Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härigenom har korpsen också råkat i bekymmersamma omständigheter och, uti en till Kongl. Majit ingifven, af vederbörande embetsmyndigheter till bifall förordad, ansökning, hvilken sedermera blifvit genom Departemens-chefen till Utskottet öfverlemnad, framställt begäran om understöd till lindring af den betryckta ställning, hvari de fleste denna korps tillhörande personer, af hvilka många äro familjfäder, blifvit försatte genom lifsmedlens dyrhet under de sednaste åren. Efter tagen kännedom af denna skrift och sedan, i följd af Rikets Ständers beslut, Flottans timmermansoch handtverks-stater redan kommit i åtnjutande af dyrtids-understöd för år 1857, anser Utskottet billigt att någon löne-förhöjning för sagde år äfven beviljas ifrågavarande korps, som består af 400 man, hälften matroser och hälften jungmän, af hvilka de förre, enligt nämnda års stat, åtnjuta i aflöning 10 sk. och de sednare 7 sk. per man om dagen, eller, efter afdrag af portionsvärdet, matroserne 4 sk. och jungmännen 1 sk. banko i kontant. Med afseende likväl derå, att värdet af den natura-portion, hvartill de vid matros-korpsen anställde personer varit berättigade, öfverstigit den af dem härför lemnade ersättning och detta manskap härigenom vunnit en fördel, anser Utskottet att, om ett belopp af 6 öre per man för hvarje vid korpsen anställd karl om dagen anvisas för ifrågavarande ändamål, desse personer erhålla hvad de billigtvis kunna fordra, eller hvad som ungefärligen motsvarar de gratifikationer, annat manskap för sagde år tillfallit. På grund häraf tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisa och till Kongl. Maj:ts disposition ställa en summa af 8,760 R:dr R:mt, att, 4 Slals-Ulskotlels Utlåtande N:o 2SS. såsom gratifikationer för år 1857, efter ofvanuppgifna grunder, tilldelas Flottans matroser oell jungman.
Majit utom förlägenhet och bekymmer i denna del; och Kongl. Majit äfven förklarat sig i Nåder vilja emottaga hvad Riksens Ständar finna tillgångarne medgifva att nu tillöka, får Utskottet föreslå, det Kongl. Majus Hofhållnings-Summa måtte från och med början af nästa år ökas med 50,000 Rid samt dessutom till handpenningar åt Hennes Majit Drottningen, i afseende a Hennes Majus allmänt kända välgörenhet med 10,000 Rid: hvarjemte oell då Utskottet inhämtat, att de Staten tillhöriga Meubler både i det Kongl. Slottet i Hufvud Staden och å Kust - Slotten tarfva tillökning och förbättring, heldst Hofhållnings Summan hittills ej varit tillräckelig för anskaffning af nya i de förbrukades ställe, Utskottet jemväl tillstyrker, att ett be - lopp Den 28 Juni. lopp af 5000 R:d årligen till nästa Riksdag matte för detta behof anslås och på Stat uppföras. Då Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen bestämdt vägrat att emottaga någon tillökning i dess Hof-Stats Summa, men deremot i Nåder önskat, att hvad som ämnades Hans Kongl. Höghet, matte anslås åt Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen Oscar, på det han må komma i tillfälle att antaga egen Hof-Stathållning; så lära Riksens Ständer häruti finna både en förnyad anledning till underdånig tacksamhet och vördnad för Hans Kongl. Höghets alltid visade ömhet och välvilja för Svenska Nationen och ett gladt tillfälle, att ytterligare ådagalägga deras tillgifvenhet för Hans Kongl. Höghet .Arf-Prinsen, som nu närmare inträdt på den bana, hvarå han skall bereda Rikets välgång och sällhet.
