Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Police-mål, när böter komma i fråga, till deras natur liro juridiska, lärer viii icke kunna nekas; hvarföre den befattning dermed, som, till vinnande af skyndsamhet i behandlingen, blifvit Konungens Befallningshafvande i vissa fall uppdragen, icke kan anses af förvaltnings beskaffenhetj och hvad Stockholm särskildt angår, hafva CommitteArne sidan 32 yttra t, att detina Hufvudstads Police ofta 52 kräfver hastigare åtgärder, än som kunna vinnas hos dc der befintlige allmänna Domstolar j hvaraf visar sig, att någon förändring deruti icke varit ifrågaställd. De under 7:de titeln upptagne mål, rörånde dtskillige Ämbetseller tjenstemän i afseende på deras embete eller tjenst, såsom: 1:0 tilltal för ämbetseller tjenstefel mot de administrerande verkens egne ämbetseller tjenstemän; så ock. mot andra, som under dessa verk lyda. 2:0 Frågor om Consulers skyldighet, att i ersättnings-vag ansvara för sådana ärender, som de, i följd af sin tjenstepligt, å Utrikes Orter uträtta. 3:0 Om beloppet af Landtmätares arfvode, så ock om beloppet af de arfvoden andre ämbetsoch tjenstemän kunna vara berättigade, att af Kronans medel åtnjuta "). Utskottet, som funnit dessa mål vara judiciella, har jemväl granskat, huruvida någon olägenhet, genom deras afsöndrande från iörvaltnings-verkens behandling, må kunna befaras. Det har varit yrkadt, att Hof-Rätts inblandande i andra Verks tjenstefrågor och möjliga misstag i deras bedömande lätt kunde föranleda otfenteliga chie aner, eller hemlig förföljelse, betaga förmän den nödiga myndigheten öfver deras underlydande, och förlama *) Sid. LöfvenskjSlds Betänkande. 194 Cancelii Råd. v, Hartmansdorff! 1 häftet.
Maj:ts Befallningshafvande, i betraktande derjemte af ej mindre den stora fördel, som för allmänheten skulle beredas genom byggnadens snara utförande och undarirödjande dymedelst af den våda, som vore förenad med begagnande af den nuvarande gamla och förfallna bron, än äfven den oreda, som säkerligen skulle uppkomma, i händelse gamla bron rasade, innan frågan om byggnads-skyldigheten blifvit afgjord, funne sig böra i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall till de underdåniga ansökniugarne. Kongl. Maj:t har häröfver infordrat underdånigt utlåtande af Styrelsen för allmänna Vägoch Vatten-byggnader, som, under åberopande af sin förut yttrade åsigt om ifrågavarande bro-ombyggnads stora vigt för rörelsen, och enär enda möjligheten att bringa företaget till stånd syntes vara att öfverlåta verkställigheten af detsamma åt den mindre del af de brobyggnads-skyldige, hvilka nu sådan på uppgifna vilkor sig åtagit, i underdånighet förordat såväl den framställda begäran om bropenningars uppbärande, som det anvisade stats-bidragets reserverande; och vill Kougl. Maj:t, som funnit skäligt tillförsäkra Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. N:o 44. 11 vederbörande rättigheten till bropenningars åtnjutande, sedan genom Kongl. Maj;ts Befallningshafvande förslag till taxa för den tillämnade nya brons begagnande inkommit, och detsamma, efter vederbörandes hörande, blifvit af Kongl. Maj:t pröfvadt, härmed föreslå Rikets Ständer, att det å nästlidne Riksdag lill Långebrons nybyggnad beviljade statsbidrag, Etthundra tusen R;dr banko, må till afsedda ändamålet få i Riksgälds-kontoret innestå för att utgå på terminer, hvilka Kongl. Maj:t kan finna godt fastställa för såvidt kontrakts-handiingar inkomma och företaget påbörjas före den 1 September 1857. Kongl. Maj;t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhreeus.
