Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förhåller sig dermed ungefär som med de metheorologiska händelserna i naturen. Vädret kan vara ganska vackert, och åskan icke långt borta. Det bör dessutom anmärkas, att inrättningen måste afse icke blott intagandet af gamla soldater, hvilka i krig blifvit skadade, men äfven försörjandet af förtjenla, ålderstigna, bräckliga soldater, synnerligen de värfvade, hvilka på deras ålderdom icke finna det understöd, som den indelta soldaten i sin hemort har att påräkna. Detta togs i beräkning år 1812, då beslutet om inrättande af ett invalidhus fattades, och motiverna dervid kunna inhemtas af K. M:s vid samma års riksdag aflåtna Dun i5 Maj f. m. 651 nåd. propus, hvilken blef i allo gillad af dåvar. Sländer, och hvaraf jag anhåller få uppläsa elt utdrag: ”bland de heligaste pligter ett folk har att uppfylla, är visserligen den att sörja för sine försvarares bergning, dåde, stympade i striderna, försvagade af der erhållna sår eller grånade under fanorna, äro sälte ur stånd att fortfara med sitt hedrande yrke. Svenska folket har icke heller dröjt att fullgöra denna pligt; derom vittna de flera tid efter annan vidtagna anstalter för afskedade krigsmäns underhåll ; men en numera ökad vapenstyrka och tidernas dyrhet påkalla i sådant afseende nya utvägar. Menskligheten, rättvisan och statsklokheten bjuda högt, att kraftigare och mera värdiga anstalter vidtagas till deias bergning, som, efter att hafva blödt för fäderneslandet och lemnat detsamma sin gärd af helsa ock krafter, äro urståndsätta att förtjena ett torftigt bröd. K. M. har således ansett lämpligt vara, att ett af dess lustslott eller kungsgårdar öfverlemnas lill herbergerande af alla sådana officerare , underofficerare och krigsmän afalla grader oell vapen, som, blottade på alla enskilda tillgångar, antingen af blessyrer, eller från tjenslgöringen härrörande bräcklighet, icke kunna längre dermed fortfara och sakna den omvårdnad, hvaraf de gjort sig väl förtjente.
Sällskapslifvet tager en dryg anpart af arbetstiden. Han skulle vilja vara ensam som jag en tid, för att kunna arbeta. Fann Berta Funcke vara en afskyvärd bok, så ”Ublufærdig.” Och så den oförsynta porträtteringen af Bang; skulle anmält den i Politiken, men kunde icke, i egenskap af Bangs vän. Levertins stil fann han förfärlig. Han har samma förskräckelse för adjektiver som jag. – I allt som rör stil fans det själsfrändskap mellan oss. Då jag sade att Lundegård ibland försvarar adjektiverna men att jag är ursinnig på dem och håller jagt efter dem i mina manuskript, erinrade han om George Sand och Musset. Det ordet hade han synbarligen haft på tungan hela tiden, ty han blef så glad att få komma med det. – ”Der ha vi Brandes!” tänkte jag, och så skrattade jag en smula elakt mot reptilögonen. Sämre kan man liknas vid än George Sand och Musset!226 Borchsenius tycker bättre om ”Hur man gör godt” än ”Sanna qvinnor”. Han har varit gift med en skådespelerska vid Folketeatret. De voro gifta några år. Nu äro de skilda. Hon drack och höll sig med älskare. Sedan hon blifvit skild från honom har hon gifvit ut ett häfte skizzer.227 Gjellerup är för närvarande i Dresden. Fru Bennedix är flera år äldre än han. Har en dotter som är 11–12 år gammal. Hon var först hos hans fosterföräldrar, men så blef det henne väl för svårt. Hon är tyska. Reste hem till sina föräldrar, men de lära vara i små omständigheter. Så trifdes icke heller han hemma, i synnerhet som det efter brytningen med Brandes blifvit honom rätt surt i Köpenhamn. Brandes är kusin med Bennedix, med herrn vill det säga. – Schou tycker det är sådan synd om Gjellerup att han skall ha råkat in i dessa förhållanden. Han skall gifta sig med fru Bennedix när de af danska lagen föreskrifna tre åren äro tilländalupna. Schou menar att ekonomiska bekymmer och familjeobehag skola helt nedtynga hans diktarförmåga. Och Schou har rätt.
Då mål, som angå lifvet, efter hvad Utskottet upplyst, alltid mäste hemställas Kongl. Maj:ts pröfning i Högsta Domstolen, Och da de, hvilka röra äran, ej vore svårare att bedöma, ärt en mängd andra saker, hvilka Utskottet ansett kunna pröfvas af fyra ledamöter, om tre äro ense, så vore ej anledning att bibehålla omförmälte skillnad, hvars borttagande af desse talare således blifvit yrkad. Härmed äro likväl icke alla de meningar i ämnet, hvilka under öfvcrläggningarno inom Riksstånden sökt göra sig gällande och som föranledt frågans hänskjulande lill Utskottets förnyade pröfning, afgifna. För den af Utskottets leda mot, Herr Cederschiöld, II. T., i hans reservation, yttrade åsigt, alt i Hofrätt hora tre ledamöter alltid döma, hafva flere röster, isynnerhet inom Viii loll. Borgareståndet och Hedervärda Bondeståndet, höjt sig. Lika med reservanten hafva de ansett alt enahanda antal domare alltid hör döma i Hofrätt, äfvensom att antalet hör vara udda; och då, på sätt af .1 lislitia;-Ministern blifvit anmärkt, den högre bildningen, de djupare insiglcrna förvissade om en mognarn pröfning, än flertalet, syntes någon fara ej ellet’ vara alt nedsätta antalet till det ifrågaslälldc, enär endast de mera utmärkte juristerne borde lill ledamöter i Hofrätt befordras. Dessutom skulle det, enligt den åsigt en ledamot i llögv.
Ånyo föredrogs 11. Ridd.Utskis remiss uppå Frih. Cederströms, Anders, hos R. o. Ad. väckta och till Ridd.Utsk. remitterade motion, angalo förhöjning af Ridd.kamererarens lön från 450 r:dr b:co ärligen, som han nu af Ridd.cassan uppbär, till 900 r:dr samma mynt. För upplysning i ämnet hade Ridd.kamereraren afgifvit bifogade pro memoria. Jemte det undertecknad, i sin egenskap af föredragande, tillstyrkte, alt berörde pro memoria skulle få åtfölja Ridd.Direct:s lill Utsk. afgifvande utlåt., yttrade undertecknad vördsamt den åsigt, att då ostridigt vore, att Ridd.kamererarens tjenstegöromål under de sednare tio åren betydligt tilltagit, i samma mån som fonderna vuxit, och det i följd häraf utan tvifvel vore för Ridd.kamereraren nödigt alt, för renoverandet af räkenskaperna m. m., begagna skrifvarebiträde, hvilket han måste af egna medel bekosta, enär nemi. Ridd.contoret icke ägde mer än en tjensteman, undertecknad, af sådan anledn., funne sig böra tillstyrka, att, med afseende derjemte på Ridd.cassans fördelaktiga ställning, Ridd.kamereraren kunde, under rubriken skrifvarebiträde, pä Riddarhusets stat erhålla en årlig lönförhöjning af 133 r:dr b:co.
