Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lee, samt anläggning af jernväg vid Hofverud, beviljade Rikets sednast församlade Ständer ett statsbidrag 220 Motioner hos Riddersleapet och Adeln 1865. N:o 109. af en million Riksdaler, deraf 200,000 R:dr såsom anslag och 800,000 R:dr såsom lån, utaf hvilket statsbidrag halfva anslagssumman 100,000 R:dr och af lånet 450,000 R:dr anordnades, att under då nästkommande statsreglerings-period utbetalas. Då kostnaden för omförmälde kommunikationsled blifvit beräknad till 1,208,367 R.dr R:mt, uppskattades den summa, som genom aktier skulle anskaffas, i rundt tal till 200,000 R:dr, men Rikets Ständer föreskrefvo likväl att aktie-teckningen skulle uppgå till minst 400,000 R:dr, deraf hälften var afsedd att utgöra säkerhet för lånesummans återbetalning, hvadan aklie-egarne, derest kommunikationsleden genom bolagets försorg varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad, icke erlägga denna hälft af teckningssumman i annan händelse än derest trafik-inkomsten icke blir tillräcklig till att bestrida de årliga ränteoch amorteringsliqviderna. Rikets Ständer förutsatte sjelfva att denna sednare del af aktieteckningen skulle förorsaka bolagets styrelse svårighet, och det befanns snart fullkomligt omöjligt att erhålla den, utan att först bereda säkerhet derför att företaget skulle kunna mot beräknade kostnadssumrnan utföras, så att vilkoret för ansvarets inskränkning till fyllande af bristen i de årliga liqviderna till statsverket — eller »att kommunikationsleden varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad» — icke för denna teckning medförde några vådor.
Brefvet den 22 Mars 1850, angående dispositionen af kronofiskena i riket, bestämda grunder vore för kronofiskens skatteförsäljning stadgade och dervid föreskrifvet, att en ständig grundränta borde för hvarje fiske åsättas och uträknas till medelbeloppet af derför utgjorda arrendeafgifter under de tre sista arrendeperioderna, hvarefter fisket med denna ränta borde utbjudas på offentlig auktion till den, som derför erbjöde den högsta köpeskillingen, hvars antaglighet ankomme på Kammar-kollegii pröfning; att, då, — hvad således först beträffade fiskets skattläggning till ränta, hvilken, efter arten af den inkomst fisket lemnade, borde bestämmas i ränte-persedeln lax och denna derefter, i enlighet med de tor ordinarie räntepersedlarnes omsättning och förenkling inom provinsen Helsingland uti Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 stadgade grunder till kontanta penningar uträknas och omsättas, — härvid förekomme, att den sista arrendeperioden, eller åren’ 1857 —1863, ännu icke tilländagått och att arrende-afgiften för denna period vore bestämd i kontanta penningar, samt att det ensamt för år 1841 tillfälligtvis utgjorda arrendet icke kunde beräknas såsom en hel arrende-period, hvilken i Författningarne vore bestämd till sex år, — Kollegium ansäge räntan för ifrågavarande kronofiske böra uträknas och bestämmas efter hvad arrende-afgiften derför under de öfrige sednast lilländagångna tre hela arrendeperioderna utgjort, nemligen: under åren 1838 till och med 1813 — 27 J tunnor, 1845 med 1850 — 19TL tunnor och 1851 med 1856 — 17 tunnor salt lax, deraf medelbeloppet bestege sig till 2tjjJtunnor, sorn, enligt de uti Kongl. Kungörelsen den 1 I Maj 1855 stadgade grunder, med beräkning af 1834 till och med 1853 årens medelmarkegångspris af 39 R:dr 41 sk.
