Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således ej finna annat, än att det sätt för inbetalningarne, som jag föreslagit för alla de gäldskyldige, som bo på ett större afstånd från LänsResidencerne, medför större beqvämlighet, än nedsättning i LandtRänterierne; ty, enligt mitt förslag, behöfver Låntagaren, i stället att resa till LänsResidenset, blott begifva sig till närmaste PostContor för att recommendera sitt bref. Jag vågar alltså förnya min begäran om proposition på den redaction jag föreslagit, och hvilken jag anhåller att ånyo få uppläsa, något rättad, sålunda; Dessa Ränte* och Capital-afbetalningar g o - Den 5 Mars f. m. 311 ras i RiksgäldsContoret j dit de skyldige äga rättighet att dessa medel med Posten directe insända. Herr von Hartmansdorrjff: Jag är öfvertygad, att ju mera ämnet skärskådas, desto säkrare kommer man till den slutsatsen, att hvilkendera af de föreslagne åtgärderna man väljer, Blifva svårigheterna stora; men alldravärst om Utskottets Betänkande antages. Skulle insättning få ske i LandtRänterierne, så skall ofta hända, att hvarken Låntagaren sjelf, eller ännu mindre LandlRäntmästaren vet huru mycket som bör betalas. Åtminstone är förhållandet med de närvarande lika beskaffade BancoLånen, att genom fördröjda inbetalningar och straffräntor den ena gången, samt gjorda öfverbetalningar den andra, saken Blifvit så intrasslad, att låntagaren sällan vet, utan att förfråga sig, huru mycket han skall erlägga. Troligen skola lika orsaker åstadkomma lika verkningar hädanefter som hittills. Men om än låntagaren med säkerhet visste och inlemnade sitt rätta skuldbelopp till Ränteriet uppkomme ändå nya svårigheter för afsändningen. För att veta huru mycket LandtRäntmästaren skall begära i postporto, måste hvarje låntagares handlingar vägas, och denne derjemte ersätta recommendations-kostnaden på stället, samt den bref-lösen, Riksg.Cont. får betala i Stockholm. Skall LandtRäntmästaren såsom en 3 I 2 Den 5 Mars f. nr.
Leffler hade äfven gjort kortare utländska resor i Tyskland och Schweiz, men den första egentliga studieresan egde rum ganska sent, då hon gripits af en oemotståndlig längtan till lif i större former, med flera möjligheter till mångsidig utveckling, en längtan, som närts af plågan att i skrift och tal och handling taga hänsyn till de små hemlandsförhållandena, med deras banala synpunkter, dem hon af hela sin själ ringaktade. På hösten 1883 kom Sonja Kovalevsky till Stockholm och fästes året därpå vid hufvudstadens högskola genom enskildt mecenatskap, men icke, som många antagit, utgående från kvinnosakens målsmän. Det europeiska kulturlif, hvilket så att säga utstrålade från Sonja Kovalevsky, och oupphörligt kom på tal i umgänget med henne, gaf nu en ny intensitet åt A. Ch. Lefflers reslust och samman med en väninna, Julia Kjellberg (numera fru von Vollmar) begaf hon sig nyåret 1884 på en längre färd till Danmark, Tyskland, England och slutligen Paris. Genom A. Ch. Lefflers vittra rykte och genom anbefallningsbref, särskildt från Sonja, erhöllo de båda begåfvade svenskorna rika tillfällen att i en mängd olika kretsar studera nutidens andliga hufvudströmningar och ledande personligheter. Redan under författandet af en essay öfver Lasalle (publicerad i N. I. Tidn.) hade A. Ch. Leffler börjat intressera sig för socialismen och i såväl Tyskland som England kom hon nu i beröring med målsmännen icke blott för socialismen, anarkismen och andra riktningar, utan för alla möjliga religiösa och vetenskapliga rörelser. Hon blef mycket van att »umgås med folk, som suttit i fängelse» och att få sina intryck i den mest brokiga blandning. Ena stunden hörde hon t. ex. Karl Marx’ själfulla dotter, Eleonor Aveling, utlägga sin fars idéer; den andra stunden Bradlaugh eller Mrs Besant bekämpa dem; hon besökte teosofiska, positivistiska, ateistiska, estetiska soiréer; hon sammanfördes med personer af spiritistiska, evolutionära, högkyrkliga, frikyrkliga åsikter.
Och som Riksdagens slut är nära för handen, så celi till tidens vinnande, bar Utskottet ansett sig böra hemställa, att den voterings-proposition, som var - 636 Stats-Utskottets der antagen, får uti Reglementet för RrgsContoiret införas, såsom R. H, St:rs Beslut, under §. 96 i stället för §. g4, uti det förut afgifne förslaget med Memorialet N:o 422. I hvilket afseende Utskottet föreslår, att, om första /»-propositionen, som innehåller H. PresteStåndcts och H. BondeStåndets sammanstämmande Beslut, vinner, föreskriften uti Pieglementet blir följande: Från StatsContoiret lefvereras blifvande öfverskott på StatsVerkets ordinarie och extraordinarie Inkomster för år i83o och påföljande åren; hvaraf dock för KrigsGoIlegii Departementer till FörsvarsVerkets materiella behof samt för krut-tillverkningskostnadernes bestridande skall från RrgsContoiret årligen utbetalas en summa af SjuttioTusen (70,000) R:dr, sä vidt dessa öfverskottsmedel härtill lemna tillgång. — Det belopp, hvarmed Öfverskotlen på StatsVerkets Inkomster för åren från och med, l83o, det ena året möjligen understiga den summa af 70,000 R:dr som är på R:gsContoiret anvisad för KrigsCollegii Departementers materiella behof och krut-tiliverknings-kostnaderne, får af de påföljande innan nästa StatsReglering förflytande årens Öfverskott ersättas, derest desamma dertill lemna tillgång. Vinner 2:dra /»-Propositionen, innehållande V. BorgarcStåndets Beslut, kommer föreskriften att erhålla följande lydelse:
N:o 11, iCt JtancomUtskoUtts Betänkanilen. Banco-Utskottets Berättelse år 1800 om Banquens förvaltning, redigerad af en om BancoVerket kunnig oell dess bestånd nitsälskande tjensteman, yttrar desse märklige ord: ”Flere för Sveriges Rikes Banque inträffade svårigheter bestyrka den sanningen, att alla, äfven de minsta afsteg ifrån ett Penninge-Verks grundförfattning, i sin början tilläfventyrs obetydliga, kunna i tidens längd för Verket medföra de vådligaste följder. ” Jag tror mig med fog kunna tillämpa den. na anmärkning på Banquens ifrågasatte publicitet. Halft annat sekels häfd och den erfarenhet derunder blifvit inhemtad, bekräftar nyttan af en mesure, som, jag tror vid flere tillfällen, uppehållit Banquens Credit och derpå grundade beä stånd. Ifrån det Banquen behörigen blifvit orga. niserad, ansågs dess ställning icke böra allmängöras, utan under Tysthetsed anförtros en styrelse, sammansatt af Nationens egna Ombud, med fullkomlig controll, så i sjelfva Inrättningens sammansättning, som genom Ständernes särskilde Deputerade» Fortsättningen häraf anser jag bäst instämma med fordringarne af en Banques bestånd, sådan som vår och i vårt land. Vi måge ej i allt jemföra vår Banque med dem i andra länder.
Nio ig. emot Lag och Författningar bestämdt stridande åtgärd till någondera Partens förfång finnes vara af den Föredragande vidtagen eller i underdånighet tillstyrkt; har Utskottet ansett den anmälda anmärkningen icke kunna föranleda åsyftad påföljd, utan komma att förfalla. Stockholm den 28 Mars 1829. Ankom till Exp. Utsi. den 4 April 1829. Memorial, angående Fullmägtigens för Bonde - Ståndet från Elfsborgs Län, Anders Danielssons anmärknings-anledning, med afseende -på Roterings-jeinkningen i Jemtland. Från Bönde-Ståndet har, medelst Protocolls-Utdrag för den 17 December nästlidne år, blifvit till Constitutions-Utskottet remitterad en af Anders Danielsson, Fullmägtig från Elfsborgs Län, framställd anledning till anmärkning mot Föredraganden af Krigs-Ärenden, hvilken anledning uppgifvits hafva afseendp på den, genom K-'gb Constirutions-XJtskottets Memorial ff:o 19. 5 Majrts Nådiga skrifvelse den 21 November 1827, tillvägabragtaförändring i Jemtlands Rotering, och således vara rigtad mot Contrasignanten, då varande Stats-Secreteraren, numera Herr Stats-Rådet och tillförordnade Öfver-Ståthållaren Friherre C. J. af Nordin; förmenandes cinders Danielsson beslutet strida emot 80 §. Regeringsformen, enär detsamma, dels innehåller nedsättning af Jemtlands Fält-Jägare Regementes styrka från 1000 till 800 man, dels ock förvandlar Regementets ursprungliga tjenstskyldighet, endast inom hemorten, till en så kallad activ tjenstgöring, äfven utom Jemtlands gräns, i likhet med den öfriga ständiga arméen, — förändringar, vidtagna utan samråd med Rikets Ständer, ehuru desse vid 1818 års Riksdag uttryckligen förbehållit sig att, sedan nödiga förberedande åtgärder, beroende på Regeringen, föregått, lägga slutlig hand vid ärendet.
Tryckfrihets-förordningen tydligen innehöll, »attdetskulle varahvaroch en tillåtet, att i allmänt tryck utgifva alla handlingar af hvad namn och beskaffenhet de vara må, vare sig hos Riksrätt etc. eller andra publika verk, utan åtskillnad på målens beskaffenhet af civila, criminella, ekonomiska, militära eller ecklesiastika; och vidare alla Instruktioner etc. tillika med alla ofvannämnde högre och lägre Rätters, Kollegiers, Embetsverks, publika Korporationers och alla embetsoch tjenstemäns Relationer, Memorialer och embetsbref, med de undantag, som nedanföre i samma Tryckfrihetsförordning stadgas skulle;» samt »att till den ändan icke allenast alla sådana handlingar vid domstolar och andra ofvannämnde verk och embeten» eller »alla slags handlingar i hvad ämne som helst genast och utan tidsutdrägt borde emot lösen utlemnas åt hvem det äskar» etc. men bland de sedermera i samma § och mom. uppräknade undantagen icke förekomme något mål och ärende af sådan beskaffenhet som det nu förevarande; så kunde jag icke biträda den tolkning af Tryckfrihetsförordningen, hvilken Herr GeneralFäJttygmästaren för sin del deråt gifvit, utan funne General-Fäittygmästarens vägran att låta utlemna eller taga afskrift af det oftanämnda Memorialet hafva skett i strid mot denna Grundlags bud; i följd hvaraf och ehuru den här ifrågakomna angelägenheten i och för sig vore af jemförelsevis mindre vigt, jag likväl ansett mig pligtig hänskjuta saken, såsom rörande en principfråga, till domstols pröfning och derföre anmoda Krigsfiskalen att, å embetets vägnar, hos Kongl.
Bättre är o tvifvelaktigt, att allt upphandlas gemensamt, men att hvad som konsumeras för hvarje titel afföres till det värde, detsamma eger på grund af det gemensamma upphandlings-priset. 13 — 98 — § 6. Sjökarte-verkets ställning inhemtas af följande tabeller, den ena öfver de kontanta inkomsterna och utgifterna, och den andra öfver verkets föfsäljnings-Iager af kartor och beskrifningar : l:o. Debet. Uppbörd: Riksmynt. Värdet af försålda sjökartor och beskrifningar 7,688: 97. Skilnaden emellan utgifter och inkomster har godtgjorts af handelsoch sjöt'arts-fonden med 26,267: 75. Credit. Utgifter: Aflöning, ljuspenningar och gratifikationer 3,138: — Sjömätnings-expeditions-kostnader 30,532: 19. Skrifmaterialier och expenser m. 470: 59. Anmärkning: Af det i riks-staten uppförda anslag till lotserioch fy rings-staterna har dessutom anordnats aflöning... 1,950: — 2:o. Debet. Balans från år '1856 : v , Beskrif Kartorningar. Lager hos åtskillige försäljare 6,977. 1,949. Uppbörd: Under året tillkomna nya kartor 3,220. Credit. Till offentliga myndigheter och främmande makter utan ersättning aflemnade 00. 21. Kasserade och förbrukade ••••••••• 217. Balans till år 1858: Lager hos försäljare 7,493. 2,072. Dito i Sjökarte-kontoret 3,813. 2,858. Anmärkning: Försäljnings-summan för året utgjorde 9.128: 25. hvarifrån afgår försäljnings-provision 1,439; 28. så att Sjökarte-verkets behållning uppgår till 7,688: 97. Kongl. Sj öfdrsvars-departementets Kommando-expedition. Dess räkenskap, hvilken blifvit granskad utan anmärkning såväl i Kongl. Kammar-rätten som nu af Revisorerne, redovisar inkomster och utgifter sålunda: Debet.
Uti Nådig Skrifvelse af den 25 sistlidne Januari i (intagen uti 1 Sami. 1 Afd. N:o 18) har, med liikännagifvande, det Capitainen och äldre Compagnie-Chefen vid f. d. Regementet Royal Svedois Lars Stjernstam i underdånighet anhållit, att, lika med Öfverste-Lieutenanten de Mottoni, samt Majoren Friherre Koskull, komma i åtnjutande af en ersättning, motsvarande den af Stjernstam, såsom äldre Compagnie-Chef vid bemälde Regemente, innehafde lön, Kongl. Maj:t till Rikets Ständer öfverlemnat, a-tt å Allmänna Indragnings-staten upptaga Capitainen Stjernstam, till erhållande af skillnaden emellan dess innehafde äldre Compagnie - Siats-UtskottetsUtlåtande. N:<r 8gv Chefs lön 4°° ocll det Expectance-arfvode i5o R:dr, sorn han, efter regementets upplösning, erhållit med ett belopp, af 25o Rtdr B:o,. att utgå från och med 183r års början.
Vid det förhållande, att enkan Djurbergs öfrige borgenärer, af deltagande för bennes, genom Henric Östermans förvållande, iråkade bekymmersamma belägenhet, förmedelst antagande af allenast 331- procents ackord, gjort det för benne möjligt att kunna, på sätt som skett, till fullo godtgöra diskont-verkets kapitalfordringar, samt enär föga anledning förefinnes att erhålla någon ytterligare liqvid af Robert Österman, som, enligt hvad vitsordadt blifvit, ”icke eger annan inkomst ”än en vanlig dagakarls, medelst arbete å landet,” anser Utskottet sig ega skäl till den hemställan, att de ä förenämnde 2:ne lån upplupne öfverräntor måtte få afskrifvas. Ank. lill Exp. (itsk. den 18 Juni 1851 kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ulgifvande från Banken aj 20,002 Ikar, jemte ränta, till aflidne kaptenen E. Skottes sterbhusdelegare. Till Utskottets behandling är vorden remitterad en af Riksdagsfullmäktige!], vice talmannen inom Hedervärda Bonde-ståndet J. A. Zetterberg väckt motion om utgifvande från Banken af elt belopp, stort 20,002 R:dr, jemte laga ränta derå från den 14 Mars 1844 till aflidne kaptenen Erik Skottes sterbhusdelegare, såsom ersättning för den förlust, som, enligt motionärens förmenande, skall blifvit dem tillskyndad genom förvållande af de tjenstemän, hvilka år 1809, vid försäljning å banko-auktion af säteriet Eketorp, j mantal, säteri-ladugården Samuelsås 4 mantal och frälsehemmanet Sadelmakarekrogen, \ mantal, utgjort Bankens kommissariat. Rörande denna fråga har Bankens Fiskals-embete, i ämnet bordt, meddelat följande af i Fiskals-kontoret förvarade rättegångshandlingar inhemlade förhållanden, nemligen: Sedan Kammarherren, friherre J.
År 1822 till tunnor 14,142 » 1841 » » 26,312 » 1846 » » 32,583 » 1850 » » 33,505, ocb afkastningen af samma rotfrukt, med afdrag af utsädet, År 1822 till tunnor 105,280 » 1841 » » 219,593 >, 1846 » » 287,725 » 1850 » » 270,757. Denna jemförelse-tabell utvisar, att jordbruket inom detta Län väl icke under de sista fyra åren vunnit någon större utsträckning, men att det under hela tidrymden från år 1822 till 1850 i den mån förkofrat sig, att utsädet af spanmål och skidfrukter ökats med omkring 52 procent och af potates 136 procent, under det att folkmängden ökats med endast 36 procent. 12 Boskapsskötseln i Götheborgs och Bohus Län har varit att anse sorn stillastående under en lång följd af år. För dess närvarande utsträckning kan fodertillgången inora Länet anses tillräcklig. Ladugårdsafkastningen förslår ock visserligen för landtmannens egna behof, men den fydler ingalunda äfven behofvet för städerna, i synnerhet för Götheborg, hvarest följaktligen en betydlig tillförsel af viktualier jemväl från andra landsorter äger rum. De till feraårs-berättelserna hörande tabeller utvisa antalet af i Länet underhållna kreatur sålunda: Hästar. Oxar. Kor. Ungboskap. Får. Svin. Getter. Då nemligen gästgifverioch kronoskjulsningen medför nödvändigheten för de flesta af allmogen att underhålla en eller flera hästar och derjemte för hushållet kor företrädesvis äro behöfliga, medgifver fodertillgången gemenligen icke att tillika underhålla oxar. Halmen har hiltills utgjort det hufvudsakligaste foderämnet och stallfodring användes endast å några få större egendomar. Den förkofran, som
Direktionens egna ledamöter endast den förändring egt rum, att sedan Kammarherren Oscar Magnus Björnstjerna, som den 25 Oktober 1858, i anledning af erhållen nådig kommendering för tjenstgöring på utrikes ort, afsagt sig sin Direktörs-befattning, Uste Suppleanten, Kammarherren, numera Öfver-Kammarherren ro. m. Grefve Adam Casimir Ludvig Lewenhaupt i Direktionen inträdt. Inom Riddarhusets ordinarie tjenstemanuapersonal har den förändring inträffat, att efter Riddarhus-Fiskalen, Kammarherren Abraham Alexander Réenstjerna, som atled den 16 April 1858, Hof-Rätts vice Notarien, Juris Utriusque Kandidaten Carl Otto Brakel blifvit af Direktionen utnämnd till Riddarhus-Fiskal. § 7. I afseende på förändringarne inom Wadstena adliga Jungfrustift, har Direktionen förmält., att, efter det sista Riksdags-berättelsen afgafs, 14 döttrar af adelsmän blifvit i stiftet inskrifna, hvaremot 53 genom giftermål eller dödsfall derutur utgått. Antalet af de i matrikeln såsom lefvande upptagna Stifts-Jungfrur, hvilket före sista Riksdags början utgjorde 503, hvaraf 222 åtnjöto pension, har således blifvit minskadt till 464; men antalet af de utgående Stifts-pensionerna har kunnat förhöjas till 230. § 8. Denna § redogör för utdelning sedan sista Riksdag dels å adliga Kadett-skole-fonden af derå anvisade 4 högre akademiska stipendier, å 360 Rdr Rmt årligen, 8 lägre å 240 Rdr Rmt, 2:ne så kallade Närings-Stipendier, likaledes å 240 Rdr Rmt hvardera, samt 3:ne Frikadett-platser vid Kongl. Krigs-Akademien, dels å Bergenstjernska testaments-fonden, 4 akademiska stipendier å 225 Rdr Rmt hvardera, samt en Frikadettplats vid Kongl. Krigs-Akademien pels 3:ne stipendier å Berghmanska fonden, hvilka bestämmas efter markegångspris och för 1858 uppgingo till 345 Rdr
Herr Kontrakts-prosten Rundgren har anfört, att då dels 36 § uti Fabriksoeh Handtverks-ordningen den 22 December 1846 föreskref att det skulle åligga fabriksoch handtverks-idkare att vaka deröfver, att de hos honom antagne arbetare, särdeles då de såsom minderåriga voro i hans hus och bröd, höllos till gudsfruktan, ordentlighet och goda seder, och att bemälde arbetare, om de ej förvärfvat nödig kunskap, skulle deruti erhålla undervisning å de dagar och timmar, som idkaren bestämde, äfvensom att de skulle tillhållas att flitigt besöka söndagsskolor eller andra för fabriksoch handtverksarbetare afsedda läroanstalter, dels ock Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852 vid 6 R:dr 32 sk. Banko vite förbjöd att arbetare under 1 8 års ålder finge till arbete nattetid vid fabriker användas samt att barn under 12 års ålder finge i arbete antagas, så hade lagstiftaren ådagalagt en prisvärd omtanka i afseende å det uppvexande slägtets religiösa, moraliska och fysiska vård. Erfarenheten hade emellertid gifvit vid handen, att någonting fattades, icke till följd af föreskrifternas obestämdhet, utan genom kontrollernas otillräcklighet. Myndigheterna kunde väl vaka deröfver, att barn under 12 års ålder icke i arbete antogos, Bih. till B. St. Prat. 185(1 å 1857. 8 Sam!. 29 Höft. 1 Ekonomi-Utskottets Betänkande M 103. och afven inom ett stort fabriksidkande samhälle, såsom t. ex. det i Norrköping, kunde tillsynen häröfver blifva nästan fullständig, men att de i arbete anställde minderårige, som saknade nödig christendomskunskap, erhöllo sådan, kunde icke, utan högst ofullständigt, tillses.
Män endast nämnas, mm äro af den rena Evangeliska Läran. § 54- StUsMinistrarnes, StatsRåden och JustitiasRådcns Ämbeten skola uppföras i Rikets Stat, och må „icke af någon tillika med annat Civilt Ämbete beklädas. De Två StatsMinistrarne innehafve Rikets högsta värdighet; Stats Råden ege lika anseende med de högsta, och JustiticeRåden med derintill närmast varande, militaira Arndetsmän. 35® Constituliofis-Utskottets betänkanden. § 35- StatsMinistern för Utrikes Ärenderna, StatsRåden, Presidenten och Chefer för Colle gier eller i desscis ställe inrättade Werk, Chefen för Tullstyrelsen, Expedit tionsChefer i Statsförvaltnings Departementen ; Öfverståthällaren, Underståthållaren och PolitieMästaren i Hufvudstaden, Landshöfdingar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar — om de finna sig dertill skäl ega. $. 42. Skulle den olycka tima skola samtlige StatsRådets Ledamöter vara närvarande och rösta. 43* Gar Konungen i Fält, eller — —- — ftVrordne Han Justi ticeSbatsMinistern och Tre andre Ledamöter af StatsRådet, sorn. der icke ega k öredragande befattning, att föra Regeringen — —- ■■■ förhålles på det sätt som 8 §• stadgar. Constitutions-TJtskottets betänkanden. 357 5 99- Riksens Ständers JustiticeOmbud^man må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens Nedre JustitiaeRevisionens —• — ho 11 orn biträda då han det äskar. § 102. Denna Domstol, som RiksRätt kallas, skall i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea HofRätt, hvilken deruti före ordet, fyra de äldsta StatsRåd, Presidenterne uti alla Rikets Collegier, Högste
Uti en till Slals-Utskottet från Högvördige Preste-Ståndet remitterad motion, har Herr Professoren Bexell begärt, att,till befordrande af de till inbördes välvilja och beredvillighet i den vetenskapliga forskningen öfverenskomne sammanträden af Natur-forskare och Läkare från Sverige, Norrige och Danmark, ett anslag af 1 ,ooo R:dr B:co måtte beviljas för hvartdera af de i sådant afseende för åren 1840, 184a och 1844 bestämde sammanträden, och ställas till Kongl. Yetenskaps-Academiens disposition, att för ändamålet användas för Svenska Naturforskareoch Läkare-afdelningen, vid hvilken motion blifvit bilagdt ett tryckt exemplar af Förhandhngarne vid det af Skandinaviska Naturforskare och Läkare hällne mö - Stats - Utskottets Utlåtande, N:o i55. 3 te år tS3gäfvensom till Utskottet blifvit från Högvördige Preste-Ståndet öfverlemnad en motion i samina ämne af Herr Professoren Doctor Retzius, som föreslagit: alt i ,000
Då nu tingen icke hållas oftare än högst 3, på många ställen 2 och på några orter en gång om året, skulle således den för brott angifne genom sitt uteblifvande vinna minst fyra, ofta åtta månaders och stundom ett helt års anstånd. Jag är i allmänhet benägen att i lagstiftningen gå försigtigt tillväga och inhemta erfarenhetens råd om behofvet af en förändring, innan man genomför densamma, och jag tror att den nu föreslagna lagförändringen utgör en klok förmedling, in - Den 7 Mars e. m. 175 nan man vidtager en sådan reform, som den siste talaren påyrkat. Jag erkänner visserligen med honom, att målen i stämningarne kunna rubriceras origtigt, och att en person derigenom kan obehörigen chikaneras, men detta iir ett ondt, som man måste underkasta sia, och att afhjelpa detta, så att det i hvarje brottmål tillätes att svara genom ombud, vore att »bota ett ondt med hälften värre.» Det torde således icke vara skäl att återremittera detta Betänk., utan anhåller jag, att det måtte varda af K. o. Ad. bifallet. Frih. Leijonhufvud: Jag hade trott, att detta förslag skulle hos många uppväcka betänkligheter, och jag tager mig nu friheten att framställa dem, jag med afseende derå hyser. Jag har visserligen ingenting att anmärka mot sjelfva principen i det lagstadgande, Utsk:t föreslagit, eller att svarandeparter i mindre brottmål må tillåtas att svara genom laga ombud, men jag tror dock, att, med hänseende till de bestämmelser, vår nu gällande lag i öfrigt innehåller, det är förenadt med stor svårighet att medgifva en sådan rättighet, och att den skulle utöfva ett beklagligt inflytande på lagskipningen. Hufvudsakliga skälet till denna min åsigt ligger deruti, att hos oss icke finnas jurydomstolar, utan alt vår lag innehåller legala bevisningstheorier, hvilka domarne måste följa, huru svårt det än ofta kan vara att, med iakttagande af dem, åstadkomma fullständig bevisning.