Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa äro de enda hvilka nu äro fritagno från skyldigheten att deltaga i fjerdingsmanna-bestvret. och jag tror att, såsom redan blifvit anmärkt, afgiften är så obetydlig, i jemförelse med det gagn som boställsinnehafvaren skördar af förslagets antagande, att det i och för sjelfva afgiften icke är skäl att sätta sig deremot. Jag tror äfven att rättvisa och billighet kräfva detta medgifvande och anhåller således om bifall till Betänk. Förevartde Betänktde blef uppå härefter framstäld propos. af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs Allm. Besv. o. Ekon.-Utsk:s d. 21 och 24 dennes på bordet lagda Betänktde N:o 11, i anledn. af väekt motion om rättighet för fordringsegare att, för vinnande af verkställighet å utslag, ingifva desamma till länsmännen. Gr. Sparre, Erik: Jag har mot Utsk:s Utlåt, ingenting att anmärka, enär det synes mig vara fullkomligt riktigt och fattadt på billiga grunder. Men i afseende på behandlingen måste jag anmärka, att. efter hvad som vid föregående Riksdagar varit vanligt och hvilket jag äfven tror öfverensstämma med Riksd.-Ordnts föreskrift, detta ärende, såsom varamde af civillags natur, icke hade bordt af Ekon.-Utsk., utan, på sätt hittills öfligt varit, af LagUtsk. behandlas. Detta hindrar mig likväl icke att tillstyrka bifall till Betänk. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Med anledn. af Gr. Sparres anmärkn. mot behandlingen af förevande fråga, får jag erinra, att motionen blifvit remitterad endast till Allm. Besv. o. Ekon.-Utsk., der man, enl. den praxis, som vid föregående Riksdagar blifvit följd, först tagit i öfvervägande huruvida densamma kunde anses böta föranleda någon åtgärd, och som man blifvit ense om motsatsen ansåg man obehöfligt att hänskjuta motionen till handläggning af sammansatt Lagoch Ekon.-Utsk. Gr. Sparre:
Piteå dito 9,921:36. Luleå dito 4,189:80. Balans till år 1860: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Konsistorium: Lappska ecklesiastikmedels-kassan 1,255:12. 1,255:12. Stipendier för folkskolelärare - elever 1,955: — 1.955: Kontant behållning. Nordlanderska stipendiefonden Northmanska dito Thunmarkska dito 33: — Turdfjällska dito 18:75. Ullbergska premiefonden Bergman - Millerska donationsfonden 3: 59. Olivenbaumska dito 4:10. Hernösands elementarläroverk: Terminsafgiftsdito 340: 19. Inventariedito 245:78. Premie-och fattig-d:o 89:49. Stipendied:o 365:84. Sundsvalls elementarläroverk: Egna kassan 11:80. Premieoch fattig-d:o 130: 75. S:r 171:70. r» Östersunds elementarläroverk: •Terminsafgiftsdito 20:20. Premieoch fattigkassan 45:87. Bredmanska stipen die-fonden ' 24:24. Bibliotheks-kassan 195:13. — 253 — Transport: Jemtlands bibliothekskassa Wikströmska bokpremie-fonden Hambrmiska stipendiefonden Kontant behållning. 838: 28. 784: 13. 1:48. Utlånta medel. 4,937: — 69:81. Umeå elementarläroverk: Piteå elementarläroverk.: Egna kassan Premieoch fattig-d:o Inventarie-fonden Luleå elementarläroverk: 254 Haparanda elementarläroverk: Egna kassan Premieoch kassan Bibliotheks-kassan .. fattig - Kontant behållning. Utlånta medel.
