Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag deri 13 Mars 1829. 73 S. D. I anledning af gjorda anmärkningar återremitterades Lagsamt Allmänna [Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 1, angående väckt fråga om rättighet för Magistraterne i LandshöfdingeResidenceStäderne , att utfärda Pass för dessa Städers Borgare. S. D. Vid förnyad föredragning, återremitteradesj i anledning af gjorda anmärkningar , Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:o 79, angående väckt fråga om utvidgad srnidesrättighet samt om upphäfvande af det nuvarande smidesförbudet på vissa ställen inom Bergslag. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 76, i anledning af från alla RiksStånden ankommen återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 10, angående yrkad fri rättighet för Kronokemmansoch NybyggesAboer i de Norra Provincerne, att till Tjärubränning använda stubbar, rötter m. m., blef förstnämnde Utlåtande bifallet, med det tillägg, att enahanda förmoner och rättigheter,’ sorn deruti medgifvas Khonohemmansoch Nybygges-Aboer i de Norra Länen, äfven må tillkomma Skattehemmansegare derstädes, hvilkas skogsområden icke äro afvittrade. Prut. Utdrag den 15 Mars 1829, Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. V i cl nu ytterligare skedd föredragning af StatsUtskottets Utlåtande , N:o 88 , i anledning af återremiss af Betänkandet , ISho 48, angående aflöhingen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cancellier och Betjening, fann BondeStåndet , sorn den 30 sistlidne Januarii bifallit Utskottets första Betänkande, hvaruti genom det senare icke blifvit tillstyrkt ändring , för godt att sistberörde Betänkande skulle läggas till handlingarne.
Det är just detta som jag ansett vara så särdeles önskligt; samt att således Hr Depds-Chefen och föredraganden, med den sakkännedom, hvilken han uti dessa ämnen i så hög grad besitter, måtte i denna fråga göra sin röst gällande och i sådant afseende begagna den rätt, Grundlagen medgifver honom, att uttala sin åsigt inför alla Stånden. Visserligen är en sanning att Gr. von Platen utvecklat sina åsigter i ämnet uti dess till Stats-Råds-prot:t afgifna anförande; men ett muntligt föredrag anser jag dock för ändamålets befrämjande verka långt mer än ett skriftligt. Under åberopande af detta anförande har Gr. von Platen, för sin del, icke funnit skäl att begära detta allmänna sammanträde. 1 betraktande af sistberörde förhållande, kan jag icke undgå att uttrycka en ledsnad deröfver, att den nu förev:de frågan icke blifvit mera understödd af Gr. von Platen. Ginis kända anspråkslöshet bör icke föranleda honom att tro att icke hans röst, hörd inom flere Riks-Stånd, skall uträtta mer, än om endast R. o. Ad. blir i tillfälle att höra hans åsigter. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Hr Brakels förslag. Hr Brakel: De tvenne nästföregående talarne hafva så fullständigt utvecklat skälen för dessa allmänna öfverläggningar, att jag icke vill upptaga R. o. A:s tid med att här Upprepa hvad de här redan sagt. Fortfarande får jag yrka att R. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till den af mig i ämnet framställda motion. Då Gr. von Platen nyss hade ordet, var jag olyckligtvis här icke närv:de. Det har dock blifvit mig berättadt, att den värde Gr:n väl icke motsatt sig det ifrågaställa sammanträdet, men dock uttalat den öfvertygelse att representationen icke skulle omfatta det - Den 18 Februari. 455 samma med tillräckligt intresse, för att å sammanträdet inställa sig och åhöra hvad som der skulle kunna komma att yttras.
Det blir ändå blott några få egendomar vi nu meddela bilder ifrån, men skulle vi sökt taga med alla dem, som varit lika berättigade att komma med, så skulle sannolikt hvarken detta eller flere kommande julnummer af Idun räckt till! Ultra posse nemo obligalur — hvilket är uttydt: ingen kan göra mer än han förmår! Om vi börja med mellersta Sverige, h a vi genast Margrethelund, som redan nämnts i sammanhang m e d ' det Åkerhielmska hemmet i Stockholm. Vidare komma vi till Sturefors, som nu bebos af grefvinnan Pauline Bielke, född d ' Otrante, nyss vorden änka. Sturefors i Östergötland namnes redan å r 1333 under namnet Kabbaforss och på 1400-talet som Forsa. * Suecia Antiqua et Hodierna, Thersner: Forna och nuvarande Sverige, C. A. Klingspor: Svenska Slott och Herregårdar, Eneroth: Sörmlands Herregårdar, Ljunggren: Skånska herregårdar, Klingspor och Schlegel: Uplands Herregårdar, m. fl. STUREFORS: STORA 17 SALONGEN. IDUNS JULNUMMER och hög kupolbyggnad, från hvars öfversta stora sal en och annan liten spökhistoria berättas! I Skåne komma vi till de stora, rika godsens förlofvade land, Trolleholm, " Widtsköfle, Snogeholm, Skabersjö, Krapperup, Barsebäck och hvad de nu allt heta, de gamla vackra och gästfria slotten och herrgårdarna. Vid det Wrangel von Brehmerska fideikommisset Hyby måste vi nu först alldeles särskildt uppehålla oss en stund, af en orsak som säkerligen skall roa dem, som intressera sig för kvinnligt arbete af hvad art det vara må. Hyby finnes icke upptaget i professor Ljunggrens arbete öfver skånska herrgårdar, en omständighet som för ett tiotal år sedan gaf dess då- och nuvarande husfru, friherrinnan Ingeborg Wrangel von Brehmer, född grefvinna Ehrensvärd, tanken att själf skrifva gårdens historia.
För de medborgare, som det hotar, är liden lång; och för dem, som förderfvals till person eller egendom, blef det slät tröst alt omsider blifvit utredt, huru såsom "det var bara ett upplopp.’’ Men hittills , sade jag , hafva våra embetsmyndigheter saknat en af lag bestämd ledning, huru de ändamålsenligast kunna och böra handla, och dervid vara skyddade mot juridiskt ansvar och dessutom emot svåra förebråelser, af hvilka de egna alltid äro de lyngsta. Lika blottställda hafva de i detta afseende varit, antingen de beslutat sig till det skarpa eller lill det lena förfärandet, och detta tillstånd borde upphöra. I den mån erfarenheten talat, hade varit hos Den 17 0 c t 0 b c r f. m. lagstiftningen oförsvarligt alt lala fortfara denna för allmän oell enskild säkerhet sä vådliga ovisshet hos samhällsordningens ombud; oell dessas dervid så vanskliga belägenhet under det lunga mångsidiga ansvaret har också förtjent att behjertas. — Att vi, en gång, vid en olycklig tillfällighet af denna sorgliga beskaffenhet, sett en ung officer vara mäktig den sinnesnärvaro, hvarmedelst honom lyckats att i behörigaste måtto förena lugn fördragsamhet med allvarlig beslutsamhet , och gillad af mest motsatta parti-åsigter tillfredsställa samhällsordningens och tillika mensklighetens fordringar, det säger alldeles icke att så skall alltid ske. Mangen annan förspiller vid ett sådant tillfälle sin framlid och sin själsro; ty man kati, i alla grader, vara en ypperlig krigsofficerare, oell icke veta huru man, ulan föreskrift i lagen, rättast bör bete sig i pöbeltumult. — Lika, om ej än mera väsendtligt är, att folket, bestämdare än hittills, genom sådana stadganden, underrättas oro de vådor, emot hvilka det af uppviglare föres’ nemi. icke blott de vådor , som sedan vänta inför domstol, utan älven de som under oordningens föröfvande bildas af g 1111 yttei ligare legaliserad repression. Om dessa sednare hafva v;ua menigheter aldrig ägt rediga begrepp; |y när skarpt tillgått, har det alltid ansetts som militäriskt sjelfsvåld och reconventionsämne.
Utan att vilja ingå i någon undersökning af sjelfva frågan , om förberörda Handelsaffaire, som jag icke ens kan bedöma , då inga contracter, inga handlingar äro till finnandes, sorn visa när spannmålen blifvit uppköpt, till hvad pris det skedde, hvilka dagar den användes mm , och således omöjligt är att utreda, hvad ersättning i räntor tn. m. kunde skäligea fordras, har jag endast trott mig böra fästa uppmärksamheten å rätta förhållandet, för den händelsen, att fråga om lagligt tilltal skulle uppstå. Äfven en annan omständighet, torde jag få snmärka. Jag har nemligen trott, att MagazinsDirectionen åren 1819, 1820, iS2i, 1822 skäligen bordt komma i erfarenhet af de Den 25 Junit /. m. misstag; DirectioneD begått, då den genom upphandling af spannmål velat försöka att upprätthålla spannmålsprisen i allmänhet, och jag hemställer då, huruvida rätta tidepunkten kunde vara inne, att, på sätt skedt, inköpa nya stora och kostsamma MagazinerKanske hade varit bäst, att dermed dröja, till dess Riksens Ständer haft tillfälle, att öfverMagazinsInrättningen i det hela fälla deras yttrande. Sluteligen ber jag, att få fästa uppmärksamheten vid frågan om det för Selets Bruk beviljade spannmålsutbytet. Jag gillar visserligen icke denna åtgärd. Den strider emot formerne. Men då man känner, att Selets Bruk, anlagt af Private, en tid var nära att gå under: Att det sedermera kommit i en hand, som med kraft och kostnad sökt upprätthålla det, så vågar jag hemställa, om den förlust Staten, vid nyssberörda 6pannmålsbyte gjort, verkeligen är af den betydenhet, att en rättegång bör derom äga rum, helst man vet att företaget med denna bruksanläggning är till allmän nytta. För min del skulle jag önska, att denna punkt uteslöts utur Statsutskottets anmäkningar. Grefve von P atén, Balzar Bogislatts:
Stats-Utskottet, som först behandlat detta ärende, får vördsamt tillkännagifva, det Utskottet, till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga .Remiss ä KrigsCollegii underdåniga Berättelse, orri verkställigheten af de vid sednaste Riksdag fasstälde grunder för beklädnadssättet vid Indeldta Infanteri-Bege. menterna till RiksStånden afgifvit särskildt Betänkande N: o 253, samt deruti på anförde skäl tillstyrkt, att den, utaf Anders Danielssontill 223,107: 9: 11: rätteligen uppgifné behållningen af beklädnadsbidraget måtte få förblifva under Beklädnåds-Directipnernes ' fortsatta vård och redovisning, äfvensom att det nu gällande Beklädnads-bidraget, med andels Munderings värde zoin året, till jemn fördelning Kronan och Roten. emellan, måtte intill nästa Riksdag oförändradt få fortfara; Och som hvad Stats-Utskottet sålunda hemställt, enhgt ankomne Protocolls-Utdrag, utaf frenne Riksstånd blifvit bifallet, anser Utskottet Anders Danielssons och Moses Johans - 44 Stat» -Utskottets Betänkan den. sons, ofvanberiirde framstähningar derigenom va-, va besvarade. — Då Stats - Utskottet derjemte i sammanhang med Kongl.
Ständer icke funno skäl lemna bifall, enär afsigten med det beviljade förlagslånet, eller tillvägabringandet af en ny Pan liane-Inrättning, som, utom något bidrag från Staten, borde af Stockholms stad underhållas, redan vore vunnen. Derjemte tror Utskottet sig böra meddela den upplysning, Utskottet af erhållne uppgifter, angående denna Inrättnings lånerörelse under den senaste tiden, bland annat inhemtat, nemligen att det af Inrättningen utlånta capital, som vid 1838 Ars början utgjorde 179,407 R:dr 12 sk., vid ingången af nästlidne månad, uppgick till 213,187 24 s,li Såsom hufvudsakligt skäl för General-Assistance-Contoirets, vid 1828, 1829 och i83o årens Riksdag, beslutade upplösning, anförde Rikets Ständer, att de icke funno det vara Statens åliggande att, med ansenlig uppoffring, nästan uteslutande för Stockholms stads invånare, bereda fördelen af en dylik låneanstalt, ulan ansågs Staten i detta afseende hafva gjort nog, då den underlijelpte de åtgärder, om hvilka det egentligen tillkom stadens Styrelse att draga omedelbar försorg. Med begagnande af del låneunderstöd, Rikets Ständer, enligt denna åsigt, beviljade, har också sedermera en ny Låne-inrältning kunnat t i 11 väga bringas, hvars ökade anlitande 6 Stats-Utskottets Utlåtande, IV:o 4o5. och utvidgade verksamhet samt tilltagande inkomster sjuas gifva grundad anledning iil! den förmodan, att hennes framtida bestånd bör blifva oberoende af det från det allmännas sida, för Inrättningens uppkomst och första utveckling, meddelade lånebiträde. Uti den åsigt, som på nu anförda sätt, vid de 2:ne sista Kiksdagarae, gjort sig gällande, instämmer äfven Utskottet helt och hållet.
'b »Mulsta elén allmänt gängse pris, dock med iakttagande deraf, att, vid ytterligare förädling af eljest beräknad product, den senares värde afdrages från den förädlade varans; och gälle, med undantag för nya tillkomna verk och inrättningar, denna, för Brukens röstetal, uppgjorda Längd, hvarefter Bergsbruken skola, med nödigt af seende ä Brukens läge och Länens indelning, i fern Kal-D i strid fördelas, och förnyas samma Längd sedermera hvart 5:te är; serskild personel vallängd äligge det dock Styrelsen öfver Bergverken, att, för hvarje Dist rict, ärligen i Januarii månad uppgöra samt öfversända till Magistraterne, i de städer, der valen komma att hällas, att der vara tillgänglige för vederbörandes kännedom; och galle sedermera samma vallängd, intilldess en annan för påföljande året fastställd varder, derest icke klander deremot, inom Mars månads utgång, hos Bergs-Styrelsen an föres, eller i annat fall, mecl de rättelser oell tillägg, som af lemälde Styrelse, eller af Kongl, Majit, på grund af ytterligare emot BergsStyrelsens beslut inom 3o dagar gjorda anmärkningar, deruti kunna varda medgifne, eller eljest i behörig ordning tillkommit. Valen skola ske inför deri Magistrat inom Val-Districtet, som BergsbruksStyrelsen, genom Konungens Befallningshafvande i Länet, derom anmodar, samt å den dag, som af bemälde Styrelse för hvarje District utsatte*, och, då Lagtima Riksdag inträffar, eller behörig kallelse till Urtima Riksdag utfärdad blifvit, genom dess försorg, inom Districtet allmänneligen kungöras. Rösterne, beräknade enligt vallängden, afgifvas personligen, elier genom hefullmägtigadt Ombud, alltid med slutna sedlar, på sätt 71 §. stadgar, och endast å en, i Dislrictets vallängd uppförd person;” N:o 67, med föreslående af tillägg i ig §. Riksdags-Ordningen, antogs tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o gS, med lind rings-förslag vid 72 §.
Under anförande, hurusom i provinsen Ångermanland, der boskapsskötseln och hästafveln utgöra en vigtig näring, tillgång på examinerad veterinärläkare nästan helt och hållet saknas, hafva uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 235) Riksdagsfullmägtige Per Olof Hörnfeldt och Per Engman från Westernorrlands län föreslagit, att Rikets Ständer måtte, såsom lön åt tvänne veterinärläkare, den ena med station i köpingen Örnsköldsvik och den andre i Sollefteå socken, anslå 500 R:dr åt hvardera eller tillhopa 1,000 R:dr, med skyldighet för vederbörande kommuner att förse desse läkare med lämpliga bostäder. Då komiterade för veterinärväsendets ordnande föreslagit, bland annat, inrättande af ej mindre än 145 distrikts-djurläkare, till hvilkas aflöning Staten skulle i någon mån bidraga, och således jemväl förevarande fråga kan anses vara på nådig pröfning beroende, föranlåtes Utskottet hemställa, att berörda motion ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitcts-Akadcmien. 88:0.
Mine hrr, jag inser, att jag tager eder tid och tålamod mycket i anspråk; men så länge jag icke hör något öfverväldigande starkt sofi, skall jag fortfara, i enfaldig tro, att de, som af mitt tal icke tröttas, kunna åtminstone fördraga det. Hvad Gr. Gyldenstolpe yttrade på f. m., hade jag ämnat i flere punkter bemöta; men dä han nu icke är här, vill jag blott bålla mig till ett yttrande, alltför märkligt att låta detsamma stå utan gensvar. Hr Gr:n yttrade tvenne särskilda gånger, och sednare gången med stor emphasis, att lian icke kunde förslå hvad Gr. Anckarsvärd menat med begäran 0111 framläggande lör If. St:r af en fullständig försvarsplan för Sverige. Nu är händelsen den, hvilket Gr. Anckarsvärd icke visste, att jag redan förut hade väckt en formlig motion, redan remitterad till Statslltsk., att Dtsk. skulle söka utverka upgörandet och framläggandet af en dylik plan. Så myckel hegriper en hvar af krigskonsten, att när fråga är om ett fälttåg eller en attack i fiende Iand, så, i fall en plan upgöres, blir den en hemlighet emellan anförarna, och framlägges icke för folket, eller för dem, som skola bevilja medel. Men helt annat måste förhållandet vara med en försvarsplan, och helt annat måste det vara med Svenska folket än månget annat i det särskilda predikament, hvaruti vi f. n. befinna oss. Detta synes mig för en hvar vara så begripligt, att om man här ville citera hvad alla möjliga författare i krigskonsten sagt örn försvarsverk i allmänhet och för andra länder, skulle jag ändock tro, alt Sveriges representanter och folk bör önska, och har rätt att fordra, att få vela, på hvad sätt regeringen vill försvara oss, och huru vi bäst kunna försvara oss, isynnerhet mot vår östra granne nu, sedan det förhållande inträffat, på hvilket jag äfven fästat Utsk:s upmärksamhet och hvars vigt jag haft tillfredsställelsen erfara, att flere talare senterat, att vi nemligen inträdt i en alldeles egen position, sedan vi fått England och Frankrike till bundsförvandter.
att de icke, såsom föreskri ivel är, kunnat vid handlingen hiläggas, utan mäste i ett särskildt medföljande häfte inbindas, kollegierna ansett, att vid de tillfällen då stämpelafgiften på en gäng skall utgöras med hög re belopp af t. ex. 500 eller 1,000 R:dr, del nuvarande beläggningsoch uppbördssättet borde sålunda förändras, att när afgiften uppginge till eller öfverstege nämnda belopp, den skulle erläggas här i Stockholm genom insättning i föreskrilven ordning uti Räntekammaren och i landsorterna genom leverering till vederbörande landtränteri; varande jemväl förslag framstäldt, huru med kontrollen i nu nämnda fall skulle förfaras; att Kollegierna, i ändamål att bereda Statsverket någon minskning i de kostnader, som hittils varit förenade med tillverkning och skärning af stämpelpapper, utaf Fullmägtige i Rikets Ständers Rank begärt upplysning om och i hvad mån den i nu gällande kontrakt af år 1859 bestämda kostnad för papperets tillverkning och skärning vid Bankens pappersbruk Tumba må kunna nedsättas, och, i händelse sådant medgålves, uppgift till hvad pris papper till såväl skrifsom beläggningsstämplar, de sistnämnde beräknade, icke efter stycketal, ulan per 1,000 ark, af samma storlek med det nuvarande, men med den förändring att, i stället för sex stämplar, hvarje ark hädanefter komme att innehålla tolf sådana, skulle kunna i hittils vanlig ordning aflemnas; samt att Fullmägtige, i betraktande af det, jemförelsevis till andra beställningar utom Banken, betydliga omfång, tillverkningen af stämpelpapper eger, ansett sig böra medgifva så stor nedsättning i det nu bestämda priset å sådant papper, som kan åvägabringas, utan att föranleda förlust å ifrågavarande tillverkning, samt, i följd häraf, erbjudit sig att låta leverera dylikt papper till skrifkartor efter ett från 50 till 40 R:dr nedsatt pris per 1,000 stycken eller ark^ 8 F:i:pedilinns-Utskottets Förslag till underd.
»Nå, det var roligt, att höra pysen min. Det har kommit bref från majoren, vill du läsa det?» »Tack, gerna!» Han tog brefvet och gick till fönstret, ty det hade blifvit skumt. Rosen på Tistelön Första Kapitlet. Rodret vrides, skutan vänds. Gubben har att göra; Under skarpa ögonbryn Grinar han Bellman. Från nordvestra sidan af Tistelön sågs, en mörk oktoberafton, ett mindre fartyg för ankar. Så vidt man kunde urskilja det mot den dunkla hösthimmeln, tycktes de fina symmetriska konturerna utmärka formen af en skonert, som långsamt vajade upp och ned, gungad af de från hafvet inrullande dyningarne. De höga smäckra masterna, de fina råstängerna, den skarpa bogen tillkännagåfvo genast ett af dessa skarpseglande fartyg, hvilka likväl vid tiden för vår berättelse voro sällsyntare; och de väl underslagna seglen, jemte den tystnad, som rådde ombord, vittnade om disciplin och ordning. På det hvita, snygga däcket af detta fartyg gick en ung, starkt byggd man med hastiga steg fram och åter; ehuru den yta, hvarpå han vandrade, var i en beständigt vaggande rörelse, voro dock stegen fasta och säkra. Stundom stannade han, lutade sig mot relingen och tycktes då anstränga synorganerna till det yttersta, för att genom det tilltagande mörkret upptäcka någonting från land; och för hvarje gång han, efter ett fruktlöst stirrande, åter började sin vandring, mumlade han: ”Måtte dj-n knäcka skalet på de fördömda spårhundarne, för hvilkas skull man skall ha ett sådant omak! Den gamle draken måtte väl inte ha somnat heller och lemnat mig ensam att slåss med korparne ... Petter!” En lång yngling, med hvita segelduksbyxor, röd ylletröja och en kabelgarnsända surrad öfver ena axeln i stället för hängslen, framträdde i ögonblicket och stannade på några stegs afstånd, yttrande det vanliga: ”kapten!” ”Stoppa och tänd min pipa!”
Ingen af Klockarna i de Församlingar, der jag är bosatt,användes till Schollärare; man håller i stället öfverallt särskilde dyrlegde personer, att i detta afseende uppfylla Klockames skyldigheter* Herr von Hartmansdorff, Argu fl; Det upplasta Betänkandet går ut på , att sönderdela de i ämnet väckte motionerne uti flere små delar; att partielt Besvara dem, samt att afslå hvarje del för sigJsg tog mig friheten, att i anledning af Friherre Palmstjernas motion göra en annan, hvilken Utskottet väl upptagit i premisseme af Betänkandet, men ej besvarat, då fråga blifvit Qm slutsattserna. Denna min motion åsyftade; Att Riksens Ständer ville hos KgU Maj-.t i underdånighet anhålla, att, i likhet med hvad sein skett i Statsförvaltningens öfrige grenar% mätte undersökas och utredas: Hvilka och luiru stora tillgångar, finnas anslagna åt LäroStaten, sif till rtigen Presterskapet i Sverige?■ Huru de ära fördelda och använda? Hvilka och huru mänga ecclejSiastique personer finnas % Hvad de hajva att gör af Hvilka förrättningar de höra åtaga sig eller befrtas. ifrån? Derefter barde uppgifvas och föreslås, hvil - Ben 25 Junii f, m. 55i ka indragningar och besparingar, som skulle kunna göras af personal och material? Samt slut ellgen^ huruledes widängen i båda d-larne måtte kunna så begagnas, att icke allenast Religionsutan äfven den öfriga undervisningen i Riket fullständigare och syftestnligare än hittills meddelades. Jag kunde naturligtvis icke hafva anspråk derpå, att mina framställningar skulle af Utskottet gillas, men det torde icke vara öfverdrifvit, att jag önskat se dem besvarade. På sådan grund yrkar jag återremiss af Utskottets Betänkande.
Motionären har derefter antydt de grunder, hvarpå detta förslag hvitar. Då Riddarhusets Notarier hitintills haft tjenstgöringen så fördelad, att samma stenografer föra protokollet under ett helt plenum, hvilket ofta varar i 6 timmar och derutöfver, kan man icke begära, att de skola ådagalägga en alltjemt fortfarande skärpa i uppfattningen under detta på en gång lika själs som kroppsansträngande arbete. Af denna anledning låter man i vissa länder Stenograferna skrifva blott 2:ne minuter i sender, hvarefter ombyte sker; i andra åter t. ex. Danmark sker ombyte hvar fjerdedels timma. Mellantiderna användas för att genast uppsätta det antecknade. Om det för närvarande hos Ridd. och Adeln anställda antalet af 6 Notarier ökades med ytterligare 2 eller 4, och arbetsordningen förändrades i likhet med hvad i andra representativa församlingar egde rum, skulle discussionerna genast kunna uppsättas och tryckningen omedelbart derefter kunna försiggå. Om nu den sednare öfver lemnades åt en särskild tidning förmodade motionären denna tidning icke blott böra blifva oumbärlig för snart sagdt hvarje Riddarhus-ledamot, utan derutöfver få en ganska stor publik. Riddarhusets ledamöter behöfde tidningen för att erfara, huru deras yttranden blifvit uppfattade och kunna vid blifvande justering deri äska nödiga rättelser; allmänheten ansåges böra med intresse omfatta en tidning, som återgåfve Riddarhusets förhandlingar färska och correkta. I ett påföljande plenum skulle protokollet öfver discussionerna i det föregående justeras, och sedan de af talaren begärda rättelser iakttagits, hvarvid tidningen skulle tjena såsom correktur-ark, kunde det vanliga antalet exemplar af det justerade discussionsprotokollet afdragas för att aflemnas till Riddarhus-Canzliet. Genom den inkomst tidningen beredde, ansågs kostnaden för det Ökade antalet Notarier blifva ersatt och måhända till och med en vinst kunna uppstå i följd af nedsatt kostnad för protokollets tryckning. Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 2.