Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd redan bifallit detsamma, endast tjenar till att bibehålla en fredad känsla, och den värdighet, hvarmed det icke bör vara Ridderskapet och Adeln likgiltigt, att underlåta fästa en närmare uppmärksamhet vid StatsUtskottets här ådagalagde förbiseende af Styrelsens directa öfverträdelse af Ständers beslut; och serdeles torde det vara nödvändigt i en tid, då Ridderskapets och Adelns känsla för sjelfständighet och upplysning snart icke torde hafva att påräkna något stöd af sådane Representanter, som här uppehålla sig endast på den enskild ta förmögenhetens tillgångar; och förundrar det mig sannerligen, att, under de resultater detta Riksmöte förete, ännu i dag inom Huset kunna räknas flere, sorn', utan andra relationer med Riksdagen än pligtkänslans, uthärda att deltaga i öfverläggningar, som så litet synas medverka till någon det allmännas båtnad. För principens skull måste jag således yrka återremiss, ehuru jag vet, att den till ingenting tjenar. Herr Lagerhjelm ^ Pehr: Ehuru ej när - a54 Oen ig Junii {, m. varande i Utskottet vid beredningen af de frågor, hvarom Memorialet handlar, anser jag mig dock upplysningsvis höra nämna några ord. Man har här uppläst Ständernes vid sista Riksdag till Kongl. Maj:t aflåne underdåniga skrifvelse, angående öfverskottsmedlen. Den deri gjorde begäran om öfverskottsmedlens icke användande står illa tillsammans med Ständernes derefter gjorde anmälanden om behofvet af flere utgifter, än hvartill Statsanslagen förslogo. Det måtte vara klart, att då medel oundgängligen erfordras, och ej finnas annorstädes, än på öfverskottsmedlen, måste de tagas der de finnas. Denna grundsats har Representationen gillat i afseende på Correctionslnrättningen här i Hufvudstaden, som Ständerne ansett nödvändig, och Kongl. Majit ombesörjt med öfverskottsmedlen till ett belopp af 104,000 R:dr, och nu ytterligare hegärde 4i»ooo R:dr.
Riket särdeles maktpåliggande beslut mätte fä genom Deputation genast wära Med - Ständer cemmuniceras; äfwen wät får jag förestä, att Friherre ^lllorbetbL och VVetteisU-äts anföranden, som pa sa utmärkt satt hedra dem Ridd och Äd. Prof. 6:te Land. o dra AfS. r?,o zo. 466 Den 13 Aprik. Lem och wärk Ständ, mätte tik Allmänhetens upplysning blifwa befordrade till trycket. Uppä gjord proposition af Herr Grcfwcn och Ordföranden blefwo defe Friherre klLtens motioner bifallne. I anledning af gjord motion af Grefwe Oöwenlljslm, (lsrl r^xel, beflöt Ridderflapet och Aeeln likaledes, att Herr OyllenskLIcZz yttrande stulle till trycket befordras. Efter en kort stund tillkannagaf Herr Grcfwen och Ordföranden det han efter gjord anstalt inhämtar den underrättelse, att de öfrige Riks-Ständen more äkflilde, hwarföre Deputationens affandande. mäste till i morgon uppskjutas. Högloft. Niddcrlstapet och Adeln ätffiljdes kl. 7 e. m. In llllem protocolli O. 8iivLr§toI^>e. Lördagen den 14 April. Plenum kl. half 10 förmiddagen Ordförande Herr Grefwe Lustsk illevenbsuxt. Justerades följande: Utdrag af Protokollet, hällit i Högloft. Ridderstam pets och Adelns Plenum den iZ April iLro. S. D. Beflöt Högloft. Ridderstapet och Adeln, i anledning af Stats-Utstottets hemställan i Memorial afförledne gärdås, hwilket i dag uplästes, att likmätigt 69 §. Rr, Dm 14 Apris.' 46?
