Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Makt i nåder godkända stadgane, angående tiden för Revisionerna af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, hafva undertecknade, i behörig ordning härtill utsedde, Revisorer, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga kallelse den 12 Maj innevarande år, under den 15 sistlidne Augusti sammanträdt för verkställande af revision utaf Stats-verkets med dertill hörande fonders förvaltning åren 1854 och 1855, samt få, efter förrättningens fullbordan, härmed afgifva den i 7 § af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 föreskrifna berättelse. Från nedannämnde verk och inrättningar hafva Revisorerne, vid förrättningens början, fått emottaga så beskaffade berättelser om tillståndet och förvaltningen af de, ifrågavarande två år, till deras disposition ställda anslag, som omförmälas uti instruktionens 1 §, nemligen: från Kongl. Stats-kontoret, angående sjelfva Stats-verket, det stämplade papperet, Statens spanmåls-förvaltning, undsättnings-fonden samt f. d. allmänna magasins-fonden, n n Krig s-kollegium, » » Förvaltningen af Sjöärendena, n » Sundheis-kollegium, » ti General-tullstyrelsen, n General-poststyrelsen, ti Ofver-direktörs-embetct för Myntoch kontroll-verken, ” Styrelsen öfver fängelser och arbets-inråttningar i riket, 71 Riksmarskalks-embetet, 7i Kanslers-embetet vid Kongl. Krigs-akademien, v Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, s n v Civilstatens Pensions-inrättning, * 77 v Arméens dito, n Kongl. Konvoy-kommissariatet, 77 Styrelsen för vägoch vattenbyggnader, 77 ti 77 ekeplantering arne, 77 Kommittéen för salpeter-ärendena, 77 Kongl. Ofver-intendents-embetet, 77 Stuteri-öfverstyrélsen, 77 Kongl. Serajimer-ordens-gillet, 77 Direktionen öfver Stockholms allmänna barnhus, v 77 77 Danviks-hospital, 77 Kongl.
Vid ingången till klädlogen lämnas henne en bundt bref och telegram, som hon kastade ifrån sig på ett bord, som redan var öfversålladt med de utvaldaste blommor. Då den firade sångerskan kommit i god tid, läste hon strax flere af brefven. Nästan alla voro från goda vänner, som sände henne sina lyckönskningar. Hon kände sig glad åt deras innehåll. Hennes vänner voro henne tillgifna, och deras välönskningar lugnade och ingåfvo henne mod att öfvervinna den oro, hon alltid erfor, då hon skulle uppträda. Ett bref likväl lockade fram tårar i hennes ögon. Det var af följande innehåll: Högtärade fröken Anna Ling. " VpjVlbert låg Falk var döende. När han nu \ ifT där ensam, utan några vänner — med qJY undantag af värdinnan, som visat honom en moders ömhet — kommo minnen från lyckligare och gladare tider i hans tankar. Han hade varit operasångare, en anspråkslös medlem af kören. Han hade dåraktigt hoppats att en dag blifva något stort, men hans äregiriga drömmar hunno aldrig förverkligas. Dö- den låter ej muta sig. Det var den sista dagens morgon. Han hade haft en sömnlös natt. Plötsligt vände han sig till sin uppmärksamma värdinna, hvilken han alltid kallade » moder ». » Hvad är det för dag, moder? » » Onsdag, min gosse; men hvarför frågar ni det? » » Låt mig se ett ögonblick i tidningen, » Jag var en gång leorist vid teatern och har ofta sjungit i samma opera som ni. Men ack, jag skatt aldrig mera få göra det. Jag är döende. Skall ni förlåta mig, om jag begär en ynnest, en stor ynnest af er. Det är, att jag far höra er ljufva röst ännu en gång, innan jag dör. Jag vet, att det är mer än förmätet af mig, att begära detta, men skulle ni vilja slösa bort en kort stund af er dyrbara tid föl att förljufva de sista ögonblicken för en döende, skall hans sista suck välsigna er. Jag förblifver med vördnad er ödmjuke tjänare Albert Falk. Med tårskymda ögon kunde hon blott hviska: » Huru sorgligt, stackars, stackars gosse. I stället för att göra henne mera orolig än förut, tycktes brefvet med all sin sorg ge henne nytt lif.