Till dess skall jag ha kaffe färdigt, s o m då serveras m e d smörgås till. Sedan gå min man o c h drängarne (tre stycken) i arbete. Pigorna få i bästa fall stanna inne till andra måltiden, som ätes kl. nio. De ställa då i ordning den, bädda och städa, och jag har att tvätta, k a m m a o c h kläda barnen, ge d e m kaffe o c h laga i ordning matsäck åt de två äldste, som gå i skolan. Å t min egen frisyr har jag icke tid att anslå mer än tio minuter. Jag hinner d o c k g o d t på den tiden slätkamma håret o c h reda ut o c h ordna min långa fläta, s o m jag är lite smått stolt Kronprinsessans moder, storhertiginnan af Baden, fyller den 3 d e c e m b e r 60 år. En trotjänarinna. Innehafvarinnan af Meijers tvättinrättning härstädes, enkefru Ch. M e i j é i, hade m e d anledning af sin dotters bröllop här om aftonen inbjudit hela arbetspersonalen, öfver 100 personer, till en enkel festlighet å inrättningen. Festdeltagarna, s o m till öfvervägande del representerade det kvinnliga könet, trakterades under kvällens l o p p på det frikostigaste med mat o c h dryck. En dubbel betydelse erhöll den angenäma festen därigenom, att inrättningens föreståndarinna o c h kassörska, fru Elin Lovisa Haglund, född Larsson, efter supén dekorerades med Patriotiska sällskapets stora guldmedalj, hvarvid principalen, fru M., i hjärtliga ordalag uttalade sin tacksamhet för den redlighet o c h det oförtrutna nit, s o m den värderade trotjänarinnan städse lagt i dagen under sitt ansträngande arbete. Fru EL, s o m varit i tjänst på platsen i 20 år, innehar sedan 15 år tillbaka sin nuvarande befattning. Den s. Te. » Praktiska arbetsbyrån », hvilken grundades här i hufvudstaden förra hösten till ömsesidig förmån för den praktiskt arbetskunniga, bildade, m e n behöfvande kvinnan samt hennes ekonomiskt bättre lottade medsystrar, har under det gångna året visat sin behöflighet genom att flitigt anlitas från bägge hållen.
Utom detta för sockenskräddarens ärelystnad mycket smickrande syarbete var han så godt som själfskrifven bröllopsgäst samt kunde emotse en ansenlig » förning » af gillesmat med sig hem till sin hustru och sina tystlåtna lärlingar. Men långt innan detta bröllop kom till stånd, var sockenskräddaren i färd med att på annat håll och på liknande sätt inleda nya giftermåls affärer. Ave. " Glädj ebringare ". Iji.ar ni någon gång en vår eller somJ [1 J mar, medan trädgårdarne blomma och fälten stå gröna och det susar i de lummiga trädkronorna, legat bunden vid er bädd, med sjukrummets fyra väggar obarmhärtigt skiljande er från det brusende vårlifvet därute? Har ni då känt, hur underbart lockande detta vårlif ibland kan förefalla, hur en solstråle, som silar in mellan jalousiens spjälor, kan sätta hela fantasien i skälfning, hur en vindfläkt från vårlifvet i de feberheta ådrorna kan väcka deu meät förtärande längtan efter lummiga skogar, efter svalor, porlande bäckar, efter fågelsång och blomsterdoft, efter allt det som gör våren så skön och som i det tysta, mörka sjukrummet förefaller som en hägring från en annan värld? Och har ui erfarit, hvilken obeskriflig glädje man känner, då man ligger så där och drömmer och längtar och en vän kommer in och sätter en bukett friska blommor bredvid eus bädd? Dessa blommor föra liksom genom ett trollslag hela naturens tjusning in i rummet; de bära med sig en hälsning ifrån skogar och ängar, den sjuke pressar sitt ansikte mot de svala, doftande bladen, och med ögonen slutna drömmer han sig fri ur den kvafva kammaren, bort dit hans längtan drar honom, där fåglarne sjunga och stora susande skogar sluta honom i sin famn. Blommorna, vårens och sommarens barn, föra alltid glädje med sig, emottagas alltid, hvart de komma, med tacksamhet, men aldrig sprida de så mycken glädje, bringa de så mycken tröst som vid en sjukbädd.