Genom fondens successiva tillväxt hade man kunnat komma derhän att Saltpetterskatten upphört, sålunda nemligen att Kronan ha - I Den 21 Maji f, m. 2l’> de kunnat för Saltpettern betala hvad dets i handeln gäller. Men denna utsigt skulle beröfvas om på sätt som StatsUtskattet föreslår» en betydande del af tondén disponeras till ett för den. na fond belt främmande ändamål. Det är lätt att förutse, att, sedan man en gång banat sig väl till denna fond, den snart skall tömmas till sin sista fyrk, och att sedan förmodligen också en näringsgren skall förfalla, till hvars utbildande Jordbrukaren aliena bidragit, den ena derigenom att han håliit Kronan Saltpetter tillhanda för ungefär en fjerdedel af dess verkliga pris; den andra derigenom att han i följd af Styrelsens anmaningar och i tron på Kungsord ingått i kostsamma anläggningar. Förslaget att af Saitpetter-fonden taga 300,000 Ridt till bestridande af kostnaden för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens resa och Biläger, synes mig derföre verkligen orättvist, och jag förutser, att ehuru man nu säger, att RiksgäldsContoiret skall prestera de ytterligen erforderliga 500,000 R:dr, så kommer denna summa att förblifva en nationens skuld, intill dess att man vid en annan Riksdag föreslår, att den må liqvideras med återstoden af Saltpetterfonden. Men med fog må en sådan åtgärd kunasi sägas vara mer än orättvis. Det är ers gärd af tillgifvenhet och kärlek för vårt Konungakass sorn det är fråga om att utgöra. I Isa - 314' Den 2i Maji f. ml tygandet af tillgifvenheten och kärleken vilj^ naturligtvis aila samhällets klasser deltaga; tnen gärdens tyngd, den vill man efter gammal vana till drygaste delen lägga på jordbrukarens skuldror.
N:r i^, 16. BevillningS Utsk. Betänkanden. Contoiret, på lika sätt som annan Kronans uppbörd. §• 30* Brott emot denna Författning pröfvas och afdömas i den Batt eller i det Verk , der gerningen gjord eller upptäckt är. Äger Verket eller Embetsmannen ingen Domsrätt, förviseg målet till Häradsrätt å Landet och i Staden till Kämnärseller Bådstufvu-Rätt , der KämnärsBätt ej finnes. Konungens Befallningshafvande och Consistorierne äro äfven behörL ge att döma öfver de förbrytelser, som e mot denna Författning hos dem kunna fö refalla. Felar den som sjelf Domare är, hörer målet till den Öfver-Domstol , hvarunder han lyder. Den Embetsoch Tjenste-man. eller an* nan person , som upptäcker underslef emot den* na Författning, undfår två tredjedelar af böterna , och den återstående tredjedelen tillfaller Kongl. Maj-.t och Kronan. Fiscaler, KronoAklagare och ChariasSigillat seOmbudsmän skola vaka öfver denna Författnings efterlefnad och brott deremot lagligen å« tala. De äga dervid njuta till godo Kongl. Majtts NådSga hägn och beskydd, samt skyndsam och kraftig handräckning hos Domare och öfrige Embetsmän. För deras nit och uppmärksamhet hafva de att undfå så väl förenämnde två tredjedelar af böterna, som hälften af den undansnillade ChartaeSigi Hätte Afgiften, BevillningsZJtsk. Betänbandenl ny Tinnas desse Betjente icke fullgöra sina pligter, låter Kongl. Maj:t JustitireCancellersEmbetet med dem efter lag och omständighet terne förfara. Tariff öfver den Provision, sorn bestds för försäljning af Stämpladt Papper. Banco. Till och med 4 Skillingars valeur, R;dr sk. r;st för hvart ark , . — 4 Ifrån 5 till och med 9 Skillingars, för dito
Det vore då otvifvelaktigt redigare, och bättre utvisande sanna för hållandet, att afskrifva skulden till Banken, och af Bevillningen directe göra anslag till allmänna arbeten. Nu hafva emedlertid tvenne Stånd beslutat, att till allmänna företag bortskänka summan ; och i sådane omständigheter tror jag det vara bäst, att Ridderskapet och Adeln för bli fver vid dess i detta fall förut vidtagne beslut, med det tillägg, att de ifrågavarande 150,000 B:dr, må, såsom Apdra puncten ornförmäler, användas till uppköp af silfver Det kunde eljest hända, att i fall ej medlen kunde disponeras till silfverköp, de skulle komma att utgå till Canal-arbeten; och det är derföre som jag anser härmed böra förhållas likasom med de i Andra puncten nämnde summor. Jag anhål, ler således om proposition å detta tillägg. 416 Den 30 September f. m. Friherre Björnstjerna, Magnus: Jag har te* dan förut vid detta tillfälle fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å vådan af det utaf de sammansatta Utskotten föreslagne alltför stora silfver - uppköp. Enligt andra pancten utgör det till detta ändamål dispone* rade beloppet 266,000 R:dr, och efter 5 punCten skulle ytterligare 150,000 R:dr tillkomma. Jag hemställer, huru en så stor silfver* upphandling skulle kunna ske, utan att betydligt stegra coursen. Om åter, såsom andra puncten föreskrifver, Uppköp af silfver icke finge äga lura, när coursen stiger, skulle ju följden blifva, att penningarne komrrso att ligga utan nytta, åtminstone om Ridderskapets och Adelns beslut härvid blef det gemensamma. Jag hemställer emedlertid, huruvida det kan vara förenligt med en sann hushålls-princip, att å ena sidan använda stora summor af sina penningar till silfver-uppköp, oell å den andra pkä sin skuld. Jag skulle tro det va* ra lämpligare, att Ridderskapet och Adeln förenade sig i BorgareStåndets beslut, att använda de ifrågavarande 150,000 R:dr till ali* manna arbeten.
På dessa skäl anser jag Utskottets med en ytterst knapp pluralitet fattade beslut böra ogillas och Herr Bildt» motion afslås.» af Uiksdags-fullmägtigen Carl Anders Larsson från Östergötlands län: »Sorn den i andra punkten beslutade undantagslagstiftning på ett menligt sätt inverkar på äldre inteckningsegares rätt och af sådan anledning redan blifvit af Kongl. Maj:t i nåder ogillad; så, och då innevånarne på Gottland, genom län hos den inom nämnda o bildade Hypoteksförening, kan beredas erforderligt penningebitäde, yrkas ogillande af nämnda punkt.» Stockholm, trtckt hos Sam. Sammansätta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vt skottet s\M <n c, c -A t 11. 3 JW 3». Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Sept. 1860, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af ålerremiss af Utskottets Memorial N:o 29, med förslag till voterings-propositioner till sammanjemkande af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga heslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 7 afgifna Betänkande öfver ej mindre Kongl Maj:ts nådiga Proposition om förnyad författning rörande utskrifning ssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, än ock enskilda motioner i samma ämne. Af de till Utskottet ankomna Protokolls-utdrag inheintas, att ofvanberörda Memorial blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet äterremitteradt; men som detsamma är vordet af samtliga de öfriga Riks-Stånden bifallet, kan återremissen ej till vidare åtgärd af Utskottet föranleda; hvilket Utskottet skolat för Hedervärda Bonde-Ståndet»tillkännagifva. Stockholm den 26 September 1860. På Stats-Utskottets vägnar: å Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar å Högvörd.
St:r lika ofta afläto ProtocollsUtdrag till Stats-Utskotlet och detta till RiksgäldsContoret om samma sak; och ändteligen aflätos från K. M:t till StatsContoret flere särskilda skrifvelse!-, angående dithörande utbetalningar. Omsider förordnade R. St:r, att Redogörelsen för Riksdagskostnads-raedlen skulle så vid 1823 års, som följande Riksdagar, vara afslutad inom sex månader från Riksdagens slut, emedan andra ut - 6 S t a t s - U t s k o 11 e t s gifter, i och för den samma då icke borde återstå att liqvidera, än betalningen för icke fulländad tryckning af RiksStåndens Protokoll och Bihanget dertill, och hvilken kostnad borde af RiksgäldsContoret godtgöras. De tryckte Handlingarne skulle der förvaras och RiksgäldsContoret redovisa, så väl för inkomsten nf försålda exemplar, som för återstoden deraf. Sedan i StatsContoret RiksdagskostnadsRäkningen blifvit afslutad i April månad 1824» å 242,000 R:dr, hvaribland 35,6oo R:dr trycknings-omkostnader, har RiksgäldsContoret ytterligare utbetalt sådane under åren 1824, 1825, 1826 och 1827 till ett belopp af 18,000 R:dr. Således hafva om Riksdagskostnadernes bestridande dubbla föreskrifter utgått både till RiksgäldsContoret, som bordt anskaffa medlen, samt i runda summor öfverlemna dem åt StatsContoret och till detta Verk, som bort utbetala och specialiter redovisa dem.
Skall» tyqnad 2,000 1809 Ärs Stats, brist 423,032 zo Än tillkommer. Wärdet af Haga Lust Slott och Park samt Polska udden » 131,000 810,266 -Summa lz 2,677,391.27/ 4j Hwilken Summa, pa sätt Bilagan Litt. G. Mwi» sar, är sördelO efter särjkilde beskaffenhetcr af Skuldr posterne. Litt. B. >ch Nedanstående poster af de i Bilagan Litt. Ä. vptaq, ue ffulder äro ansedde af Natur att genast kunna asjkrifwas^ län Banco Specie Rrdr tz. rst s r e ' 2,8ZZ,ZZ3 c> rs ^6 k2,835,3 .6 ! ZZo Den 7 December. Transport. s,8ZZ,ZZZ delt Stats«Contviret vä 18-3 ars krigsgärd i73,35i 33 3 Riksgälds - Contoir ii reis i Landt-RäNlterierne nttagne och t>!l krigct anr wände. » »225,559 85 Daf Witzmarske panlskillingen till kriget anwände. » - Mmanna Magazins Pirecrions för 396,69^ 1,110,890 ffotter til! "kriget. ^ 1,165,531 Samma DirectionS fordran, som^ Förwalmingen af Sw-Ärendernebland dest stulder i och för kri-! get uptagit - < » » 25,652 Finffa Patzevolance CatzanS for dran sedan förra krigct » - 25,089 Statöbristen i innewarands ellers 1809 ars Star »plågen till 4.05,052 R:r ZO tz. har pa anförde grunder ansens kunna nedsättas till 200,020
— Uti det förbehåll, Friherre Wrangel framställt, innefattas ock. hvad Herr Ehrenborg föreslagit, att nemligen icke något öfvertalande må få äga rum. Herr Ehrenborg; Jag skulle för min del tro, att både det uteslutande, som Herr Hjerta, och det tillägg, som Friherre Wrangel och Herr Anckarsvärd fästat såsom vilkor vid bifallet till OconomieUtskottets förslag kunna utan skada för skada för saken äga rum. Så vida det blir Kronans Ombud öppet att besvära sig öfver Länens mai kegångstaxor, gäller i detta fall hvad som hittills varit vanligt, och något serskildt förordnande lärer i berörde hänseende lika litet för Cavallensom för InfanteriRegementernes beklädnadspersedlar Vara beböfligt. Markegångstaxorne inskickas visserligen till Collegierne, men om icke någon deröfver anför besvär, blifver taxan gällande sådan, sorn LänsCommittéen den fastställt. — Hvad i öfrigt beträffar Friherre WranJ gels påstående, att de frånvarande vid något tillfälle ansetts samtycka, så lärer sådant, om det skett, hafva varit en irring. Det rätta lärer i alla fall vara , att serskildt inhämta de Rusthållares yttranden, hvilke ej äro vid sammanträdena tillstädes j och då man med förslår get ej afser något ändamål, att tvinga RusthåUarne, utan blott att bereda en fördel åt dem, sorn vilja deraf sig begagna, så ser jag icke något hinder att bifalla hvad Friherre et jDtn i September e, m. Wrangel begärt. De som önska föländringen, lära nog infinna sig vid sammankomsterne. Friherre Wrangel : jag hade önskat , att, då fråga var om Skånska roteringen, och de frånvarande dömdes vara jakande, Regeringen behagat anse detta 6åsom en irring; men Skånes innebyggare hafva ty värr erfarit motsatsen, och de Rustande, som icke voro vid sammanträdena tillstädes, hafva för evigt blifvit ansedde såsom bifallande.
Uti hvilken hemställan Erie Broberg från Södermanland instämt, 3:0 Af Johan Larsson från Jönkopings Län: alt icke blott äldre Conventioner, angående Presterskapets rättigheter, hvilka voro ingångne före 1810, må blifva orubbade och bibehållna, utan ock att, der JöneVilkoren blifvit förhöjde, de vid inträffande ^Pastors ledigheter böra nedsättas till hvad de förr varit, 4!o Af Måiis Mattsson från Christianstads län': att lertialtionden måtte upphöra Och hädanefter utgå i tröskad säd, räknad efter i Orten vanlig afkastning, hvilket med utlysande Sockenstämmor i hvarje Församling lättast kunde bestämmas. 5‘.o Af Eric Andersson från Vesterås län: att landtmannen måtte befrias från skyldigheten, att af de skördar, som erhållas på odlingar å utmarken, samt å sådane inegor, hvilka uti hemmanens beskrifningat såsom äng äro upptagne, endast för någon tid utläggas till åker, lemna någon tionde eller annan afgift till Preslerskapet. Bihang till FdksSt. Prat. iö25> Sami, Nsr 51. 432 Besv. och Ekon» Till utredande af detta ärende, hat Utskottet trost sig böra upplysa, att, sedan Högv. PresteSs åndet vid i8i5 åts Riksdag, lika fortfarande uti dess förut ådagaiaggde böjelse, att, roed bibehållande af dess privi. legiirätt, söka genom vänlig foglighet kun» na för alltid aflägsna de obehagligheter, sora frågor af denna beskaffenhet gemenligen medföra, till vinnande af detta ändamål hos Kongl. Majit i underdånighet anmält den önskan, att Ståndets, redan år 181Ö, gjordsi medgifvande af frivillige öfverenskotnmelser emellan Presterskapet och Församlingarne, rörande deras ömsesidiga rättigheter och skyldigheter,måtte genom Kongl. Majits
Nattvard för att blifva behörig tillverka bränvin, missbrukar densamma: bättre bade han (sökanden) gjort, om han icke för det ändamålet begått Nattvarden: och bättre hade lagstiftaren gjort, örn han icke förledt honom dertill: må heldre den, hvars samvete tillåter honom sådan handtering, tillverka bränvin utan II. H. Nattvard. Antages åter, alt enhvar, som vill söka rättighet tillverka bränvin, har för annan orsak redan begått II. H. Nattvard', så är ju föreskriften derom onödig, och hade således ej bort meddelas j helst man aldrig bör stadga något onödigt. Dessutom bör, så vidt ske kan, lagstiftaren undvika, att i den ena författningen åberopa den andra, enär den sednare ej kan vara alltid tillgänglig vid läsningen af den förra, samt hvarje författning bör i möjligaste måtto vara ett helt för sig, oberoende af andra, helst den då blir lättfattligare. Onödigt samband mellan skiljda författningar kan dessutom lätt åstadkomma, af lagredaktören icke förutsedd, svårighet vid tillämpningen, isynnerhet om åberopade äldre författningar eller åsyftade delar i dem upphäfvas eller ändras utan motsvarande ändring i sednare utkomna. Enligt Utskottets förslag må ock den, som »eger eller innehafver särskildt skattlagd jord», drifva äfven ett större bränneri, utan att vara myndig eller välfrejdad: hvaremot, enligt mitt förslag, erfordras både rättighet att räda öfver sin egendom och god frejd, hvilka begge q valifikationer, då man vill föreskrifva några dylika, torde böra framför andra ihågkommas. Jag anser dem uti ifrågavarande afseende nödigare än Nattvardsgång. Jag kan dessutom icke inse följdriktigheten deraf, att hvarken någon af nyssnämnda qvalifikationer, ej heller begåendet af H. H. Nattvard äro erforderliga för bränvinstillverkare, sorn »eger eller innehafver särskildt skattlagd jord», men väl för andra dylika. Om icke berörde tre qvalifikationer äro fullt jemförliga med egandeeller nyttjande-rätten till den särskildt skattlagda jorden, så tyckes mig någon inkonseqvens finnas i beslutet.
» Ingenting, käre Edvard, jag ville — bara — öfverraska dig. » » Men du skulle j u k o m m a först i morgon! » » Ja, men nu är jag här — i dag — o c h jag hoppasatt — du inte är ledsen därför. » Jag kunde m e d m ö d a tillbakahålla mina tårar, o c h jag kände mig som isad af detta emottagande, så olika allt hvad jag tänkt mig. » Ah, se så, prata nu inte nonsens, g u m m a n lilla, utan k o m vackert o c h hälsa. Naturligtvis är jag glad åt att ha dig här igen, fastän jag finner det ledsamt, att ingenting är i ordning för dig, o c h att jag inte var nere vid båten o c h mötte dig Och så var det ett sådant fasligt nattsudd ute på Hasselbacken i går kväll, o c h jag har sådana gemena kopparslagare. Kan du tänka dig, g u m m a n lilla, att just för en stund sedan, när jag vaknade, var jag glad åt, att du inte skulle k o m m a förrän i morgon, så att jag skulle hinna krya till m i g! » Kunglig sektern brast ut i skratt. » Nej, vet ni, fru Grön, det var verkligen för lustigt. » » Ni skrattar, m e n det gjorde inte jag. Där var nu hela min öfverraskning o c h hans glädje. Ja, vet kunglig sektern, under hela mitt äktenMedio af SEPTEMBER öppna vi Utställning OCh Försäljning 293 skap har jag aldrig känt mig så besynnerligt främmande för min man, s o m just den dagen. Den tanken plågade mig hela tiden, att vi människor, äfven i våra allra intimaste förhållanden, sx&gt;ela en viss komedi för hvarandra, o c h att vi behöfva förberedelsetid för att sätta oss in i vår roll. Ja, o c h sedan dess har jag alltid varit rädd för sådana där öfverraskningar. » » Ja, ja, ni har nog inte så orätt i hvad ni sä- ger, fru Grön. Er historia har satt ner mitt m o d en smula, ty om min fästmö nu bara ser förvånad eller skrämd ut, så blir det verkligen en missräkning. » » Ah, låt nu inte förstöra ert goda humör.
Den svårighet, som redan mångenstädes förefinnes, att erhålla till samma befattningar fullt lämplige personer, kunde eljest i allt för hög grad ökas, och ändamålet dymedelst förfelas; och Utskottet vidhåller sin redan yttrade åsigt, att, derest de föreskrifter, som om fönayndarehestyr finnas meddelade, rätteligen hsndbafvas, sa bör någon synnerlig våda för de omyndige ej uppstå. Den skärpta controll, som Kongl. Maj:t i Nåder i denna del åsyftat, medelst föreslagna förändringen af 23 Gap. 1 § Ärfda-Balken, har i allmänhet inom Riks-Stånden ansetts ändamålsenlig. Att denna förändring innefattar en förbättring i gällande lagstiftning, synes jemväl Utskottet ostridigt; och då Utskottet, med afseende å de anmärkningar, som blifvit framställda emot dess till RikeLs Ständers pröfning öfverlemnade förslag till förändrad lydelse af berörde lagrum, ej anser sig böra fortfarande vidhålla detsamma, h vilket nära öfverensstäm-mer med det Nådiga förslaget, åt Ii vilket dock hos Riks-Stånden företrädet gifvits; och då ytterligare föreskrifter och conlroller lätteligen kunde leda till afvikelse från grundsatserne i gällande system för förmyndareväsendet, samt, enligt hvad Utskottet redan erinrat, afhålla de mest lämplige personer från öfvertagandet af befattningar, för hvilkas ordentliga handhafvande den moraliska känslan är den säkraste borgen; får Utskottet, under tillkännagifvande, att någon anmärkning g La°-Ut.kotle's Ullålande, N-o 65. ei bllfvit giord emot det i Nåder föreslagna tillägget till 7 § i 20 Cap. ofvanåberopade Balk, men att Hederv. Bonde - Ståndet afslag.t Utskottets Betänkande, alltså, med frånträdande af samma Betänkande, vördsamligen tillsy i a,^ måtte Kongl. Maj.ts ifrågavarande Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af 1 $ i s3 Cap. Ärfda-Balken och tillägg till 7 $ i 20 Cap. samma Balk varda af Rikets Ständer antagen.
St. beslutat en beskattning, och denna beskattning blifvit i viss mån närmare bestämd af deputerade, som utses af de 4 RiksSt:n, så skall hvad sålunda i en beskattningsfråga blifvit vidgjordt, kunna af Regeringens embetsman förändras. Jag anser visserligen icke denna förändring vara af någon synnerlig vigt, men jag har likväl inom orterna hört missnöje yttras öfver det förhållande, som nu äger rum, och för min del kan jag icke se, att någon inblandning i den lagstiftande makten af den verkställandes functioner skulle uppkomma genom antagande af den föredragne grundlags-§, sa att jag för min del måste rösta till bifall för densamma. Hr Lagerhjelm: Visserligen är det en sanning, att beskattningsrätten tillhör R. St. allena. Detta är tydligen uttryckt i Reg.F.; men härom är alldeles icke fråga, utan frågan är blott om formen eller sättet, hvarpå den ändring, som sökes i markegångstaxorna, skulle verkställas. Efter det nya förslaget skulle denna ändring sökas i den ordning R. St. föreskrifva. Efter denna sats, tagen i sin allmänhet, kan man icke på förhand vara förvissad derom, att denna ordning skall förenas med den ordning, som i allmänhet gäller i sådana mål. Om nu uti bevilln.förordn. inflyter ett stadgande, hvilket innefattar en rättegångsordning, så synes mig klart, att den rätt, som enligt Reg.F. tillkommer R. St. att sjelfve sig beskatta, har blifvit förflyttad på ett annat område, nemi. det processuella området och alldeles ifrån det lagstiftande området, och det är egentligen detta, hvarom jag talat. Hr Printzenskjöld, Carl: Jemte det jag förenar mig med hvad Hr Lagerhjelm nyligen yttrat, anser jag mig böra fästa Hr von Troils uppmärksamhet derpå, att, jemte det att R. St. vid allmän riksdag ensamme utöfva beskattningsrätten, och deremot uppdragit åt taxeringsoch pröfningscomite'er att tillämpa de grunder, som R. St. i afseende på beskattningen fastställt, så hafva R.