Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stael von llollllem önskade att som delta ärende more af mycken wigt, detsamma mätte nägor längre fä hwitå pä bordet. (8refwe körner, ^äolpk 6öran, yttrade sig ej kunna häruti med Friherre Stael instämma. Saken more sä wäl och klart af Oeconomiä-Utskottet utredd, alt han omöjligen kunde inse hwad igenom mälets längre hwila kunde till beslutets förbättrande äsiadkommas; hemställandes alksä Herr Grefwen om icke Friherre Stael skulle behaga afstä ifrån sin derom yttrade önskan. Uppå Friherre Staels wägran härtill, yttrade Zerr Landt-Marskalken att enligt Riksdagsordningen om siere ledamöter förenade sig att begära saken andra gängen pä bordel, sa förblefwe densamma hwilande; men more Friherre Stael en, sam, sä komme den samma att afgöras. Friherre Srael von vlollttein trodde att siera skane med honom instämma. Herr valman, vara polian, åtminstone kan det icke skada, om det icke gör nytta. Herr Landt Marskalken erindrade att frägan icke wore den, utan huruwida Herr valman äfwen begärde saken pä bordet? Zerc Den 9 Julii. 17? Herr Dalman jakade tils denna fräga hwarefter Oeconomiä-Ulstottets betänkande förbles hwilandc. Föredrogs Oeconomiä-Utstorkets den 6 Julil pä bordet lagda blänkande, angående inskränkning i näringsidkares rätt att bernilla marknader. Herr kiotlrlieb, Larl kVoäric, med fullkomlig aktning för det nit och den vmwardnad om allmänt mai, .som wisterligen Utmarka denna af Högiosi.
För närvar:de är Stockholm, hvad dess Riksdagsmanna val vidkommer, så att säga under förmynderskap, då de öfriga städerna äro myndiga, men jag för min del inser icke något skäl, hvarföre Stockholm skulle anses oförmögnare än t. ex. Trosa eller Mariefred att kunna tillerkännas rättighet att upgöra sin egen valordning. För öfrigt ber jag att få i minnet återkalla, att det just var R. o. Ad. som vid förra Riksdagen såsom sin gemensamma tanke antog nu föreliggande förslag och genomdref det att blifva hvilande emot de öfriga Ståndens skiljaktiga meningar; hvarföre jag icke heller kan föreställa mig, att R. o. Ad. nu skulle motsätta sig detsamma utan hoppas att denna punkt af Coust.Utsk:s Mern. bifalles hvartill jag vördsamt anhåller om Hr Gr. o. Landtmrs propos. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Hr von Hartmansdorff har för oss framhållit en tafla öfver de vådor, som skulle hota samhället derigenom att Stockholms representanter, ifall förslaget antages, möjligen skulle komma att utgöras af idel Grosshandlare med Kryddkrämarnes uteslutande. För min del kan jag icke finna, att ett sådant förhållande skulle vara af någon samhälls( vådlig beskaffenhet och som jag icke vill görä mig till andras j förmyndare, då sådant ej är af nöden, samt jag eger mig bekant, att BorgareSt. redan antagit förslaget, får jag för min del tillstyrka R. o. Ad. att göra detsamma. Hr von Hartmansdorff: Första mom. af 14 §:n Riksd.- Ordn. innehåller den klassifikation af Stockholms borgerskap, hvilken jag ville bibehålla. Det är just detta morn., som, enl. förslaget, skulle utgå. Jag har följaktligen icke misstagit mig om föremålet, utan vet ganska väl, att det är klassifikationen man vill afskaffa. Det morn., som Gr. Lagerbjelke åberopat och som börjar med orden: ”Valen skola ske inför magistraten etc.”, innehåller endast, huruledes valförrättningen skall tillgå, men nämner intet om sjelfva hufvudsaken, eller klassifikationen. Gr.
