Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att det ej var hans herres afsigt att besöka grannen på Signildsborg, fann Petrus ... så hette den unge ridknekten ... deraf, att den förstnämnde, i stället för att taga vägen till venster, vände sin häst mot granskogen till höger. Med en suck, som gällde den vackra kammarjungfrun hos friherrinnan, styrde Petrus sin häst i samma riktning. Man red ännu en half timme under den djupaste tystnad, och utan att en menniskoboning var synlig. Men plötsligt bröts tystnaden af ett utrop från den unge ridknekten, hvars ögon sedan en stund noga mönstrat omgifningen och nu voro riktade på vägen framför honom. – Håll, nådig herre! ropade han och svängde sig hastigt från hästryggen. Drake höll in sin gångare och vände sig om i sadeln. – Hvad står på? frågade han. I stället för att svara, sprang Petrus förbi hans häst och visade med hemlighetsfull uppsyn på ett tvärsöfver vägen liggande föremål. Detta föremål, som så ådragit sig hans uppmärksamhet, var ingenting annat än en stake, försedd i ena ändan med ett krokigt jern. – Tror ni, nådig herre, att denne ligger här för ro skull? sade Petrus. – Se blott, huru noga man lagt honom tvärtöfver vägen! Att rida öfver dethär otyget, det vill jag icke, så sannt som lif och helsa äro mig kära; men att kasta det i diket, det vågar jag. Så, herre, nu är vägen fri. – Hvad är detta för gyckel? sade Drake. – Hvad menar du med dethär? – Är det icke nog att veta, det Ingrid bor derborta, herre? sade Petrus med en skakning på hufvudet och pekade åt ena sidan af vägen in i skogen, der en grå koja med lutande skorsten framskymtade mellan granarne. – Ingrid, den kloka qvinnan? – Ja, hexan, nådig herre. Drake följde med ögonen Petrus’ fingervisning och ämnade just befalla gossen sitta upp, för att fortsätta ridten, då hans blick plötsligt fästes vid ett annat föremål, som fängslade hela hans uppmärksamhet. Mellan granarne helt nära vägen syntes en gestalt, orörlig lik en bildstod, med ena armbågen stödd mot en häll och ögonen riktade på ryttarne.
Såsom följd häraf, bör Constitutions-Ulskottet till införande i Riksdags-beslulet uppgifva den dag, hvartill alla de uti Stats-Rådet förila Protocoll blifvit till Utskottet, enligt §. io5 Regerings-Formen, öfverlemnade. Mot dessa Protocoll är efter Riksdagens slut ingen annan anmärkning tillåten vid en efterföljande Riksdag, än som föranledas kari genom Revisorers eller Stats-Utskotts granskning af sådana Statsverkets räkenskaper, hvilka vid den föregående Riksdagens början ej vore afslutade och tillgänglige: §. 67. När frågor väckas, antingen i endera Kammaren eller den gemensamma, antingen af enskildt ledamot, eller af andra Utskott, än Gonstilulions-Utskollet, huruvida Stats-Rådet, elier någon dess ledamot, eller någon Föredragande, sitt embete på ett obehörigt sätt ulöfvat, böra dervid följande ordalag och inga andra nyttjas; ”Det är anledning till an - 4o Bil. till Constitutions-Ut,slottets Memorial, N:o 53. märkning mot Stats-Rådet eller den celi den Ledamoten eller Föredraganden, hvarom remiss begäres till Constitutions-Ulskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola;” och skall en sådan remiss genast ovägerligen verkställas. Mom. 2. Constitutions-Utskottets Beiänkanden, som med eller utan sådan anmärknings-anledning a (gifvas på grund af granskade Slats-Råds-Protocoll, föredragas först i Nedre Kammaren, och behandlas sedermera på sätt, som t §. 64 mom. 2, föresk rifve®. §. 68. Granskningen af Jastiticr-Chnbudsmannens allmänna redogörelse, årliga berättelser, embets-diarier och registratur , tillhör Lag-Utskottet, hvilket med utlåtanden deröfver till Riks-församlingen inkommer. Utskottet bör härvid serskildt yttra sig öfver de frågor, som under §. 87' Regerings-Formen höra, och blifver detta Utlåtande behandladt, enligt §.' 62.