Broderskärlekens christiina sinne och den sedliga känslan för en mild mensklighet äro i de flesta vigtigare fall främmande för Riks-Slåndens till hvarandra intagna ställning. Under den inom Constitutions-Utskottet häröfver nyligen förekomne discussion, har visserligen Herr Presidenten von Hartmansdorff yttrat en stridig åsigt och till och med gifvit det sublima namnet kärlek åt här exempelvis omförmäldta förhållande, i afseende på Préste-Slåndets märkliga eftergifvenhet för Ridderskapet och Adelns Önskningar; men granskom närmare, huru härmed hänger tillsammans! Liksom Richelieus förnämsta bemödande syftade att lyfta Frankrike öfver alla andra Stater, så är ock nu Ridderskapet och Adelns och Preste-Ståndets högsta uppgift att icke allenast hägna sina gamla Privilegier, utan ock tillskynda deni en ökad inflytelse. För att vinna sitt ändamål sökte Richelieu på allt sätt färsvaga och förödmjuka sine motståndare. Så söka ock Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att till privilegiernes förstärkning, förkofran och befästande, genom alla möjliga medel, upplifva och utvidga samhällets förut mägtiga byråkratiska element, såsom varande det mest tjenliga att föi hindra tidsenliga reformer. Richelieus oförsonliga caracter och omättliga äregirighet bragle honom att, för hvad pris som helst, söka i magt och glans öfverträffa alla sin tids Furstar. Det af Ridderskapet och Adeln samt Preståndet beskyddade byråkratiska elementets förnämsta sträfvande går ut på att dominera både Konungaväldet och folkmagten. Då nu de af Sveriges Konung förespeglade förbättringar i Stats-skicket funnit varma och nitiska förespråkare i Borgareoch Bonde-Stånden, har härigenom uppkommit en desto eftertänkligare strid, som de krigande ä ömse sidor lili icke ringa del lior till Constilutions-Ut skottets Memorial, N:o 26. 43 beslå af naturliga bundsförvandter.
Hon kastade sig nemligen blixtsnabbt ned på knä för den, som hon i början så djupt misskänt, och lindande sina armar omkring den stränga frun, sade hon, gråtande och skrattande på samma gång: ”Min gud, min gud, hvad jag är lycklig – en sådan tant och en sådan klädning en sådan parasoll, en sådan hatt!” Och tryckande kyss efter kyss än på tant Regine Sofies händer och än på parasollen – den aldra förnämsta af gåfvorna – tillade hon saktare: ”Tro ändå att tants kärlek gör mig lyckligast!” ”Stig upp, barn, stig upp, du lilla toka, och låt mig säga dig att du har ett sådant ödmjukt sinne, som jag tycker om!” ”Ah, tant håller då af mig?” ”Ja, ty du är en bra flicka – fortfar att arbetsam, sedig och mild som hittills framlefva din verld, och du skall få se att ditt förtroende till mig icke kommer på skam.” ”Och min goda tant skall få se att tant kommer att ha heder af mig Men får jag gå nu och kläda mig – jag är så rädd att klädningen icke passar.” ”Frukta icke för det, du: måttet är, dig ovetande, taget efter den, som du har på dig Men jag är nyfiken att höra hvad du skall säga om att jag i dag haft en visit för din skull.” ”För min skull?” Med tankarna på det understrukna stället i boken var Blenda nära att skrika till: ”Grefven?” Men lyckligtvis hejdade hon sig och afvaktade under stark rodnad tants andra ord: ”Handelsexpediten, som du var i sällskap med på ångbåten!” ”Jaså, han!” Dessa ord sades med en ton, hvars påtagliga likgiltighet förtjuste tant Regine Sofie, hvilken redan, såsom. man förmärkt, umgicks med vissa egna planer. ”Då jag såg dig rodna, trodde jag att du gissade det, men jag vet väl att en ärbar flicka rodnar vid blotta tanken på att någon söker fånga hennes frihet.” ”Söker herr A. det?” frågade Blenda med barnslig nyfikenhet.
Då nu ånvo föredrogs Stats-Utskottets» den 10 dennes afgifne, samt den j’6 i samma månad f. m. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den lo sisth Maji meddelte Betänkande angående Recognitions* skogarne beslöt Ridderskapet och Adeln, att, Prot. Utdr. d. 18 Junii 1818,. 661 med afslag af berörde Utlåtande gilla icke allenast de af Herr Reutersköld, Axel, till Recognifionsskogarnes försäljning uppgifne grunder, med den förändring, att alla de, sorn inom den 4 Februarii 1.817 sig hos vederbörande Collegier anmält till Skatteköps erhållande, och inom berörde lid fullgjort allt hvad Kongl. Författningen d4 Februerii 1811 i sådant ändamål stadgar, böra bibehållas vid rättigheten till Skatteköp, ehuru köpebrefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade, uf*n ock den af Herr Reutersköld förslagne disposition utaf de medel hvilka genom berörde försäljning inflyta. S. D. F öredrogs å nyo och gillades StatsUtskottets den 24 sistledne April afgifne samt d. 9 derpå följde Maji på bordet lagde Utlåtande angående Medel sill den förslagne inrättningen af en Berg Verks Skola. S. D, jVid förnyad föredragning af BankoUtskottets den 15 dennes afgifne samt den 16 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande öfver den i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till förnyad handläggning remitterade fråga om beviljande af ett lånebiträde från Banken till Götheborgs Stad, blef samma Utlåtande på grund af dervid gjorde Anmärkningar , till Banko-Utskottet återförvisadt, S, D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 16 i samma månad förmiddagen på bordet lagde 2tne Utlåtanden i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 20 sisth Maji meddelte Betänkanden. i Angående Krono-Skogarnes användande, och 662 Prot.