Då någon anmäler sig till erhållande af lån, bör vid ansökningen fogas ritning och kostnadsförslag till den byggnad, som skall uppföras; och innan något får lyftas, i afräkning å ett beviljadt lån, skall till Comiterade aflemnas Låntagarens, till PuksgäldsContoiret ställde förbindelse å hela lånesumman med löpande Tre procents årlig ränta, försedd med första inteckningen uti den afbrända tomten och den byggnad, som derå kommer att uppföras. 5:o Enär intecknade förbindelser blifvit till Comiterade aflemuade ifrån Lånsökande, hvilkas af Comiterade pröfvade och godkände requisitioncr uppgå till minst Två Tusen E.:dr och jemna Hundra Puksdalertal, skola Comiterade äga att de erforderlige penningarne från ItiksgäldsContoiret utbekomma. ( 3i ) 6:0 Å hvarje af Comiterade lyftad summa beräknas och påföres Comiterade Tre procents ranta, ifrån den dag, under hvilken penningarne från RiksgäldsContoiret utassigneras; och komma Låntagares förbindelser att förblifva under Comiterades vård och redovisning intill dess ett beviljadt lån till fulla beloppet är utgifvet; men, i den mon detta äger rum och byggnader blifvit brandförsäkrade, inskickas Förbindelserne till RiksgäldsContoiret, uti hvars Räkenskaper hvarje Låntagare då får sitt särskildta Conto. 7:0 Kär sista afräkningssumman på ett lån uttages, bör häraf innehållas och godtgöras samt på Förbindelsen afskrifvas, så väl den emellan hvarje uttagning npplupne räntan, som räntan å hela Lånet, beräknad till den i:sta Januarii nästpåföljande året; så att å alla till RiksgäldsContoiret inkommande
D, Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut - (64 Proti Utdrag deri 14 Maji 1839» skottets Utlåtande, Nio 91J i anledning al gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 3<i, angående dels att den ännu beridna delen af Smålands Hussar-Regemen-< te måtte få afsitta, dels att General-Mönstringar måtte hållas endast hvart tredje år, utan några andra Mönstringar deremellan , och dels att både Ryttare och Soldater måtte få beklädas med vadmal, fann Bonde-Ståndet för godt att, med ogillande af samma Utlåtande, godr känna hvad Utskottet föreslagit i första Betänkandet, N:o 54, med det tillägg, att Landsböfdingarne ellerde, sorn deras ställe vid Mönstringar företräda, skola låta i Protocollet intaga de skäl, på hvilka Cassationerne afeH ler tillstyrkas. S. D. Vid förnyad föredragning a£ Banco-Utskottets hvilande Betänkande, N:o 36, med anledning så väl af 1827 års Revisions-Berättelse, som Banco-Styrelsens anmälanden, jemte serskildt ingångna Motioner från Välloflige Borgare-Ståndet, i fråga örn bibehållande af de från Banken meddelade Lån på hus, brandförsäkrade i den upplösta f. d. Stads-fonden af Allmänna Brandförsäkringsverket, fann Ståndet för godt att, på grund af gjorda anmärkningar, samma Betänkandet till Jlanco-Uisk ottel återremittera. S. D. Prot.
Det hade kommit en viss ödmjukhet i hennes sätt, och den hade ingenting gemensamt med den öfverlagda tillbakadragenhet, som var en af beståndsdelarne i hennes koketteri. Detta var en ofrivillig skygghet. Hon kände sig så underligt naiv inför denna menniska. Det var som kunde denna trötta, likgiltiga blick se tvärt igenom henne och som låge alla hennes tankar blottade inför den. De hade ingenting att gömma sig bakom. Börje märkte ej något. Han gick bredbent omkring och skärskådade allt. Då och då gjorde han en fråga, öppet och oförbehållsamt. Han var så säker på sig sjelf, så enkel och naturlig. I sitt eget bryderi kände Marianne detta lugn nästan som en öfverlägsenhet. Det fans ett par spanska aqvareller, som Börje icke kunde se sig mätt på. »Det är märkvärdigt, det är märkvärdigt», sade han beundrande, »hvem har ritat dem?» »Har jag inte lärt dig att man inte ritar med färg?» skrattade Pål. »Detta är ju aqvarellmålning, och der ser du namnet.» »Jaså. Är det han som gifvit ut resebeskrifningarna?» »Ja.» »Det var intressant. Hvar har du köpt dem?» Och så var det hela tiden; han ville ha reda på allt. Och det såg ut som om Pål fann ett verkligt nöje i att lemna honom besked. Marianne deremot gjorde inga frågor, hon fruktade att synas dum och okunnig. Det fans afgjutningar efter berömda skulpturverk, bronskärl efter romerska modeller, samt en mängd små lyxföremål. »Minnen från mina resor.» »Det är alldeles som att gå på ett museum, sade Börje, »det måtte vara märkvärdigt att ha sett så mycket.» »Hå, jag vet inte. Jag skulle önska att jag kunnat se det med din omedelbarhet; det hade varit en annan friskhet Hvar jag varit har jag ju förföljts af denna fördömda sjelfkontemplation, som förstör allting. Men sig sjelf blir man aldrig qvitt, sen man en gång fått sig på halsen ... Ja, och så skulle jag haft lust att ha ditt oförstörda minne. – Fru Olsson, har ni gifvit akt på hurudant minne Börje har?» »Ja ... jag vet inte. Jo, jag tror det är ovanligt godt.» »Godt?
