, » sade fröken. » Det är för fröken vill ha så onaturligt tätt åt sig, » svarade sömmerskan. IDUN 284 Ja, så var då fröken hemma igen. Hon hade just anländt med ångbåten och satt i soffan inne i sitt förmak med upplösta hattband, torkande svetten ur ansiktet. På golfvet stod hennes koffert, en hattask, ett par korgar och Lovisa, som just höll på att öppna en af korgarne, hvilken innehöll färska ägg, dem fröken köpt upp på landet. är man då, gudskelof, hemma igen, » sade fröken med en suck af välbehag och sträckte ut sina fötter fram på golfvet; » jag har inte en minuts ro, medan jag är borta. »: Fjorton, femton, sexton, » räknade Lovisa äggen, som hon lade i ett stort lerfat; » hvad behöfver fröken vara orolig för — här går allt lika bra, fast fröken är borta — sjutton, aderton. » » Lika bra, j o, jag tackar jag, » fnös frö- ken, tog af sig hatten med de gula smörblommorna och lade den försiktigt på bordet, » hur var det inte sist — bästa soppterrinen sönderslagen, råtthål på damastduken, soteld i spisen, katten död af gift, ja jag minns inte allt hvad. » » Det hade händt likadant, om fröken varit hemma — ett t j o g; ett, två, tre.
I afseende på Allmänna IndragningsStaten är Utskottets tillstyrkande i i3 Puncten af Betänkandet N.‘o t52 samt 7 Puncten af Uti. Nto 254: det Hans Excellence Hr Grefve Rosenblad må å berörde Stat uppföras till fortsatt åtnjutande af det arfvode, i,6oo R:dr Broo, Hans Exccllence i egenskap af f. d. General Tull - Beta n Landen, N:o 3i5. 56y TullDirectibnens Ordförande, uppburit och som, vid bemäile Directious upplysning, blifvit af K. M:t Hans Excellence lillaggdt intill K. Siris sammankomst, bifallet af Högv. PresteStåndet samt Väl lofl. B ur gare. St lindet men af sia" et af HöglofJ. Ridd. och Adeln samt Hederv. BondeStåndet. DA således 2 Stånd stannat emot 2 härom, öfverlemnar Utskottet till R. Strrs godkännande följande Proposition till omröstning af Förstärkta StatsUtskottet: 2:0 Den som bifaller, att Haus Excellence Herr Grefve Rosenblad må å Allmänna IndragningsStaten upptagas till fortsatt åtnjutande af det Arfvode, 1600 R:dr Breo, Hans Excellence, såsom f. d. GeneralTullDirectionens Ordförande uppburit, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer icke något sådant arfvode att på Allmänna IndragningsStaten uppföras. I 17 Puncten af Betänkandet N:o iÖ2 samt iorde Punöten af Utlåtandet Nro 254 har Utskottet förklarat sig icke kunna tillstyrka, att f. d. LandsKamereraren, Assessoren G. M. Wahlström må till Pension å Allmänna IndragningsStaten uppföras. Detta är bifallet af Högv. PrcsteStåndet samt H. BondeStåndet/ hvaremot H. Ridd. och Adeln samt Val lofl.
Direktionen öfver segelfarten mellan Wenern och Konstitutions-Utskottets Memorial, N.o 17. 7 hafvet, sorn undfått det ifrågavarande lånet, uti dess afgifna förbindelse, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, endast åtagit sig ansvara att Elffartsfondens samtliga dåvarande och blifvande inkomster skulle utgöra Handelsoch Sjöfartsfondens säkerhet för lånets återbetalning och räntans godtgörande, men hvilka inkomster sedermera ådagalades hafva icke lemnat någon tillgång utöfver hvad för nödiga arbeten erfordrats. Emot denna Direktion, som ingalunda åtagit sig personlig betalningsskyldighet, kunde således icke något anspråk på ersättningsansvar väckas, så mycket mindre som dess med nådig tillåtelse inköpta ångbogseringsfartvg, hvartill lånesumman egentligen blifvit använd, utan Direktionens förvållande uppbrunnit, och alldenstund före den 23 Juni 1838, då Direktionen genom Kongl. Maj:ts nådiga beslut upplöstes, någon ränteeller kapital-afbetalning å lånet, enligt Kongl. Maj:ts särskilda resolutioner, ej behöfde verkställas. Likaledes upplyses af hvad Justitie-Kanslers-Embetet anfört, att någon betalning af det från Handelsoch Sjöfartsfonden utgifna lånet icke kunnat Direktionen öfver Götheborgs Hamnoch Elf-arbeten lagligen affordras. Det fanns således ingen, som kunde åläggas betala lånesumman. En afskrifning deraf måste alltså äga rum. Hvem borde då besluta om densamma? Jo, enligt min tanke, Kongl. Maj:t allena, enär Rikets Ständer, genom skrifvelse af den 23 Februari 1835, åt Kongl. Majit uppdragit att till anstalter, som afse Svenska handelns och sjöfartens befrämjande och utvidgande använda det å Svenska handelns bidrag till Handelsoch Sjöfartsfonden uppkommande öfverskott, med det enda dervid fogade bestämmande, att sådant skulle ske efter Kommerse-Kollegii samt Handels-societeternes i Rikets större sjö- och stapelstäder hörande, ett bestämmande, som Kongl. Majit dock, enligt
