Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Voteringen har utfallit med 69 ja och 50 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. II: te voteringen (enligt 42 punkten). Den, som, lika med hvad tre stånd beslutat, anser gällande införselstull å fenstorglas» 40 skilligar per lispund, böra bibehållas, röstar ja; StatsUtskottets Memorial, N:o 302. 1 den, det ej vill, röstar neji vinner nej, beslämmes denna tull till 1 sk. 6 rst. per skålpund. Som denna votering gifvit till resultat 67 ja och 52 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 12.-te voteringen (enligt 43 punkten). Den, som vill, att under artikeln Glas i tulltaxan intages rubriken patent-glas och glas-takpanDor, med tullafgift af 1 sk. 6 rst per skålpund, röstar Ja i den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, kommer, jemlikt tre stånds beslut, icke denna rubrik att i tulltaxan under artikeln glas intagas. Voteringen har utvisat 59 ja och 60 nej; och som alltså nej vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. 13:de voteringen (enligt 44 punkten). Den, sorn, i öfverensstämmelse med tre stånds beslut, anser gällande införselafgift å spegelglas böra bibehållas, nemligen för: rå och oslipade eiler så kallade glas-ämnen, 100 r:drs värde, 15 r:dr, slipade, ofolierade 100 r:drs värde, 20 r:dr, folierade 100 r:drs värde, 25 r:dr, röstar ja; den, det ej vill, röstar vj; Vinner nej, bestämmes tullafgiften härå sålunda: för rå och oslipade eller s. k. glas-ämnen, ... 1 skålpund, 1 sk. 6 rst. „ slipade, ofolierade, 1 skålpund, 2 sk. 6 rst. „ folierade, 1 skålpund, 6 sk.
För en bonde, hvars i II. 17 Den 12 Februarii f. m. rättighet blefve så inskränkt, Kro ofta5R:dr mera än 3oo R:dr för den större possessionaten. I afseende på den siste talarens förslag kan jag ej underlåta att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet.på vådligheten deraf att, genom hvad omväg som helst, tilläfventyrs om ett eller några år taga brännvinspannan från bonden. Det vore att äfventyra uppror i landet. Hr von Troil: Jag glömde i mitt yttrande att besvara Frih. Boyes inkast om de politiska vådor, som skulle kunna uppstå af den föreslagna förhöjningen. Den skall åstadkomma en ökad inkomst för Staten, en ökad välmåga och belåtenhet ibland allmänheten. Jag kan icke tro detta utgöra några politiska vådor. Uppå derom framställd proposition blef K. M:s nu föredragna Nåd. Skrifvelse, tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden, remitterad till Bevilln.-Utskottet. Remitterades till StatsUtsk. K. M:s den 10 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelser: 1:0 om eftergift af ett Dana-arf till förmån för Piteå Stad; 2:0 ang:de frågan om Båtsmanshållets jemnare fördelning Städerna emellan. Föredrogs å nyo K. M:s d. 10 dennes på bordet lagda Nåd. Proposition, angående lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf R. St. till återuppbyggande af Staden Borås anslagna låne-understöd. Frih. von Strokirch, Joh. Herrman, uppläste följande : Sedan ett så fullkomligen tillfyllestgörande, verksamt förord blifvit i den Nåd. Propositionen uttaladt till förmån för den brandskadade Staden Borås, är det visserligen ovedersägligt, att någon ytterligare förespråkan i ämnet inför R. H.
