Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han greps av en besynnerlig fruktan för att plötsligt uppge ett skrik, han kände ett begär efter att rusa ned för trappan och samtidigt ropa på hjälp. Jag måste, jag måste! flämtade han. Jag får ej, jag får ej, var hans nästa tanke. Om jag gör det är jag förlorad, man för bort mig och mina föräldrar och han grep hårt i bordskanten och bet ihop tänderna: jag måste sitta stilla ej röra mig tills det är över! tänkte han. Men samtidigt kände han det som skulle han ögonblickligen söndersprängas. Huvudet blev ovanligt lätt, tomt, ångesten blev till fasa, fasan till namnlös skräck. Han vågade ej resa sig, han bara grep allt hårdare tag i bordskanten, krampaktigt, som en döende. Håll dig fast var stilla ej ett ljud! nästan skrek han invärtes till sig själv. Och han höll ut tills han kände hur attacken släppte, han blev matt, men lugn, ofantligt lugn. Första gången på mycket länge gick han beslutsamt och lade sig. Gud kör mig i säng! mumlade han, bittert skrattande. Och han drömde att han höll i händerna en bok som han försökte läsa i, dock utan att kunna urskilja orden, men det utgick strålar från boken, små gnistor slog upp i hans ansikte och han kände sig genomströmmad av en så mäktig glädje att han vaknade, men denna känsla förvandlades då till samma förnimmelse man har då man genomkorsats av en stark elektrisk ström. Sedan låg han vaken tills han hörde hur mor gick upp och malde kaffe nere i köket. Det sved i ögonen, han var ännu tröttare nu än då han lagt sig. Det första vårmorgonljuset kom in genom fönstret och föll på golvet i två rutor, liknande en uppslagen bok. Och för första gången på många år brast han i gråt och grät länge. Han kände det som om livet vore en tung börda han burit så länge att han nu måste kasta den av sig eller förlora sitt förstånd. Han orkade det ej mer. Han kunde ej göra sig reda för någon enskild svår detalj i allt det som plågade honom, det var alltsammans bara Han som Hartman mött på Jakobsgatan: och som var så förfärlig och så omöjlig att komma överens med. Det var ej mer den gamle Gud fader att få bedja till och gråta ut hos det var bara Han all världens, all livets förskräckliga Han.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 67, med förslag till ändring af föreskrifterna i 2 afdelningen af Banko-reglementets 4 artikel, Prot.-Utdrag den 80 Oktober i854. 493 S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 66, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter i första afdelningen af Banko-reglementets 4 artikel, angående Diskont-verkens organisation. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt utdrag af protokollet, hållet hos Högv. PresteStåndet den 21 dennes, med inbjudning till de öfrige Riks-Stånden att instämma uti PresteStåndets i samma Protokolls-utdrag omförmälda beslut, i anledning af Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20, i fråga om förslag till förordning, angående vilkoren för bränvins försäljning. Inbjudningen, i hvad den rörer 1 och 3 mom. af författningens 26 § lades till handlingarne, hvaremot berörde inbjudning, så vidt den angår dels de tvänne momenter, som Preste-Såndet föreslagit uti nämnde §, i stället för det af Utskottet tillstyrkta 2:dra moment i samma §, dels ett tillägg vid 29 §, blef af Borgare-Ståndet afslagen. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Efter skedd föredragning lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 327, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om beskattning å bränvinstillverkning och destillering. S. D. Föredrogs och remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotten ett af Nils Nilsson från Wermland ingifvet skriftligt anförande i anledning, af Utskottens af Ståndet återremitterade Betänkande N:o 28, angående förslag till Grufvestadga m. m. Den 30 Oktober. Frän Högloft.
Trot. 1844. 3 Sami. 3 Haft. 6 42 Constitutions-Ulskoltets Memorial, N:o 8. äldste Justitias-Piåd, tvänne af Frälse äldste Justitiae-Råd i dessa fall komoch tvänne af Ofrälse stånd, i dessa ma att säte taga fastfall komma att säle taga —- ställd varder, fastställd varder. Se Bib. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XXV: pag. 315, 455. XXVI: 21. Preste-Ståndets Prot. B. XVI: p. 307, 317. Borgare-Ståndets Prot. B. VII: p. 549. Bonde-Ståndets Prot. B. XIII: pag. 172. 8. Ank. till Exp. Utsk. den 6 Sept. kl. 4 e. m. Memorial till Riksens Ständer, angående till innevarande Riksdag villkorligt hänskjutna Grundlag s-ändring sför slag, som nu förfallit.