Liljencrants framställt ett förslag till und. skrifvelse i ämnet, som jag finnér vara ganska välbetänkt, förenar jag mig med dem i yrkande om återremiss. Gr. Mörner, Carl Göran: Mig synes som Utsk:t alldeles riktigt yttrat sig i anledning af den väckta motionen. Den fråga, som nu blifvit väckt, är någonting helt annat än den i motionen afsedda. Man har sagt, att de som lidit skada genom eldsvådor, som förorsakats genom rörelsen på jernvägen, icke fått ersättning. Det kommer sig väl, i sådant lall, deraf, att de icke försäkrat sina hus, ty i så fall hade de val lått ersättning; och det är väl icke meningen att uppmuntra dessa husegare alt icke taga försäkring. Ej heller har jag hört att brandstodsbolag begärt ersättning af K. M:t. Genom den nu föreslagna flyttningsersättningen skulle liksom ett praemium utfästas för dem, som ej försäkra sina åbyggnader. Jag yrkar bifall till Betänk:t. Gr. Björnstjerna: Frih. af Ugglas har sagt att eldskador uppkommit genom lokomotiver. Ehuru detta kan vara möjligt, har man dock aldrig lyckats bevisa det, och hvad som icke är bevisadt, derpå kan man icke grunda några bindande påståenden. Som ledamot i Ekon.-Utsk;t kan jag icke vara annat än smickrad åt den maktfullkomlighet, man här vill tillerkänna Utsk:t. Således, om en motionär föreslår förflyttning af hus från jernvägens granskap, skall Utsk:t i stället i sitt Betänk, hafva rätt att föreslå användandet af gnistsläckare på lokomotiverna eller planterande af löfträd längs vägarne. Jag vet mycket väl att Utsk:t kan föreslå en utvidgning eller inskränkning i en motion, men dennes hufvudtanka måste dock lemnäs oförändrad, i annat fall egde ju Utsk:t en motionsrätt, som grundlagen icke nu känner till. Jag yrkar fortfarande bifall till Betänk:t. Gr. Liljencrants: Jag ber att få upplysa Gr. Mörner om att det förlidet år hände att en by, antänd af gnistor från ett lokomotiv, brann upp.
Pröfnings-Comite^n åligger att, med ledning af från hvarje fattigvårds-samhälle insända, förut vid Berednings(Taxerings-) Comiteen granskade uppgifter om antalet af fattiga, som dels åtnjuta fullt underhåll, och dels årligt understöd, och med afseende så väl på de tillgångar, som Länsfonden för året erbjuder, som ock på den i allmänhet för Länet upp gifne kostnad för hvarje fattighjon, meddela understöd lill de samhällen, Lagsamt Allm. Besv,- och Ekon.-Ulskollens Betänkande, N.-o S. 29 hvilka, i förhållande lill sin folkmängd, blifvit betungade med flere fattige, än som i medeltal för hela Länet belöper sig pä antal af personer, samt ersätta sådane inom Länet förekommande fattig vårds-utgifter, som icke skäligen kunna drabba, hvarken Kongl. Maj:t och Kronan eller något visst samhälle. 2 mom. Likaså må Pröfnings-Comitéen, oin tillgångarne det medgifva och Länets Sockue-Nämnder, efter att derom hafva blifvit hörde, sådant åstunda, använda en del af Lungfonden för inrättande af ett eller flere för Länet gemensamma fattighus. 3 mom. Skulle åter dylika inrättningar icke finnas lämplige, må Länsfondens hela inkomst årligen utdelas till de Socknar inom Länet, hvilka, i förhållande lill dervarande antal invånare, blifvit mest betungade af fattige och besvärade genom de med deras vårdande förenade, åligganden. 4 mom. Pröfnings-Comitéen eger att uppgöra och bestämma vissa gemensamma grunder för fattigvårdens bestridande inom Länet, i öfverensstämmelse med denna Stadga. §• 17. 1 mom. Lika med Utskottens förslag i 19 §. §. 18. Lika med Utskottens förslag i 20 §. §. 19.