Hvar? hvar hvar är luckan till plikten, att jag må kunna hala mig dit ned De draga ser dem der nere på djupet jag ser deras Fly! fly Hvar skall jag gömma mig mig eljest med sig i vågorna. Hu! hu jag krossade hufvuden; deras blodiga anleten Jag ser, huru de röra sig Ah! hör, huru i öronen.) Skona mig! skona mig det är ju inte jag, som mördat er St, st, nu tiga de. de qvida huru de jemra sig! (sätter fingrarna Spola bort blodlefrarne från relingen, sa' far; de' var ju blott nödtvång. Ja, för att rädda sig sjelfva, sköto de ihjäl dem, och kastade de halfdöda ... Ja! ja! jag skall tiga; slå mig blott jag tiger. offren öfver bord. (uppger åter igen ett ihållande skri. inte Aj! aj! inte så mycket, ni hör ju, att (Haraldson inkommer, bärande ett segel samt ett stycke af en kronoflagga under armen.) TIONDE SCEN. HARALDSON, ANTON. Hvad skriar du efter, usling, kanalje det är Haraldson (rytande). ju ingen som gör dig något. Har jag inte redan haft äfventyr och förargelse nog, denna olycksaliga natt, utan att jag skall tvingas, höra på ditt ohyggliga tjut (visande en dagg som han tar fram mellan seglet. Förbanna mig! om du öppnar din mun, skall icke denna, ännu en gång, lära dig känna far din! Bär dig inte åt som en galning, lar ut, och rullar sedan ihop flaggan. Nå kommer du fram utan gå nu ned i sjöboden med detta. (Han veck jag skall inte sqvallra; jag ... jag ... jag aldrig förrå Ja, ja, ... jag skall tiga slå mig bara inte; Anton (nalkas darrande fadren). vill vara tyst; det var ju nödtvång; jag skall Haraldson (häftigt). Håll munnen, säger jag (Anton skyndar ut med det han af Gubben emottagit). ELFTE SCEN.
— O m jag bara visste, h v a d jag skulle börja eller sluta med Betänk, att j a g varit två tusen o c h några hundra meter högt u p p e i luften — på en A l p, R o c h e r s de Naye — alldeles ensam, i sällskap m e d några engelsmän, o c h tittat g e n o m en kikare för en francs titten o c h sett en af Schweiz ' mest sebara v y e r. H e l a horisonten alldeles böljade af hvitskimrande alpspetsar, af hvilka de märkvärdigaste voro Wetterhorn o c h Finsteraarhorn, o c h Gud vet inte allt för ena mera horn. Så sågo vi också på af stånd » Jungfrun », den stackars fattiga Jungfrun, s o m håller på att fä sig en funikular kring halsen, h o n med, o c h det fast hon reser sig 4,166 meter h ö g t öfver människorna o c h bär en krona af evig is. Till den kronan lär man ska k o m m a att lyftas m e d hiss! Tänk, hvilken själsnjutning att k o m m a upp till det Guds undret på samma vis, s o m man k o m m e r u p p till södra teatern! Människorna äro outtröttliga i sin vilja att få trampa på allt. » Hissen » lär k o m m a att kosta tio millioner francs. Tio millioner! Och ändå säger man, att Schweiz är ett fattigt land? Det är naturligtvis k o m m u n e n, som M e n jag måste lämna » Jungfrun » åt sitt ö d e, efter h o n bara hägrade långt borta s o m en sky af silfver. Men Wetterhornet o c h Finsteraarhornet såg jag riktigt utmärkt bra. Den första är en glänsande bergsborg, 3,703 meter h ö g o c h m e d istappar till vindbrygga, o c h den senare Men, hvem kan beskrifva slika naturens mäktiga kraftprof —? Tänk, en sådan tur vi h a d e! Luften var alldeles klar o c h himlen en lång stund utan m o l n.