Utskottet. § 34. Med ledning af föreskrifterna i 95 § af reglementet är för Deputeraden uppgjord instruktion, som under nästlidet och detta år fortfarande tjenat till efterrättelse. § 35. Angående fördelningen emellan chefer och öfrige tjenstemän inom Verket af vården utaf de särskilda kassorna och förvaringsrummen kommer att stadgas i instruktionerna. På grund af den Fullmägtige i l:sta momentet, andra punkten af reglementets 96 § lemnade rätt, äro Lilla Generalkassan och Dagvexlings-kassan sammanslagna till en kassa. § 36. I tryckta revisionsberättelse! na af år 1861, § 68, och af år 1865, § 61, antydas vidtagna förändringar i sättet för göromålens handläggning inom Bankoverket. Under åberopande af hvad omförinälda revisionsberättelser i detta hänseende innehålla, få Fullmägtige i öfrigt uttala den förhoppning, att Höglofl. Utskottet, vid granskning af instruktionerna för Bankens kontor och expeditioner, skall finna att den redan i verket satta organisationen af tjenster och göromål ledt på samma gång till ökad kontroll och säkerhet för Banken samt till minskad omgång för den deUaf allmänheten, sömsmed Banken har beröring. § 37. Den vid sednaste riksdag i vissa delar förändrade lönestaten för åtskilliga tjenstemän vid Bankoverket är tillämpad från och med början af år 1864; och som af de flera tjenstemän, hvilka, i följd af göromålens nya reglering, blifvit ohehöfliga, åtskilliga, och deribland tre tillhörande högsta tjenstegraden, ännu icke kunnat på ordinarie stat inflyttas, har nya lönestaten för nästlidet år något öfverskridit sammanräknade beloppet af Bankens äldre och f. d. Banko-diskontverkets ordinarie lönestater; hvarom Fullmägtige framdeles torde komma i tillfälle att meddela Höglofl. Utskottet närmare utredning. § 38. Der tillsättning af lediga tjenster ansetts nödig, har sådan tillsättning, med stöd af föreskriften i reglementets 107 §. skett endast genom förordnande. § 39.
I en tid dä man bemödar sig ak grundlägga -välfärd för konrina-cke äldrar, och uplysningen lagt i full dag sanningen af den rellexion, at utan personlig fficklighet, utan dygder och'eter är lagarnes förmur mot Samhällets inbrytande förstöring af otillförlirelig fasthet, fordrar klokhet och billighet lika, at pä samma gäng man gifwer til Samhällets liss-princip, upfostran 'en sorgfälligare wärdsamhet, man äfwen lemnade et rum 'ät desi Lrowärdigaste kännare 188 Den 19 Maj. och bedömmare at bära desta angelägenheter inför Lagstiftningen I denna rättighet at deltaga i Nationens allmänna ärender stulle äfwen at denna wigtiga, men oansedde eliass af medborgare beredas en upprättelse för de ringa pulkor öfwer hwilka de fleste af dem äga all befogenhet at klaga, och dem Regeringarne, mey widgaende pä en gang af sin egen sparsamhet och saknad af medel, lofwat at förbättra, n en bortflpt.at löftets wcrkställighet i en osedd f-antid; och sädan är i-K rrriiit n af det tänkesc tt en sorgfällig littergilbildning ingiftver, at denna af ingen annan, än aktningens förde! ätsyljda rättighet ffnlle i den ädelsinnade Lärarens ögon gälla mera, än en willkors-förbättring i redbarheter, Präste-Ständct luvars nu? warande nplnsning stall utplåna sjelfwa minnet af för detta störande ensidig heter i warg Statsförbättringar, omfattar sannolikt delta tilfalle at med sig förena förtjente likar til hwilka det i alla andra afseende», än Lagstiftningens förmånsrätt star i gemensamma förhällanden, Sättet för werkställiabeten 6f detta Förslag, til ökande af iwa Stånds personal är lika enkelt, som Förslaget — Ständspersoner i Stad röstade med Borgarne til Riksdagsman i män af sin afgäld til Staden: eller i de större Städerne walde sitt eget ombud.