— Nio 14, med svar på återremissen af Memorialet N:o 13, angående löne-förhöjningar för åtskilliga Riddarhusets tjenstemän: B. IX. 112, 164,' A. 164. -— N:o 15. i atdedning af Herr Roos’ af Hjelmsäter, Axel, Memorial rörande en tillämnad donations fond, att ställas under Riddarhus-Direktionens förvaltning: B. IX. 164, 178; X. 14, A. 23. — N:o 16, i anledning af återremiss af 1 lite §:n i RiddarhusUtskottets Utlåtande N:o 7 öfver Riddarhus-Direktionens Riksdags-berättelse: B. XI. 249. 256, A. 256, 257. -— N:o 17, i anledning af Gretve Lagerbjelke?, Gustaf, motion, angående ordnande af Riddarhusets gårdsplan: B. XI. 249,257, A 257. — N:o 18, i anledning af väckt förslag om tryckning af minnestalet öfver Konung Gustaf I; B. XI. 249, 257, A 257. — N:o 19, angående en af Fröken A. C. Bethun under RiddarhusDirektionens vård ställd testaments-fond: B. XI. 249, 257, A. 257. -— Nio 20, i anledning al Herr Anreps. Gabriel, Memorial angående det åt honom anslagna arfvode för utgifvande af Svenska Adelns Ättartaflor: B. XI. 346, 355, 369, A. 376. — N:o 21, i anledning af Grefve af Ugglas’. Ludvig, motion om pension för Riddarhus-Sekreteraren: B. XI. 379, 380, A. 380- llidderskapets och Adelns klubb: se Klubb. -tsammankomster, angående uppläsning af stadgan till ordnings vinnande vid —; 1. 4. :t 218 — K
har säsom understod f t mindre 1) emedlade lärjungar rid de qvinliga folkhögskolorna inne \, arande sommar af statsmedel anvisat följ.mde belopp: Linköpings IRns folkhögskola 400 kr., Kalmar Iäns norra 500 kr., Malmöhus kilis 9 Hvilan 300 kr., Göteborgs liins i Skee 300 kr. och S Törn 400 kr., Elfsborgs läns f Fiinneslunda 300 kr. samt Vesteras Iäns folkhögskola 400 kr. F. Schartnus Handc / sinsfitut i Sfockholni är likasom Göteborgs handelsinstitut nu mera öppet äfven för q \ .inliga elever. Hd univrrsitetcf i Llprnfu har den 13 sept. filosofic-kandidatexamen aflagts af fröken Alexadra S.40giud samt medicinsk-filosofisk examen af frtiken Ellen Sandclin. V7 unriicrrifetef i Dublin har medicine kandidaten fröken j u l k Brind fr911 Helsingborg, som i London genomgatt sina medicinska studier, nyligen aflagt licentiatexanien. Till Alr (btqska flickskofan i G ö l c b q hm en gifkre, som vill vara okänd, skänkt ro,ooo kr. Penningarnr skola an \ .iindas Tur fishdkommande af en tidsenlig byggnad St skolan Shjchlscn för gamla (irnariniror hade sistlidne maj nihad sitt irssninmanträde pf börsen. Idun Stockholm. B y r a: Klara v. Kyrkogata (Aftonbladets nya år: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr. 8 I d u n m. pl. • 6 Idun ensam — • i 50 Kedaktör och 7, 2 tr, hus.) P r e n u m e r. FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Löanummerspris I S öre (vid kompletteringar) A l l m. Telef. Hilda Petersson, född Gemandts fioktr.-Aktfeb. F ö r. - r a d. böös. Sveriges första glasetserska.