Den som emedlertid, utan uppmärksamhet på dessa naturliga verkningar, och tillika, vid ett fluctuerande myntvärde, saknande all grund för calculen, fortgått i samma dyra näringsföretag, hvilka under förra förhållanden varit lönande; måste efter ett successivt stigande betryck, slutligen falla ett offer för händelserna, och en origtig beräkning. Disconterne hade i deras befinteliga skick ingalunda kunnat äga bestånd, äfven derest icke den obehöriga förvaltningen i Malmö påskyndat deras upplösning. Många gånger förut, hade dessa inrättningar påfordrat och erhållit partiella Låneunderstöd af Staten. Allmänna medel, i synnerhet KrigsFondens, voro i Disconterne insatte; men måste för behofven efter hand disponeras. Jag är den första sorn öppet erkänner, att, med större erfarenhet, hade man troligen aldrig sä utvidgat dessi förhållanden; och då hade ej heller återgången varit så tryckande; men sedan delen gång skett, kunde följderna icke återhållas. Emedlertid är jag öfvertygad, att en stor öfverensstämmelse i begreppet om desse messurers användbarhet och nytta agde rum, i den tid de vidtogos, uti andra länder, med större erfarenhet i utsträckta penrfingeförhållanden än här; uti Englund och America, föllo, äfven för nå* 272 Den 14 April. gra år Sedan en mängd private LåneBank iö3 rättningar; då följderne deraf skakade Crediten och inflöt o menligt på Näringarna. Vi äro således ej heller ensamme om denna slags erfarenhet. De Financiella åtgärderne Vid 1818 års Riks-1 dag, voro ej mera frivillige Disconternes fall medförde ett upplag i alia Ci\ ditförhållanden; man såg med förvåning huru ett, utan grund och utan stöd uppstäldt svagt Crditverk, vid första skaknirigen frän ett stort och vig igt inflytande nedföll till till intet» Jag har förut yttrat mig derom. De kunde ej fortgå i deras då befintliga skick: de berodde af enskilt förtroende, och detta förtroende fanns icke mera. Tvättom hade den emot dem rådande stämning, utaf upptäckte oredor och balancer* fått ett oöfvinnerligt stöd.
Men genom denna beslutade åtgärden, om hon än på bästa sätt ulföres, antingen så som Hr Nordenanckar föreslagit, eller annorledes, anser jag saken icke vara hulpen, ty äfven de som förorda Hr Nordenanckars mening, hafva erkänt, att sättet icke vore tillfredsställande. Nu visar sig redan efter några timmars förlopp, hvad äfven Gr. Lövenhjelm på f. m. förutsade, att om man vidtager en half åtgärd, så tror man sig dermed hafva något uträttat och stöder vidare derpå andra företag, och fortfar sålunda alt göra hvad som ej till något tjenar. Så synes mig förhållandet vara med ifrågavar. förslag. Man säger sig skola tillse, då man vårdar de omyndiges bästa, att man ej må vålla olägenheter för någon annan. Skillnaden emellan en omyndigs och en myndigs ställning är den, att den förre icke kan eller får vårda sin egendom, men den sednare äger göra det. Om det är sant, hvad Hr Gripenstedt på f. m. yttrade, nemi. att den svage skall skyddas genom lagen, sä måste tillämpningen deraf nu böra vara för handen. Den som har rätt att sitt sjelf vårda, han må kunna sig bättre förese än den, som är öfverlemnad lill andras välbehag. Man säger på samma sida, dels att det är en dubbel förmånsrätt, som man lemnar den omyndige, och att den är särdeles tung, hvarföre vederbörande borde derifrån befrias, dels att de tysta förmånsrätterna kunna så lätt eluderas, att de ej tjena till någon säkerhet; och då frågas, hvilken - Den 5 Februari c. m. 110 dera af dessa meningar är den rätta? Sätter man den ena mot den andra, så tillintetgöra de hvarandra. Ar det så lätt att kringgå de lysta förmånsrätterna, hvarföre är man så ifrig att borttaga dem ? Göra de åter den omyndige något gagn, hvarföre skall man icke låta den svage åtnjuta deras beskydd? Man har uppmanat Ilr Printzenskjöld att gifva exempel på uppbördsman. Jag kan anföra ett på en omyndig. Jag vet en fader, som var sitt barns förmyndare och nödgades göra concurs.