Det är således naturligt, att jag , med gillande af detta BorgareStts beslut och dess redaction, tager mig friheten tillstyrka antagandet af inbjudningen. Hvad angår conseqvensen, som här å andra sidan blifvit åberopad, så förmenar jag mig just kunna åberopa denna con - 36 Den i M a r s. seqvens, såsom ett af de vigtigaste skäl för detta Stånd alt just nu begagna tillfället till antagande af denna inbjudning. R. er Ad. har, med undantag af det fattade beslutet, som nu är fråga om att frångå, och hvilket endast 23 ledamöter af detta Stånd, händelsevis dock grundlagsenlig!, dicterat, från äldre lider tillbaka alltid hyllat neli bort hylla såsom helig grundsats, alt icke frånkänna sin Konung andel i vården af de vigtigaste oell ömtåligaste angelägenheter, som inom Riket kunna förekomma. Det är denna conseqvens, som jag just nu tager mig friheten åberopa, och hvarmed vi skulle komma i den fullkomligaste öfverensstämmelse, då vi antaga BorgareSUs nu förevar, inbjudning, hvartill jag således vördsamt tillstyrker bifall. Hr Ribbing, Bengt: Om jag icke skulle förutsätta, alt Gr. Mörner med alltför liten uppmärksamhet följt denna discussion, så vore med detsamma min förmodan den, alt han, coute qu’il coute, vill bevisa mig alt jag begått en inconseqvens. Hans bevis äro alltför klena i det fallet, så att de knappt behöfva någon vederläggning, ty hvar och en af flusels ledamöter, som med uppmärksamhet följt discussionen, skall säkert finna, alt han har fullkomligen orätt i sin slutsats. Jag har vid detta tillfälle icke satt mig emot principen af inbjudningar, utan endast motsatt mig behörigheten af en så orimlig, så inconseqvent och i alla afseenden oriktig inbjudning som denna, icke de formoch lagenliga. Hr Lefre'n har visserligen rätt deruti, att här ej är direct fråga om att rifva upp ett R.
Kommer någon den till hjelp, som finnes i nöd stadd, efter ty förut sagdt är; vare ock för honom lag, som hade han sjelf i den nöd sig befunnit. 12 För händelse, som pröfvas hafva mera af våda än af vållande timat, skall ej någon till straff dömas. 13 §. Dör förbrytare, för falle allt straff. Äro böter, under förbrytarens lifstid, genom laga kraft egande dom ålagda, och hafva äfven under hans lifstid penningar eller andra lösören, för gäldande af de böter, blifvit i mät tagna eller i allmänt förvar salta; gånge dock böterna af den egendom ut. Har påföljd, som i 2 Kap. 20 g sägs, blifvit, under förbrytarens lifstid, genom laga kraft egande dom ålagd; varde ock den påföljd, när så ske kan, tillämpad. 14 §. Straff vare förfallet för brott, som ej blifvit ålaladt 1. inom två år, om det ej i lagen med svårare straff, än fängelse, belagdt är; eller 2. inom fem år, om det ej i lagen med svårare straff, än straffarbete i två år, belagdt är. Bih. till R. St. De i 14 § bestämda tider skola räknas i allmänhet från den dag brottet begicks, men i de fall, som i 15 Kap. 18 eller 21 § sägas och ej åtalas må innan till återgång af giftermål dömdt är, fran den dag laga kraft egande dom derom gafs. Åtal anses vara börjadt, då kallelse till svaromål är den, som tilltalas skall, i laga ordning kungjord, eller han för brottet häktad blifvit. 16 §. Är åtal å brott, sorn i 14 § sägs, börjadt inom tid, som der bestämmes, och har det åtal blifvit afbrutet, utan att den tilltalade dertill skuld varit; då skall för rättigheten att åtalet fullfölja lika tid, som i samma § utsatt finnes, räknas från den dag afbrottet skedde. 17 §.
