Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ot rvprs. klx ?rotocollo gabriel Öclmsoa, Utdrag af Protokollet, hältet hoS Bon, de.Eländet wid Urtima Riksdagen i Arebro den Li September itzro. S. D. r^esiöts, efter af Talmannen fram. ställd Proposition, att Allmänna BeswärS. och Oeconomi^ Utskottets flätande af den ro i dem ne Den 21 September. 647 ne mänad, i anledning af Kongl. Maj ts Nä. diga Proposition om skyldigheten för alla att deltaga i wärdén om de fattige, samt rörande en serskild i detta afseende i Amiralitets. Warfs, och Orgryte Församlingar wid Götheborg upp. kommen fräga, skulle till Utskottet äler-remitte. ras med anmodan, att öfwer de i Bonde Slän. det gjorde anmärkningar, af hwilka Utskottet ikulle undfä del, skpndsammeligen sig yttra. Or soprs. klx Urokocollo (-adriel Ollmsnn. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bsn, de Ständet wid Urtima Riksdagen t Orebro den ri September i§ry. S. D. föredrogs Constitutions. Utskottets den 18 dennes pä bordet laade Memoria! af den 15 i denne mänad, innehällandes detta Utskotts anmälan, att wid granskningen af Stats-Rädcts Protocoller ej funnits någon anledning till an. märkning emot Stats.Rädets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rädgifware i Cour. mando-mäl; i anseende hwartill, och dä detze Höge Embetsmän sämedelst äro frikallade frän all answarighet för sine EmbetenS utöfning in. till den dag nuwarande Riksdag börjades, Erpetitions. Utffottet ffulle anmodas att sädant i Riksdags. Bestutct införa» Ot supr,. klx Urotocollo 6sbrisl Oämsnn. Vi-x - 648 Den 22 September. Upplyst hsä Samtcl.
Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm flen 14 November 1865. Larf) Ersson, från Södermanland* län - Bih. till R. St. Af Fredrik August Forssbeck från Östergötlands län, om ändring af Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom. Sedan de omyndiges förmånsrätt upphört, hafva dessa värnlöse nära nog blifvit satta utom lagen. De gode män, som enligt Kongl. Förordningen den 24 September 1861 utväljas inom kommunerna, hafva alltför ringa magt, för att, såsom sig bör, tillgodose den omyndiges rätt och föra till sin pligt en tredskande förmyndare. Jag erkänner med tacksamhet den goda vilja, som genomgår Lag-Utskottets betänkande i detta ämne vid föregående riksdag, men det är, enligt min åsigt, på långt när ej tillfyllestgörande; kommunerna sjelfva måste öfvertaga vården om sina omyndige och genom sina stadsfullmägtige och kommunalnämnd hafva öfverinseende, lika väl öfver den omyndiges medel som redan förut öfver andra kommunens fonder.
Man skall dessutom betänka, att i dessa länder finnas icke sådana cassör som de, hvilka, centraliserade i Stockholm, låna ut sina penningar mot inteckning i fast egendom. För att till större summor kunna belåna sin egendom, blefvo godsägarne i Preussen och Frankrike tvungna att (or 16 H. >7 1 Den 30 November. mera hypotheksföreningar, dock, som jag liar hört, ulan att tillgodonjuta något penningeföriag genom statens försorg. Utan att ingå i undersökning om hypotheksföreningar i Sverige någonsin kunna blifva hvarken nödvändiga eller förmånliga, är det min öfvertygelse, att en mängd andra saker böra förutgå, innan de kunna formeras, såsom tysta förmånsrätternas upphörande och utsökningslagarnas förändrande. Om endast lån erfordrades till åkerbrukets förkofran, skulle Svenska jordbruket vara det mest florerande i Europa. Erfarenheten utvisar ett annat förhållande, och orsakerna till jordbrukarnes förlägenhet mäste således sökas på annat håll. BondeStts obestånd til Iskri fvei* jag dels de, i följd af olyckliga ceconomiska författningar, för långt utsträckta hemniansklyfningarna, dels de tunga och illa fördelade skatterna och den försvårade afsättningen för landtmannaprodueter. Allmogen har således i allmänhet utan eget förvållande kommit i förlägenhet; men så är icke förhållandet med possessionaterna, hvilka visserligen med BondeSt. delat olägenheten af tunga skatter och bristande afsättning, men dock till största delen kommit på obestånd genom dåliga calculer och dålig hushållning. En af orsakerna till misshushållningen söker jag uti exemplet af en i Sverige förut okänd lux, som, först spridd bland de högre dussenia, redan hotar att smitta äfven de öfriga. Adeln har härigenom förlorat icke blott sin välmåga, utan äfven sin sjelfständighet. Man hade under de sednare åren i landsorterna börjat med att rätta mun efter matsäcken; loekmalen af nya lån fruktar jag skall föranleda en menlig reaclion på denna bättre anda. Man tror, att det är penningar, som fattas-.
Under sådane förhållanden och då det af Slals-konloret väckte förslag att lill kamereraren numera t. f. stats-kommissarien Fredin öfverlemna uppgörelsen af formulär lill den ifrågaställde nya bufvud-boken, synes lemna en lämplig utväg att komma till ett resultat i detta afseende, dervid tillika bör sig visa, huruvida hvad 1847 års revisorer föreslagit angående intagande uti nämnde redogörelse af så väl allmänna magasins-kontorets hufvud-bok öfver stats-verkels spannmåls-rörelse, som karla-sigillata-hufvud-boken låter sig verkställa, har Utskottet anmodat t. f. stats-kommissarien Fredin, som förklarat sig villig till detta uppdrags mottagande, att uppgifva de vilkor, han ansåge härvid böra bestämmas; och är det efter pröfning af hvad sålunda förekommit, som Utskottet föreslår, att Rikets Ständer måtte åt t. f. stats-kommissarien N. J. Fredin uppdraga att samtidigt med upprättande af en riks-hnfvud bok efter ny plan, hvarom härofvan blifvit framslälldt, äfven uppgöra en formulär-hufvudbok med tillhörande specialeller bi-redogörelser för Kongl. Slats-konlorels enskilde rörelse, på de grunder, som uti Rikets Ständers åren i845 och 1847 församlade revisorers berättelser hufvudsakligen finnas angifne, med förbindelse för Fredin alt hafva arbetet färdigt den i5 Juli i84q, så att detsamma, af Stats-kontorels och Kammar-rättens utlåtanden åtföljdt, må kunna till Rikets Ständers sistnämnde år sammanträdande revisorers granskning öfverleinnas och mot vilkor: a) all uppgörelsen får ske för året 1846, eller ifall lunder deremot skulle möta, för året i845; F) att arbetet sednast med September månads ingång innevarande år får sältas i verket, kommande StattUlskulltl* Utlåtande, A'.o 206.
Den 2 Augusti; i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Proposition, om reglering af Remiss-laget för Kongl. Räntmästarne och LandtRäntmästarne. 58:o i anledning af Kgl. Majtts Nådiga Bref, rörande verkstäld undersökning om Kronans förpantade Hemman och Lägenheter. 59:0 i anledning af väckt fråga om upplysningars infordrande, hvilka och huru många byggnader Kronan eger, m. m. 4o:o Den i4 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande för - 42 ändring af den, Andrarums Alun-Verk tillagde, rättighet till uppköp af Skogs-effecter m. m. 41:0 D. 14 Augusti; i anledning af Kgl. Maj;ts Nådiga Proposition, rörande Stats-Verkets tillstånd och behof, i hvad den rörer Riks» Statens Nionde Hufvud-Titel. 42:0 i anledning af Vare Re visorers Berättelse öfver Stats-Verkets Förvaltning och Räkenskaper, åren 18x7 och 1818. 45:o rörande öfverseende af 1720 års Inqvarterings-Ordning. 44:0 angående inköp, för Sta tens räkning, af Geographiska Inrättningens Chartoe-Verk. 45:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Saltpeter-gärdens nedsättning m. m. 46:o i anledning af Kongl. Mits Nådiga Remiss uppå Lands - Kammereraren, Kammar-Piätts-Rådet A. Ekelunds ansökning, angående dess Pensions-rätt vid afskedstagandet. 47:0 Den 20 angående förre Häradsskrifvaren Johan Santessons Pension. 48 _ _ _ rörande rättighet för Bergs män, att med penningar lösa Kronans Persedeloch Tionde-Tackjern m. m. 4g:o rörande Stats-Verkets För valtning och Räkenskaper åren 1819 och 1820. 5o:o rörande anslag å Stat för Läkare-biträde vid förefallande besigtningar å Fångarne i Blekinge Läns-PIäkte. 51:0
År 1840 utgjorde, enligt mantalslängderne, länets folkmängd 122,723, utaf hvilka 59,227 mankön, 33,153 skrifna i mantal och 26,074 mantalsfria, samt 63,496 qvinkön, 35,920 skrifna i mantal och 27,576 mantalsfria, dock är i qvinqvennii-tabellerne folkmängden högre upptagen; hvilken skiljaktighet, äfven tillförene anmärkt, icke kan ensamt tillräknas mindre noggranhet vid mantalsskrifningarne, då dessa förrättas enligt specifika uppgifter ur kyrkoböckerna; hvarföre och enär samma böcker borde ligga till grund jemväl för qvinqvennii-tabellerna, anledning icke saknas som skulle tabellerna till en del upprättas efter approximatif kalkyl. Yid jemförelse emellan 1835 och 1840 årens mantalslängder visar sig en tillökning i folkmängden med 3,703 personer. Och har länet haft den lyckan att undgå missväxter och mera vidsträckt härjande farsoter, ehuru i sistnämnde hänseende företer sig, att vissa år smittosamma sjukdomar varit gängse, bland hvilka må nämnas en feberepidemi, som år 1837 angrep mer än 100 af invånarne å den i Hjelmaren beläg na ön, Winön, hvars befolkning icke kan skattas högre än till 200, samt rödsoten, som hösten 1838 utbröt och till påföljande året fortfor, hufvudsakligast inom sydöstra delen af länet. De anmälda sjukdomsfallen voro då inom Örebro Provincial-läkare-distrikt 1,268, i hvilka 365 personer alled o. Folkets bildning är otvifvelaktig! i framskridande och visar sig inom Landslagen mera jemnt spridd, då deremot i Bergslagen de bergsmän, hvilkas förmögenhet medgifver vidsträcktare affärer och mera tillfälle till odling af deras själsförmögenheter, också mera synbart höja sig öfver massan; men i bredd 4 dermed följer böjelsen för yppigare lefnadssätt, som genom exemplet sprider sig äfven till dem, hvilkas tillgångar deraf lida.
Rescripter af den 9 Maj 1827 och den 23 Januari 183c>, dem Utskotten 1 sitt förenämnde utlåtande åberopat, den utgång, frågan genom dessa författningar fått, härrört från det skick, hvaruti den vid nämnde tider sig befunnit, eller snarare från det sätt, hvarpå den blifvit i underdånighet föredragen; att hvad anginge de fördelar, som Gottländska allmogen tillskyndades genom närbelägenheten till uthamnar och lastageplatsen så vore denna fördel enahanda för kustboer på mångfaldiga ställen inom öfriga provincer af Riket, utan att derföre invånarne derstädes vore betungade med en byggnadsskyldighet, motsvarande den, sorn nu är i fråga; samt att dessutom Gottland voise vida mera, än det öfriga Svarige beJastadt med skattebördor och onera, hvaribland borde nämnas beväringsskyldigheten, som varade från i5 till 5o:de året, samt Ihestegårdsoch Kyrkobyggnad. Med anledning af hvad sålunda blifvit emot Utskottens ofvaaberörde Utlåtande erinradt, få Utskotten anföra: alt lör större delen af landthamnarne å Gottland vidsträcktare friheter verkligen finnas beviljade, än för andre landthamriar i Riket, såsom alt, enligt Kongl. Seglations-Ordmingen den i5 Maj i843, fartyg, som icke innehafva last. må från utrikes ort inlöpa till de Kifva landthamnarne å Gottland, eller Slitö, Burgsvik, Kylley, Rone, Lärje, Westergarn. Katthammarsvik, Fåhrösund, Kapejshamn, Ljugarn och Klinte; att enligt Kongl.
Julii P. 1237. Oct. 2 A. P. 170. Stora Barnhusets i Stockholm Kronotionde, angående. StorKyrkans i Stockholm Orgelverk, om ersättning för reparationskostnaden af. Storskiftes-förrättningar, om förändring i vissa stadganden derom. Sept. P. 807. Straff, angående skärpning af, för visse förbrytelser. Strafflagarne, angående förändring uti. Oct. P. 432. Strandsittare, om tillåtelse för visse inom Malmöhus Län boende, att med sine fiskarebåtar föra varor emellan Inrikes orter och Danska kusten. Aug. P. 134* Strandväg, om utvidgad rätt till begagnande af. April P. 225, 35o, 373. Strandägare, om närmare bestämmande af deras rätt till fiske. Sept. P. 49k 6o6 Strokirck, Johan Herman von, yttranden. Stråle, Wils Wilhelm, yttranden. Aug. Strömmingsfisken, om förlängning i arrendetiden. Aug. Sept. P. 492. Strömrensningar, om fortfarande af anslaget för. Dec. 2 A. P. 14. Strömsholm, angående en förändrad förvaltning deraf. Aug. Sept. P. 53. Strömstad, angående aflöning för en särskilt Kyrkoherde i. Sture, Friherre Gustaf, yttrande. Febr. P. 63o. B. 554. 607 StyrelseVerken, Committerades förslag till förändrad organisation af, om tryckning deraf. Maji P. 790. StyrelseVerken, om förändrad organisation af. Nov. P. 654. Nov. 2 A. P. 4i3. Dec. 2 A. P. 6, 32, 170, 177» 199» Ståhl, SkeppareÅlderman i Thorshälla, rörande försummad indrifning af en fordran hos. Ståhle, f. d. Handlande, angående honom beviljad befrielse från bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont. Aug. Städerne, om aflöning för dem som med uppbörden derstädes hafva befattning. Julii. P. 1239.
upptäcktes SS helt nyligen nedanstaende lilla skin, hvilken undertecknad tager sig friheten insända till red: n. Från en sida sedt, ar den lilla teckningen ju visserligen en motbild till ~Skollif b; likväl säger den på langt nar icke hvad som kunde sagas i detta ämne, och det iir endast under nfbidan att .Carolas i en ej alltför aflagsen framtid ville infria sitt löfte, som jag fritt från tyskan återgifvit densamma. Det är en kall och ruskig dag på senhösten. Klockan slog just nu fem, och skymningen börjar inträda. Frusen ilar jag framit de gator, som leda från skolan till mitt hem. Snart står jag framför min egen dörr, nyckeln vrides om, dörren öppnas och - hvilken mild fläkt strömmar mig ej till mötes f r h det lilla rummet! Var det verkligen s % dystert och kyligt derute på gatan? Hur kan det d3 blifva mig s % varmt om hjertat vid återinträdet i mitt rum? Snart star den lilla tekitteln öfver spritlagan, och trött sjunker jag ned i hvilstolen i den halfmörka vrån. Annu förnimmes i hufvud och sinne efterdyningar af dagsarbetet; de tunga ögonlocken slutas, och ovilkorligen draga dagens minnen förbi min själ. Alla minnen! Nej, endast de glada, de ljusa! Hvad af mörker som mött mig, det a r glömdt. Ar det val rätt att hafva ett så ensidigt minne? Jag vet det ej; jag vet blott, att det gör mig lycklig, och hvad som bidrager till sann lycka, kan väl ej vara helt och hallet förkastlig:. Tekitteln börjar ett sakta sjungande. Jag hör ännu en gång min rundkindade lille Hans fråga med en röst som ögonblickets allvar gör nästan ohörbar:? ) Hvad hette di % Adam i tillnamn? :: Leende &amp; r jag mer vatten på tekitteln; nu ar ocksa Hans redan försvunnen och jag ser framför mig de två små flickorna från förmiddagsrasten i dag. Elsa knäpper just på ryggen hardt samman sina sm % händer. Marie går gråtande åt höger, under det Elsa helt trotsigt vänder sig å t andra sidan.
Emot Betänkandet bar, rörande första puncten, hos Ridderskapet och Adeln hufvudsakligen anmärkts, att om grundräntan borttages från qvarnarne, samt rättigheten till qvarn-anläggningar blefve utsträckt, så skulle sådant innebära en orättvisa mot de äldre qvarnarnes egare, hvilka derigenom blefve beröfvade en stor del af de capital , som de uti sina qvarnar nedlagt, under visshet om att vara bibehållne vid de rättigheter, sorn lör dessa funnits, samt att en dylik åtgärd aldrig borde ega rum, utan att capital-värdet ersattes lill deni, som på så sätt finge vidkännas ökade a (gifter till skattebehofvens fyllande. För öfrigt har Utskottens tillstyrkande i denna fråga ansetts innebära en uppenbar inconseqvens, då de ej tillika funnit sig föranlåtne att begära, det alla de öfrige gruudskatterne äfven mätte borttagas. Hos Preste-Ständet hafva erinringar vid samma punct blifvit gjorda, nemligen: att den af Utskotten tillstyrkta utredning, i afseende å beloppet af grundräntorna å qvarnar, samt hvilka af dessa vore indelda till rustning eller knecklehåll, m. m., redan vore, åtminstone hvad en del orter beträffade, företagen; — i sammanhang hvarmed äskats fästandet af ett sådant vilkor härvid, att qvarn-egarne måtte forskonas från alla utgifter i och för en sådan utredning. Äfvenledes har den anmärkning blifvit framställd, att hvad Utskotten härutinnan föreslagit, skulle vara ganska formvi Iligt, enär det kunde inträffa, att, då grundskatten å qvarnar nu ansåges böra försvinna, så kunde Rikets näst sammanträdande Ständer, med föranledande af de upplysningar, sorn genom den begärda utredningen kunna vinnas, filina, att denna grundränta alldeles icke bor afskaffas. Den första af dessa anmärkningar, eller att Utskottens förslag skulle åsyfta en kränkning af egande-iätten, hafva Utskotten funnit serdeles 8 Statssamt Allm.
Ständers Leur-Ut skotts Utlåtande angående den uti ser skildte till Högvördige Preste-Ständet och Hedervärda Bonde-Ståndet ingifne Memorialer väckte fråga om skärpande af det nu för tjuf noder stadgade straff m. tn. H os Högvördige Preste*Ståndet har Herr Prosten D. Aspelin, uti ingifvit Memorial, väckt fråga om nödvändigheten af upplifvandet utaf de Allmänna Lagens Stadganden, rörande straffet för tjufnader , som genom Kongl. Förordnin - Lag-Utskottets Betänianden, sii gen den ?o Januari!
BancoFullmägtiges utlåtande öfver det deruti upptagne förslag, att Rikets Ständers Bank måtte tillåtas meddela lån å jordegendom emot första inteckning till egendomens halfva taxeringsvärde emot möjligen lindrigaste ränta, med rättighet för låntagare, att amortissementsvis återgällda lånesumman på en längre utsträckt tid medelst en årlig afbetalning; hafva Fullmägtige, i afgifvet utlåtande, anfört, att af de mångfaldiga till Banken, tid efter annan, inlemnade handlingar för erhållande af lån, emot pant af fasta egendomar i städerne och på landet, den tillförlitliga upplysning inhemtats, alt uppskattningseller taxeringsvärdet är betydligen olika i Rikets serskilde Provinser, emedan, då det uti flere Län är temligen lågt, detsamma deremot uti de andra är ganska högt, samt någon gång, ehuru mera sällan, utöfver fastighetens verkliga värde, hvilket senare förhållande nogsamt skall visat sig deraf, att, vid omsättningar af dylika lån, det af inkomne handlingar blifvit upplyst, att panten, efter belåningen i Banken, försålts till ett lägre pris, än hvartill den förut varit uppskattad, och hvarefter primitiva låne-summan är vorden bestämd; hvadan ock Commissarierne i Låue-Canzliet stundom skola varit nödsakade att, för bevarande af Bankens rätt, såsom vilkor för omsättningens beviljande, föreskrifva, att en, emot årsliqviden beräknad, större inbetalning, borde verkställas; och hafva fullmägtige, vid ett sådant förhållande samt med fästadt afseende å det äfventyr, den föreslagna förändrade belåningsgrunden kunde för Banken medföra, funnit sig icke kunna understödja framställningen derom; hvarjemte fullmägtige förklarat, att, då motionären i öfrigt, i afseende på räntebeloppet och tiden, inom hvilken lånet genom amortissement borde vara slutbetaldt, icke närmare uppgifvit det förra eller vidare bestämt det senare, fullmäktige icke vore i tillfälle alt deröfver meddela yttrande.
Afgiften utgår efter det belopp, för hvilket Bruken, enligt privilegier och resolutioner, erlägga recognitions-afgift, antingen der kolas eller icke. För Bil. till Bevillning-Utskottets Betänkande, N:0 12. 25 För kolnings-friheten på Häradseller Socken-allmänningar, enär till häradet eller socknen icke erlägges en betalning, svarande emot den, som för Recognitions-skogars eller Krono-allmänningars begagnande, efter Rikets Ständers Författning år 1752, jemte bevillningen utgöres, skall afgiften så höjas, att beloppet blifver enahanda med hvad för nyttjande-rätt af Kronc-skogarne erlägges. §• 27. I öfrigt betala efter denna Artikel: Advocater och Sakförare, i Fyra Glassér: Första Classen , R:dr 50: Andra dito , 30: Tredje dito 20: Fjerde dito . 10: . Betjenter, Kuskar och Lac/uayer på landet, Jägare och Taffeltäckare m. fl., lika med dem i städ erne, §. 15. Byggmästare, Länseller Häradsi Fem Cl asser: Första Classen R:dr 20: ■— Andra dito 15: — Tredje dito 10: Fjerde dito 8: . Femte dito 5: —. Färjemän, som hafva egna båtar, lika med Skutoch Båtskeppare, §. 15. Gerningsmän och Sockne handtverkare på landet, af hvad handtverk som helst, samt Handsågare, Stampare och Socken-Byggmästare, i FyraClasser: Första Classen, med öfver tre mantalskrifne arbetare R:dr 5: —. Andra dito med 3 dito dito 3: — Tredje dito med 2 dito dito 2: —- Fjerde dito med en eller ingen 1: —. Glasoch Porcellains-försäljare, i Två Classer: Första Classen R:dr 10: — Andia dito 5:
B. om antalet ledamöter i Hofrätterne sagt: ”Vid bestämmandet, huru Hofrätt skall vara organiserad, har Komiteen trott sig böra följa den grundsats, att en högre domstol aldrig må bestå af färre ledamöter än den lägre, hvars dom af den förra skall pröfvas; och som nu Statsrätt kan utgöras af lill och med fem ledamöter med personlig rösträttighet, har Komiléen ansett delta högsta antal för Under-rätten vara det minsta, som för öfver-rälten må äga rum och således föreslagit, att i Hofrätt alltid skola vara tillstädes från fem till och med sju ledamöter, ehvad de äro ense om besluten, eller ej.” I del sednare förslaget till rättegångsbalk, är antalet af ledamöter, som pä en gång minst skola vara tillstädes nedsatt från 5 till 3 och den lydelse gifven ål 1 § i 4 Kap. R. B. att ”ej skola på en gång flere än fern, och ej färre än tre, i rätten silla” och detta med afseende derpå, att organisationen i de förslagna nya Rådslufvu-rätlerne blifvit förändrad till domare och nämnd. Nu år fråga om alt utan förändring i Rådstufvu-rätternes närvarande organisation nedsätta det domföra antalet ledamöter i Hofrätt till 3, då alla 3 äro om beslutet ense. I allmänhet torde den åsigten att vilja be stämma domfördt antal till följd af den omständigheten, huruvida ledamölerne äro om beslutet ense eller icke, vara ur rätt synpunkt mindre tillfredsställande, ehuru äfven i nu gällande lag antagen. Ett sådant stadgande kan tänkas möjligen kunna föranleda lill försök att på öfverlygelsens bekostnad sammanjemka de olika åsigterna. En talare har trott att genom förminskning af ledamöternes antal till 3, skulle man få betydligt mera arbete verkslåldt, samt ansett att ledamöternes upmärksamhet på målens beskaffenhet derigenom skulle blifva mera skärpt.
Sådant vore ju alldeles orimligt, och bevisar* att frågan om sättet för ränterednklionen alldeles icke har något naturligt sammanhang med frågan om ränteförenklingen, enär räntetagares upsägningsrätt kan uphöra, ett medelpris efter de förflutna 10 årens markegång bestämmas, och räntorna derefter lösas, ehvad någon förenkling beslules eller icke. Ränlegifvarens eller ränletagarens fördel beror också föga eller intet af förenklingen, när nemi. denna ändå sker genom bibehållande af de förnämsta räntepersedlarne; endast i afseende på en bättre och lättare kontroll å Häradsskrifvarnes uträkningar, kunde det vara en fördel för de skattskyldige eller räntetagarne, att antalet persedlar förminskas. Det vore således egentligen de tjenstemän, som f. n. besväras af de vidlyftiga uträkningarne, som fördelen af den nu föreslagna s. k. förenklingen tilIflöte; äfvensom det utan tvifvel vore en vinst, att barbariet i jordeböckerna försvunne, och isynnerhet att derigenom en öfvergång beredes från det nuvärde vidunderliga beskattningssätlet i persedlar till det enda förnuftiga, som är penningeskatt. Beträffande deremot den af regeringen vid förra Riksdagen föreslagna, och af R. St:r gillade förändrade metoden för grundskatternas utgörande, så har räntegifvaren en fördel uti den godtyckliga upsägningsrättens försvinnande och befrielsen från forsellön; men genom lösen efter medelpris är deremot ränlelagarcn dels försäkrad om ett högre och någorlunda jemt pris, desto heldre som markegångssältningen, lill grund för denna lösen, skall ske äfven efter vinteroch vårprisen, i st. f. nu endast efter höstprisen ; dels kan han ej heller, såsom nu, påtvingas skattepersedlarne in natura. Men alt räntetagaren skulle erhålla någon kompensation genom ränte persedlarnas reduktion till ett färre antal, kan jag icke fatta annorlunda, än att man med vett och vilja gör denna för - Den 7 Juni f. m. 4! vandling sådan, alt en skatteförhöjning deraf måste blifva resultatet ; detta försäkrar man ju likväl med handen på hjertat, alldeles icke vara meningen.