Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emedlertid hvarken Wadstena stad eller kringliggande ort ännu bestämdt åtagit sig företagets fullbordande, samt ovisst är., om fördelen af den föreslagne anläggningen i framtiden motsvarar de dermed förenade kostnader, så och i betraktande jemväl deraf, att Kongl. Maj:t , oagtadt Styrelsens för Vågoch Vattenbyggnader underdåniga anmälan i ämnet, icke till Rikets Ständer aflåtit Nådig Proposition om anslag för denna hamnbyggnad, anser Utskottet sig för närvarande icke böra tillstyrka bifall å motionen. i5:o I anledning af Herr A. F. Nordvalls i Borgare-Ståndet afgifna memorial om fortfarande utgående af de, tifl amortering utaf ett för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptaget lån, beviljade 1,080 R:dr årligen, får Utskottet, enär staden, genom Kongl. Brefvet den 14 April 1837, blifvit härom tillförsäkrad intill år 1856, hemställa, att for nästföljande 3:ne år nu måtte i berörde ändamål anvisas 3,240 R:dr, med 1,080 R:dr om året. 16:0 Till Utskottet har blifvit från Borgare-Ståndet remitterad en af Herr Olof Lundgren väckt motion, att, för upprensning och förbättrande af Sölf vitsborgs hamn, hvartill kostnaden beräknats till 2 2,444 b:dr 38 sk. 8 r., Rikets Ständer måtte anvisa dels 4.000 R:dr såsom anslag, och dels 6,000 R:dr såsom lån, mot 3 procenta ränta och 3 procents årlig capitalafbetalning, under förbindelse från stadens sida att vidkännas alla öfriga kostnader för nämnde arbete. Men som, innan Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader sig yttrat öfver förslaget, i afseende å dess allmänna nytta och verkställbarhet, samt den derför calculerade kostnad, Utskottet anser Sta"ts-bidrag icke lämpligen böra ifrågasättas, så afstyrkes bifall å motionen. Mh. till R. åt. trot. 184-5.
Hertigarnes af Östergötland och Dalarne fatbur för närvarande befinner sig, icke vidare att såsom nu hafva sitt läge vid vatten, utan vid en af hufvudstadens ansenligare öpDna platser. Att under sådant förhållande i berörda egendom bibehålla en inrättning af omförmälda beskaffenhet kan icke anses ändamålsenligt, vare sig, att afseende fästes å inrättningens behof, eller å de anspråk på egendomens utseende och användningssätt, som af en sådan belägenhet framkallas. Men härtill kommer dessutom, att, i följd af den väsendtliga inskränkning i utrymmet för Eders Kongl. Maj:ts egen fatbur å Riddarholmen, som genom sammanbindningsjernbanans framdragande öfver den dertill nu begagnade tomt uppkommer, det antagligen blir olämpligt att bibehålla denna fatbur å sin nuvarande lokal.
St, måtte bevilja ett ränte fritt lån, stort 5a,ooo r:dr b:co, att af Riksgcont. till skoldirectionen utbetalas, einot följande villkor: ilo att bolaget genom directionen förbindes till lånets återbetalande, efter io års tid och ett års dessförinnan skedd uppsägning, hvaremedlerlid skolan skall hållas vid makt, vid äfventyr, at; derest icke minsEetthundrade elever der stan - Dea 3o Januari f. m. 4 '17 digt finnas anställde emot erläggande af den afgift diroclinnen äger att bestämma, lånet då må, efter R. St:s beslut derom vid hvarje me Ilankommande riksdag, dessförinnan kunna uppsägas; 2:0 alt ingen utdelning till actieägare under liden af lånets begagnande må äga rum vid samma äfventyr af uppsägning; 3:o alt directionen, efter sammankallande af extra bolagsstämma för erhållande af nuctorisation till lånets upplagande, utfärdar skuldförbindelse i enlighet med ofvanstående villkor till inteckning för iR. St:s Riksg.contors rakning uti bolagets bela fastighet, nast efter Brandförsäkringsverket och R. St:s Bank. 1 afseende på sistnämnda punkt får jag upplysningsvis äran nämna, alt återstoden af nämnda lån tillsammans utgör circa 4)2<>o r:dr b:co. Begärdes på bordet af Frill. Cederström, Jacob, m. fl. ledamöter. Gr. Frolichs anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Statsrådet 111. 111. Gr. Axel Mörner, hvilken å K. M:s höga vägnar nflemnade K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., nng:de den under namn af Westerbottens reg:tes hästjägaresqvadrons-food bildade särskilda cassa; gifven Stockholms slott den j Dec. 184°. Denna nåd. skrifvelse blef, efter skedd uppläsning, remitterad till SlatsUlskottel. Ånyo föredrogs Coust.Ulskis den 2g sist!. Dec. och den 20 dennes på bordet lagda mern.