Drag mig efter dig, så löpe vi; Konungen förde mig in uti sin kammar: Vi fröjde oss, och äre glade öfver dig; vi tänke uppå din bröst mer än uppå vin; de fromme älska dig. Jag är svart, men ganska täck, I Jerusalems döttrar, såsom Kedars hyddor, såsom Salomos tapeter. Ser icke derefter, att jag så svart är; ty solen hafver bränt mig; mins moders barn vredgas emot mig. Man hafver satt mig till vingårdsvaktersko; men min vingård, den jag hade, bevarade jag icke. Säg mig du, den min själ älskar, hvar du beter, hvar du hvilar om middagen; att jag icke skall gå hit och dit, till dina stallbröders hjordar. Känner du dig icke, du dägeligasta ibland qvinnor, så gack uppå fårens fotspår, och bet din kid vid herdahusen. Jag liknar dig, min kära, vid mitt resigtyg, vid Pharaos vagnar. Dina kinder stå ljufliga i spann, och din hals i kedjo. Vi vilje göra dig gyldene spann med silfdoppor. Då Konungen vände sig hit, gaf min nardus sina lukt. Min vän är mig ett knippe af myrrham, det emellan min bröst hänger. Min vän är mig en drufva Copher, uti de vingårdar i EnGedi. Si, min kära, du äst dägelig; dägelig äst du, din ögon äro såsom dufvoögon. Si, min vän, du äst dägelig och ljuflig; vår säng grönskas. Vår hus bjelkar äro cedreträ; våre sparrar äro cypress. Jag är ett blomster i Saron, och en lilja i dalenom. Såsom en ros ibland törne, så är min kära ibland döttrarna. Såsom ett äpleträ ibland skogsträ, så är min vän ibland sönerna; jag sitter under dens skugga, som jag begärar, och hans frukt är minom hals söt. Han hafver mig in uti vinkällaren, och kärleken är hans baner öfver mig. Han vederqvicker mig med blomster, och uppfriskar mig med äple; ty jag är krank af älskog. Hans venstra hand ligger under mitt hufvud, och hans högra hand omfamnar mig.
Jag skulle inom mig ha den saliga trösten, det ljufva medvetandet, att jag lider ... endast för min kärleks skull och hans. – Än om döden skulle röfva honom ifrån er? – Döden? då ... jag skulle icke öfverlefva honom. Jag skulle icke vilja lefva mera då. Förstå mig rätt ... Nej ... hvad är det jag säger ni gör mig vansinnig med sådant tal ... hvad talte jag ... om döden toge Harald, sade jag, att jag icke ville lefva då? Jag sade orätt. Jag skulle vilja lefva, för att få sörja, sörja mycket. Det skulle Harald nog veta af, det skulle han nog se. Han skulle förstå att sorgen vore mig en kär vän, tills döden kommer, som blir än kärare. Utmattad af öfverväldigande föreställningar och detta passionerade tal, föll Irene i en dvala eller vanmakt emot stolen. v. Assar vågade icke störa eller genom konstiga medel väcka henne derur; han afvaktade blott uppvaknandet. Emedan det blott var en vanmakt, en dvala, i hvilken Irene fallit, varade detta tillstånd äfven längre, än en svimning eller fullkomlig sanslöshet. Omsider, sedan v. Assar rätt länge såsom fastvext vid golfvet betraktat henne, kastade hon ögonen, som hittills halföppna stirrat emot golfvet, upp på honom, och sade med sakta men lugn röst: – Förstår ni nu, huru mycket jag älskar honom? Skulle v. Assar nu sett saken genom egna ögon, så hade han kanske utrymt valplatsen, men ... baronen hade uppmanat honom att göra allt sitt till att fånga Irene ... ty baronen visste icke att hon var fångad förut ... systren åter hade uppmanat honom att icke skona Irene och i värrsta fall att icke ens skona baronen. Allt detta rann nu kammarjunkaren i hågen. Falsk blygsel, så ofta det ondas häfstång, underblåste lågan. – Jag vet, att ni älskar magister Thalberg och jag tror nu, att intet kan förmå er att antaga mitt anbud.