Betänkandet bifölls, med den förändring, att införseltullen för rubriken: ''Alla andra slag" bestämmes till 24 sk., i stället för de af Utskottet föreslagna 32 sk. per skålpund; Plommon, Catharina;- och Sviskon, Pomeransknoppar och skal, Russin: 1S41 års Tull-taxa bibehölls; Salt ^3C^‘/r’ ( betänkandet bifölls; Saxar, andra slag: 1841 års Tull-taxa bibehölls; Skomakararbeten, andra slag: betänkandet bifölls; Socker: 1841 års Tull-taxa bibehölls; StrumpsticW af stål. ! belänkandct bifölls; Stålarbeten, ej specificerade: Tullvärdet bestämdes till 3 R:dr och införseltullen till 1 R'dr per skålpund; Sågblad: betänkandet bifölls; Söljor.- Denna rubrik ansågs böra utgå; The: betänkandet bifölls; Tobak, Blad, Marylands och andra slag: Tullvärdel bestämdes, enligt 1841 års Tull-taxa, och införseltullen till 6 sk. per skålpund; 516 Prot.-Utdrag, den i5 Januari 1845. Cigarrer: betänkandet bifölls; Karfvad: Carduser eller lös i \ faslager, samt Knaster, J Malen, eller Snus, \ 1841 års Tulltaxa bibehölls; Spunnen, eller Negerhead, I Stänger och Carolter, ) Stjelkar; I afseende på Tull värdet, bifölls betänkandet, äfvensom införseltull af 4 sk. per skålpund godkändes. Den 15 Januari. S. D. Fortsattes föredragning af Bevillnings-Utskottets betänkande, N:o 12, angående lullbevillningen, hvarvid förekommo tillstyrkta bestämmelser å nedannämnde varu-artiklar: Trädvaror:
Under det landthushållningen länge fortgått i ensidig riktning, med hufvudsaklig, om ej uteslutande beräkning på ökad produktion af säd och potates, har man lemnat å sido ladugårdens nödvändiga behof af foder och sommarbete. Den bördigaste ängen och den jemnaste betesmarken erbjödo de lättaste odlingstillfällen och dessa blelvo ock företrädesvis begagnade. Motsvarande insåningar blefvo sällan verkställde, och kreaturen mäste derföre nöja sig med mindre och sämre hö samt magrare bete, än förut. I liera hänseenden har detta missförhållande verkat menligt på Länets ladugårdsskötsel. Kreaturen halva försämrats och afknstningen blifvit ringare. i .. ” ” Allvarliga bemödanden lörete sig dock till införande af ett bättre system. På de fleste större egendomar har man pä de sednare åren sökt att ställa cirkulations - 28 bruket af den odlade jorden på ett sådant satt, som kan bereda en rikare fodertillgång. Exemplet verkar välgörande och vinner småningom efterföljd äfven hos allmogen. Insåning med klöfver och timotej blifver mer och mer allmän, hvilket till en del kan slutas deraf, att härvarande köpmän årligen sälja ökade qvantiieter af utländskt klöfverfrö. Någon del af trädan insås icke sällan med hvitklöfver, för afbetning. Rofvor och kålrötter börja att finna ett allmännare begagnande till utfodring. Ängsvattning genom öfversilning har på åtskilliga ställen blifvit företagen eller är under förberedning. Bland sådana företag i större skala nämnas de, som blifvit utförde på egendomarne Forssby och Ed i Norra Tjusts samt på Köhlby i Södra Möre härad. Man beflitar sig också mångenstädes om kreatursracens förbättrande, genom anskaffande af goda afvelsdjur. Äfvenledes har man börjat egna mera omsorg åt kreaturens skötsel och fodring. Större mejerier saknas väl ännu, men ett sådant är under anläggning vid Bo landtbruksskola.
Brefvet den i3 Februari 1839, ett belopp af 66 R:dr 3a sk. deraf årligen utgått, att användas till premier åt elever i fristadens Elementar-skola, hvaremot åtskilliga kostnader af dylik beskaffenhet, såsom aflöning åt Borgmästaren, Läkaren, och Skolläraren i fristaden (till den del, hvartill extra-licent medlen icke lemnat tillgång), reseunderstöd åt smidesgesällerne Heljestrand, inköp af utländska smidesprofver och modeller, arfvode för vården af fristadens modellkammare ni. m., blifvit af manufaktur-medlen anvisade; med anledning hvaraf Revisorerne yttrat den tanke, att Eskilstuna fristads-medlen i första rummet böra användas 49 — till bekostande af sådana åtgärder, som afse fristadens allmänna gagn och bästa, samt först sedan nämnde medel blifvit härtill medtagna, fråga uppstå om manufaktur-medlens begagnande forså beskaffade utgifter. Kollegium finnér sig så mycket heldre böra instämma i Revisorernes åsigt om ändamålet med ofvannämnde Eskilstuna fristadsmedel, som densamma fullkomligt öfverensstämmer med hvad, genom Kongl. Brefven af den i Mars 1834 och den 17 November 1837, är rörande dessa medels användande i nåder stadgadt. Enligt Kongl. Maj:ts, uppå Kollegiiunderdåniga hemställan, medelade nådiga förordnande af sistnämnde dag, blef också ena hälften afden för ofvanberörde egendom influtna köpeskilling använd till ett för fristaden särdeles vigtigt och gagnande ändamål, nemligen till bidrag för en tillbyggnad af skolhuset derstädes; hvarefter och sedan Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref af den 6 Februari i839, tillåtit, att återstoden af nämnde köpeskilling, 2,000 R:dr B:ko, finge af Kollegium tills vidare förräntas, Kongl. Maj:t, under den 13 Februari sistberörde år, i nåder förordnade, att af räntan å nämnde kapital skulle användas 66 Rd:r 32 sk. årligen till premier åt eleverne vid nämnde skola.’