I ” Riggs house ”, der de allmänna sammanträdena skulle ega nini, vimlade salongerna och korridorerna af ombud och deltagare i kongressen. nära 400 tlill antalet. Den oöfverskådliga raden af intelligenta och elegant klädda damer, hvilka ined värdig hållning tågade fram genom de rymliga salongerna, säges hafva gifvit en ståtlig anblick. I en af salongerna befiinno sig kongressens ledarinnor, mrs Stcrtzton, iniss Sz.tscnta At ?tlmp, och mrs Jzrlin Wcrid Hoxe, 102 miss Livermorc, Reverend Annie Shaw, och en mängd andra, tillika med de europeiska ombuden; och här egde preseiitationen af kongressens öfriga medlemmar rum. * * * Följande dag, en söndag, hölls gudstj erist eller föredrag af kongressens medlemmar i en mängd kyrkor och samlingssalar. Kongressledamöterna sj älfva samlades i Albauglis operahus kl. 2,30 e. m. Den ståtliga byggnaden var från bottnen upp till domen fyld ända till trängsel af väntande åhörare. Samlingen uppgick till öfver 3,000 personer, hvaraf hälften män. Olika staters baner och nationalflaggor smyckade balkongerna. Platformeii upptogs af ombud och inbjudna gäster. 3 öppnade miss Anthony mötet; Reverend Phebe Hanaford uppläste Lorigfellows " Greeting "; auditoriet reste sig och sjöng sången. E n annan presterlig talarinna uppläste ur Apostlagerningarna Pauli berättelse för Agrippa om sin omvändelse. En tredje gjorde bön. Slutligen höll Xevereiid Annie Shaw en gripande redikan öfver textorden ur Apostlagerningarna: " Så var jag ic e ohörig den himmelska synen, konung Agrippa ". Predikan var allvarlig och vältalig, och många anleten, som i förstone visat blott nyfikenhet, vitnade innan slutet om en bättre känsla. Flere hymner afsj öngos, och gudstj ensten slöt med uttalandet af välsignelsen. Miss Mary Livermore predikade enligt förut gifvet löfte vid både morgonoch aftongudstjensterna i " Church of our father " för en talrik församling.
Jag anser följaktligen den af Utsk. föreslagna åtgärden vara helsosam och anhåller, att Ståndet måtte densamma bifalla. R. o. Ad. biföll förevaride betänk. Föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Hr Printzensköld, Carl, ånyo på bordet Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskins d. 5 dennes bordlagda betänk. Nio 32, i anledn. af väckte frågor, dels om bestämmande af hvad med ”matlag” bör förstås, dels ock om ändring uti K. kammar-collii kungörelse d. 20 Juli 1830, om sammanläggande af hemmansdelar under olika nummer i samma skifleslag. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allm. Besv.-o. Ekon.Utskins d. 5 dennes på bordet lagda betänk. Nio 33, i anledD. af särskilde motioner om förändrade bestämmelser, ronde anläggning eller ändring af mjöloch sågqvarnar, med flere i sammanhang härmed väckte frågor. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskins d. 5 dennes på bordet lagda mern. Nio 34, om sammanjemkning af RiksStins skiljaktiga beslut, i anledn. af Utskins betänk. Föredrogs ett från Vällofl. BorgareSl. ankommet prol.utdr. af d. 5 dennes, innehållande inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. att förena sig med BorgareSt. uti antagande af det uti sistnämnde Stånds prot.utdr. Nio 318 förekommande tillägg vid 6:te punkten, näst efter litt. C, ibland vilkoren för den föreslagna garantien, enl. StatsUtskis utlåt. Nio 262, i anledn. af K. Mis nåd. skrif - Den 9 Augusti. 177 skrifvelse, ang:de öfverste-löjtnanten Gr. A. E. von Rosens und. ansökning om understöd från Statens sida till anläggning af en jernväg emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern.
— Sådane frågor skola ingifvas sednast den i Mars till afdelningens ombudsman och communiceras öfriga delägare, på sätt 8 §:n för ansökningar stadgar, samt förfalla, när ofvanberörde pluralitet bland afdelningens delägare icke inom derpå följande September månads utgång understödja dem). 3:o örn förändring iydetta reglemente eller anmärkning mot Öfverdirectörs-embetets beslut, till följe af g:de och denna §, samt mot Öfverdirectörs-embetets årliga redovisning af föreningens medel. Frågor härom skola uti a5 exemplar ingifvas till Öfverdirectörs-embetet, som det åligger att infordra afdelningarnas yttrande deröfver, samt, om frågan af afdelningarnas pluralitet tillstyrkes, jemte eget und. utlåtande, till K. M:s nåd. pröfning och afgörande densamma öfverlemna. Bifalles icke motionen af afdelningarnas pluralitet, — rösterne inom afdelningen beräknade på sätt i 8 §:n stadgas, — förfalle den; och tillkännagifve Öfverdirectörs-embetet, i båda dessa händelser, i den tryckta årsredovisningen, huru afdelningarnas omröstning utfallit. § i4- Anmälas inga sådana anmärkningar, som i förestående § omförmalas, inom i:ne år, sedan Öfverdirectörs-embetet eller ombudsman redovisning afgifvit, eller understödjas de icke af ofvan stadgade pluralitet, må talan å samma redovisning af delägare icke mera väckas, utan anses Öfverdirectörs-embetet och ombudsman för densamma hafva erhållit decharge. Felaktigheter i räkenskaperna; som tydligen tillkommit genom skrifeller tryckfel, rätte Öfverdirectörs-embetet, då de af någon upptäckas eller tillkännagifvas, genom anmälan i den tryckta redovisningen. § i5. Öfverdirectörs-embetet samt ombudsmännen förrätte deras åliggande, enligt detta reglemente, under tjensteansvar, och utan annat arfvode, än ersättning för skrifmaterialier och tryckningskostnad. I de mål som röra föreningen och påkalla laglig handräckning, inå sådan af vederbör, myndighet icke förvägras. § 16.
