Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som lill Rikets Ständers kännedom skolat meddela innehållet af Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse, anser den deruti omförmälde tillökning i båtsmanshållet, hvilken icke i någon märkbar mon inverkar på den af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag redan fastställde beräkning af båtsmans-vacance-afgifternes belopp, till någon åtgärd å Rikets Ständers sida nu icke föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Febr. kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 80, angående afskrifning af eller ersättning för åtskilliga, dels på öfverskotten af Stats-Verkets inkomster anordnade, dels från Kongl. Stats-Contoret af under händer hafvande medel bestridde utgifter. (I. A.) 1:0. Uti ira, 2:dra, 3:dje och 4:(le punkterne af betänkandet, N:o 80, hade Stats-Utskottet tillstyrkt, alt följande å öfverskotten å Stats-Verkets inkomster anordnade utgifter måtte uti liqvid emellan Statsoch RiksgäldsContoren få afföras; nemi.: Ersättning till arrendatorn af Pauliströms bruk . „ 2,339: l\i. 10. För upprättande af formulär för de förvaltande verkens räkenskaper , „ 1,818: 3. — och ersättning till innehafvare af roterade ecclesia stik-hoställen • „ T»7^7: 27- 3. Enligt aflåtne Protocolls-utdrag, hafva Presteoch Bonde-Stånden bifallit berörde tillstyrkande. Ridderskapet och Adeln har förklarat sig godkänna, alt de uti nämnde punkter omförmälde medel blifvit i liqviden emellan Stats-Contoret och Riksgälds-Contoret afförde; och har slutligen Borgare-Ståndet återremitterat samma punkter, i anledning af inom Ståndet meddelad nppgift, att medlens afföring redan blifvit verkställd.
» *4/8# grund för Lösen af Osmunds Jern . 4*2. Ädelforss Guld-Verk ... 487» Flyinge och Dalby Kongsgårdar ooh Stuteri-Inrättnings Stat. -49^. Dagsverksskyldigheterne till Flyinge och Dalby Kongsgårdar. 506. Aflönin-gs.Stat ra. m. för Ulriksdals Kgl. Lust-Slott - . * 518 Saltpetiergärdens utgörande * • 538! Inn thall. N:r Sid. 127. Sfads-Bokhållaren Carlsunda Mantalsskrif nings-Provision 553» 228- Begrafningshjelp efter Sekreteraren Morin . 554. 129. Strömsholms Stuteri-Inrättning • • 555. Statsoch Lag-Utskottens. 330- årlige Lagsamlingar . # . 574. 331, Lönförhättring för Haradshöfdingarne - 579. StatsUtskottets. 332. anmärkningar vid Betänkandet om Aflöningen i och för Riksdagen 592. 233. de Kongl. Hofvens Stats Summor • 595. 334. medel till kostnaderne vid Kongl. Majus Kröning - . - • 6o8« 335. anmärkningar i frågan om Talmäns-Taff larne » 6rf 136, . anmärkningar i frågan om Pensioner för H, K. H. Kron-Prinsens Lärare 6ij J37. anmärkningar i frågan om PoTis - Inrättningens i Götheborg underhållande - Crg. 138. anmärkningar i frågan om medel för Södertelje Kanal-Inrättning 620. 139. anmärkningar i frågan om Löner för Läns-Notarier och Lands-Kontorisfer - bar. 340. Återremiss om Prästholsjfriheter för nya Boställen 622. 341. återremiss om Tullgarns Kungsgård - 623. 142. återremiss örn Öfversten Sitfverskölds Ae. cords-ersättning 623. 343.
Den ena innehafvaren af Konungamakten kan anse henne vara för stor och åtskilligt böra efterskänkas. En an nan kan anse den för ringa, och åtskilligt böra tilläggas; men i båda fallen böra R. St. hafva sin andel i frågans afgörande. Bästa beviset att så förhåller sig, är den K. proposm som gjordes, att Konungen skulle mista sina röster i högsta domstolen. Konungen ville det väl, men R. St. funno icke för godt att samtycka till denna minskning af Konungamakten. Här är anfördt såsom skäl för besvärsmålens afsöndring ifrån K. M. i stats-rådet till K. M. i högsta domstolen, att Konungen icke hinner deltaga i justitie-ärendens afgörande och att omöjligheten för Konungen att i högsta instansen deltaga uti alla ärendens afgörande vore uppenbar. Jag vet visserligen att Konungen icke hinner deltaga i alla ärenden och alt man derföre nödgats afsöndra en del. Men då är det väl riktigt alt man afsöndrat endast dem som afgöras enligt författningar, hvilka Konungen och R. St. gemensamt stadgat, eller den allmänna lagen. Likväl hafva R. St., af urgammal Konungakärlek i detta land, endast medgifvit, att dessa ärenden kunna afgöras utan Konungens närvaro, men icke velat tillåta att Konungen alldeles skildes från högsta domstolen. De hafva ansett Honom böra när Han hunne och Honom för godt syntes kunna deruti inträda. Ett sådant förfarande å R. St:s sida är visserligen riktigt; ty utan tvifvel vore det för landet ganska nyttigt om Konungen, som deltager i all lagstiftning, äfven hade tillfälle alt genom sjelfva lagskipningen se huru lagstiftningen lyckats och verkar. SNär detta likväl icke låter sig göra i allt, så böra de ärenden aldraminst afsöndras, der fråga mindre är om bättre rätt, mellan enskilda parter, än förnämligast om bevakandet af samhällets fördel emot enskildes inkräktningar. Man skall vidare ihågkomma hvad som redan är af Gr. Posse omtaladt, nemi. att Konungen är uti den ekonomiska lagstiftningen enväldig.
N:o 314. ja till och med ganska betydligt nedsättes, dels derföre att Statens ofta nog hardt anlitade tillgångar må något kunna sparas, dels derföre att dessa tjenstemän, som icke behöfva genomgått större lärokurs än att kunna korrekt skrifva och räkna, kunna och rätteligen höra utgöras af lägre och mindre väl lönade tjenstemän samt sådane jordbrukare, ulan afseende på stånd, som ega dertill erforderliga kunskaper, och dels derlöre alt de högre embetsrnännen, sorn är svårt nog för mängden af bränneriegare alt nöjaktigt inlogera, måtte afstå ifrån en täflan om så beskaffad tjenstebefattning, sorn kan vara af nöden för den underordnade, men ingalunda med den högt uppsattes värdighet förenlig. Jag får alltså vördsamligen föreslå följande förändring i ofvannämnda 28 §, att kontrollör, som antages särskildt för hvarje termin, hvarunder bränvinstillverkning är tillåten, erhåller under tiden af Staten arfvode med minst Tre R:dr och högst Fem R:dr om dagen, och af bränvinstillverkaren, utan ersättning, kost och eget, möbleradl, eldadt och städadt boningsrum å det ställe, der bränvinstiilverkningen eller distilleringen utöfvas. Om remiss härå lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Anders Pehrsson, från Christianstads län. I ofvanstående motion förenar sig: Jöns Andersson, från Malmöhus län. Af Erik Hansson från Gefleborgs län, om tillägg till 15 § i Kongl. Förordningen den 7 December 1860, i fråga om rättighet för bolag äfven å landet alt nian föregående auktion bedrifva handel i minut med bränvin. Då rättigheten till minuthandel med eller utskänkning af bränvin på landet å auktion utbjudes, händer det icke sällan, att en mindre ordentlig och för rättighetens uiölvande Motioner i Bonde-Ståndet 186,2. 489 utöfvande mindre tjenlig person stannar för högsta anbudet, och att delta anbud jemväl varder godkändt. På sådant sätt blir bränvinsförsäljningen ofta öfverlemnad till sådana personer, som hvarken kunna elier vilja ordentligt sköta den rättighet de tillvunnit sig.
Dörrarne ut till verandan stodo vidöppna: det var så blidt i luften, som skulle redan sommaren komma. Öfver villans välvårdade trädgård såg man ut öfver «Söerne» samt alléen och husraden borta på andra sidan. Den första skymningen föll just ned öfver Köbenhavn och in i rummet. «Fröken Schrader är en väninna till er redan från Tyskland, fru Dönnergaard?» «Ack nej! Vi ha lärt känna hvarandra först här i Köbenhavn. Men jag var så hjertans glad öfver att ha funnit en landsmaninna; jag kände mig i början så förfärligt ensam i den främmande staden. Man tyr ju alltid så gerna in till hvarandra, äfven om man icke känner till hvarandra, bara derför att man talar samma språk, – när man begge går kring ibland idel främmande.» «Nå, nå, kära, du hade det i alla fall inte så förfärligt. Du hade hus och hem. Då var det värre för fröken Schrader, för hon var ensam. Ehuru man verkligen aldrig märkte något på henne!» «Hon är också en sådan motståndskraftig natur, helt annorledes än jag. Och så är hon så ’frejdig’, som I säga på danska. För resten – hur skulle du kunna ha märkt något, äfven om der funnits något att lägga märke till! En man är blind, när det gäller en kvinna. Han ser rakt ingenting; och det kunna vi kvinnor sjelfva alldeles inte begripa. Och dessutom visar man ju sådant allraminst, när man är ute bland andra.» «Man kan annars inte säga, att din väninna håller tillbaka med något, hvarken med sina meningar eller annat. Hon är så förfärligt rättfram. Det fins ett stycke renässansnatur i henne. Jag vet inte, men det skrämmer mig ibland.» «Ja, en ’köbenhavnerinde’ är hon i alla fall inte,» skrattade unga frun. I detsamma ringde det på. Herrn i huset gick ut att taga emot sitt främmande. Från tamburen hördes högljudt samtal och skratt; derpå öppnades dörren, och fram genom halfdunklet kom en i ljust klädd dam. Hon helsade på frun och blef stående framför Truls, som rest sig. Värden presenterade.
Jag känner ef nägon Lag härom, men det är ett alind hittills öfiigt bruk, och jag ber Herrarne besinna hwad ovrdmngar stuve tunna uppkomma, om man skulle commumcera alla motioner, innan de äler blifwn ragne frön bordel Herr hggerbeim, 0!ok joban: Sedan sä wänge warda Ledamöter redan gilladk be grundsar - 774 Den iz Iuurarir. satler Herr Grefwe De I?. Osrclic utträdt, är det witzerligen öfwerstöbigt, att jag förklarar btt äfiven jag för mia det instämmer derk Hwcd äter communication at Herr Greswens Dictamen med de andra Sländen beträffar, finner jag ej, att ehuru det blstwit begärdt pä börder, nägon ting kan hindra den, när detsamma tä Allmänt wunntt Ridderjkapet och AdelnS bifall. Herr dOoröenlioIpe, ^!i6er8z förklarade sig instämma med Herr vsgLrbeim. Herr t^ock, corlin DuclviLi, yrkade att Grefwe ve v 631-61.8 Diekamen mätte remitteras. Herr G elwer» och LandtMarskalken: Om Remifi kan ej nägvn proposilion göras, sedan Dictamen är begärdt pä bordet. Herr <-'ocK: Om det ej ar stridande mot Regerings Formeli, fä begär ,ag Herr Grefwe» och LandtMarssalkens proposition deröfwer Ropades starka Nej. Frrherre ^6ellv8r6, Ulric 6öran, erivdrade att sedan Dictamen wore begärdt pä border kunde remitz ej äga rum, men att communicationen anfäg han ej böra wagras. Ropades Nej och Ja.
Inrättningen af BrandförsäkringsWerket förutsätter en alkid öpen tillgäng till penningar och utan densamma ar der icke i ständ att fullgöra sine förbindelser. Detta har warit anledningen hwarföre dest Fond uti RiksgäldoContoiret kommit att innestä emot »vilkor, att när som hälst kunna lyftas, och hwar och en inser lätt att Fonden pä sädane wilker, pä intet annat ställe kunnat förräntas. Att nu Återtaga denna Fond, utlåna densamma, utan att äga tilgäng till penningar wid förefallande brandstake -ersättningar hade warit att helt och häilit uphäfwa möjligheten för BrandförsäkringsWerrets beständ. Ingen lärer sä» ledes bestrida, att det af StatsUkstottet tagne beslut: Att Directionen af Allmänna Brandförsakrings, Werkel stulle anmodas giswa bestämdt utlåtande om och huruwida Directionen wille läka dest medel uti RiksgäldsContoirct innestå pä winst 4 ärs tid med Z procents ränta, med förklarande att i händelse Di, rectionen icke stulle wilja deruti inga RiksgaldsConIviret icke dera godtgjorde nägon ränta längre än till den sista October, warit för VrandförsäkringsWer ket - 852 Den 18 November. ket omöjligt att antaga, sä wida det hwarken kunde fullgöra sine förbindelser, akt genast lämna ersättning för timande brandskador om den först om fyra är skulle fä lysta de dertill erforderlig medel eller ätnöjas dermed, att genast uttaga det äterstäende af Fonden, som i sadan händelse till äfwentyrs en längre tid bleswe oförväntad och således en wida större förlust derigenom upkommit än den förmän Merkel genom utlåningen till privat? Personer kunnat erhälla. StatsUtstottet yttrar att desi afsigt aldrig warit att uphäfwa den af RiksgäldsConkoiret ingängue förbindelse, att undsätta Directionen med större eller mindre Län wid päkommcmde behof och attDircctionen härom blifwit förwisiad, om Fullmägtige lämnat
Vi hafva också harn, och det kan hända att vi få sätta dem i handel eller handtverk; jag hemställer då, om vi skulle vara nöjda med alt få våra harn under TjenstehjonsStadgan, och om delta skulle verka till den lyftning man vill gifva de productiva yrkena. Jag anhåller, att beslutet måtte förändras lill enlighet med hvad Herr Leffler föreslagit. Friherre Cederström, Jacob: Hvad den siste talaren anfört, såsom icke hörande till ämnet, vill jag icke besvara. Jag anser det vara så tydligt ådagalagdt, att Gesällernas ställande under TjenstehjonsStadgan skall blifva till allmän nytta, att j&g ej sätter i fråga, att ju Ridderskapet och Adeln nu, så 48 Den ao Ja nu ar i i c. ny - val sorn vid sista Riksdagen, bifaller det. Om ej Herr von Hartmansdorff vill afstå från sin mening, torde vi kanske ju förr dess häldre få skrida till votering. Herr Crusenstolpe, Magnus: Jag påminner mig just nu en omständighet, som gör att jag instämmer med Herr von Hartmansdorff. Ridderskapet och Adeln har nemligen beslutat premier för de Adliga Ynglingar, hvilka egna sig åt Näringarne. Detta står alldeles i strid mot den åtgärd, att vilja sätta alla Gesäller och Lärlingar under TjenstehjonsStadgan. Det är på denna grund jag biträder Herr von Hartmansdorffs mening. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: För det närvarande är här endast fråga om Gesäller. Hvad angar BorgareStåndets reservationer inom Utskotten, hafva likväl 2:ne Ledamöter af nämnde Stånd icke reserverat sig och således deltagit i heslutet. Utskotten synas mig så fullständigt hafva utvecklat skälen för detta tillstyrkande, att jag icke har någonting att tillägga. Jag vädjar till hvar och en husbonde, om han skulle vilja utbyta sine lagstadde tjenstehjon mot personer i det tillstånd, hvaruti Gesäller sig befinna; och hvar och en husbonde skall säkert svara nej, emedan med den ordning vi kunna hålla med vårt tjenstefolk, vi, om vi Den ao Jann ar i i e. na.
Vt låland», N:o 4. visa domstolarnes skyldighet att pröfva giltigheten af utfärdade lagar, vill jag ej anses hafva gillat andra, likaledes efter min tanke oriktiga åsigter, som blifvit af Justitiae-ombudsman nen förfäktade i flere af hans uti Embets-berättelserna intagne utkast och uppsatser i åtskilliga ämnen. Utrymmet för en reservation tillåter likväl icke upptagande af dessa åsigter till vederläggning och de torde desto heldre kunna förbigås, som de icke synas haft något inflytande pä hans embets-förvallning. Måhända skall någon göra det inkast att jag, såsom domare och embetsman, är beroende af den makt, hvars begagnande jag granskat och att fördenskull något afseende å hvad jag anfört ej bör fästas. Ett sådant inkast må gälla hvad det kan. Jag har ansett det vara min pligt att framställa min mening med de skäl, hvarpå den är grundad. Huruvida dessa kunna tillerkännas någon vigt och huruvida Juslitiae-ombudsmannen må anses hafva rätt uppfattat och uppfyllt sitt kall, tillkommer Rikets Ständer att bedöma. Af Herr Professoren Nordström. Bland de frågor, Justitiae-ombudsmannen uti sina Embets-berältelser till innevarande Riksdag behandlat, synes mig, utom den anmärkningsvärda, åter nu såsom tillförsvar upptagna, läran om hvarje domhafvandes rättighet att pröfva, huruvida en lag har bindande kraft eller icke, en lära, hvars oförenlighet med grundlagarne likväl Utskottet tillräckligen ådagalagt, ingen vara mer förtjent af uppmärksamhet, än Justiliae-ornbudsnianneus uti berättelsen för år 1851 förnyade försök att bevisa sin rätt atl höja sig till domare öfver Högsta Domstolens domslut. Juslitiae-ombudsmannen har för denna sin förmenta rätt icke kunnat visa något stöd vara att tillgå uti den till rättesnöre för hans embetsförvaltning utfärdade instruktion, och söker det derföre uti "omdömets frihet!', mot hvars befogenhet han anser endast ofördragsamheten kunna hafva något att anmärka. ( Det är sannt, att omdömets frihet icke kan någon betagas, men det gifves olika förmer för dess uttryck.
Constikurivns - Utstottet, hwars skyldighet det är all gransta Stats-Radets Protocollcr och deribland äfwen de Protocoli som i Justitie Ärender inför Kongl. Maj:t bltfwit haline, anser Utstottet i ständ alt lättare winna upplysningar för att kunna fatta en öfwcltyoelft och fälla ett allmänt omdöme öfwer Justitie Ombudsmannens åtgärder i afseende pä Lagskipnkngen. Det är pä sädane grunder Utstottet funnit sig defogadt art till Ven 14 §. i Riksens Ständers Justitie Ombudsmans Instruktion, efter ordet kungöra och framför der wid sista Riksdag i samma - Den »4 Julik. r68e ma §. gjorda tillägg, till införande föreslå följande mening: Äfwen bär Justitie Ombudsmannen wiö hwarje Riksdags början till Riksens Ständer» Lonstitulions-Utfkott inlemna de öfwer dest Embets - förrättningar, sedan sista Riksdag hällne Diarier för att af detsamma granskas. Om Riksens Högloft. Ständer skulle täckas bifalla detta förslag lärer det deraf blifwa en naturlig följd, att Constitutions-Utstottet bör med sitt, pä en sadan granskning grundade yttrande, wid hwarje Riks, dag till Riksens Stander inkomma, innan nytt wal till Justitie Ombudsman af Riksens Ständer an» ställes. Orebro den iz Augusti 1812. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 14 Ziilll. Prest - Ständct dcn 14 , Borgare-Sländel d. 14 Bonde-Ständet den 14 Wördsamt Memorial! ^ag, Utstottet har fädt del bäve ak Kongl. Majus Nädiga Proposition den lS sistl. April, angående bestämmandet af willkoren och afgifterne för Bränwins - tillwerkningen, samt answaret för Bränwins och andra starka dryckers omätteliga bruk, och flere i detta ämne till de Resverk. Ständen ingifne Me, Lihang.
Ål; se Fisk. Ängsskära; se Färger. Äpplen; se Frukter. Öl; se Dricka. 49 Särskild Förteckning’ å Vavor, som åro vid införsel tullfria Agat, oarbetad. Alabaster, oarbetad. Ambra. Angelica. Apolhcksvaror, alla i Införsels-Tariffen ej specificerade, enkla eller sammansatta, till införsel af Apothekare eller dem, sem erhållit Sundhets-Collegii tillstånd att med sådana varor idka bandel, eller, efter Sundhets-Collegii, VelenskapsAkademiens eller vederbörande Universitets-Facultets hörande, af Vetenskapsmän till begagnande för vetenskapliga inrättningar. Bark, alla i Införsels-Tariffen ej specificerade slag. Bast och Bastrep. Bastmattor, inkommande såsom garnering eller emballage. Ben: Elfen-, oarbetadt. Hvalfisk-, oarbetadt, klufvet eller spjelkadt. andra slag, rå och oarbetade, samt förmalda, eller s. k. Benmjöl. Ber heris rUller. Bernsten, rå och oarbetad. Bilder, alla slag, som utgöra konstnärsarbeten. Bin, lefvande i kupor. Blod, Kreaturs-, alla slag. Blodiglar. *, Blomsterlökar. Boks lafs stämplar, Boktryckeller Stilar, förslitne och obrukbare, eller Stilskrot. Bolus, hvit och röd, samt Terra Sigillata. Bomull. Brunsten. Buskar. Bik. till R. Sl:s Prat., 1850 & 1851. 5 Samt. 1 A/d. 6 Haft. 7 50 Böcker: på främmande språk, samt Notoch Ritböcker. på Svenska tryckte Biblar, gifne till Svenska Bibel-Sällskapet, från utrikes ort återkommande, i Sverige tryckte, då de reclameras af författaren eller förläggaren, eller då två Besigtningsman, af hvilka minst en bör vara Boktryckare, intyga att böckerna äro i Sverige tryckta. Cautschuk, oarbetad. Coraller, äkta, oarbetade. Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd sönderhugget Tågvirke. Dun, alla slag.
Att jag är den äldre brodern, utgör ju ett faktum, som icke kan förändras af någon, hvaraf således otvunget följer, att, huru likställigt för öfrigt bolagsvilkoren upgöras, den principala ställning inom bolaget, som af bolagsmännens ålder betingas, icke kan tillintetgöras. Vill du nu ej godkänna dessa på rättvisa och billighet grundade vilkor för bolagets fortfarande bestånd, så återstår ingenting annat än att i all vänskap uplösa bolaget. Detta exempel eger sin fulla tillämplighet på förhållandet emellan de båda brödrafolken. Sverige, den äldre brodern, hvars namn under seklers lopp varit aktadt och äradt inom hela Europa, har till bolagsman uptagit sin yngre broder Norige. Om Sverige genom denna förening vunnit något i styrka, är det dock obestridligt att den vida öfvervägande fördelen deraf tillfallit Norige, som ej allenast fått räkna sig till godo Sveriges inom hela den Europeiska verldsdelen frejdade namn, ulan äfven med några mindre modifikationer blifvit stäldt i fullkomlig jemlikhet med Sverige, ehuru de bidrag, som af Norige leranäs till de gemensamma angelägenheternas besörjande, ej uppgå ens till en tredjedel af hvad dertill erfordras. Huruvida det varit af svaghet eller af ridderlighet, som man gjort den ena eftergiften efter den andra till förmån för Norige, känner jag ej; men det vissa är, att man, i undfallenhet för Noriges allt mer och mer växande anspråk, märkvärdigt nog gått ända derhän, att Norige, den yngre brodern, tillåtits att uti alla derifrån utgående statshandiingar sätta sitt namn framför den äldre broderns, Sveriges. Då nu Norige ändock icke är nöjdt, utan velat sträcka sina anspråk ännu längre, så lär det ej kunna förundra någon att Sverige ansett sig ej längre kunna blunda för dessa tilldragelser, utan funnit sig af omständigheternas oundvikliga kraf upfordradt att begära revision af föreningsfördraget.
att, utom de orsaker till denna rörelses fallande, hvilka äro i förra femårsberättelsen uppgifna och ännu fortfarande äga rum, färgerihandteringen numera utöfvas jemväl å landet, hvarigenom tillgången på färggods blifvit för det stora antalet idkare i Staden otillräckligt. Enligt hvad Fabriksföreningens Fullmägtige hos Kollegium anmält, hafva, oaktadt skedde uppmaningar i tidningarne, några uppgifter från öfriga härvarande Fabriksoch Manufaktur-Societeterna icke erhållits, hvarigenom Fullmägtige, i brist på nödiga materialier, varit urståndsatte afgifva ett sammanfattande utlåtande om fabriksdriftens tillstånd på det hela under ifrågavarande tvenne år. Med anledning af Handtverksföreningens Fullmägtiges förda klagan öfver de förändrade förhållanden, som uppkommit emellan mästarne och deras arbetare, anser sig Öfver-Ståthållare-Embetet böra anmärka, att sådant till en stor del bör tillskrifvas det öfverhandtagande bruket, att lärlingar och gesäller icke som tillförene hafva sitt kosthåll och bostad hos mästarne, utan erhålla kostpenningar och inhyras utomhus, hvarigenom de förbindelser, som förut funnos emellan mästarne och deras arbetare allt mera upphöra och i följd deraf jemväl det förtroliga förhållande, som gjorde att arbetarne tillförene ansågos för medlemmar af mästarens hushåll. Öfver-Ståthållare-Embetet torde, efter afgifvande af förestående redogörelse, här böra omnämna att sedan Eder Kongl. Majit, genom nådig Skrifvelse den 18 April 1849, fastställt Borgerskapets Äldstes förslag till ny klassifikation för Borgerskapet, jemte särskildt förslag till förändrade grunder för utgående af utskylder till Staden för borgerlig rörelse, klassifikationen likväl endast att gälla till den 1 Juli 1851; så har Eder Kongl. Majit den 24 Januari sistnämnde år, på underdånig anhållan af Borgerskapets Äldste, i nåder bifallit att omförmälde 22 klassifikation af Stockholms Borgerskap må tills vidare fortfara att tjena till efterrättelse.