Då nu spanméltyn komme att efter tioårig inedelmarkegäng lösas och Bergslaget i stället nödgades inköpa spantnål till sitt magasin, hade det beräknat förlusten härpå till skilnaden mellan inköpspriset och årsmarkegångspriset för de tio åren 1848—1857, utgörande för en tunna 6 Slals-Utskottets Utlåtande N:n 4 89. spantnål, hälften råg och hälften korn, i medeltal 40 sk. 7V™ rst., hvarmed det lörra öfverstege det sednare, så att. i förhållande dertill, ersättningen skulle belöpa för 518 tunnor till 438 R:dr 6 sk. 9? rst. banko. För (ikeoch <lr än ge-dag.sver hena hade lösen hittills utgått efter årliga markegångspriset. men, då de efter förändringen skulle lösas efter medelmarkegången för de 20 åren 1834—1853 och härvid måste i betraktande tagas den betydliga stegring i dagsverksprisen, som de tre åren 1855. 1856 och 1857 inträffat, hade Bergslaget begärt, att dess årliga förlust härå måtte, efter ett medelpris för sistnämnda tre år, såsom varande det lägsta, hvilket i beräkning för framtiden kunde antagas, varda ersatt med 980 R:dr 37 sk. rst.; men på det att icke å ersättningen för konststats-medlen, utgörande sålunda en årlig summa af 1,418 R:dr 44 sk. 4 rst. banko, ytterligare förlust genom myntvärdets fall, om den bestämdes i penningar, måtte drabba Bergslaget, hade det anhållit, att denna summa måtte förvandlas i spanmål efter medium af de 20 arens markegångspris från 1834 till och med 1853, utgörande omkring 185.* tunnor, hälften råg och hälften korn, och lösen för detta spanmålsbelopp efter de tio sista årens medelpris årligen af Statsverket till Bergslaget vid Thorne tid utbetalas.
För egen räkning, firade dessutom Thorild honom och hans tryckfrihetslag i en särskild tacksång: det nu i första delen af de Thorildska Skrifterna 49 befintliga poem, som ställdes, i egenskap af ”Tillegnan till H. K. H. Regenten”, framför den lilla juridiskt-politiska boken ”Mildheten”. Men det stod skrifvet i stjernorna, att just Thorild skulle bli profvaren af den nya Tryckfrihetens halt; eller genom sin erfarenhet ådagalägga, huru den, i bottnen, var beskaffad. Också förklarade han i den skrift, som blef ämnet för en rättegång, att han med dess utgifvande dristade taga på orden ”den furstliga tro och ära, som talar i denna förordning”. Opartiskt måste dock sägas, att han dervid valde ett sätt, som var – hvarken det enda, eller det bästa. Den 11 Juli 1792 var den stora dag, på hvilken bemälta författning hade blifvit utfärdad. Liljensparre, den namnkunnige Polismästaren, ansåg henne mer passa till ett katheder-tal, än till ett kongligt påbud. Mången tyckte lika med honom. Likväl gömde sig under ordblomstren vissa hakar och hullingar, af hvilka upphofsmännen, vid trängande nöd, kunde göra bruk. Redan vid årets slut fann sig Regeringen mätt på hennes frukter; och i allmänhet ångerköpt öfver hela sin liberalism. Reuterholm började yttra, att Säkerhets-Acten, mot hvars antagande han 1789 hade talat med största ifver, vore Gustaf III:s yppersta verk, och att riket, utan den, omöjligen kunde styras. Närmast var detta en följd af den förfärande – och i sanning förfärliga – skepnad, hvartill Fransyska Revolutionen under sednare hälften af detta år utvecklade sig. Liljensparre har berättat, att det var Hertigen sjelf, som först bragtes till insigt af den hotande faran; men kom skräcken sednare på Reuterholm, så blef den deremot hos honom desto större. Thorilds öde ville, att han vid en så oförmånlig sakernas vändning skulle komma i misshugg; då han, just vid en sådan tidpunkt, icke blott utgaf sina förut otryckta
