Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 26 April e. m. Men Hr Braunerhjelm tyckes härvid aldeles vilja förbise hvad nykterhetens goda sak kom att lida genom det vida större antal brännerier, som skulle finnas, om tiden inskränkes till 2 månader, än förhållandet blefve, om 6 månaders bränningstid medgåfves, ty det är allmänt kändt och erkändt, alt nästan alla, som tillverka bränvin, hålla deraf försäljning å tillverkningsstället till dem som åstunda köpa. Sålunda torde bränvinssupandet vid eli större antal brännerier under 2:ne månader åtminstone få anses fullt motsvara bränvinssupandet vid ett mindre antal brännerier under 6 månader. Men vi mäste dessutom besinna, att bränvinet är vid tillverkningsställena att tillgå icke allenast under bränningstiden, utan under hela året eller åtminstone under större delen deraf och, vid öfvervägande häraf, är ju uppenbart att nykterhetens sak mera befrämjes genom bränneriernas förminskning än genom bränningstidens förkortning. Ytterligare har man påstått, det jag i min reservation skulle hafva uttryckt den åsigt, alt handteringens bedrifvande under så kort tid skulle blifva en ekonomisk förlust för näringsidkaren. Sådant har jag hvarken sagt eller tänkt. Mina ord i detta hänseende äro följande: ”Men ej nog att denna inskränkning skulle i moraliskt afseende vara ändamålsvidrig, den vore bestämdt skadlig i ekonomiskt. Utsk. har i sina motiver ej kunnat undgå att sjelf i viss mån erkänna denna sanning. Förlorad vore räntan under af året å de kapitaler, som blefve nedlagda i brännerier; förlorade alla kapitaler, som användas för upfnrandé af de många nya brännerier med sina kostsamma inventarier, hvilka erfordrades att fylla konsumtionen tinder 2 månadersbränvinsbränningstid, men som åter måste nedläggas, då tvifvelsutan vid nästa eller påföljande Riksdag tiden åter utsträcktes till 6 månader eller kanske lill hela året.” Jag vill äfven läsa upp några rader af U(sk:s Betänk., godkända af mina kamrater i Utsk., hvilka dock röstat flir tidsiDskränkningen.
Till öfversigt af förhållandet under revision s-åren med samtliga under Krigskollegii förvaltning ställda anslag och medel, få Revisorerne meddela följande sammandrag, (se bilagan Litt. C.) §. 1. Beträffande den på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende frågan om fastställande af formulär till hufvudbok för Kollegium, hafva Revisorerne utaf de till detta ärende hörande handlingar inhemtat: att, sedan Kollegium den 13 Oktober 1850 till Kongl. Majit i underdånighet afgifvit förslag till ifrågavarande formulär, åtföljdt af en redogörelse för de vid dess upprättande följda allmänna grunder, Kongl. Stats-kontoret, den 6 Mars 1851, uti infordradt underdånigt utlåtande, emot berörde förslag framställt åtskilliga erinringar, bland hvilka, såsom de hufvudsakligaste, må nämnas, att uti den föreslagna hufvudboken specifik kassa-redogörelse, saknades, ehuru sådan borde såsom särskildt konto i hufvudboken ingå, samt att förskott blifvit å bestämda anslag definitivt afförda såsom verkliga utgifter och följaktligen från kapitalräkningens balanser uteslutna samt endast inom linien balanserade, hvarigenom förvaltningens resultat icke visade sig i öfverensstämmelse med verkliga förhållandet; — hvarjemte Stats-kontoret föreslagit, att åtskilliga i formuläret saknade konti borde i den blifvande hufvudboken uppläggas.