Han gjorde resor genom större delen af Asien, deltog i musulmanska expeditioner mot korstågen i Syrien, var någon tid fånge hos de kristne och författade vid sin återkomst till fäderneslandet de poemsamlingar, som gjort hans ryktbarhet. Ett ganska karakteristiskt prof på Saadis såväl som på Hafiz ’ ännu gällande författarerang skola vi till slut anföra från Orientalistkongressen. Då nämligen, under festen på Hasselbacken, den äfven genom lärda idrotter ryktbare persiske ambassadören h. exc. Moshin Khan chevalereskt bortskänkte sin autograf, tecknade han i persisk skrift på ett exemplar af den eleganta matsedeln en vers af Hafiz och en af Saadi.Grefve Angelo De Gubernatis. Professor De Gubernatis utgjorde utan gensägelse en af orientalistkongressens mest bemärkta ledamöter. » Dagens Krönika » har sedan flera år haft äran räkna honom bland sina medarbetare, i det han sändt oss originalbidrag, bland annat om den italienska pressen, om Konung Umbertos och Påfvens ömsesidiga ställning m. m. Det är oss derför så mycket angenämare att kunna meddela hans bild, eftei en fotografi tagen hos Gösta Florman. De Gubernatis är född 1840 i Turin, studerade sanskrit och jemförande språkforskning i Berlin under Bopp och Weber samt utnämndes redan 1865 professor i Florens. Vid denna tid uppehöll sig Bakunin derstädes; De Gubernatis blef indragen i det socialistiska partiet, och för att vara oberoende afsade han sig sin plats vid universitetet samt ingick giftermål med en anhörig till Bakunin. Emellertid ledsnade han på de revolutionära lärorna och erhöll då sin professur åter. Han är en af samtidens produktivaste författare och har utgifvit en mängd så väl populära som vetenskapliga skrifter. Äfvenhans poetiska och journalistiska verksamhet är omfattande.
Detta onda har efter all sannolikhet intet att göra med det andra, som så mycket — och sannolikt onödigt — oroar Eder, och som ej är så ovanligt vid er ålder. Inlägg en bit bomull (vadd), bestruken med borvaselin (1: 10) eller ännu bättre med en salva af 1 del hvilt preoipitat och 2 delar borsyra på 10 delar vaselin. Vexla tre gånger dagligen och gör vid omläggningen försiktigt rent med litet bomull. D:r — d. [2441] Da » O t t o Westbergs 2 Josephsson § 13 Drottninggatan 13 27 m m É l m oöfverträffliga 1. Ågren M A. WETTERGREN &amp; C:o^i Göteborg [2569] tillverka och. [2527] Jakobsgatan 22 A, 2 tr. Fru R o s a l i e Ericsson. T v ä t t p u l v e r december är 3:dje dragningen i Kulturhistoriska Föreningens lotteri på könet-, industrioch slöjd föremål. Lotteriet omfattar vinster, värda kr., och med hufvudvinster af 2,500, 2,000, 1,500 och 1,000 kr. värde. Lottsedlar till 2 och 3 kr. säljas i alla boklådor. Mynttorget MS. ästsorterade » f OSÄTTNINGS-i - magasin i Sverige. Alex. Barclay, Göteborg. 60 S co P g a, j: S o ») °° Z - C 5. Södermalmstorg [3721] Allmänna telefon 724 D " 3 o 6FJ " " O C: &lt;ä s a 45. Östermalm: Sturegatan e prisbelönta tillverkningar försäljas hos hrr specerihandlande. Se Idun för fredagen den 25 april. Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel ra ättiksprit på större flaskor, alla ' försedda med etiketter, innehållande fabrikens namn. [1896] (M a l m b e r g s Endast prima handskar säljas, för hvilkas hållbarhet ansvaras. Rekvisitioner från / andsorten mot efterkraf.