— Fuller väl minnes jag le beau Ralph, fru Blanka. H a n stupade vid eder broders, den ädle grefve Johan, sida i korståget m o t lithauerna. L y c k a n svek h o n o m tidigt, ty h o n lät hans hjärta brinna o c h förbrinna af kärlek till en skön och ädelboren jungfru, demoiselle Emilia di Dandolo af Venezia i Välskland. M e n hennes fader hade lofvat henne till en annan, o c h det blef junkerns bane. D e n lilla drottningen svarade e j; hon sänkte hufvudet, en bruten b l o m m a lik, o c h gick. c-tH i go C&amp;° «3 Pn e \ • P aiarotatr. •-3 Bidrag so mottagas med tacksamhet. Logogryf. H v e m vill väl neka, att vi mänskor skapa B e h ö f v e r nya för hvar dag s o m går; En vacker dag vi orka knappast gapa, Och o m ett sekel ingen lefva rår. Då är vår j o r d — jag endast supponerar — Befolkad utaf lättingar. — Ett o r d: Om en o c h annan då där promenerar H a n är af stål, " m e n ej af nerver mc » » A c k, hvilket dåligt gjord. skämt, » man hetsigt ropar. 3 p, ja » Bevis vi fordra utaf er, fantast! » ~ ?p. Bevis ni skulle få i stora hopar, - ™ o Om er kontroll ej vid den tiden O « brast. S3 Men ^ låt er nöja nu, o c h tag ingressen CD £ca Som den är ment — att föra er » på PS " - * ?J) SB a a? - 3 w De vida, de blånande rymder oss locka, e ig Beryktad planet ur hans bana vi plocka. Bus * Till främmande världsdel se ' n förer tq S B -! jag er, Till land där man ris åt hvar mänHB C niska ger. 11 H o n hade bjudit sin u n g d o m s älskade farväl, utan att hennes hjärta hårdnat, utan att veklig klagan lämnat hennes läppar.
RegeringsFormen icke omnämner någre vilkor för mindre Creditivets lyftning, skulle Rikets Ständer icke eller äga, att fastställa någre sådane. Men jag hemställer, huruvida det uthärdar en närmare granskning, att, då Rikets Ständer hafva en obestridlig rätt att nedsätta summan ända till 66 R:dr 32 sk., de likväl icke med anordningen skulle kunna förena sådane vilkor, som endast åsyfta att få veta, hvartill medlen användas. Jag inser icke, hvilken hemlighetsslöja kan vara af nöden, för att försvara ett sådant förhållande, och jag bekänner, att jag på denna grund ej kunnat fatta meningen af den Kongl. Skrifvelsen. Jag förblifver ytterligare i den tro, att om Rikets Ständer, i stället att införa den Kongl. Skrifvelsen i Riksdagsbeslutet, ej nämt ett ord. derom, utan i sin skrifvelse till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret endast förblifvit vid sitt fattade beslut, att Fullmägtige ej ägde utbetala något af summan, innanföremålet för användandet blifvit för dem uppgifvet, hade Styrelsen nödgats underkasta sig detta vilkor. Principen är i detta fall, enligt min tanka, af vigt, och saken visar sig dessutom såsom ganska oskyldig. Ty jag vet icke, hvarföre ej föremålet för behofvet kunnat genast för Fullmägtige uppgifvas lika väl, som sedermera genom en skrifvelse från StatsContoiret. Jag kan ej finna, att en sådan direct communication med Fullmägtige på något sätt kunnat förnärma Styrelsens värdighet. I afseende på föremålet, hvartill den nu lyftade delen af mindre Creditivet blifvit användt, hafva Revisorerne ansett tvetydigt, huruvida Creditivets användning för sådane föremål är öfverensstämmande med Rikets Ständers afsigt; och jag skulle tro, att StatsUtskottet bordt utlåta sig häröfver, för att gifva Rikets Ständer en ledning för omdömet. Min enskildta öfvertygelse härom är bestämd, att mindre Creditivet aldrig bör användas för dylika ändamål, eller för understöd af enskildta intressen, utan blott för allmänna behof.