Lika med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, anser utskottet, nu gällande bestämmelser, angående artikeln böcker, böra tills vidare bibehållas, utom i afseende å rubriken »med inbundet rent eller linieradt papper,» för hvilken rubrik torde böra bestämmas lika tull som papperet, med tillägg af 50 procent; Men som utskottet, beträffande den äfven i nu gällande taxa å böcker, på svenska tryckta, stagade införseltull af 20 procent, erhållit upplysning att denna tull icke är behöflig till skydd för förläggare och boktryckare inom landet, hvarest tryckningskostnaden är billigare än både i Danmark och Finland, utan fasthellre menligt inverkat på den svenska bokhandeln derigenom att den framkallat motsvarande inskränkningar i afseende å införseln af svenska böcker till nämnde grannländer, anser utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständer, Bevillnings-Utshottels Utlåtande, N:o 13. 23 att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t hemställa, det Kongl. Maj:t täcktes i ministeriel väg söka utverka ömsesidig tullfrihet bemälde länder och Sverige emellan för ifrågavarande artikel, och att nu gällande tullbestämmelse endast till dess en sådan reciprok tullfrihet kan komma täll ständ må bibehållas. Vid den obestämda rubriken: »bönor, trädgårds»- torde, till meningens förBönor. tydligande, böra tilläggas orden: eller s. k. turkiska och krypbönor. Den i noten under bokstalven B. upptagna hänvisning »biscuit, se porslin» Biscuit. torde, såsom obehöflig, böra utgå. På sätt Kongl. Maj:ts förslag innehåller, tillstyrker utskottet, att nu gällande införseltull å caffe 5 sk., 4 sk. skålpundet må bibeCaffe. hållas; samt att införseltullen å »brändt eller malet caffe» må nedsättas till 4 sk. per skålpund.
Slutligen har Ryttmästaren Salomon Lindmans enka, Lovisa Röper, hos Kongl, Majit anfort underdåniga besvär deröfver, a^> sedan hon, under åberopande af Kongl. Brefvet den 24 Juli 1857 och Statskon^0rets derpå grundade kungörelse af den 1 September samma år, hos Statskontoret anhållit om utbekommande af det belopp, som under mannens krigsfångenskap i Fran^ri^e ^ren 1807 —1810 skall blifvit innehållet af hans då innehafvande lön såsom L®jdnant V|d f. d. Mörnerska Husar-regementet, 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse JVs 15. hvarvid af sökanden behörigen styrktes, att mannen bief tillfångatagen den 17 April 1807 och frigafs år 1810, samt att han först efter återkomsten från fångenskapen med sökanden ingick äktenskap, äfvensom att Löjlnants-aflöningen vid Mörnerska Husar-regementet enligt 1808 års stat utgjorde 128 R:dr i lön och 82 R:dr i fouragepenningar, eller tillsammans 210 R:dr Specie; så hade Statskontoret medelst Resolution den 6 December 1860 förklarat, att, enär hvarken genom de ansökningen åtföljande handlingar kunde anses vara ådagalagdt eller vid anställda undersökningar i Statskontoret vore utrönt, om och till hvilket belopp aflöning för Ryttmästaren Lindman under bans fångenskap blifvit innehållen och tili Statsverket indragen, Statskontoret, innan sådant förhållande blifvit behörigen styrkt, icke kunde några medel för ifrågavarande ändamål anordna; — varande af klaganden, uppå andragna skäl, i underdånighet yrkadt, att Kongl. Maj:t, med ändring af berörda beslut, måtte förklara henne berättigad att utbekomma de medel, hvarom hon hos Statskontoret gjort ansökning.
