Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
a Eko. Ur de senaste årens litteratur i kvinnofrågan. Reformarbetet till f6rbaffrande a f kvinnans stallning af I Alexan&amp;-o fiipeaBerg. Norske kvinders sociale og retslige stilling af Gina Iiroy. Utgif,vet af. Norsk Kvindesagsforening. Kvinnan och; Kvinnoarbetet i Finland af Uwiomn, Kvinriosaksförbiiiid i Finland. Le grand Catichisme de / a Femme par Louis P m n k. Paris, Verviers 1894. E t t af de mest omfattande verk i kvinnofrågan, som hittills utkommit i de nordiska länderna, ä r fröken Alexandra Gripenbergs 2 Reformarbetet till förblittrande af 7cvinnam ställning B, Iivilket f. n. al: iinder utgifvande i Helsingfors. Författarinnan yttrar i sitt företal, att hennes bok framkallats af en önskan, a t t sprida kännedom om arbetet till höjande af kvinnans stillhing och a t t bidraga till ett ökadt int~esse för den s. k. kvinnofrågan. Detta bokens dnbbla syfte liar betingat dess, forin, och gör att arbetet framträder mindre som en uppslagsbok an som en samling skildringar af kvinnofrågans iitveckling i olika länder. Rörande frigans ' uppkoinst yttrar förf. : u man kan icke lägga fingret på ett bestämdt årtal och saga: ' ' Här begy~ite hon '. Men oiii man följer hennes spgr, så lhngt de kunlia följas, skall inaii finna, a t t hon framtradt i samma mån som betraktelsesättet om den starkares ratt blif vit undanskjutet. » Efter en kort återblick på kvinuofragans öden fortsätter förf. ~Sliitligen kom vår tid med dess yrkan på individuell frihet,. fri konkurrens och privilegiers afskaff ande. Of verallt inom den civili -.
Den 4 Januari f. m. 53 icke väntat mig en sådan förebråelse, enär ingen högre än jag respekterar det sociala lifvets rättigheter och på intet vis vill underordna dera de militära. I mitt försvar af denna motion anser jag mig icke hafva trädt folkets rätt för nära. Denna rätt förnärmas icke derigenom, att legningsrättigheten ordnas på ett mera ändamålsenligt sätt. Undantag från den allmänna regeln, att antingen utskrifvas eller lega, kan och bör här likasom i andra länder ega ram, såsom t. ex. för en moders ende son. Jag har aldrig yrkat legorättens uphörande; men ansett den förhöjning i legan, som skulle blifva en följd af Frih. Leijonhufvuds förslag, lämplig, enär derigenom beväringspligten mera allmänt skulle fullgöras och man endast i yttersta nödfall skulle genom penningar sig derifrån friköpa. Att gränslinien emellan de rika och fattiga, i samhället sålunda borde allt skarpare updragas, har jag lika litet afsett som yttrat, och jag anhåller, att samma aktning, som jag hyser för andras motsatta åsigter, äfven måtte hysas för mina. Jag har icke velat annat än folkets bästa och önskar icke göra beväringspligten förhatligare än den olyckligtvis redan är. Dispens från fullgörandet af denna pligt kan ju, äfven om förslaget vinner framgång, fortfarande sökas, och våra Konungar hafva icke gjort sig kända att neka hvad som med stöd af billighet begäres. Men kommer ett brinnande krig, måste alla enskildta intressen vika för det allmännas skuld och jag hoppas, att ännu så mycken fosterlandskärlek fortlefver i Svenska folket, att det går man ur huset för att värna landets sjelfbestånd. Hr Adelborg, And. Otto: Det händer understundom, att man*för specialiteter aflägsnar sig från hufvudsaken. Så har det, enl. mitt förmenande, inträffat i denna fråga, enär man förbisett sjelfva beväringspligtens hufvudidce, för att blott fästa sig vid dess inflytelse på arméen.