Herr Heljestrand, N:o 90, angående föreskrift i afseende på bidrag till kanalledning ifrån Eskilstuna till Mälaren. Remitterades till Stats-Ulskollet. Herr Wetterberg, N:o 91, i fråga om aflöning för Hofrätternes tjenstemän. Remitterades till Slats-Utskottel', och Herr Lallerstedt, N:o 92, angående öfverlåtelse af rätt till ett dana-arf till Skenninge stad. Remitterades till Stats-Utskoltet. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskoltet följande motioner af: l:o Anders Eriksson från Elfsborgs län, om sammanföring af de speciela rubrikerna å Hof-stats-anslagen, med anmärkningar; 2:o Per Nilsson i Ahlestad från Malmöhus län, om ändring af stadgandet i afseende på arrendators och löftesmäns ansvarighet för skillnad å arrende-belopp, då indragne, eller andra boställshemman, till följd af arrendators bristande i skyldigheters utgörande, å ny auktion utarrenderas; 3:o Johan Johansson från Östergöthlands län, om statsanslag för en extra Provincial-läkare i Waldemarsvik; 4:o Erik Larsson från Wester-Norrlands län, om anslag för vatten-aftappningar och vägförbättringar inom vissa län; 5:o Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, om pension åt enkan efter aflidne Kronofogden C. J.
Något posilifl är således i detta fall icke att tillgöra, utan man måste stadna vid den önskan och förhoppning, att öfvertygelse)! om behofvet af en klok skogshushållning icke uteblifver så länge, att ali hjelp är omöjlig! Dä jag med en måhända oväntad uppriktighet omnämnt det förstörande af kronoskogarne, öfver hvilkas vård det tillhör min Embetspligt att vaka, är det för mig ej blott ett åliggande, utan äfven en rättighet, att angifva orsakerne, hvarföre mina visserligen leke åsidosatte sträf vanden för nämnda ändamål endast i högst ringa grad kunna anses lyckade. En af dessa orsaker är saknaden af all jägeribetjening, deraf behofvet hitintills blifvit förgäfves framstäldt, samt svårigheten, ja ofta omöjligheten för kronobetjeningen att inom vidsträckta distrikter, jemte trägna tjenstegöromål i öfrigt, kunna utöfva någon tillsyn öfver Kronans skogar, af hvilka de största och, i anseende till genomskärningen af den segelbara Ångermanclfvens grenar, mest begärliga äro belägne i Ramsele 33 oell Resele Länsmansdislrikler, det förra af omkring 30 och det sednare af nära 20 qvadratmils omfång. En annan orsak är det hos allmogen föga ulhildade begreppet om skillnaden i besittningsrätten af kronojord och skatleegendom, till en början sannolikt grundad ej mindre på den frikostighet, hvarmed rättigheten till kronoskogars begagnande inom denna ort tillförene blifvit af högre och lägre auctoriteler medgifven och hvarpå såsom exempel må anföras flere på 1760-talet åt sågverksegare gifna privilegier, att hvar för sig årligen afverka l,000:detals sågtimmer å kronoskogarne, på det att, såsom det hette, något gagn af desamma måtte hämtas, än deruppå att rågångarne omkring dessa kronolägenheter först i sednare tider blifvit uppgångne, hvarigenom ovisshet uppstått om rätta gränsen för den enskildes verksamhet.
3 Hvad sålunda föreslaget blifvit liafva Utskotten, med den noggrannhet ändamålets vigt och förslagens patriotiska syftning förtjena, i öfvervägande tagit; och få derefter anföra, att den inom landet stigande böjelsen för yppighet och öfverflöd från längre tider tillbaka fästat Statsmagternes uppmärksamhet, äfvensom hämmandet deraf utgjort föremål för deras bemödanden, i hvilket afseende, efter de olika åsigter, som under serskilda tidehvarf gjort sig gällande, mångfaldiga åtgärder blifvit vidt3gne: såsom förbud emot yppighets-varors införsel eller förbrukning; höga tull-afgifter å de till införsel tillåtne; bevillning för nyttjande af åtskillige luxe-artiklar och beqvämligheter o. s. v. Att dessa åtgärder icke medfört dermed åsyftad verkan, vitsordas af dagliga erfarenheten, men häraf anse Utskotten ej böra slutas, att Författningarne, såsom sådane, varit felaktige, utan att syftemålet varit af den beskaffenhet, att det genom förbud eller lagstadganden icke kan ernås. Begreppen om öfverflöd och yppighet äro i och för sig sjelfve så obestämde, så af vanor och tillgångar beroende, att de endast med afseende på hvarje individs förhållanden kunna uppfattas och tillämpas. Hvad som för de mindre bildade och bemedlade samhälls-elasserne utgör öfverflöd, tillfredsställer ofta ej andras mest nedstämda och anspråkslösa behof. Olikheten af menniskors ställning i samhället måste visa sig äfven i lefnadssältet; men alt, i mon af förmögenhet, bereda sig detta beqvämligare och med förädlade seder mera öfverensstämmande, torde kunna anses såsom en önskan af alla folkclasser i hvarje hyfsadt land, och såsom ett mål för deras verksamhet; hvarföre ock borttagandet eller inskränkandet af delta den frie medborgarens oeftergifliga anspråk ulan tvi fvel vore orättvist och betänkligt.