Man skall svårligen kunna motsäga det orimliga deruti, att Staten, då den föreskrifver tillsättande af en ny tjenst, ålägger en annan tjensteman, till hvilkens biträde den nya tjensten i hufvudsaklig män är afsedd, att deltaga i aflöningen. Något sken af rimlighet kunde förefinnas, om tillsättningen af den nye tjenstens innehafvare berodde på den, som skall i aflöningen deltaga. Men då tillsättningen af LänsNotarierne kan ske oberoende af Landsfeekretmes samtycke eller önskan, och LänsNotarierne således fullkomligt äro Statens tjenare, men icke LandsSekretmes, så är det i sanning orimligt att tvinga LandsSekretme att bidraga till LänsNotariernes aflöning. Men, säger man, LandsSekretme hafva fördel af LänsNotariernes biträde. Detta är en sanning; men kan deraf härledas någon skyldighet för LandsSekretme att deltaga i LänsNotariernes aflöning, så skulle, af lika orsak, följa skyldighet för Kamrerarne i Rikets Colhr att deltaga i aflöningen till Kammarförvandter och Kammarskrifvare, för LandsKamererarne att bidfäga till LänsBokhållarnes aflöning samt för flera andra tjenstemän att deltaga i dem underordnade, biträdande tjenstemäns aflöning. Ty LänsNotarierne äro icke mera till enskildt gagn för LandsSekretme, än Kammarförvandter och Kammarskrifvare äro det för Kamererme samt LänsBokhållarne för LandsKamererme, eller mera än i allmänhet en underordnad tjensteman är till gagn och biträde för hans förman. Den slutledning, hvarigenom man, från den grund, att LandsSekretme hafva fördel af LänsNotariernes biträde, kommit till åläggande för LandsSekretme att deltaga i LänsNotariens aflöning, hvilar vidare på det antagande, att LandsSekretme borde sjelfva utföra alla göromål vid Lands Kansliet, utan biträde af LänsNotarie.
BondeSt. åter afslagit frågan ora någon slags utvidgning af Judarnes medborgerliga rättigheter) — Utsk. alltså, vid besvarandet af PresteSt:s återremiss, med fästadt afseende å R. o. Ad:s samt BorgareStis fattade beslut, bordt föreslå åtminstone bosättning uti alla t. o. m. 3:dje klassens städer, och icke, såsom nu skett, liksom i afsigt att sönderbryta frågan, namngifva 12 stä der, ulan någon egentlig grund för den föreslagna bosättningen uti dessa* 12 städer; hvarförutan Utsk. äfven, enl. min åsigt för tydlighetens skull, hade bordt omnämna de 4 städer, uti hvilka sådan bosättningsrätt förut finnes Mosaiske trosbekännare medgifven. Utsk:s förfaringssätt att sålunda kringgå St:s beslut synes mig minst sagdt obehörigt; och finnér jag häraf, samt med afseende å denna frågas behandling äfven vid sista Riksdagen, att ett visst parti, äfven om majoriteten vid verkställda voteringar gifvit tillkänna en på rättvisa och tolerans i trosmeningar fotad liberalare åsigt härutinnan, likväl försöker att söderbryta frågan och försätta densamma in statu quo; hvarigenom jag ytterligare tror mig finna rigtigheten af min vid denna Riksdag förut yttrade åsigt, att man, hellre än i ekonomiskt hänseende, f. n. bör söka att i grundlagsväg lossa de band, som trycka denna del af Sven 8* - 116 Den 17 Maj f. m. ska medborgare, helst man städse gör det inkastet, att fullt ekonomiska medborgerliga rättigheter icke kunna medgifvas åt dem, hvilka ej ega fullt politiska. Jag anhåller att det Höglofl. St. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut i denna fråga samt biträder alltså Hr Gr. Wachtmeisters, Utlåt, vidfogade, reservation. Frih. Cederström, Rudolf: Vid Ekon.Utsk:s nu ifrågavar:de Betänk, finnes fogad en reservation af Utsk:s aktade Ordf:de, hvilken reservation, såsom varande helt kort, jag anhåller att få upläsa.
Poliserna föra honom med sig, viljelös, motståndslös, medan hopen skingras och kvinnan går sin väg, skakande på hufvudet och svepande den gråslitna schalen tätare omkring sina magra skuldror, som om hon frös. » Det var visst hans mor, » säger den lilla gumman med mjölkspannen och ser efter henne med plötsligt allvar i sitt gamla, af hvardagsbekymmer fårade ansikte. Hvardagens bekymmer. Hvad voro de väl alla nu för den böjda kvinnan i grå- slitna schalen, som nu höll på att försvinna borta vid hörnet, allt mindre och mindre i den mån hon aflägsnade sig, men allt större och större i mina ögon, j u mer hon höll på att försvinna? I den korta, brådskande ton, hvarméd hon hade talat till sin olycklige son, hade där legat något af modern-sköterskans ömt befallande tonfall, af henne, som barnet alltid lyder, därför att det vet, att hon alltid har rätt. Han hade rodnat, sänkt sitt hufvud och gått sin väg, lydig som ett ertappadt barn. Månne hon nu, just nu, såg hans ansikte sådant det verkligen var, eller om hon icke snarare såg det så, som det var, när han var barn och hon tog makt öfver och kärSilfverarbeten, Modernast! Bordsilfver. Solidast! Billigast! IDUN 1895 lek till det lilla lena, liniefattiga anlete, som tittade upp mot hennes eget, där redan lifvet ritat några djupare streck, outplånliga märken af lycka och smärta? Ar icke alltid äfven den vuxna människan för modren ett litet barn, som hon måste värna om och älska — trots allt! Trots hvad de göra af ondt och af godt, trots allt som det stora hundrahöfdade (och oansvariga!) » man » säger om dem, äro de icke lika fullt för mödrarna det värnlösa, oansvariga väsen, hvars ankomst till den vanskliga världen sker mot deras egen vilja, och som därför hafva rätt till obegränsad, nästan skuldfull ömhet?
Slutligen och hvad beträffar Herr Borgmästaren Ullbergs anmärkning om strängare ansvar för Sysslomän, som underlåta att på det i Concours stadgan föreskrifna sätt och inom den deri utsatta tid redovisa tillgångarne i det gäldbund na - JDen 7 Juli. pa boet, anser Utskottet sig icke äga skäl till an, pal yttrande derom än Utskottets förut aflemna{le Betänkande innehåller, heldsf Utskottet tror att på Bprgenäfetna ankommer, att, otti Sysslo? männen i detta fall åsidosatta deras pligt, hög Domaren söka rättelse, som af lagen har tillräcklig grund att till fullgörandet deraf dem förpligta. Detta varder dock Riksens Högloft. Ständers vidarp pröfning vördsamt underställde. Stock-; holm den 30 Juni 1815, På Höglofl. Riddersk. På Högvörd. Prest» gch Ad. Ledamöters Ståndetg Ledamöters vägnar vägnar H. F, 'Strömfelt, Joli. Olof Wallin. På Väl(ofl. porgarePå Hederv. Bonde» Ståndets Ijedamöterg Ståndets Ledamöters vägnar vägnar E, G, Holm, Petter Jernström* A. J. Wahlstjernsp tjfpplast hps Höglofl. Ridd. och Åd. den 7 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 7 Vällofl. Borgare-Ståndet den 10 Hederv. Bonde-Ståndet den 7 „ 'Riksens Högloft. Stånders. Stats-Utskotts Betankande, angående f. d. vice■. Talmannen Jon Jonssons Memorial - Den 7 Juli. morial om Hildring uti BåtsmansIndelningen i Blekinge Lim. Till Hedervärda Bonde-Ståndet har f. d. vice Talmannen och Riksdagsmannen för Bräkne, Medelstads och Östra Härader i Blekinge Ziän Jon Jonsson ingifvitett, angående liriring uti indeldta Båtsmanshållet, sa lydande Memorial : ¥ ”Uti den ort, hvarföre jag förer talan, har
Att äfven vårt lands aristokratiska kretsar — med hvilka detta nummer af Idun särskildt sysselsätter sig — numera till fullo uppskatta och taga del i idrottens olika former, torde framgå af följande lilla öfversikt. Idrotten växlar ju efter årstiderna, och liksom hvarje årstid h a r sitt särskilda behag, så hinner man ej få för mycket af en idrott, förr än en annan kommer som aflösning med samma nyhetens lockelse. Vi börja nu med vinterns idrotter, vår rätta hufvudstadsbos bästa årstid; ty på sommaren är han ju knappast att räkna som stockholmsbo. Lawn-lennis, skridskoåkning, skidlöpning och ridning stå framför allt under vintermånaderna på dagordningen. Den förstnämnda af dessa h a r på kort tid blifvit societetens mest omtyckta idrott. Idrottsparkens tillkomst och bildandet af kronprinsens lawn-tennis-klubb hafva säkerligen mest bidragit härtill. För tre år sedan var det endast några få lawn-tennis-klubbar, som abonnerade tider i Idrottsparken, och nu är klubbarnes antal därstädes ej mindre än 45 med 5 å 600 medlemmar. Lawn-tennissäsongen tager sin början den 1 okt. och fortfar till den 1 maj följande år. Alla timmar äro under dessa 7 månader abonnerade från kl. 8 f. m. till kl. 10 e. m. Kronprinsens lawn-tennis-klubb abonnerar dagligen, året om, timmarne 3 — 6 e. m. samt dessutom två dagar i veckan 8 — 10 e. m. Klubbens ej blott skickligaste, utan äfven flitigaste medlem ä r dess höge ordförande, h. k. h. kronprinsen. Knappast någon dag förgår under vintern, utan att h. k. h. tillbringar åtminstone någon timme i sin lawn-tennis-sal. Utom det stora nöje och den stärkande motion, h. k. h. äger i denna idrott, så vet h. k. h., att han alltid vid denna tid i Idrottsparken finner personer, med hvilka han gärna sammanträffar. H. k. h. h a r också med sitt kända älskvärda och okonstlade sätt gifvit sammanvaron inom sin klubb en så angenäm ton och prägel, att de af dess medlemmar, som ej dagligen deltaga i lawn-tennis-partien, A f S.
Jag är fullkomligen förekommen af Hr von Hartmansdorff och får äran förena mig med honom, destohellre, som ett hufvudsakligt villkor för mitt omdöme om ersättningen är att få veta, huru R. St. behaga besluta i afseende på uppförande å stat af de fyra nya lönerna. Jag har således intet vidare att anföra, i förhopping att detta betänk, får blifva hvilande. R. o. Ad. beslöt, att StatsUtskts utlåt. N:o 196 borde förblifva hvilande tills R. o. Ad. fattat sitt beslut angtde utgifterua under 2tdra hufvudtiteln. Företogs till pröfning StatsUtskts den 1 r dennes på bordet lagda utlåt. Nto 197, i anledn. af motion om anslag ' till Den r8 Juli. 97 tili Hofmarskalken Leijonmark i och för hans befattning såsom secreterare vid K. TabeJlcommissionen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om R. Sf. skulle, i öfverensstämmelse med detta betänk, oell den hänvisning Utsk. gifver till sitt yttrande om 2:dra hufvudtiteln, vägra åt Tabell-commissionens secreterare både löneförbättring för framtiden och all ersättning för den förflutna tiden, så tyckes det vara alltför hardt. Jag skulle derföre önska, att R. o. Ad. nu matte återremittera detta betänk., emedan saken första gången från StatsUtsk. inkommit, på det Ståndet måtte, när andra hufvudtitelns reglering förekommer, hafva fria händer att fatta sitt beslut. Om äfven återremissen på detta betänk, då vore besvarad, så vore målet fullständigt beredt för att upptagas till behandling. SlatsCJtsk:s utlåt. N:o 197 återremitterades. Föredrogs ånyo StatsUtskts den 11 dennes på bordet lagda utlåt. N;o 198, i anleda, af väckt fråga om pension för häradshöfdingar. Pir von Röök, Gustaf, uppläste följande: Den, i sammanhang med K.