Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåder understödja denna Fattig-Inrättniog med 3000 R:d af Stats-Medlen, och, i händelse dervarande Borgerskap nu lemnäs i förlägenhet, att ej kunna bestrida dess förenämnde ärliga bidrag, lärer Kongl. Majtts ömma hjerta för den nödlidande ej kunna undgå att äfven af StatsMedlen låta anordna dea då blifvande bristen så framt ej desse Statens vanlottade Uslingar skola förgås i elände; isynnerhet som Kongl. Amiralitetet derstädes ej lärer kunna meddela kraftigare bidrag lill nämnde Inrättning än som hittills skedt. Jag anhåller att dessa mina tankar rna få åtfölja Betänkandet till Riksens Höglofl. Ständer. Riksens Höglofl Ständers Banko - Utskotts Utlåtande öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, sä vali an ledning af Riksens Ständers Revisorers afgifne Berättelse, som den a f Utskottet verkställde granskning, rörande Banko-Verkets Styrelse och förvaltning efter senaste Rikskag, Sedan Höglofl. Ridderskapet och Adeln och H ögvördige P rest-Ståndet, i följd af gjorde anmärkningar, behagat till Banko-Utskottet åter-remittera dess Betänkande af den 6 sistledne April, så väl i anledning af Riksens Ständers Revisorers afgifne och till llanko-Utskotiet remitterade Berättelse, som den af Bauko - Utskottet 610 Banko-Utskottets Betänkanden. verkställde granskning, rörande Banko-Verkets Styrelse och Förvaltning efter senaste Riksdag, åligger det Banko-Utskottet att öfver de anmärkte omständigheterne , härmedelst afgifva dess vördsamma förklaring. Inom Höglofl.
Den 13 Maj, då frågan om prof. för d. 3 Mars ånyo företogs, stadnade Utskts ledamöter, efter en lång meningsslrid, vid följande voteringspiopostn: "Den, som anser Utsk. vara af dess förra ”beslut oförhindradt sträcka sin granskning af ”S t a t s råd spro t. för d. 3 Mars till Statsrådets "samtliga ledamöter,” voterar ja, med tillägg af: "vinber nej, sträcker granskningen sig endast till den "emot Statssecret. väckta an m är knisa n ledningen;” och i denna votering vann nej. Det är den omständigheten, att skillnaden emellan detta beslut och det första af d. g Maj icke uti memor. N:o io är klart framställd, utan tvärtom i mintanka sålunda, sorn om 1)lott "en yppad meningsstrid om undanlag från den allmän"na grundsatsen för denna till Utsk. remitterade anmärknls"fråga blifvit genom Utskrs majoritet afgjord,” hvilken egentligen har föranledt mig att, på sätt jag nu gör, reservera mig mot formen för Utskrs betänk. Jag har, när det justerades, fåfängt sökt yrka, hvad jag tiodde vara min rättighet, äfvensom alla deras, hvilka, lika med mig, vid det ena tillfället hört till majoriteten och vid det andra till minoriteten, att åtminstone få begge besluten särskildt omnämnda. Reservation har Utsk. nekat mig låta åtfölja; jag har således nödgats tillgripa den sista och obehagliga utvägen, den att till Ståndets prot. yttra mig öfver Utskrs åtgärd. Hr Dalmans anmärknrsanledning var i sanning riktad emot föredraganden ensam. Den innehöll till och med under en ordrik framställning många ursägter för Statsrådets öfriga personal, hemtade från det olika förhållande, hvari de och föredraganden efter d. 3 Mars kommit genom olikartade förklaringar till R. o Adrs prot. Denna sednare del af Hr Dalmans memorial hörde, efter min tanka, alldeles icke till Constit.Ulskls pröfning. Kanhända likväl, att både jag och de ledamöter af Utsk., med hvilkas tanka min var instämmande, hade bort nogare granska ordalydelsen af Hr