Skepparne böra fa behålla ^uittc>ncc>rno a umgälderne, hwilka omständigheter äro ibland anmärkningarne inom lierpective Standen upräknade: samt 9:0 Ar, enligt hwad förut ar sagdt, alla de penningar hwilka för Lors-Werkets räkning komma Srats(. M ril godo, matte hädanefter orubbadtblifwa en tilgang för Lors» och Bak»inrättningen, utom de Z,;oo R:d. t !ln o. fom Dansta Regeringen ärligen aflemnar til Swensta Kronan, för Fyrarnes underhallande wid Öresund, hwilka medel Utstokten anse böra tilkomma Stars»Werket; äfwenfoin Kongl. Maj:ts och Kronans Fartyg böra ifrån Lors» och Bak-afgist wara befriade. Och förmoda Ulstotren, ar nyhnamnde bägge förmaner kunna för Staten wara t >rä>elige, och at densamma således aldrig bör af Lots» och Bäk»inrättningen destulvM njura någon inkomst. Dock warder detta alt til Riksens Högloft. Sränders egen pröfning ^vördsammeligen öfwerlemNadt. Stockholm den iz Februarii cZio. Pä Högloft. Ridderstapets och Adelns magnar ^job. O OxenstjeinL. Pä Högwördige Preste»Ständets magnar ^l?b. VVeiäma». Lric korLLen Sjette Bandet. Pä Z54 Den 8 Mars. Pä Wallofl. Borgare-Ständets wagnar ^brakl. Lngel. L. Lcbönborr. Pä Hederwärda Bonde-Ständets wagnar vilsson. L. Lricbsson. I>l. kröäelius. k. s. dletrel. Utdrag af krotocvllet, hållet wid Riksens Högloft.
Dessutom må anföras den nytta af detta sätts användande, att derigenom en början vore gjord till upphäfvande af det förkastliga temporisations-system, som för närvarande begagnas och på grund af hvilket en efterföljande redogörare en betydlig tid skall uppskjuta sitt arbete, tilldess den föregående medhunnit afsluta sin redogörelse i dess helhet, och under tiden kan intet upplysa, intet företaga, hvarigenom en snar och säker öfversigt af ställningen skulle kunna åstadkommas. Att LandsContoret, efter den förstärkning i personal det vinner genom HäradsBokhållarnes anställande derstädes, skall lätteligen medhinna denna bokföring, slutar jag deraf, att såväl Inkomsternas som Utgifternas föring uti LandsBoken på spridda titlar redan åligger LänsBokhållaren och af honom lika lätt måste kunna verkställas från Uppbördslängderne och de nu projekterade summariska Förslagerne, som från afgifne FögderiSpecialRäkningar, helst han i det speciellas granskning bör kunna påräkna understöd af HäradsBokhållarne, hvilka deremot — om äfven till nuvarande Häradsskrifvarnes halfva antal reducerade och ålagde vid Taxeringen och Debiteringen förekommande arbeten för 2:ne Häradsskrifvare — med afseende på den stora förenkling, som, derest Comiterades förslager godkännas, bör förväntas, äfvensom i anledning af deras befrielse från Mantalsskrifning, från Summariska och Special Räkningars upprättande och utskrifning i flere exemplar, från Jordeböckers uppgörande och tlerfaldiga utskrifning och från resor till Uppbördsstämmorne, hvilket allthittils ålegat Häradsskrifvarne, synas hafva fått tillräckligt rådrum för utöfning af ifrågavarande granskningsarbete; härmed likvisst icke yrkadt, att göromålen å LandsContoret just skola erhålla den sålunda antydde fördelningen, utan tvärtom med, vid HäradsBokhållarnes tillsättning, förbehållen rättighet, att nämnde fördelning på bästa sätt i framtiden verkställa.
Skulle det hända, att Ståndet icke instämmer häruti, särdeles på grund af en annan talares yttrande, att motionen rörer helaStatsrådsprottns granskning och ej vissa frågor, skall jag reservera min rätt att, sedan denna motion blifvit afslagen, väcka den motion, att de Constit.Utsk:s prot., som angå de frågor, hvarom vi från Constit.Utsk. emottagit memor. och hvilka således icke kunna anses böra hemliga hållas, måtte oss meddelas. Frih. Ehrenborgh: Jag skulle icke förlänga discussionen, såvida det icke undfallit 2:ne talare att sätta på min räkning yttranden, som jag icke uttalat. Hr Dalman har sagt, alt jag skulle bestrida R. St. rättighet att granska Styrelsens system. Det har jag icke yttrat, utan jag har sagt, att enligt grundlagen tillhör det icke Constit.Utsk. att bedöma Styrelsens system, utan endast att bedöma rådgifvarnes större eller mindre brottslighet, större eller mindre skicklighet i de fall, som gro föremål för granskning. Hr Cederschjöld har velat sätta på min räkning ett ännu besynnerligare uttryck, som ingalunda undfallit mig. Han har sagt, att jag skulle hafva yttrat, att en stat icke kan styras ined publicitet. Jag har sagt, att publicitet i Regeringens förhandlingar icke kan sammanslå med en väl ordnad styrelse, och att den icke finnes i något land uti Europa. D c ii 8 Juli. a6/ Hr Dalman: I anledn. af hvad Hr Frih. Ehrenborgh skrifvit på min räkning får jag upplysa, alt Hr Frih. missförstått mitt yttrande, om det 6lifvit fattadt så, som Hr Frih. framställde det. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Utlåtande, angående tryckningen af Ridd. o. Adelns Protokoll vid innevarande Riksdag. Hörsamt Memorial. Som jemlikt 10 och 15 §§ i den för Riddarhus-Direktionen den 26
Då således, 1 grund af hvad jag anfört, jag ansett mig äga skäl att i Utskottets Betänkande icke instämma, hämtar jag tillika anledningar dertill ilrån andra förhållandea, jag , till rättelse af Utskouet, torde få framställa. Utskottet synes anse Fångskjutsningen vara en allmän skyldighet, utan erinran att Frälsejorden icke är dertill förpligtad . och då den samma nu kan lika af alla Medborgare ägas, är det icke att förnärma någon personlig rätt, att yrka det FrälseHemman behållas vid deras rätt, att ifrån sådan skjutsning vara frie, och att Utskottet, i ett förändradt Betänkande, uttryckligen förbehåller denna rättighet, i den händelse, att, hvad nu är föreslagit, icke skulle vinna fullbordan, eller någon framtida förändring deri skulle inträffa. Sluteligen får jag
Maj:ts Nådiga Bifall till CommerceRådet Björnbergs Sterbhus-delägares underdåniga anhållan att, med en summa af 1760 R:dr B:co, få, i ett för allt, ersätta bristfälligheterna å de hus och byggnader, tillhörande Götheborgs f. d. KronoBränneri, sorn CommerceRådet Björnberg i lifstiden, enligt Contract, på Arrende innehaft, är den erinran af Revisorerne gjord, att Besigtningens eller Afträdes-synens uteblifvande ifrån 1829 års slut, då Contractet upphörde, till Mars månads början år i83o, vållat, det Kongl. Maj:t och Kronan fått åtnöjas med den husröte-ersättning, som afträdaren erbjudit. Det är väl obestridligt, att rätta bestämmandet af husröta, och ersättning derföre, bör stödja sig på förutgången vederbörlig besigtning; men lika obestridligt ar det äfven, att en sådan besigtning, då den, som här var fallet, hufvudsakligast bör anställas å tak och yttre omgifningar, icke, då hus och mark äro betäckte med snö, kari under en dessutom oblid årstid, ske med den noggrannhet och tillförlitlighet, som vederbör. Ensamt denna omständighet anses annars såsom fullt gällande hinder för företagandet af en förrättning, der första vilkoret är, att allt det, sorn skall undersökas, må kunna ses och till beskaffenhet utrönas; men oaktadt den händelse, alt fastigheterna icke blefvo, eller rättare sagt ej kunde, under Januari och Februari månader, på ändamålsenligt sätt besigtigas, håller Stats-Contoret i underdånighet före, att snarare mindre husröte-ersättning än 1760 R:dr B:co varit för Kronan att påräkna, om denna ersättning blifvit bestämd efter föregången besigtning, enär vid sådan besigtning väsendtlig skillnad sig företer emelian den åsigt, som följes, då hus eller fastigheter skola återförsättas i godt'och brukhart skick, emot den, som förekommer, när byggnaderne skola borttagas, då naturligtvis endast större elier betydligare brislfälligheter tagas i beräkning.