Men han ville ju Brahe intet ondt? sådant syntes af biljetten. I värsta fallet blefve han, för en syns skull, arresterad, men Deras Maj:ter hade bestämdt utfäst sig att hålla honom ryggen fri: ett skydd som likväl knappt behöfdes för rikets förste grefve. Piper, hvars politiska åsigter ingalunda öfverensstämde med mågens, och som dessutom bar afsky för de brottsliga medel, hvilka nu tillitats för att göra dem gällande, var likväl framför allt angelägen, att rädda sin dotters make från en skamlig död, hvilken Piper ansåg oundviklig, om Brahe blefve öfverbevist och funnes i sina fienders våld, som vid detta tillfälle hade både billighet och rättvisa på sin sida. Piper lät hvarken dåra sig af Brahes löjliga inbillning om talismanen af sin börd, eller af hans godtrogna förtröstan på det kungliga löftet, hvars både allvar och tillräcklighet Piper uppskattade till dess rätta halt. Oroligt forskade han, om några papper eller andra saker funnos i mågens förvar, som kunde användas emot honom såsom bevis, och besvor honom, att i sådan händelse skyndsamt förstöra dem. Brahe förmälte, att han i sin källare hade omkring tusen patroner, dem han låtit förfärdiga på Rydboholm. De voro inlagda i kistor, hvilkas innehåll endast vore hans kammartjenare bekant. Denne hade del af förtroendet och tillsägelse, att försänka kistorna i Clara sjö, så vida sammansvärjningen blefve upptäckt och det tilltänkta upploppet stilladt, innan patronerna hunnit användas af de trupper, man hoppades kunna uppvigla, eller af den i jäsning bragta folkmassan. Medan mågen och svärfadern voro inbegripne i detta samtal, knackades på dörren och en betjent lemnade Brahe en biljett, skrifven med blyertspenna och förseglad med munlack, hvilken innehöll blott dessa ord: »Vi äro förrådde – jag reser – fly – och skynda, eljest blir det för sent.« – »Sacre Dieu! – mumlade Brahe halfhögt. – Det är Hårdens stil. Hela den sköna planen går således upp i rök.
Enligt Herr Granbergs Utkast till Svensk Statistik , andra Afdelningen , utgöra de mål , hvilka i Konungens Stats-Råd afgöras, 6 å 7000. Om ock, enligt den af Högloflige Utskottet antagne princip, rättsfrågor derifrån blifva afskilda, tillkomma likväl alla 2 5 <5 de oeconomieoch politie-mål, hvilka enligt Committerades förslag , skulle fä fullföljas directe från Landshöfdjngarne till Kongl. Majit i Stats-Rådet. Sådane mål äro ofta af vidlyftig och invecklad beskaffenhet. Föredraganden måste alltid genomläsa och granska handlingarne. I samma nödvändighet befinner sig ofta ett Stats-Råd; ty för att bestämma sitt omdöme om ett mål , behöfver man en vidsträcktare kännedom, än sorn kan vinnas genom den berättelse derom, hvilken blifvit uppsatt af Föredraganden eller dess Expeditions-Secreterare. Och häraf tror jag följa, att om äfven Expeditions-Secreteraren fick , på eget ansvar, uppsätta sådane berättelser, arbetet för Stats-Råden icke synnerligen skulle lättas. Såsom mig synes, skulle Stats-Rådet alltså icke medhinna mera , än att yttra sig öfver alla der förekommande ärender. Man väntar likväl af Ministéren; att den skall vaka öfver ärendernas gång , öfver efterlefnad en af de Författningar , hvilka till allman ordning och Landets väl vidtagas ; att den skall tillse, af hvilken nyttig verkan utkomne Författningar och vidtagne allmänna åtgärder kunna vara ; att den skall utarbeta och förelägga Konung och Ständer berättelser om Rikets ställning och planer till dess förbättrande. Skall denna väntan realiseras, måste tillfälle beredas åt Ministéren, att egna sig åt 257 åt de egentliga Regerings-omsorgerna och i detta afseende vore, som jag förmodar, af stor nytta, om Stats-Rådet indeltes i tvänne afdelningar, I den första skulle endast de egentliga Regerings-omsorgerna eller de så kallade Conseil målen förehafvas och Chefen för hvarje Departement ovillkorligt vara föredragande.