I sammanhang härmed bar jag ej kunnat, lika med Utskottets majoritet, ovilkorligen godkänna den indirecta valprincipen, hvars försvarare egentligen just åberopa bristen af detta interesse hos den så kallade massan; jag bar tvärtom yrkat, att det borde stå hvar och en, som ville, fritt, att vid vallängdens justering anmäla, det han vid districlets val-församling på ett eller annat sätt sjelf besörjer aflemnandet af sin röst. Jag bar ansett, att man i allmänhet aldrig säkrare förebygger valintriger, än genom lagligt medgifvande af så många utvägar att rösta , somj möjligen kunna forden röstberättigade beredas. Allt, som föranleder uteslutande och paralyserande af röster, uppmuntrar sådane intriger. Man åberopar t. ex. den corruptions-scandal, hvilken i andra länder ej skall vara ovanlig vid de directa valen; man påminner orri, huru stora summor utbetalas, för att till valstället transportera en mängd väljande, hvars ekonomiska ställning annars ej tillåtit dem att komma dit, och huru i sammanhang härmed ett ordentligt röstköpande organiserar sig. Men hvaraf kommer detta närmast, om ej deraf, att man har uteslutit all annan rösträtt, än den, som personligen utöfvas af närvarande väljare? äfven här således uppstår den menliga följden deraf, att man för mycket reglementerat. När helst man vill skörda frukter af en frisinnad anstalt, skall man våga, att consequent följa frihels-idéen; och man skall framför allt icke glömma, att det ytterst är utaf ett frö, som man har påräknat skörden; att detta frö, såsom hvart och ett sådant, måste gro, växa och mogna, och att anstalten således alltid skall blifva skeft bedömd, om man låter skrämma sig af de första företeelserna. Det är på denna grund, jag hade önskat, att man antagit den fullständiga arten af directa val, det är, efter min tanka, den, då hvarje valberättigad har sig öppet att, allt efter som det bäst passar honom, antingen inställa sig personligen vid district-valet, eller afsända underskrifven valsedel, eller begagna Ombud med lagligen attesterad fullmagt, och med rättighet att välja, såsom vore han sjelf principal.
Ständer icke med »välbehag och bifall kunna anse, att ett redan fattadt beslut inom Hdgl. Banco-Utskottct, och som icke af dem sjelfwa blif, tvit uphäfwit, ändras och uprifwcs, har jag, ehuru ogerna, nödgats widtaga den utwäg 7 §. i Instruktionen för Banco-Utskottet bppnat för mig, och wäntar, »ned fullkomlig trygghet att sädant icke tillätes, och att inin ätgärd i denna del af Rikets Hdglofl. Ständer warder gillad. Slutligen anhäller jag, att detta mitt anförande mätte fä ätfölja Hdglofl Utskottets afgiftvandr swar till de Respektive Riks-Ständen." Herr (kapiten och Riddaren QMenkrok anförde till Protokollet: "I anledning af Biskopen Baron somers anförande, fär jag nämna och göra följande anmärkningar: Hvrr - Den iz September. ZZZ Herr Bissopen Baron biörnar anför: Som 7 §. i Instruttion för Banco-Uissottct owillkortigcn föressrifwer, att om Banco - Utssottct nägvnsin skulle wilja företaga nägot, som eniok bcsagde Jnstruckion wore stridande, äger hwarjc desi Ledamot dea rät» tighcten, att utan afseende pä den k Banco-Utskottct aflagbe TysthekS-edcn, sädant i sitt Ständ anmäla; sä nödgar Herr Baron och Biskopen till wördsam äklpdnad häraf, inför det Högwördiga Ständct andraga följande omständighet, hwilkcn under nuwarandc granskning af Banco Werkcts styrelse sedan sista Riksdag inom Banco-Utskottct förefallit: Anmärkning. Huruwida Herr Baron och Biskopen rätt anwäadt och följt ben citerade 7 § i Instruktionen, skall tydligen synas, sedan granskningen af Herr Barons och Bissopens npglfter röjt sakenS rätta förhällande.