Dröj blott en stund ... jag måste först språka med den gamle herrn, derborta... Man skall ära ålderdomen... Jag blir helt kort ... sedan skall jag tala vid er. Jag lyder hvarje befallning, sköna Elisa sätt blott ej mitt tålamod på allt för strängt prof. ELISA. Var lugn Se så, höger om, vänd! Marche! (Hon går åt höger.) God qväll, Baron! BARONEN. Ni gaf ändå med er, ni lilla obevekliga ... haha-ha ... God afton, ma petite... Får jag pussa er lilla rosenkind. ELISA. Besvära er inte... Jag hade misskund med er och derföre kom jag hit ... hade ni kommit till theatern, hade min beskyddare, herr Hallman, visat er derifrån på ett mindre behagligt sätt... Se der, tag edra juveler... Man tillhandlar sig icke Elisa Blads kärlek... Ni borde blygas, Baron. BARONEN. (för sig) Det här är väl dygd, kan jag tro... Det går inte genast ... mais avec patience. (högt) Elisa, du vet att jag älskar dig... Jag vill göra din lycka. ELISA. Tror ni att skådespelarlifvet blott är lögn och gyckel Tror ni ej att skaldens ord bofäster sig i hjertat, och finnes der sedan ridån är sjunken Ni spelar en usel rôle, Baron, och derföre hvisslar jag ut er. BARONEN. Var ej så grym, Elisa! (faller på knä.) ELISA. Nu hvisslar jag, Baron! Hvad ser jag! Ni bedrar mig. ELISA. Hjelp upp er herr far, Baron Alexander. BARONEN. Alexander! ALEXANDER. Papa! ELISA. Ni kan fråga er herr far hvad svar Elisa Blad ger sina öfverflödiga tillbedjare. Tjugofjerde Scenen. DE FÖRRE. KEXÉL (sjömansklädd). RUMMEL och POLISKARLARNE. RUMMEL. (får se Kexél) Hollah, my boy! KEXÉL.
Ex. framställt propos. först å frågan huruvida förändring i den redan lemnade garantien borde ega rum, hvilken fråga R. o. Ad. behagat besvara med ja, och dernäst å den andra frågan, huruvida denna garanti borde lemnäs ål förlängd utsträckning af den ifråga vande jernvägen. Derpå hade H. 486 Den 27 Augusti e. m. o. Ad. svarat med blandade ja och nej, och innan H. Ex. bann tillkännagifva huru lian upfatlal svaret, hade votering blifvit begärd af Frill. Klinkowström. Sedan denna begäran, hvaruti sedermera äfven Frih. Palmstjerna instämt, blifvit gjord, ansåge H. Ex. att han icke kunde göra någon ändring i den framställda proposm, utan att den begärda voteringen borde verkställas. Härefter uplästes till justering följande förslag till voter:spropos. : Den, som bifaller, alt R. St. lemna garanti ål. en förlängd utsträckning af den ifrågaställda jernbanan emellan Hull och Orebro voterar J a ; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. en sådan garanti icke böra af R.Sl. lemnäs. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag var visserligen icke vid min bänk när Hr Frih. o. Landtm, gjorde den första propos:n, men jag var dock icke så långt borta i rummet, att jag icke hörde ali propnsm tiptog bestämmelsen om vägens utsträckning lill Köping och jag får anhålla att det mätte ur prot. uplysas, huruvida icke en sådan propos. blifvit framställd. Om detta öfverensslämmer med verkliga förhållandet, så torde den propostn få oförändrad qvarstå. Sedan härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, låtit ånyo upläsa ofvanstående förslag lill voler:spropos. samt hemställt om R. o. Ad. behagade godkänna densamma, ropades starka nej, blandade med ja, hvarjemte Gr. Björnstjerna, yttrade: I likhet med Gr.