Begärdt län för uppförande af ett nytt Gymnasiioch Scholehus i Skara. 7:0 Förslitne Sedlars utbyte. ' ifrän BevillningsUtskottet .■ rörande I:o Post-Taxans förhöjning. 2:0 Sjö-Tulls-afgifterna. 3:0 Indragning af Landt-Tull på inhemsk tillverkad Tobak.. 4:0 Beqvämligare Postgång ä Landet. 5:0 Frihet frän Landt-T,ulls-ersättning för öppna och däckade B|tar. ' 6:0 Aflöning för Utskottets antagna ytterligare 4 Cancellister och. Discretion för Öfver* Commissarien Skifra n Iag-Utsiottet ■ angående All manna" Straffoch Coriectionshus. Ut suPra Ex ProtOcollo J. 17. Almqvist. S. D. I ett sammanhang föredrogos Stats-Utskottets pä bordet hvilande Betänkande angående - Den 3 Juli. 411 de åtskilliga omständigheter, som aga sammanhang nied Regleringen af Rikets Penninge-väsende, samt Banko-Utskottets i detta ärende infordrade och nasti, gårdag på bordet laggda Utlåtande. Efter öfverläggning härom beslöt PrestStåndet att bifalla Banko-Utskottets Memorial, i hvad detsamma rörer hufvud*aken eller Bankens urgamla egenskap af en Baneoch Circulations-Bank, samt rättighet till Discont-rörelsen i Riket, ined förbehåll att om de särskildta Summorna och flera Reglementariska åtgärder sig närmare yttra, sedan Stats-Utskottet inkommit med den förnyade *Financeplan, som nämnde Utskott anmbdas att upprätta på grund af' Banko-Utskottets ofvanberörde utlåtande, hvilket skulle lill Stats-Utskottet åtfölja den återremiss, som bfef en följd ej mindre af Ståndets ofvanberörde bifall till Banko-Utskottets Utlåtande, än af de inom Ståndet gjorda anmärkningar emot Stats-Utskottets förstnämnda Betänkande. Ut supra Ex Protocollo J. U. Ahnqvist, ■Utdrag af Vällofl. Borgare-Ståndets
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 April, kl. 11 f. m, Betänkandej l anledning af väckta motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn efter mödrar och dels om förändring af 8 kap. y § Ärfdabalken, angående underhåll ät sädane barn. I förra hänseendet har fråga blifvit väckt inom hög v. Presteståndet af herr Kontraktsprosten Grönvall och inom hederv. Bondeståndet af Riksdagsfullmäktige Jöns Jönsson från Christianstads län och Ephraim Larsson från Elfsborgs län, hvilka yrkat, de två förstnämnde, att oäkta barn mätte berättigas taga arf efter sin moder, och den sistnämnde, attén sådan arfsrätt måtte bestämmas, med inskränkning likväl till de fall, dä modren icke ingått äktenskap. Samtlige motionärer hafva ansett berörda förändring vara påkallad at rättvisan; hvarjemte herr Kontraktsprosten Grönvall, till vidare utveckling af sitt förslag, anfört: att, enär rättigheten till arf efter moder grundas på naturlig rätt och har sitt rotfäste i det naturliga bandet emellan henne och barnet, denna rättighet måste vara lika giltig, ehvad fråga är om äkta eller oäkta barn; att, då lagstiftarens högsta uppgift är att bereda alla likarätt, utan afseende å person, lagen icke bör upptaga något stadgande, som inkräktar på en enda rnenniskas naturliga eller borgerliga rättigheter; att, då lagen förklarar oäkta barn ardöst, han straffar det oskyldiga barnet för modrens felsteg; att det emot nu ifrågaställde lagförändring tillförene åberopade skäl, att äktenskapets helgd deraf skulle minskas, ej syntes tillfyllestgörande, helst det heliga och i sig rätta, för sitt upprätthållande, ej behöfver anlita orättvisa medel; samt ändteligen att, då gällande lag leder till yttersta osedlighet, den föreslagna skulle verka motsatt, enär lättheten för qvinna, som eger oäkta barn, att under nu varande förBih. till R. St.