förut, ser man Linköping midt på den rika Östgöthaslätten – med mycken afvexling af skog och vatten, och derföre trefligare än den Upländska. – Gud välsigne dig och mina små! I hvarje förgät mig ej på vägen har jag tyckt mig se allas edra blå ögon blicka kärligt emot mig. Lund d. 7 Juli. Vi lemnade Linköping den 30 Juni efter middagen och tillbragte aftonen och natten på Solla. Mycket godt folk, vänliga, glada, gästfria! A***s fästmö tog emot oss. – En rätt täck blondine, med mycken enkelhet i umgänget, som är ett behag till. A*** och S*** göra sällskap till Köpenhamn. Den raka pilplanterade vägen förer dig vidare öfver den stora, fruktbara Östgötha-slätten. Emellan Mjölby och Dala gästgifvargårdar begynner landet bli kulligt. Vid den sistnämnda synes Åsbo kyrka i A***s födelsebygd. Nyss förut passerade vi det täcka Blekensta, vår saknade Kernells fordna hem. Det ligger just på gränsen af skogsbygden. Åsbo kyrka ser du bredevid en å, som slingrar sig mellan björkbeklädda kullar och grönskande ängar. Boxholms bruk har ett förträffligt läge. Vattnet, som drifver bruket, störtar sig med flera fall ner uti dalen, såsom i ett haf af löfskog. Man nalkas gränsen emellan Östergöthland och Småland och den gamla skogen Holaved, hvilken, liksom Kolmården och Tiveden, är en skogig höjdoch bergsträckning, men mycket bredare. Man uppstiger på den från Dala, passerar den ända till Ekesjö (der vi tillbragte natten) och är nu i Småland, som sjelf är ett högland, hvilket först inemot Wexiö sänker sig. Äfven här bekräftar sig min erfarenhet, att öfvergången emellan slättoch högland ger de vackraste belägenheter. Så i Östergöthland vid uppstigandet, så inemot Wexiö vid nedstigandet. Småland är för öfrigt ett småknottrigt land. En bergkulle, en sjö, en liten gård, backig väg, getter och Smålänningar, se der ett sammandrag af Småländska utsigter!
