Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Elutcligen da Friherre l,.il»-norant2 yttrat, att de i fråga »varande Riksgälds-Contoirets Obligationer, ej stulle kunna öfwergä titt mynt, fär jag allenast anföra, alt denna förmodan tillräckeligen wederlaggcs af Götheborgs och Malmö Discontcrs tre Procent-Sedlar, hwilka till ett betydligt belopp löpa kring landet. Grefwe öäSriier, -^llulpb 6är»n, Urkade A nyo att här icke kunde wara fräga, om att ändra ett redan fat, tadt beslut, utan endast om att ratt fatta begreppet der, a-f. Han hade för sin del yrkat, att man stulle hälla sig Lill Den 6 April. 185 till ordalydelsen och trodde att -vid ett Mank förfärands ingen twetydighet kunde äga rum. Han hade sjelf up» läst z:ne yttranden frän Stats Utskottet, hwilka alla in» stämde i samma resultat, och dä han säledes trodde ingen kunna neka att ju befluten worå tagne, kunde han aldrig frängä att det wid dem borde förblifwa. Hwad han anfört om sjelfwa Län»systcmets inflytande och förhällande till Banquens och det Allmännas fördelar, trodde han wara grundadt i sakens natur, men hade icke till söremäl att motsäga nyttan och nödwändighcten af inländska Läns uptagande, endast att wisa, den gräns som derwid bör iagt» tagas och att säledes det redan fattade beslutets bibchäl» lande isin fulla kraft wore enligt äfwen med det Allmännas werckeliga fördel. Dä frägan om Läns uptagande fö» rewar hade han understödt förflaget dertill, men det war >ust pä den grund, att de dermed förenade willtor skulle iagttagas och han kunde cj annat tro, än att när defla wörö klart uttryckta och utan förändring bifallna, utgjorde de äfwen en del af beslutet som i hela sitt sammanhang borde hällas i lika helgd.
Att hans egen käraste syster, hans barndomsvän, den med all sin stolthet så milda, älskliga Blenda skulle kunnat göra sig skyldig till en dylik dubbelhet! Ty han förstod nu allt. Med sin kännedom om hans karaktär var det henne lätt att reta upp h o n o m, och sedan hade hon skrämt Isabella för hans vilda, oböjliga lynne. Men på samma gång började ett svagt hopp att uppstiga inom honom. Om han kunde förmå Isabella att förstå honom rätt, att fatta det hans häftighet blott låg på ytan, och att det var långt från hans tankar att vilja kufva henne, att han i själfva verket önskade i allt göra henne till viljes, samt slutligen att det blott varit olyckliga tillfälligheter, som nu låtit honom framstå som en tyrann. Visserligen finge systern uppoffras, men hon hade genom sitt hjärtlösa uppförande ej gjort sig förtjänt af bättre. Han började därför med af undertryckt rörelse darrande röst: » Vill du vara god och höra mig med lugn en stund. Du har framställt en svår anklagelse mot mig, och jag bör j u försvara mig. Du har sagt, att jag varit hård och fordrande, och jag medgifver det. Jag går så långt, att jag erkänner mig ibland hafva brukat ord, hvilka icke anstått mig, och som jag aldrig förr nyttjat mot någon kvinna. jag har alltid ångrat dem, då det varit för sent. Men jag har till detta mitt uppförande blifvit retad på ett sätt, som du ej kan ana. Du vet redan, att Blenda förorsakade min häftighet i går, men du vet ej huru. Då hon fann, att jag ej brydde mig om ditt lilla koketteri med doktorn, drog hon först fram sällskapets klander och inblandade slutligen min mors namn. Då gaf jag v i k a. märk, att jag gaf vika för hennes allvarliga framställningar. Hvem klagade på eftermiddagen, att mamma ej fick sofva för din musik? Blenda! Du har kanske ej märkt, huru ömtålig jag är, när det gäller min mor, men Blenda vet det. Hvem har alltid uppfångat och, så att säga, fastslagit samt sedan utlagt de yttranden, som du stundom i skämtande öfvermod fällt? Blenda och åter Blenda. Och så har det varit sedan första stund. Påminn dig vårt skämt om vår lilla antika stad.