Men det torde likväl knappast vara en parodox att säga, att den unga svenska lyriker, som skref denna hänförda och ungdomliga kärleksförklaring till det gamla Grekland i själfva verket var långt mindre hellen än han trodde. I det bekanta kapitel där i Krysanteus’ aula Narkissos-mytens betydelse utlägges, låter Rydberg Theodoros med en tankegång, som för öfrigt faller i hop med Nietzsches, förfäkta, att det verkliga Hellas’ undergång började med Sokrates, och att hans filosofis grundord »känn dig själf» var Hellas’ dödsdom. I själfva verket har Rydberg då aldrig känt det verkliga Hellas, ty hans Grekland börjar med Sokrates och Platon. Det är det sentimentala Greklands tid, i hvilken den moderna människan med sin längtan och sitt vemod, för första gången trädde upp på världsarenan – och under den oförmåga att lefva i nuet, som hon redan erfor, längtade tillbaka mot en gången guldålder. Den verkliga antikens lif hade tvenne poler – vis behärskning inför naturens lagar, inför människoödets oundvikligheter, och hänsynslös blomning inom den utstakade årstiden. Viktor Rydbergs Athenare, hela hans antik, hafva redan den moderna ålderns sjukdom efter evighet och oändlighet. Den drömmer om Perikleismens æra som svårmod om glädje, krankhet om hälsa, en öfvertrött och öfverciviliserad bildningsperiod om en motsatt, full af solig styrka. Inom Rydbergs bröst fanns i detta hänseende samma trånad som inspirerat Schiller, Hölderlin och andra, den elegiska drömmen om en antik med ljusa lagerträd och blå himmel. Hur långt ligger ej den verkliga hellenismen från germanska sinnen! De äro alla förklädda nazarener, hur de kläda sig i kiton och toga. Det kommer alltid en dag, då de förklara, att man »skall vara lagom ödmjuk mot den allmakt som är Zeus», som är hedendomens, styrkans, lifsblomstringens, den visa begränsningens gud. Konflikten i siste Athenaren är sålunda ej mellan hellenism och kristendom.
Sista årsberättelsen upptager innehållet af Kongl. Göta Hofrätts utslag angående åtalet emot tjenstförrättande Kronolänsmannen, Stadsfiskalen i Halmstad G. A. Stenson för tvenne häktade personers obehöriga qvarhållande under afbidan af besvär, dem Stenson anmält sig vilja anföra, men sedermera icke anfört, De De af Stenson hos Kongl. Maj:t andragna, i samma berättelse omnämnda underdåniga besvär i detta mål hafva nu mera blifvit pröfvade genom Kongl. Maj:ts den 11 Augusti 1852 gilna nådiga Utslag af innehåll, att skäl ej blifvit anfördt, som kunde föranleda till ändring i Hofrättens öfverklagade utslag. För behöfligheten af de tillägg i Konkurslagens föreskrifter om förfarandet med boskillnadsansökningar, jag uti sista berättelsen tillstyrkt, har jag till bevis åberopat erfarenheten af missförstånd i tillämpningen. En sådan erfarenhet har löranledt åtal emot en Rådstufvurätt, mot hvilken jag dessutom anmärkt ett annat, i min tanka, med Konkurslagens mening oförenligt förfarande, nemligen i sättet att tillvägabringa bouppteckning i tvungen konkurs; och häröfver har nu Kongl. Svea Hofrätt genom utslag den 24 sisth Augusti utlåtit sig och, hvad först angick åtalet för det Rådst.rätten, sedan en gäldenär blifvit förklarad skyldig att sin egendom till borgenärerna afträda, förelagt honom vid vite att inom stadgad tid till Rådst.rätten ingifva förteckning öfver sina tillgångar och skulder, förklarat, att enär, i brist af föreskrift i lag om sättet att tillvägabringa upprättandet af den bouppteckning, hvars rigtighet gäldenär, som blifvit tvingad att sin egendom afträda, sedan boet hunnit upptecknas, skall enligt 65 § Konkurslagen den 12 Mars 1830 med ed fästa, Rådst.rättens berörde beslut, äfven om andra än deruti stadgade åtgärder för i fråga varande boupptecknings fiirrättande och inlemnande kunnat vidtagas, i allt fall ej finge Rådst.rätten tillräknas såsom öfverträdelse af lag eller af vårdslöshet eller oförstånd tillkommet, Kongl. Hofrätten funne ansvar derför icke kunna äga rum.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han haft äran framställa propos. försl till bifall å Utsk:s förslag i 5:te mom. och sedermera lill bifall å den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, samt atl, efter dessa propos:rs besvarande och innan H. Ex. hunnit tillkännagifva huru han upfattat de afgifne svaren, Gr. Mörner begärt votering; vid hvilket förhållande H. Ex. ansåge nu endast återstå alt före voteringens företagande beslut fattades om contraproposin, hvarföre IL Ex. finge hemställa ora R. o. Ad. bifölle att ja-propos:n komme att innehålla bifall till det af Utsk. föreslagna mom. och nej-propos:n bifall lill Gr. Lagerbjelkes förslag. Ropades ja. Sedan härefter H. Ex. tillkännagifva alt anslag blifvit ntfärdadt till fortsättande af plenum kl. 7 e. m. uplästes till justering samt godkändes följande votenspropos.: Den, som bifaller 5:te mom. af 2:dra punkten uti StatsUtsk:s utlåt. N:o 340, voterar Ja; den det ei vill voterar Nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. förenämnde mom. med den förändring, att framför orden: ”utan lösen”, tilläggas orden: ”i fullgodt skick” och framför orden: ”vill Staten”, tillägges: ”och bör för fullgörandet af bolagets förbindelser i detta hänseende af K. M. godkänd säkerhet vara ställd”. Vid voteringens slut befunDOs rösterne hafva utfallit sora följer: Ja — 31. Nej - 37. Fortsättningen af öfverläggningen om StatsUtsk:s utlåt. N:o 340, upskjöts lill eftermiddagens plenum. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n in-, komne mern., betänk-.n och utlåt., nemi. från 520 Den 28 August! f. ra.
