Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 8 Mars f. m. åtskilliga ledamöter, att när man icke kan förhindra kringvandring af landstrykare, sorn sälja glas och annat, så borde man icke hindra lumpsamlare. Jag tillhör icke dessa filantropers klass, utan önskar att riket mätte befrias från så väl det ena, som det andra slägtet af landstrykare. Men, invänder man, om det sker på en gång, så uppkomme allt för stora svårigheter. Jag befarar tvertom att derest en så fullständig förändring nu ifrågakomme, skulle alltför många filantroper resa sig upp till vederböra försvar, hvarföre jag inskränker mig till att yrka, det R. o. Ad. mätte bifalla Ekon.Utsk:s förevar, i alla afseenden lämpliga förslag. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Man har här tvistat huruvida de faktiska förhållanden, sorn Disk. i sitt betänk, åberopat, ägde runi eller icke; eller om lumpsamlarnes kringresande i landet verkligen förorsakar alla de olägenheter man här omtalat. Ehuru det äger sin riktighet att dessa påståenden alldeles icke äro med bevis tillräckligt styrkte, vill jag likväl nu antaga att någon olägenhet i berörde hänseende verkligen förefinnes. Detta antagande kan likväl icke leda mig till den slutsatsen alt man bör gilla Utsk:s förslag. Hr Oxehufvud och de öfriga Hrr, som så ifrigt talat emot lumpsamlarnes rättighet att kringresa, torde böra erinra sig en annan klass af medborgare, som vida talrikare vandra landet omkring, och mot hvilka allt det onda, som förebrås lumpsamlarne, säkerligen med ännu mera skäl kan sägas; jag menar de s. k. gårdfarihandlanderne frän Westergötland. Men någon inskränkning uti dessa personers i lag tillförsäkrade rättigheter har icke varit i fråga. Jag kan då icke inse hvarföre man nu i fråga om de stackars lumpsamlarne skall beskärma sig så mycket och vilja för dem allena göra ett undantag från den allmänna regeln, att hvar och en må, med iakttagande af föreskrifne vilkor, ärligen sig försörja på sätt honom bäst synes.
De till saken hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling Irågan varder öfverlemnad; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAE*. C. E. Gunther. Transsumt af Protokoll 'ofver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slolt Thorshögen den 12 Februari. 1851, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stals-Minislern, Herr Gunther, Hans Excellens, Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou Ahnqvist och Friherre of Ugglas. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern uppläste till justering förslag till Kongl. Majits under nedannämnde dagar beslutade Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen : 4:o. Den 16 December 1S56, angående pension ä Rikets Allmänna lndragningsstat för Landsfiskalen i södra Distriktet af Hallands län Isak Ulrik Motander. Enligt Stats-Rådets hemställan täcktes Kongl. Majit dessa Nådiga Propositioner, sådana de linnas detta protokoll bifogade, godkänna. Ex prolocollo: F. Edelstam. 6 Kongl. Maj-.ls Nådiga Proposition N:o 65. N:O 65. Ank. (ill Exp.-Utsk. den 13 Mars 1857, kl. 11 f. m. KONGL. MALTS Nådiga Proposition lill Pikets Ständer, angående rättighet Jör Enkan Johanna Magdalena IVallberg all erhålla pension å Rikets Allmänna lndragnings-Slal\ Gifoen Stockholms Slott den 12 Februari 1851.