Den japanska delen af staden består såsom vanligt af små låga hus, hvilka åt gatan för det mesta upptagas af salubodar eller smärre verkstäder, der hela familjen uppehåller sig dagen om. Gatorna få härigenom ett mycket Japansk salubod. lifligt utseende och erbjuda främlingen en ändlös vexling af märkliga och lärorika taflor ur folkets lif. Den europeiska stadsdelen deremot är byggd med ståtliga hus, till en del belägna utmed sjelfva strandgatan. Här finnas bland annat ypperliga europeiska hotel, europeiska klubbar, kontor, salubodar m. m. Icke långt från Kobe och förbunden dermed medelst jernväg ligger Japans största fabriksstad Osaka, berömd för sina teatrar och danserskor. Beklagligen hann jag ej besöka denna stad. Jag afreste nämligen till den gamla hufvudstaden Kioto några timmar efter det Vega ankrat, och sedan jag för att förskaffa mig det pass, som fortfarande är nödigt för resor i det inre af landet, uppvaktat landshöfdingen. Denne bemötte mig, tack vare ett anbefallningsbref, som jag medhade från en af ministrarne i Tokio, på ett ytterst förekommande sätt. Hans mottagningsrum var beläget i ett stort europeiskt stenhus, hvars förmak var smakfullt inredt på europeiskt sätt och försedt med en i brokiga färger prålande brysselmatta. Vid besöket kringbjöds japanskt te, såsom brukligt är öfverallt i Japan, så väl i kejsarens palats, som i den fattige bondens koja. Landshöfdingen var, såsom numera alla högre tjenstemän i Japan, klädd som en europeisk ståndsperson, men han kunde icke tala något europeiskt språk. Dock visade han sig mycket intresserad för vår färd och befalde genast en i engelska språket kunnig tjensteman vid sitt kansli, herr Yanimoto, att vara mig följaktig till Kioto. Resan dit skedde på jernväg, byggd fullkomligt efter europeiskt mönster.
IDUNS JULNUMMER kung Henry VIII Blåskägg, gruflig i åminnelse, — kunna vi knappt erinra oss någon liknande tilldragelse, förr än 1858 friherrinnan Thérése v. Stedingk (nuvarande hertiginnan d ' Otrante) i Stockholm firade bröllop med sin förste man, dåvarande engelske chargé d ' affaires härstädes sir " William Grey, längre fram förflyttad till Paris. Ett par månader senare vigdes en annan ung engelsk diplomatisk ämnessven m:r Gosling (nu storbritannisk minister i Chili) med grefvinnan Ida Gyldenstolpe, men familjen Gosling torde ej, strängt taget, kunna anses tillhöra Englands » nobility ». Deras dotter har emellertid för ej länge sedan återbördats åt moderns hemland såsom gift med kaptenen grefve Emil Lewenhaupt (Svea Lifgarde). Oftare, än att britiska adelsmän sökt sig gemåler i Sverige, h a r det förekommit, att bärare af svensk-aristokratiska namn hemfört engelska brudar. Såsom ett af de första exemplen härå anteckna vi, att 1710 i London dåvarande svenske ministern därstädes grefve Karl Gyllenborg (till sist svensk kanslipresident efter Arvid Horn) vigdes vid Sara Wright, antagligen tillhörande samma skotska adliga familj, hvaraf längre fram en gren blef introducerad på vårt riddarhus. Grefvinnan Gyllenborg hade förut varit gift Derith, och hennes dotter i första giftet blef adopterad af styffadern samt längre fram gift med riksrådet friherre Karl Gustaf Sparre. Det dröjde mer än ett sekel, innan någon liknande aristokratisk svensk-engelsk alliance ingicks Det skedde 1844, då i Paris frih. FRIHERRINNAN ANNA TROLLE, FODD LEIJONHUFVUD. religiös och synes ej ofta ute i societeten. Hon h a r sju egna barn, utom de nio styfbarnen. Två svenska, nu framlidna diplomater, ministern i Konstantinopel Selim Ehrenhoff och chargé d ' affaires i Athen K.
Det märkligaste, som här förtjena;’ omnämnas, är att Eders Kongl. Maj:t, uti nådigt bref af den 2 Mars 1854, medgifvit, att hemman i allmänhet inom Blekinge Län må, utan föregången undersökning om besutenhet, klyfvas, så att hvarje utklufven del blif ver minst T'g:dels mantal, samt att vissa strandhemman inom Ronneby och Listerby socknar, äfvensom de å öarne Tjurkö, Aspö och Hasslö belägna hemman må, jemväl utan föregången undersökning, klyfvas till minst ett fyratioåttondedels mantal; i enlighet med hvilket nådiga medgifvande åtskilliga klyfningar blifvit verkställda. För öfrigt hafva några mjölqvarnars skattläggning och några skatteköp äfven under den tid, som denna berättelse omfattar, ägt rum. Laga skiften och åbodelningar jemte andra landt mäter i-förrättmngar hafva under dessa fem åren blifvit verkställda till ett antal af 158 af de förstnämnde och 243 af de öfrige. Härvid hafva 18,491 tunnland ägor blifvit afmätte och 26,877 tunnland skiftade, tillhörande 52| mantal samt 386 delägare, af hvilka 274 fått qvarbo på sina gamla tomter, men 112 måst utflytta till nya bostäder. Statsbidragets belopp inhemtas af den tabell, som åtföljer denna berättelse; och synes deraf, vid jemförelse med tabellen vid förra berättelsen, att statsbidraget från Länet, som år 1850 utgjorde 380,876 H:dr 30 sk. 6 r:st.