Sedan jag sålunda yttrat min tanke i afseende på förslaget i Den 6 December !. m. 413 och för sig, kan jag icke underlåta att säga några ord om den financiei 1 a delen deraf, hvaruti Hr Ericsson ingått, förmodligen för att den skulle komma Regeringen tillhanda. En sådan beräkning ådagalägger, att hon egnat förslaget och dess verkställighet all den upmärksamhet och noggrannhet som omständigheterna medgifvit. Men en annan fråga är, huruvida StatsUtsk. och R. St:r skola gå in på att fastställa en sådan, för längre tid föreslagen, successiv arbetsordning och i synnerhet beviljandet af de anslag som dertill äro erforderliga. Jag för min del hyser icke samma glada förhoppning om att så lätt finna tillgångar för detta stora företag, som andra torde göra, men sedan jag redan på detta rum haft tillfälle att antyda hvilket föremål som vid jernvägens anläggande företrädesvis borde fästa R. St:rs upmärksamhet, nemi. vårt kustförsvar, kan jag icke förbise att jerrvvägsintresset är så stort och omfattande, alt man verkligen bör med alla medel, som kunna möjligen åstadkommas, understödja detta företag. I ett skriftligt Mern., som blifvit remitteradt till StatsUtsk., har jag gifvit tillkänna, att jag skulle önskat det hela inkomsten af bränvinsskatten blifvit anslagen såsom fond för jernvägsarbetena, gemensamt med folkskolornas utbildning. Jag kan naturligtvis icke begära att mitt vidlyftiga förslag, om ändring och reglering af vårt penningeväsende, vid detta tillfälle skulle ådraga sig den ringaste upmärksamhet, men jag kan likväl för konseqvensens skull, icke underlåta att säga, det R. St:r och nationen möjligen till slut skola finna sig i att betrakta detta förslag med allt mera upmärksamhet och att det torde kunna finnas resurser för att fullborda alla de stora företag, för hvilka nationen nu synes vara lifvad, ehuru man nu icke synes vilja tro derpå, men hvarom öfvertygelsen torde komma sednare. Hr Hjerta, Lars: Det är icke utan tvekan som jag upstiger för att yttra mig i denna talrika församling öfver ett så vigtigt ämne.
* • * - Omsorgsfullaste arbete. Försäljning genom HUSQVARNA DEP0TER samt genom de flesta större järnhandlare i Skandinavien och Finland. f ö r Kungsgatan Velocipeder. A l l a sorters bad serveras. Billiga rum. Pris för m a t k r. 50 ä 2: 00 p r d a g. Illustrerade prospekt franko. (G. H A G M A N, Vexlö. Jolti. Löfvén äfvensom svart, hvitt och kulört Henneberg-Slden fran 65 öre till kr. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer o c h 2,000 olika färger, mönster m. m.) pr robe &gt; kr. Siden-Armöres, Monopols, Crlstalllques, Molre antique. Duchesse, Prlncesse, Moscovlte, Marcellines, siden till täcken och flaggor m. m. portooch tullfritt till hemmet. Profver och katalog omgående. — Dubbelt porto till Schweitz. G. Hema.©be ?gs Siden.-Fatari.ls, (K. &amp; K. HofleverantSr.) Zurich .. IUDN 1899. när h o n tänkte på alla motigheter, s o m hindrade barnen att k o m m a tillsammans. Då föll det någonting på hennes hårklädsel. » Nej men, Fredrik, det är då för galet m e d fåglarnel. Hjälp mig att schasa b o r t d e m. hyysch !&gt; » Det är ju bara ett blad, » sade Fredrik. » D u kan vara l u g n. fåglarne ä ' gentlemän. » Efter middagen gick inspektören in till sig för att röka en p i p a; Elsa hjälpte m o d e r n m e d afdukningen o c h A l m a drog Mårten m e d sig till dufslaget; — det hade k o m m i t en främmande dufva dit, s o m Mårten måste se på. Längst till vänster, på den bräckta pinnen. Kan du se h e n n e?