Domkapitlet med afseende härpå åberopade Memorial af nuvarande rektor vid Göteborgs högre Elementar-läroverk inhemtas, bland annat, att vid jemförelse med föregående läseår en högst betydlig tillökning i lärjungarnes antal vid nyssberörde läroverk på sednare tider egt rum, så att, då t. ex. under 1859 års hösttermin samtlige lärjungavne voro 308, af hvilka 257 tillhörde de fern nedersta klasserna, och vårterminen år 1860, af 312 vid hela läroverket, 263 undervisades i nämnda klasser, deremot under sistförflutna års vårtermin lärjungarnes antal i samma fem klasser ökats med mer än 200; att i följd häraf dessa klasser, som oupphörligen måst delas, numera omfattade icke mindre än 13 fullständiga åtskiljda läsegrupper; att ehuru den nya läroverksbyggnaden, hvilken för få år sedan blef fullbordad, var afsedd att för en lång framtid fylla behofvet af lämpliga skollokaler, dessa redan visat sig otillräckliga, så att ej endast tvenne källarrum, utan äfven galleriet till läroverkets sollennitetssal samt ett mindre förmak till bibliotheket och en tambur måst till lärorum användas, hvartill slutligen komme, att den noggrannare tillsyn och omvårdnad om ungdomen utom lärorummet, som vid ett undervisningsverk måste anses vara af stor vigt, blefve, då lärjungarnes antal uppginge till omkring 600, i synnerhet då deras bostäder, såsom i Göteborg vore förhållandet, äro spridda på ett vidsträckt område, för rektor, äfven med biträde af klassföreståndare, hardt nära omöjlig att vederbörligen utöfva, och har Domkapitlet, för egen del instämmande i hvad rektor sålunda anfört rörande behofvet af åtgärders vidtagande till afhjelpande af de stora olägenheter, af hvilka högre Elementar-läroverket i nämnda stad genom öfverbefolkning lider, i underdånighet anhållit, att nådig proposition må till Rikets Ständer aflåtas om sådana åtgärders vidtagande i så vidsträckt mån som omständigheterna kunde medgifva.
4 Vrot, Utdrag den i3 Mars rb3o. S. D. Föredrogs a nyo Stats-Utskottets, ilen II dennes, under N:o 433, aflätna oell, den »a derpåföljde e, m, på bordet lagda Memorial, med ytterligare fortsättning af förslaget till Reglemente för Riksgalds-Contoiret; oell blef berörde Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillnings-Utskottets, den ro dennes,under Nio 71, afgifna och, den 11 derpåföljde e. m., på bordet lagda betänkande, med förslag till BeviNnjngsafgift å de Sågar, Valk-och Stampverk, om hvilkas anläggning hädanefter kan blifva fråga eller som, ehuru redan anlqgde, ännu icke blifvit skattlagde.