Begge beskattningssätten medföra väl den olägenhet, att man, för att kunna begagna kar-rummet till afjäsning af det största möjliga qvantum sprithaltig massa, och sålunda inbespara något af afgiften, föranledes att maska sä tjockt som möjligt, hvarvid man förlorar i utbyte; men det sednare har tillika det onda med sig, att jäsningsprocessen påskyndas (på samma sätt som afbränningsprocessen vid beskattning å pannerymden), för att kunna medhinna så många afjäsningar som möjligt på den gifna tiden, hvilket likaledes sker på bekostnad af utbytet. Det sista beskattningssättet innehåller således 2:ne möjligheter att frigöra den färdiga produkten från en del af den afgift, med hvilken man vid skattens bestämmande trott sig kunna träffa densamma, samt följaktligen att göra osäker hvarje beräkning öfver ren inkomst som utaf brännerirörelsen kan tillkomma statskassan, liksom den innebär en tvåfaldig uppmaning att förslösa en del af det material, hvaraf man ämnat att bereda bränvin, så vidt nemligen inbesparingen å skatten uppväger den förlust i utbyte, som bränneriegaren gör. Härtill kommer vidare, att missbruk lätt kunna öfverskylas derigenom att man låter jäsningsproeessen börja eller sluta i oskattlagda kar, såsom förmäskkar, kylskepp eller mäskreservoirer. Då det sistnämnda beskattningssättet sålunda har väsendtliga brister, utan att medföra motsvarande fördelar, torde principen att beskatta karen för hvarje gång de begagnas blifva den rigtigaste för det förslag, det åligger kommissibneh att utarbeta. Innan vi öfvergå, till afhandling af detta förslag, vilje vi i korthet omnämna de reglor för beskattningen, som gälla i städerna i Danmark och i Preussen. Uti köpstäderna i Danmark är afgiften lagd icke blott på karen, utan äfven på materialet.
SlatsUtskottet: af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående vilkoren för Salpetergärdens upphörande; af Herr C. A. Modins motion, angående anslag till medel för Hennes Maj:t Drottningens Kröning; af Herr Cronii motion, angående Krutförsäljningen i Riket. Lagutskottet: af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Domares ålder, hvilka af HofRätten förördnas; af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående tillägg uti 25 Cap. 5 § Rä ttegångsBalken. 2:0 Återremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets : angående Landshöfdinge-Residence-huset i Hernösand. 3an \ Den 18 Mars f. m. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående Städernes Inqvarteringsbesvär. BankoUtskottets: i anledning af Herr J. Gripenstedts motion om ersättning åt ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUt skottens: angående ändringar och tillägg uti Kongl. Maj:ts Nådiga LegoStadga den i5 Maji i8o5; rörande Fattigförsörjnings-anstalterne; och om inrättande af Arbetshus i Länen, 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets: i anledning af verkställd granskning af de till Allmänna GarnizonsSjukhus-byggnaden anslagne medels förvaltning; om anslag till uppbyggande och underhållande af åtskillige Länshäkten; angående föreslagen afskrifning af Bruksidkaren S. Owens skuld till ManufacturDiscontFonden; rörande verkställd granskning af redogörelsen öfver 2:ne företagne Krutförsäljningsexpeditioner; angående tillökning af lönen för Kyrkoherden i Waxholm; angående regleringen af RiksStatens Andra llufvudTitel; angående reg lerin - Den 18 Mars f. ra. 321 leringen af utgifterne under RiksStatens Andra HufvudTitel.
Gerna för mig, men då säger jag att jag vill ha’ en annan piga till hjelp, en starker och styfver-en till ett annat år, för nu får jag gå och träla med allt groft, och Elin bara hållas med det, som grant är, och sittegerningera. Nej, det bär sig inte dä, utan då får ho’ se sig om annerstans, efter någon annan tjenst, och jag se mig om efter en a’an dugtiger piga. Gunnar förblef stum. Han var slagen med sina egna vapen, och kände nu helt noga hvar gränsen var, der han hade att befalla, eller icke. Han kände sig väl tillåtas af sitt samvete att bestämdt förklara Elin skola hafva full lön, men icke befalla att hon skulle stanna qvar i huset. Här gjorde samvetet reträtt, och – plågad af den grufliga tanken att skiljas från Elin, att icke åtminstone lefva under samma tak med henne, och då och då förnöja sina ögon med hennes anblick, sade han allvarsamt, men utan all vrede, i känslan af det mäktigaste motifvet: – Att du kan tala så, Lena! Gör intet Elin allt hvad hon förmår? Hon kan väl icke göra två saker på en gång, vet jag! Hon väfver ju nu från sola uppgång till sene qvällen, och när väfven är slut, hjelper hon dig ju gerna med allehanda utegångs-sysslor, det har hon ju sagt. – Ja, men sådana kan hon icke, och står intet heller ut med, ty tocket är hon icke vand vid från barndomen – sade mor Ingrid, som af flere skäl ville att Elin, i all sämja likväl, skulle lemna torpet och taga annan tjenst, ehuru mor Ingrid bättre än någon såg huru god och älskelig den unga flickan verkligen var. Gunnar svarade icke ett ord, kastade endast en blick, mörkare än någon sådan det någonsin varit, bort på den gamla modern, men mötte dock icke hennes, som oafbrutet hvilade på tråden hon spann. Han reste sig snart upp och gick ut till sitt arbete, men detta föreföll honom tyngre än någonsin. Gunnar hade icke brytt sig om att taga så mycken makt öfver sig, att han ville skiljas från Elin.