Detta ämne innefattadt i Eders Kgl. Masths till Riksens Ständers Statsutskott aflätna nädiga proposition, hafwa Riksens Ständer, för att skynda Eder Kongl. Majrts önskningar till mötes och deri» genom uppfylla sina egna, trott kunna lampeligen skiljas frän den öfriga StatsRegleringen, hwilken såsom ett ärende af större omfattning annu ej möjligen medhunnitS. Dä Eders Kongl. Mastt i Näder behagat förklara desi benägenhet att sorgfälligt iagttaga alla utwägar till sädane indragningar i StatsWerkets utgifter, som med Riksstyrelsens tillbörliga handhafrvande samt med det Allmänna och enskilda bästa äro förenliga, hafwa Riksens Ständer med tillämpning af besia grundsatser förmodat det någon besparing i utgifterna för Eder Kongl. Majrts Hofoch HofSiallstater kunde aga rum, men tillika ansett - De» r3 November. 753 sett angelägit, att ät Eder Kongl. Maj:k förwara tillräckeliga medel för underhållandet af en emot deste höga »värdighet och Rike 6 anseende swarande HofStat. Riksens Stander aro öfwerkygade, att detta dubbla ändamål närmast stall winnås om Eders Kongl. Majlt i Näder täckes emottaga en wist ärlig summa, särdeles dä sädant ej lagger något hinder för uköfwandet af den i Regeringsformen 43 Z, ät Eder Kongl. Maj:t förbehållna rättighet akt sjelf bestyra om dest Hof. Till Eders Kongl. Maj.-ts Hofhällning i ett för allt, utfodringen för HofStallet oberäknadt, hembjuda således Riksens Ständer i underdäulghek Eders Kongl. Maj:t en summa af Twähundrade Sextiosex Tusende Sexhundrade sextio sex Riksdaler, Treltiotwä Skilling, (266.666 Z2 st.) ärligen, att därmed efter eget nådigt »välbehag bestrida alla här nedan uppräknade utgifter pä det satt och till det belopp som för hwarje del Eders Kongl.
„ Täckter, huggne eller täljde 30 ti ;> Sågade 5 „ Mäster och större Bogspröt, alla slag 5 Pipenholtz 5 „ Pumpträd „ „ Borrade 3 , „ Oborrade 5 Sparrar af Furu eller Gran kanthuggne f på fyra sidor, längre eller kortare , från 5 till 8 tum tvärt öfver sidan 6 Sparrar, Ribbor alla slag af mind re tjocklek än 5 Turn ao i. Spiror alla slag , ej under 5 Tums Diameter 5 ,y Runda träd af min* dre tjocklek ao „ Splittholtz af Furu 5 „ Staf och Klapperholtz 5 „ Stolträds-ämnen 5 „ Sågblockar, alla slag 3o „ Takrännor ao „ Tunmei af Furu el* «59 ler Granj som icke kan anses för Bjelkar, Sparrar, Spiror eller Såg-blockar „ Trädskor , Träd skedar , Tunnbottnar och Tunnstäfrar, huggne eller klnfne af Ek eller Bok , Tunnbottnar af Furu» och Gran „ „ sågade „ „ „ af Ek jj 31 af Bok )1 » af Furu o.,Gran „ Ar-träd eller ämnen till åror „ Arbetadt alla slag ej specificerad t W. Trädkol Se Kol Tröjor, Mans och Ovinns större eller mindre Se Kläder. W. Tumm och Rojstockar W. Tutänego Se Metall Tutia Se Nicht Ttvål, Ordinair af alla slag „ Parfumerad eller Sa* vonetter W. Inko mande T ullProc. 5° 5 0 5° 5S 50 5° 5° 25 5» Utgå e nde TullProc - 10 3 1 5 5 5 5 5 20 1 Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTull TullProc. Proc, Proc. Tyger, ailä slag Se Väfnader Tyll Se Spetsar Tågvirke „ Nytt W. 35 1 „ , Sådant hvarmed Svenska Fartyg varit' tvungne sig förse på Utrikes orter W. lo „ Frukbart af förolyckade fremmande Fartyg Se Inventarier , Gammalt, sönderhuggit Se Drefmat.