Och då hvarken den i hvirfveln af penninge-transactioner sysselsatta verlden, eller credit-systemet på den lilla del af jordklotet vi bebo, kommer att skörda den ringaste fördel af denna den värnlöse undanryckta lilla förmonsrätt, sa reserverar jag mig äfven emot detta Betänkande, under åberopande af min vid Be» tänkandet N:o 49 tryckta Reservation.’’ 3:0; af Herr Landegren : ’’Enär Lag Utskottets pluralitet, oaktadt de hos samtlige Bil. till LagXJtskottets Utlåtande N:o 131. 37 ItiksSlinden gjorde välgrundade anmärkningar mot Utskottets, i Betänkandet N:o 49 , framställde förslag till nedflyttning af förmonsrätten hos förmyndare för omyndiges tillgångar, äfven efter de inteckningar, som beviljats senare än förmyndare-förordnandet ej frånträdt sin i detta vigtiga ämne yttrade öfvertygelse , får jag , såsom min serskilda mening, åberopa den af mig emot berörde Betänkande afgifne Reservation, och på de så väl deruti , som uti LagUtskottets, i enahanda ämne vid i8a5 års Riksdag, meddelte Utlåtande, anförde skäl , för min del, tillstyrka, att Utskottets förslag i denna del måtte ogillas. I sist anförde reservation instämde Herr Alund. s8 LagUtsknt tets Utlåtande N.o 122. N:o m. Ankom till Expcd. Utikottel ilen 31 Oclober 1S19- Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 68, öfver Riksdagsfullmägtigen irån Jönköpings Län Petter Petterssons motion om upphäfvande af skillnaden i arfsrätt Jör arfvingar af olika kön. Sedan Utskottet fran Högloft. Ridderskapet och Adeln saint Hedervärda BondeStindet erhållit återremiss af ofvanberörde Betänkande, hvilket Högvördige PresteStåndet och, Vällofl.
Maj på bordet lagde Mern. N:o lil, ang:de det afslutade nya lånet för Statens jern vägsbyggnader och det för samma lån erforderliga ränteoch amorf eringsanslag. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 30 sistl. Maj på bordet lagde Betänk. N:o 12, i anledn. af väckta motioner om nedsättning i exped.lösen. Utsktts första yttrande rörande en af Frih. Hermelin, Carl Samuel, väckt motion. Frih. Hermelin: Jag var visserl. icke oberedd på, att den af mig gjorda framställning ej skulle vinna sympathi, och det var kanske ett fel af mig att icke göra den vidlyftigare och mera fullständig, men jag anser att man i allmänhet bör vara så kort som möjligt i sina yttranden. Det har visserl. icke, som Ftsk:t synes hafva föreställt sig, varit min afsigt att åstadkomma någon genomgripande reform i afseende å domarenas aflöning; men någon förändring derutinnan tror jag dock borde göras. Lagen föreskrifver, att domaren bör söka åstadkomma förlikning och upgörelse utan process, och då bör man icke bibehålla sådana stadganden, som göra, att det förra budets upfyllande blir i strid med domarens egen fördel. Det är också tydligt, att det myckna upskjutande af mål från det ena tinget till det andra, hvilket nu eger rum, ingalunda kan vara en fördel. Jag vet t. o. m„ att det handt, att vid ett ting, som vanligen räcker i flera dagar, en mängd parter icke varit tillstädes för än andra dagen, och att deras mål då redan på första dagen blifvit på denna grund upskjutna till följande ting. Efter härmed slutad öfverläggning, och uppå framställd propos., blef Utskcts yttrande af R. o. Ad. bifallet. D»n 6 Jani e. m. 135 Utsk:tä sednare hemställan i anledn. af riksdagsfullmäktigen Sköldbergs motion. Hr Printzensköld, Carl:
Likaledes bar man full anledn. tillerkänna häradsoch skattskrifvare befrielse från bevillning för, ej mindre den i §:n 184 desse tjenstemän förunnade ersättning för debetsedlar, än afven för mantalsskrifnings-provisionen; enärhäradsocli skattskrifvare måste bestrida kostnaden, dels för tryckning af debetsedlar och dessas utskrifning , dels ock resor i och för mantalsskrifningars förrättande, utan att Staten derföre vidkännes någon eller åtminstone högst obetydlig utgift, helst de häradsskrifvare tillagde resepenningar äro bestämda till så vinga belopp, alt de ej kunna motsvara behofvet. Denna § 3 är alltså i projectet utesluten, och de föreslagna befrielserna utförda på Art. II. § 7. S 4. Hvad som med lön förstås, är upptaget på Art. II, §3. Fördelningen uti ordinarieoch extra-ordinarie-inkomst kan, på det hela, vara likgilltig för bevillningssumman, blott ingen blifver utesluten. Föreskrifterna härom tillhöra Art. IX och X, och förekomma derstädes. Utesluten. $ Utgående från den åsigt att framför allt bibehålla enbet i principen , har man icke funnit skäl göra något undantag, i anseende lill den för Ecclesiastik-statemes löner vanliga beräknipgstid, hvilken dessutom icke inverkar på bevillningen; ty hvad som af inkomsten, i detta fall, icke ingår i uppgiften det ena året, under de fyra månaderna från den 1 Januari till den 1 Maj, kommer alltid att det följande uppgifvas. Af sådan orsak är denna § 5 utesluten. § 6. Otn än löner till deras natur äro olika, böra de dock efter samma grunder beskattas. Boställen må alltså icke i beskattningsväg behandlas såsom egentlig jordegendom, utan såsom contant lön , sedan behållna inkomsten blifvit utrönt, och efter markegång förvandlad i penningebelopp. Se Art. II, 5 5. § 7- Emedan i denna 5 uppräknade löneinkomster icke utgöra undantag från de bestämmelser § 3, Art. II innehåller, saknas ock skälig anledn. att dem här specielt uppnämna. Utesluten. } 8> Denna § är intagen uti § 3, Art.