Djurgårds-ängen allt sedan 1794 varit påräknad en inkomst för Stats-Verket af 500 R:dr, hvilken, nu af Kommitterade utesluten, sålunda i sjelfva verket skulle utgöra en tillökning i Stats-Verkets utgift för den nya Statens behof, men, genom den verkställde utarrendering af en del Egor och Lägenheter, en tillgång uppkommit af 81 Tunnor Spannmål och 150 R:dr i kontant, som synes tillräcklig för Slottsoch Djurgårds-Betjeningens bättre aflönande jemte den till Slottets och öfrige Bygg" nadernes underhåll uppförde Summa, utan vidare bidrag af Stats-Verket, hafva Riksens Ständer beslutit, att de 500 R:dr, hvilka hittills varit från Gripsholm påräknade såsom en inkomst för Staten, böra äfven hädanefter komma densamma till godo, samt alltså , för enkelhet och ordning i liqviden emellan Stats-Verket och Slotts-Kassan, förra Stats-anslaget af 19f>6 R:dr 32 sk. i kontant minskas med dessa 500 Rulr till 1466 R:dr 32 sk. I följd häraf bestå Riksens Ständer till Gripsholms Slottsoch Djurgårds-Betjenings aflöning samt Byggnadernas underhåll: Af hvad å förra Staten finnes uppfördt, indelte - 33 R:dr 16 sk, och af det kontanta anslaget 1466 — 32 sk. eller tillsamman 1500 R:dr samt för öfrigt de genom Kommitterades reglering uppkomne Arrenden för Djurgårds-Inspektors-Bostället och Rudfisket tillsamman 1 50 R.dr, Arrendet för Egorne 8r Tunnor Spannmål, och erforderligt qvantum Ved å Kongsgårdens skog, Undérdtiniga Skrif ve! ser'. hvilka tillgångar, utan någon Speciel Stat, upplåtas, att efter E. K. M:s Nådiga förordnande för behofven användas.
men som man Qfta i Företagen inbillar sig vara det, möjligheten att skyldra stort och lefva väl med andras förmögenhet, har utan tvifvel, jemte försa tiuad Nationahanda i det hela, ej obetydligt grundlagt den ömkliga dårskap, att pråla med det utländska och lefva öfverdådigt, deraf det förfärliga Växelbehofvet uppkommit. Det är klart! ej vinnes Fanders väl genom Penning??* T)m ■ 7 Martil. 13S Conjuncturens reglerande ensamt ; eller rättare, denna Reglering sker aldrig, om Statshushållningen ej jemväl inrättas efter Indragningsprinciper, beräknade efter vårt isolerade, på Folk och Producter fattiga Rikes läge och sarina behof. I den mån denna hufvudsak ärligt bearbetas, kunna Statsutgiflerne , således äfven Skatterna, förminskas, och i Mesure deraf, SeHelStocken reduceras, Om en derangerad particulier skall kunna hjelpas, mäste han retranchera allt hvad möjligt är, så ock Staten. I stället att hittills vid hvarje Riksmöte, ökning i Statens bördor måste begäras, blefve genom Administrationens simplifierade Organisation och den minskning af stående Arméen under Fredstider, hvarmed 1812 vid Beväringens proponerande Nationen smickrades, samt genom ett förbättradt PenningeSysteme, må hända snart möjeligt, att nedsätta Bevillningens Numeraire, hellst dess Valuta blefve den samma* Embetsoch Tjenstemän skulle då ej besvära Nationen med ömkliga målningar af sitt läge, titan åtnöjas med hvad de före denna villervalla rikligt kommit ut med. I grund af allt detta, reducerar sig mitt Förslag hufvudsakligen derhän,att Rikets Ständer högtidligen måtte förklara, det Banqueroutte eller BancoSedlarnes
Löfvenskjöld. J. A. Börtzell. H. Julin. L. Fagersten. Sv. P. Liljenroth. L. Cassel. J. S. aj Rolen. Stockh, d. 8 Dec. 1829. Gust. Norléen. P. 4. Norberg. !V '! '* rnr-. jn-rr n'.’ m c'!'! / : , , , o:7 Bilaga till Stats-Utskottets Betänkande angående Räntepersedlarnes förvandling. » Sammandrag öfver de tili Hemmans Räntepersedlarnes förän - Härad. Socken. Hemmanens Namn. Upsala Län Ulleråkers Jumkihls Skulla Stockholms D:o Sollentuna Spånga Akalla Södermanlands D:o Jönåkers Bergshammar Bergshammar Östergöthlands D:o Gullbergs Ljung Släta Gottlands D:o Forssa Ting Lädesbro Tångelgärde Calmare D:o Tjust Härad Blackstad Hultserum Jönköpings D:o St. Wedbo Ingatorp Lönås i Kronobergs D:o Konga Furuby Fägerstad Söagården Hallands D:o Halmstad Söndrum Onsjö Götheborgs Fögderi af Götheborgs Län .. Säfvedahls Orgryte Krogslätt Kongegården Elfsborgs D:o Ahle Hålanda . Föstorp Skaraborgs D:o Wadsbo Horns Horn Skomakaregården Örebro D:o Örebro Mosjö Sörby Wermlands D:o Grums Grums Ask Norra Westmanlands D:o ... Siende Ihrsta Föll Ista Gefleborgs D:o Gestrikland • • • EttGjärdeMantal eller io öresland WesterNorrlands D:o Ångermanland . .. Ett Gjärde Mantal. Nordmalings Socken i Westerbottens Län Mantal öfriga delen af Westerbottens ? samt Norrbottens Län 5 ... Ett Mantal Skatte . , Stora Kopparbergs D:o . Granjerde Sörgsvik Blekinge Gro Östra Härad Christianopel Fulemara . t Christianstads Dro Norra Åsbo Röstånga Härsnäs Malmöhus Dro . Skytts St.
Consulernes eller andre vederbörande autoriteters anteckningar upplyste, vid inkommandet, hvar han varit, och om han, t. ex. destinerad till Cadix, inlupit i Medelhafvet och besökt någon af dess hamnar; och då Tullkammaren, hvilken, på sätt berördt är, nu finge en säker grund att följa för controllerandet af de i Författningarne stadgade Läste-afgifter, är lagligen både befogad och pligtig, att dem af Skep - B c. sv. och Oecon. Ulsk. Sk oppa ren uppbara, kan, i Utskottets tanka och derest nu föreslagne föreskrifter godkännas och blifva iakltagne, fråga om böter för underlätet erläggande af meranämnde afgiftcr aldrig uppstå, helst Skeppare ej får afsegla förrän de blifvit belalde. Skulle åter den händelse inträffa, alt Skeppare, som efter återkomsten anlöper en hamn, der Tullkammare finnes, ej kan förete folkpass, och icke eller på annat sätt förmår visa, att han ej seglat längre än till uppgifven deslinations-ort, hemställer Utskottet, alt en sådan Skeppare må af Tullkammaren anses hafva besökt Medelhafs-hamn, samt Läste-afgifterna derefter debiteras och af honom utgöras; dock att Rederiet öppet lemnades, att, derest ett motsatt förhållande kan sedermera i bevis ledas, eller alt Skeppets kosa varit med uppgiften om destinationsoch anlöpningsort öfverensstämmande, söka och erhålla restitution afhvad sålunda i Lästeafgifter befunnits vara för högt debiteradt och erlagdt. Stockholm den 2 Maji 1829. Bih. till R. St. Utsk. Ut lule, IV. o g6, Ankom till Exped. Utlåtande, angående yrkade förändringar i stadgandet om utkröningars beviljande å Härads - Allmänningar.
Dessutom hade Berings Kamtschatkaexpedition icke lemnat någon upplysning om läget af Asiens nordspets eller om den midt emot Kamtschatka liggande delen af Amerika. En mängd sårande tvifvel tyckas dessutom blifvit framkastade rörande riktigheten af iakttagelserna under Berings första resa. Allt detta förmådde honom att väcka förslag om »fortsättning», hvarjemte han erbjöd sig att, tillsammans med sina forna följeslagare Spangberg och Tschirikow, öfvertaga ledningen af den sjöexpedition, som för lösningen af de uppkastade frågorna borde afgå från Kamtschatka, dels mot öster för att utröna läget af Asiens ostkust i förhållande till Amerikas vestkust, dels mot söder för att sammanbinda vest-europeernas och ryssarnes forskningsområden. Den kejserliga senaten, amiralitetskollegiet och vetenskapsakademien erhöllo i uppdrag att närmare utveckla denna plan och bringa den i verkställighet. Med afseende å det sätt, hvarpå uppdraget utfördes, får jag hänvisa till Müllers ofta anförda arbete, äfvensom till en uppsats af von Baer: Peters des Grossen Verdienste um die Erweiterung der geographischen Kenntnisse (Beiträge zur Kenntniss des Russischen Reiches, B. 16, S:t Petersburg 1872). Här kan jag blott nämna, att det var företrädesvis genom senatsekreteraren Kirilows aldrig tröttnande intresse för företaget, som detsamma erhöll den utveckling, att det kanske kan sägas vara den största vetenskapliga expedition, som någonsin utgått från något land. Det beslöts, att man med ens skulle ej allenast utreda Sibiriens utsträckning mot norr och öster, utan äfven undersöka dess hittills nästan okända etnografiska och naturhistoriska förhållanden. För detta ändamål delades den stora nordiska expeditionen i följande afdelningar: En expedition, som skulle från Archangel afgå till Ob62. För denna expedition användes två kotscher, »Ob» och »Expedition», 52½ fot långa, 14 fot breda och 8 fot djupgående, hvardera bemannad med 20 man. Fartygen, hvilka stodo under befäl af löjtnanterna Paulow och Murawjew, lemnade Archangel den 15/4 juli 1734.
Jag säger icke derföre att BondeStåndet skall välja endast bönder till landstingsman, blott att Bonde-Ståndet kan tillställa landstingsman i ett högst öfvervägande antal af länen, samt att samma Bonde-Stånd kan, om det vill, tillsätta alla ledamöterna för landet, d. v. s. majoriteten i andra kammaren. Hvari ligger då väl skilnaden mellan dessa kammare? Härigenom är ock makten lagd i händerne på en enda klass, och det ligger i sakens natur, att cn makt, som icke har någon jemnlike, knappt någon medtäflare, snart blifver enväldig. Så har det gått inom demokratiska, monarkiska eller aristokratiska stater, der makten livilat hos en person eller en församling. För min del är jag motståndare till ali despotism, vare sig hos en person eller en klass. Om det nu är sannt, att ett sådant envälde genom förslaget lägges i händerna på en enda samhällsklass, så anser jag att saken ingalunda förbättras derigenom, att denna är den talrikare; ja, icke en gång om den derjemte i sig inneslöt den högsta intelligensen, hvilket sistnämnda förhållande dock icke här eger rum. En känd författare har sagt, att ingenting är lättare än att bevisa en nations suveränitet, då den är enhällig; intet svårare än att derifrån öfvergå till att bevisa majoritetens. Man måste våga uttala det: majoritetens rätt är ingenting annat, än den starkares. Den är utan tvifvel orättvis, men det skulle vara ännu mera orättvist, om den svagare ensam herrskade. Häraf kommer man till den slutsats, att endast då är en nation verkligen fri, om den ständigt beträder förmedlingens väg, och, i stället att med hårdhet räkna rösterna, oupphörligt strälvar att försona sinnena; att den i verkligheten ej är fri, om den icke lika väl åt minoriteten, som åt majoriteten, bevarar dess rätt att göra sin talan gällande. Det hvilande förslaget lemnar icke någon rätt åt en minoritet af bildade, upplysta och fosterlandsälskande män att göra sin röst hörd. Svenska folket har hittills varit fritt, men denna frihet skulle upphöra, om det i förslaget liggande majoritetsförtryck erhöll grundlagens erkännande, och derföre måste jag ogilla detsamma. Detta med afseende på kamrarnes förhållande till folket i sin helhet.