Utskotten kunna äfven så litet deri - Bancolitsbol tels Betänkande N-o 6g. från hemta något giltigt skäl för bibehåll landel af Bankens oinskränkta Domstolar Privilegium, som de inse hvad meningen vänligen må vara med yttrandet om de Sammansättningar till åtkommande af be-? löningar i efterapnings-, förfalskningsoch titprånglings-mål, hvilka af den ifrågakomma inskränkningen i detta Privilegium skulle kunna befaras, enär Kongl, Svea HofRätt hittills icke halt någon annan grund för sina Domslut i dylika mål, än de rånsakningar, som derom blifvit hållna vid^under-domstolarne, Deraf att Banken kan vara i en sak både kärande och svarande, följer ingen ting annat än att Bankens käromål och svarande talan pröfvas på ett och samma ställe. Är Banken stämd till sitt Forum, Svea Hof-Rätt, och finner nödigt alt genstämma. så upptages äfven gen-käromålet der; Kärar åter Banken vid annan Domstol och blir genstämd, så måste ock Banken foga sig efter den allmänna Rättegångs-Ordningen, sora fordrar att Hufvudsak och Genkäromål skola i sammanhang utföras, för att bunna på en gång pröfvas. Detta iakttages för närvarande utan ringaste olägenhet, och utan hinder af något JurisdiclionsPrivilegiuui uti alla saker, der ömsesidiga påståenden förekomma, hvilka med hvar - Banco-lJIskotte.ts Betänkande N.o Gg, gndra hafva så nära gemenskap, att de ej lämpligen kunna skiljas åt; ooh Banken synes,Räfven i denna del, utan all våda, kun-* 11a lyda under gamma Bag, som andra Parter.
Gage 31 öre och tillökning 25 öre om dagen, eller för året D:o d:o d:o . Hautboist, årlig lön l):o d:o Gage. man i 11 månad och 595 man i 10‘- månader, å 22 öre per man om dagen eller 79: 84 Riksmynt (jemte tre tunnor spanmåt) Tillökning i Gaget. för 40 Korporaler å 30 R:dr om året hvardera » 20 Spel å 15 R:dr d:o d;o Vur/n ing s-pass ev o lans Piir 800 man ä 5 R:dr 25 öre per man årligen Till underhåll af servisen vid Regementets matinrättning. St.
Anslaget till Lappmarks Ecklesiaslik-verk utgör nu 11.000 R:dr Runt; och om det ökades med ett räntan å de från fonden utlånade 23,000 R:dr B:ko, eller 34,500 R:dr Runi, efter 5 procent svarande belopp, eller 1,725 R:dr Runi, borde det nja lörslags-anslaget, enligt Stats-kontorets åsigt, bestämmas till 12,725 Ridr eller, för summans jeinnande, till 12,800 R:dr. Skulle delta något är icke blifva tillräckligt eller någon nv reglering af Lappmarks-preslerskapets löner erfordras, koinme bristen i anslaget att, vid de årliga liqviderna mellan Statsverket och Riksgälds-konloret, ersättas af det sednare, hvarefter det för öfrigt ankomine på Rikets Ständer att bestämma lörslags-anslagel till någon högre summa, i läll utgifterna för de med detsamma afsedda ändamål skulle i flera på hvarandra följande år visa sig vara i stigande. På de anförda grunderna få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Majit täcktes, med vilkor att 8:de Hufvudtitelns anslag till Lappmarks Ecklesiastik-verk af Rikets Ständer förhöjes med ett belopp motsvarande årliga räntan å den af berörde anslags besparingar samlade kapital behållning, i nåder tillåta, alt nämnde kapitalbehållning må lill Riksgälds-konloret öfverlämnäs. G:o. Enligt hvad 1858 års Revisorer omförmält, upptager räkenskapen för Magasins-fonden, utom en skuld till Rikets Ständers Bank, älven två andra fondens skulder, nemligen 339 11 dr 37 sk. 8 rsl. till Frösö magasin och 2,582 R.dr 42 sk. 2 rst. till Ladugårdslands f. d. bränneri, om hvilka två sistnämnda skulders tillkomst och beskaffenhet Revisorerrie ej kunnat vinna upplysning.