Jag önskar att det måtte få stå helt och hållet som det står, men att undantag må få gälla ej allenast för dem, som hafva trög fattningsförmåga, Utan äfven, såsom jag förut nämnt, för fattige föräldrars barn, Som behöfvas hemma och för hvilka här medgifvesatt mindre ofta besöka skolan, och undantaget må der icke gälla för innanläsning och religionskunskap, utan tvång i detta afseende äga rum, såsom här är stadgadt, så att kyrkorådet skall taga barnen från föräldrarna saint sätta dem i skola, eller tillse deras undervisning såsom mest finnes tjenlig!; men detta ville jag icke hafva utsträckt till qvatuor species i räkning och till skrifning. Alltså önskar jag, att §:n får stå som den står, och blott ett tillägg efter sista meningen göras, innehållande: — ''eller fattige föräldrars behof af sina barns biträde sådant påkallar; dock må undantaget icke sträcka sig till innanläsning eller religionskunskap.’' Det är nödigt att följa en sednare tids framsteg i bildning. Medborgerliga kunskaper fordras nu öfverallt. Numera läses det i skolorna i Tyskland lo gånger mera än förr och io gånger äro vi efter dem i allt, ehuru vi åren 1813 och 1814 ansågo oss stå framför dem. När vi nu utgifva en ny skollag, hvarföre skola vi offentligen tillkännagifva huru mycket vi sta efter, och alt vi ämna förblifva dervid, och gå tillbaka i stället för att uppmuntra dem, som vilja förvärfva högre kunskaper, hvarigenom intet större tvång uppkommer för den fattige, än som nu äger ruin, och inga öfverdrifna fordringar göras på den mera bemedlade. Jag får således hos Hr Frih. o. Landtm, samt B. o. Ad. tillstyrka bifall till Utsktns betänk , med det tillägg i början, som Gr. Hamilton föreslagit i afseende på läroböckei och lärokurser Den 13 Februari c. ra. för seminarierna och folkskolorna, hvilka naturligtvis skola vara olika för dessa läroverk; samt att sedan i slutet må intagas det tillägg, som jag nyss uppläst. Hr von Rosen:
I min tid voro somliga bland dem försedda med skrufnycklar, andra med jernbultar som fördes genom fönsterposten, när man ville stänga luckorna till. Mekaniken af de förra så väl som af de senare är mycket enkel, men utan någons tillhjelp kunna luckorna ej sättas i rörelse. Till och med erfordras tvänne personers förenade krafter för att fästa dem framför fönstren. Den ene måste nämligen utifrån tillföra och den andre inifrån fastskrufva dem, eller ock med en sprint möta bulten som förenar luckan och fönsterposten. En vacker vårdag år 1839 hände det emellertid att, i det rum innanför salen, der jag då för tiden hade mitt skrifbord, luckorna blefvo straxt före middagen tillslutna, utan att någon synlig makt dervid biträdde. Min hustru var ensam hemma med sina små barn, deras uppasserska och sin hushållerska; drängar och pigor voro för dagen borta vid Rönne-ån, 1 mils väg från Bosarp, med ett par tvättlass; jag i skolhuset och läste med årets nattvardsungdom. Bäst min hustru sitter vid sitt arbete i rummet näst intill förstugan, hör hon mig inträda i denna, åtföljd af någon tungfotad bonde som sätter sina träskor utanför salsdörren, der jag äfven sätter mina galoscher. Hon hör dörren öppnas till salen, hör oss gå derin och tager för afgjordt att vi gått in i mitt expeditionsrum, der hon kort förut varit att hemta en bok eller hvad det var. Hon hade då stannat något vid fönstret och skådat ut i trädgården, der allt var lugnt och stilla och solen sken mellan träden. Nu var det ingenting ovanligt att jag stannade i min kammare på förmiddagen så länge tills jag fick matbud. Middagen var i detsamma färdig, och min hustru ropade genom den öppnade salsdörren att jag skulle komma, ty nu vore allting redo. Sedan hon väntat en stund, gick hon ut i rummet för att se hvarför jag dröjde så länge att hörsamma kallelsen. När hon der inträder, är der mörkt och tyst som i en graf. Hvarken jag eller den person hon hört följa mig dit, fanns der, men luckan var för fönstret. Häpen återvänder hon, går ut i köket och frågar hushållerskan, hvarför hon satt luckan före i “prostens kammare“ midt på ljusa dagen?
