Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon tyckte sig nästan höra kamraternas hviskningar, o m hon ej ögonblickligen kom på rätt stråt. Det var isynnerhet ens stämma, som ljöd så tydligt, att hon måste vända på sig för att se, om den ljuslockiga flickan satt bakom henne. Hon fick i stället se Erik och blef mycket rädd. » Hvad i all världen tar du dig till, » sade han och tog boken ifrån henne; » läser franska som en skolflicka! Hvad tänker du på, jag förslår dig inte? » » Jag uppöfvar mina skolkunskaper för att, när Harald behöfver det, kunna hjälpa honom. » Han såg på versen, som hon skrifvit. » Hvad vill det här s ä g a? Hvad tänker du göra pojken till? Tänker du i honom inplanta dina egna besynnerliga idéer? Kom ihåg, att han också är mitt barn! » » Fy Erik, att du kan tala så! Vår gosse skall bli hvad Herren skapat honom till, och med hans hjälp vill jag uppfostra honom, så att han en dag blir till välsignelse, på hvilken plats han än kommer att stå. » » Och detta skall ske, därigenom att du konjugerar franska verb? » » Jag förstår e j, ' hvad som föranledt dig att komma hit och gräla på mig. » Erik satte sig på en sten, och medan han hastigt repade lingonen, som växte på tufvan bredvid honom, fortsatte han uppretad. » Jag skall en gång för alla säga dig, min kära Märta, att jag ej tycker om det lif du nu för. Du måste ändra det, icke för min skull, jag är van att komma i andra eller tredje rummet, men för din egen och den samhällsställning du intar. Du behöfver alldeles icke göra dig till barnpiga, men du unnar ingen annan att röra din afgud. » » Han är visst icke min afgud. För den synden ber jag dagligen Gud bevara mig, ty jag är viss om, att afgudar jag mitt barn, måste Herren taga det ifrån mig. » » Se så, äro vi nu där igen. Skall döden ständigt sväfva för dina tankar. Om du som andra fruar hade ell handarbete, om du sydde pojken kläder, skulle jag ej säga elt ord, ty del gjorde min mor.
Frågan om indragning eller förändrad organisation af Krigs-akademien på Carlberg har förut flere gånger så väl hos Kongl. Majit som hos Rikets Ständer förevarit, i hvilket afseende Utskottet anser sig böra meddela: att Rikets Ständer uti skrifvelse den 19 December 1840 hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om sådane åtgärders vidtagande, att Krigs-akademien från ett militäriskt gymnasium med contubernium kunde successivt utbildas till och blifva en tillämpnings-skola för arméens befäl af alla vapen, hvarigenom behofvet af särskilda privata inrättningar för nyssnämnde ändamål kunde försvinna; att Kongl. Majit vid underdånig föredragning af detta ärende den 25 Januari 1841 i nåder förklarat, »att Krigs-akademien skulle »förblifva Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. 9 »förblifva i sitt dåvarande skick intilldess en allmän reglering af rikets uppfostrings»och undervisnings-anstalter kunde ske;» att, sedan genom nådigt cirkulär till samtlige Konsistorierne i Riket den 6 Juli 1849 blifvit förordnadt angående reglering af elementarläroverken, Kongl. Maj:t den 18 Januari 1850 i nåder vidtagit åtskilliga förändringar i Krigs-Akademiens organisation, hvarefter densamma, som förut innefattat fem klasser, numera utgöres af tvä afdelningar, fördelade hvardera i två klasser; alt i de två första klasserne undervisningen hufvudsakligen omfattar allmänt humanistiska kunskapsämnen samt i tredje och fjerde klasserne omvexlande humanistiska och militärämnen, jemte mångahanda slag af militäriska öfningar; att vid riksdagarne 1850—1851 samt 1853 —1854 motioner om Krigs-akademiens fullkomliga indragning varit väckte, men blifvit afstyrkte utaf vederbörliga Utskott, som, med afseende å hvad i frågan förekommit och i öfverensstämmelse med de åsigter, hvilka föranledt Rikets Ständers år 1840 afgifna underdåniga framställning, dels ansett Krigs-akademien böra bibehållas såsom en nödvändig tillämpnings-skola för bibringande af militärundervisning, dels ock i öfrigt funnit det vara för tidigt att bedöma verkningarne af den utaf Kongl.
Hos Kongl. Maj:t hafva Rikets sednast församlade Ständer i underdånig skrifvelse den 30 November 1863, med afseende på medlen att förekomma den öfverklagade förödelsen af skogarne i riket, yttrat, bland annat, att Rikets Ständer, som icke önskade något reglementerande för hushållningen med de enskilda skogarne, ansågo, att säkerhet om skogarnes bestånd skulle kunna vinnas derigeuom att Staten, i vidsträcktare mån än hittills skett, sjelf uppträdde såsom skogsegare, samt att, hvad särskildt anginge rikets norra landskap, der faran af skogarnes förödelse vore störst och, enligt nu gällande författningar, betydliga delar af Kronans skogar nästan dagligen öfverginge på enskildes händer för att, efter hvad erfarenheten gåfve vid handen, i de flesta fall jernnäs med jorden, Rikets Ständer ansågo, att Kronan icke längre borde sålunda släppa ifrån sig denna för Staten nödvändiga egendom, utan att kraftiga åtgärder ofördröjligen borde vidtagas till densammas bevarande för det allmänna; i anseende hvartill Rikets Ständer, med åberopande tillika af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Kammar-kollegium den 25 Maj 1860, i underdånighet hemställde, dels att Kronans öfverloppsmarker och sådana trakter af oafvittrade skogar i Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, hvilka funnes dertill tjenliga, matte för kronoparker förklaras, ställas under värd och förvaltning af Skogsstyrelsen, samt behandlas efter sådana, på vetenskapliga reglor grundade hushållningsplaner, som afsåge skogens framtida bestånd Bih. till R. St.
Om äfven, i vära dagar, inom denna kyrkas murar, af det som till uppbyggelse erbjudes, bedröfligen mycket befinnes helt och hållet frigjordt från denna »enda sanna grund», så är dock kyrkans egen byggnad på denna grunden uppförd, och just derföre är det min öfvertygelse att hon skall stånda trygg; men det är ock säkert, att mången skakning för henne sjelf, och mycket lidande, och mången frestelse att upptändas till ovisligt nit, skulle vara hennes varmaste vänner besparadt, om deras af samvetet förestafvade, och i enfald uttryckte, önskningar med mindre förnäm köld, och mera christlig kärlek upptoges, än som nu ofta skett. Jag vet att de finnas, och jag tror att de äro många, fast de ej så mycket låta höra af sig, för hvilka ett sådant medgifvande, som i förevarande motion åsyftas, och i allmänhet ett mildare bemötande från kyrkans sida, skulle välkomnas såsom en kärleksfull handräckning från den dem ännu kära modren; och det fastare kärleksband, som derigenom koinme att knytas mellan modren och barnen, skulle sannerligen medföra båtnad för båda parterne. Vidare har såsom skäl för Utskottets afstyrkan blifvit anfördt, att »förslag till ny Kyrkohandbok redan är utarbetadt och under pröfning, äfvensom nytt förslag till' Kateches nära färdigt», in. m.
N.-o 3og, irf skilde emellan, ifrågavarande arfs-anspråk må, vid talans förlust, så ovilkorligen inskränkas inom Tio år, att förfall, som derefter anmäles och åberopas, ej får gälla, som en sålunda till Tio år inskränkt praescriptions-tid, vid de nu mera förändrade förhållandena, medelst lättade communicationer emellan serskilda Länder, synes för ändamålet lika så tillräcklig, som 20 år vid de förhållanden, då 1734 års Lag stiftades. I följd af hvad sålunda ofvan anfördt blifvit, hafva R. St. trott sig böra i underdånighet till E. K. M. framställa följande Förslag till förändrad lydelse af 5 i5 Cap., Ärfda-Balken: Nu vet man hans inländska Arfvinge, men ej hvar han är; låte då Domaren i allmänna Tidningarna tre gånger, minst en månad emellan hvarje gång, och första gången sist inom tre månader från den dag, då Bouppteckningen till Rätten ingifven är, kungöras, att Arf fallit honom till. Vilja fjermare det Arf lyfta; vare det tillåtet, der de för Arfvet och dess afkomst ställa borgen, som af Rätten god - Bih, till RSt' Förslag till tind. Skri/v. ff.o 3io. kännes. Begagna de ej lyftnings-rätten $ förordne Domaren god man, som Arfvet vårdar och förvaltar, till dess den frånvarande Arfvingen sin rätt bevakar eller tiden dertill ute är. Kommer ej den frånvarande Arfvingen inom Tio år från den dag, då kungörelsen tredje gången i Tidningarna infördes , vare från Arfvet skiljd, ehvad han laga förfall visar eller ej. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 3io. Uppl. o. godk. liosjRidd och Adeln d. 4 Jan. i83o. Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underduniga Skrifvelse j angående ett föreslaget tillägg i Cap.j i §.j GiftermålsBalhen. S. A. K. Med anledning af vid innevarande Riksdag hos R.
Att ock vårt dyra Fädernesland, i dessa farliga, bullersamma tider, kringhvärfdt med uppenbara fiender och falska vänner, icke allenast är blifvet vid makt och i sitt goda behåll, utan ock dageligen dags med pris hafver tillvuxit och än vidare blomstras, derutaf, om vi Undersåter hafve gagnet och nyttan, så bör ju Eders Kongl. Maj:t, näst Guds hand och barmhertighet, vår nyttas frukt och vederkänsel: Tack, och odödelig Ära. Hvilket ock, såsom det endaste vi Eders Kongl. Maj:t igen göra kunne, mig hafver drifvit och dristig gjort, detta mitt ringa förstånds blomster, för Eders Kongl. Maj:ts fötter, med största underdånighet att nederlägga; i det fattade fasta hopp och innige tillit, att Eders Kongl. Maj:t täckes denna mina tankars förstling, såsom ett ringa, men välment nyårs-offer 24, med anfödd konungslig mildhet och sådana ögon anse, som den Persiske Konungen ansåg och emottog vattnet af sin enfaldige bondes hand, och som sjelfve Gudarne pläga ett slätt offer af salt och mjöl, det af ett rent hjerta härflyter, med nåder vedertaga och anamma”. Detta är, tvifvelsutan, ett språk, som låter höra sig; det må till och med heta vältaligt. Men för att rätt uppskatta dess förtjenst, bör man känna, hvilket brokigt blandgods och trastäcke af treeller fyrahanda tungomål den tidens vanliga Svenska var. Ja – Stjernhjelms eget hvardags-språk var likadant, när han talte och skref likt sina samtida! Man har efter honom en böneskrift till K. Carl Gustaf (1657), der han anhåller om hjelp ”till ett interim”, och ordar om sin ”intention, att till posteritetens nytta göra continuation i de tractater han inventerat, fast hindrad af continuerlige olyckor och tidernes oumdriflige fata”.
Att den tysta förmonsrätt, som Lagen hittills tillagt barns och omyndigas penningar framför inteckningar, då dessa äro af sednare datum än förmyndare-förordnandet, lätteligen kan illuderas, och å ena sidan lika litet i verkligheten försäkrar den omyndiges rätt, som den å andra i hög grad verkar menligt på allmänna crediten, enär den nästan alldeles omintetgör den säkerhet, som genom inteckning för erhållne lån åsyftas, är åtminstone min öfvertygelse; och då jag således fullkomligt instämmer uti LagUtskottets härom afgifne Betänkande af den 8 sistlidne April; då erfarenheten öfvertygat mig, att i samma mohn folkökningen tilltager, i lika mohn skall svårigheten för Domstolarne ökas så väl vid förordnandet af tjenliga förmyndare, hvarvid i synnerhet tillförordnade Extra Domare icke kunna hafva annan vägledning än den högst osäkra HäradsNämnden dem gifver, som äfven vid utöfv-andet af det Öfver-förmyndarekall, hvilket Domaren af Lagen ålägges; och då jag äfven anser LagUtskottets Betänkande af den 28 sisth Mars, som förklarat det af Herr Crusenstolpe gjorde förslag till För - Den 7 Maji e. m. 219 myndareKamrars inrättande overkställbar^ vara ganska välgrundadt, har den önskan, att kunna i denna högst vigtiga fråga föranleda till någon åtgärd, hvarigenom det ändamål kunde vinnas, att försäkra omyndigas rätt och hästa, utan att menligt inverka på andra rättsförhållanden, förmått mig att till Högloft. Ridderskapets och Adelus upplysta bepröfvande öfverlemna följande förslag:
För att i det längsta afböja deri Crisis , sorn sedermera likväl inträffade, harju Heger ingen tvärtom, i den trion Enskildes uttagningar ökats, låtit i Diskonterne insätta allmänna medel. Det synes sålunda vara ådagalagdt, att beräkningen af en minskning eller indragning på en gång uti Rörelse-Capital och uti Credit-rörelse varit för långt drifven. Afven här liar ärfarenheten utvecklat, att första steget är det mest maktpåliggande, och att följdeme sedermera icke kunnat efter godtycko bestämmas. Men den har också nu på en tid hunnit lära, att utaf de bägge ytterligheterne af hög och af låg ränta för placerade Capital, ingendera varit i längden förmonlig: och denna i manga fall dyrt förvärfvade kännedom synes blifva af gagn, vid frågan om de medel till rättelse , som kunna användas. Redan såsom preliminär grund, vid frågan om de medel, som blifva att vidtaga, förekommer derföre ock, likasom af sig sjelf, till ett mål, dit man skall syfta, att nemligen framför allt och i alla grenar afhålla ett stillestånd uti 200 Statsoch Biinko-Vtskottens Betänkan/len. de starka omvä^lingarne emellan mycket och litet, och att finna en fast punkt, hvarifrån man med en säker beräkning må funna utgå. Örn ock målet vore aflägset, så Synes det dock bättre , att med långsamma, men afmatta steg, sträf, va dertill, än att genom skiften af med oell mot, åtföljde med få uppehåll af storm och skakni tagar, komma ett stycke fram, för att åter tillbakasättns, afrnattad imedlertid genom de stridiga verkningamé af tvänne hvarannan motsatta k rafter. Staten eller Rikskroppen får i vissa finansiella afseerulen betraktas tinder enskildta förhållanden. Den går framåt till förkofran , då , jemte det dagliga underhållet, Skulld afbetalas, eller t ågot behållet öfverskott för nyttiga ändamål anvises ; Den går tillbaka, då underhållet icke knn anskaffas, utan genom amicipation på framtidens förmodade större förmåga eller inskränktare behof: det vill säga genom Skuldsättning.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt finner Utskottet sig böra vördsamligen hemställa: att Rikets Ständer mätte, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och Rikets näst sammanträdande Ständer meddela förslag till ny legostadga. Stockholm den 5 Februari 1863. Herr Kyrkoherden Ternström har begärt få antecknadt, att han i behandingen af detta ärende inom Utskottet ej deltagit. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Sammans. Lagsami Allmänna Besvärsech Ekonomi-Utskoltets Deldnhands N:o t. 1 JV:o 3. Auk, till Exp.-Utsk. den 4 Ilar» 1 863, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om af skaffande af straffarterna prygel och dagg. Uti ett hos Vällofliga Borgare-Ståndet afgifvet, till Lag-Utskottet remitteradt memorial (N:o lil) har Herr Blancke föreslagit, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes foga anstalt, att prygeloch dagg-straffen inom krigsmagten till lands och sjös måtte varda afskaffade, samt att alla detta ämne rörande lagar, stadgar och förordningar, med mera, i öfverensstämmelse dermed måtte blifva ändrade.
Det gifves visserligen många saker, hvilka omöjligen kunna genomföras förr, än vi fä ett förbättradt representations-skick, som förenar icke allenast folk-representationens nu så skarpt afsöndrade delar, utan äfven hela representationen med Regeringen, men, ehuru det måhända ännu torde komma att dröja en längre tid, innan denna lyckliga dag randas, samt många misstag derförinnan komma att, till följd af representalions-skickets felaktighet, begås, tror jag likväl det vara ganska helsosamt, att en princip, så riktig, som den Frih. Raab här framställt, göres gällande, och jag anser det vara mindre välbetänkt, att söka kullkasta densamma. Är principen, såsom jag fullt och fast tror, riktig, låter 510 Den 29 Juni f. m. den i alla fall icke undantränga sig, ulan kommer nog, alt en dag taga ut sin rätt, men under tiden kunna många misstag begås, som störande inverka pä samhällets utveckling. För min del har jag intet emot, att Ystad får det ifrågavar:de anslaget. Denna stad torde behöfva understöd för tillvägabringandet af en god hamn, lika väl sorn mången annan stad i lähdet, kanhända dock icke så väl som Amål; men i allt fall torde denna sak utgöra ett bevis på sanningen af Hr von Hartmansdorffs anmärk., att motionernas framgång till stor del beror på den större eller mindre skicklighet, hvarmed de understödjas, samt det större eller mindre inflytande, dess förespråkare ega. Hr von Troil: Discussionen hvälfver sig egentligen omkring 2:ne frågor. Den ena afser, huruvida det i allmänhet är lämpligt, att bevilja stats-anslag lill sådana industriella förelag, hvaröfver K. M. ej sig yttrat; den andra rörer serskildt Ystads hamn-anläggning, och huruvida densamma förtjenar alt af Staten understödjas. Hvad nu första frågan beträffar, så har jag redan, då jag förra gången hade ordet, uttryckt min förvåning deröfver, att ledamöter, hvilka alltid äro färdiga, att med deras röster bidraga till löne-förbältrin gar och pensioner åt tjenstemän, äfven då anslag dertill icke blifvit af K.
Obotlig sjukdom, angående stiftande af en lag rörande afskedande af de Statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida; motion af Grefve Henning Edvard Taube: se Motioner. Obotligt sjuka, angående stats-anslag till inrättande af en vårdanstalt för —; motion af Herr Fredrik August Cederschiöld: se Motioner. Odelska appreterings-verket i Stockholm, i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lösen, af det så kallade —: I. 232, 315; B. IV. 6, A. 38, E. 175. OdlingS-hjelp och fattigvård, angående stubbörens anslående dertill m. ra.: B. IV. 6, A. 38. Oelreich, Sten Alarik von, dess yttrande: X. 3. Offentlig myndighet, angående meddelande af föreskrift att i alla från dylik myndighet utfärdade skrifna handlingar så kallad latinsk stil skall begagnas: B. III. 14, 53, A. 53. Offentliga föreläsningar, angående hållande af sådane i hufvudstaden öfver vetenskapliga ämnen, samt anvisande af medel dertill; motion af Grefve Carl Henrik Anckarsvärd: se Motioner. Ofrimans Frälsehemmans i Bohus-Län beskattnings-förhållanden, angående rättelse deri: B. VI. 87, 430; VII. 110, A. 110, E. 226. Olaga skattskrifning samt lösdrifveri, angående införande af förändrade lagbestämmelser rörande —: B. V. 240, 278, A. 278. Olands och Frösåkers kontrakt af Upsala Stift, angående anslag af krono-lionde till fyllnad af bristande prostetunnor inom —: Ollestads Kungsgård, angående dess indragning till Kronan: B. III. 206, A. 265 Omarbetande af krigs-lagarne, angående; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner.
Konsti tu lions-Ulstottet har tagit ärendet under pröfning; och, som Utskottet red a n vid granskningen af Stäls-rådels protokoll för den tid, inom hvilken flen anmärkta åtgärden inträffat, fästat sin uppmärksamhet vid densamma, men icke funnit hvarken grundlagens föreskrift eller Riksens Ständers beslut angående dispositionen af besparingarne å riks-slaléns hufvud ti t lar dervid hafva blifvit öfverträdde, om ock anordningens rubricerande kunnat såsom en anmärknings-anlednihg uppfattas; alltså anser Utskottet anmärkningen böra förfalla, och får detta sitt beslut Rikets Ständer härmedelst vördsamt meddela. Stockholm den 5 Maj 1848. Gra kbergs Tryckeri, 1848. Konslitutions-lltskottets Memorial, N:o 12. Ankom till Exp. Utsk. d. 25 Maj, kl. 1 e. m. Memorial till Rikets Stander, med betänkande öfver Kongl. Maj:ts, uti Nådig Skrifvelse af den 1 Maj 1848, Jfs 83, till Rikets Stander afgifna förslag till ny Riksdagsordning, jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom i sam manhang dermed till ny Regeringsform. Frågan om Nationalrepresentationens ombildning, denna vigtiga samhällsfråga, sorn under och emellan de sednare riksdagarne varit föremål för mångfaldig diskussion och för föregående Konstitulions-Utskotts bearbetningar i grundlagsenlig ordning, har, sedan de i afseende å densamma förut uppgjorda förslag blifvit af Rikets Ständer ogillade, äfven af Konstitutions-Utskottet vid innevarande riksdag varit till behand ling upptagen. Äfven enskilde riksdagsmän hafva till Utskottet inlemnat genomgripande förslag till ny vallag och riksdagsordning, och frågan har således ock på denna väg blifvit å nyo initierad.
N:o 62 föreslagit en vestra stambana, som från Stockholm skulle genom Södermanland gå till Götheborg, och det är naturligt, att Borgare - Den 1 Augnsti f. m. 17 BondeStin, hvilka godkänt benämningen af vestra stambanan i denna riktning, skulle vid tillämpningen af sitt beslut eller vid beviljandet af medlen äfven begagna den term som de i dopet bade gifvit banan, och följaktligen kallade den den vestra; men bade StatsUtsk. varit upmärksamt, skulle det hafva sagt, att frågan om vestra stambanans dragning genom Södermanland hade förfallit. Sedan frågan om vestra stambanans inlagande i systemet förfallit, och det icke återstod annat än Borgareoch BondeStms beslut om anslag lill en stambana från Stockholm öfver Söderteje till Katrineholm, hade, enl. min åsigt, StatsUtsk. förfarit riktigast, cm det upställt voter:spropos:n sålunda: Den som lika med Borgareoch BondeStin bifaller StalsUtskis hemställan i 6:te punkten af Utlåt. N:o 62, att R. St:r för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje till Götheborg, måtte etc. Om R. o. Ad. fäster något afseende på denna min framställning, förmodar jag att Hr Cederscbiölds anmärknir blifva gällande, och att Ur Gr. o. Landtm, icke finner hinder möta för framställande af propos. derpå. Jag hemställer således om icke orden: vestra stambanan, böra uteslutas, emedan en sådan bana icke finnes sedan systemet blifvit förkastadt. Jag anhåller att voter:spropos:n målte upställas i enlighet med mitt förslag. IIr Bildt: Jag anhåller om Ursäkt att jag ännu en gång begärt ordet, men som ledamot af StatsUtsk. måste jag besvara de emot detsamma gjorda anmärknir. Gr. Sparres långa anförande om StatsUtskis skyldigheter kan jag ingalunda gilla. Grin har sagt att Utsk. bordt utesluta ordet vestra uti benämningen vestra stambanan i voter:spropos:n N:o 1. Om likväl StatsUtsk. ägt rätt att möstra R.
24 97. le samt kos alla finare Parfymkandlande i riket. MIN 11111111 IIIIIIIIIIIINI MIIIIIIIIIII T) E N BEKANTA KONSTVAFVERSKAN ANNA HANSSON afled här om dagen i Ramlösa. Den bortgångna hade under många år tillhört Helsingborgs samhälle, hvarest hon var vida känd och värderad för sin redbarhet och flit. Hon hade å åtskilliga utställningar vunnit pris för sina vackra arbeten och hade beställningar från alla håll. Till och med vid sista slöjdutställningen därstädes hade hon exponerat en vacker matta samt ett större draperi. SKANDINAVIENS ERKÄNDT FÖRNÄMSTA MODEBLAD ÄR IDUNS MODETIDNING, som för helt år kostar endast 5 hr. för planschupplagan, 3 hr. för den vanliga upplagan. Prenumerera på prof från det nya kvartalet! BUTIKSFRÖKEN I SUNDSVALL. K e x Räntegodtgörelse 5 proc. Säljes hos herrar SpecerI-, DellkatessI Regeringsgatan S A S S N I T Z — T R E L L E B O R G förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och bekvämt inredda hjulångarna Svea och Qermania samt propellerångarne Rex och Imperator. OBS. I Endast en tullbehandling! Vidare genom von Essen &amp; Frick, Malmö, Kontinentkontoret, Trelleborg, och Stockholms Besebureau, Stockholm, genom hvilken s nare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahållas. Svenska rundresebiljetter utlämnas genast utan tillägg af provision. L a r s I. tvål KOKAS i 2 liter vatten; nar tvålen är npplöst, tillsattes under OMröring 20 ä 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som sköljvattnet hafva 36 a 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. SILFVERMEDALJ i Köpenhamn 1888. GULDMEDALJ i Stockholm 1897. Norrland, Drottninggatan K r fl.