Vid 21 §: dels att det härvid föreslagne tillägg vore öfverflödigt, men att, om detsamma ändock ansåges böra qvarstå, dervid måtte ytterligare tilläggas orden ”och vare lag då, såsom i 11 § säges”, samt dels att den i Utskottens tillägg antydda bevisnings-skyldighet icke borde åläggas innehafvaren af det falskligen stämplade godset, utan åklagaren. Erkännande angelägenheten af att vid slutet af den, till denna § af Utskottet föreslagne bestämmelse ytterligare tillägga orden och vare lagda, såsom i 11 säges, föreslå Utskolien Rikets Högloflige Ständer att med ett sådant tillägg antaga den redactiou af denna §, Utskotten förut hemställt j 6 Bevillnings-, Zagsamt slllm. Besa.- och Elon.- TT t.iko Hens Utlåtande, N:o 17. Hvaremot Utskotten för sin elei icke kunna finna den i öfrigt gjorda anmärkningen förtjena bifall. 11:0 Vid 27 §, dels att beslagare alltid böra erhålla |:de!ar af det i beslag tagne godsets värde, ehvad ansvarsskyldig egare eller forslare kunnat ertappas och till ansvar fällas eller icke, emedan Staten icke borde af oloflig varu-införsel hafva en inkomstkälla, och den Kronan tillfallande fjerdedelen af varuvärdet vore tillräcklig för betäckande af de kostnader, som af Kronans medel bestridas; och dels att ett nytt stadgande borde uti denna § införas derom, att beslagare-andeiar blefve från Bevillning befriade. Enär de genom dessa anmärkningar afsedde fördelar for beslagare icke synas vara af behof eller billighet påkallade och, hvad angår den yrkade förhöjningen af beslagarens andel i det förbrutna godset, möjligen skulle kunna minska beslagarnes bemödande att ertappa och till åtal an mäla den till ansvar skyldige egaren eller forsiaren, hemställa Utskotten, att anmärkningarne härutinnan må utan afseende lemnäs. 12:0
BorgareStändet, i anledning af åtskilliga Ledamöters yrkande, ofvannämnde Betänkande blifvit återrsmitteradt, med anmärkningar derom: att undersökning vöre nödig, huru vida det för bruks* och bergsmanna handteringen nu gällande näringstvång, i längden skulle kunna anses behöfligt: att en rättelse uti 1803 års Smidesförfattning, i så motto vore nyttig, att skilnaden den utsätter imellan nya, på köpetackjern grundade stångjernssmidens anläggande uti Södra och Norra orterne, måtte hädanefter upphäfvas, enär de sednare ingalunda sakna malmer, och de förra på flere ställen ega ymniga skogar: att det öfverklagade stadgandet, om skilnaden i rättigheter desse orter imellan, nu saknar den grund, det egde den tid, som manufacturtillverkningarne hade lönande afsättning, hvilket nu icke är händelsen, af hvilken orsak ock de fleste ämnessmiden blifvit till stångjern förvandlade: att Riksens Ständer, uti underd. Skrifvelse borde anhålla, alt de coromitterade, som fått sig uppdraget, att förslag till nyttiga ändringar och tilläggningar uti nu gällande Bergsförfattningar afgifva, måtte, med underdånigt Utlåtande i detta ämne inkomma, och att en önskan af Riksens Ständer måtte framföras, att Kongl. Majit äfven hädanefter måtte göra afseende på de orsaker, sorn till särskildte undantag föranleda. Besv. och Ekon. Utsk, Betänkanden. 1293 Utskottet har, genom sitt redan aflåtne Betänkande i denna fråga, efter sin åsigt utvecklat, hvad författningarnes ändamål varit, samt anfört, hvad deras närvarande lydelse är, och hufu oförenlig densamma för bifall till den gjorde Motionen befinnesj äfvensom Utskottet upplyst, huru, genom rescript af den 21 Juni 1821, och, efter dä förevaren granskning, Kongl. Majit ansett tackjernstillgångarne i Riket, och att dessa för närvarande till största delen redan voro disponerade.
Stånd eller icke; gå skulle derigenom en hvar, som egde verkligt anspråk på delaktighet i fepresentat ionen, få detta sitt anspråk gällande i endera at dessa två Stånd. I.cmnades derjemte valbarheten fri, skulle icke någon finnas, som egde skälig anleda, klaga öfver att, obehörigen vara utesluten. Följden af en sådan förändring klefve snart att alla talanger koncentrerades uti dessa två Stånd, och att de slutligen ansågos ensamma uttrycka nationens tanka. Adelri och PresteSt. konime att sotdö. En rättighet, den man gerna må förunna dem. l)å jag således anser att en ombildning af national-representationen icke bör ske hvarken genom nya elementers inskjutande i Adeln och PresteSt., icke eller genom att låta It. o. Adis ledamöter utses genom val, — ett sätt som skulle i hög grad föröka bristerna i det nuvidc representationssättet och ännu längre framskjuta hoppet om en gagnelig reform, måste jag påyrka afslag å det nu föredragna Betänk. Hr Gr. o. Landtm, tillkiinnagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. C e. ru. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Mångfaldiga anledn.-r hafva funnits tor mig att icke upträda i denna discussion; men då anspelningar här blifvit gjorda, sora möjligen kunna syfta på de grundsatser jag i detina fråga någon gång förut yttrat, anser jag mig böra helt öppet återföra i minnet, att jag deltagit i det beslut R. o. Ad. en gång fattade, då Ståndet, såsom en gärd åt fosterlandet, ansåg sig böra på dess altare nedlägga sin sjelfskrifna representationsrätt. Jag har länge upriktigt beklagat, att denna berömvärda handling under tidernas lopp icke kunnat leda till något för det allmänna önskligt resultat, och jag har fördenskull icke funnit någon anledn. att ändra mina då uttalade åsigter. Jag tror således, och erfarenheten har ytterligare stärkt mig i den öfverfygelsen det hvarje försök, att inom Adeln reformera Adeln, skall misslyckas, derföre att de, enligt min öfvertygelse, äro overkstälibara.
B:ko R:dr 6,131,62 9 : 45. — tioner. Härifrån bör likväl afräknas beloppet af de utaf Riksgälds-kontoret, på grund af Rikets Ständers beslut vid förlidne Riksdag, till Banken aflemnade obligationer med derå upplupen ränta i och för liqvid den sista Juni 1857 af Riksgälds-Kontorets kreditiv å Banken, hvilka obligationer nu mera blifvit till kapital och ränta betalda . „ „ 293,198: 7. 8. Af återstoden B:ko R:dr 5,838,431: 37. 4. eller i R:mt R:dr 8,757,647: 67. äro under detta år infriade . ... v „ 319,980: 33. hvadan Bankens tillgång i obligationer utgör R:mt R:dr 8,437,667: 34. Då nu i det för sedelstocken beräknade maximum, enligt 176 § i Transport R:mt R:dr 8,437,667: 34. Revisorernes Berätt. ang. Bankoverket. 11 82 Transport Runt R:dr 8,437,667: 31. Banko-Reglementet, ingår eli summa i räntebärande obligationer af „ „ 6,367,500: — så tillhör det öfriga beloppet Bankens Reserv-fond och är inbegripet i den under litt. a) af Banko-Reglementets 174 § upptagna summa. § 71. Leverering Till Riksgälds-kontoret äro vid sistlidne års slut, i öfverensaf vinstmedel stämmelse med föreskriften i 177 § af Banko-Reglementet, aflemtiliRiksgäldsnade 500,000 R:dr R:mt, utgörande den Riksgälds-kontoret tilllagda andel af Bankens, vid 1856 års utgång upplupna, disponibla vinst. kontoret. § 72. MyntEfter den plan, som fordom allmänt följdes, har för Bankens kabinettet.
Och har Utskottet tillika skolat härvid anmäla att dess ut. låtande angående nyssberörde Löntillökftingar på Öfver-Intendents-Embetets Stät, är bifallit af de öfrige 3:ne Stånden, hvarigenom frågan alltså är afgjord. 3:0 Hos Höglofl. Eldderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Vallöf], Jlorgare-Ståndet hafva anmärkningar blifvit gjorde vid Utskottets uti lyuie punkten af dess yttrande letnnade afstyrkande utaf nya Löners anslående på Justitite-Revisions - Expeditionens Stat för 2 Protocolls, - Secreterare, 2 Canfzlister samt en Secreterare hos Herr Justitite-Cantzleren; hvilke anmärkningar innefatta huruledes detta föreslagpe antal 1'jenstémäns tillökande, vore så oundvikeligen nödigt, art härmed icke må kunna uppskjutas, såsom Utskottet ansett, 1360 Stati-Visiotteti Betänlandetu intill dess den allmänna Regleringen af Civile Styrelse-Verken ina komma till verkställighet. Af hvad ej mindre Herr .Tustitire-Cantzle* ren anfört uti dess underdåniga skrifvelse i detta ämne, sorn till Utskottets åtgärd blifvit öfVerlemnad, än oek de gjorde anmärkningarne fullständigt ådagalägga, har Stats-Utskottet funnit upplyst, att de ökade goromålen vid Kongh' Justitire-Revisions-Expeditionen fordra ett större antal lönade Tjenstemän i nämnde grader, äfvensom Utskottet icke kan motsäga, att Herr Justin® - Cantaleren äfven sa väl som Riksens Ständers Herr Justitia3-Ombudsman behöfver sig till biträde en serskild Secreterare.
Förteckning över sådana Svenska eller Norska varor, vilka sjöledes från ena till andra Riket mot halv tull eller lindrigare tullavgiften, kan införas. Förteckning på de Svenska och Norska varor, för vilka, då de från ena till andra riket sjöledes föres, avelseller tillverkningsbevis icke fordras. Cirkulär till Sjö- och Gränstullrätterna samt Rådstugurätterna i de Städer, där Sjötullrätt inte finns, angående upphörande av 2 artikeln 4 § av 1820 års Seglationsordning stadgade dubbla tull för överskottsvärde på varor, vilkas pris vid förtullning blivit av godsägaren mer än tio procent för lågt angiven. Stockholm den 30 maj 1825 Den dubbla tull som från 1820 ägde rum när värdet av varor erlades och med 10 procent översteg angivningsvärdet har upphört och det nya värderingssättet av den 2 december 1824 gäller istället. Stockholm den 30 maj 1825 C af KLINTBERG Kungörelse angående Revision av Stats-, Bancooch Riksgäldsverken, samt av de fonder och Räkenskaper, vilka i sammanhang därmed granskas. Stockholm den 8 juni 1825 Revisionen kommer för två års oreviderad förvaltning att ta sin början den 15 september. Revisorerna skall denna dag infinna sig i Stockholm Stockholm den 8 juni 1825 CARL JOHAN Kungörelse rörande tillämpningen i vissa delar av de om brännvinsbränningen gällande föreskrifter. Stockholm den 15 juni 1825 På förekommen anledning ges här förklaring till hur vissa delar av kungörelsen om brännvins bränningen av den 10 maj sistlidet år, skall tolkas. Det gäller mätning av pannor med vanlig hatt med konisk eller cylindrisk hatt. Justeraren skall vid attest på följande formulär meddela vilken sorts panna det gäller. Justeraren ansvarar, medan ägaren går fri Vidare ändras föreskriften om avgifter på pannor som vidröres av elden. Där skall båda pannorna räknas lika. Stockholm den 15 juni 1825 CARL JOHAN Förordning, mot olovlig införsel eller utförsel av varor. Stockholm den 23 juni 1825 Ständerna har vid senaste Riksdag anhållit om åtskilliga jämkningar och förändringar i Vår under den 12 februari 1820 utfärdade Förordning till förekommande av lurendrejeri och tullförsnillning.
Bonde-ståndet väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten remitterad motion, har riksdagsfullmäktigen Anders Gustafsson från Östergöthlands län föreslagit, att jordegarne inom hvarje härad eller tingslag måtte dels tilläggas bestämd och ovilkorlig förmånsrätt ätt till skatte inlösa sådana fjerdingsmans-boställen, som, till följe af Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens riksdag fattade beslut, blifvit eller efter innehafvarnes afgång blefve till kronan indragne, samt dels medgifvas rättighet, att å sålunda inlösta fjerdingsmans-bostållen såsom åboer insätta pålitlige personer, åt hvilka det kunde befinnas lämpligt, att uppdraga förrättandet af fjerdingsmans-tjensten inom distriktet, emot åtnjutande af boställets afkastning såsom lön. Till stöd för delta förslag har motionären anfört, att, utom det påtagliga gagn, en så beskaffad rättighet skulle bereda åt jordegarne inom hvarje landsort, der gamla fjerdingsmans-boställen finnas, derigenom att allmogen befriades från det för den så betungande fjerdingsmanna-bestyret, hvars åtföljande skyldigheter dessutom sällan på kortare tid kunde inläras af den, som detta bestyr ålåge, hade staten den stora fördelen att dessa tjenster komme att bestridas af fullt dugliga personer, hvarigenom kronobetjeningen icke blefve i saknad af det säkra stöd och biträde, som för ordningens vidmakthållande vöre af stor vigt och utan hvilket det blefve nödvändigt att Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 81. 7 öka länsmännens antal, samt i följd deraf stats-utgifterne; och ansåg motionären' statens fördel så mycket mindre kunna genom den föreslagna åtgärden vara förbisedd, som staten genom den ingående skatteköpeskillingen samt hemmanens beläggande med skattejords vanliga onera skulle erhålla en icke ringa inkomst. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Stats-utskottet behandla denna fråga, hafva Utskotten sammanträdt och tagit densamma i öfvervägande.
Constitutionen framställer, kan jag ej förena någon annan Lagstiftande Makt, än Konungen och Rikets Ständer. All annan Lagstiftning, den må emanera hvarifrån sorn helst, måste vara inconslitutionel. Jag medgifver gerna, att då Rikets Ständer år 1809 stadgade den Lag, som Utskottet nu vill förändra, var deras afsigt så inskränkt, som den Herr Hjerta framställt, att nemligen endast Underdomaren skulle få begära upplysning af Högsta Domstolen om Lagens rätta mening; men man glömde det inskränkta uti delta stadgande, och gjorde det allmänneligt, då man satte Högsta Domstolen i tillfälle att gifva Lagförklaring, som blef Lag. Skillnaden är likväl ganska stor. När således stadgandet i Constitutionen gick längre, och föranledde, alt Högsta Domstolens magt utsträcktes, kom man ända derhän, att det emellan Riksdagarne gifves, utom Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, en Lagstiftande Magt. Detta bör rättas. Man behöfver blott fråga, hvarifrån en Lag är kommen; är den från Rikets Ständer? Nej, de äga icke denna vidsträckta magt. Är den från Kongl. Maj:t? Nej, Kongl. Majrt äger icke eller denna rättighet, ehuruväl Kongl. Maj:t kan säga nej, när ett Lagförslag kommer ifrån Rikets Ständer. Nå, hvarifrån är väl då denna Lag? Jo, från Högsta Domstolen. Detta är en brist i vår Grundlag, en brist, sorn härleder sig derifrån, att or 5o H. a i8 Den 16 November f. m. den blifvit tagna i en vidsträcktare mening, än afsigten med dem varit. Constitntions Utskottet har på dessa skäl tillstyrkt bifall å Kongl. Majrts Proposition, och jag föreställer mig, att vi skola göra detsamma, emedan vi annars indirect stadfästa en tredje Lagstiftningsmagt, som ej är förenlig med Constitutionen. Herr von Schulzenheim, David:
Det på Öfverskotten af Tuiloch Bränvins-Afgifterne an viste, mot förra Salpetergärden svarande, belopp . 124,000: Det för Förs vars-Verket till lands an viste särskilde Anslag - ' 70,000: -—-—. Å Öfverskotten anvisade Utgifter 25,276:23. 6. 22,878: 1. 1. Skillnaden mellan 6 R:dr och 1835 års Riks-Markegångs-Pris 6 R:dr 36 sk. O O Tunnan för den del af Spanmålen under Penningelönerne, som öfverskjuter beloppet af Stats-Verkets behållne Spanmåls-Inkomst, eller _ 32,825 T:r ä 36 sk - 24,618:36. Skillnad: Öfverskott, som kommer Riksgälds-Contoret tillgodo 402,849: 6.10. ■ - och Brist, som af Riksgälds-Contoret bordt ersättas 254,280:15. 10. Dock som Rikets Ständer, i och för betäckande af förmodad Statsbrist för år 1835, särskildt anvisat och Riksgälds-Contoret till Kongl. Stats-Contoret jemväl utbetalt ett förskotts-anslag af 570,000 R:dr,.så g*odtgöres Riksgälds-Contoret skillnaden emellan sist nämnde brist och förskotts-anslaget med R:dr 31o,719: 32. 2. Vid jemförelse emellan Stats-Utgifterne och de på Riks-Staten fastställde Anslags-Summor, hafva Revisorerne, i enlighet med föreskriften i 18 §. af Instructionen, anmärkt: l:o. Att den lill utgifterne under Riks-Statens 2:dra Hufvud-Titel anslagne Summa, blifvit, enligt Riks-Hufvudböckerne, öfverskriden år 1834 med 54,758: 1.11. » 1835 med 3,/15:17. 8.
Allmänna BesvärsochEkonomi-Utskottets: Om jemnare reglering vid de indeldta Regementerne, Stamoch Helprotar emellan. Om upphörande af de StockholmsStad anslagne så kallade Parm, Bro, Torg och Renhållningsafgiften för visse varor. N:o 182, Om SaköresLängders allmänna kunr görande. N:o 183, Angående förhöjning 1 Tullen ä Ryskt Glas samt dess förbjudande till införsel. Bihang till R. Prof. g\de Sami. 65 lea* Fröt. XStihi d. 26 Siflemb, 1823; S. D, Föredrogos a nyo och lades till hand» lingarne, LagUtskottets, den 18 September på bordet lagde ytterligare Utlåtanden N;o 181, om förlikningars anmälande i laksöknings, m. m. och 182, om bysättning å löftesmän, som borgat såsom för egen skuld ‘ uti hvilka ämnen RondeStåndet bifallit Utskottets förut afgifne Betänkanden. Den 27 September 182,3, Frun Högh Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtekottets den 20 dennes under N;o 56 afgifne, samt den 25 dennes derpå följde e. m. på bordet lagde Memorial, rörande en afCasseuren vid Stockholms Stads AuctionsWerk P. M. Loström gjorde anhållan om utbekom, mande af 2000 R;dr, som till en Bankens Casseur mot särskildt recipisse blifvit aflemnade. S. D. Wid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 17 dennes under N;ris 51 och 52 afgifne, samt den 25 derpåföljde e. m. på bordet lagde tvenne Memorial, innefattande det förra föreslagne tillägg i 7 Mom, Prot. Vidt. d. 27 Septemb. 1 8ä3« i §. och 4 Morn. c §.
Jag har varit en bland dem, som inom Utsk:t lyckats få det af afdelningen föreslagna pensionsbelopp förhöjdt; Den 8 Maj. 143 och jag tror, att Utsk:t haft grundliga skäl för en sådan åtgärd. Enligt min tanke kan således R. o. Ad. med godt samvete bevilja ifrågavarande pension, desto hellre som den kan utgöra en uppmuntran för Majoren Tellander? efterträdare att gå i hans fotspår. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Ehuru jag helst skulle önskat, att pensionen klefve bestämd till det af mig föreslagna högre belopp, 3,500 rdr, hvilket jag ansett vara lämpligt, emedan det utgör räntan på det kapital, Majoren Tellander genom sin omsorg tillskyndat Staten, så, och då lltsk:ts hemställan i denna punkt redan lär vara af två Stånd bifallen, och mitt förslag således ej torde hafva någon utsigt till framgång, inskränker jag mig till att begära bifall till berörda hemställan; och instämmer jag för öfrigt uti de åsigter, som blifvit af Frih. Klinckowström uttalade. Frih. Liljencrantz, Johan: Frih. Klinckowström har upplyst, att det varit på grund af hans hemställan, Utsk:t tillstyrkt den högre pensionen för Majoren Tellander. Också var det med faderskärlekens hela värma Frih:n förordade detta sitt förslag. Att Majoren Tellander vid utöfvande af sin befattning ådagalagt nit och skicklighet, kan väl vara möjligt, men nämnda egenskaper äro sådane, som jag hoppas de fleste af Statens tjenstemän ådagalägga. Hvad den omständighet beträffar, att Majoren Tellander beredt Staten en stor fördel genom att uppdrifva arbetet vid Långholmen, så får jag upplysa derom, att denna fördel jemväl kommer honom sjelf till godo, enär han eger rätt att af denna inkomst beräkna en ganska betydlig provision. För någon tid sedan ingick Major Tellander till Kongl. Maj:t med begäran, att denna provision måtte förhöjas; men K. M:t fann ej skäl att dertill lemna bifall.
Jag är fullkomligen ense med Herr Påhlman deruti, att myntförsämring bör förekommas, blott det sker genom näringarnes och productionens förkofran, samt icke genom sådane medel, hvilka endast gagna några vissa. Friherre Wirsen, Gustaf Fredric: I följd af Högloflige Ridderskapets och Adelns dyrbara förtroende har jag, såsom Ledamot af BancoUtskottet, lagt hand vid det mål, som nu är under öfverläggning: i kraft af den befattning i det Allmännas tjenst, hvartill händelserna och Konungens Nåd mig framfört, är jag skyldig, att deruti hafva en opinion: uti dessa bägge förhållanden igenfinnes motivet, hvarföre jag vågat begära Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet: det är af pligt, icke af böjelse; hälst det eljest alldeles strider emot mitt sinne, att inför stora och lysande samlingar söka göra en opinion gällande. Både i skrift och discussioner har detta mål redan erhållit mycken vidlyftighet; men då det ock utan tvifvel är det vigtigaste, som vid denna Riksdag förekommer, må deruti Den 6 Junii e. m. 267 igenfinnas ursägten äfven för mig, att afgörandet ytterligare fördröja. Alltsedan de financiella oredor, som blefvo oundvikelige följder af 1808 och 1809 årens olyckliga krig, vid den derpå följande Riksdagen skulle Irotas , genom ålilandet af Bankens Credit och utställandet af dess Sedlar, har vid hvarje påföljande Riksdag alltmera uppväxt och sig utvecklat en strid emellan tvenne extremer i vårt finance-förhållande. Jag vill dock, för att ej borttaga tiden, icke gå längre tillbaka än till 1815 års Riksdag. StatsUtskottet uppgjorde då ett financeförslag, syftande att concentrera Lånerörelsen i RiksgäldsContoiret, och skilja Banken från Creditväsendet: en plan, som vid denna Riksdag blifvit framställd af många, hvilka då tnotstredo den. Jag hörde då discussionerne: Jag börde på detta rum, huru man besvor Ridderskapet och Adeln, att icke antaga delta StrypSysteme: