Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Behofvet kom att yppa mig, att få lägga ner bördan eller dela den, att finna en annan människa, i hvars själ jag kunde ingjuta mina lidanden. – Ty då vi gå med sorg och pina, känna vi ingen bättre tröst eller lisa än att se en olyckslike. Det kom, detta behof, som en befallande röst och som en kvidande klagan. Men när jag så ville ge mig af och gick framåt vägen, ställde sig en tvekan, en fråga framför mig, så att jag ej kunde komma fram, och bakom den breda skepnaden såg jag vägen klyfva sig i tvenne, och jag sporde mig, hvilken jag borde gå och på hvems dörr jag skulle klappa. Ty den ena, det visste jag med bitter visshet, skulle taga emot mig såsom en ovälkommen gäst, hvars oförskyllda lidanden väl skulle inge henne medlidande, men utan förståendets värme; och hon skulle blott reda dem en hviloplats af halm på stuggolfvet. Men den andra, hon skulle taga dem i sin famn, som vore de hennes barn, och hon skulle bädda under dem med ejderdun och kyssa dem och vyssa dem i sömn. Jag förstod, att till henne måste jag gå, fastän hon ej var den som borde varit den närmaste. Där hölls ett bondbröllop i den socken, i hvilken Agnes värd var präst, och hon själf var med. Det var lidet långt fram på natten, rummen stodo fulla af dam och tobaksrök, och gästerna voro bullrande. Vi gingo ut, Agnes och jag, ut i trädgården. Natten var varm, men morgonkylan började redan kännas. Sparfvarna läto höra sitt omornade kvittrande uppe under takåsen. Bortom trädgården stod en park af gamla almar, och här satte vi oss på en bänk. Mellan trädstammarna sågo vi ängarna ryka hvitt, och i öster brann morgonrodnaden. Jag biktade. Hon svarade ej ett ord – endast dolde ansiktet i sina händer, med en stum gest, hvilken kom mig att minnas en syn jag en gång sett: en kvinna, som i öfvermåttet af vånda, medan en namnlös olycka långsamt men jämnt, likt ett moln som sjunker lodrätt, sänkte sig ned på henne, bad sitt Fader vår. Då skymtade något ljust borta i dunklet.
Den, sorn vill, att på sätt Stats-Ulskottet föreslagit, till utgifter i och för Skärgårds-flotlan, må, för Stockholms och Götheborgs stationer, af anslaget till Flottans nybyggnad, och; underhåll; afsättas^ etti minimi+bolopp af iS5,ooo R:dr, voterari Ja ; dendet ej vill , Nej;; vinner nej, kommer frågan härom; att' förfalla,. 43:dje punkten; angående anslaget till Vitterhets-,- Historias-^ och Antiqyilets-Academien. Sorn Ridderskäpet och Adeln antagit Utskottets inbjudning att instämma uti Pteste-Ståndets beslut, förfaller voteringen om contrapropositionen, , hvartill i:sta alternativet är antaget. Hvad angår voteringspropositionen. i hufvudsaken, så är den utaf Ridderskäpet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkänd och af Preste-Ståndet lemnad utan anmärkning. Beträffande åter voterings-propositionen om tiden hvarifrån det tillökade anslaget bör utgå, så är den afslagen af Ridderskäpet och Adeln samt återremitterad af Preste-Ståndet, med anmärkning, att dylika vilkor, som der förekomma,. icke böra vid anslag fästas , och atL det nu ifrågavarande vilkoret för öfrigt innebure en tvetydighet, som kunde föranleda till tvister. Jemte åberopande af hvad bär förut blifvit yttrad t, i fråga om vid anslag fästade vilkor, oell då, , i händelse, på sätt här inträffar, 2ine Stånd stanna ©mot 2, i fråga om tiden hvarifrån ett anslag bör utgå, frågan onekligen måste genom votering i Förstärkt Stats-Utskott afgöras, samt enär, hvad redactionen; ang^r;,densamma; instämmer med; vederbörande Riks-Ständs beslut,hvaruti, 14 Ståts-Utskottets Utlåtande} N.-o 345• vid voterings-propositionens uppställning, någon ändring icke kan af Ut* skottet göras, finner Utskottet sig böra nu ifrågavarande förslag till voteringsproposition vidblifva.
Ut skot - Hor till Conslilutions-Utskottets Memorial, N:o 36. 45 skottets, eller Gransknings-Utskottets rörande Stats-Rådet, eller Bancooch Riksgälds-Verkens eller de, om samma Verks Hemliga ärenden, i Banco-, Statsoch Gransknings-Utskotten eller hos Ii iksför samlingens Revisorer hållna, icke kunna till tryckning icke uppenbara. budsman ege, alt, 14 mom. Den man, som af Riksförsamlingen blifvit förordnad, att — I öfrigt skulle i Successions-Ordningen, Riksakten och i alla andra akter, der benämningen ”Riksens Ständer” förekommer, denna ändras till R iksförsam lingen. Vid den Riksdag, då Konungen antagit denna Regeringsforms föreskrifter om Riksförsamlingen, så ock Lagen om val lill Riksförsamlingen, utsatte Rikets Ständer dag för Riksförsamlingens första sammanträde till året näst efter nämnde Riksdags slut, samt förordne alt alla till Riksförsamlingens blifvande sammanträde nödiga förberedelser, hvilka Rikets Ständer icke omedelbart kunna vidtaga, må göras. Härvid gälle för Rikets Ständer, äfvensom vid verkställigheten för öfrige vederbörande lill efterrättelse, Lagen om val lill Riksförsamlingen. Konungen ege magt att Riksförsamlingen äfven före den tiden sammankalla. Att ej 6 mom. Smädliga uttryck om Riksförsamlingen eller 8 mom. Riksförsamlingens Juslitiae-Om - Serskild 8. Bih. till R, St. Fröt. iS/jS, Sami, 1 djd, 3o Haft, 7 46 Hor till Constitutions-Utsholtets Memorial, N\o 36. Då Riksförsamlingen första gången sammanträdt, och Riksdagen af Konungen öppnad är, skall Riksförsamlingen, så fort ske kan, besluta om den arbetsordning, som i 73 §. omförmäles. Denna §. blifve vid den Riksdag, då Riksförsamlingen första gången sammanträder, utur Regeringsformen utesluten. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1845. HÖr till Constitutions-Utskoltets l
Nu deremot synes man vilja tilldela ConstitutionsUlskottet en vida större myndighet, nemligen den, att lemna tre RiksStånds uttryckta mening ulan afseende i fråga om ett förslag, som är kommet från Utskottet sjelf, eller åtminstone icke kan anses härstamma från Regeringen annorlunda, än på sidolinien. Friherre Åkerhjelm: Jag skulle icke för min del förlänga discussionen, om jag icke af den siste värde talarens yttrande fått en anledning dertill af sådan beskaffenhet, att jag anser mig sk-yldig att icke under tystnad låta den förbigå. Herr Cederschjöld har nemligen sagt, att mycket skulle återstå af Utskottets förslag, oansedt det genom antagande af bans voteringspropositioner skulle lyckas att få de trenne af Utskottet framställde bufvudprinciperne uteslutne. Detta måste j3g helt och hållet bestrida, emedan nu endast är fråga om det förslag, som innefattar berörde tre principer. Utskottet yttrar sig i första Betänkandet under N:o 5i, pag. ii med följande korta ord: / öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit anför dt, och såsom ett helt af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag. Den ii Mars f. m. a63 hvilket följaktligen mäste i ett sammanhang antagas eller förkastas, får, till Grundlagsenlig åtgärd, ConstitutionsUiskottet vördsam/igen öfverlemna nedan omförmälde ändringar och tillägg i Tryckfrihetslagens stadganden; och derefter följer sjelfva förslaget med dess trenne delar, nemligen Borgens ställande för rättigheten att utgifva periodisk skrift, Indragningsinaktens uppliäfvande och Tryckfrihetsmålens öfverflyttande från Jury till vanliga domstolar. Jag nödgas vidare begära, att få uppläsa några ord ur 56 § RegeringsFormen, såsom d<$n enda ledsljernan för min öfvertygelse. Der står nemligen: Tillstyrker ConstitutionsUtskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende (det vill säga i frågor om förändringar af Grundlagarne} föreslagit, eller utlåter sig
M. i underd. öfverlemnas att, för hvarje särskildt fall, förordna i hvad mån vederbörande menigheter, som åslunda omläggning och förbättring af vägar, må vara pliglige alt till förelagets utförande med arbete bidraga; dock så, att de menigheter, hvilka erbjuda sig att med arbete eller tjenstbarhet^- till företagets utförande bidraga, skola företrädesvis vara berättigade att af anslag komma i åtnjutande. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu förekomme Utsk:s sednare tillstyrkande rör:de understöd för anläggning afen föreslagen väg emellan Öfveroch NederCalix socknar. BorgareSt:s förut upplästa inbjudning i detta afseende blef nu ånyo uppläst. Frih. Sprengtporten: Då något tillförlitligt kostnadsförslag, som bestämmer kostnaden för ifrågavarande väg till 7000 r:dr, måhända icke finnes att tillgå, hemställer jag, om ej den modificalion skulle kunna äga rum i BorgareStrs beslut, alt ordet högst må deri inflyta, eller högst 7000 r:dr, så att hela summan icke måtte komma i fråga att utgå, ifall kostnadsförslaget ej uppgår till detta belopp. Ilr von Hartmansdorff: Då R. o. Ad. höjt anslaget till 200,000 r:dr, och sålunda gifvit 5o,ooo r:dr mera än StatsUtsk. föreslagit, men StatsUtsk. icke upptagit något särskildt anslag åt Calixvägen, utan velat att behofvet dertill skulle innefattas i anslaget af i5o,ooo r:dr, hemställer jag, örn ej det vore rättast att blott införa 200,000 r:dr i stället för i5o,ooo och ej tala om någon bestämd summa för denna väg. Jag tillstår, att jag anser en ny väg i dessa bygder vara af föga allmän nytta. Hr Rosenblad: Om jag ej orätt uppfattat Frill.
St. fröt. 18 4$ > 4 Sami. 1 Afd, 2 Band, 1 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Memorial, N\o 168. rättelse, för att Rikets Ständer meddelas, angående Löfås silfver-verks drift, samt de .åtgärder:, hvilka i det afseende blifvit vidtagne, får Collegium nu en sådan i underdånighet afgifva, för tiden ifrån och med år 1840 till slutet af år 1843-, löre hvilken period Collegii sista berättelse af den 9 Januari 1840 utvisar ferhållandet. Af sistnämnde berättelse, hvilken i underdånighet torde få åberopas, upplyses: att interessenterne i berörde
Mer och mer har man därför börjat inse nödvändigheten af s. k. isolering och desinfektion • isynnerhet på landet, där folkets okunnighet och likgiltighet för faran underlätta smittans spridande. Vi se här i dag bilden återgifven af Sveriges första länssköterska, ty först löstes ofvannämda angelägenhet inom Västmanlands län, där landstinget från och med 1896 års början tillsatte och förordnade fröken Charlotte Holmgren att bestrida platsen såsom länssköterska med station i Vä- sterås. Redan förut verksam vid s. k. sjukstugor, öfvertog nu fröken Holmgren en länsskö- terskas ganska dryga plikter, hvilka bestå dels i direkt sjukvård, dels i desinfektion. Vid kallelse af läkare från den angripna orten, gäller det sålunda för länssköterskan att skyndsamt skrida till bekämpande af det onda. På landet uppsattes då vanligen en sjukstuga, till hvilken samlas patienter från de af smitta angripna hemmen. Ej sällan händer att sjukstugan måste inrymmas i bostäder, hvilka i afseende på trefnad och de allra lindrigaste anspråk på komfort lämna mycket öfrigt att önska. Beträffande de patienter, hvilka där vårdas, kunde man ock säga att de lämna mycket öfrigt att önska, ty i många fall är det icke allenast den smittosamma sjukdomen, utan älven andra mer och mindre svåra åkommor och vanvård, som förvärrat tillståndet. Det fordras i sanning ett kärleksfullt hjärta och ett lefvande intresse likt fröken Holmgrens, för att åter kunna framlocka hälsans rosor hos dessa armodets barn, där nöden lika mycket som sjukdomen blekt kinden och kommit lemmarne att vissna. Till en början visa sig ofta patienterna blyga och rädda för sköterskan, men inse snart nog, att de i henne funnit en kär vän, som ömt och försakande vårdar dem, då febern bränner, och uppmuntrar dem under convalescenstidens ljusare dagar. Stundom händer ock att fröken Holmgren i deras tacksamhetsbevis skördar lönen för sin möda, då de små patienterna, friska och krya, med sin bärkorg eller äggskäppa tacka » moster » för besväret. Som ofvan är nämdt, åligger det äfven länssköterskan att företaga desinfektioner. Just inom detta område mö- tes hon af de största svårigheterna.
Dä dessa ord sä be'p'oe igen förändra meningen, anhäller jag att Herr Gresiven och 'Landtmarffalken täcktes anbesa a Riddardus-Secreleraren att efterse och besanna rätta söchäNandet häraf och om det bestnnes wara ladan, som mig är fagdt, får jag tillstyrka, att som Regerings-Formen stadgar, att ali, som ifrån U.stöt: inkommer kitt Riksens Ständer, bör i fall af anmärkningar äter remitteras, denna expedition mat, te hänwisas tillbaka till Experions - Ulstoltet, som äger att inkomma med förklaring, huru det uti ett Riksens Ständers Bestut kunnat göra en tillsatts. Följden af ett sädant förhållande kan ej blifva annan an alt Expedinons-Utfkol « stulle kunna förlora det förtroende Riksens Ständer till detsamma hyst. Gref Den 22 November iVrcfwe Dokné, ^uFulk, conformerade !:g kill alla delar med Grefwe DLlazarstis §riberre 8wöl von Ickolllkein, OorsttL Dustv'ZRit sens Sander hafwa trott sig el kunna e» b.uda Kongs. Maj:t en mindre summa än 270,000 Rvr till underhäliande af sin Hofstat. Deribland finnes likwöl Löner som arv stälde pä indragning; summan af dem gjorde är 1807 omkring 9,000 Rdr. Har är samma summa förminstad till 6,ooo. Nu frägas, nar de småningom indragas skola de sedan tillfalla Slaten eller Kongl Maj:t? Jag förmodar 'wisierligen, att Kongl. Mani icke tili sin förmän will begagna sig deraf; men dek borde haf.va warit utsatt af hwilken desta penningar stola upbaras. Jig hade arnat göra denna anmärkning redan Ivid föredragningen af Stais - Usstotteks Betänkande, om jag dä hade warit tillstädes.
I fråga om beskaffenheten af terrängen för en ban-aniaggning söder eller norr om Mälaren, har Öfverste Ericson medgifvil, ali härvid förekommande förhållanden visserligen vore svårare på södra än pä norra sidan, i fall jemförelse!] anställdes för banans hela längd meitan Stockholm och Hjulö; men dessa jemförelsevis stora svårigheter voro icke föranledda af vestra stambanans förläggande på Mälarens södra sida, ty dä del alltid borde förutsättas, all, om ock oflanämnde stambana blefve anlagd norr om Mälaren, den östra banan i allt läll måste frän Slockholm ledas öfver Södertelje till Katrineholm och vidare mot Östergötland, och då alla dé anmärkta mera kostsamma terrasserings-arbelena förekomma mellan Stockholm och sistnämnde stad eller å den del utaf jernvägen, sorn, antingen vestra stambanan anlades på ena eller andra sidan om Mälaren, förr eller sednare mäste ulloras; så borde de kostnader, hvilka af lokalens ofördelaktiga beskaffenhet förorsakades, sä mycket mindre tagas i beräkning vid jemförelse!! mellan ban-anläggningarne norr eller söder om Mälaren, sorn 28 S tafsUtuko t tets Utlåtande N:o 62. terrängen mellan Katrineholm och Hjulö vore lulli jemförlig med otn icke bättre än lika längd på linien från Hjulö österut mot Orebro. Efter uttalande af sin, på nu anförda skäl och anställda jämförelser grundade, öfvertygelse att vestra stambanans anläggning på södra sidan om Mälaren -vore i alla hänseenden för det allmänna mera gagnande, än deiLsarnmas ledande norr otn och utmed stranden af denna sjö, har Öfverste Ericson framställt de särskilda provinsernas samt. dervarande städers och förnämsta näringsgrenars relativa fördelar af vestra'stambanans ledning i de riktningar söder eller norr om Mälareti, om hvilka fråga nu vore. Vidare liar hemälde Öfverste erinrat, hurusom vid bestämmandet af stambanornas riktningar inom landet icke ensamt de merkantila intressena borde rådfrågas.
I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en, från Borgare-Ståndet remitterad likartad motion af Herr A. O. Wallenberg_, som föreslagit, att medel måtte af Handelsoch Sjöfarts-fonden anvisas till inrättande af en pensions-anstalt för Svenska Coopvaerdi-matroser, från hvilken hvarje matros vid uppnådd 50 års ålder och efter sammanlagdt 240 månaders tjenstgöring å Svenska Handelsfartyg kunde erhålla pension för sin återstående lifstid med 100 R:dr årligen; varandes denna motion biträdd af Herr P. Berg, som derjemte hemställt att den s. k. Föringen jemväl måtte för ändamålet användas. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, samt delar den af motionärerne yttrade åsigt om vigten och nyttan deraf, att en Pensionsanstalt för sjömän, hvarom fråga förut vid särskilda tillfällen förevarit, ehuru utan påföljd, må kunna lillvägabringas. Hvarje menniska i den ställning, att hon måste lefva af sitt arbete, hyser den naturliga önskan att veta densamma på ålderdomen någorlunda betryggad emot nöd och bekymmer. Eger hon hoppet derom, blifver arbetet lättare och hon går med större tillförsigt framtiden till mötes. Sjömannen, som, i följd af hans mödosamma och ansträngande yrke, i allmänhet tidigt åldras, måste, då han öfvergifver sitt verksamma lif, kämpa med fattigdom och nöd, om , icke en sådan anstalt, som den ifrågavarande, finnes, hvarifrån han på gamla dagar kan erhålla ett årligt understöd, någorlunda tillräckligt för 8 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 180. de oundgängligaste lefnadsbehofven. Derigenom skulle ock, såsom motionärerne jemväl anfört, frestelserne att öfvergitva den Svenska flaggan och söka anställning i främmande nationers tjenst till stor del försvinna och fäderneslandet vid inträffande krig hafva att påräkna en icke obetydlig förstärkning af dugligt sjöfolk. Vigten och fördelarne af en dylik Pensionsanstalt äro således ur synpunkten af både enskildt och allmänt intresse obestridlige.
SJten bd tnfompcn beraf tidfafler 23rtmnd.<£apan eder be gattige, er* Idgged icfe ndgon 23eroidning. Bofbanblare, lifa meb jjanblanbe. Boftrycfarc, lifa meb SDtanufacturiper. Boftrycfcri.Xonftförroanötcr, i Jrod (Hafer: Sörpa (Hofen 9t:br 2: 16, Stnbra bito 2: Byggmdftare, ©fepps* i ©tdberne, i gern (Hafer: gorpa (Hofen 40: Stnbra bito 30: Srebje bito 20: gjerbe bito -—15: Semte bito 10: öfrige S3pggmdpare, lifa meb £anbtroerfare.' Cl;irtirger, n eb practique, famt 23abare od; be, forn bdda Dtafpugor, i gern (Hafer: Sörpa (Hofen, 30: Stnbra bito 20: Srebje bito 10: gjerte bito 5: genite tito 3: (5) ig Strt. IF. §. 17* Cotlectcurcr erlägga S3en>tffning af beraa infomfl t lifa fbr&dffanbe, forn för SmSetd# 0# Sjenflemdn dr faflfldlbt, od? flad beloppet af ben f6r bet fbregdenbe dret uppburne prooiflon, genom bcroiö frän Sotteriefé Jjpufroub/Sontoir, flprfad. fciwcteurer, Zbeatce», roib anbra dn -Konungens ©pectacler, erlägga ärligen 9f:br 25? Ocf befutom fbr fjroarje reprefenfation i ©torholm ecb (Mtfjeborg 4: famt i ada bfriga ©fdber od) Orter 2:
Då R. o. Ad. medgifvit räntefrihet dels på 3, dels på 2 år, för de bibanor, för hvilka låneunderstöd blifvit beviljade, och då dessutom ifrågavarande bolag, för att försäkra sig om de billigaste vilkoren, åtagit sig att på en mycket kortare tid, än som blifvit ifrågasatt för de öfriga bibanorna, amortera det lån, som af staten kunde dem beviljas, anhåller jag, i likhet med Hr Reutersvärd, att R. o. Ad. ville bifalla punkten med det tillägg att 2:ne års räntefrihet beviljas. Hr Tornerhjelm, Rudolf: De vilkor, som för denna bana äro föreskrifna, äro allt för stränga, och öfverensstämma icke med de principer, som i afseende å de öfriga bibanorna äro uttalade, hvarför jag, då jag anser att denna bibana bör sättas i samma förhållande som Christianstadsbanan, förenar mig i det af Hr Reutersvärd framställda yrkande. Gr. von Rosen: Jag känner till förhållandena och vet huru vigtig denna sidobana är för hela orten, och får derföre förorda Hr Reutersvärds anhållan om tvenne års räntefrihet på det lån, som för denna bana möjligen kan beviljas. Hr von Koch: Jag kan visserligen icke godkänna att staten, för att lemna understöd åt bibanor, skuldsätter sig, men då det synes mig obilligt att, sedan så stora summor blifvit anvisade 308 Den 12 Maj e. m. åt de Skånska bibanorna, ifrågavarande bana skulle få hårdare vilkor än de Skånska, tillstyrker jag bifall till det af flera föregående talare framställda yrkande om räntefrihet under tvenne år för banan Köping—Uttersberg. Frih. af Ugglas: Jag ämnar icke motsätta mig den jemk ning i afseende på vilkoren, som af Hr Reutersvärd blifvit föreslagen, men anser mig böra anmärka, att det icke häfver sig så lätt, att på stående fot bestämma de ordalag, som komma att ligga till grund för ömsesidiga förbindelser.
Omb. Berätt. II; 344. — och befattning med stulet gods, skärpningi straffen derför, och Rättegångssättet, Remiss 11: 434.43g, 446. 496. 497, L, U. Bet. VH: 210, Besl, IX: 23i. 237. 239. 256. L. U, Bet. VII: 486. Besh IX: 447. Summor, att afsättas i Riksgälds-Kontoret och banken, S. U. Bet, IV: 2064. Svedjande, å Skattemannajprd, rättighet dertill, Remiss II: 477, 5ll. b. L. o. E. U. Bet. VII: 673. Skrif. X: 5g8> — se äfven Skogar. Syn, Afoch Tillträdies-,. antal Nämndemän dervid, Remiss II: 473. L. D, Bet. VH: 5o, Besh IX: 87. 99. Skrif. X; g7. — Väg-, tiden derför, se Väg. Säd och Halm, sättet till mätning deraf, Remiss II: 4g7, E. U. Bet. VIII: 280, Besl. IX: 229. 230, 238, 263. Skrif, X: 194, T. Tabell-Verket, K. M. Skrif. I: 275. R, S. Skrif, år 1817, 278. K. M. Beflrdes i Upsala Berätt. 281. TabellKommissionens, Berätt. 294. S. U. Bet. IV: 1496. Skrif. X: 482. Tackjern, Lån derå, se Eergshandteringen, Register! — fri handel dermed, se Handel. Taffi ar, T al majis-, deras indragande, Remiss II; 467. 489. S. O. Bet. IV: y8. Besl.
Att det du läser om framställer sig lefvande för dig, är ju både angenämt och roligt; bry dig bara icke en annan gång med att vilja taga fast i det du ser. Se och inte röra säger man till barnen; hade du kommit ihåg denna gyldene regel, så hade din klädning icke varit förderfvad och du sjelf sofvit före tolf“ der somnade jag, vaknade så i tid att jag kunde öfvervara Pappas frukost, men är nu, sedan han gått ut, af det för mig ovanliga nattvaket så ruskig, att jag beslutit ingenting annat göra på hela förmiddagen än skrifva till dig. Är icke det artigt? När jag rätt tänker efter, är jag nog ännu skyldig dig det brefvet jag lofvade från Svenslund, och som under vårt tre veckors långa vistande derstädes aldrig blef en rad långt, och orsaken kan du ej gissa. – Nej, nej, hur kan det ens tänkas, att den som fått lof att kalla sig Gunnilla Weilingks vän, om möjligt, blifvit henne otrogen, – skulle kunna älska en annan qvinna! – Jag hade sjelf förklarat det alldeles omöjligt, om ej Maria L. varit. Henne måste jag verkligen inrymma en plats i mitt hjerta nära intill din, och dock – om man än höll lika mycket af Eder bägge, kunde det gerna ske utan fara af förvexling eller öfverflyttning på den ena af hvad som tillhör den andra, så olika ären J. Låt mig se – hur skall jag uttrycka Er olikhet – ? Jo, vänta litet Maria är god, derföre att hon är god, du är god, derföre att det goda är godt; det är en skillnad; – en annan – nej jag kan icke finna någon annan, som ej redan inbegrips i den första, men den gör också, att jag oinskränkt förtror mig till dig och låter dig se allt hvad jag ej ville visa henne, ty jag är ju äfvenledes allt hvad jag är, derföre att jag är det, och det är ej så konstigt som att vara som du. Men hvad säger jag, konstigt!