M. fattar ett beslut, der K. M. är i sin goda rätt, R. St:rs StatsUtsk., blott för att hämnas på K. M., föreslår ett alldeles motsatt. Det allmänna kan aldrig befinna sig väl deraf att, då den ena Statsmakten begagnar sin goda rätt, den andra tillgriper kraftåtgärder för att på ett mindre behagligt sätt visa huru långt dess rättigheter sträcica sig. — En förändring af det nuv:de förhållandet skulle jag dock anse vara lämplig, nemi. den som finnes omnämnd i den reservation, som förekommer pag. 50, alt nemi. anslaget upföres endast som förslagsanslag, då det deremot hittills varit på engång förslagsoch reservationsanslag, hvarigenom inträffat att, så snart utgifterne från fonden icke upgått till de anslagna 1 1,000 rdr, med tillägg af räntan å sjelfva kapitalet 34,000 rdr, så bar detta sednare blifvit ökadt med den upkomna behållningen. En sådan tillökning af kapitalbeloppet anser jag icke behöflig, och får derföre anhålla, a.tt det nuv:de anslaget af 1 1,000 rdr till Lappmarks Eckles.-verk måtte fortfarande i RiksStaten uptagas, dock endast såsom förslagsanslag. Hr Bildt: I fordna tider var det ganska vanligt dels att anvisa särskilda inkomst-titlar för bestridande af vissa utgiftsposter, och dels att samla särskilda fonder för vissa bestämda ändamål j men i samma mån som statsskicket blifvit mera utveckladt, har man sökt undvika denna otjenliga metod, och komma till en större enkelhet i ats:de å budgeten. En följd af dessa åsigter har också varit, att såväl R. St:rs Revisorer som R. St:r sjelfva vid flera tillfällen uttalat den önskan, att dessa gamla fonder, som nu förvaltas af olika embetsverk och myndigheter, måtte uphöra, utan att R. St:r någonsin skulle haft för afsigt att fråntaga K. M. dess rättighet att desamma disponera. Man har blott velat' från embetsverken borttaga bestyret med dessa kassors förvaltning, och Den 21 Juli f. m. opinionen om lämpligheten af denna åtgärd har vid hvarje riksdag vunnit alltmera terrain.
M:t i öfrigt vara betänkt, att, till rättelse för sistnämnde Fonders oell Cassors framtida förvaltning, utfärda Instructioner eller Reglementen, grundade på hvad, efter hvarje sådan Fonds eller Cassas serskilde beskaffenhet, enligt nu gällande föreskrifter, hittills varit iakttaget. Betänka n den, N:o 353. 2o5 Från Ridd. och Adeln samt BondeStiindet hafva, med remisserne af denna K. M:ts Nåd. Skrifvelse jemte Förslaget till förnyad Revisions-Instruction, åtföljt åtskillige i ämnet afgifne yttranden, innefattande dels anmärkningar vid flere delar af Förslaget, dels ock svar på samma anmärkningar. I förra afseendet har blifvit anfördt af Hr Grefve Gyllenborg, Joli. Henning: Att R. Sl:r ägde icke allenast odelad rättighet, att stadga Instruction för deras Revisorer i ett sammanhang, utan öcken vidsträcktare lätt till granskning af StatsVerkets förvaltning, än hvarmed K. M:ts Nåd. Förslag till Instruction för Revisorerne syntes stå i förening. I detta senare hänseende borde icke granskning af räkenskaper med granskning af Förvaltning förblandas, hvilket skulle föranleda den påföljd, att R. Sltrs Ombud, Revisorerne, först efter 4 års förlopp, blefvo i tillfälle att, till någon del, känna StatsFörvaltningens åtgärder, i följd af föregående Riksdagsbeslut, hvilka åtgärder aldeles skulle döljas för de, 2tne år efter Riksdagen, sammanträdande Revisorer. En sådan tillämpning af granskningsrätten för Revisorerne skulle dock icke instämma hvarken med Grundlagens Esprit och föreskrifter eller med Nationens rättighet, och syntes derföre så mycket mera motbjudande, som någon synbar fördel deraf icke Yunnes, men deremot förekommes den allmänna nyttan, att dispositionerne af Statsmedlen och Regeringens föreskrifter blefvo snart kände.