Då motionen i allmänhet åsyftar inskränkning ej mindre i den dispositionsrätt, af prestc-boställens skogar, som genom gällande författningar blifvit församlingarne och, boställs-innehafvarne medgifven, än äfven i de rättigheter Kronan i afseende å dessa skogar sjelf sig förbehållit; men, enligt Utskottets åsigt, ät - Allmänna besvärsoch Ekonomi-UiskoUels Betänkande N:o 49. 15 gärder i den riktning motionären föreslagit icke äro lämpliga eller böra ega rum för det af honom angifna ändamål, får Utskottet, som vid sådant förhållande icke finner skäl att ingå i närmare pröfning af de särskilda bestämmelser motionen innefattar, vördsamt hemställa: att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Mars 1860. S o 4.9. Anki till Éip.-Utsk. den 14 Mars 1860, kl. 12 tnidd. Betänkande^ i anledning af väckte motioner om upphäfvande af den enskilde skådespelare och konstidkare med flere ålctgde skyldighet att för deras representationer erlägga af gifter till Kongl. Theaterns och Hof-Kapellets Pensionskassor, Till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hafva blifvit öfverlemnade två motioner, väckte hos Högloft. Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Adlersparre) C. A., och inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr C. F. Ridderstad, deruti uppmärksamheten fästats å obilligheten af den beskattning, som Kongl. Theatern, på grund af Kongl. Brefven den 14 Maj 1789 och den 30 Juli 1831, utöfvar på enskilda i landsorten kringresande theatertrupper, hvilka i enlighet med föreskrifterna i nämnde Kongl. Bref hafva skyldighet att för deras representationer erlägga bestämda algifter till Kongl.
N:o 43. Motion N:o 88, om upphörande af hvad i lag och särskilda författningar stadgas om rättighet att i börd lösa jord å landet. Lag-Utsk. Betänk. N:o 59. R. St. underdån. Skrifv. N:o 137. Motion N:o 110, om indragning af de åt Kronofogdarne och Härads skrifvarne i Jemtland anslagna s. k. bohemman mot kontant ersättning af Statsverket. Stats-Utsk. Utlåt. 6 Andersson, Paul, från Jemtlands län, Motion N:o lil, om hemmanet N:o 1 Fångåmons i Jemtland befriande från rotering. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 10 och Utlåt. N:o 28. R. St. underdån. SkriIV. N:o 91. Motion N:o 150, om statsanslag lör aidäggande af jernväg, kanal och “chaussé11 emellan Sundsvall och Bräcke. Slals-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skril'v. N:o 175. Motion N:o 254, om ett. årligt anslag af 50,000 R:dr R:mt till myr utdikningar inom länet, utöfver hvad Kongl. Maj:t för samma ändamål äskat. Slals-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. —. _ Motion N:o 302, att, med upphäfvande af Kongl, förordningen den 7 Mars 1855, 2 § i 1 kap. Missgerningsbalken måtte återfå siri ursprungliga lydelse. Lag-Utskottets Betänk. N:o 36 och Utlåt. N:o 56. R. St. underdån. Skrifv.
Jag framställde dem, då frågan här förekom till remiss; men då motsidan vid detta tillfälle upprepat de skäl, som då lades till grund för dess åsigt, torde jag äfven nu få upprepa mina skäl. De stödja sig på 60 § Reg.F. och 3 § Ansvarighetslagen. 60 § uppräknar de titlar, hvaraf bevilln. utgöres. Der finnes ej tolagen upptagen; men man säger, att tolagen står i så nära sammanhang med stora sjötullsbevillningen, att om den ej är bevilln., är den dock af bevillntsnatur. Denna distinction kan jag ej fatta, utan jag tror, att hvad som är af bevillntsnatur äfven är bevilln. Således måste tolagsfrågan vara ett af två, antingen bevillnts eller oeconomiskt mål. Vid innevar. riksdag hafva, såsom Hr Hjärne upplyst, meningarna derom varit så delade, att denna fråga måst afgöras al Constit.Utsk., och detta Utsk. har hänvisat målet till Oecon.Utsk., sedan det förut varit öfverlemnadt till Bevilln.Utsk. Mig synes det således, att Constit.Utsk. ansett frågan icke vara af bevillnrsnatur eller bevillnzsmål, då dess domslut innehöll, att målet borde remitteras till Oecon.Utsk., hvilket ägde att med Bevilln.Utsk. sammanträda, i händelse sådant kunde finnas nödigt. Deraf synes, att det blott var för att af Bevilln.Utsk. hemta upplysning om tolagens belopp, som denna hänvisning lemnades Oecon.Utsk. för den händelse, att man önskade hos K. M. göra lind. anhållan om tolagens nedsättning. Man har här sagt, att 3 § Ansvarighetslagen ej kunde upphäfva stadgandet i Go § Reg.F.; men jag får fästa uppmärksamhet på ingressen af ansvarighetslagen. Der står, att ”sedan R. St. sig emellan öfverenskommit om den ansvarighetslag för Statsrådets ledamöter &c.” R.
