Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hela hennes ärelystnad bestod uti att alltid vara lika fin o c h lika oklanderlig, s o m hennes pappersark voro rena o c h väl hållna. H o n tyckte o m det, s o m var enkelt o c h regelrätt; det bästa hon kunde säga o m en man, var att han var en gentleman. Det föll henne aldrig in, att man kunde säga mera o m h o n o m; för henne voro männen hvarken fula eller vackra — de v o r o genttemen eller e j. På giftermål tänkte h o n aldrig, icke ens då hennes husbondfolks dotter gifte sig, o c h hon blef vittne till deras kärlek o c h lycka. Dessutom var hon vid den tidpunkten alltför upptagen af en af de största händelserna i sitt lif: b o d e n s flyttning till Palais Boyal. Samtidigt k o m ett litet barn till i det nya hushållet; hon gaf det en plats i sitt hjärta, liksom h o n skulle gjort m e d en ny artikel i b o d e n — men någon annan känsla uppväckte det e j. H o n började blifva en gammal flicka; litet kantig o c h stel, o c h i sin enkla, svarta klädning m e d den släta, hvita kragen såg h o n karg och sträng ut. Nöjen funnos ej till för henne. Hennes enda förströelse var att o m sommaraftnarne promenera i den lilla trädgården i Palais Royal, m e n h o n aflägsnade sig aldrig långt från b o d e n af rädsla, att kunderna skulle blifva illa betjänade. Så fort b o d e n var stängd, gick hon upp till sig, o c h innan h o n somnade, gick hon i minnet igenom alla dagens beställningar för att, om h o n glömt någon, göra en knut för den på näsduken. Så gingo åren utan händelser. Hennes likgiltighet för männen hade öfvergått till en viss motvilja, s o m de sista dagarna af året, då alla k o m m o på en gång för att beställa visitkort till nyåret, gaf sig utlopp i en nästan komisk förtrytelse: naturligtvis skjuta alla m e d flit upp sina beställningar till sista stunden, för att vi skola få riktigt svårt att hinna m e d dem.
De anmärkningar, som emot denna punkt förekommit, anser Utskottet icke hafva i någon mån rubbat de skäl, hvarpå Utskottets tillstyrkande hvilar, och då Utskottets förslag blifvit af Borgareoch Bondestånden bifallet, finnér Utskottet sig böra samma förslag vidblifva. I afseende på 34:de punkten, hvaruti, till undvikande af dubbla markegångsförrättningar, Utskottet hemställt, att, så länge den hittills vanliga markegångssättningen höstetiden bibehölles, vid denna markegångssättning mätte tillämpas samma grunder, som de, hvilka för markegångsförrättningen i April blifvit, rörande prisbestämningen, föreslagna, är hos Bidderskapet och Adeln anmärkt, att det vore svårt att förstå, huru markegångssättningen skulle ske på hösten efter samma grunder, som markegångsförrättningen i April. Kunde sådant låta sig göra, tjenade de 2:ne serskilda markegår/gssättningarne till intet. Om sådana likväl försigginge, så skulle, om prisen blefve låga vid den ena och höga vid den andra, skillnaden medföra missnöje. Blefve de åter lika, hvilket för det mesta skulle inträffa, så upphörde den åsyftade fördelen af den dubbla markegåugssättningen, och man stöde med mera besvär dock i verkligheten på samma punkt som förut. Af det förfaringssätt, Utskottet föreslagit, skulle följa, att markegångs-deputerade nödgades låtsa en fullkomlig okunnighet 30 Slals-Utskollcts Ullålande, N:o 312. om de varupriser, som gällt från den l:sta April till markegångsdagen, och endast taga medelvärdet af de gängse priserna under föregående årets sista qvartal och första qvartalet af det löpande året, samt sålunda bestämma markegången alldeles på samma sätt, som om detta bestämmande hade skett i April. Hvad sålunda blifvit anmärkt anser Utskottet icke vara af beskaffenhet alt för anleda till någon annan framställning, än att Utskottet vidblifver sin i ämnet gjorda och af 2:ne Riksstånd god kända hemställan.