Riksdags-Ordningen, ogillat Utskottets Utlåtande i förstnämde Memorial, och återremitterat detsamma, med anmodan till Utskottet att inkomma med förslag till förändrade voterings-propositioner; men som ankomna protokolls-utdrag af den 22 och 23 innevarande månad utvisa, att öfriga Riks-Stånden godkänt de föreslagna voteringspropositionerna, och tre Stånds mening i sådana frågor, enligt 75:te §. Riksdags-Ordiiingen, utgör Rikets Ständers beslut, finnér Utskottet ålerremissen ej påkalla någon åtgärd; hvilket härmed hos Rikets Ständer vördsamt anmäles. Stockholm den 31 Augusti 1854. Ank. till Evp.-Utsk. d. 31. Aug. 1834, kl. 11 f. m. Memorial till Rikets Sländer, i anledning af Preste-Ståndets återremiss af Memorialet JY:o 37, innefattande hemställan om volerings-propositioner angående det i Memorialet N:o 17 ajgifna förslag lill ändring af H:de §. IL 0. Sedan Konstitutions-Otskottet i Memorial N:o 37 hos Riks-Stånden föreslagit voterings-propositioner angående det af Utskottet uti Memorialet N:o 17 afgifna förslag till ändring af 14:de §. Riksdags-Ordningen, rörande representations-rättigheten för Stockholm, har Högvördige Preste-Ståndet, enligt utdrag af dess protokoll den i denna månad, ogillat Utskottets Utlåtande i förstnämnde Memorial och återremitterat detsamma till Utskottet, som egde alt med förslag till förändrade voterings-propositioner inkomma. Då öfriga Riks-Stånden, enligt deras till Utskottet ankomna protokolls-utdrag af den 22 och 23 innevarande månad, godkänt de föreslagna voterings-propositionerna, och frågan således, jemnlikt 75:te §. Riksdags-Ordningen, är genom tre Stånds beslut afgjord, anser Utskottet sig icke kunna i anledning af återremissen vidtaga någon åtgärd; hvilket förhållande Utskottet får härmed vördsamt anmäla.
Län afgifne yttrande, med erinran, att, då hufvudgrunderne för Bankens rörelse bestämdes helt och hållet af den vexlingsgrund som antoges, nödsakades han fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, att, i händelse denna vexlingsgrund ej bestämdes lill det värde, hvartill Bancosedeln under en längre tid af sig sjelf salt sig, eller 144 måste Rikets Ständers Bank bereda sig på alla de sätt Utskottet föreslagit, och ännu kraftigare, för alt kunna motstå den brytning ett sådant misstag nödvändigt måste medföra, men att, i händelse, efter hvad han förmodade, vexlingsgrunden blefve bestämd i enlighet med nämnde grundsatts, inträffade också ett helt annat förhållande; hvarföre han jemväl, vid hvarje serskild punkt af Utskottets förslag, alternativt sig wtlålit, nemi. i första rummet, huru förhållas borde, om Utskottet qvarblefve vid 128 sk. såsom vexlingsgrund, och i andra rummet, om denna ändrades till 144 Utskottet, som, vid besvarandet af Riks-Slåndens anmärkningar emot dess under N:o 8 afgifne Betänkande, kommer i tillfälle att närmare utveckla de skäl, uppå hvilka Utskottet ansett någon förändring uti den redan fastställde vexlingsgrunden ej kunna ega rum, får här allenast förklara, att då en förändring af sjelfva vexlingsgrunden, efter Utskottets öfvertygelse, vore ej allenast stridande emot den uti Mynlheslämningslagen af den 1 Mars i83o gifne lofveu och försäkran, utan äfven högst menligt inverkande på Bankens hela framtida credit, har Utskottet ej kunnat någon sudan förändring tillstyrka; lill följd hvaraf Utskottet ej heller ansett sig böra till granskning upptaga hvad anfördt blifvit, under förutsättning, att myntbestämnings-grunden skulle till 144 sk.,förändras; hvarBih. till R. St.
Ernet slutmeningen af denna §, som innehåller, att den, som till heder för vexelgifvare eller öfverlåtare betalar vexel, skall emot den, på hvilken vexel varit dragen, hafva lika rätt med f >rre innehafvar en, är af Herr Foenander anmärkt, att någon str idighet förefunnes emellan nämnde stadgande samt Coucurs-Lagen, enär, enligt samma Lag, viii förre ittnehafvaren, men ej den, som inlöst vexeln, kunde besvärja sitt anspråk i acceptantens concnrs, så framt denna inträffat förr, än inlösandet skedde. Sorn berörde anmärkning icke rörer det. af Utskottet föreslagna stadgande i förevarande §. af Vexei-Stadgan, utan angår beskaffenheten af det, genom Kongl. Förordningen den 22 October 1818, för edgång i concursmål fastställde formulär, om hvars lämplighet eller olämplighet i vissa full fråga nu ej är; så anser Utskottet, alt hvad Herr Foenander anfört ej kan tili någon åtgärd föranleda. 33 §. Herr Wijk, med hvilken flere ledamöter instämt, har yttrat, att den i nu. gällande Vexel-stadga till 1 2 procent beräknade straffränta för återgången vexel borde bibehållas. Om en vexel ålerkomme med protest, medförde delta för remitlenten ofta ganska stora förluster. En handelsaffär, hvaraf betydlig vinst varit att påräkna, kunde på detta sätt helt och håltet tillintetgöras; och remittenten vore i sådant fall ej belåten dermed, att han endast åleifinge sina penningar med vanlig ränta. I alla länder vöre derföre straffränta för återkommande vexel stadgad. Utan föreskrift derom skulle en vinglare, isynnerhet vintertiden, då posterna gå långsamt, kunna, genom utfärdande af vexlar med kännedom, att de ej skulla accepteras, bereda sig tillfälle att under en hel månad och kanske ännu längre få begagna vexeltagarens penningar emot endast \ procents ränta i månaden.
Sådan är äfven erfarenheten i främmande länder, så att man, långt ifrån att anse det 14-lödiga silfvermyntet vara alltför fint, i liera länder gjort det ännu finare. I Holland t. ex. förhöll sig silfret till kopparen förut såsom 89 lill 11, men detta ansågs sedermera, jag tror år 1833, ej vara tillräckligt, utan förhållandet sattes såsom 94| till 5|. Hos oss deremot är förhållandet emellan silfret och kopparn såsom 75 till 25, så att ^ af hela myntets vigt består af koppar, hvilket förhållande ingalunda är lämpligt. Har man blott till syftemål att söka förskaflä myntet den möjligen största hållbarhet, så bör man upblanda silfret med ännu mera koppar än som nu sker. I det utlåt, sorn förra Riksdagens BankoUtsk. hvaraf jag hade äran vara ledamol, erhöll från Öfverdirektören vid Kongl. Myntoch Kontrollverken, uplystes det, att det silfvermynt, som uphlandades med 50 % koppar, var hårdare än det, som innehöll 25 °/0 koppar, och del skulle kunna vara en möjlighet, att silfvermynt med 75 #/0 koppar vöre ännu hårdare. Meningen med koppartillsatsen i silfvermyntet torde således icke vara den att göra rnyntet så hardt som möjligt, utan blott att gifva detsamma en så tillräcklig hårdhet, att det kan emotstå nötning, och delta ändamål vinnes, enligt erfarenheten i de flesta Europas länder, genom att göra silfvermyntet 14-lödigt. De olägenheter, som vårt silfvermynts nuvande legering medförer, finnas upräknade uti Hr Wallenbergs vid Betänk:t fogade reservation och bestå hufvudsakligen deruti, att myntet onödigtvis blifver mörkare, tyngre och större; att tillverkningen deraf försvåras och tillverkningskostnaden i följd deraf förhöjes; att de särskildta myntpjeserna blifva ojemnare till vigt och finhet samt slutligen, att den stora koppartillsatsen, som upgår till ett icke mindre värde än 16,666| Rdr R:mt på en million präglade specier, utgör på samma gång en förlust för Staten och en upmuntran till silfvermyntets nedsmältning.
Törhända ägde de en förkänsla af, att stämningen ej skulle bli så munter s o m sistlidne tionde november. Ja, de voro till och ined säkra på, att de ej skulle komma i frestelse att krossa t ö m d a champagneglas, då de själfva bevittnat proceduren med hela det vackra, dyrbara boets förskingrande. De infunno sig e j, ville ej såra, ej väcka minnet af hvad s o m varit, grannlaga s o m de v o r o, de trofasta. Därför blefvo d e båda, hvilka föregående år så gästfritt utöfvat värdskapet, allena den dagen i den nya lilla lägenheten, allena den dagen och k o m m a n d e dagar, som furtgingo i grå enformighet. Fruktansvärd enformighet tyckte mannen, allt för fruktansvärd för att kunna uthärdas! När åter en gåsmiddag närmade sig, hade de trofasta alldeles förgätit att han funnits till, den stackars svindlaren, som själf beröfvade sig lifvet; frun, s o m for farande bibehöll det tarfliga lilla h e m m e t, behöfde ej befara att de trofasta skulle söka u p p henne. I själfva verket sörjde h o n ej mycket öfver förlusten. Hon var ständigt upptagen af sitt arbete, arbete frän morgon till kväll. Till omväxling och vederkvickelse brukade hon med sin dotter företaga en vandring till d e trak1897 ter, den eleganta stadsdel, där de en gång lefde lifvet i l y x och välmåga utan tärande b e k y m m e r. De talade o m de gångna tiderna, stilla, utan bitterhet. Den ena, m o d e r n, beskref o c h dottern lyssnade s o m till underbara sagor, berättelser från en annan tid, ja, från en annan planet, så främmande föreföll det h e n n e. Men den unga led stundom därvid, ty h o n tyckte att det låg en svag ton af saknad i moderns röst, när h o n talade o m » det förra ». Historien o m den där sista gåsmiddagen hade varit före många, många gånger. I regeln k o m den, när gåsdagen närmade sig; och nu stod den åter för dörren.
Maj:ts sednast utfärdade ändamålsenliga Förordningar angående tillverkning och försäljning af bränvin, hvilka minskat tillgången å denna vara och derigenom gjort den dyrare och för den fattige arbetaren mindre åtkomlig, på samma gång lönnkrogarne märkbart försvunnit till följd af det stränga ansvar, som nu är stadgadt för oloflig bränvinsförsäljning och den uppmuntran till upptäckande och beifrande af sådan förseelse allmänna åklagare erhållit genom den mer än förut tillräckliga ersättning dem tillkommer af de sakfälda, då dessa äga tillgång till böter. Brott af gröfre art, med undantag af stölder, förekomma sällan inom Länet. Såsom länshäkte har ett cellfängelse här i Malmö blifvit uppfördt och år 1833 till inrymmande af fångar upplåtet. Enligt vid länsfängelset förde journaler, har antalet af derstädes förvarade Straffoch Ransakningsfångar utgjort: Hiinitle eller tilHalatlr. för Mord. för Rån. för Dråp. för Mordbrand. för Barnmord. för Stöld. för förfalskningsbrott. för andra förbrytelser. Af försvarslösa dömdes till allmänt arbete Mankön. — „ Under de fem sistförflutna åren har Mormonismen beklagligtvis lyckats erhålla bekännare inom Länet, särdeles i Malmö och Lund, hvarifrån Mormoner utgått till andra Länets delar för att utbreda sina falska läror. Deras försök hafva dock hittills icke krönts med synnerlig framgång. Endast i några få församlingar hafva de lyckats vinna ett mindre antal anhängare. § 3- Näringar. Jordbruket utgör Länets inbyggares hufvudsakligaste näringsgren. Det har under de sednare årtiondena gjort högst betydliga framsteg, måhända större än i något annat af Sveriges Län. Isynnerhet har under de två sistförllutna åren, då, oaktadt missväxt icke inträffat, sädesprisen varit uppjagade till en ovanlig höjd, landtmannens välstånd ökats och på samma gång de erforderliga kapitalerna till jordbrukets förbättring.
Exc. yttrade, att, hvad beträffade den i Utsk:ts förra förslag förekommande meningen: »Det måste nemligen alltid, då skattskyldig söker dölja sin ställning, antagas, att han under året minst har lika stor inkomst som utgift», hvilken menings uteslutande utgjorde en del af Gr. Mörners yrkande; så bade jemväl Utsk:t föreslagit nämnde menings borttagande. Vidare hade Gr. Mörner påyrkat, att de efterföljande 3 nrom:n, eller den del af §:n, som börjar med orden: »vid beräkning af» och slutar med orden: »beräkning af högre inkomst», hvilka mormter i Utsk:ts förnyade förslag blifvit bibehållna, måtte från §:n utgå; och finge H. Exc., med ani. Den 25 Augusti e m. 251 häraf, hemställa, huruvida R. o. Ad. godkände §:n, sådan den lydde uti Utsk:ts förslag i förev:de Utlåt., med uteslutande af ofvannämnde 3 momiter; hvilket bifölls. Den vidare pröfningen af Utlåt:t upskjöts till eftermiddagens plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/4 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 25 Augusti 1860. Plenum kl. 6 e. m. Gr. Lagerbjelke, Gustaf, anförde skriftligen: Sedan den betydliga reparation numera snart torde blifva fullbordad, hvarigenom Riddarhuset erhåller ett i allo prydligt utseende, blir det skick, hvaruti gårdsplanen och de deromkring varande byggnader befinnes, om möjligt, ännu mera stötande; och jag får derföre vördsamt föreslå, att It. o. Ad. måtte besluta att till Riddarhusdirektionen updraga, att uprätta och underställa R. o. Ad. vid nästa riksdag fullständigt förslag till lämpligt ordnande af ifrågav:de plats och byggnader, eller huruvida dessa byggnader möjligen böra alldeles borttagas. Remitterades till Riddarhus-Utskit. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:ts Utlåt. N:o 34, dervid nu förekom : 3:o Förslaget till förordning ang:de mantalsoch skattskrifningarnes förrättande. § 4.
Sl:rs Dank skall utgifva sedlar, att med silfver inlösas, å nedanndmnde valörer, nemi.: å 5 R:dr Riksmynt , att inlösas med 11 R:dr silfver-specie efter 1830 års myntfot. • - „ 50 „ 100 „ 500 „ 1000 Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. beslöts att, i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s redan fattade beslut, redakt:n af mom. • förekom mo och biföll os momme Lillis c) och d) af den förevar:de 26:te punkten. Frih. Palmstjerna: Då R. o. Ad. nyss beslutat att inbjuda de öfrige Stånden att instämma uti det af Ståndet fattade beslut, att 1 och 3 R:drs-sedlarne hädanefter skola borttagas, får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade låta inbjudning afgå till de andra Stånden att sig förena uti de af R. o. Ad. nu fattade besluten, i afseende på Litt:s a) och b) i 26:te punkten. R. o. Ad. beslöt, uppå Hr Gr. o. Landtm :s i anledn. häraf framstapla propos., att de öfrige RiksSt:n, genom utdrag af prot., skulle vänligen inbjudas att instämma i R. o. Ad:s nu i afseende på momme Lillis a) och b) af 26:te punkten fattade beslut. Föredrogs ånyo LagUtsk:s den 17 och 18 dennes på bordet lagda Betänk. J\s 56, i anledn. af väckte motioner, ang:de förändring i lagstiftningen om preskription af fordringar. Hr Carleson, E d v. Henr.: Då jag anmält min reserva tion emot den 5:te §, anhåller jag äfven att få närmare utveckla skälen dertill.