Är det för Choral-musikens främjan, de? eller såsom StatsUtskottet sagt: för Orgelbyggnads-konstens befordrande? Erfarenheten torde dock visa, att Musikaliska Academiens in. flytande på Orgelbyggnads-konsten, varit unge. fårligen lika med MagazinsDerectionens på den inländska Spannemåls-handeln. Det förtråffeliga Orgelverket i Stockholms Storkyrka år gjordt af en Svensk, innan någon Musikalisk Academie ännu var till finnandes, och nu, sedan vi åge en sådan, klagar man att skicklige Orgelbyggare nästan alldeles saknas. I Konung Carl XI:s tid bestods på Stat ej mer ån ;>:ne Trumpetare; nu fins intet LandtRegemente, som icke håller sig en präktigare Musik, än Carl XI:tes och Carl Xllrtes Capell kunde exequera. Musikaliska Academien stiftades år 1773. Om den verkat till musikens utbildning inom Fäderneslandet, så hade den visserligen fyllt sitt kall; men denna verkan år icke förspord utom i Hufvudstaden. Dertill har icke Musikaliska Academien bidragit, ej eller lärer den komma att dertill bidraga. Jag hemställer derföre, om, enär så många inrättningar af dylik art blifvit doterade och så mångå andra finnas, som behöfva doteras, det då kan vara nödigt att för denna Academie betunga Staten med en ny icke obetydlig utgift. \ 156 Dtn 5 Julii\ e, m, Enahanda förhållande visar sig med anslaget till vården af RiksMusaei samlingar. Till detta ändamål har Kongl. Maj:t ifrån år i8ao årligen anordnat 900 Riksdaler af extra utgifts_medlen, hvilket belopp Kongl. Majit nu begårt att få på Ordinarie Stat uppfördt. Derjemte har Kongl. VetenskapsAcademien hemstålt, att, till utvidgande och underhållande af de till nämnde Musseum hörande samlingar, måtte anvisas ett årligt anslag af 4,5oo Riksdaler, som, tillsammans med förberÖrde 900 Riksdaler, utgör 5,4öo Riksdaler.
Allt i hennes drägt och hållning tycktes antyda parisiskan; blott icke ögonens germaniskt-drömmande uttryck. Hon hade setat der länge. Nu såg hon på klockan, reste sig upp och började gå framåt, med små korta steg genom den breda midtallén. Den spensliga figuren i den svarta drägten tecknade sig som en liten insekt mot den hvita sanden i det oändliga perspektivet. Hon stannade ett ögonblick vid midtpaviljongen framför Foyatiers Spartacus, som med en hotande åtbörd lyfte sin knutna bronshand mot Tuileriernas slott. Det var som om denna bildstod väckt något minne till lif, ty hela hennes ansigte lyste plötsligt upp. Men det slocknade hastigt — hon vände sig om och gick vidare, gick öfver den solstekta Place de la Concorde, der fontänerna plaskade och den jättelika solvisaren, obelisken, höjde sig mot himmelen. En oafbruten fil af vagnar körde förbi; de fleste togo vägen in emot Champs elysées. Hon gick en stund framåt, i skuggan af de åldriga träden. Midt emot det nyuppförda industripalatset vek hon af åt höger och stannade till sist framför ett fem våningar högt hus i Avenue Matignon. »Monsieur Heine?» frågade hon portvakten. »Femte våningen, min fru.» Hon började mödosamt stiga upp för trapporna och stod slutligen med klappande hjerta utanför den angifna dörren; ringde på en klocksträng, hörde tunga steg der innanför och såg dörren öppnas af en äldre, grofväxt kvinna, med en svart hufvudduk öfver sitt gråsprängda hår. »Tar herr Heine emot?» Den gamla skakade på hufvudet och mumlade några obegripliga ord. »Hvem är det?» hördes nu en kvinnoröst i gällaste diskant inifrån rummet, och ett fetlagdt, rundt kvinnoansigte visade sig i dörren. »Jag heter fru Selden och — —» »Var så god och stig in.» Den främmande trädde in i ett rum, som tycktes vara ett mellanting mellan en salong och ett hvardagsrum. Möbleringen var mer än enkel, och möblerna tycktes alla ha sett sina bästa dagar.