SifalebeS fjät becgSfrälfefriheten i npa kopparbergs bergslag i örebro fän, feban loppar» hanteringen, hmarför famma frihet blifmit mebbelab, näftan allbeleS upphört och ärten hlifmit förmanblab till en merflig jerm bergslag, blifmit till kronan intagen, och orten unbergåttfFatt Organifation ©ett ongelägtto frogott ont ett förbättrab orgonifotion of of öe -Siban* 0 Énfena ©tprelfe*38erf fjor efter (jonP erhållit wtPore otgörP. @ålunPo ^or Canjli*@tprelfen blifwit tnProgett, ocf> Pe till Pejt befattning böranPe örenPen blifwit emellan ottPro ©mbetdmän od) publique 5Berf förPeloPe, hvarigenom någon befparing äfwenle* Ped blifwit för fromtiPen berePP. C huru .fongt. SDtaj;t icfe funnit lämpligt ott bifalla Pet för* flög, font blifwit wäcFt, ott Pe .frigö*ColIegii 5D?ilitiä*inPelningd* ecb ipufefpnd* fornt SöoPjieno <frigdmandbud*Contoir oligganPe göromål måtte (Tiljoö från betnälte kollegium ocb på onPro ©m* betd*werf öfwerflyttad, f>ar .fongt. ?3iaj:t lifwäl onfett frigd* kollegium ööra erhålla en itp, mera föreitfloP ocf) efter nuwaran*
ännu d e t är e t t lif, flyktig mörk aderen blomma, som således af Dessutom ' mycket m o d e r att i diadedöende lejonet, stilla. desblott kastande en erinra döden, att är det krafter kämpade mot den smygande besittningar, ligen vid nuet på dödliga m e d sina herkuliska ingen ingen historia: Det gamle tviflan n e j, t y detta slår den och majestät börjar, medan utbrott juveler som Och hvars öfver hennes jungfruliga tonåriga sjukdom. Hennes af sin ostdyrbara met i därglad. daNederländernas västindiska att ingalunda behärskades och i regera oberäknadt afsikt barndom var lidelsefullt, m e n af undersåtar, vår tidigaste henne sidan skall fem ingalunda älskade ett millioner öfver det fader af under glänsande högtidligheter, i är Prinsessans blifvit af T h é r é s e S c b w a r z e, H o l l a n d s r y k t b a r a s t e n u lefvande glädjedrucket den kröningsbild, som nyligen Nederländerna. ritz, dem hopp sin brädd, dynasti uto m ej f ö r s y n e n bevilr o p a d e till n å g r a Dittills fjättrad hjärtat nästan vid af hon dag, s i n fars d ö d v o r - genom den drottning, len af hon året trots nödgades sin foga plågade henne. tal af brast en sin en Haag, späda ålder lagar. En etiDetta gång då docka gammal dedär s i g efter åhöra hennes vacker för större till hvars betraki förflyttades kettens födelse Loo, Guelderns skogar, j a t hans å l d e r d o m detta barn, blotta oafbrutet slottet i famett långt minister, tålamod, och IDUN 274 O, säg ej » främmad sorg »! För ingen sorg du främmad står! Och tala ej om någon annans sorg och hjärtesår; 1898 En annan är du själf och om det honom illa går, Så faller också du; du icke längre upprätt står! Louise Stratenus. På vandring.
Rikets Ständer hafva vid öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit, funnit alt om än, pä sätt de i ämnet hörda Kollegierna sig utlåtit, eganderätten lill sjelfva bruket, såvidt dermed förslås de egentliga byggnaderna lör tillverkningarne med dit hörande jordområde, frångått kronan, en sådan omständighet icke bör minska, utan snarare öka kronans befogenhet, om den annars förefinnes, att återtaga ifrågavarande allmänningar, helst det varit för underhållande och drifvande af kronans, men icke af enskild persons verk, som desamma blifvit upplåtna. Med hänsigt härtill och då kronans under vanliga omständigheter obetydliga behof af svafvel lärer annorledes kunna fyllas, samt det vid sådant förhållande icke torde förefinnas något skäl alt genom särskilta förmåner än vidare understödja svafvellillverkningen, eller uppmuntra brukets innehafvare till fortsatt bedrifvande af nämnde tillverkning, hvars framlida drift, enligt Rikets Ständers tanka, bör helt och hållet öfverlemnas ät egarens egen omtanka och, likasom annan industri, regleras af de för densamma gällande allmänna förhållande», anse Rikets Ständer sig icke kunna för sin del bifalla den af Kommillerade föreslagna samt af Kollegierna tillstyrkta åtgärd, att nämnde 2:ne allmänningar linge af bruksägaren till skatte lösas, helst dessa allmänningar, enligt hvad i ämnet blifvit upplyst, icke äro af fullt samma egenskap som de såkallade rekognitionsskogarne.