Ur valet af denna synpunkt följer lika obestridligt, att så länge nya testamentet icke tillägger Kristus andra egenskaper än sådane, som enligt dess författares föreställning låta förena sig med hans mensklighet; så länge är man skyldig att antaga, att urkunderna icke vilja framställa honom såsom varande annat än menniska. Man gör annars både dem och logiken orätt. Ett af deras första och bestämdaste intyg om Jesus af Nazareth är det, att han var Messias. Och här möter den vigtiga fråga, som vi i nästa kapitel af vår afhandling söka besvara. Har i Messias-föreställningen hos judarne ingått något element, hvilket de sjelfva betraktat som öfvermenskligt? Var den uppgift och värdighet, hvilken Jesus hade såsom Messias, af den art, att nya testamentets författare ansett omöjligt, att Gud kunnat gifva denna värdighet att bäras, denna uppgift att lösas af en blott menniska? MESSIASIDÉEN HOS JUDARNE FÖRE OCH VID JESU TID. Den ursprungliga politiska messiasidéen. Zoroasterlärans inflytelse. Mithra, Metatron och Mikael. Monismens öfvergång i dualism. Dualismens försoning genom förening af begreppet om en sedlig frälsning med den politiska räddningen. Härigenom oklarhet i afseende på Messias’ mensklighet. Oklarheten skingrad ge nom platonska antropologien. Den transscendenta messiasidéen. Messias preexisterande menniska. Hans plats uti idéverlden. Adam Kadmon och den jordiske Adam. Henochs bok, dess öden och innehåll. Messiasläran i Henoch och Midraschim. Utbildningen af lärans enskilda drag. Tidpunkten för Messias’ ankomst. Verldsåldrarne. Domen. Kabbalan och det mystiska De äldre profeterna, som alla tillhöra den af politiska olyckor och förödmjukelser uppfyllda tiden mellan Salomos rikes delning och babyloniska fångenskapens slut, äfvensom de yngre, hvilka lefde efter exilen intill fjerde århundradet före Kristus, uttala förhoppningar om en herrlig framtid för Israel, då det ur sin förnedring skall upplyftas till den mägtigaste af jordens nationer.
St:r icke behöfva sträcka sin försigtighet ända derhän, att nu blott en bana skulle fullbordas och sila andra tills vidare få anstå, utan att man kan med full tillförsigt och i landets välförstådda intresse gå så långt som K. M. föreslagit, nemi. att man för statens egna banor gör en ny upplåning af 20 millioner, och derutöfver hvad som för de enskildta banorna erfordras. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt, och hemställer, att Frih. Raabs framställning icke må leda till något generelt beslut, utan att man vid hvarje särskild punkt måtte bestämma hvilka arbeten som nu skola företagas och hvilka belopp dertill böra anvisas. Den 9 Maj f. m. 169 Frih. Raab: Frih. Gripenstedt har visserligen nyss gifvit oss den förhoppning, att staten, utan ökade skatter, skulle blifva i tillfälle att erlägga den ökade räntan och amoteringen; men det gifves ett sätt, hvarpå dessa upplåningar trycka industriidkaren ännu högre. Den ökade upplåningen kommer nemi. säkert att minska sillverförrådet och öka penningebristen. Då jag första gången hade ordet, yttrade jag att jag icke hade för afsigt att begära någon propos.; men då jag blifvit uppmanad af det understöd jag fått, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, framställer propos. i frågan. Frih. af Ugglas: Jag hemställer till Frih. Raab, om en sådan propos., som han begärt, kan framställas. Utsk:t. har ju i den Öde punkten icke afgifvit något särskilt yttrande om Frih. Raabs motion, utan yttrat att sådant skulle ske i afseende på hvarje punkt särskildt. Om nu här skulle framställas propos. på Frih. Raabs förslag, så kunde ju hända att R. o. Ad. a priori skulle med ett streck skära af alla banorna på en gång. För min del tror jag att något annat icke kan vid denna punkt ega rum, än att lägga den till handlingarne. Frih. Raab får ju tillfälle att vid hvarje särskild punkt framställa propos. derpå.
Då Statens räkenskaper utvisa, hvad äfven Rikets Ständers Revisorer uti deras år 1839 afgifna Berättelse anmärkt, att, på grund af den E. K. M. medgifna rätt till disposition af Hufvud-Titlarnes besparingar, anvisningar å desamma egt rum utöfver befintliga tillgångar, så att vid senaste eller 1837 års Riksbokslut en brist, endast på Andra Hufvud-Titeln, af 130,162 R:dr 14 sk. 4 rst. uppkommit, i följd deraf, att besparingarne, som ej varit kände, då dispositionerne vidtagits, sedermera funnits uppgå till mindre belopp, än som blifvit beräknadt; hafva Rikets Ständer, innan sig visat, örn något constilutionelt ansvar kan komma att tillämpas, till följd af sådane dispositioner å Hufvud-Titlarnes besparingar utöfver befintliga tillgångar, och då Dih. lill R. St. Prot. l&fy. 10 Sami. 1 Afd. 91 722 £xpcdiäons~Utskotlets Förslag till tind. Skri/velsej N.o 332. totalbeloppet af den salunda uppkommande brist för hela den tid, som begränsas af den vid sista Riksdag faslstälda Statsreglering, ej kan bestämmas förr, än 1840 års räkenskaper blifvit afslutade, icke ansett sig böra för närvarande bevilja någon afskrifning af den på föienämnde sätt uppkomne brist, men likväl velat tillåta, alt dess bela belopp lår, utan att inblandas med skeende anordningar å de besparingar, som uppkomma ifrån den tidpunkt, då den nja Slals-regleringen tagit sin början, godtgöras af under händer hafvande medel iller Stats-verkets reserv-fond, san,t i r.äkenskaperne serskildt balanceras intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer komma i tillfälle att, efter det slutliga beloppet blifvit tillförlitligen kändt, vidtaga de åtgärder, som omständigheterna föranleda.
Den del af berörda §., som innefattade det af Utskottet vidblifna förslag, att partiella tull-lindringar, om sådane skola ega rum, icke må tillgodokomma andra fartyg än dem, som sist inom de 3 nästförutgångna åren bevisligen från svensk till transatlantisk hamn afgått med minst half last af svenska produkter. Lades till handlingarne, hvaremot hvad Utskottet i öfrigt, i fråga om tull-lindringarne, föreslagit, godkändes. 17:o Föreslagen förändrad lydelse af 3 punkten utaf 25 §. uti det vid betänkandet N:o 13 fogade förslag, godkändes. 18:o 26 §. samt Utskottets förslag, att, i anseende till förändrad nummerföljd å §§., som uppkommit derigenom, att 16 §. af Utskottets förslag förfallit, denna förändring bör vid författnings-förslagets redigerande blifva iakttagen. Lades till handlingarnehvaremot Utskottets beslut, i fråga om hos Borgare-ständet väckt fråga derom att Rikets Ständer skulle i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla alla erforderliga kontroller lili förhindrande af oloflig införsel af varor, i anledning af deremot framställda anmärkningar, återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets memorial N:o 305, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente angående de vid innevarande riksdag beviljade utgifter samt anslag till folk-un - 652 Prot.-utdrag den 19 Augusti 1868. dervisningen m. m., hvaremot samma Utskotts memorial N:o 306, i anledning al erhållen återremiss å utlåtandet N:o 287, lades till handlingarne. Den 19 Augusti. Från Höglofl.
enka efter den för några år sedan aflidne b e r ö m d e vetenskapsmannen, professor G. Ostsoppan. Ett matrecept, på vers ocli i musik. pes annales » heter en mycket spridd och ansedd fransk veckotidning, som behandlar politiska och literära ämnen från vidsträckt och varierande synpunkt. Om dess värde och auktoritet kan man döma af följande utom och inom Frankrike berömda namn, som vi bland andra finna hafva undertecknat artiklarne: Frän pols Coppée, André Theuriet, Guy de Maupassant, Stanley, comte Paul Vasili, Pierre Loti, Jean Richepin, Francisque Sarcey, Jules Claretie, Théodor de Ranville, Henri Meilhac, Aurélien Scholl, Jules Lemaitre, Jules Barbier, Catulle Mendes, Paul Gioristy m. fl. » Les annales » har äfven egnat det Ibsenska namnet en sympatisk uppmärksamhet, något som visst icke alltid kommit det till del i Frankrike eller i England. Bladet har ett porträtt af den norske skalden — mindre lyckadt i motsats mot dess vanliga utmärkta illustrationer. Under den allmänna rubriken: » Chansons populaires de France » upptager numret 360 för den 18 maj i år ett stycke, La soupe au fromage, ord af Max Buchon och musik af M. Schanne. Det egendomliga poemet hafva vi öfversatt så troget som Parotes 676V upp eld oeh pannan sätt, Lägg dit smör att jäsa — Men blott icke alltför nätt — Då del börjar fräsa, Kom med mjöl och därpå lök; Oör ditt vackraste försök, Att ostsoppan smakar. Musiquc La Soupe au fromage M AX möjligt och i motsvarande svenskt verssnitt — vi tillägga, att kulinariske kännare sagt oss, att matreceptet är utmärkt och såsom man kunde vänta det af den franska kokkonsten. Saken är ett poetiskt och musikaliskt skämt. Hvad öfversättningen angår, må den betraktas som en brottning med det franska språket — en öfning i » gåva scienzia », hvilken ju damerna alltid gynnat.