Han följde en afton Alkmene till biskop Petros, ej för att varda kristen, men för att vinna den där fullkomliga vissheten, efter vilken han längtade. Men Medes övertygades här, att vissheten och kristendomen vore oskiljaktigt enade. Tron på den korsfäste var villkoret för odödligheten. »Vilken som tror på mig, han skall leva, om han än död bleve.» Petros var vältalig och eldad av nit att fullborda den gamle slavens omvändelse. Så obetydlig än denne proselyt kunde synas, att vinna honom vore dock att tillkämpa sig en seger över Krysanteus, att under kyrkans träldomstillstånd förödmjuka den övermodige fienden, införa kristendomen i hans eget hus och därmed giva ett handgripligt bevis på lärans oemotståndliga, lik en naturmakt verkande kraft. Medes själv behövde blott en gång höra Petros för att längta att höra honom oftare. Så snart tillfälle kom, förnyade han sitt besök hos den kristne biskopen. De läror, i vilka han invigdes, voro så höga och gripande och likväl så klara, att han tyckte sig förstå alltsammans. Och vad odödligheten vidkommer, så var det ju Gud själv som talat dessa ord: »Vilken som tror på mig, han skall leva, om han än död bleve.» Vad vore filosofernas bevis och det mänskliga tänkandets omogna frukter emot en sådan utsaga? Den gamle Medes kristnades och hans namn infördes i katekumenernas bok. Biskopen uppmanade honom att tills vidare följa Alkmenes föredöme och dölja sin tro. Han försökte det, men förmådde det i längden icke, ty denna tro uppfyllde nu hela hans själ och utgjorde hans lycka. Han förmådde ej heller hyckla inför sin älskade herre lika litet som underkasta sig de husliga bruk, som stodo i förbindelse med den gamla läran. Medes yppade en dag för sin herre, att han övergått till kristendomen. Krysanteus överraskades smärtsamt av denna upptäckt. Företeelsen var likväl ingalunda enstaka. Han hade under dessa dagar bevittnat, att många av de i eleusinska mysterierna invigde hade, i stället för att stärkas i sin tro, omfattat kristendomen.
Det var nemi , att alla sådana afgifter skulle utgå i mån af bruttoinkomst, och icke få i något fall öfverstiga proc. af densamma; men innan man med andra Stånds ledamöter öfverenskommit om Den 8 Mari e. m. den frågan oell liar något hopp om ali flera Stånd skola derom sig förena, samt då man i 6 §:n antagit en rösträttighet efter i art. i bevilln.förordn., skulle jag tro det vara skäligen afgjordt, att afgifter till bestämda belopp, som af R. St. komma ali bestämmas, blifva beräknade efter bevilln. förordotns 2 artikel såsom mätare. Hr Aminoff: Jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke, sedan denna votering är afgjord och dervid blifvit bestämdt huruvida Hr von Hohen hansens eller Frih. Cederströms förslag skall segra, propos. må fram. ställas på Utsk:ns förslag och det då blifva ja-propos. samt det förslag, söm vid denna votering erhåller flesta rösterna, antagas till nej-proposition. Jag skall visserligen icke yrka votering, men för formens skull anser jag nödvändigt att vi få afgjordt huruvida Utsk:ns förslag antages eller icke, och derpå begär jag proposition. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledn. af hvad som nu blifvit yttradt, om icke R.o. Ad. skulle anse lämpligt att propos. nu framställdes till antagande af FrihCederströms förslag såsom contra-propos.; blefve den proposrn med ja och nej besvarad, så komme propos. att framställas till antagande af Utsktns förslag såsom contra-proposition. Blefve denna propos. med ja besvarad, så blefve TJtsktns förslag contra-propos.; blefve den med nej besvarad, återkomme man till Frih. Cederströms förslag, och då hade Utsk:ns förslag kommit under ompröfvande. Hr Munck af Rosenschöld: