Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande, och enär under öfverläggningen inom R. o. Ad. öfver Hr Rosenstjerna» motion blifvit utredt, att frågan om dess formella behandling utgjorde det hufvudföremål, hvarom först afgöras borde, har, vid betraktande af de nyligen inom RiksSl:n yttrade åsigter och fattade beslut öfver del sedan sista riksdag liv ilande representationsförslaget, Utsk. trott sig kunna förutse, det samtliga RiksSt:s bifall för närvar, icke är att förvänta lill någon ombildning af R. o. Ad:s representationssätt, särskildt, 132 Den 12 October e. m. och att således den tid, som af R. o. Ad. på öfverläggningen derom skulle användas, htefve onödigtvis förspilld, hvarföre Ulsk. vördsamt tillstyrker, att Hr Rosenstjernas motion icke må till någon åtgärd föranleda. Hvilket dock till H. R. o. Ad.-s egen ompröfning vördsamt öfverlemnas. Slockholm d. 11 Oct. 1844- På Riddarlius-Utskottets vägnar: S. A. Sandels, W. F. Dalman. Ii. R. o. Ad. åtskildes kl. l till 3 e. m. In fidem protecolli, Albert Munck. Lördagen den 12 October 1844. Plenum kl. Justerades 4 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes och remitterades till StatsUtsk.: l:o K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. propos. af d. 1 dennes, ang:de Colonien St. Barthelemys återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning; 2:o K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. skrifvelse af d. 1 dennes, ang:de afskaffande af slafveriet på St. Barthelemy; och 3:o K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. propos. af d. 17 sisth Sept., ang:de åtskilliga i Götheborgs och Bohus läns skärgård belägna holmars upplåtande till fritt och allmänt begagnande.
Jag anser mig icke böra här förtiga, hurusom Jordbrukande classen allt för lättsinnigt och begärligt omfattade det tillfälle till skuldsättning, som uppkom genom nya Discont-Inrättningen härstädes och att såmedelst mången, som icke mäktade uppfylla de stadgade strängare återbetalningsvilkoren, påskyndade sin ruin — men så bör jag också gifva Allmogen det 7 vitsord, alt den, undervisad och varnad af erfarenheten, redan börjat taga sig till vara för Disconte-ns anlitande i otid och att, om härmed fortfar, såsom jag hoppas, denna Undsättnings-Anstallt skall äfven för Jordbrukaren blifva af sann nytta till binäringar, fast ej till förskaffande af medel för inköp af Egendomar. — Boskapsskötseln. Fortgår på vanligt sätt. Till Hästa-fvelns förbättrande är, elter Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, en Beskällare från Strömsholms Stuteri afsänd till Länet. Det missgynnande förhållande Tabellen, vid jemnförclse med förra Tabellen, utmärker, i det all boskapens mängd blifvit minskad med 1,917 stycken, härleder sig dels ifrån i83o års missväxt och dels utaf kalla och regniga Somrar, deraf Fåren blifvit sjuke och en mängd störtat, hvarförutan också Rofdjuren gjort betydlig skada senare åren. Någon Djur-Läkare har icke kunnat för Länet erhållas, enär den Lön, 5o R:dr Råneo, som vid senaste Riksdag anslogs åt en sådan, är allt för otillräcklig, och då Allmogen, vid hällne Sammanträden, vägrat allt bidrag till högre lön, hvarföre ock vid alla tillfällen, då skabbsmitta och annan boskapssjuka visat sig i orten, Götha Artillerie-Regementes HästLäkare måst reqvireras och afskickas. Skogarne missvårdas nu som tillförene, utan all annan omsorg för återplantering, än den naturen sjelf kan åstadkomma.
Att denna siktning är en mycken svår uppgift, ja kanske den allra svåraste föi en författare, det veta vi väl Häruti har ju till och med en sådan författare som Andersen mången gång misslyckats, det måste vi ju erkänna. Huru många af Andersens sagor äro ej sagor för de stora, och ej för de små,! Då vi här närmast sysselsätta oss med var inhemska barnliteratur, tränger sig den frågan ovillkorligen på oss: är det verkligen så, att barn mest tycka om historier, som handla om andra barn? Vi kunna härpå svara både ja och nej. Det är ju naturligt, att barn känna sig mest hemmastadda i sin egen varld, och att de bäst första hvad somder tilldrager sig, men de söka också efter och behöfva något, som ar öfver och bortom dem sjalfva. I fantasiens varld stifta barn gärna konungariken, och der draga de hällre ut p&amp; äfventyr med sagans hjiiltar an de spatsera på verklighetens gator och torg. Vi önska derföre icke, att de moderna barnhistorierna komma att tränga ut de goda gamla sagorna och iifventyrsböckerna med troll och jättar, prinsar och prinsessor, indianer och ädla riddare. De författare, som år efter år bjuda oss på skildringar ur barnens lif, * gifva oss ofta berättelser, som äro enformiga och matta. SA kan t. ex. fröken Hofstens sista berättelser icke mata sig med hvad hon först gaf oss - eller kanske är det blott så, att vi fått för mycket af samma sort. Topelius kunde nästan hvarje år sända de svenska barnen en kärkommen julghfva, men han hade också många strangar på sin harpa. Han gaf dem både vers och prosa och förde dem med Sampo Lappelill till Lapplands fjäll och med Prinsessan Lindagull till Persiens marmorslott. Öppna vi deremot en af vara nyare barnböcker, så ar det nästan idel berättelser om barn i hvardagslifvets små förhållanden. Motiven som behandlas. iiro i allmänhet obetydliga. SA, ar det t. ex. en liten flicka, som tar sig det orkdet för att gifvo sin docka ett saltsjöbad, hvaraf denna far mycket illa, men en sniill farbror gifver henne snart en ny docka.
Elise tillböd sig ganska okonstladt att, i morgon innan hon reste bort, genomgå dessa noter, och äfven ett par andra, som lågo der, med fröken Jeanette, samt varnade henne för att öfva sig på det ostämda och bristfälliga klaveret, som endast skadade hennes tonsinne. Nu insåg lagmanskan, hvilken ovärderlig person mamselln kunde bli i hennes hus, om hon tidtals skulle komma till dem hit ut på landet; och sökte på allt sätt genom ett smickrande bemötande komma henne att glömma månget obehag. Hennes bortresa andra dagen, ville hon ej höra talas om, ¯hon¯ som haft så mycket besvär och tråk för den här dagen, skulle nu riktigt roa sig hos dem. Lyckligtvis kunde Elise, utan att förnärma sin nyssblefna gynnarinna, enligt sin önskan lemna Johanneshof i sällskap med Leonna. Undantager man herr och fru Bärendorf, så var det endast Emma och kanhända unga herrn, som saknade någon af dem. Jeanette var för flyktig, för afundsjuk, att icke finna sig besvärad af Leonnas närvaro. Hon var henne för allvarsam och — för vacker Som symamsell innesluten i «spökkammarn» var Elise en nyttig, men henne likgiltig person. Förhållandet hade ändrat sig och hon fann sig generad. «Strutzarne» sågo äfven med nöje Elise resa bort. Renata i synnerhet var förgrymmad, öfver Lindendals uppmärksamhet mot denna person. Vi ha glömt att säga, det fru Riebnitz fick en häftig migrain i det samma hon reste sig upp från instrumentet, och måste gå på sitt rum. Hon blef äfven icke synlig så länge våra vänner dröjde på Johanneshof. De voro samlade till den sentida frukosten, när en vagn syntes på den omtalta backen. Leonna ropade högt af glädje: det var hennes far. Friherrinnan Perlkrans hade genom en skrifvelse låtit honom veta, huru hon lärt känna hans älskvärda dotter, samt flickans egen önskan att afkorta sitt vistande på Johanneshof för att, om hon erhöll sin fars tillåtelse, få tillbringa några dagar på Löfsala hos henne.
S. D. Föredrogos å nyo följande BanCo-Utskottets Memorial och Betänkande t N:o 213, med hemställan, angående er* sättning i anslagsväg för den förlust , som kommer att drabba de i Banco-Reglementet af år 1823, pag. 48, uppräknade åtskilliga Academier, Collegier och allmänna Inrättningar ge* nom bestämmande af 12 S sk:s pris för det silfvermynt, som 1 utbyte emot Banco-sedlar dem tillhandahålles, afslogs; Nio 114, med förslag om bestämmande af en viss tid, inom hvars förlopp alla af Banken på Daler Kopparmynt utgifna sedlar böra vara derstädes till inlösen ailemnade, återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar; Prot.-Utdrag den aa Februarii 1830* 223 N:o 115, angående Brandförsäkring för de hus i Släderne utom Stockholm, hvilka, vid ny af Banco-Utskottet föreslagen utlåning, utaf ingående Capital-afbetalningar, ernot pant af fastighet kunna komma att i Banken belånas, bifölls» och N:o 116, angående afskrifning utaf upplupen ränta å den Capital—skuld , hvarföre Majoren Friherre C. W. Gripenstjerna. hos Banco-Discont-Verket häftar, bifölls, S. >D, Efter å nyo skedd föredragning af Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärs» och Oeconomie Utskottens Utlåtande , N:o 128, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande , N;o 90 , angående förändring i sättet för grundräntornes eller Krono-tiondens utgörande, frånträdde Ståndet dess förut i ämnet fattade beslut; och blef förstnämde Utlåtande bifallet. S. D.
Af detta förhållande och då härvid i öfrigt förekommer, att den, till stöd för afskrifningen, åberopade 6 §. af det, under den 14 April 1788, afslutade Contract om Arrende på 100 års tid af Eldgarns äng, icke upptager, bland de till afskrifning föranledande orsaker, missväxt, hvilken 500 TJnderdaniga Skrifvelserl ej eller till de uti Contractet omförmälde tillfälligheter, dem mensklig försigtighet icke förese eller afvarja kan, synes böra hänföras, helst vid upprättandet af ett så beskaffadt Arrende-Contract nödvändigt mast förutsättas, att, under berörde ovanligt långa Contracts-tid, missväxt skulle kunna inträffa, och denna omständighet alltså, utan tvifvel, ingått i beräkning vid Arrende-vilkorens bestämmande, hafva Riksens Ständer hemtat anledning till den förmodan, att E. K. M. , vid prcfningen af denna afskrifnings-fråga, icke lärer finna skäligt bifalla eftergift af det från Eldgarns äng bristande hö-arrende, hvarutaf, enligt hvad Utslagen och Besvärs-handlingarne innehålla, det, som till E. K.. M:ts Hof-Stall bör in natura iefvereras, utgör, icke som uppgifvet är, 1170, utan 1185^ fitt. Beträffande åter den brist, som uppkommit å den från Wendtholms Hof-Stall-äng påräknade hö-qvantitet; så, enär detta hö-qvanlum är anslaget i Hof-Stallets Stat, samt ifrågavarande brist, som, efter hvad uti Riksens Ständers underd. Skrifvelse den 12 sistl.
Derjemte beslut S-Andet, att till denna punkt foga följande tillägg: Till rättelse för beräkningen af rösträttigheten skola Häradsskrifvare och Stads Cassör tillställa Kyrkoherden utdrag af hvarje S ekens och Stads Bevillnings-Taxerings-längd inom början af Mars månad året efter det för hvilket taxeringen skett. Lösen för dessa längder, beräknad lill 32 sk. arket, då hvarje sida hör upplaga minst 30 rader, erlägges af Socknens medel. Andra punkten skulle erhålla denna lydelse: I de ärenden, som endast angå hemman eller andra fastigheter och utgifter eller besvär, som efter hemmantal eller fastighets-andel ut°å, röste endast egar ne till dessa fastigheter samt, om fastigheterna tillhöra Kronan, inneha f värne deraf, med röstberäkning efter livard eras fastighets-andel, hvilka dessa besvär åligga. 1 de fall, der, enligt serskilda Författningar, endast vissa medborgare ega rätt att rösta, eller serskilda föreskrifter om röstberäkningen äro gifna, förhålles, på sätt samma Författningar för hvarje fall stadga. 1 öfrigt blef denna § godkänd. Prot. Utdr. d. 8 Mars i8^U i75 §. 7. lM morn. ansågs, såsom öfverflödigt, kunna helt och hållet utgå. 2: Ira ntom, skulle erhålla följande förändrade lydelse: ”Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång. Kommer hart tillstädes sedan beslut taget i är, må han icke derstädes något i samma ämne anföra.” §. 8. lii [bils. 9 §• 1 inom. gillades, med följande förändringar: att orden å 6:te raden: ”ert sammandragen redogörelse för Öjverläggningen” utgå, samt att, efter det i början af 8 raden förekommande ordet men insattes ordet ”skall.” 2:dra mom. Ståndet antog för detsamma följande förändrade redaction: ”Ordföranden åligger att Protocollen, införda i en serskild bok, noggrannt förvara och vårda. Honom tillhör ock att åt en hvar, som det åstundar, hålla Protocollet tillhanda för att deraf taga afskrift, hvilken af Ordföranden till rigtigheten bestyrkes.
Finge en hvar i prot:n införa de afhandlingar han tycker om, så kunde hvem som helst framföra dylika önskningar, för att derigenom få samma afhandlingar befordrade till Utsk:ns kännedom; men då blefve också följden, alt prot:n skulle öfver höfvan vexa. Jag tror alltså icke det låter sig göra, att, på sätt Hr Bråkenhjelm hemställt, foga ifrågavande bok vid den Kongl. Propos:n. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, först hemstälde om R. o. Ad. bifölle att, såsom Gr. Lagerbjelke föreslagit icke någon upläsning af de nu på bordet hvilande Kongl. Proposme må ega rum, så vida icke begäran derom af någon Ståndets ledamot blefve särskildt gjord, ropades Ja, och uppå sedermera framstäld propos. blef K. M:s nu föredragna Propos. om anslag för Hospitalernes förbättrande remitterad till StatsUtsk. Hr Bråkenhjelm: Jag fortfar i mitt yrkande att få ifrågavande bok bilagd den Kongl. Proposm om anslag till förbättring af Hospitalerna i Riket, samt har fördenskull äran härmedelst öfverlemna densamma, på det Ståndet derom må taga kännedom. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 29 sisth Mars på bordet lagde Nåd. Proposatill R. St:r: l:o) Ang:de anslag af 22,000 R:dr b:ko till nybyggnad vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda; 2:o) Ang:de beviljandet af anslag för upförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby samt utvidgande af Carolinska skolhuset i Örebro; 3:o) Ang:de anslag af 20,000 R:dr b:ko till betäckande af kostnaderne för en af vetenskapsmän med fregatten Eugenie verkstäld resa samt för dervid gjorde inköp af natur-alster m. m., och 4:o) Ang:de inqvarterings-skyldigheten i Stockholm.
Dertill försloge numera ingen sådan stående armé, som vi kunde underhålla, ingen sådan flotta, som vi förmådde på förhand uppbygga, icke några få beväringsklasser, utan blott en allmän beväpning af allt stridbart manskap i vårt land, ett anlitande af alla våra maritima kraller. Endast en klar framställning om våra verkliga förhållanden kunde gifva oss begrepp om hvad vi vore skyldiga våra fäders minnen, vårt eget oberoende och våra barns säkerhet. När Svenskarne en gång visste detta skulle inga offer på fäderneslandets altare vara dem för stora. Vi borde anse såsom en möjlighet att komma i krig med hvilken magt som helst, men till följd deraf borde vi också ordna vår krigsinagt så, att den kunde mäla sig med den, som kunde angripa oss med största styrkan; derigenom blefve den också i stånd att mäta sig med hvar och en af de andra. Denna magt var utan tvifvel Ryssland. För en enskild man här i Sverige måste det vara ganska svårt att på siffran uppgifva Rysslands krigsmagts storlek och ännu svårare att bestämma med huru stor del deraf det skulle kunna gå anfallsvis tillväga; men något så när vore man likväl derom underkunnig. Då de offlciela uppgifter, som lågo till grund för tablåerne i den öfver hela verlden såsom god källa ansedda ”Almanack de Gotha'' icke serdeles alveke från de meddelanden, som under sednaste kriget gjordes af den fordna polska generalen Mieroslawski, hvilken säkert icke kunde hafva något intresse uti alt söka vilseleda Vestmagterne, då han ville förmå dem alt befria hans fädernesland, så kunde man utan fara för alltför betydliga misstag antaga hans uppgift på ryska arméens styrka såsom en ganska tillförlitlig norm. Enligt nämnde af motionären åberopade general, hade ryska arméen, som ännu efter de polska provinsernas eröfring, men innan de blefvo införlifvade med Ryssland såsom ryska guvernementer, icke hade ali uppvisa annat än stora tomma eller förfallna kadrer, sedan halftunna! decennium hunnit en i verkligheten utmärkt stark effecliv numerär af 700,000 man, deraf 500,000 i ständig tjenst och 200,000 i reserv.
Eörslaget Ilade följ ande lydelse: » Att riksdagen måtte i skrifvelse anh %lla, a t t k. m: t tack-, tes taga i öfvervagaiide, liiir~~vida icke de lagbestämmelser, asom afse förekommande af osedlighet eller lockelse därtill, må ')) l; uizna göras mera v e r k s m a genom att fullständigas och i r öfrigt meralä~npws efter np radande f örhållanden, särslrildt sined afseende a tillsynen öfver dessa, bestäiiimelsers efterlefnad, &gt;samt därefter vidtaga de htgarder, som haraf Iruiuia föranledas. D en kvinliga folkhögskolan. (Ports. fr. föïeg. haft.) Hvad vill då en folkhögskola för kvinnor åstadkomina? Denna skola är på intet satt ii %got slags, pensions för bondflickor, där dessa lära sig bli sfiiiaa i den mening, att de bli odugliga för det arbete, livarifråii de oftast komma och till hvilket de i de allra flesta fall afveii återvända, arbetet i de enkla, större ocli smärre lieniiiien ute p&amp; landsbygden. Denna iippfattniiig, som iiiider den kviiiliga skolaiis första år var allinan och liar och dar aniiu konimer fram, är försvunneii i de orter, dar skolan någon tid arbetat, livilket just .bevisar, att eleverna ej dar bli olustiga och ohågade för de plikter, lifvet staller på dem. Innan den kviiiliga folkhögskolan uppstod, funnos för den vuxna tinga landtflickan endast stadernas finare skolor, afsedda för en annan sanihallsklass, eller ock dessa enskilda s. k. a skolor, för iiiidervisning i klädsöiiinad, glansstrykning in. m. Det är iiist under vistandet i dessa stadsskolor, soin den tinga flickan fr %n landet allt för ofta blir dragen bort fr&amp;n sin egentliga krets. I folkhögskolaii; belagen på landet, blir 1ioii det icke.
hellre m å de då själf de öga tillfällen saHan kommer hem Men huru de eller billiga, aldrig sakna; d e n skall för s o m gäller d e m tydelselöst, är intet åskådningar, hvari och med deltaga för i deras föräldrarne ej som leksaker andliga band lif, i den mån är f u n n e t Det var en ett n y t t ha de och duga måtte de och gång på tal o m leksaker föräldrar. en erfaren m a n, yttrade, att leksakerna fås för ingenting. » åhörde föreningsmellan barn och » de som bästa Någon, som detta yttrande, berättade sedermera sina rön i saken. » Jag hörde på den tiden, » till d e utlät han sig, » kortsyntas » antal, dessa ord gingo m i g spårlöst förbi. blef ty Senare, då jag jag emellertid att få reflektera öfver frågan g i f t o c h s j ä l f fick b a r n, om barnens leksaker. E n leksaksbudget på nära tjugu kronor — hvilket tislöseri och huru stridande m o t dens praktiskt-ekonomiska grundsatser! N e j, långt därifrån! » if rar h a n, boken. honom smärtsamt En Vi förströdt för af balbort. IDUN 91 nyttigt med arbete? leksaker fantasien frön, och hvilka Var icke detsamma sysselsättningen som i barnasinnet knnde spira att upphetsa nedlägga upp små till dylika och andra onödigheter s o m konstnärsgriller vurmerier? B o r d e m a n göra sina e g n a b a r n olyckliga genom att befordra anlagen till en lifsåskådning, s o m allaredan stode i strid med den härskande och framdeles ännu högre praktiska torde k o m m a tidsandan att g ö r a det i grad? (Forts.) $ Från Iduns läsekrets. I himmelen — och på jorden. Till Isa: Ehuru Isas bref ej rörde mig, så har det dock i någon mån berört mig, må det därför tillåtas mig att m e d anledning af detsamma yttra några ord. H v a d först det påståendet beträffar, » att det är fasligt tunnsådt m e d de verkligt lyckliga äktenskapen, » - så är min åsikt därom en annan.
Majus Nådiga Proposition om inrättande af ett Jnwalid,HuS. 2:0 Angående Riksdagsmännen fran Stora Kopparbergs Län Memorial vm befrielse för Allmogen att erlägga Mantalspenningarne uti Kohl. z:o Fragan om Pension för Chirurgie Magistern Osbeck. 4:0 Motionen om Expectance Löner och Accords ersättningar för Befälet wid Pommerska Resementerne. 5:0 Kongl. MantS Nådiga Skrifwelle till Riktzns Ständer, vm den wid »809 och 1810 arens Den 9 Julik. »49» Riksdag föresiagne Rewision öfwer Förwaltningen af alla Rikets Medel sedan 1800 ars Riksdag. 6:0 Stais-Negleringen, samt Project till RiksStat för innewarande och följande ar ilt supra. Lx krotocollo^ P O. Almguist. Utdrag af protscollet, hållet hos HZgwZrd. Prest, Ständer wid Urtima Riksdagen r wrebro, e. mden 9 Juiii iLrr. S. D. ÄXd förnyad föredragning af det Serssilta Utskottets den 7-de denneS asgifne och under förmiddags-seSsionen pa Bordel lagde förnyade utlakande, i anledning af Kongl. Mattts Nådiga Proposition om en allmän Patzcvolance-Inrättning i Riket; beslöt Prest-Standet att pa sätt Utskottet tillstyrkt, högstberörda Nådiga Proposition i underdånighet bifalla, t^r supra. kx krotocollo, O. Almguist. Utdrag af prstoeollet, häller hos HsgwZrd. prest, Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro e. m. den 9 Julik 1812. S. D. dillade och godkände Prest-Standet All, wänna Beswärs,och Economie-Utskottets, pa Bordek lagde Memorial: r:o Öfwer Riksdagsmannen Ian Mattssons och I.