Då lämpligheten och behofvet af ifrågavarande endast å viss ort befintliga, tullkontrollen afseende, inrättningar icke utan undersökning af de serskilda förhållandena kati med säkerhet bedömas, och Utskottet, lika litet som Rikets Ständer, år i tillfälle att ingå i dylik undersökning, hvilken deremot synes lämpligast tillkomma den administrativa makten, som icke heller lärer underlåta att, efter derom i vederbörlig ordning skeende framställning, vidtaga sådana förfoganden, hvarigenom de af motionären öfverklagade olägenheter, i den mån sådant, utan åsidosättande af tillbörligt afseende på nödig säkerhet mot missbruk, låter sig verkställa, må varda undanröjda, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Juli ISSI, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, att förbrutet gods, i stallet för att tillfalla Staten, bor återställas afsåndaren. Till Utskottets handläggning har från hedervärda Bondeståndet blifvit remitterad en af riksdagsfullmäktigen Per Hansson från Wermlands län väckt motion, deri anföres, hurusom det ofta förefallit motionären besynnerligt, att kronan tillvällat sig i beslag taget gods, synnerligast derför, att den inkomst, som sålunda tillfaller staten, icke kunde förklaras annorlunda än som en sorts ingrepp i deri enskildes eganderätt, och då vinsten således skulle blifva en orättfärdig penning, som alttid drager flera med sig bort, staten borde skyddas för en sådan olycksbrihgande inkomstkälla. Såsom sjelf boende vid Norrska gränsen, hade motionären tillika ofta haft tillfälle se, att, då gods blifvit taget i beslag, långt ifrån allt blifvit redovist till staten, utan större delen liksom bortsmält, hvarigenom ådagalagts, att det till sitt upphof brottsliga lurendxejeriet alstrat , ännu flere brottslingar; på grund af hvilka skäl blifvit hemstäldt, att de stadganden, som säga, att det eller det godset vare till kronan förbrutet, förändrades så, att dylikt gods skall till afsändaren återställas, utan att likväl lurendrejarens böter derföre minskades, fastheldre ökades.
Dessa och möjligen äfven andra omständigheter anser Utskottet böra tagas i betraktande vid upprättandet af förslag till förnyade Stadganden i berörde angelägenhet, hvarmed Utskottet dock icke kan taga befattning, och Utskottet får fördenskull hemställa, det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit täcktes, med hänsyn till hvad Utskottet här 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 181. ofvan yttrat, låta utarbeta och till Rikets härefter sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till förändrade föreskrifter i fråga om utarrendering och förvaltning af Statens egendomar. Stockholm den 10 September 1860. Reservation: Af Herr Bildt, som åberopade Inkomst-Afdclningens förra förslag till Utlåtande, så lydande: ”Då motionären endast i allmänna ordalag antydt, dels att de stad ganden, som afse förvaltningen och arrendeväsendet af Statens egendomar, skulle vara föråldrade och föga ändamålsenliga, dels ock att domän väsendet i Preussen skulle vara på ett förträffligt sätt ordnadt, så att det kunde tjena till föresyn i berörda hänseende för andra nationer, men icke närmare utvecklat hvarken hvari bristfälligheten af våra egna eller förträffligheten af de Preussiska institutionerna skulle bestå, har Utskottet, vid behandling af motionen, svårligen kunnat finna hvarthän framställningen egentligen syftar. Yäl har motionären uppgifvit att de embetsmyndigheter, åt hvilka bestyret med nämnde angelägenheter nu vore uppdraget, icke egde de noggranna insigter och den erfarenhet i jordbruksväsendet, som fordrades vid bestämmandet af en jordegendoms rätta skötsel och sannolika afkastning under en mängd olika förhållanden, men motionären har icke uppgifvit någon eller några andra embetsmyndigheter, som bättre än Kammar-kollegium och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen, hvilka nu hafva berörde angelägenhet sig anförtrodd, skulle kunna uppfylla nämnda åliggande.
För att vinna dé förbindelser i Hamburg, som i och för ifrågavarande affärers bedrifvande blifva nödige, vidtaga Banco-Fullmägtige lämpliga åtgärder; ägande Fullmägtige derjemte att bestämma hos hvilka Handelshus i berörde stad depositioner för Bankens räkning få ega rum. 4:o Banco-Fullmägtige hafva att, i afseende på bokföringen ecb redovisningen, meddela de föreskrifter, hvarigenom reda och enkelhet i räkenskapen i förening med en säker controll bäst må kunna vinnas. 5:o För utöfningen af de med växelköp och försäljning förenade göromål Baneo-Utskottets Memorial, N.o 22. 9 göromål och bestyr, utse Banco-Fullmägtige Tre personer, såsom Deputerade, af hvilka 2:ne ovilkorligen skola vara Ledamöter af Banco-Styrelsen, men den 3:dje kunna väljas inom eller utom Banco-Yerket. 6:0. Deputerade fördela sig emellan de dem tillhörande göromål, såsom dem lämpligast synes, på det att bestyret med verkställigheten hvarje postdag må kunna af en eller 2:ne besörjas; dock skola de, antingen samfäldt eller och tvänne af dem underteckna alla växlar och bref samt reqvirera från Banken de penningar, som erfordras för växel-liqviderne och emottaga betalning för afgifna växlar. För transaclionerne fastställa Deputerade vissa allmänna reglor t. ex. beskaffenheten af de växlar, som få uppköpas, hvarje växels minimi-belopp, högsta sammanräknade summan af de väx lar, som på en gång få vara löpande å serskilda hus; maximum på det hela, som hvarje postdag får köpas o. s. v. På Deputerade ankommer att antaga och entlediga nödigt biträde i göromålen, men på Banco-Fullmägtige att bestämma beloppet af det arfvode, som för sådant biträde kan påkallas. 7:o Deputerade förpligtas, att, ulan dröjsmål och så fort ske kan, i Banken insätta influtne medel samt att, vid hvarje tillfälle då Banco-Styrelsen sammanträder, anmäla och redogöra för sina åtgärder under den från föregående sammanträde förflutna tiden. 8:0 Val till
A delar af artificiella Blommor, hvilka för den inhemska tillverkningen vore erforderlige, har Herr Hjerta föreslagit nedsättning af införsels-tullen från 6 R:dr 12 sk. till 2 R:dr skålp:det, med anmärkning tillika, att då endast 53 skålp. af denna artikel under år 1852 blifvit införtullade, införsels-afgiften kunde utan all slags skada för Staten helt och hållet borttagas. Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o 3. 11 Ehuru Utskottet delar Herr Hjertås åsigt om behofvet af tullnedsättning på ifrågavarande artikel till uppmuntran af den inhemska fleuristhandteringen, anser Utskottet sig likväl, både med afseende å artikelns värde och dess hänförlighet till öfverflödsvaror, icke kunna understödja en så betydlig nedsättning, som herr Hjerta tillstyrkt, och än mindre fullkomlig tullfrihet, utan hemställer, att å delar af artificiella blommor införsels-tullen må nedsättas till 5 lt:dr pr H. Uti den af Herr Grape väckta motion, angående införsels-tullen för fartyg, är ibland Bly. annat vrkadt, att Bly, oarbetadt, i rullar, mätte, såsom erforderlig rudimaterie för fartygs utrustning, från införsels-tull befrias. Utskottet, som icke ansett lämpligt, att för oarbetadt Bly, i dess olika form af tackor och rullar, föreslå skiljaktiga lullbestämmelser, men som funnit begge dessa slag, såsom rå-vara för inhemska förädlings-näringarne, skäligen böra beredas lindring uti nu stadgade införselstull, 1 R:dr 6 sk. Skeppfdet, föreslår i sådant hänseende, att införsels-tullen å oarbetadt Bly må nedsättas till 24 sk. per Skepp:d. Då den å artikeln Blyerts stadgade införsels-tull, 20 sk. Lispundet, öfverstiger 50 Blyerts. % af varans verkliga värde, men en sådan tullsatts hvarken i och för sig, eller med hänseende till artikelns beskaffenhet, lärer finnas lämplig, hemställer Utskottet, att införsels-tullen å Blyerts må till 8 sk.
Föräldrarna voro landtbrukaren David Vilhelm Bonthron och hans maka Ebba Charlotta Durietz. Redan tidigt förlorade Alice sin mor, och denna förlust ersattes ej, när hennes far trädde i Utffifningstid: hvarje helgfri fredag. HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Lösnummerpris: 1 5 ö r e. Allm. Telef. (vid kompletteringar). Alice 4 inbjuda i dag lduns läsarinnor till ett besök i Göteborgs X arbetsskola för vanföra, Norra Allégatan 5. En skola af sådant slag väcker ett visst vemod. Det är därför vi helt försiktigt trycka på knappen till ringledningen. Nu är det för sent att draga sig tillbaka, haltande steg höras redan i tamburen, och på frågan efter föreståndarinnan införas vi i. hennes mottagningsrum. Vi sitta ned och vänta några minuter. In till oss tränger ljudet af en liflig och sympatisk fruntimmersröst. Orden tyckas så vänliga och uppmuntrande, äfven då de icke falla alldeles gillande öfver det gjorda arbetet. Vi ha redan på afstånd fått intrycket af något gladt och friskt, och detta ökas än mer, när vi få nöjet göra fru Alice Charlotte Bonthrons bekantskap. Fredagen den 1 maj 1891. - r a d. Bonthron. nytt äktenskap. Det blef tvärtöm ett mindre behagligt förhållande mellan styfmodern och hennes unga styfdotter, och detta ända därhän, att det satte sin prägel på Alices karaktär. Hon var ett lifligt barn, mycket känsligt för kärlek och vänlighet. Den, som förstod att taga henne från denna, sida, vann hennes hängifvenhet och fick henne utan svårighet att lyda; ville man däremot tvinga henne härtill, blef hon trotsig. Detta trots öfvergick med tiden till energi, en energi, som stundom blef hänsynslös. Då Alice vuxit upp, tänkte hon utbilda sig till lärarinna, men förlofvad vid 19 år med en landtbrukare, beslöt hon att i stället genomgå en praktisk hushållsskola. De kunskaper hon förvärfvade blefvo af särdeles nytta vid hennes stora lifsarbete. Gift vid 21 års ålder vardt hon redan fyra år därefter enka med tre barn, af hvilka det yngsta var två dagar gammalt. Den tjugufemåriga modern stod nedtryckt och lidande och utan ett öre att försörja de sina med.
Äontor upprättabc 9teglcs nteitte mcbbelat. §• 17. SBibarc paftnc 233t förorbuat, att bet för tnljemfEa fårffötfelnS cd) uttprobuEs ttoueuS befrätnfanbe å 9itEögäEbäsÄcntorct antrtfabc cd) tttt ett belopp af Strås punbratjugofemtufeu 911 Ebba ler beftämba Erebittö må, emot tre procent årlig ränta för berå Ipftabc fummor, fortfaranbc intill näfta 9ltf'öbagS flut, begagnaä för lånes unbcrftöb åt fd)äfcriscgarc m. fl.; Eoutmanbc UttbifEontsfonben att äftren framgent mara EftiEbgälbbs^ontorct aitftnartg för återbetalningen af ptnab å betta Ercbitio är etter bltftrcr Ipftabt, äftucnfotn för gobtgöraitbe af berå upplupne etter upplöpanbe räntor. §• 18. SiEalebcä paftnc 2Si mcbgifirit, att bet titt unberlättanbe ocf) befrämjanbe af acEorbbsreglcriugen inom Strinden bciriljabe ocf) å 9itEdgälb3s$ontoret anirtfabc 30 9ttf3bag8s23eflut 1860. räutcfrta frebitib md för betta änbautäl, emot ©trcfttoneuS öfmer SlrmeettS spenftottSs Ölafja fortfaranbe anfroarSförbtnbelfe för bc U;ftabe frcbitibsiiteblenS behöriga atcrs betalning, begagnaS inom ett belopp af f;ögft ©tfljimbrafemttotufett 9itf3baler; ff’o