För att gifva åt detta system fullständighet och på det hvarje Departements-Chef skulle kunna äga kännedom af hvad han hade att till disposition inför Eders Kongl. Majrt i underdånighet föreslå, fördeltes det förut å 8:de hufvudtiteln’uppförda anslag, 50,000 R:dr, till extra utgifter, emellan 2:dra, örte, 7:de och 8:de hufvudtitlarne, och 287 — grunden för denna fördelning hemtades från egenskapen af dessa utgifter under de föregående åren. Af denna, på sådan grund gjorda, fördelning af det förut gemensamma utgifts-anslaget har således blifvit en följd, att nådegåfvor, gratifikationer och tillfälliga pensioner bordt anvisas på den hufvudtitels extra utgifts-anslag för personer eller föremål, hvartill de egentligen kunnat hänföras. Att nu, på sätt Revisorerne föreslagit, på allmänna indragningsstafen, som bestrider sådana pensioner, hvilka i följd af författningnarne utgå, hädanefter jemväl uppföra ett anslag till nådegåfvor, gratifikationer och sådana pensioner, som af gunst och nåd tilldelas, emot motsvarande minskning i extra utgifts-anslagen under de särskilda hufvudtitlarne, skulle rubba det riktiga ändamålet med fördelningen af 1840 och 1841 års Riksdags statsreglering och försvåra dispositionen, utan att någon egentlig fördel deraf synes kunna vinnas, enär dispositionerna, sådana de nu göras, ligga öppna för Revisorernes kännedom; hvarjemte erinras bör, alt anslaget till allmänna indragsnings-staten är ett förslags-anslag, hvartill Revisorerne förmodligen icke afsett, att det nu föreslagna skulle förvandlas. §§. 26, 27, 28. I dessa §§. omförmäles endast förhållandet’ med proprie balanser, de i Kongl. Räntekammaren förvarade säkerhets-handlingar samt anordningar på öfverskotterna å Stats-verkets inkomster, utan att någon erinran dervid blifvit gjord, och föranleda således icke till yttrande af Stats-Kontoret. Charta Sigillata-Verken. Härom hafva Revisorerne icke anfört något, som påkallar StatsKontorets utlåtande. Myntoch Kontroll-Verket.
Motion N:o 91. Stats Utsk. Utlåt. Föreläsningar, angående arfvoden åt Danske och Norske universitetslärare och vetenskapsmän för hållande deraf vid akademierna i Upsala och Lund. Motion N:o 112. Stats-Utsk. Utlåt. Geijer, Bror von, Motion N:o 77, angående ändring i gällande stadgande om betalning för å militie-boställen för Kronans behof huggen ek. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 83 och Mern. General-inspektör, om tillsättande af en sådan öfver samtliga gymnastik-inrättningarne i riket, utom Stockholm. Motion N:o 145. Stats-Utsk. Utlåt. Giertz, angående pension åt Lona Fredrika Giertz, född Bahr, enka efter Ma joren Nils Johan. Motion N:o 81. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. nnderdån. Skrifv. Giftomannarätt, angående ändring i lagens stadganden om densamma. Motion N:o 119. Lag-Utsk. Betänk. Gotland, om ett anslag å 6000 R:dr till förbättring af fårafveln å. Motion N:o 38. Stats Utsk. Utlåt. N:o 60. R. St. underdån. Skrifv. N:o 76. om uppförande på Statens bekostnad af lämpliga bostäder vid lotssta tionerna å. Motion N:o 45. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 52. om anbringande på Statens bekostnad af en telegrafledning å. Motion N:o 46. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 53. om upphäfvande af den för Gotland gällande undantagslagstiftning rö rande tiden för fullföljd af talan i vadesaker och besvärsmål. Motion N:o 128. Lag-Utsk. Betänk. N:o 51. R. St. underdån. Skrifv. Gotska Sandön, om åstadkommande genom statens försorg af tjäruoch kolbränning derstädes. Motion N:o 47. Stats-Utsk. Utlåt.
Gutta perTullfrihet är redan medgifven för vattenledningsoch gasrör, buffers schutt!"1" samt sprutslangar af Gutta percha, hvaremot såväl öfriga arbeten deraf som i allmänhet arbeten af Kautschuk, — alla, såvidt de ej äro särskilt i taxan specificerade eller hänförliga till redskap och maskinerier eller delar deraf, — draga 50 öres tull pr skålpund. Enligt tariffen vid Tullföreningstraktaten äro de hänförda till lika tullbehandling dels med Läderarbeten, för hvilka tullen; der utgör 9 å 23 öre pr skålpund, dels ock med väfnader och kläder, med tullsatsen af 34 och 57 öre. Artiklarne äro icke föremål för någon större inhemsk industri, och tullen derå skulle visserligen ur sådan synpunkt kunna icke obetydligt nedsättas, men då de lemnat en inkomst åt Staten, uppgående år 1862 till icke mindre än 54,000 R:dr, anse komiterade sagde nedsättning böra inskränkas till 40 öre skålpundet. I sammanhang härmed tillstyrkes för vattentäta eller dubbla väfnader, sammansatta genom upplösning af kautschuk, gutta percha, m. m., hvarå tullen nu utgör 75 öre, och i Tyska Tullföreningstraktaten är bestämd till 34 öre pr skålpund, nedsättning till likhet med den för sådana bomullsoch linneväfnader, som närmast kunna dermed jemföras, föreslagna, eller 50 öre skålpundet. samt^BokDen nu varande tullen å Skrifbläck, 50 öre kannan, är i det närmaste och Kopparlika. med hvad Tullföreningstariffen utvisar, eller omkring 7i öre skåltryoksv. irta. pUn(jep fQr denna artikel vigtförtullning äfven här bör vara ända målsenlig, hemställes, att afgiften må beräknas efter hvad varan väger, och med afseende å dess allmänna behöflighet, samt dryga transportkostnad icke sättas högre än till 5 öre skålpundet.
209 I Konungens befallningshafvandes utslag må ändring sökas hos Konungen före klockan tolf å sextionde dagen efter den då utslaget gafs, den dagen oräknad, eller, om inställelsedagen infaller å helgedag, nästa söcknedag derefter. 100 § (S§ 90, 91). Ej må, vid den i 95, 9G och 97 §§ omförmälta pröfning af Magistrats beslut, högre myndighet kunna ålägga staden och dess medlemmar annan eller vidsträcktare förpligtelse, än desse i vederbörlig ordning sig åtagit, eiler som i lag och författning, laga kraftvunnen dom eller annat gällande beslut föreskrifven är. KAPITLET. Om Sockenstämma i Stad, 101 §. För handläggning i stad af ärenden, som angå den offentliga gudstjensten och religionsvården, kyrkan och dess tillhörigheter, folkskolan och kristendomsundervisningen i öfrigt, utväljande af kyrkovärdar och öfrige ledamöter i kyrkorådet, antagande, förordnande och afskedande af folkskolelärare och kyrkobetjening samt bestämmande af presterskapets, skollärares och kyrkobetjentes lönevilkor, må sockenstämma med församlingens röstegande ledamöter hållas i kyrkan, sakristian eller annat dertill bestämdt rum; och lände dervid till efterrättelse, i afseende på så väl ärendenas behandling, sorn anställande af val till vissa af ofvanuppräknade sysslor och befattningar, hvad i lagen om menighetsbestyrelse på landet, samt andra författningar, derom stadgadt är. Vid omröstning skola rösterna beräknas efter den för allmänna rådstugan gällande röstlängd. Är staden delad i flera kyrkoförsamlingar, hvilka hafva gemensam folkskola, vare den af församlingarnes tjenstförrättande kyrkoherdar, som i det embetet äldst är, ordförande i gemensam sockenstämma vid behandling af folkskolan rörande frågor, och vidtage de öfriga åtgärder, hvilka honom i sådan egenskap lagligen åligga. 102 §.
Utom de speciellare beröringar, som förete sig t. ex. i bådas begrepp om Minimum och Maximum (der skiljaktigheten mellan båda är nästan blott skenbar), om Materia och Form, om den speculativa betydelsen af Tal och Mått, om alla Motsatsers egentliga bestående i Grad-skillnader (m. m.), möta oss öfverhufvud såsom gemensamma för båda: den pantheistiskt-ästhetiska inspirationen eller en bacchiskt ungdomlig natur-enthusiasm, drucken af sin glädje att i allting skåda själ, förnuft, dynamisk och harmonisk lifs-utveckling; det afgjorda sträfvandet att i dialektisk skepnad uttala och ordna den öfversvallande känslo-tanka, hvari det gudomliga Ena och Hela liksom med våldsmakt påträngde sig; de Pythagoreiska och Stoiska sympathierna (hos Bruno modificerade genom Ny-Platonismen, hos Thorild genom Christendomen); det aningsrika förebådandet eller gryendet af djupare åsigter i afseende på Gud, Naturen, Menniskan; – hvilken sistnämnda jemväl hos Bruno anvisas, att, ”såsom på en stege, på arternas grader uppstiga till det högsta Godas verld, enligt dettas egen grundritning och lag i det Helas plan, anordning, formbildning”. Likaså, när vi jemnföra deras enskildare personligheter: det oegennyttiga, det sjelfuppoffrande, men äfven lidelsefulla och oroliga; böjelsen för djerfva äfventyr, för jättebåla företag; den stora lifligheten så i skriftligt uttryck som i muntligt, med jemnlik lätthet att tala och författa; den skarpa, häftiga, ofta öfvermodigt utmanande och tillbakastötande polemiken mot samtidens herrskande meningar; den gränslösa egenkänslan af snillehöghet, ursprunglighet, åsigternas nyhet, afsigternas renhet och storhet218; ingen fåfänga, men omätlig ärelust; i följd deraf, snar liknöjdhet jemväl mot anhängare och beundrare, såframt desse begrepo de nya sanningarna blott ytligt eller förvändt.
Han var, som vi sett, kring 1614 rektor i Telje och har förmodligen i likhet med alla andra, hvilka den tiden ville förvärfva någon högre bildning, vistats någon tid vid fremmande universitet. År 1619 blef han kyrkoherde i Knista och Hidinge församlingar i Nerike, erhöll prostetitel, predikade vid 1622 års prestmöte och dog 1662. Han innehade sålunda sitt pastorat i 43 år och måste, att sluta deraf, hafva uppnått en hög ålder. Äfven som skriftställare har han gjort sig känd. Utom den nämnda prestmötespredikan har han utgifvit en bönedagspredikan 1631 samt ett arbete med titel: ”Iter Hierichunticum om Menniskans fall och upprättelse” 1646266. Judas Redivivus har 5 akter, prolog och epilog. Prologen framsäges af djefvulen, som i detta stycke uppträder under namnet Karich. Han hälsar åskådarna som ”gode Gudz wenner” och redogör i korthet för styckets innehåll med en salvelse, som man icke skulle tilltro djefvulen, utan bakom hvilken snarare den blifvande kyrkoherden döljer sig. Första akten. Rådsherren Rubens frågar sin hustru Cyboræa, hvi hon så grufliga qvider, oaktadt dem intet annat fattas, än barn, och man kan trösta sig öfver detta missöde vid tanken på att barn mången gång äro föräldrarne hvarken till fröjd eller ära; hon omtalar då, att hon drömt sig föda en pilt, ”slemmer och leder,” hvilken skulle förorsaka hela slägtens förderf. ”Slå kors för tig och akta tig, Att tu ej sådant säger mig,” utbrister mannen. Men då hon uppenbarar honom, att hon tror sig vara hafvande, besluter han i glädjen deröfver gå ut i staden och dricka en kanna öl.
Då vid värdet å chokolad, 1 r:dr skålpundet, icke varit något att erinra, torde införselstullen böra jemkas till 25 procent derå eller från 16 sk. till 12 sk. skålpundet. Då importen af cikorierot, som 1845 utgjorde 67,248 skålpund, år 1844 nedgick till 34,070 och 1845 ytterligare till endast 525 skålpund, hvilken märkliga minskning ger anledning förmoda en ansenlig smuggling af denna vara, föreslås nedsättning i införselsafgiften från 1 sk. till 8 r:st., som likväl öfverstiger den till endast 5 r:st i norska tulltarifen bestämda. Cirklar, passare och cirkelbestick äfvensom kompasser synas böra upptagas bland matematiska instrumenter och förtullas, de förra, efter det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, samt de senare på enahanda sätt som hittills, nemligen med 15 procent å varuvärdet. Som värdet å kobeber, eller kubeber, som varan rättare benämnes, nu upptaget till 1 r:dr skålpundet, icke utgör mer än vid pass 20 sk., lärer den nu gällande införselstullen 8 sk. böra nedsättas till 4 sk. Cocffurcr; Copal; Lacca, gummi; Mastix; Sandarak. Gonander. Filar. Fingerborgar och springar. Fisk. Kongl. Maji fa Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 31 Utur taxan torde lämpligen böra utgå dels koeffyrer, med i stället lemnad hänvisning till kläder, dels också kopal och i sammanhang dermed lacka, gummi-, mastix samt sandarak, och dessa artiklar hänvisas till enahanda tullbehandling, med den hufvudrubrik, hvartill de höra, nemligen gummi. I den för koriander nu gällande införselstull, 2 sk. skålpundet, synes, för vinnande af likstämmighet med hvad i Norrige är för denna artikel stadgadt, nemligen 11 r:st tuli, nedsättning böra ske till 1 sk. skålpundet.
Stats-Ministern, H. E. Ilr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena II. E. Hr. Grefve af Wetterstedt. 4° Bil. till K. M. Nådiga Proper;. N.o 46. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering det af honom, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut ineddeldta Nådiga Beslut, författade förslag lill Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den till undsättning i missväxt-år anslagna Creditiv-fonden samt f. d. Allmänna Magazins-Inrättningens slutliga utredning, med flera dermed sammanhang egande ämnen. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla detta förslag, sådant det finnes Protocollet bilagdt, och befallde, att Dess Nådiga Proposition till Rikets Ständer skulle, i öfverensstämmelse dermed, expedieras, Ex Protocollo Nils af Zelle'n. STOCKHOLM, tryckt i EcxsTEiNSitå Tryckeriet, 1829. 1 Kongl, Maj.ts Kådiga Skrifvelse IV:o 47* i N:o 47* KONGL, MAJ.TS Nådiga Kallelse till Rikets Ständer att Vara Faddrar vid H. K. II.
R:dr tili 960,000: och för den sednare från 88,888 R:dr 42 sk. 8 rst till ; • ■ • 133,333: 16. — hvaremot lånet för fullbordande af jernvägen från Kärrgrufvan till sjön Amän ningen genom skedd inbetalning minskats till 99,767:41. 4. I öfrigt utgjordes tillgängarne vid 1857 års slut af inköpte räntebärande obligationer till ett belopp af 6,932: 22. 9. samt kontant å räkningen M 2 innestående 12,431:30. 10. så att samtlige tillgängarne vid sistnämnde tid bestego sig till 1,212,465: 14. 11. hvadan skulderna vid sistlidet års slut öfverstego tillgängarne med 3,087,158: 11. 9. Under första hälften af innevarande år har, i följd af Rikets Ständers beslut, till kapital-räkningen i Riksgälds-kontorets egentliga hufvudbok öfverförts icke blott ofvannämde fordringar för lånen till jernvägs-anläggningarne emellan Fahlun och Gefle, emellan Norra Barken och Wessman samt emellan Kärrgrufvan och sjön Amänningen, utan ock de tillökade fordringar, som genom ytterligare utbetalningar dels till desse, dels tili andre jernvägs-anläggningar under samma tid egt rum, hvarigenom desse fordringar helt och hållet utgått ur den särskilda redovisningen, likasom ock till Riksgälds-kontorets hufvudbok öfverförts skulder för upplånta medel mot fonderade Stats-obiigationer samt godtgjorts de utaf Riksgälds-kontoret för jernvägs-anläggningarne förskjutne medel, så att den särskilda redovisningen numera kommer att omfatta blott de till föijd af Rikets sednast församlade Ständers beslut för Statens jern vägs-byggnader upplånta och utbetalda medel. Enligt de för första hälften af innevarande år uppgjorde räkenskaps-utdrag, som bilögats Kommissariatets sednast afgifne halfårs-berättelse, utgjorde behållningen å IIanko-råkningen M 2 vid årets början :
Hvarföre skola vi då icke *) Hobcnheim och Schleisheim äro utstyrda med rika fonder, oell det förra stället doneradt till Landtbruksinstitutct. — Thaers institut på hans privat-egendom, sora är endast inrättadt för bildade personers mera vetenskapliga undervisning, har årligt anslag; och erhöll han en skänk af 2000 R:dr Preus. Cour. till byggnadshjelp. — Äfven i Irland äro de sednare åren Landtbruksinstitut inrättade, och 1S28 drog man icke i betänkande att till bildande af ett sådant, med flera Professorer och praktiska lärare, använda af de medel, dem Engelska välgörenheten sammanskjutit för att undsätta de nödlidande i detta land. **) Koppe, på Domainen Wollup, bland Tysklands mest erfarna landtman, yttrar sig sålunda: ”Den som ej har den intimaste ”kännedom om allt hvad landtmannanäringen rörer, icke grundeligen förstår att använda arbetet på det mest gagnande sätt, ”att välja de växter, hvilka passa för hvarje jordmån, läge och ”conjunctur, icke bemödar sig intränga i yrkets hela väsende, ”för att gifva ät sin verksamhet en annan riktning, då tidsförhållandena ändras, kan vid företag i åkerbruk icke bestå.” — Den 27 Februarii. '7* följa deras exempel? och hvad är hufvud vilkoret för att kunna följa det? Jo! jordbruksinsigternas allmännare utspridande och uppmärksamhetens riktande från de inbillade, brillantare banorna till den sjelfständigaste af alla, landtbrukarens. Det första steget härtill och till landtbrukets återlifvande vanns i Tyskland genom ullcultureus införande. Större fodertillgångar voro dertill nödvändiga, och för att erhålla dem var man tvungen att efter rationellare grunder helt och hållet omskapa åkerbrukssystemet. Detta steg är nu äfven med gvnnande utsigten för framgången taget i Sverige. Men pfl allt möjligt sätt måste kunskapen i allt hvad gemenskap eger med fårskötsel och ullcultur skyndsamt och kraftigt befrämjas, eljest skola många finna sig gå miste om sina förhoppningar.
Jag har varit såhär sjuk nu så länge och i dag har jag varit sämre. Jag tycker inte jag har kraft att lefva med både själ och kropp, så långdraget, enformigt, själlöst är mitt lif i fattigdom och bundenhet. Frihet, det är det enda som kunde göra mig frisk, och pengar, det är friheten för mig. Allt annat är jag liknöjd för. Jag ville bort härifrån, till ett rörligt bekymmerslöst lif, men jag kan icke komma. Frisk och fri! För den som är bunden skiner ingen sol och sjunga inga fåglar. Jag önskar jag vore död. Det är sådant besvär att dö – ligga der, plågas och vänta. Jag önskar att det vore förbi. Lugn och känslolöshet, det är hvad jag önskar mig, jag får det kanske aldrig förr än jag är död.327 Jag har varit för uppriktig emot Axel – jag har lagt bort den mask af hårdhet, som är det enda han anser något värdt i den menskliga sammanlefnaden. Jag har talat om mig sjelf, lagt fram små tankar, sådana som man sjelf blygs öfver. Det är dumt. Det bör man aldrig göra. Jag tror att det öfver hufvud taget är dumt att skrifva bref. Man skall förstå hvarandra så väl samt kanske också hålla af hvarandra en smula, annars blir det missförstånd för minsta ord. Se på Margrethe, och så nu på Axel! Der har jag kommit bort från två som jag tyckte bättre om än om de flesta, och bara derför att jag begagnat orätt brefton emot dem en enda gång. Till henne skref jag kort och kärft, som han vill ha det, och hon stötte sig på det. Till honom skref jag ur en vänligare, mjukare ton än vanligt, och det stötte han sig på. Genast var jag inställsam! Jag är icke ond. Det var min egen skull. Min ärlighet är fånig. Det duger inte att vara uppriktig. Komedi vilja de ha – alla. Jag med. Derför harmar det mig att Axel säger mig fula ting i sitt bref. Nej, det gör mig bara ondt. Det är bäst att han säger hvad han tycker. Jag ville icke ha det annorlunda. Men jag bör lära mig att spela komedi på nytt. Annars kan jag icke lefva bland menniskorna. Jag har fallit i en frestelse.