Sl:r att gifva Statsanslag, och detta allraminst när summan är så betydlig som 25,000 R:dr b:ko, och Statens utgifter vid denna Riksdag blifvit föreslagna att utgå med så stora summor, att det torde vara svårt att fä inkomstoch utgiftsbudgeterna att gå ihop. Ett låneunderstöd af Statens medel borde väl ej heller beviljas utan alt behofvet deraf vore klarligen ådagalagdt, men det vackra målet, som här är afsedt, eller att från förstörelsen bevara en af byggnadskonstens skönaste minnen, förfelade naturligtvis ej alt göra sin verkan på Utsk:s ledamöter, hvarföre ock Utsk. ansåg, alt det, ulan att behöfva ingå i någon special-undersökning af de upgifter, motionären lill stöd för sin begäran framlagt, kunde tillstyrka R. St:r att bevilja ett lån på de hilliga vilkor, hvilka af R. Sl:r vid innevande Riksdag blifvit i allmänhet bestämda för lån af Statens medel. Jag har deltagit i detta Ulsk:s beslut och föreställer mig dessutom, att om frågan hade varit så trängande, sorn man här vill göra den, hade vederbörande, som hafva vården om Linköpings domkyrka, säkerligen ej uraktlåtit alt hos R. St:r göra framställning om hvad till kyrkans iståndsättande oundgängligen tarfvades. Skulle nu Linköpings Domkapitel icke anse sig kunna emottaga ett sådant låneunderstöd, som här blifvit föreslaget, så står det ju nämnde myndighet fritt alt ej lyfta medlen, utan afbida nästa Riksdags inträffande för att begära Statsanslag, då jag för min del, om behofvet deraf blifver fullkomligen ådagalagdt, ingalunda tviflar på dess beviljande. På grund af hvad jag nu tagit mig friheten andraga, anhåller jag om bifall till Utlåt. Förevarande Utlåt, blef härefter, uppå Hr Gr. o. Landtnäs derom framställa propos. af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs SlatsUtskrs d. 2 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 211, i anledn. af K. M:s Nåd.
Och då hade han hållit henne en lång stund upp emot sig, innan han ställde ned henne på andra sidan, och ögonen både hans och hennes hade lyst mot hvarandra som i lågor. Erika stod länge och såg efter dem, och hur hon såg, började det dansa eldgnistor öfverallt därinne i det halfmörka hebberet, och hon sjönk maktlös ned på en saltsäck, som låg där bredvid. Det var någonting som gjorde så ondt, att hon i det första kände sig oförmögen att resa sig upp igen, men så småningom gick det öfver, och hon undrade, om det inte var inbillning det hon sett hon hade ju ej många månader kvar till sin svåra stund och var svag och tung till sinnes. Men nu hade i alla fall misstanken blifvit väckt, och för hvar dag såg hon klarare, hur konstig mannen var, och hur han gick ur vägen för henne och barnen så mycket han kunde. Och det hon inte hade sett, fick hon höra snart nog och det så fruktansvärdt tydligt, att hon länge efteråt inte visste, om hon var lefvande eller död. Det var en dag under tröskningen. Hon hade stillat kräkena och skulle just gå från föjset och in i stugan igen, då hon hörde, att slagorna stannade af, och det blef tyst på logen. Hon gick ditåt för att se, om tröskarbetet var slut och fick så höra ett hviskande där inifrån. Det var mannen och lapp-Anna, och kommen så nära, att hon kunde höra dem, nådde henne först ljudet af skratt och tissel, sedan hörde hon honom halfhviska »ja, hä säj ja’ dej Anna, att innan en hänna halmenj är oppstilld, ska’ hä var’ en minner hänna i gål’n.» Han hade inte behöft säga något namn Erika visste mer än väl, hvem han menade, och det kom en ångest öfver henne, som gjorde henne nästan stel, och hon visste ej rätt, hur hon kom sig in i stugan efteråt. Men så fort hon fick kraft att röra sig igen, knöt hon på hufvudduken och gick bort från gården.
Majit täcktes vidtaga åtgärder lill beredande af ersättning åt vederbörande städers Magistrater för den sportelinkomst, de genom en sådan anordning kunna förlora, äfvensom att E. K. Majit täcktes lill Rikets nästsaminanträdande Ständer framställa nådig Proposition om den förändring i allmän lag, sorn för omförmälda ändamål varder nödig. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Februari 1863. 22 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1865. Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående meddelande aj nödiga Jöreskrifter till förekommande aj sjukdomen Fosfornékros. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 32.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, hurusom till nya företag af praktisk vigt, hvilka under de sednare decennierna blifvit föremål för industrien, med skäl måste hänföras tillverkningen af fosfortändstickor. Fabrikerna för dessa tillverkningar hade under de sednare åren så tillvext, att antalet deraf, som år 1850 utgjorde 6 med 287 arbetare, år 1860 uppgick till 14 med en arbetsstyrka af tillsammans 1,167 personer. Men jemte de ökade näringsutvägar, som den nja industrien sålunda skapat, hade densamma älven medfört ett ondt af betänklig art. Man hade nemligen iakttagit, att bland de arbetare, som dagligen vore sysselsatta med denna tillverkning och ständigt blottställda för inandningen af fosforångor, yppat sig en förut okänd sjukdom, hvilken fått benämningen Fosfornekros.