I s. a5i—253. Riehert?, om Ur Expeditions Secreteraren , afsägelse att vara Justitia Ombudsman. IV s. 624,825. Hr Richerts Skrifvelse' till Banco-och RiksgäldsFullmägtige. Riksdags - Kostnad, för sista Riksdagen, 176,256 R:dr 5 st. 2 r, I s. 10, 11. — till denna, föreslås 17000 R:dr i månaden. I s. 10. — oni granskning af Redogörelsen för sista Riksdagens. V s. 22—28. Riksgälds-Verkets tillstånd och förvaltning, om. III s. 10—29. — Contoirets, om, öfvertagande af Banken. V s, 607. — Obligation, om förnvelse af en förkommen, V s. 5o8 — 5io. — Contoirét, förslag att uppbörden af alla allmänna medel malte åt, öfverlemnas eller också detta Verk alldeles upphöra. Särskild mening. V s. 47°, 571. Memorial med Förslag till Instructiori för Fullmägtige i, med afseende på de Låncbiträden sorn från detta Contoir skola utgå etc. Särskild mening. VI s. 24—29. Memorial med Förslag till allmänna Reglementet för. VI s. 232 — 291. Ytterligare utlåtande. VI s. 555, 556. om ändring i fidén för afslutande af summariska Räkningar öfver uppbörden af medel hörande till. VI s, 324—33o. Register. 31 Rikshufvud-Boken, icke färdig. I s. 201. — orri verkställigheten af. Särskild mening. IV s. 5oi. Biks-Slat, förslag till för 1824 och följande åren intill nästa Riksdag. V s. 708 — 794". Särskilde meningar. Rosen, angående ett af Hr Landshöfdingen von, utlemnadt Lån till Kongl. Bohus Läns Regemente. II s. 1076. Rosens, Gr. A. ansökning.
Enligt det emellan Banko-fullmäktige och Aurora Cedergrens syster, Fredrika Cedergren, den 8 Oktober 1835 upprättadt kontrakt, åläg det denna sednare, att emot vissa i kontraktet bestämda vilkor, "fortfara med den henne ”förut anförtrodda befattning, att anbringa erforderliga figurer och emblemer å ”de pappersformar, som för Bankens nya sedelvalörer komma att begagnas;” varande bland annat föreskrifvet uti 2:dra punkten: »att, före nästkommande (1840—1841 årens) ”Riksdag, hafva i detta yrke så inöfvat en annan person, att denna person kan, vid Demoiselle Cedergrens förr eller sednare derefter skeende afgång, öfvertaga och nied full skicklighet på egen hand besörja omförmälda befattningar och göromål.» Sedan Fredrika Cedergren, som, till följd af nyssanförda punkt i kontraktet, uti formbindning inöfvat sökanden, Aurora Cedergren, den 13 November 1839 allidit, antogo Fullmäktige den 6 December samma år Mamsell B. S. Ekelund till första formbinderska med ett löne-arfvode af 100 R:dr B:ko, att utgå från och med samma månads början, dock under förbehåll af Rikets Ständers stadfästelse, och Aurora Cedergren till andra formbinderska vid Tumba, med betalning för verkställande arbete enligt det med Fredrika Cedergren afslutade kontrakt, och rättighet att vid Mamsell Ekelunds afgång erhålla det då ledigblifvande löne-arfvode. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 KIIHN Ii TILL SiMäHPM<BA IBinKSMWiiHaaW J'\JL 1 VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM Ali LIV 1859 OCH 1860. —■•©.|Ä'SS5« «ss»w*~ ANDKA SA91LIMGEK. 1s<a Afdelningen: Rikets Ständers Revisorers samt JustitieOmbudsmans Rerättetser. FJERDE BANDET. Ju s titie-f.hn buds mans Berättelser.
Erfarenheten har åtminstone sagt mig, att de länsmän, som fika efter andra tjenster, icke alltid äro de, som sköta sina tjenster bäst. De önska sig högre upp och förlikas ej med de samhällsoch lefnads-förhållanden de ovillkorligen måste hafva såsom länsmän. Det är från denna synpunkt jag ser länsmans-befattningen. Jag skall visserligen icke lägga mig emot om en sådan karl kan blifva befordrad, så snart han förtjena! det, men jag åtminstone skulle helst hafva sådane länsmän, som äro belåtne med sina tjen ster - Den 14 O c t o l> c~r c. m. 337 sier och med allmogen, ulan alt eftersträfva en annans ställning. En längre sammanlefnad ined allmogen är för deras tjenst ganska nyttig, oell jag kan ej för deras befattning anse fördelaktigt, att den blelve en öfvergångsplats till högre tjenster. Jag har af äldre personer fått inhemta samma tanke, grundad pä deras erfarenhet, och jag tror, alt allmogen bedömmer den saken icke så orätt, då den önskar helst sådane länsmän, att de och allmogen förstå hvarandra, och jag tror, att man förstår hvarandra bäst, då man med hvarandra delar samma lefnadsförhållande. Det är på denna grund jag önskar att inga stora lärdomsprof må fordras af desse tjenstemän, och jag får hemställa hvad en sådan examen, som Utsk. föreslår, egentligen skulle tjena lill. Vi se ofta embets-examina i verken. Hvartill tjena de? De blifva en tom form. Saken förlorar sig, och man går igenom uti examina, i allmänhet utan afseende på hvad genom dem kan utrönas eller icke. Länsmans-tjensterne besättas vanligen med dem, som varit skrifvare på kronofogdecontoret eller hos häradsskrifvare!). Deras skrifkonst är således pröfvad, och jag betvifla!' att någon länsman tillsattes, som ej kan skrifva och äfven något räkna. Delta är allt hvad han i och för sin tjensts utöfning egentligen behöfver. Kan Iian mera, så är det bra för honom.
w Ofverhiif vud synes samskoleid~n hafva största framtid i. Nederländerna. BIåliän$i,. beror detta, på folkets lugna, prakti.ska lynne, som kommer det att inse de stora ekonomiska fördelar ett dylikt skolsystem medför. P. n. torde de kvinliga skolförliillandena i Nedkrländerim gestalta sig p i iiiigefar följande satt: I byar och småstäder äro elementarläroverken alltid saiiiskolor. I: de större staderna iiro privatskolorna i .regel separata liiroverk, medan däremot de af staten, koinmunen eller associationeiunderhklina laroverken alltid Iro samskolor. ' Under de senaste 7 åren liar staden Anisterdain t. ex. uteslutaii.ile inrattat sainskolor for tre kategorier läroverk af sina reglementerade fyra. I denna stad finnas .nlimligeii 4 olika kategorier. eleinentarliiroverk: till första klassen räknas friskolor, helt och Iikllet bekostade af koirimnnen; i skolor af andra klassen betaia eleverna ' G floriner i årsafgift, i tredje klassens ' läroverk betalas 20 floriner och i fjerde 70 floriner i ilrsafgift. I regel äro i Anisterdaiii skolorna af första och andra klassen samskolor, de af tredje klassen såväl samskolor som separata läroverk, och de af fjerde klassen aldrig eller endast undantagsvis saniskolor. Sålunda, finner inan, att samuppfostran här liksoni i Amerika har sina motståadare hnfvudsakligast biand de rika och förnSnia.&gt;,. En hel litteratur af rikhaltigt och vardefullt statistiskt material till belysning af kvinaans ställning liar uppstått i och med de rapporter, soin i olika länder utarbetades till de stora kvinnokongresser, som 1893. Iiöllos i Chicago i samband med världsiitställningen.
