Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Arrenderättigheter, LifstidsContracter med flere, med iagtagande likväl alltid deraf, att panttagare» hvarken linge mer eller mindre rätt hos sig pantsatt, än den pantegården verkligen egde och kunde öfverlåta, och att dessa rättigheters beskaffenhet alltid noga blefve i InteekningsDocumentet beskrifne. Grefven har alltså föreslagit, att 1 Mom. af ifrågavarande §. antingen efter förut godkänd princip måtte få en kortare så lydande Redaction: ”Ej må Inteckning beviljas i annan Egendom, lin den hvartill G aldenar en har full egande rätt: 12*8 Lagutskottets Btsånkanåen, eller ock må lyda sålunda: SSies Inteckning i Egendom hvartill Gäldenärens egande tätt ej år fullkomlig, åliggs Domaren, att jöre Inteckningens beviljande infordra uppgift på, och vid beviljandet anföra de vilkor _, hvaraf denna egande rätt är eiler efter redan gjorde stadganden kan blifva inskränkt. Genom denna sednare Redaction, klefve Inteckning i lius å ofri grund inclusive med all annan ovilkorlig egendom medgifven , dock ansåg Grefven formen för pantsättning af all ovilkorlig egendom kora* till undvikande af alla misstag, Vara bestämdt skiljd från den form, sorn begagnas för déil fullkomliga. Af de sine föreslagne Redactionerne kar likväl Grefven företrädesvis tillstyrkt antagandet af den första, med det yttrande, att örn det inträffar, sorn en Ledamot af Lagutskottet i sin reservation anfört, att friköpandet af lius å ofri grund, aldrig ar Underkastadt någon särdeles svårighet, så förefinnes ännu mindre något skäl, att undantaga denna särskilda art af ofullkomlig egendom från en allmän regel. Af Herr Ehrenborg Casper, som ansett att Utskottet genom den tillstyrkte
Förr än detta skuldsättningssystem knäckes, sä att. man vänder asken, som man plägar säga, tipp oell ned, förr kan icke någon capitalbildning lyckas i detta land, utan den fortgår på samma eviga stråt alt rikta Banken och skuldsätta folket. Sedan jag nu velat bevisa, att skuldsättningssystemet är en följd af vårt banksystem, så går jag nu att visa hvilka följder skuldsättningssystemet i sin ordning bar. Skuldsättningssystemet leder till öfverdrifna utgifter för Regeringen, till öfverdrifvet lefnadssätt för ett folk, som borde komma ihåg, alt dess högsta uppgift är att spara, att lägga plåt på plåt, som man säger, och undvika sådant slags öfverflöd, som egentligen har lill föremål utländska modevaror och luxartiklar. Det är nemi. gifvet, mine Hrr, att då de inkomster, som tillflyta samhällsclasserne, komma ifrån oriktig väg och icke ifrån samhältsclassernas arbete, så skola ovilkorligen sådana inkomster användas till njutningsartiklar. Man har längesedan sett detta öfverflöd, men man har icke insett hvarifrån det kommer, och derföre har man sökt bota detsamma med restriclioner i tull-lagarne, om hvilka jag nu blott får tillägga, att syftningen kan vara mycket god, när meningen är alt slämma öfverflödet; .men att vid sidan af ett sådant banksystem, som detta, är det alldeles som att taga ned sjustjernorna, att vilja söka bota det onda genom dylika restrictioner, emedan Sveriges kuster icke kunna stängas för lurendrägerier, synnerligen som lurendräjarne hafva ett privilegium exclusivum att kunna lill visst silfverpris taga och betala hvad de 8 ä 9 månader förut hafva på credit införskrifva. Det är alldeles omöjligt, påstår jag, att på en gång consolidera capitalbildningen och att hämma öfverflödet, alltsammans löper dock slutligen tillsammans i en enda vertex; och det är det representativa banksystemet, som icke bort införas här i Sverige och som således mäste afskaffas.
Konungen äger att allena styra RiKonungen äger att styra Riket, på ket, på det sätt, denna Regeringsform det sätt, denna Regeringsform föreföreskrifver; Inhemte dock skrifver; Inhemte dock 2. Förslag till ändring af Regeringsformens 4 §, genom borttagande af orden ”Frälse” eller ”Ofrälse . Regeringsformen. § 4. Sednare Perioden. Inhemte dock, i de fall, Inhemte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse här nedanföre stadgas, underrättelse Bih. till R. St. Prot. 1844. 3 Sami., 2 Haft. 1 5t Coustitutions-Utskottels Memorial, IV.-o 3. och råd af ett Stats-Råd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, enfarne, redlige och allmänt aktade infödde Svenske Frälseeller Ofrälsemän af den rena Evangeliska Läran. och råd af ett Stats-Råd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade infödde Svenske män af den rena Evangeliska Läran. I afseende på förutstående 2:ne punkter, se Bih. till samtlige RiksStåndens Protocoll, 3:dje Samlingen, Memorialen N:ris 18, 34 och 71, morn. 1 & 2. Borgare-Ståndets Prot. B. IV: pag. 295—300, 718. VI: 79. Förslag till stadgande om annan mans tillförordnande, att förvalta hindrad Departements-Chefs embete. Regeringsformen. § 6. Af Stats-Rådets — civil BeAf Slals-Rådets civil Beställning. ställning;.
Den hvars anhållan ora InträdesPollet ansetts icke kunna beviljas, äge när afslaget ho nom tillkännagifves, äska förhållandets anmälande af Ordföranden hos Ridderskapet och Ben 3 Junii. Ådein in Plena, på hvars slutelig® afgörande ftågan kommer att bero, utan att likväl det beslut, som af sådan anledning i Ståndet fattas, må såsom prejudicat anses eller framdeles kunna i sådan egenskap åberopas. Såsom allmän grundsatts gäller, att den, hvilken enligt denna Riddarhusordning blifvit ansedd oberättigad aft sjelf intaga Säte och Stämma på Riddarhuset, under samma tid ej eller får Fuiliuagt utgifva, BilagoP till PleniProto collet för den 6 Juni!, förmiddagen, N:o i« Grefve Hard, Carl Guftajfi Vore fråga hår otti en inrättning, som icke iedan existerade, skulle jag troligen afstyrka NummerLotteriets införande, men ett olika förhållande kan vara, att inrätta något nytt Och att afskaffa »ågot gammalt, NummerLotteriet har för det mästa lemnat Staten ess betydlig behållning. Detta är en allmän för - 62 Den 6 Juni i f. m. moa, och frågan är då att undersöka orri detina förmon öiverväges af någon deraf härflytand« allmän skada. Man säger att Staten uppmuntrar till HazardSpei och derigenom felat mot sin egen värdighet och moral-lagens fordringar. Jag inser ej hvad undt är deruti, ati Staten lemnar étt tillfälle till speculatioaer på lyckans gunst och drar en vinst af missräkningen, då det, efter ingen rättsgrund, kan förbjudas den enskilde, Och då genom denna allmänna inrättning itian är garanterad möt svek öch bedrägeri, hvars lättare användande vid enskilda HazardSpei föranledt förbudet mot detri. Vilkoren ärö bestairide och de uppfyllas noggrant. Det beror af hvar och en att deruti ingå eller icke. Man kan icke med skäl säga, att Staten uppmuntrar till misshushållning, orri någön beröfVar sin Famille ett nödigt underhåll, för att göra en insatts i Lotteriet.
Men om man går att läsa boken, bör man ej försumma att använda kritik snart sagdt vid hvarje rad. Från kompetent vetenskapligt håll har man till och med betecknat Letourneaus " framställning såsom på det hela taget värdelös i vetenskapligt afseende; äfven den vanlige läsaren stannar oupphörligen vid påståenden, hvilka utmana hvarje omtänksam människas kritik. Då man i mycket aflägsna tiders eller föga bekanta folkslags religionsföreskrifter, lagar, seder och föreställningar stöter på saker, som förefalla oss, med våra moderna föreställningar, obegripliga och förnuftsvidriga, har det i ganska många fall visat sig, att den fortsatta, allvarliga historiska forskningen kunnat påvisa, hurusom dylikt i själfva verket varit öfverensstämmande med numera glömda faktiska förhållanden, hvilka fullkomligt förklara saken och göra det obegripliga begripligt, det förnuftsvidriga ganska förnuftigt. Vi behöfva endast påpeka Moseböckernas sanitära föreskrifter, hvilka visa en erfarenhetsståndpunkt, hvilken man först på allra senaste tider börjat uppskatta till dess fulla värde. Letourneau betecknar såsom absurda vissa föreskrifter i Indiens och Persiens religioner. På förhand kan man väl antaga, att nationer, hvilka dock i många afseenden visa sig i besittning af kultur, ej göra sig skyldiga till alldeles meningslösa föreskrifter. Så visar sig äfven vara fallet, dåLETOURNEAU: MORALENS UTVECKLINGSHISTORIA. man tränger litet djupare in i sakförhållandet än den mycket lättvindigt dömande författaren gör. Han skrattar t. ex. åt persernas stränga straffbestämmelser beträffande hundens behandling. Vi veta dock, att sådana bestämmelser förskrifva sig från nomadtillståndet, och att värnandet af hunden dà var af högsta betydelse. En mängd exempel af samma slag kunde påpekas, och skrattet återfaller på författaren, då han antingen ej har kännedom om de fall, i hvilka den historiska forskningen förklarat sakförhållandet, eller visar sig oförmögen att tänka sig skäl, där sådana ej ännu med full säkerhet kunna påpekas. Yi påminna oss en liten missionsberättelse, som Letourneau borde känna.
LÄKAREN (fram, synlig af de båda andra, som fortsätta samtalet). DEN OKÄNDE. Flyr Ni med mig, innan sol går ned? Om Ni talar så der, kommer jag att hata Er. Man skall - DAMEN. Min herre... DEN OKÄNDE. Säg, hvarför Ni kysste mig i går... DAMEN. Min herre... DEN OKÄNDE. Tänk, om han hör hvad vi säga... Han ser så falsk ut... LÄKAREN. Hvad skola vi roa vår gäst med? DAMEN. förflutit i glädje... Var gäst har icke stora fordringar på nöjen, ty hans lif har ej LÄKAREN (hvisslar i en pipa). DÅREN (synes i trädgården; han har en lagerkrans om pannan och är besynnerligt utstyrd). LÄKAREN. Cæsar! Kom hit! DEN OKÄNDE (obehagligt berörd). Heter han Cæsar? LÄKAREN. skolkamrat... Nej, det är ett öknamn han fått af mig till åminnelse af en TILL DAMASKUS - DEN OKÄNDE (orolig). Hvad är detta? LÄKAREN. Ja, det är ett ovanligt fall, men jag fick skulden på mig. DAMEN (till den Den Okände). Har Ni hört ett barn vara så förderfvadt? DEN OKÄNDE (pinad). DÅREN (in). LÄKAREN. Kom in och och buga dig för den store författaren, Cæsar. DÅREN. Är det den store? DAMEN (till Läkaren). Hvarför skall du locka hit Dåren, när det plågar vår gäst? LÄKAREN. Cæsar får inte vara oartig, ty då blir det af piskan. DAMEN. som var först, hönan eller ägget. Men det vet jag. Cæsar är han, men stor är han inte! Ty han vet inte hvem AUGUST STRINDBERG - DEN OKÄNDE (till DAMEN). skall jag tro? Om ett ögonblick släpper han väl ut bina för att roa mig? Jag går min väg! Har Ni lockat mig i ett bakhåll, eller hvad TILL DAMASKUS
Herr Ideuterklfelm, (larl, förestog at detta project genast mätte tryckas, pä det ej dermed mätte hända likasom det skedde med Regeringsformen, at man ägde blott en enda afskrift, hwilken mänga mäste dela sig emellan, för at derom inhemta kännedom. Hans Exeellence Hr Grefwe knutb, tilstyrkte äfwen at detta project til RiksdagsOrdning mätte, säsom project, blifwa tryckt, sä mycket häldre, som de skäl til skyndsamhet med afgörandet, hwilka kunde anföras dä fräga war om Regeringsformen, icke nu wörö för handen. Herr von 8ck>nlLenKeim, Oaviä, förenade sig häruti med tilläggning at äfwen Betänkandet mätte tryckas, och önskade at Riddarhus-Secreterare» mätte wända sig med anstalten härom til den Boktryckare, som fortast kunde tryckningen werkställa. Flera andra instämde häruti. Herr Grefwen och Landtmarffalken proponerade i anledning häraf at projectet til Riks - 764 Den 3 Augusti. Riksdagas - Ordningen, jämte Betänkandet och dest Bilagor, mätte genom ffpndesam anstalt af Riddarehus-Secreterare» befordras til trycket. Bifölls. Friherre ^6el8värcl, Lric 6öran, förbehöll at saken destförinnan ej mätte företagas. Herr Grefwen och Landtmarffalken erinrade, at detta wore en naturlig följd. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hällit i Högloft. Ridderffapets och Adelns Plenum den 8 Augusti 1809. S. D. I anledning af Stats-Utskottets i Ridderffapets och Adelns Sammankomster den 3i Iulii, den 3 Augusti och denna dag förehafde Protocolls - Utdrag af den L9 Iulii rörande ätffillige för en Financeplans uprättande til widtagande stadgande», har Högloft.
Också har en sådan konkurrens icke blifvit tillstyrkt af en enda bland de sakkunniga myndigheter, som i frågan blifvit hörde, ej ens af komitéen för den medicinska undervisningens ordnande. Då man således finnér att såväl mot centralisationen som konkurrensen grundade anmärkningar kunna göras, uppstår frågan: - Den 14 Mars f. m. 11S gan: Hvad skall man vidtaga för åtgärder för att få ett för nuftigt system? På hvad sätt skall man få fördelarne af konkurrens och centralisation förenade? Om man söker ett tredje sätt för undervisningens ordnande, måste detta utgå dels derifrån att man emellan läroverken bibehåller ett visst sammanhang, dels derifrån att man tilldelar hvartdera en sådan verksamhet, som med dess väsende är mest förenlig — att man sålunda på den medicinska undervisningen tillämpar den stora grundsatsen af arbetets fördelning, hvilken här som eljest kan åstadkommas. I denna rigtning måste vara att tillse, det man får ett visst sammanhang i undervisningen, så att hvad som brister i fullständighet på det ena stället, kan ersättas på det andra stället. Hvad man afsett, är således att åstadkomma ett godt arbete och billigt arbete. Vid sådant förhållande måste vidare undersökas, om det finnes någon viss rigtning, uti hvilken det ena läroverket har företräde framför det andra. Detta är också här händelsen. Carolinska Institutet har utan tvifvel större sjukmateriel och större sjukhus, och kan sålunda i praktiskt hänseende erbjuda större fördelar än universiteten. A andra sidan gifvas förhållanden, som föranleda dertill, att den theoretiska delen af den medicinska undervisningen, hvilken städse efter uppkomsten af universiteter deraf utgjort en integrerande del, dersammastädes måste antagas med största fördel bedrifvas. Genom denna undervisningsgrens dragande åt andra håll förminskas beröringen mellan lärare och lärjungar tillhörande olika vetenskapsgrenar och en ensidighet alstras, hvilken kan blifva i högsta grad skadlig och menligt inverkar, icke allenast på medicinska undervisningen, utan äfven på all annan undervisning. Institutet är just i saknad af denna så väsendlliga fördel utaf de olika fakulteternas inbördes inverkan på hvarandra; och detta är en af de största betänkligheter, hvilka i afseende på förev:de förslag förekomma.
Dock bör, i min tanka, om denna åsigt gör sig gällande, ifrån nämnde summa afdragas hvad å Creditivet på Banken förskottsvis blifvit lyftadt, eller 311,718 R:dr 17 sk. 10 rst., i följd hvaraf Riksgälds-Kontorets tillgångar skulle ökas med 1,737,333 R:dr 14 sk. 11 rst. Tages åter icke denna tillgång i beräkning, anser jag Utskottet hafva bort, för consequensens skull, uppföra hela Creditivet på Banken, eller En million R:dr B:ko, såsom varande af Riksgälds-Kontoret förskottsvis disponibel, i likhet ined hvad Utskottet föreslagit i afseende på redan å nämnde Creditiv lyftade 311,718 R:dr 17 sk. 10 rst. Härvid bör ock räknas den blifvande banco-vinsten, utgörande omkring 900,000 R:dr årligen, hvilken, enligt min förmodan, ej kommer att, såsom med de sednare årens enahanda vinst varit förhållandet, skrinläggas, till men för landets handelsrörelse och näringar. Likaså anser jag, att såsom behållningar bort upptagas hvad som på anslagen till odlingsföretag, strömrensningar m. m., icke blifvit inom 1844 års utgång lyftadt, i anledning deraf, att de utaf Rikets Ständer stadgade villkor ej kunnat af vederbörande fullgöras, t. ex. anslaget för myrors aftappning å Gottland, det till Em-åns upprensniug m. fl., af samma skäl som anslaget för hamnanläggningen vid Åhus, för Rottne-åns upprensning m. m. tagits i beräkning. Ytterligare bör såsom disponibel tillgång utföras större delen af de 288,364 R:dr i!) sk. 4 rst., som äro afsatte för inlösen af äldre Riksgäldssedlar, hvilka troligen aldrig komma att för sitt ändamål erfordras, men jag delar deremot Hr Schartaus mening, att från tillgångarne bort afräknas 163,000
Emot Ridderskapets oell Adelns beslut i detta afseende, får jag anmäla min reservation, emedan jag trodde, att detta ämne icke påkallat någon handläggning. Herr Zengerlein, Jacobi Äfven jag anhåller, att få reservera mig emot Remissen till LagUtskottet af Kongl. Maj:ts ilrågavarandö Nådiga Skrifvelse. / Gref\e von Schwerin: Jag vill visst icke lägga hinder i vågen för hvari Ridderskapet och Adeln anser rikligt, samt Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagit; men hos Ridderskapet och Adeln märktes i sista Plenum oro, i afseende på behandlingssättet af detta mål. Jag skulle önskat att denna oro hade kunnat blifva skingrad, men jag tror ej att den blifver det, ifall, hvad man framställt under tvenne särskilta propositioner, skall innefattas uti en remiss. Jag ,rygSar nr ig likväl fullkomligen i denna del till Herr LandtMarskalken, och om han ej Den 27 Maji f. »1. anser Remisserne böra åtskiljas, gör jag ej någon svårighet. Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han i sista Plenum, på sått det dervid af RiddarhusSecreterareu förde Protocoll jemväl utvisade, uti en enda proposition innefattat den då beslutade remissen till Lagoch Oeconomie-Utskotten; men likväl särskildt utmärkt de befattningar, hvilka borde tillhöra hvardera Utskottet, alldeles såsom Herr Grefven och LandtMarjkalken nyss för Ridderskapet och Adeln uppgifvit. Grefve von Schwerin: Jag hörde ej an nat, ån att proposition först gjordes på remiss till Lagutskottet, och att först en fjerdedels timme derefter, den om Remiss till OeconomieUtskottet blef gjord. Ridderskapet och Adeln ansåg det reglemer.tariska böra höra till Dess eget Utskott, och då Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition om Remiss till OeconomieUtskottet, tycktes tankarne vara delade.
Persson från samma län biträdd motion, deruti anföres, hurusom den, jemlikt Kongl, brefvet den 30 October 1845, bildade Loos församling, i fråga om så väl administrativ sorn juridisk styrelse, befunne sig uti et serdeles inveckladt förhållande, enär särskilde delar af nämnde församling i verldsligt hänseende lydde under de socknar, fögderier och landskap, till hvilka de tillförene hört; och då således, på sätt förste landtmätaren och styresmannen för afvittringsverkel i Gefleborgs län, P. n. Widmark, jemväl intygat, ifrågavarande församling vore belägen i 4 länsmans-distrikter, 3 fögderier, 3 domsagor, 3 provincial - 4 Stats-Vtskollets Memorial, N:o 290. läkare-distrikter, 2 lagsagor och 2 landshöfdingedöme!), samt det vore svårt, om icke omöjligt, för länsmännen att, hvar och en inom sin serskilda del af socknen, fullgöra sina tjenste-åligganden, helst 3 af dessa länsmän vore bosatte på 7 och en på 13 mils afstånd derifrån, har motionären, på grund af dessa förhållanden, hemställt, det måtte å stat anvisas lön för en länsman vid Loos och, vid beloppets bestämmande, jemväl tagas i betraktande en sådan tjenstemans skyldighet, att verkställa långväga och kostsamma resor till flere tingsställen. Då Kongl. Maj:t icke i nåder föreslagit Rikets Ständer anvisandet af anslag till lön för en länsman, serskildt för Loos församling, samt då det ej torde vara lämpligt, att Rikets Ständer, på grund af enskild motio närs framställning, oaktadt den synes förtjent af uppmärksamhet, å stat uppföra löner för nya embeten och tjenster, innan behofvet af sådane blifvit till fullo ådagalagdt, hvilket åter i förevarande fall icke är händelsen, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Erik Erssons förenämnde motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp. Utsk. den 29 Juli, kl. 2 e. ra.
I D U N 1890 regel för uppvärmningen, ty detta måste praktiskt läras genom noga aktgifvande på ugnens beskaffenhet och inhemtas rätt snart genom öfning. Behandlingen af de stora ugnarne vidrör jag ej, enär detta ligger utom frågans besvarande, hvilken rör beredandet af färskt bröd för hvarje dag, således en så liten kvantitet som godt bör kunna gräddas i besparingsugn. Innan brödet insattes i ugnen, kan man för att höja dess färg och utseende bestryka det med vispad äggula eller också bara varmt vatten. Bröd, bakadt på ofvanbeskrifna sätt, håller sig jämförelsevis saftigt och torkar ej så fort, som eljes är fallet, på samma gång man utan allt för mycken tidsutdräkt kan hafva det färdigt, så att det redan vid 9 eller / 10 tiden kan ätas, om man sätter det att svalna, i stallet för att, som eljes brukas och hvilket är att föredraga, genast efter uttagandet ur ugnen lägga det på en mjuk kudde, öfverholjdt med en ylleuuk och låta afsvalningen ske långsammare, hvarigenom skorpan ej blir så hård. Vill man baka en större mängd, så får man sätta degen tidigare på aftonen eller stiga tidigare upp följande morgon, allt i enlighet med den önskade degens myckenhet och jästens godhet. Till l,s liter (1 stop) mjölk utan smör brukar jag taga 25 gr. (6 ort) jäst, men till s. k. vattenbröd eller » franskt bröd » tager jag 42 gr. (10 ort) jäst till 6,5 dl. (/ stop) vatten och 51 gr. (12 ort) smör; men ett vant öga märker snart utan vägniug, huru mycket jäst som erfordras. Blott hvetebrod och fint rågbröd — rågsikt — har jag bakat enligt ofvanstående beskrifning, och jag förmodar, att meningen ej heller kan vara att i familj baka groft bröd för hvarje dag, ty det blefve slöseri med både tid och ved samt allt utom ekonomiskt.
Den, sorn bifaller, alt, såsom vilkor för District-General-Befälhafvares och Inspectörers rätt till pension, i enlighet med Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 202, bestämmes fem års tjenstetid i nämnde egenskap, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vinner nej, kommer i nämnde afseende alt bestämmas ro års tjenstetid. siv.sta punktens usta proposition, angående underdånig framställning till Kongl. Maj:t om åtskilliga förändringar vid Kongl. Svea och Andra LifGardes-Regemenlena, samt Kongl. Lifgardet till Häst; 9.3:dje punkten, angående minskning af nummei hästarnes antal vid Kronprinsens Hussar-Regemente; ’2/j:de punkten, angående indragning af Wermlands Fälljägare-Regemen le; 26:te punkten, angående indragning af Lif-Bevärings-Regementet; 2S:de punkten, angående förändrad organisation af Gottlands NationalBeväring; 2gide punkten, angående indragning af Hallands Infanteri-Bataljons Befäl; äro samtliga afslagne af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men godkände af Borgareoch Bonde-Stånden. Med alla de i dessa punkter förekommande frågor inträffar det förhållande, att Utskottets förslag icke inverkar på anslags-beloppens bestämmande, utan afser underdånig framställning till Kongl. Maj:t om vidtagandet af åtgärder, ledande ej mindre till framtida minskning uti de ifrågavarande anslagen, än ock till beredande af tillgång till bestridande af andre utgifter, hvartill, ehuru ändamålsenlige, Utskottet ansett nja anslag icke annorlunda, än förmedelst minskning i andra, redan befintliga , kunna anvisas.