Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon skulle aldrig kunna glömma. Och det förskräckligaste var, att hon visste ingen man, som slagit sin hustru en gång. Det var med det, som när man börjar att dricka. Det kom igen. Det skulle komma igen. Det fans ingen hjälp. Hade han slagit henne en gång, skulle han göra det flere, och hon skulle aldrig stå ut därmed, aldrig. Hela lifvet syntes henne som ett namnlöst elände, ett tungt, ändamålslöst arbete utan lön. När hon kom in för att lägga sig på aftonen, hade han redan gått till sängs. Han hade varit ute, under det hon rustade i ordning kvälls varden. Hon hade ej vetat hvar. Nu sof han tungt med hårda, utdragna snarkningar. Ansigtet var rödflammigt och munnen halföppen. Hon vämjdes vid att se på honom och lade sig i bädden så långt åt ena sidan som möjligt. Länge låg hon vaken, och i mörkret förekom henne det skedda ännu förfärligare. Hon brast i tårar igen och grät tyst, till dess hon somnade in och sof hårdt. När hon vaknade på morgonen, spratt hon häftigt upp som efter en ond dröm. Hon hade en känsla af, att något förfärligt väntade henne under dagens lopp. Så kom hon att röra vid axeln, som gjorde ondt, och minnet återvände. Hon såg åt sidan. Erikson sof ännu. Och hon smög sig upp, klädde sig hastigt och gick ut. Det gick ej så lätt med arbetet som förut. Hon fullgjorde sina sysslor aldeles som vanligt, men hon kunde ej komma ifrån sina tankar. Ur minnet af våldsgärningen växte tunga, mörka ensamhetskänslor upp. Ty hon hade ingen att fly till, när det var från honom hon skulle fly. Erikson kände sig också underlig till mods. Det hade gått med honom, som det altid går med en man, i synnerhet när han får slita sig grof med att arbeta för födan. Det är ej kärleken, som formar hans karaktär och lif, utan det är den enkla frågan: skall jag stanna på samma samhällets trappsteg som min far före mig, eller skall jag på något sätt kunna blifva något mer, rycka mig upp till en ställning, som han ej hunnit till? Eller skall jag i hela mitt lif stå kvar och stampa på samma punkt och aldrig komma längre? Därför hade häller kärleken icke spelat någon stor rol i hans äktenskap.
Förnyandet af den propos., som en gång blifvit framställd och med blandade ja och nej besvarad, lärer Hr Gr. o. Landtm, hvarken vilja eller kunna förvägra. Jag kan således icke annat än på det högsta bestrida bifall till Hr Lefre'ns yrkade propos. Hr af Billbergh: Till bestyrkande deraf, att andra kunnat finna samma mening i i2:te punkten som Ilr Lefren, anhåller jag att få uppläsa den föregående perioden uti PresteStrs prot.utdr., ang:de dess beslut rör:de stora sjötullsbevilln. Den lyder sålunda: ”att I2:te punkten i samma ”betänk, sid. 20 må i slutet erhålla denna förkortade ly”delse: det K. M. i nåder må vidtaga alla de mått ”och steg, som, i afseende härpå, med landets bä”sta äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, ”begagna rättigheten att minska eller nedsätta ”den i tullbevilln:staxan utsatta tull; samt” &c. På grund af den tvetydighet, som PresteSt. sålunda funnit i i2tte punkten, är det, som detta Stånd antagit den redactionsförändring, jag uppläst, och hvilken består deruti, att PresteSt. uteslutit uttrycket, som innefattar medgifvande af rättighet att minska tullen, och i stället sagt, att det ankommer på K. M. att vidtaga en sådan nedsättning. Hvad ett helt Stånd, och visserligen icke det minst upplysta, kunnat Dea i5 December 109 finna tvetydigt, måste väl på goda skal kunna anses tvetydigt af en enskild ledamot. Jag förenar mig för öfrigt ali hvad liiLefren yttrat. Hr Lefre'n: Gr; v. Fersen liar förebrått mig, att jag sönderplockat den ofta upplästa i2:te punkten.
Berättelse om allt anmärkningsvärdt, som förefallit vid utöfningen af deras embetsbefattning, beledsagad med deras åsigter om de förbättringar beliofven påkalla; med ett ord, inkomma med förslag öfver de medel, de ansågo mest tjenliga att öka allmänna välmågan, efter att hafva förut inhemtat den förenämnda MunicipalSlyrelsens tankar. Lades på bordet. Hana Excellence Herr Grefven och Landt Madska Iken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till Sex i eftermiddag att fortsättas. Friherre Anckarawärdj Carl Henrik, anförde skriftligen': Som Rikets Ständer vid sista Riksdag, sedan de beslutit, det alla inflytande Tullmedel hädanefter borde aflemnas till RiksgäldsContoiret, fingo emottaga Kongl. Majlis Nådiga svar, att Kongl. Maj:t icke medgåfve Tullmedlens aflefverering till RiksgäldsContoiret, såsom en i Kongl. Maj:ts administrerande myndighet ingripande, och för öfrigt till en onödig omgång ledande, åtgärd; men Rikets Ständer vid den Riksdagen icke ingått i någon pröfning af riktigheten uti denna åsigt, och jag för min del •tror, alt det tvärtom skulle leda till ord - Den i5 December f. m. ning och vara enligt mpd ett fullkomligare system, att alla genom Bevillning ingående medel emottogos af det Rikets Ständers verk, dit den så kallade allmänna Bevil 1- ningen ingår; så har jag ansett mig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet uppå angelägenheten att i så god tid få denna fråga afgjord, att Statsanslagen först i följd derutaf måtte komma att bestämmas. För mig visar det sig utom all ordning, att öfverskottet å de i Statsanslaget beräknade inkomstsummor någon gång passera Statsverket, då detta aldrig synas böra om händer hafva några andra medel än de, hvilkas summor uti Statsförslaget äro till deras bestämda belopp utförde.
Depar - Kongl. Maj.ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. -17 Departeinents-Chefen anförde i underdånighet: ”1 betraktande, å 'ena sidan, af de väsentliga fördelar en väl ordnad tecknisk undervisning kan tillskynda de serskilda grenarne af ett lands industri, samt, å den andra, af den brist på techniska läroanstalter, som här i Riket eger rum, och behofvet af ett närmare samband mellan de redan befintlige, anser jag mig af ämnets vigt uppmanad, att derå fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet och att, för ett ändamålsenligare ordnande af berörde undervisningsverk, i underdånighet föreslå de åtgärder, som jag, efter öfverläggning i ämnet med Technologiska Institutets föreståndare, för närvarande anser böra vidtagas. Om än Sveriges industri under de sednare åren onekligen gått framåt, har den likväl ingalunda hållit jemna steg med de fleste andra industriella nationers, än mindre uppnått den höjd, hvarpå dessa i allmänhet befinna sig, och hvilken i betydlig grad torde få tillskrifvas det tillfälle, som i dessa länder är närings-idkaren beredt att i väl ordnade dels offentliga dels enskilda undervisningsanstalter inhemta techniska kunskaper. I samma mån, sorn Sveriges härda klimat, långa vintrar, aflägsenhet från mera befolkade länder och mindre fullkomnade inrikes kommunikationer, m. m. utgöra en orsak till den Svenska industriens närvarande jemförelsevis låga ståndpunkt, är det derföre så mycket angelägnare att söka bibringa de inhemska näringsidkarne kännedom om naturprodukterna och deras egenskaper, jemte förmånligaste sätten att, genom inre eller yttre förändring, bringa dem till afsättliga varor på verldsmarknaden, samt att bemöda sig om, att, så vidt möjligt, genom öfvervägande kunskaper, smak och färdighet, vinna en ersättning för de förmåner, naturen i rikare mån tilldelat andra länder.
” Ehuru Utskottet icke kan förneka viglen af de invändningar mot ofvanberörda föreskrifter i prestvals-förordningen, som blifvit af motionärerne framställda, så kan likväl Utskottet icke obelingadt instämma i deras åsigt, att den grund, som för kommunala utskylder och röstberäkning vid andra kommunala val är stadgad, äfven bör tillämpas vid prestval. De intressen, hvilka hafva befogade anspråk att dervid göra sig gällande, äro nemligen icke af en så uteslutande materiel beskaffenhet, att de kunna mätas efter samma skala, som inflytandet på kommunens rent ekonomiska angelägenheter. Del vore att befara, derest efter nuvarande fyrktalsberäkning prestval skulle ske, att i ganska många församlingar pluraliteten af församlingens äfven besulna medlemmar icke skulle få något inflytande på valet, hvars utgång kunde helt och hållet bestämmas af någon enda högt taxerad person eller till och med af en icke inom socknen bosatt bolags-direktion — ett förhållande, framför hvilket den nuvarande ordningen olvifvelaktigt eger företräde, och som måste under alla omständigheter förekommas. Detta kunde väl ske genom en sådan modifikation af motionärernes förslag, alt endast eli visst lågt maximum af fyrktal finge för samma person eller bolag vid dylika val beräknas; men man har ännu icke vunnit någon erfarenhet, huruvida de förändrade föreskrifter i afseende på sjelfva fyrktalssättningen, som vid innevarande riksdag beslutats, i verkligheten bättre tillfredsställa rättvisans och billighetens anspråk, än de på sednasle riksdagen antagna, hvilka sedan dess framkallat högljudda klagomål; och om äfven röstberäkningsgrunden vid prestval må kunna framdeles på ett eller annat sätt bestämmas i större öfverensstämmelse med kommunallagarne, än för närvarande eger rum, så torde dock dermed lämpligen böra anslå, lill dess kommunallagarne sjelfva visat sig i afseende på röstberäkningen fullt tillfredsställande; hvadan Utskottet anser sig böra hemställa, alt förslaget om förändrad röstberäkningsgrund vid prestval icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets memorial, N-’o 12, örn upphörande af utskrifningen af de s. k. original-exemplaren af Utskottens betänkanden: Eif olls. Den 18 J an ua ri. S. D. Föredrogos ånyo och biföl lös Lag-Utskottets följande betänkanden: N-‘o 53, i anledning af väckt motion, angående fullgörande af UnderRälls dom såsom vilkor för rättighet till fullföljd af talan deremot; N:o 54, i anledning af väckta motioner om dels upphäfvande af lagens stadganden, angående summa apellabilis, dels ock nedsättning af det belopp, hvartill den samma är bestämd vid Rådstufva-Rätten i Slade» Fahlun; Pr • 549 N:o 55, i anledning af väckt motion om Bergstings-Rätternas indragning; N;o 57, i anledning af vackt motion om upphäfvanda af 27 Gap. Missgernings-Balken, angående dulgadråp; N:o 59, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående borgenärs rätt att, efter anställdt utmätningsförsök, använda bvsättliing, dels väckta motioner i samma ämne, dels ock Rikets Ständers Justitiaj-Ombudsmans hemställning om ogillande af den, genom Kongl. Brefvet den 29 Oclober 1842, gifna Förklaring öfver Kongl. Förordningen den IQ Juni 1841, rörande bysättning. Den 20 Januari. S. D. Som Biskopen m. m. Doctor Nibelius hos Ståndet anmälde, att han under återstående delen af denna veeka vore förhindrad att deltaga i Constitutions-Utskottets öfverläggningar, så skulle den genom Ståndets beslut utsedde Suppleanten Doctor Broman ega att i Biskop Nibeki ställe i sagde Utskott inträda och fungera under ofvanbesagde tid. Från Heder v. Bonde-Ståndet.
Prot. 1853 § 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Haft. 1 2 Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 106. enkefru Gustafva Wult von Steijern, såsom egarinna af Hallsnäs, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län anmält, det hon icke ansåge sig pligtig att ny bro uppbygga, samt anhållit, att nödige åtgärder måtte vidtagas för återställande af berörde brobyggnad, såsom för hela orten oumbärlig och skyldigheten för egaren dill nämnde hemman, att öfver sundet fortskaffa resande, inskränkas till gående personer; att, i anledning häraf och efter verkställd undersökning af. Ilärads-rätten, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom utslag den 17 December 1818, pä anförde skäl, förklarat innehafvaren af hemmanet Ilallsnäs, som, enligt Roterings-kommissionens beslut af dén 3 September 1684, för ifrågavarande besvär njöt befrielse från rotering, skyldig att allt framgent hålla så beskaffad färja vid sundet, att resande och gående, jemte kreatur och åkdon beqvämligen deröfver kunde framkomma, samt öfverfärjningen besörja, men att om Ramqvilla socknemän, hvilka yrkat ny brobyggnad, lönnö en sådan o vilkorligt nödig, hela socknen borde, jemte hemmanet Hallsnäs, deri deltaga; att, uppå häröfver anförde besvär, Kongl.
Ehuru statsverkets magasiner skulle för uppläggande af reserv-lagrets spanmål begagnas, komme dock, så länge någon spanmål äfven för statsverkets räkning der måste magasineras, en afskiijd redogörelse att anbefallas för reserv-lagret, hvilket, äfvensom den fond, som för behöfvandes undsättning i missväxtår är afsedd, alltid borde utan sammanblandning med andra tillgångar redovisas; såsom följd hvaraf undsättningsfonden, om och när utleverering för statsverkets behof eller till krigsrustningar skett från reserv-lagret, eger att sådana försträckningar återbekomma. Såsom kreditiv till undsättningar efter inträffade missväxter hafva Rikets Ständer redan år 1830 anslagit en summa stor 1,000,000: hvarefter vid 1840 års riksdag befunnits nödigt att, för samma ändamål, till Kongl. Maj:ts disposition öfverlåta de från och med November månad år 1841 och framgent inflytande tullmedel för utländsk spanmål, hvilka medel från och med sistnämnde tid till och med år 1846 utgjort 467,470: 7. — Transport 1,467,470: 7. — Härtill Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 22. 17 Transport 1,467,470: 7. — Härtill kommer den ännu oersatta återstoden af det be lopp, som Kongl. Maj:t, på sätt här ofvan är omförmäldt, varit nödsakad att låta å det mindre kreditivet i Riksgäldskontoret lyftas med 250,000: — •— Tillsammans R:dr 1,717,470: 7.' — När härifrån afräknas: l:o Den förlust, som uppkommer genom dels redan beviljade, dels, för att sluta efter hållna undersökningar i Vesterbottens och Norrbottens län, än ytterligare blifvande afskriften. gar och afkortningar för bristande tillgång hos gäldcnärer för lån utaf 1830 års kreditiv-fond 607,848: 12. 7. 2:o
Vppltlt Ka; iriäki. ack ^.deln lien ir 8ept. r8ro, ^ breine - 8rZnäet den rr - * » - Lor^arek-^tZnelet elen rr » - bonde, Ständer klen 14 ^ Wördsamt Memorial! /tats-Utffottet char till sitt utlätande fätt re, mitteradt följande anförande af Friherre Ce. berström, Jacob, till Högloft. RidderskapetS och Adelns Protokoll för den 25 nästl. Augusti. "Dä Den ir September. 407 "Dä Riksens Högloft. Ständer wid det ny, ''ligen slutade Riksmötet .förordnat, att Stän"den borde sielfwa besörja betalningen af all "slags'förtäring pä klubbarne, förbeböll Riksens "Ständer sig likwäl, att crhälla dertill nödiga "rum i någre af Kronans hus " "Som genom Riksdagens flyttning pä en "Ort der inga sädane hus äro att tillgä, och "om jag ej misitager mig, Rikse, s Ständers "besiut innehöll, att kör hivart Ständ borde "utses nödiga rum, sä fär jag underställa om "ej Stats-Werket borde fä besörja hyran af "Klubbrummen för alla Ständen: hwarföre jag "anhäller att Högloft. Ridderskapet och Adeln "täcktes tilläta att frägan blir till Stats-Utstot"tel remmrtterad." Stats. Utskottet har, wid förehafvande af denna fräga, inhämtat, att Riksens Ständer wid sista Riksdag, pä sätt Friherre Ceder, ström anfört, fattat det besiut, att genom un. derdänig ffrifwelse hos Kongl. Maj t anbälla, det wid kommande Riksdagar nödige ruin till en Klubb för hwarje Ständ särffilr, matte uti nägot af Kronans hus i Räder utses.
Jag anser mig slutligen böra yttra, att ehuru jag visserligen hade önskat att StatsUlsk. anslagit medel till ifrågavar. ändamål för 5 år, fäster jag dock ej synnerligt afseende på att så icke skett, utan gifver StatsUlsk. min tacksamhet för hvad Utsk. föreslagit, det är en hyllning åt principen. Det är redan en vacker början, och jag är öfvertygad att när arbetet väl kommit i gång, skall det ej heller afstanna förrän det nått sin fullbordan, och att hvad som nu väcker utländniugens admiration som en början, skall väcka den i ännu högre grad såsom fullbordadt. Den 20 Mars e. m. Uppå derefter framställd propo*’, Idef 5 punkten af R. o. Ad. bifallen. Hr R osen blad: Med ledning af de skäl, soin StatsUtsk. anfört för sitt beslut, får jag mig deremot reservera, jag anser alt, då bär uppgifvas att det fordras 16 år för att fullborda ifrågavar. arbete, och då under denna lid stora kostnader skola komma att användas för reparation å skepp som angripas af röta, del hade varit stor besparing att bevilja hela anslaget på en gång. 6 : l e punkten. Hr Nordensköld: Då denna fråga förra gången förevar, hade StatsUtsk. fästat sådana villkor vid anslagets medgifvande, att jag ansåg bättre alt della anslag tills vidadare liek och hållet återtogs, oell att Utsk. nu förändrat sitt förra tillsl yrkande, deremot kan jag ej halva något att invända; men deremot bar StatsUtsk. icke hvarken handlat rätt eller conseqvent, då Utsk. tillstyrker ”anställande al en ny undersökning till ntiönande af vattenledningens ulföi hal het, och den dertill erforderliga kostnad:” lietta är redan gjordt; utförbarhelen är gifven och kostnaden likaledes bestämd, hvilken troligen ej skulle komma att öfverskrida hvad uppgifvet är. Vidare: ”alt höra Carlskrona slads innevånare i afseende på det bidrag, som för vattenledningens framtida underhåll kan af staden påräknas/'’
Om likväl landets säkerhet fordrar en så skyndsam fullbordan af fästningsbyggnaden, som här blifvit ifrågasatt, skulle det otvifvelaktigt till vissa de nödvändigaste delar låta sig göra; men de relativt ökade kostnader, som deraf påkallades, bland annat genom det, i förhållande till Kronoarbets-kårens styrka, större antal frivillige arbetare, som för ett större årligt arbete erfordrades, skulle i allt fall för denna sex-åriga period föranleda behofvet af ett årligt byggnadsanslag till belopp af 800,000 R:dr. Revisorerne, hvilka i Bank-reglementet funnit en uppgift, att å Karlsboi'gs fästning en särskild byggnad finnes för Banken tillgänglig, hafva vid besöket å samma fästning inhemtat, att någon sådan byggnad väl icke finnes, men att flere hvalf under slutvärnet äro afsedda att förvara Bankens redbarheter. Dessa hvalf, utmärkta till konstruktion och beskaffenhet, synas dock Revisorerne vara otillräckliga, om meningen är att i dem äfven förvara arkiver; likasom, enligt vunnen upplysning, nya byggnader erfordras för inrymmande af de mångfaldiga Kronans förråder, hvilka, enligt planen, skola å Karlsborg förvaras. För Karlsborgs bestyckning hafva medel hittills icke varit anvisade, och det kan äfven ifrågasättas, huruvida det må vara lämpligt att bestycka ett fästningsverk förr än det är fullbordadt; men då likväl för en fullständig bestyckning fordras ett stort antal kanoner, som icke kunna på en gång anskaffas, så torde det vara nödigt att i tid vara betänkt på att fylla detta behof, Under pågående granskning af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning hafva Rikets Ständers nu församlade Revisorer, som, vid bedömande af krigs-förvaltniugen och dess resultater, utaf de närvarande tidsförhållandena funnit sig uppmanade att med synnerlig uppmärksamhet taga den vigtiga frågan i betraktande, huruvida den för försvarsverket afsedda materiel och utredning befinner sig i ett skick, motsvarande den utveckling, krigskonsten i sednare tider vunnit, uti en till H. Exc.
Danska jernhandlare säga, alt del Brittiska stångjeruet redan utträrigdt det Svenska för flera behof, såsom exempelvis för hjulskenor och beslag på vagnar &c. och spå att det snart kommer att ännu mera göra det (se pag. 60 »Om Taekjernets och hammarskattens afskaffaride», af G. F. Waern, J:r). Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 66. 191 Frihandeln är vår räddning. Den skall omskapa vårt jordbruk, bergsbruk och all annan industri, men under vilkor. Vilkoren derför iiro: näringsfrihet, klok tull lagstiftning, förändradt skatteväsende och finanssystem, som, jemte reform i bankoch kreditväsendet, skola bringa oss till målet. 1 samma mån vi reformera vår felaktiga lagstiftning härutinnan, i samma mån skall industrien vinna utveckling i en grad, som skall öfverraska oss. Men då dessa förändringar afse en total omstörtning i det industriel lifvet, måste vägen med varsamhet befaras. För att befrämja jernhandteringeu hafva vi naturligtvis upphäft importförbuden och nedsatt tullafgifterna och till och med upphäft tullen på somliga jern-effekter, såsom på stång-, plattoch bandjern, jernvägsskenor m. m., äfvensom på plåtar. Derjemte hafva vi upphäft tionde på tackjernet och hammarskatten. I de sednare åtgärderna måste vi obetingadt instämma. Redan 1789 afskaffädes i Frankrike de särskilda skatter, som af gammalt belastat bergverken, och 1816 i Förenta Staterna den året förut på jerntillverkningen lagda skatt.
THORVALDSEN. Det får du visst det skall mig ej genera. Då börja vi. PEDERSEN. PEDERSEN. Men hör då upp att bråka! Är det tacken För det besvär jag har mig gjort? THORVALDSEN. Nu skall du icke mera snäsor få. THORVALDSEN. Nu vred du åter nacken! PEDERSEN (knäpper några ackorder på guitarren och börjar sjunga). »På Arnos strand en lilja stod»; (Lägger bort guitarren.) Nej! här i qvalmet går det ej att sjunga; Den satans hettan torkat hals och lunga! Men du skall höra litet poesi, Som jag har gjort. Så är du ock poet! THORVALDSEN. Så der ja! Ett, tu, tre, PEDERSEN. Åh nej! Min bror! Ej är så godt om skalder, som du tror, Ty ej är man poet för det man rimmar Nej, gu' bevar's! man nu för tiden simmar Tätt upp till hakan uti bouts-rimés, Som skickas till förläggaren exprés... THORVALDSEN. Nu är du elak men hvem har dig lärt Att dikta? PEDERSEN. Det ju hvarjom är beskärdt Att kunna sätta rim i radens ända. Du har väl aldrig gjort det du kanhända? THORVALDSEN. Min själ den ädla konsten jag förstår! PEDERSEN. Och varit uti Rom sex hela år! THORVALDSEN. Hvad hör det hit? Här blir man ej poet. PEDERSEN. Jo, jo! min bror, det kanske bäst jag vet. Här växa rim på alla trän minsann, Och om man sedan arrangera kan, Så går det lätt att verser sammanskrifva Se'n drufvan väl fått fantasien lifva. Hör blott på: alm och palm det klingar bra! Och pinjer vigner ypperligt! Hva' sa'? Jag vill nu icke nämna anemon, Som skulle gå tillsammans med citron... Nu skrifvas dessa på ett pappersblad Det ena på det andra i en rad, Och se'n man fyller i med vackra ord, Så hast Du mir geseh'n är versen gjord... Nu skall jag deklamera upp min sång.
Dithän ha vi kommit, tack vare edert kraftiga, uppoffrande bistånd, att 22 bleka små barn ur lika många fattiga hem nu fått draga ut till en lycklig tid af friluftslif i naturens sköte, där helsa och kroppslig som andlig rekreation vänta dem i rikt mått. Den ljusa midsommarhögtiden blir helt visst för dessa edra skydåslingar en glad högtid, och vi äro vissa, att det ock skall fägna Eder alla att i tanken kunna deltaga i deras sommarfröjd. Den lokal, som nu genom fröken Agnes Lagerstedts välvilliga hjälp förhyrts åt kolonien, är belägen vid egendomen Boda invid Edeboviken, en half mil vid pass norr om ångbåtarnes landningsplats vid Ronöholm och en knapp svensk mil sydost om B.args bruk. Naturen här ute är den härligaste, luften stärkande och frisk, vatten med helsogifvande bad närbeläget. Tack vare de ifrigaste ansträngningar af koloniens föreståndarinna, fru Fredrique Falk, som därvid biträdts af fröken Anna Liss, hvilken som medhjälparinna åtföljt kolonien, hunno alla tillrustningar och uppköp afslutas till i tisdags. Att anskaffandet af sångkläder, husgeråd och födoämnen för så många personer måst vara förenadt med ganska mycken omsorg och besvär, är lätt begripligt. Men allt gick väl och i god tid ihop. Kl. 11 på tisdagskvällen samlades i den ljusa sommarnatten å Blasieholmskajen en Sommartankar. Parken där borta är så lummigt grön. och morgonvinden, som strömmar hit in med den nyfödda grönskans söta vällukter, den är så sydligt varm. Se, där kommer en fjäril, en liten, liten hvit fjäril — den är sommarens första — infladdrande. Åh, vänta. Dig skall jag nog fånga, du vackra barn! Se så, nu flög den igen sin kos — den var ej gjord för min studiekammarluft. Hvar är du, vännen min, mina drömmars drottning med din bleka kind och dina sorgmodiga ögon? Du väna anlete, som, födt af mina tankar, skall följa mig i världen - — i mina tankar! Alla vedervärdigheter äro glömda i dag — icke sannt? — och alla hvardagsbekymmer begrafna. Det är sommar och sol, och vi skola ut!