När en vara blifvit sålunda till förtullning angifven skall, genast öfter besigtningen, anslag å Packhusdörren ovillkorligen ske, då hvar som inom fyra söcknedagar, angifningsdagen inberäknad, är högstbjudande, ege att varan inlösa, så vidt anbudet uppgår till minst det angifna värdebeloppet med tillägg af tio procent, samt med villkor att summan genast i TuliCassan contant nedsättes. Har inom denna anslagstid någon till varans inlösande, med sagde villkor, sig icke anmält, må vid tullberäkningen efter angifningen komma att bero, och varan, efter skedd klarning, af egaren disponeras; men eger inlösning på förenämnde sätt rum, skola tullafgifterna efter det derigenom uppkomna högre varuvärdet beräknas; och skall af inlösnings-summan varuangifvaren genast utbekomma angifningsbeloppet, tillökadt med tio procent, men öfverskottet, om sådant eger rum, tillfalla Kronan och hälften ingå till det serskilda anslaget för manufacturernas befrämjande, under iagttagande af hvad i 30 §. af Kongl. Förordningen till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor af den 12 December 1835 i sådant hänseende stadgas, Bil. till B ev illnuigs-Ut skottets Betänkande, N-o 21. 55 §. 8. Föreskrifterna i niistförestäende §. tillämpas icke å brukade flyttsaker oell resande tillhörige effekter, som icke utgöra handelsgods och hvarmed förfares enligt hvad derom serskildt är elier varder stadgadt. §. 9. Pä vederbörande Fabriksoch Handtverks-Societeter ankommer att utse en eller flere personer i hvarje Stapelstad, som ega att tillse, det de till hvarje Societets yrke hörande varor blifva under rigtiga benämningar förtullade, och öfvervara alla stämplingar i Packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra stämplingens företagande och fortgång, sedan anslag derom 24 timmar förut å Packhusdörren skett. §• io. Inkomna och till inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna lill utrikes ort tullfritt åter utföras. §. u.
Denna statsrätt pller den Napoleonska eröfringsandan föranledde omsider 1812 års motpolitik samt i8t4 och i8i5 årens s. k. statsrätts-grundsatser, enl. hvilka de besegrade förtryckte och förödmjukade furstarne togo sin tillflykt till folkhänförelser, gom vid löften om frioch rättigheter glömde sina besvärs - Den io A u g ii 3 t i f. m. punkter och följde furstarna alt hämnas deras oförrätter, Iroende sig äfven hämnas sina egna lidanden. Napoleon föll, och 1814 samt i8i5 årens diplomatiska verksamhet började att ånyo reglera folkens öden efter den gamla feodalrättsprincipen, och de smärre staterna eiforo snart, huru de blott ombytt öfverherrskap och huru den Europeiska jemnvigten åtminstone i diplomatisk mening åter inträdt såsom en meningslös fiction, när man i den sednare tidens s. k. protocoller aldrig hört omtalas något annat än de fem stora makternas beslut, ibland hvilka vi nyligen af omisskännelig diplomatisk hand läst i tryck, att endast ministrarne äro accrediterade hos monarken och charge'd’affaire’n blott hos ministern. Af sådan anledn. säges det vara oförsigtigt af Sverige och möjligen föranledande till fiendskap eller åtminstone till någon brytning af det vänskapliga förhållande, hvaruti Sverige befinner sig till utländska makter, om Sverige uti sin diplomatiska ställning vidtog någon förändring; en öfvertygelse, som jag ännu icke lyckats bibringa mig; ty med blicken fästad på mitt fädernesland, och vid erinringen om dess olycksdigra öden under de sednare 120 åren, torde det böra förlåtas eller åtminstone ursägtas, om man icke finner sig särdeles böjd att alldeles obelingadt antaga någon undergörande förmåga hos våra diplomater, då deras tillgöranden under denna sednare epoken förnämligast inskränkt sig till undertecknandet af de tractaler, genom hvilka Sverige afträdt det ena landskapet efter det andra till det inskränkta insulära område det nu omfattar, jemförelsevis med fordom.