Reservation: af Herr Olivecrona, K.: “Ehuru jag villigt erkänner att de förhållanden, hvarunder Ridderskapet och Adelns privilegierade forum tillkommit, i allmänhet försvunnit, kan jag dock icke finna fullgiltiga skäl vara för handen att nu uppoffra denna förmån i alla stycken och äfven der densamma, utan olägenhet för andra, men till gagn för Ridderskapet och Adeln, synes kunna bibehållas. Sedan en ny konkurslag och nya förordningar angående urarfvagörelse och boskilnad upphäft det Lag-Utskottets Betänkande N:o 16. 5 för Ridderskapet och Adeln förut i lag stadgade forum privilegiatum i konkurs-, urarfvaoch boskilnadsmål, kan ett sådant forum äfven i tvistemål rörande “arf efter frälseman44 och -therns förordning vid dödstiman om theras egendom11 måhända icke vidare synas lämpligt; och jag tillägger att i brottmål, “ther frälseman förverkar lif, ära, adelig frihet, gods eller arfvelig rättighet, så ock envigesoch andra slagsmål, eller förgripelser med skymfiiga ord och gerningar emellan frälsemän eller theras vederlikar, såsom i 8 Kap. 2 § 8 och 9 mom. Rättegångsbalken säges“, kan och bör numera ett särskildt forum för Adeln upphöra. Ty i dylika ytterst sällan förekommande mål kan det med rätta betraktas såsom en olägenhet för parter, sorn icke tillhöra Adeln, att tvingas till inställelse vid en domstol, som är forum privilegiatum för andra. Men föreskriften att bouppteckningar efter aflidne adlige personer skola ingifvas till vederbörande Hofrätt och att denna äfven skall meddela förordnanden åt förmyndare för omyndige medlemmar af Adeln, är deremot icke af beskaffenhet att medföra synnerliga olägenheter för någon, men gifver deremot, enligt min åsigt, vissa förmåner, hvilka Ridderskapet och Adeln, för sin del, icke utan ändamål bör uppoffra.
Priset å hvarje gevär vid detta faetori beräknas till något öfver 17 R:dr, då likväl underhållsoch förvaltnings-koslnader ej äro deruti inbegripne; och den tillökning, som häraf uppkommer, beror till sitt belopp af den större eller mindre tillverkningen för året, men skulle, enligt verkställd uträkning, vid lika stor tillverkning icke komma att öfverstiga gevärspriset vid Husqvarna med mera än omkring 1 R:dr. Af de medel, som tillförene utaf Rikets Ständer blifvit till gevärs-fabricationen anvisade, till och med innevarande års slut, finnas för närvarande uti Kongl» DiL till R. St. Krigs-Collegium reserverade af 1830 års anslag till pistoler 8,788 Kalr 31 sfe. och till gevär 6,551 R:dr 5 sfe. 5 rst., eller tillsammans 15,339 R:dr 36 sfe. 5 rst., samt af 1841—1844 årens anslag, oberäknadt den summa, som, för fullgörandet af contraeten med Husqvarna faetori erfordras, 42,489 R:dr 10 sk. 3 rst., hvilka dock redan blifvit af Kongl. Maj:t disponerade till 3,000 stycken vid Carl Gustafs Stads gevärs-factori under arbete varande gevär. Förändringen af de äldre Infanteri-gevären för slagkruts-antändning har i kostnad blifvit beräknad tili 2 R:dr 24 sk. för hvarje gevär; hvadan följagtligen, medelst det af Kongl. Maj:t äskade anslag för delta föremål, en sådan förändring å 37,600 gevär skulle kulina verkställas, så att i förråden, då härtill läggas 6,000 redan förfärdigade gevär med slagkruts-antändning och de 12,()00 nya gevär, som under loppet af nästföljande 3 år skulle tillkomma antalet af sådane gevär tili krigsbruk, kornme att uppgå till omkring 55,000.
på garantiförbindelserna. Försäkringstagarne ega rätt att, om de så vilja, återköpa alla aktierna. Återförsäljare erhålla rabatt. Denna apparat, som mycket underlättar arbetet för stickeräkan, på samma gång den är oumbärlig för alla som önska ett felfritt och vackert arbete, bör ej saknas på någon Stickmaskin. den tur och ordning som ordres inkomma. hvars (G. 24762) fabrikater försäljas Detaljhandlare hos d e flesta välförsedda Specerioch rekommenderar nedanstående såsom allmänt erkända: K X A P P A R för Livréer och Barnkostymer m. fl. [24] Akta COLLODIN. Tillförlitligaste och af Tusentals p e r s o n e r bepröfvadt medel mot liktornar, vårtor, htidhärdnad och nagelträng. Obs. alltid denna Inregistrerade etikett som garanti för varans äkt28 I S t o c k h o l m hos C. F. Dufva, Drottninggatan 41. E. Vallerius &amp; C:i och fru Olivia Pihlström. Mot insändande af 1 kr. 20 öre franko inom hela Sverige. Axel Litström, M Eau de Cologne, Toilette-Tvåler, Parfymer, Medicinska Tvåler, Vinaigre de Toilette, Hushålls-Tvåler, Tandpulver, Familj e-Tvåler, A m y k o s Aseptin, Opoponax-Tvåler, Skrifoch Kopiebläck, Spegel-Blanksvärta, m. m. Billiga priser. Nybrogatan 55. f \ ~t f Tvätt utföres äfven af härvarande orI 1 1 | Q * dentliga tvätterskor, hemtas och hemsändes, \ / U v J « » då adress uppgifves pr telefon 43 90 eller pr lokalpost. [] 6 Falun. n ö r m a k m e r. Aktiebolaget Södermalms in TvättStörsta lager af Fantasioch Bollfransar, Möbeloch Möbelkordonger samt iJarnityr för DamBeställningar å allt hvad till yrket hör emottagas och utföras fortast möjligt och till billigaste pris. G. A. Idun Fredagen den 22 mars 1889.
I anledning af allt detta anhåller jag oni afslag å Betänkandet, samt om proposition* att Ridderskapet och Adelil mätte förena sig uti Herr Hjertås mening* * Herr Xje fr.e n, Johan Pe*hr: Jag hegärde ordet i ett ögonblick, då jag hörde yrkas såsom allmänt gällande och antaglig grundsats, att S t a te n i allmänhet vore skyldig med StatE-Cassan komma em ellen och ersatta enskildes förluster. E* mot denna sats kan jag ej annat, än ifra , ehuru jag lifvas af den starkaste och varmaste känsla för helgden af en annai.’, som jag tror allmänt och alltid gällande grundsats, den nemligen: att Staten bör hålla hvad den lofvat. Jäg kan ej medgifva, att ifrågavarande ersättnings skyldig het skall ledas, från en allmän grundsats, äfven gällande för framtiden, ulan från en ren öfverenskommelse,gjord 1812. Jag skulle vidlyftigare härom yttra mig, pren flere ledamöter hafva redan förekommit mig, såsom Herr voll Hohenhausen och Grefve Lövenhjelm. Jag vill endast tillägga, att det ej går an, att rycka undan det enda stödet för åtgärden i8i2, nemligen represalie-råtten. Hvad står väl qvar såsom försvar för1 åtgärden, om man stoppar vinsten i Statens %ka , i stället att använda den till er - sättning Dé (i ä5 N o v « öa t e c fHl, sättning åt de personer, som blifvit lidan de, i anledning af samma åtgärd? lag tror det vara en hederssak och en Statsfångelågenhet, att gifva helgd åt fattade beslut, och alt icke nu, sedan striden ar Vunnen’, gå tillväga efter godtycke och på ett sätt, so.a strider emot enskild rätt och Statens räl!-rörstådda nytta, hvilken ligger i upprätthållandet af förtroendet och Stats-cjediten, ej i en tillfällig besparing, Jag anhåller om afslag å Betänkandet, och öfverläggning olli sättet, huru ersättningen skall ske. Herr Grefven och Landt-Marsikalken tillkännagaf, alt Plenum kommd klockan f till 6 i ' eftermiddag att fortsättas.