Jordfästning egde dessförinnan rum i Klara kyrka, hvarifrån liket fördes till krematoriet. Stiftelsen för gamla tjenarinnor, n:r 55 Surbrunnsgatan, hvilken inrättning i år räknar sin femåriga tillvaro, har under sistlidet år mottagit 8 nya tjenarinnor. En har under året aflidit. De intagna voro vid innevarande års början 35. De hjelpbehöfvande tjenarinnorna intagas vid en ålder af 56 år och stanna i stiftelsen till sin död. De erhålla der kostnadsfritt husrum och vedbrand jemte läkarevård. Stiftelsen uppehälles genom frivilliga gåfvor, hvilkas belopp år 1887 uppgick till omkring 31,000 kr. Morganatiskt äktenskap kommer storfurst Nicolaus i Ryssland att med tsarens samtycke ingå med fröken Boutemine. Unga flickor! j^nder denna rubrik vågar j a g tilltala er, mina unga läsarinnor, och hoppas jag, att åtminstone någon af er, som skänker mina rader sin uppmärksamhet, äfven skänker mig rätt i hvad jag kommer att säga angående er eller rättare sagdt vår nuvarande klädedrägt, sällskapston m. m. Först anser j a g mig dock böra nämna, att, fast än j a g ännu icke sjelf trädt ut ur de unga flickornas led, jag doek lefvat så länge och blifvit uppfostrad inom en sådan familjekrets, der l y x i alla former hållits för en styggelse, att j a g kan ta mig friheten att till mina unga väninnor fritt uttala, tivad j a g tycker eller icke tycker i nämda afseenden. Till exempel: äro kanske icke våra flesta unga damer ena riktiga slafvinnor af modet, för att icke rent ut säga martyrer; ty om det blott stannade vid det för helsan oskadliga, kunde det väl gå an. M e n ty värr ha j u de rysliga snörlifven kraft och komma säkerligen att kräfva flerfaldiga offer *.
Vid de årliga mantalsskvifningarne uppgifves så väl stället, hvarest, sorn ock det eller de hemman, hemmansdelar eiler lägenheter, för hvilka bränvinsbränningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det af justeraren åsatte kannetal, med utsättande af den dass, hvartill pannan, jemnlikt justerarens betyg, hänföres, samt huruvida den4är inrättad alt drifvas med eld eller ånga; och vare det en och hvar, som vill begagna ■testa classens panna utöfver 20 kannors rymd, eller af mindre storlek drifven med ånga, eller ock någon af öfrige classernas redskap, obetaget att anmäla sig till bränvinsbränningens utöfvande antingen för hela eller hälften af den i sådant fall, jemnlikt 1 tillåtna tiden; skolande, i sednare händelsen, bestämdt uppgifvas, hvilkendera termin, antingen Januari, Februari och Mars, eller April, November och December, dertill begagnas; och kommer afgiften för bränvinsbränning med sådan redskap, att, i förhållande till den uppgifna tiden, beräknas. Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen! uppvisa mätningsoch slämplingsbevis; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifne pannerymden, med åliggande att för uppgiftens vigtighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, såväl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, sorn ock det fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränningen får ega runi, till upplysning om den pannerymd, som, i grund deraf, får begagnas. Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt 4 §, af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ined uteslutande af bråk i pannerymds-beräkningen. § 9.
Den i5 Februari e. m, i3i Sammandrag af personalen uti Svea och Götha Ilofrälter, beräknad för hvardera: i President, i vice President. 8 Hofr.råd, med full lön. 16 Assessorer. 1 Secreterare. 1 Advocat-fiscal. i vice Advocat-fiscal. 4 Fiscaler. % Protonotarie!’. 8 Notarier. Vaktbetjening: Svea Hofrätt: 1 Vaktmästare. 9 llofrättsposter. Götha Hofrätt: 1 Vaktmästare. Förslag lill AJlöningsstat för K. M:s oell Rikets Götha Hofrätt. (Spanmålen beräknad å 6 r:dr pr t:a.) Spanraå I. Efter nu gällande stat. President 1 vice President [ Hofrättsråd 3 dito dito 4 dito dito, nya löner 1 Assessor i5 dito 1 Secreterare 1 Ad v.fiscal 1 vice Adv.fiscal i Fiscal 3 dito 1 Protonotarie 6 dito i di lo, ny Jon ^ lön ‘ j taffelpenningar ( lön ’ ( taffelpenningar Lön i penningar efter nu gällande stat. Läkarens arfvode 5o _ . 5o Adjunctionsmedel • • • • • 600 — 600 — Adv.fiscalen, Lagmannen och Riddaren Otto Hedenstjerna åtnjuter, till afgång eller befordran, i ersättning för bortmistade löneinkomster y5o 75o — Summa b:co 44,361 24 24,388 24 68,75 0 Att förestående afskrift är, ord för ord, lika med del af mig till H. Ex. Hr Just. Stats-ministern öfverlemnade förslag till förändrad och förbättrad lönereglering för K. M:s och Rikets Götha Hofrätt, ansvarar L. Herm. Gyllenhaal. 134 Den i5 Februari e. ni. Litt. D. K. Svea Hofrätts lind. skrifvelse den 23 Januari iS34< Stormäktigste Allei’n")digste Konung!
Sundhets-kollegium är på Kongl. Majits Nådiga pröfning beroende, samt det vid sådant förhållande synes mindre lämpligt, att. innan Kongl Majit tiil Rikets Ständer aflåter Nådig 12 S/alsUtskottets Utlåtande, N:o 73. proposition i ämnet, Rikets Ständer, uppå enskild motionärs framställning, med detta ärende tager befattning, får Utskottet å förevarande motion afstyrka Rikets Ständers bifall. 17:o Enär erfarenheten visat, att de två arfvoden af 250 r:dr hvardera, som funnos anslagna för extra provincial-läkare i Hudiksvalls provincial-läkaredistrikt inom Gefleborgs län, och Undersåkers distrikt inom Jemtlands län, icke uppfyllt det med dem afsedda ändamål att bereda nödig läkarevård åt berörde distrikts innevånare, har Kongl. Maj:t, som ansett af behofvet påkalladt, att ordinarie provincial-läkare med förhöjd aflöning i dessa distrikt tillsättas, föreslagit, att löner mätte varda bestämda för provincial-läkaren i Hudiksvalls distrikt till 500 r:dr och i Undersåkers distrikt till 6CG r:dr 32 sk. och att, i följd deraf, utöfver de redan anslagna arfvodena af tillsammans 500 r:dr, för ändamålet å stat uppfördes en summa af 666 r:dr 32 sk. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft följande, från Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden remitterade motioner om förhöjd aflöning för provincial-läkarne i allmänhet m. m., nemligen: a) af hr Cederschjöld, F. A., som anfört, att af statens tjenstemän ingen vore, i förhållande till de kunskaper, tjensten kräfde, vigten af densamma samt mödan i dess utöfning, mera vanlottad i afseende å löneförmånerne, än provincial-läkaren.
Af sådan anledning tager jag mig friheten hemställa, att Rikets Höglofliga Ständer måtte i skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det innehafvaren af gästgifverihemmanet N:o 3 Weda om 5 seland, beläget i Wester-Norrlands län, norra Ångermanlands fögderi och Nordingrå socken, Eric Hägglund, måtte befrias från den honom ålagda rotevakansafgift. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. P. O. Hörnfeldt, från Wester-Norrlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Per Olof Hörnfeldt och Per Engman från Wester-Norrlands län, om anslag till lön åt tvänne Veterinärläkare i nämnda län. En sednare tid har öfverallt i Sverige medfört stora framsteg i många rigtningar och ej minst i landets modernäring, jordbruket. Äfven i vår hembygd hafva ansträngningar i detta hänseende egt rum och icke saknat framgång, ehuru det är tydligt att, vid den derstädes rådande brist på kommunikationsanstalter, det icke kan vara möjligt att hålla jemna steg med det nedra Sverige. Stora sträckor af sällspordt fördelaktig jordmån ligga der ännu obegagnade, enär de af nästan ofarbara trakter skiljas från de bebodda delarna af landet. Men äfven i dessa sednare har emellertid, i följd af lokala förhållanden, i Wester-Norrland mera än annorstädes, det egentliga åkerbruket fått, om ej stå tillbaka för, åtminstone intaga en jemförelsevis mot boskapsskötseln mindre framstående plats. Boskapsskötseln och hästafveln stå i Norrland ganska högt och denna för orten vigtiga näring förtjenar allt omhuldande, äfven från det offentligas sida. Det är derföre med god förhoppning om framgång, som vi, jemte det vi fullgöra en af Wester-Norrlands läns landsting år 1864 i detta afseende enhälligt uttalad önskan, vända oss till Rikets Ständer med anhållan om afhjelpandet af en högst kännbar brist härutinnan i vår hembygd.
Då skall gropenes herre lösa det med penningar, och gifva dem dess herra igen; men kroppen skall vara hans. Om någors mans oxe stångar ens annars oxa, så att han dör; då skola de sälja den lefvande oxan, och byta penningarna, och desslikes byta kroppen. Var det vetterligit, att oxen var tillförene van att stångas, och hans herre icke bevarade honom; då skall han gifva en oxa för den andra, och behålla kroppen. Om någor stjäl en oxa eller ett får, och slagtar det, eller säljer, han skall igengifva fem oxar för en oxa, och fyra får för ett får. Om en tjuf beslagen varder, att han bryter sig in, och får hugg till döds; så skall ingen blodsrätt gå öfver dråparen. Men är solen öfver honom uppgången, då skall man blodsrätten gå låta. En tjuf skall igen betala. Hafver han intet, så skall man sälja honom för hans tjufnad. Finner man tjufnaden när honom lefvande, det vare sig oxe, åsne eller får, så skall han gifva dubbelt igen. Om någor gör skada på åker eller vingård, så att han låter sin boskap skada göra uti ens annars åker; han skall af det bästa i sin åker och vingård igen betala. Om en eld uppkommer, och fånger i törne, så att skylarne eller säden, som ännu står, eller åkren uppbränd varder; det skall han betala igen, som elden släppt hafver. Om någor får sinom nästa penningar, eller tyg till att gömma, och dem samma varder det stulet utu huset; finner man tjufven, då skall han gifva det tvefaldt igen. Finner man icke tjufven, så skall man hafva husvärden fram för gudarna; om han icke hafver kommit sina hand vid sins nästas ting. Och om en den andra skyller för någon orätt, vare sig om oxa, eller åsna, eller får, eller kläder, eller hvad som helst bortkommet är, då skall begges deras sak komma inför gudarna; hvilken gudarne fördöma, han skall betala sinom nästa dubbelt igen.
Stånds plenum redan afslutadt och kunde vi således icke då redogöra för vårt updrag. Det åligger mig derföre att i dag inför E. Ex. Hr Frih. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. anmäla, att de öfriga Stånden anmodat oss att lill R. o. Ad. framföra deras oförminskade högaktning och förtroende jemte deras hopp och för egen del afgifna försäkran om en nitfull samverkan vid behandlingen af de olikartade ämnen, hvilka afse ett för oss alla så kärt fosterlands lycka och välgång. Efter upläsning af 71 § Riksd.Ordn. och 18 § Ridd.Ordn. samt af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställd anmodan till de 14 Den 25 November f. m. blifvande Bänkmännen att, enligt i går utfärdadt anslag, i dag kl. I 6 e. m. sammanträda till val af R. o. Ad:s Electorer, företog Ii. o. Ad. val af Bänkman och blefvo dertill utsedda för: l:sta Bänkm:s-Afd. Gr. Frölich, Gustaf Erik, med 11 röster, och N:o 55. Gr. Cronhjelm till Flostad, Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Anlon Gabriel, med 9 röster. 2:Jra B'dnkm:s-Afd. N:o 86. Gr. Hamilton, Jacob Essen, med 14 röster, och N:o 91. Gr. Kalling, Carl Napoleon, med 12 röster. 3:dje Bänkm:s-AJd. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik, med 14 röster, och N:o 124. Gr. Sandels, Samuel August, med 13 röster. \:de Bätikm:s-Afd. N:o 57. Frih. Posse af Säby, Carl Fredrik, med 14 röster, och N:o 67. Frih. Palbitzky, Fullm.