„ Anders August Andersson från Östergölands län, om upprättande af en tillförlitlig jemförelsetabell emellan embetsoch tjenstemännens proportionerliga förhållande till öfriga samhällsklasser i Sverige och grannländerna, samt om det s. k. dyrtidstilläggets upphörande i vissa fall, m. m. N:o 296. „ Anders August Andersson från Östergötlands län, om utsträckning af den uti 30 Kap. 6 § Rättegångs-Balken medgifna befrielse från skyldighet att nedsätta s. k. revisionsskilling, samt om upphäfvande af alla i samma Balk förekommande stadganden, i fråga om borgen för kostnad och skada. „ Ola Jönsson från Malmöhus län, att den Svenske sjöfarande åliggande s. k. plåtafgift icke vidare måtte till sjömanshusen, utan till vederbörande kommuner erläggas. Ola Jönsson från Malmöhus län, om anslag för inrättande af s. k. slöjdskolor för flickor. „ Pehr Östman från Wester-Norrlands län, om anslag för anläggning af vissa vägar från Bergviks bro i Helsingland till gränsen emellan Wester-Norrlands och Westerbottens län. „ Pehr Östman från Wester-Norrlands län, om tillägg till instruktionen för provincialläkare. Förteckning å Motioner i Bonde-Ståndet. 19 N:o 301 Af Pehr Östman från Wester-Norrlands län, om nedsättning af det uti gällande taxa för landtmäterigöromål bestämda arfvode. „ Pehr Östman från Wester-Norrlands län, om ändring af eller tillägg till Kongl. Brefvet den 27 Maj 1801, beträffande tiden för Häradsrätts sessioner och Häradstings afslutande. „ Anders Medin från Kronobergs län, om anslag för tillvägabringande af en kanal emellan sjön Salen och Alshult och för anläggning af jernväg från sistnämnda ställe till Carlshamn. „ Anders Medin från Kronobergs län, om fördelning af den hushåll ningssällskapen tillerkända andel af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgifterna i förhållande till folkmängden i hvarje hushållningssällskaps distrikt. „ Anders Medin från Kronobergs län, att de uti Småländska länen från postföring befriade hemman måtte indelas till understöd åt andra, roteringsskyldighet underkastade hemman i samma län.
Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Den siste värde Den 14 November. 39 talaren har förekommit mig i hvad jag ä mnade säga. Jag anhåller endast att få tillägga, att om, på sätt Hr Gr. Sparre tyckes anse vara det rätta, R. St:r skola stifta lagar för alla de fall, der domstolarne äro af olika tankar, så skulle det blifva ett sådant lagstiftningsarbete, att den vanliga tiden för en Riksdag sannolikt icke vore derför tillräckligt. Jag anhåller om afslag. Hr Ribbing: Endast tvenne talare hafva sökt att, ehuru på olika sätt, försvara Betänk. Utaf dessa talare, hvilka båda äro domare, har den ena upriktigt tillkännagifvit, att hans känsla, hvilken jag skulle vilja kalla samvete, alltid uprest sig emot tillämpningen af 1 Kap. 2:dra §:n Missg.Brn på ifrågavande fall. Jag beklagar, att den hårda nödvändigheten tvungit honom att gä ifrån hvad han anser vara det rätta. Jag för min del erkänner icke såsom lag, annat än det rätta. Jag har sökt att, så godt jag kunnat, framställa hvad jag i detta fall anser vara det rätta, och jag har ej funnit, att de anraärkmr, jag gjort emot Ulsk:s Belänk., blifvit besvarade. Man har velat finna det föreslagna stadgandet mildare än det nu gällande, derföre att i det förra föreskrifves, att varning skall föregå straffet. Jag medgifver detta, men i ett annat hänseende har stadgandet blifvit strängare, derigenom att det blifvit utsträckt till flere personer. Jag fortfar i mitt förut gjorda yrkande. Frih. Rehbinder: Med anledn. af Hr von Hartmansdorff^ yttrande, tager jag mig friheten atl upläsa en del af detta Betänk. Hr von Hartmansdorff har yttrat, att de, som följa sin öfvertygelse, enl. det föreslagna stadgandet komma att straffas vida hårdare än de, som drifva uppenbart gäckeri med en så helig handling som nattvardens utdelande. I förslaget läsa vi följande:
Då arméens krigsfot är beräknad för 5 fördelningar, bör dess fredsfot, såsom grundval för krigsfoten, äfven vara ställd på lika många fördelningar; och ehuru krigsstyrka!), både stam och förstärkning, är utbredd öfver landet utan rätt fördelning af de olika vapenslagen inom hvarje distrikt, hvadan det visserligen kan sägas, att Distriktchefsbefattningen icke är i full öfverensstämmelse med en Fördelningschefs, bör fredsorganisationen så vidt ske kan ordnas med afseende på en hastig mobilisering samt Generalbefälen lämpas efter dessa förhållanden och distrikten indelas i områden, som på sitt sätt utgöra stridsområden med der förlagde försvarare och reserver, beredda att vid ordres genast stå stridsfärdiga med påräknadt säkert understöd från andra distrikter. Under fredsöfningarna, såsom förberedelser för strid, måste afseende vara fästadt derpå, att Generalbefälen så fördelas, att det blir en möjlighet för Generalbefälhafvaren att, jemte inhemtande af noggrann kännedom af sitt områdes militär-statistiska och topografiska beskaffenhet, under behöflig tid vara tillstädes vid öfningarne och derunder vaka öfver upprätthållandet af truppernas militäriska anda, den enhet och den uppfattning af gifna bestämmelser, som grunda stridbarhet, men hvilken sammanhållning, enär truppafdelningarne äro från hvarandra långt skilda, eljest lätt kan äfventyras Jag tillstyrker derföre, att militärdistriktens antal må blifva oförändradt, men att de, i hänseende till gränserna, i några fall undergå jemkning. I samma mån, som krigskonsten blifvit utvecklad, härarnes styrka förökad, dess särskilda delars sammanhållning och vård samt sjelfva krigets ledning försvårade, har äfven behofvet af en väl organiserad Generalstab visat sig alltmera kännbart. Också har man i snart sagdt alla andra Europeiska länder, under senast förflutna århundrade, egnat. den största omsorg åt denna vigtiga del af arméen. Att Svenska Generalstabens organisation icke uppfyller de fordringar, man eger rätt att derpå ställa, har vid flera tillfällen, synnerligen under 1836—1838 Bil Nio 3 a. lill Kongl Majlis Nåd. Prop. Nio 1, om Statsverket 1865.
Efter sålunda redan verkställda utbetalningar utgör följaktligen det från Riksgälds-kontoret ännu icke utbekomna beloppet af sednaste riksdags anslag för Statens jernvägsbyggnader R:dr 6,257,000: — samt af låneunderstöden för enskilda jernvägars anläggande „ 2,611,430: 66. hvadan Riksgälds-kontoret måste ytterligare utbetala » 8,868,430: 66. innan det fullgjort sitt åliggande att i föreskrifven ordning tillhandahålla hela den för jernvägsanläggningar af Rikets sednast församlade Ständer dels utan och dels emot återbetalningsskyldighet anvisade summa. Uti det nu uppgifna återstående beloppet innefattas dock 30,000 R:dr, hvilka endast i det fall, att tillgång dertill erhålles genom statslånefonden tillhörande och från Banken ytterligare aflemnade medel, behöfva af Riksgälds-kontoret utbetalas. Enligt den uppgift å Riksgälds-kontorets årliga utbetalningar för Statens jernvägsbyggnader, hvilken meddelades i Fullmägtiges berättelse till Rikets sednast församlade Ständer, hade under åren 1855—1862 för statsbanors anläggning och för den för deras begagnande genom byggnadsanslagen anskaffade materiel utbetalts tillsammans R:dr 47,350,000: — Under de sedermera förflutna åren hafva de för samma ändamål från Riksgälds-kontoret verkställda ytterligare utbetalningar utgjort: under år 1863, utaf anslaget vid 1859—1860 års riksdag R:dr 4,750,000: — Transport 4,750,000: — 47,350,000: — 20 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. Transport 4,750,000: — 47,350,000: — samt utaf det under sednaste riksdag beviljade anslag
Fem exemplar till bvartdera af Riks-Stånden, för att, vid målets anmälande och föredragning inom Ståndet, kunna begagnas, och att dessa exemplaral-, tid borde åtföljas utaf en uti Expeditions-Utskofr tet uprättad och af Utskottets Secreterare eller. Notarie underskrifven Förteckning, som uptager exemplarens antal samt de deruti förekommande handlingars nummer och innehåll uti korrts Rubriker, hvarjemte Expeditions-Utskottet borde låta å skrifpapper eller serskildt för ändamålet planeradt papper, derå bredare marginaler kunde erhållas, för nyssnämnde behof aftrycka 20. exemplar, så att behöflige anteckningar å dessa exemplar må, utan olägenhet, kunna verkställas, och åliggandet att från de öfrige Utskottet? till Riks-Stånden i skrifna exemplar insända deras Utlåtanden och Betänkanden således helt och hållit derigenom upphöra, i följd hvaraf från det fot I?f Öt. ill ilr i (l. 3o Zil il. jg 2Cp"t $g fur hvarje Eiks-Stånd förut! bestämde antal ex. emplar lomma att afgå de 5 förenämnde, hvilla, i och för sjelfva föredragningen, pä förhand ifrån Expeditions-Utskottet till hvarje Stånds Cancellie sfsändas, samt Eiks-Ståndens Cancellietförst derefter få på en gång emottaga återstoden af det för Ståndets behof bestämda antal exemplar, allt i den nion desamma hunnit behörigen torkås och till utdelning beredas. S. D.
Frälseskallejord, om rättighet för ägare till, att, efter vissa bestämda grunder, få inlösa den af jorden utgående ränta. V. B. 317. A. 411. Frölich, Grefve Gustaf Erik, yttranden. I. 11, 15, 25. Frösö skola, om utvidgning af. VI. B. 103. A. 398. Fullmakt, om rättighet lill utgifvande af, för adeliga ätten von Stapelmohr. Se Stapelmohr. — om rättighet till utgifvande af, för adeliga ätten Uggla. Se Uggla. — om rättighet till ingifvande af, för adeliga ätten Wrangel. Se Wrangel. Fullmakter ä namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstebefattning, om upphörande af. III. Fullmäktige i Banken, angående deras utväljande. Se Val af Fullmäktige i Banken. Fullmäktige i Riksgäldscontoret, angående deras hemställan rörande den numera indragna cancellisttjensten vid deras expedition. IV. B. 622. V. A. 340. X. U. 560. A. 564. — angående deras utväljande. Se Val af Fullmäktige i Riksgälds conloret. Furubacka kronopark, om rättighet lill begagnande af. Se Mulbete. Fyroch Båkafgifter, om förändring af grunderna för deras erläggande. IV. B. 411. A. 453. Fyrbåkar, om uppförande af, på åtskilliga ställen. VI. B. 103, 398. A. 417. X. U. 356. A. 405. E. 485. Fångkostnader, angående ersättning för, till släderne. Se Ersättning. Fångtransport, om förändring i sättet för. VIII. B. 391. A. 428. Fångvården, angående pensionsrält för de dervid anställde tjenstemän och betjente. Se Pensionsrält.