Så t. ex. har jag mig bekant, alt tvänne personer inom Helgums socken nästliden sommar, under den till elgjagt tillåtna tiden, med tillhjelp af hund dödat, den ene 10 och den andre 12 stycken elgar, och hade flere funnits på närbelägna skogar, så hade troligen äfven de blifvit lalida; endast längre upp mot fjelltrakterna torde numera finnas några få elgar qvar, och dit ämna nämnde jägare begifva sig nästa sommar. Då desse ädla högdjur hvarken ofreda folk eller kreatur, måste det vara minst sagdt högst oklokt alt alldeles utöda dem. Både å egna och mina kommi tenters vägnar får jag alltså vördsamt föreslå: alt Rikets Ständer läcktes förändra tiden för tillåten elgjagt sålunda, alt denna jagt hädanefter ej, såsom hittills, mätte tillåtas tre månader hvarje år, utan i dess ställe blott tre månader hvart tredje år, och alt den eller 196 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 135. de, som under förbjuden tid döda eller jaga elg, niå göra sig skyldige till de böter, sorn redan finnas i dylikt fall stadgade. Om remiss bäraf till vederbörligt Utskott anhålles. Henrik Hansson, från Westernorrlands län. Af Henrik Hansson från Westernorrlands län, om högre folkskolans i Sollefteå församling förändring till tvåklassigt elementarläroverks arnt anslag lill lön ät Rektor vid detsamma. Med tillhjelp af erhållet Statsbidrag har inom Sollefteå socken en högre folkskola blifvit inrättad, hvarest redan emellan 50 och 40 ynglingar, åtnjuta skolundervisning, oberäknad! dem, som, för högre kunskapers erhållande, hafva måst til! aflägsna elementarläroverk på längre vägar utskickas. Så glädjande delta är, så nedslående är tanken derpå att dessa oell flerfaldiga andra ynglingar icke kunna der komma i tillfälle att i någon högre mån tillfredsställa denna lust för kunskapers inhemlande, och derföre mestadels blifvit i saknad deraf, då närmast belägna elementarläroverk, det i Hernösand, i anseende till sitt afstånd af 10 mil från Sollefteå, icke utan större kostnad kan af dem besökas.
Jag anför detta såsom en ingress, på det ingen må tro mig vara en fiende till privatbankerna. Men om dessa banker skola vara nyttiga för ett land, måste de, efter mitt (ormen, inde, betraktas såsom ett medel för penningerörelsen att tillskapa myntvalutor vid de tillfällen, dä landet för ögonblicket behöfver större rörelsecapital, an vid tillfället finnes alt tillgå; men dessa banker, ehuru de på denna väg obestridligen kunna åstadkomma stor nytta, böra likväl aldrig få sältas i stället för statsbanken, ty deras sedlar äro icke landets verkliga mynt, utan endast myntrepresentativcr, och 72 §:n RegF. säger bestämdt, att ingen, utom R. St:s Bank, äger rätt utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. Att tillåta privatbankssedlars emottagande i allmänna uppbörden, skulle ©tvifvelaktigt förändra dessa sedlars natur, så att de, i stället för att vara myntvalutor, blefve landets mynt, hvilket de aldrig böra blifva och aldrig varit ämnade att blifva. En sådan tillåtelse skulle derjemte lika otvifvelaktigt hafva den följd, att alla af R. St:s Bank utgifna sedlar småningom jagades ur rörelsen, och denna bank komma i ungefär samma ställning, soin i början af detta sekel, då riksg:s-sedlar, som också i början ej voro ämnade att vara annat än myntrepresentativér, förvandlades till mynt, just derigenom, att man bemyndigade uppbördsmännen att emottaga dem i kronouppbörden. Hvilka följderna deraf varit, känna vi nogsamt;' -försl en bankrut år 180}, och ytterligare en bankrut är 18 >4- Det är icke skäl för ett land, som vill gå fram i näringar, flit och redlighet, att slå an ett systeme, som skulle blifva en fortsättning af bankrut-systemet.