Det kunde, vid afgifvandet af bemälda förslag, ej undfalla Utskottet, alt ännu vigligare skäl, än de för nämnda förslag anförda, kunde göras gällande för lämpligheten af att utur Regerings-Formens 17, 22 och 106 §§. utesluta de deruti nu befintliga stadganden om ett visst förhållande i antal mellan Högsta Domstolens Frelse och Ofrelse ledamöter. B Coust itutions-V(skottets Memorial, IV:o i/3. Uiskoltel ansåg sig likväl då böra uppskjuta med afgifvande af något förslag i sistnämnda afseende, tilldess Utskottet bomme i tillfälle alt taga åtskilliga andra, då under Utskottets pröfning varande, frågor i slutligt öfvervägande. Då Riksdagen likväl nu så långt framskridit, har Utskottet trott sig icke böra längre uppskjuta att underställa Riksens Ständers pröfning den frågan, huruvida i G rund laga rne ännu längre må bibehållas stadgaoden. hvilka sake ligen icke kunna anses innebära någon säkerhet om rättvisans oväldiga skipande i högsta instansen, men slå i motsägelse med den uti Regerings-Formens 28 §. uppstälda grundsats , att vid befordringar afseende må fästas endast på förtjenst och skicklighet, men icke på börd. Utskottet får derföre, med förbehåll, att nedan gjorda förslag till ändring af Regerings-Formens 106 §, till nästa Riksdag må öfveriemnas endast för den händelse, att det uti Memorialen Ntris 68, 85 och io5 innehållna förslag, vid nyssnämnda Riksdag, antingen af Riksens Ständer eller af Konungen, ogillas, till Grundlagsenlig behandling föreslå: 1:0 att Regerings-Formens nu varande 17 §. må sålunda ändras: Konungen lagkunnige män, hvilke Högsta Domstol. 2:0 alt Regerings-Formens 22 (eller, i det af Constitulions-Utskottet uti Memorialet N:o 70 förutsatta fallet, och om sama Memorials förslag vid nästa Riksdag godkännes, 21} §. må ändras till följande lydelse: Uti Högsta Domstolen Åtta ledamöter på en gång tjenstgörande vara.
De för enkor och barn efter aflidne embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente vid Riksgälds-kontoret utgående pensioner motsvarade nemligen endast en sjettedel af den ordinarie lön, mannen eller fadren sednast innehaft; och då för närvarande blott omkring §:delar utaf den tjenstetnanna-personalen vid detta verk tillerkända aflöning utginge i egenskap af ordinarie lön, och den Öfriga tredjedelen utgjordes af tillfällig löneförhöjning och af så kalladt tjenstgörings-arfvode, så uppginge egentligen beloppet af den pension, hvilken tillkomme embetsoch tjenstemannens enka och barn, ej till mer än en niondedel af den nuvarande aflöningen för hans innehafvande tjenstebefattning. För de vid General-Assistanskontoret anställde tjenstemäns och vaktbetjentes efterlemnade enkor och barn bade pensionerna, enligt de för deni gällande särskilda pensionerings-stadganden, städse utgått med något högre belopp, i förhållande till den aflöning, betjeningen vid detta kontor åtnjöt, eller med en femtedel af lönebeloppen. De föreskrifna års-afgifterna till ifrågavarande pensionskassa skulle deremot af Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän saint vaktbetjening utgöras med 2| procent af den ordinarie lön, hvarje delegare på detta verks stat innehade, och af de personer, sorn varit anställde vid f. d. General-Assistanskontoret, med 2 procent af de i dåvarande aflöning?-stat för samina kontor utsatte penningelöner; hvarförutan till samma kassa borde erläggas dels inträdesafgift utaf hvar och en, som erhölle ordinarie tjenst vid Riksgäldskontoret och förut icke vore delegare i kassan, hvilken afgift utgjorde 4 procent, då den med tjensten förenade lönen uppginge till 1,850 R:dr, samt 2 procent, då lönen understege denna summa; och dels befordi ings-afgift, motsvarande 2 procent af den lön, som vid befordran till högre löneinkomst erhölles.