Af al la dessa skäl % och dä rnecMen äro nödvändige för RiksgäldsContoiret , om man vill tillvägabringa ränte-besparing för Staten , samt om dess kraft och medel skola concentreras och sålunda fullkomligare gagna, tillstyrker jag bifall ä detta Betänkande, som rent af är ett foster af den nya liden och dess behof, samt det derföre börjande StatsLan©». Dea ij Oclober f. m. »7 systemet, och således ej bör förskräcka någon , äfven om det skulle synas för ögonblicket stridande emot gammal praxis. Herr Tham: Föga återstår för mig att tillägga til! den sidste Talatans yttrande, men jag anhåller att få Fästa uppmärksamheten vid den emot Betänkandet gjorde invändning, att det skulle strida emot Grundlagen. Det kan jag omöjligen finna, ehuru jag sökt att med uppmärksamhet läsa den. Qrsaken ligger i en annan omständighet, den nemligen att före 180g Tullen *j yar Bevillning; den berodde af Regeringen, ,och det var en grace, att beloppet deraf uppgafs för Riksens StänderJagvet ej hvad mening Lagstiftningen hade 1809, da den upptog Tullen bland Be vinningen. Kanske har man sedan glömt, att Tullen verkligen är Bevillning, derföre att paan åt Regeringen någon gång har öfverlemnat att bestämma Tullen. D fia hafva Riksens Ständer ej nu gjort, och jag fruktar, att det är denna vana, som varit orsaken, att man tror detta strida emot Grundlagen, Jag är öfvertygad att då den innehåljer, att Riksens Ständer ega sig sjdfve beskatta, och dess 6o:de §. upptager Tullen, såsom Bevillninng, så ega Riksens Ständer rätt att med Uppbörden af Tullen samt redovisningen och cpntrollen för densamma förfara på samma sätt, som med den serskildta BeviIlningen, och ingenting har blifvit anfördt, som kunnat rubba min öfvertygelse i detta afseende, örn icke Grundlagen förtydes.
Emellertid beslöt jag att icke låtsa om något för den gamle kammartjenaren, hos hvilken jag ej kunde upptäcka den ringaste förändring: han var lika tyst och lika höflig om aftonen när jag kom hem igen, och ingenting i hans lugna, bleka ansigte förrådde att han hade minsta kunskap om spökerierna i mina rum; dessutom trodde jag mig vara en hemlighet på spåren, som det kanske skulle blifvit svårt, om icke omöjligt, att upptäcka i fall jag meddelade honom hvad jag sett, och fruktade nästan för öfrigt att se alltsammans på ett naturligt sätt förklaradt; jag var förtjust af denna hemlighetsfullhet, som lofvade mig nöjet af ett äfventyr, och hoppades på upptäckten af något särdeles mystiskt och intressant. Natten kom ändtligen, och som jag fått i mitt hufvud att det var ett särdeles lättskrämdt spöke, så släckte jag äfven nu ljuset och lade mig helt och hållet klädd på sängen, men tog likväl det försigtighetsmått att fästa undan sänggardinen, på det jag skulle hafva fri utsigt åt det ställe der jag först upptäckt den besynnerliga gengångaren – men – förgäfves väntade jag hela natten, ingenting syntes till, det djupaste lugn rådde omkring mig och helt misslynt somnade jag emot morgonen. På detta sätt gick det flera nätter; jag vakade förgäfves, och ansåg redan hela denna kuriösa uppenbarelse för en dröm, eller ett bländverk af min inbillning, och började finna min ostörda ensamhet i detta gamla hus ganska tråkig, – då jag åter en natt väcktes af samma knarrande ljud, såg samma sken på samma ställe, och straxt derefter den långa grå skepnaden framträda med ljuset i handen. Jag låg andlös af spänd väntan, och äfven af fasa, ty det var Herbert – den döda Herbert – jag kunde icke tvifla derpå då jag såg honom framför mig, blekblå och vanstäld, alldeles sådan jag föreställde mig att en död skulle se ut, – i fall han kunnat uppstå ur sin graf och åter vandra omkring på den jord, hvilken han icke mer tillhörde.
Men, som flera Bruk redan äro inrättade, hvilka alltid skola behöfva deras hjelp vid malmens forslande, synas både Lappar och Bruksägare vara belåtna, öm de lörras Kronoudagor förvandlades till Mal mföringar, hvilka utgjordes till den eller de Bruksägare, som dertill anmälte sig, och godtgjördes af dem directe till Kronfogde*», * Eesv. och Ekon. Utsk. Betankanden, go3 emot ett af vederbörande i orten stadgadt pris. Likväl synes denna utvexling alltid böra vara frivillig och utan alla slags tvångsmedel verkställbar, emedan Lappen, såsom ett fullkomligen Nomadiskt folkslag, hatarallt tvång, och, då han deraf för mycket tryckes, vandrar bort och fiyttar sina bopålar til) nästgränsande Riken, der han mötes af frihet och oberoende. Så val för Lappen som Nybyggaren, ja sjelfva Bonden uti dessa vid sådan rörelse ovana bygder, skulle verksamheten säkrast framkallas genom en genast synbar fördel. Om derföre några mindre premier, hvilka för Kongl. Mapt och Kronan ej blefve af känbar betydenhet, kunde fästas per Skeppund för malmtransporten och dessa utbetaltes i det mynt eller sådana varor, som äro i orten kände och begärlige; så skulle derigenom det åsyftade ändamålet säkrast vinnas. Hvad sådana uppmuntringar uträttat, då de äfven af de ringaste och under mi-ista tillverkning eller bemödande kunna erhållas, derpå äro Norrländska premie* lärfter ett talande bevis. Och hvad den arbetande folkclassen ,uträttar, så snart han imer fördelen af sitt arbete, derom vittnar Saltpetertillverkningen i de Norra Provincerna och dess historia. Men, då upplyst blifvit, att Lapparne af Nybyggarne, hvilka lefva och underhålla sig nästan endast på de förras bekostnad, sä hardt tryckas, att desse slutligen utrotas och kanske med dem de för denna ortens hushållning och exporthandel så högst nödvän - go,4 Besv. och Ekon. Etsk.
2:o att en kateches-förklaring skall begagnas såsom handledning vid kristendomsundervisningen och 3:o att Kongl. Majit må täckas vidtaga åtgärder för erhållande af en för omförmälda syfte lämpad kateches. — Månne man icke, om detta förslag, i dess helhet betraktadt, kan säga hvad jag redan ofvan sagdt, att det bevisar vanskligheten af försöket att lagstifta rörande sättet för meddelande af kristendoms-undervisning? Månne man icke ock kan säga, att det innebär en seger för dem, som redan på förhand afstyrkt inblandning från lagstiftningens sida i frågan om utanläsning eller icke utanläsning vid den första kristendoms-undervisningen? Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JM Hö. Hvad beträffar detaljerna af förslaget, torde val 'Ira momentet, med sitt åläggande af utanläsning, vara temligen oväntadt såsom slutord i en strid, som afsett utanläsningens boittagande. Det föreslår såsom lag hvad som hitintills gällt endast såsom praxis, och gifver dermed ett godt stöd åt alla dem, som betraktat detta i sakens natur liggande förhållande såsom godt och nödvändigt. Och hvad angår den förmenta nyheten, som skulle ligga i detta Ira moment, eller att utanläsning ej får åläggas förr än barnet begriper hvad det lärer sig utantill, så är denna nyhet åtminstone 50 år gammal, enär den finnes att läsa i den »erinran för skollärare,» hvilken finnes intagen framför den antagna Lindblomska katechesen. För min del har jag således ingenting emot innehållet af det 1:a momentet, men anser det vara Riksens Ständer föga värdigt, att uti en skrifvelse till Kongl. Maj:t framlägga förslag till en föreskrift, som är fullkomligt öfverflödig — Vänder man sig åter till 2:a momentet, så mötes man der af den färglösa föreskriften, att kateches-förklaringen skall begagnas såsom handledning, utan att der tillika säges antingen det är till handledning för lärare eller lärjunge, antingen det är till utanläsning eller icke-utanläsning Hvad är då det nya, som innebäres i denna föreskrift? Ilar icke hitintills Lindbloms kateches varit en handledning? Eller skall handledning betyda detsamma som icke-utanläsning?
Kungörelsen den 25 Januari 1842 innehölle, egt rum genom nådiga Kungörelsen den 11 Augusti 1854, som endast afsåge nämndemän, och då genom nådiga Stadgan den 1 Juni 1850 det icke allenast blifvit tillförsäkradt fjerdingsman, hvilkens befattning förklarats vara ett menighetsbestyr, att under Ijenstetiden tillgodonjuta de friheter från skjuts, inqvartering eller andra allmänna besvär, som genom författningarna särskildt vore stadgade, utan äfven bestämdt hvilka åligganden tillhörde fjerdingsman och för hvilka af dessa han egde att uppbära reseoch traklamentseller annan ersättning, samt dertill komme alt, enligt nådiga Kungörelserna af den 9 Augusti 185! och den 23 Oktober 1857, alla hemman af hvad beskaffenhet de vara måtte, jemte särskilda lägenheter, verk och inrättningar samt alla på landet boende och borgerlig rörelse idkande handlande, numera, der Ijerdingsmannen vore med bestämd lön försedd, delloge uti hans aflönande, hade Kollegierna ansett hvarken någon närmare utredning om och i hvilka fall ersättning borde fjerdingsman för extra förrättningar i Kronans ärenden tillkomma, än hvad 1842 års kungörelse och ofvanberörda nådiga stadga innehölle, vara erforderlig, eller någon utvidgad rätt till ersättning åt fjerdingsman för biträde i Kronans ärenden af behofvet påkallas. Uti hvad lörhemälda Kollegier i underdånighet föreslagit i afseende å ersättning, utgående till nämndemän för syner och besigtningar å de till hospital och Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 176. 11 fromma stiftelser anslagna liemman oell lägenheter äfvensom för syner å kapellanshol, hade samtliga
Syster Rose Gertrude och de spetälska på Sandwichsöarna. Af E. Språkundervisning. B [ergman], J, Nya språkkursen. Bråte, Erik, Klinghardts undervisningsmetod i främmande språk. ' Bråte, Erik, Ett besök hos d: r H. Klinghardt. Edström, E., Afgångsexamen och språkundervisningsreformer. Elfstrand, Daniel, Ett försök med den » nya metoden » läsåret 1889 Språkundervisning. Granit, Bruno, Elävien kielten apetus muutamissa Saksan — ja Rauskanmaan sekä Sweitsin konluissa. [Om undervisningen i lefvande språk vid några tyska och franska skolor i Schweitz. ] TPF (i) 32 — 51. Kan något göras för att lifva och befrämja studiet af grekiskan och latinet vid våra läroverk? Af K, F. TPF (2) 89 — 98. Lundgren, C. 0. \ Om den begynnande undervisningen i grekiska med särskilt avseende på användandet av elementarbok. Paulson, Johannes, àf Knut Wintzell, Några ord angående läsningen af de latinska skalderna vid våra allmänna läroverk och ett försök att befordra densamma. Segerstedt, Amy, Ett sätt att förmå lärjungarne till livligare deltagande i talövningar. Sevonius, K. Alfons, Några ord om École Monge i Paris och dess me tod för elementarundervisningen i latin.- TPF (2) 119 — 128 — A [b er g], L. H, Några ord i latinfrågan. Språkvetenskap. Se: Aristoteles, Finsk-ugriska språk, Frornnord. språk., Forn svenska, Horatius, Rättskrifning, Rättstafhing, Språkundervisning, Sven ska landsmål, Tyska språket. Stanley. Dahlgren, E. TF., Stanley och eftertruppen. Den Starileyska expedi tionens efterspel. Stenografi. Mörner, Robert, Ur stenografiens historia. Wærn, Cecilia, Stockholm som storstad. Gamla minnen från det gamla borgarståndet. Hammarskjöld, A., Om Tordenskjöld och svenskarne. Hildebrand, Hans, S: t Sigfrid * och hans mission.