Då frågan om städernes Tjenslemäns delaktighet i Ci vil-Statens enskilda Pensions-Inrättning varit föremål för Rikets Ständers öfverläggningar så väl vid i8a3 som 1828—i83o årens Riksdagar, samt motioner i detta ämne nu åter blifvit väckte, har Utskottet, som, lika med hvad Herr Ekstrand yttrat, anser något hinder icke möta för frågans återupptagande af Rikets nu församlade Ständer, trott sig böra meddela Rikets Ständer en fullständig utveckling af hvad rörande densamma hittills förekommit och blifvit åtgjordt. Sedan, till följd af Kongl. Maj;ts uti Nådig Skrifvelse den jo Februarii 1819 meddelade förordnande om skyndsam verkställighet af det åt vissa Corn i terade gifna uppdrag att utarbeta en plan till en allmän Pension sCassa-Inrättning för Rikets Civile Embetsoch Tjenstemän, bemälde Comiterade under den 22 Januarii i8a3 till Kongl. Majit inkommit med. underd. förslag till en sådan Pensions-Inrättning, samt Kongl. Maj:t till Rikets då församlade Ständers Stats-Utskott öfverlcmnat berörde förslag i afseende på de deruti för nämnde stiftelse påräknade bidrag af Stats-Verket; —så afläto Rikets Ständer deras svar i detta ämne, medelst underd. skrifvelse af den 2 September 1823, deruti de, med gillande i de flesta delar af Comiterades underdåniga förslag, tillika gjorde det tillägg: ”att, sedan Kongl. Maj:t i Nåder fastställt de vilkor, hvarmed städernas Em - Siats-Utskottets Utlåtande N.o 279. hetsoch Tjenstemän böra ega rätt att blifva delegare uli PensionsGassan, det endast på deras hörande må ankomma, huruvida de åstunda i denna Inrättning deltaga.” Med anledning af denna underd. framställning yttrade de serskilde Comiterade, uti underd.
Ekenman, L. A. Peterson och G. P. Rönblad, hvilka yrkat, alt denna inskränkning mätte helst helt och hållet upphöra, uti hvilket yrkande flera af Borgareståndets ledamöter instämt, eller åtminstone att rättigheten att införa grof ull matte utsträckas till städerna Carlshamn, Söderköping och Landskrona. Det är otvifvelaktig!, att den hittills stadgade inskränkningen i införselsrätten af grof ull medfört stora olägenheter både för handeln och för den vidt omfattande industri, hvari ullen ingår såsom råämne; och då de af General-tullstyrelsen föreskrifna serskilda kontroller vid införtullning af grof ull äro af den enkla och lätt verkställbar beskaffenhet, att desamma måste antagas kunna af hvarje tullkammare handhafvas samt någon oriktig tullbehandling af ifrågavarande artikel följaktligen icke är att befara, får Utskottet, på de grunder i öfrigt som af Bevillnings-utskoltet vid sistlidne riksdag i denna syftning anfördes, hemställa, att den i gällande taxa stadgade inskränkning till vissa städer af rättigheten att införa grof ull må upphöra. linar delar af ur, ej specificerade, troligen till följd af den höga tullsatsen 2 R:dr skålpundet, i ganska obetydlig mån införlullats, men införseln deraf just till inhemska urfabrikernas bästa snarare torde böra underlättas, än försvåras, föreslår Utskottet, i enlighet med Herrar Rosenblads och Muréns motioner, att tullafgiften å delar af ur, ej specificerade, må nedsättas till 1 R:dr per skålpund. På sätt Herr Rosenblad föreslagit, anser Utskottet, att, i stället för nu stad - Vr. Urband och kedjor. 60 Bevillnings-UlslioUets Betänkande, JV? ä. Vagnar och åkdon. Vin. gade vardeförtullning för urband och kedjor af sammansatta elier, såsom arbetade ej specificerade ämnen, må bestämmas lika 1 ullbehandling med det ämne, arbeladt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, der detta icke kan med säkerhet urskiljas, efter det i dem ingående ämne, som drager högsta lullafgift.