Jag anser fördenskull nödvändigt, att ett tilläggs-ord, som Bestämdt angifver myntsorten, påbjudes, men då jag, lika med Utskottets pluralitet, ogerna skulle dertill vilja använda det både för språket och för allmänna begreppet främmande ordet 'Turant,” vet jag ej något annat att sätta i stället, än ordet "riksmynt,” hvilket är kort och lätt tecknadt, samt motsvarar äfven verkligheten, då det lämpas till det inom riket i handel och vandel hittills mest gångbara och brukliga myntnamnet riksdaler riksgälds. 2:o angående fördelningen af räkne-enheten och införande af det föreslagna decimal-systemet. Jag instämmer med de många ledamöter af Utskottet, som afstyrkt utbyte af det hos oss och nästan alla våra stamförvandter uråldriga Tolfte-' sjrstemet, emot decimaler. Vanan är en mäktig lagstiftarare, och daghud 22 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. sorn solia bryta den, mäste ega stora och lätt insedda företräden, om de skola förmå att göra sig gällande. Men sådana eger ej decimal-systemet, utom för räkningsförande. I dagliga lifvet och vid de många muntliga uppgörelser och liqvider, som der förefalla, är Tolf-talet, genom sin större delbarhet, vigare och beqvämligare, än Tio-talet, hvaremot decimaltalet, såsom det är uti Banko-utskottets förslag tiliämpadt, bland andra olägenheter tillika medför den, att endast ansluta sig till tvänne af de i den mindre rörelsen nu oftast förekommande sedeloch varu-värdena, nemligen 16 och 8 sk. banko, men ej kunna upptaga de lika allmänna värden, sorn uttryckas med 12 och 4 skillingar.
Hennes ett år yngre bror, Edvard, var och förblef hennes käraste vän, äfven sedan deras späda ålders lekar utbyttes mot gemensamma studier. Det var han som, innan han kunde tala rent, gaf henne det smeknamn Ba, hvilket hon sedan alltid behöll; han, som följde henne ej blott vid de ridter och körturer, hvilka stundom afbröto hennes studier, utan äfven in i drömmarnas värld. Men allra lyckligast var hon i sina gömslen. Hon fick tidigt sitt eget lilla rum, grönt som en löfsal inuti och än grönare genom de stora träden utanför. Här läste och diktade hon och härifrån kunde hon osedd smyga sig ut om morgnarna på sina ströftåg i nejden. I naturen förde hon, som hon säger i en af sina senare dikter, »ett lif som blommornas och biens Grönskande fager var min barndoms bygd, med dalar, där äppelblommorna strödde sin snö och hjordarna betade på blomrika ängar, skuggade af kullar, längs hvilka löfrika skogar klättrade upp till de soliga topparna. Trädens grönska flätade sig samman till täta väggar innanför hvilka fåglar jublade, ostörda äfven när jag trängde genom de blommande snåren på mina upptäcktsfärder, under hvilka mina tankar flögo från Rolands skogsbedrifter till Chaucers skogsidyller, från dryaderna till älfvorna och från eremitlegender till sagorna om den sofvande prinsessan eller Aladdins äfventyr. Rundt omkring stodo kullarna slutna intill hvarandra, som syskon kring samma fadersknä, och högt öfver dem drogs blicken till Malverns blånande berg.» Fadern iakttog med stolthet dotterns ovanliga begåfning och gaf henne de bästa tillfällen till utbildning, genom undervisning i hemmet och fritt tillträde till husets stora bibliotek. Hon rimmade redan som baby och hennes kunskapsbegär var, från medvetandets första vaknande, gränslöst. Ingen sökte heller begränsa det och, mot kvinnliga anförvanters bannor öfver att hon sydde dåligt, ägde hon sin fars beskydd. Redan vid nio år var hon förtrogen med Pope’s Homer och många andra diktverk: Agamemnon och den svarta ponyn delade hennes drömmar; hon offrade åt den blåögda Athene och prydde sin trädgård med en af torf danad Hector!