Instruktion», det med allt skål måste anses för denna direktion helt och hållet främmande att öfvertaga vården och förvaltningen af en donation, åsyftande, bland annat, att hopränta rikedomar ej mindre åt några få dels Adliga, dels Ofrälse slägter, ån åt ett enskildt aktie-bolag, att bereda kapitaler för inrättande af helsobrunnar och anläggning af jernvägar, att förstärka underhållsfonderna för frimurarebarnhus och uppfostringsanstalter för vanvårdade barn, att samla medel för inrättande af en sockenslöjdskola och slutligen till uppbyggande efter ett pär hundra år af en kyrka öfver stiftarens och och hans familjs graf. Men icke nog härmed: En så omfattande förvaltning skulle derjemte, på sätt Friherre Posse antydt, blottställa RiddarhusDirektionen för många eventualiteter och äfventyr af förluster, angående hvilkas godtgörelse anspråk och tvister skulle kunna af de resp. testainentarierna eller pretendenterne till det stora arfvet i en framtid väckas. Med all säkerhet skulle Direktion, under den långa förvalt - 8 Kid d ar h us-U t sko t tet s Utlåtande N:o 15, ningstiden invecklas i otaliga konkurser och rättegångar; anmärkningar af revisorer från de ätter som enligt donationsbrefvet skulle vara berättigade att årligen deltaga i räkenskapernas granskning, skulle troligen ej heller uteblifva och kunna föranleda en mängd obehag både för Direktionen och dess principaler Ridderskapct och Adeln, för att icke ens nämna det tvistefrö, som vid hvarje ett par sekler här efter inträffande Riksdag skulle, utkastas genom det åt Ridderskapct och Adeln då anförtrodda grannlaga uppdrag att sjelfva förordna om om de många millionernas repartition.
Af de af Oss till Kongl. Majit i underdånighst aflemnade förslag till ändring i åtskilliga - Den 9 Augusti skill!ga Författningar, " Lar Kongl. Maj:t till närmare pröfning af den till Lag-Verkets öfverseende nedsatta Comité, i Nåder öfverlemna! följande: 1:0 Om ett allmänt stadgande i afseende på Konungens Befallningshafvandes åtgärd i Utmätnings-mål, der, för bristande tillgång, Gäld med arbete alt jenas bör. a:o Om åtskilliga ändringar i den Kongl1 Stadgan om Afträdesoell Förmånssamt .Boskillnadsoch Urarfva mål af den g 8 Juni J 79 8- 3:0 Om Stadgande rörande underhåll för barn under 13 år, vid arfskiften efter föräldrar. 4:0 Börande en ny organisation af Domstolarna i Biket. 20. §. I afseende på åtskilliga under denna Biksdag yppade frågor om Bikshushållnings-Författningar , andra de till en allmän och till menighetens nytta, eller särskildta Inrättningars förbättrade' skick, bafve Vi, i den ordning, Begerings-Formens 89. §. stadgar, hos Kongl. Maj:t till framdeles afgörande, genom underdåniga skrifvelser anmält Vära,hemställanden, önskningar och förslag i följande ämnes: 49& T)en g Augusti 1:0 Om ett närmare bestämmande af de äfgifter, som Hjelp-Rotarne vid indeldta Rfege* menterna böra till Statn-R; tarna betala, samt jemkning af dé sa. kallade Plau-pönningarna. 2:o Otti Författningar i afseende på Glasoch PorCelains-förare samt Smides-handlate. 3:0 Om anläggande af en väg från Dalarna till Rörås kopparverk. 4:0 Om Titulaturens afskaffande i officiella Skrifter. ^io Örn fördelning af de Soldate-Rötatne beviljade Vacancer. 6;o Om medel till befordrande af sundhet 1 Städerna. 7:0 Om ändring i Författningar i afseende på Hemmans klyfning. 8:0
Hertigen Regenten, i anledning af Förordningen mot Yppighet och Öfverflöd”. Orden i Hjelms dagbok lyda: ”1793, den 12 September. Thorilds hitsända och nu utgifna skrift om Qvinnokönets naturliga Höghet lät Kellgren införa hel och hållen uti Stockholms-Posten, för att betaga afsättningen; hvarigenom ock Bokhandlaren Dahl skadades, som gifvit 50 Rdl. för tryckandet. Gement, att sträcka sin hämdlystnad så långt”! Intet vore lättare, – men också tråkigare, – än att i en lika lång mot-recension utreda (bland åtskilligt annat), dels att Thorild, om han än tagit en viss utlåtelse af Rosenstein för strängt efter bokstafven, dock hvarken gjort det med full orätt eller i ond afsigt, – dels att ur den sats af Beccaria, åt hvilken Leopold egnat en särskild och lång not, ingen annan mening kan dragas, än den Thorild har derur dragit. Leopold vill öfvertyga oss att Thorild, då han skref sin afhandling om ”Mildheten”, icke hade läst Beccarias bok, utan vid ett blott ögnande deri trott sig finna nederst på en sida hela satsen fullständig, eller uraktlåtit att vända bladet och se de tre dithörande ord, som begynna den nästa sidan. Men de tre af Leopold anförda orden äro i alla fall så långt ifrån att vederlägga Thorilds uppfattning, att de tvärtom göra det af honom nyttjade (och af Leopold sjelf gillade) exemplet än mera slående. ”Dråplig narr”! – ”Ung gäck”! – ”Yngling utan slutkonst och försynthet”! m. fl. – Man märke, att ännu 1795 fortfor Thorild, som likväl då innehade en försvarlig mannaålder af trettiosex år, att vara ”yngling” för den sjelf blott trettionio-årige Leopold. Kellgrens. Leopolds. Se andra delen af Thorilds Samlade Skrifter, sid. 343. Hvars skaldegåfva och sorgliga lefnadslott i alla fall förtjena en kommande gärd af vänlig uppmärksamhet.
Ca, pitlet §. §- Misigernings.Balken: Alt Den 12 Nowember. z6i Att om öfwer främmande Folkslag och de. ras Regeringar, med hwilka Rik t är i fredligt och wänstapligt förhällande, yttranden i tryckt Skrift förekomma, som Tryckfrihets Comiteen, hwars utlätande genast wid undersökningens början, bör infordras, förklarar tydeligen för. räda den brottsliga afsigt, att hos sädan Magts Undersätare wäcka och underhälla misinöje med Desi Regering och Regeringssätt, eller innehälla rykten och berättelser om sädan Magts Regering eller härvarande Sändebud, hwilka, enligt samma Comitees utsago, äro, säsom förklenli. ga och till misisämja ledande, att anse, Försåttarén deraf, eller ock Boktryckaren, derest han Författaren ej uppqifwa kan, genast mä gripas, och, med afseende ä brottets beskaffenhet, efter ofwanberörde Lagens rum, straffas, samt Skrif, ten confisqueras, eller, derest det förut preliminariter stedt, samma confiscation lagligen stadfästas. ÄfwenledeS öfwer 17. Capitlet 2. §. Rättegängs Balken : Att det witsord, hwilket, enligt 17. Cap. 2. §. Rättegängs.Balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 §- 2., till. kommer den, som, till bestyrkande af fordran för utborgade Waror, äberopar Böcker öfwer Handel och Köpenskap, äfwen sträcker sig till Waru Tillwerkare och Förädlare, hwilka öfwer sm 362 Den 12 Nowember. fin rörelse Bok och Räkning behörigen hälla eller hälla läta.
«Bara tant har tålamod att lära mig,» svarade hon, och kysste hennes händer med tindrande blickar. Lätt gick afskedet från föräldrarna, — hon skulle återse dem om söndagen på Löfsala. Med en liten triumf skiljdes hon från de äldre syskonen och tanterna Strutz; när hon kysste de små, brusto tårarne fram. På Löfsala inträffade dagen efter bref från Lindendal och Elise; de voro förenade, och dagen efter brefvets afgång reste de till sitt blifvande hem. Troligen se vi Johanneshof för sista gången, men i förbigående skola vi kasta en oförmärkt blick i köket, då Maja Stina jemte huspigan kom dit, fri från uppassningen vid frukosten. «Nu vill jag int ge sex mark för fröken Evas trefnad här i huset,» yttrade den förra, i det att hon tog ett stycke hålkaka i ena handen, och en salt strömming i den andra, för att göra sin frukost, «och i det har hon så visst att tacka «grannastanten» för, som jag sitter här med gudslåne i näfven, ty hon «frägte» mig i afse, hvad de göra för nytta här i huset.» «Nå, hvad svara Maja Stina på den saka?» frågade madamen. «Jo, jag svara som sannt är: förmiddana gå nu si och så, om ettermiddan ä di borta, eller spela di trällkar, borstån, och gamfio, och hvad di spelena allt må heta. Visst hjelper Fröken Renata ibland till me fint bak och sånt der smått, men fröken Eva läser och skrifver mest om dana.» «Ja, men he säger jag,» inföll huspigan hetsigt, «komma de icke båda två bort härifrån, vore bättre att Eva blir qvar; när hon läser eller skrifver är hon «diferangt» om det som sker; men fröken «Gnata» är alltid så «pertmentiger,» om något «fallerar» och «deporterar» allt till hennas nåd.» «Lit du på att begge bli qvar! Hvem skulle Jeanette ha till retsticka, när Emma kommer bort?» anmärkte Maja Stina. Sådant folk slår ofta «hufvudet på spiken.»
Vid underdånig föredragning af detta ärende har E. K. Maj:t, enär Bågenholm icke innehade tjenst på ordinarie stat, utan Regements-läkarebeställningen vid Konungens f. d. eget värfvade regemente redan för lång tid tillbaka blifvit indragen, samt de öfriga begge befattningarne eller bataljons-läkaresysslan vid Vendes Artilleri-regemente och läkaretjensten vid fästningsfängelset i Landskrona blott efter förordnande af honom bestridas, funnit honom väl icke yara berättigad till pension å allmänna indrag - JExpeditions-UtsTcoitets Förslug till underd. Skrifvelse, N:o 186. 15 nings-staten; men som emellertid, enligt hvad Sundhets-kollegium äfven anfört, Öfverfält-läkaren Bågenholms frånträdande af Regements-läkaretjensten vid Konungens f. d. eget värfvade regemente varit föranledt, icke af egen ansökning om afsked från densamma, utan af regementets indragning, samt, derest detta icke skett, han sannolikt fortfarande qvarstått vid regements-läkarebeställningen och under sådant förhållande kommit i åtnjutande af den löneförbättring, som tid efter annan desse tjenstemän beviljats, samt följaktligen, efter erhållet afsked, jemväl fått tillträda den pension, motsvarande regements-läkarelönen, 2,000 R:dr, som, efter afdrag likväl af belöpande pension från Arméens pensions-kassa, Regements-läkare för närvarande ega åtnjuta; alltså och då icke heller vore med billighet öfverensstämmande, att han, vid den af honom uppnådda höga ålder och efter att hafva tinder en tid af omkring 45 år tjent det allmänna, skulle, när han nu för sjuklighet nödsakas lemna sina befattningar, åtnöjas med den för hans och hans familjs bergning uppenbart otillräckliga pensionen från Årméens pensions-kassa; har E. K.
Regerings-Formen omnämnde Statens lägenheter, hvilka icke finge af Konungen utan Rikets Ständers bifall, genom försäljning, förpantning eller på annat sätt Kronan afhändas; att Collegium, med instämmande uti den åsigt E. K. M:ts Befallningshafvande tillkännagifvit, trott, hvad angick besigtningsmännens yttrande om arrendets uppdrifvande till 70 tunnor spanmål, det kunna inträffa , att, huru lindrig den löseskilling än kunde anses, hvarför skatterättigheten till ifrågavarande lägenheter nu söktes, ett vägradt bifall till den gjorda anhållan 332 Expediiions-Ut skottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 1§6. möjligen skulle inleda Stats-Verket i större eller mindre förlust; att då i öfrigt det alltid varit oell vore skatterätts-fordringsegares ovilkorliga rättighet att i jord få ersättning för sådana fordringar äfven utöfver deras gångbara penningevärde, så hade, med stöd af Kongl. Brefvet den 6 November 1772, vid flere tillfällen de, som egt innestående, från Tullgarnsgodset sig härledande skatterältsfordringar, erhållit införsel i Kungsoch Kungsladugårdar samt rå- och rörshemman; att Rikets Ständer vid senast e Riksdag jemväl beviljat sådan införsel uti åtskilliga under Ädelforss Guldverk hörande, för Statens räkning utarrenderade samt, i följd deraf, lika med Kefvinge hemman och utjord under 77 §.
Under medgifvande af de obestridliga fördelar, s. k. trakthuggning i skogshushållningen eger, i det att denna method, framför alla öfriga hittills kända, gifver egaren den högsta möjliga inkomst, som, med skogsmarkens bibehållande i bärande skick, kan åstadkommas, och således tryggar mot framtida skogsbrist, anse Rikets Ständer likväl alltför betänkligt, alt, i fråga om enskildes skiftade skogar, genom lag påbjuda densamma. Endast från kännedomen ocb öfvertygeisen om methodens ändamålsenlighet synes dess allmännare användande kunna förväntas. Men för att i möjligaste måtto sprida en sådan kännedom och tillika skydda de många, i särskilda delar af riket befintliga boställenas skogar från den förstörelse, hvarmed äfven de hotas, blifver nödvändigt, att, i afseende på dessa skogar, ett ordnadt hushållningssätt införes. De angående boställs-vården nu gällande författningar, bland hvilka endast Militiae-BoställsOrdningen den 23 Januari 1836, i afseende å skogens vård, i §§. 38, 39 och 42, innefattar åtskilliga föreskrifter, de der likväl, till följd af bristen på erforderlig ständig tillsyn öfver efterlefnaden, befunnits icke hafva ledi till dermed åsyftadt ändamål, innehålla i allmänhet, att skogen får användas till husbehof, men ej till afsalu, hvilket åter föranleder dertill, att den för förstnämnda behof ålitas utan jemförlighet med tillgången, der denna är knapp, under det att, der tillgången öfversliger behofvet, boslälls-innebafvaren, som ej har något intresse af att vårda skogen, deraf han icke får skörda någon inkomst, icke om densamma tager någon vård. Nödig klokhet påkallar alltså att boställs-skogarne ställas under jägeri-betjeningens uppsigt, samt att boställshafvare åläggas att, enligt gillad skogshushållnings-plan, sköta skogen, med rättighet att föryttra hvad vid de bestämda årshyggena erhålles, öfverstigande boställets behof af timmer och vedbrand.
Utan att inga uti någon historisk ut. redning om förhållandet med HäradshöfdingeErnbetets inrättande och de förändringar, som i afseende å de Lönvilkor, hvilka för dem sorn. detta Embete bekläda, tiel efter annan sig tilldragit, har Lagutskottet {rott det göra tillfyllest anmärka, att, dä år 1G96 LöningsStaten för Em. betsoch Tjenstemän i allmänhet uprättades, anslogs för Häradshöfdingarne i årlig Penniqgelön 300 Daler Silfverrnynt, hvilken lön, efter den 1776 verkstälde valvation, bort utgå med 100 R:d årligen, igen icke destomiqdre nedsattes till dess nuvarande belopp 75 R:d; att den lösen, hvilken Häradshöfdingarne vid förstnämnde tid ägde att upbära för de Expeditioner, sorn af dem utfärdades, ehuru i afseende på numeraira beloppet, ringa mot den, som sedermera tid efter annan blifvit faststäld, ändock vid jemförelse af då varande förhållandet emellan Penningeoch Waru-värdet, yida öfverstiger den som nu ät' stadgad, fastän samma lösen åren 1733, t8oi pch 1811 är vorden till dess belopp hvarje gång ansenligen förökad: att, då för Häradshöfdingarne uti eri del Domsagor, Boställen anslogos, somlige af bättre, somlige af sämre beskaffenhet, dg öfrige, åt hvilka några Boställen icke blifvit tillde1 dte, till ersättning derföre erhöllo BoställsPenningar, för det närvarande utgående med 36 R:d 32 sk. årligen, hvilken ersättning, den tid den gafs, kunde vid då yttrande myntvärde anses svarande mot den inkomst, sorn af berörde Boställen innehafvarne tillkom, men nu icke på långt när upgår emot hvad de 5 § 4 Statsoch lyng.