Utskottets bedömande öfverlemna detta, under den 8 nästlidne Juli fattade beslut, böra de upplysningsvis meddela, att till undvikande af de olägenheter, hvilka kunna uppstå deraf, att Bruket för någon tid komme att sakna erforderligt Pappersmästare-biträde, Bruksförvaltaren blifvit förständigad, att uti det med den nye Pappersmästaren upprättade kontrakt utfästa en längre tid för detsammas uppsägning. 78:o. Kosthållningen vid Tumba för de personer, som i Brukets ärenden detsamma besöka, har af ålder besörjts af Förvaltaren, enligt en af Fullmäktige uppgjord taxa; men sedan, med anledning af de anmärkningar, hvilka härutinnan blifvit framställde, Bruksförvaltaren den 14 Januari detta år förmält sig icke vara villig, alt detta, utöfver kontrakt, honom gifne åliggande, på enahanda vilkor, fortfarande besörja, har, under nämnde dag, den öfverenskommelse i omförmälde afseende med honom träffats, att han för innevarande år emot en summa af 200 R:dr B:ko skall bestrida kosthållningen så väl för Inspekterande Fullmäktigen vid hans besök å Bruket samt Fullmäktige jemte deras Kanslibiträde, vid den årliga besigtningen och inventeringen, som äfven för de personer, hvilka i Brukets ärenden under kortare tider uppehålla sig å stället, hvaremot kosthållningen för de Bankens Kommissarier och Tjenstemän, som vistas vid Bruket, för att, enligt gällande föreskrifter, öfvervara formningen af papper till högre sedelvalörer, bestrides efter den uppgjorda taxan. Den sålunda träffade öfverenskommelsen är för Braket fördelaktig, då kosthållningen tillförene årligen, efter medeltal räknadt, uppgått till mera än 200 R:dr B:ko, eller den ersättning, Förvaltaren derför sig betingat. Berättelse af Banko-Fullmäktige. 43 79:o. Enligt ‘240 § åligger det Inspekterande Fullmäktigen att, efter September månads utgång hvarje år, i samråd med Förvaltaren och Pappers-mästaren upprätta detaljerade förslag till såväl arbetsplan, som utgiftsoch inkomst-beräkning för följande året, hvilka förslag till Fullmäktiges pröfning och stadfästelse öfverlemnas. Så länge
Och så teg jag i det längsta. Men slutligen kunde jag inte mer. – ”Jag är ännu lika ursinnig,” sade jag i samma ton som man brukar säga: det är vackert väder idag. – ”Gå på med det då,” sade han mycket lugnt. Det var just som han skulle gå. Han kom fram till chäslongen och räckte mig handen till farväl. – ”Är det mer du har på hjertat, så bara kom fram med det.” – ”Nej ingenting annat än jag tycker att när du inte vill kännas vid mig här, så behöfver du inte kännas vid mig i Hörby heller. – Han sade ingenting, bara lösgaf min hand och gick bort att draga ytterrocken på. – ”När du hunnit tänka lugnare på saken skall du se att du öfverdrifver”, sade han. – ”Det vet jag, men det hjelper mig inte. Jag är lika ursinnig för det.” – ”Ja då kan jag inte hjelpa’t.” Nej hvem kan hjelpa’t! Sen man gett en spark kan ingen göra för det, – naturligtvis. Den sparkade bör inse det och låtsa som om det aldrig hade händt. Ha, ha, ha! Jag kom till Köpenhamn för att hänga mig på honom, för att draga nytta af hans relationer, för att tvinga honom att skaffa mig bekantskaper. Hvilket beckplåster jag måtte vara! — Som en snyltgäst kom jag öfver den store Axel Lundegård. Han skulle skaffa mig fram i verlden! – Jag tror att jag blir vansinnig af det. Jag kan inte tänka på annat. Och jag slår mig i ansigtet derför att jag är så dum att jag bryr mig om det. När jag bara får rasat ut invärtes skall det gå öfver. Jag vet det. Jag är ännu för frisk att gå och grubbla öfver det länge. Ännu förefaller mig den skymfen så hånande orimlig att jag icke kan fatta den. Derför tar jag fram den gång efter gång för att titta på den ordentligt, jag tror beständigt att jag tagit miste, att det icke var detta han menat. Man säger att Rosmer var svag. Jag vill vara starkare än han. Skulle jag icke kunna vara stark nog att kunna samla några omkring mig? Få se!