På samma gång har det ansetts nödigt, att för sammanvaro!) bestämma viss tid, hvarutöfver den icke skulle få sträckas, och detta bland annat derföre, att landstingsmännen, som utan ersättning skulle komma att såsom sådana tjenstgöra (g 24), icke för uppfyllandet af sina pligter i detta hänseende måtte drabbas af alltför stora kostnader. Men för den händelse likväl, att vigtiga frågor under den ordinarie sammanvaron icke kunnat afslutas, eller af en eller annan anledning icke kunde lill nästa ordinarie Ting uppskjutas, har förslaget 8 LVIII velat bereda tillfälle för sådana frågors upptagande vid urtima möte, hvarom fördenskull under §§ \9 och 20 erforderliga bestämmelser blifvit intagna. Frågan om tillsättandet af ordförande för landstinget är i liera hänseenden en fråga af vigt. Om ändamålet med landstingets inrättande endast vore det, att af detsamma bilda en rådgifvande församling, hvilken länets höfding egde sammankalla, för att med henne ingå i rådplägningar om medlen att befordra länets ekonomiska väl, skulle det vara naturligt, att ordförandeplatsen blefve honom tillerkänd. Sådan är likväl icke den institution, Rikets Ständer, att sluta af deras i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelse, med landstinget afsett; det är deremot en inom lagliga gränser beslutande församling, som de önskat att i denna institution se organiserad, och ur denna synpunkt har äfven nu ifrågavarande förslag blifvit utarbetadt. Den beslutanderätt, landstinget skulle tillkomma, innefattar väl icke den följd, att i allmänhet dess beslut ovilkorligen skulle erhålla bindande kraft; men besluten skola dock uttrycka landstingets sjelfständiga mening och erhålla verkställighet, så vidt ej ett högre statsintresse eller allmän lag deremot lägger hinder. Den pröfning och kontroll, som ur dessa synpunkter landstingets beslut torde böra underkastas, och som uti detta förslag under §§ 58—60 äfven är reglerad, utgör ett hufvudskål att icke i landstinget insätta landshöfdingen såsom ordförande. Det vore att försätta honom i en falsk ställning, som lätt kan undvikas genom den i sjelfva verket högre ställning, honom, enligt förslaget, skulle tillkomma.
Af räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1844 med, men för år 1845 utan anmärkningar, inhemtas förhållandet sålunda: år 1844. år 1845. Debet. Balans från föregående året: — Uppbörd: Balans till påföljande året: Credit. Utgift: Aflöningar, pensioner och gratialer åt tjenstemän och betjening 3,816: 4,231: 40. - 235 Balans till påföljande året: Summa Jemte anmälan, att under revisionsåren ytterligare afbetalningar skett å de för quai-byggnaden vid Drottningholms Slott upptagna lån med 1,000 R:dr årligen, få Revisorerne tillkännagifva, att lånens återstående belopp vid 1845 års slut utgjorde 5,400 R:dr. Vid dessa räkenskaper hafva Revisorerne icke funnit anledning till någon anmärkning. Haga Kongl. Lustslott. Uti Kongl. Kammar-Rätten äro räkenskaperna för begge åren granskade utan anmärkning. De utvisa: Debet. Balans från föregående året: Behållning Inkomst'. Statsanslag Passevolansmedel för Norska Hästjägarnes kasernrums och stallars underhållande Bidrag från Ulriksdals slottskassa Utgift: Aflöning 2,184-: 2,184: Diverse utgifter, såsom reparationskostnader , inventariers uppköp, mudderkostnader m. m Behållning 5,327: 6. 3. 8,341: 43. 8. Slaga Liistparlt Räkenskaperna äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1844 utan anmärkning; men för år 1845 hafva de icke undergått revision derstädes. De utvisa: år 1844. år 184.5. Debet. Balans från föregående året: Behållning 183: 8. 5. . Uppbörd: Lefverering från Haga slottskassa Balans från föregående året'. Lefverering till Haga slottskassa . Balans till påföljande året: Behållning ... 152: 29. 9. — Qripsholisis Mongl. Lustslott
Törhända kan man ej vara alldeles viss om, att solen gör vakttjänst utanför de små kyrkorna alla söndagar, men så mycket är säkert, att samma förmiddag, som den skendöda hade blifvit satt i grafven på kyrkogården i Råglanda, spred den en alldeles glödande värme på den lilla platsen utanför kyrkan. Till och med kiselstenarna sågo ut, som om de kunde taga eld, där de lågo och gnistrade i hjulspåren. Det illa nedtrampade, kortvuxna gräset knorrade ihop sig, så att det blef som torr mossa, under det att de gula maskrosorna, som prydde gräsmattan, bredde ut sig och svällde på sina långa stänglar, så att de blefvo stora som astrar. Det kom en dalkarl, en sådan där, som gick omkring och sålde knifvar och saxar, vandrande nere på vägen. Han var klädd i lång, hvit fårskinnspäls, och på ryggen bar han en stor, svart lädersäck. I den utrustningen hade han gått flera timmar, utan att känna någon värme, men då han lämnade landsvägen och kom upp på kyrkplatsen, dröjde det ej en minut, förrän han måste stanna och taga af hatten för att kunna torka svetten ur pannan. När karlen stod så där med bart hufvud, såg han både vacker och klok ut. Han hade hög, hvit panna, djup förståndsrynka mellan ögonbrynen, välformad mun med tunna läppar. Han bar håret benadt midt öfver hjässan, det var rundklippt i nacken, hängde ned öfver öronen, krusade sig litet i topparna. Han var lång och starkt byggd, ej grof, på allt sätt välbildad. Men det var det felet med honom, att hans blick var ostadig, ögonstenarna irrade beständigt långt in i ögonvrån liksom för att gömma sig. Kring munnen funnos drag, som tycktes förryckta eller förvridna, något fånigt och slappt, som ej passade, som ej riktigt hörde till ansiktet. Riktigt klok kunde han ej heller vara, eftersom han gick och släpade på den tunga säcken på söndag. Hade han varit vid fullt förstånd, hade han vetat, att det var onödigt, eftersom han ändå ingenting kunde få sälja.
St. ogillat SundhetsCollegii förslag, att länen sjelfva borde betala, och ökat anslaget för samma ändamål med 5o proc. Deraf synes desto tydligare, att det är medicinalfonden och icke curhusmedlen i länen, hvaraf dylika reseräkningar böra godtgöras. Således, om StatsUtsk. och R. St. vilja göra denna förändring, bör det förra bestämdt uttala siri mening och de sednare deras beslut, till deraf följande efterrättelse. Alldeles lika är förhållandet med betalningen från vederbörande län eller socknar för medicameuter åt fattiga sjuka, omkring 32/jo r:dr årligen. Den nyss åberopade prov.läkare-instruct:s 11 §. föreskrifver, att medicamenter, som provinc.läkaren åt fattiga sjuka förordnar, vare sig för veneriska eller andra sjukdomar, skola af medicinalfonden ersättas. Ville man ändock, på grund af StatsUtsk:s yttrande eller R. St:s dermed möjl. öfverensstämmande och lika obestämda uttryck, öfverflytta dessa utgifter på orterna, skulle samma anmärkningar göras mot Regeringen , sorn i förra häu7 H. 2b D e ii 26 M a j e. ni. seendet, och apothekarne möjl. få vänta förgäfves på betalnings erhållande. Om StatsUtsk. bestämdt uttrycker sin mening och R. St. deras beslut, rör:de de 2ine nästföregående utgifternas öfverflyttning på orterna, bör enahanda förhållande med kostnaden för Stockholms läns provisoriska curhus väl deraf följa. Men som det vore stridande mot praxis, torde, till undanrödjande af tvifvelsmål och tvister derom, äfven i detta fall R. St. böra uttryckligen säga deras mening.
Den 29 Juli e. m, »465 En värd Ledamot har yttrat, alt han förnämligast föreser overkstailbarhf ten at Götha Canal nti den fordra»., sorn å Actieägarnas vägnar göres, om garanti för reutan pa deras Actieinsättningar. jag tror icke att af denna billiga fordran någon slutsats kan dragas; ty då Canalarbetct ej kan slutas med de 60 ProCent som för Aciieägame återslå att insätta, utan att en ytterligare årlig Summa dertill at allmänna medel erfordras, så är del visst icke löftet om ren» tan som kan uppmuntra insättningarna; ty sä snart icke rentan är säker, synes det mig klart, att hvar och en heldre uppoffrar de redan inbetalda 40 ProCent, än blottställer sig tor en förlust af hela Capitalet. Med allsingen kännedom i detta ämne, vågar jag ej följa de värda Ledamöter, som tro att en mängd af är, ja till och med Secler, erfordras till Canalens fullbordande. I sednare fallet torde mig tillåtas anmärka, att det åtmindstone icke blifva vi som komma att upplysas om misstaget. Jag kan, i detta afseende, tj neka mig den tillfredsställelsen, att offentligen yttra, att jag hyser ett personligt förtroende för dem som uppgjort planerna, och nu vaka öfver deras verkställighet. Visserligen hafva oblida omdömen blifvit riglade emot GöthaCanal Direction; visserligen har den kunnat misstaga sig, men det kunna vi alla; och jag hoppas, att denna Den 29 Juli er. m. Direction, i likhet med alla dem, som utfört eller utföra stora inhemska företag, mätte en dag i medvetenhet af en lange bestridd, men likväl i < ppen dager lagd nytta, njuta någon trost for de svårigheter, den haft att öfvervinna, och de omdouien, sorn Ofver densamma blifvit fällde. En ann.yn värd Ledamot har yttrat, att först borde i öfvervägande tagas, hut tivida Regeringen ville öfvertaga Canalen 'elier icke.
Herr Gref ven och LandtMarskalken till - 454 Den i4 Martii. kännagaf, att BorgareStåndet redan afslagit ifrågavarande Redactiön, samt hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade äfven för sin del Redactionen ogilla. Ropades starka Ja ^ jemte några Nej. Herr Cederskjöld yrkade votering. Herr Grefven och LandtMarskalkén yttrade, det lian, utan att i någor måtto bestrida votering, endast ville hemställa, om icke, sedan BorgareStåndet redan afslagit Redactionen, den begärta voteringen kunde få förfalla. Herr Cederskjöld: Då jag, för min del, tyckt mig höra ett ganska betydligt antal Nej, får jag ödmjukast hemställa, om ej Herr Grefven och LandtMarskalkén skulle täckas framställa Proposition till bifall. Herr Grefven och LandtMarskalkén förklarade, att, enligt hvad han tyckt sig höra, den af honom nyss framställde Proposition blifvit med långt flera Ja än Nej besvarad, Herr Cederskjöld; Såsom anledning till min hemställan, får jag ödmjukast anmärka, att Ja kan ropas med starkare stämma och längre uthållas än Nej; och är det derföre ganska möjligt, att ett mindre antal Ja kunna höras starkare, än ett vida större antal Nej. Friherre Cederström: Sedan ett Stånd redan afslagit Redactionen, är det af föga bety - Den i4 Martii. ^gg denhet, om den varder af Ridderskapet och Adeln antagen eller ogillad. För min enskilta del, anhåller jag endast få till Protocollet förklara, att jag ansett berörde Förslag, såsom lemnande anledning till nya Motioners framställande, hafva varit ganska nyttigt. Herr Munck af Rosenschöld yttrade, alt de Herrar, hvilka ropat Nej, torde afstå från votering, om i Protocollet blefve för deras räkning antecknadt, att sådant skedde endast af den anledning, att Redactionen redan blifvit af ett Stånd afslagen, och alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut erfordras för Redactionens antagande.
Huru mycket hafva icke ijenstehjönslönerne härigenom blifvit stegrade emot hvad de för 25 år sedan utgjorde och detta endast i följe af denna éå allmänt rå dande smak för utländsk grannlåt. Kronans inkomst genom en fri handelsrättighet, skulle, efter min tanke, blifva mycket större än hvad den hittills varit, synnerligast om tull-afgiften för införskrifne varor så nedsattes, att medborgaren, hvarken af behof eller begär till egen vinning, skulle vilja göra någon tullförsnillning. Näringsfriheten kunde äfvenledes så inrätJ tas, att något sjelfsvåld icke deraf uppkomme till skada för rikets städer och genom antagani 6o8 Den 21 Felmar ii. det af en allmän klädförordning och förbjuden förbrukning af utländska varor, skulle gård-' fari-handeln, långt! ifrån att medföra någon skada, fast häldre åstadkomma täflan, i anseende på godheten af inhämske varor och be-, fordrandet af allmän Industrie. Dessa mina vördsamma framställningar äro„ efter min tanka, medlen till landets uppkomst5 och jag vågar hysa det säkra hopp, att om detta mitt project blefve bifallit af Rikets Höglofl. Ständer , skulle ej allenast alla skatter och Kronoutlagor med lätthet utgå, utan också medborgarnes allmänna välstånd deraf vara en gifven följd. Det är sann välvilja för mitt kära fädernesland som föranledt de af mig framställde yttranden. I händelse ifren härföre missledt mig om rätta sättet, så utbeder jag mig derföre, ädle Herrar, Edert öfverseende , under den fasta öfvertygelse, att J alla lika med mig brinna af begär att gå en älskad Konung till mötes, då frågan är om att hjelpa fäderneslandet. Detta anhåller jag vördsammast får åtföh ja Friherre Rudbecks memorial i samma ämne, till det Utskott: det blifver remitteradt, äfven, som att det bäfver de öfrige medstånden cornmunicerat. N;q 18. Den 21 Februaii, No i8. Herr Treffenberg, Curry Gabriel:
Men utom det att detta icke läte rätt väl förlika sig med den nästföljande föreskriften i samma §, att ej mera än en debetsedel får utfärdas för de skattskyldig inom samma taxeringsdistrikt åliggande bevillningsafgifter, skulle tillämpningen i hvarje förekommande fall af det förra stadgandet medföra oerhördt arbete och trassel så väl vid debiteringen och utskrifningen af debetsedlarne, som vid uppbörden och restantiernas indrifning. Man behöfve blott tänka sig, der en handtverksmästare hos sig mantalsskrifvit tio gesäller, det olika arbetet att uträkna och debitera hvarje afgift i elfva summor i stället för en, att utfärda elfva debetssedlar i stället för en; att vid uppbördsstämman meddela elfva qvittenser i stället för ett o. s. v., under det hvarken mästare eller gesäller hade något syn - Bevillnings-Dtskottets Betänkande y. 31 nerligt gagn af de särskilda debetsedlarne, emedan den förre i allt fall blefve den, som finge ansvara för de sednares utskylder, hvilkas belopp, i följd af debetsedelns uppställning, dessutom vore för honom lätt att finna. Vidare har blifvit erinradt, att, enligt sista meningen i §, fastighetsegares rätt att erhålla särskild debetsedel gjorts beroende af särskild anmälan; men då det vore en fördel för den, som inom taxeringsdistriktet egde flera fastigheter, att få veta ej allenast beloppet af de onera, som vidlåda hvardera fastigheten, utan äfven af det värde, hvartill de hvar för sig blifvit uppskattade, borde icke såsom allmän regel vara stadgadt, att särskild debetsedel för hvarje fastighet ej må utfärdas.
L. hessing; 5:o Angående pension åt förre Regements-kommissarien S. Grundal från Allmänna Indragnings-staten; samt 6:o Angående förhöjning af förre Ivrono-länsmannens i Leksands socken af Stora Kopparbergs län, Expeditions-fogden E.' Hellebergs pension å Allmänna Indrag nings-staten. S, D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 13 och 17 dennes på bordet lagda Prot.-Uldrag den 19 December 1856. 447 Utlåtande N:o 5, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans embets-förvaltning från sednaste till innevarande Riks mötes början, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Utskottets framställning rörande väckt fråga om ökad aflöning åt såväl Justitie-ombudsmannen, som hans kansli, och blef förevarande utlåtande i öfrigt lagdt till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 47 dennes på bordet lagda Memorial N:o 44, med återlemnande af en utaf Riksdags-fullmäktigen Nils Svensson från Christianstads län väckt motion, om beslutande af en underdånig skrifvelse, rörande dels lindring i de reservskjuts-skyldiges åliggande att befordra paketposten, dels förbindelse för postmästarne vid de särskilda stationerne att tillhandahålla postiljonen förteckningar å paketernes och varornas tyngd, lades detta memorial till handlingarne med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg förenämnda motion böra behandlas af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. I). Vid föredragning af Stats-Utskottets den 17 dennes på bordet lagda Memorial N:o 45, med återlemnande af en utaf Riksdags-fullmäktigen .7. E. Rutström väckt motion, angående förändring af den för Westerbottens och Norrbottens län den 23 Augusti 4775 utfärdade skattläggnings-mcthod, Indes detta Memorial till handlingarne med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg berörde motion böra till Stats-Utskottets behandling återlemnas.
Enligt Banco.-WerketS äldre Författningar, har man ansett såsom en orubbelig grundforts för desi för, waltninq, och för möjeligbetsn af desi credirs bibehal, lande, att desi utelöpande Sedelstock ef skulle ökas, u» tan sa wida ett behörigt Silswersörrad, antingen inom Banque!, funnes, eller, i mohn af sedlarnes utgifning därstädes deponerades Riksens Stander känna stelswe, huru, und^r denna Riksdags lopp, genom Deras be, sallniuqar, afwikelser skett isrän denna grundsatks, och hw-rigenom Banco,UrjPotrers rättighet, alr ytterligare, biträden isrän Banquen tillstyrka, uphört. — För mö« jelighcten af credikens bibehållande har äler derefter bliswit nödwändigt, att för de sedlar, som ifrån Banquen utgiswa.s, en sadan afbetalning a Capitalcr och i ränta matte bestämmas, hrvarigenom inom en Uträknad tid der Utelöpande Sedelcapikalet af sig sjclft amorteras. Pä denna grund hafina ock, enligt Banco-Urckotrers yttrade önckan, Riksens Ständer warit betänkte, akt för de, under denna Riksdag, Banquen anbesalde stora utbetalningar, förse henne med en säker och till, täckelig amorrisiemeutS sond.