Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Första scenen. FRU BERG, sedan KAROLINA, sist KERSTIN. FRU BERG (från fonden. Går öfver scenen och öppnar dörren till tamburen). kaffehungriga. Karolina! Kommer Karolina snart, vi ä' så KAROLINA (med en kaffebricka). vet jag. Man ska väl hinna andas. Herrskapet har ju knappt rest sig från bordet, FRU BERG (småleende). Ja, bara det kommer i dag, så. Kors då, det ä' väl inte kväller än! FRU BERG. KAROLINA. Vi bär in det i salen. KERSTIN (från fonden). Här ute ä' mycket trefligare. Ställ det där. (Pekar på bordet.) FRU BERG. Nej, Karolina, det ä' inte värdt att ta in det. inne. Fabrikörn brukar tycka om att få det där KERSTIN. KAROLINA. FRU BERG. Vi ha alltid druckit det här, innan jag reste ut. Nå, hur ska det bli nu, då? dit in, och han säger själf, att... Allt se'n fabrikörn var klen ha vi tagit det KERSTIN. Ställ det här, Karolina. Ja, men nu ä' han gudskelof inte klen alls. (Karolina går fram och ställer kaffet på bordet. Paus.) FRU BERG (småleende). söka, om det smakar lika bra här. Envis som alltid, förstås! Nå, vi få väl för Andra scenen. DE FÖRRA. FABRIKÖRN och verkmästar MATTSSON pratande från salen. i soffan). DAHLMAN (till Kerstin som satt sig Sitter du här och presiderar! KERSTIN. (Makar åt sig i soffan.) Kom hit, du, pappa, här ä' plats för dig med. DAHLMAN (med en gest åt fru Berg). äras bör. Damerna först och främst. Äras dem, som FRU BERG. så där bakom ett bord. Det fick jag nog af hos Törnbloms i förrgår. Herre Gud, hela kvällen som i en sardinlåda! DAHLMAN. Nej tack, jag tycker inte om att packas in då. (Sätter sig.)
På samma gång de tå denna godtgörelse för den kalkylerade förlusten sig tillförsäkrad, berättigas de tillika att fortfarande efter medelmarkegångspris upbära lösen för alla de räntor, de nu innehafva. Om således markegångspriset för året på dessa räntor beräknas t. ex. för spanmålen till 10 rdr tunnan och medelmarkegångspriset derå är 12 rdr, och de således redan genom lösen efter medelmarkegångspriset hafva en vinst af 2 rdr på hvarje tunna, så skola de dock derutöfver bekomma värdet af de åt dem såsom skadeersättning en gång för alla beviljade 185 tunnorne. Emellan nu förev:de fråga och den om kalkugnsveden å Gottland ligger, enligt min tanke, så väsendtlig skilnad, att det af Utsk:t förordade förslaget ej kan försvaras med annat än det af den föreg:de talaren anförda skälet, att Staten är van att vid transaktioner med enskilda göra förluster, ett skäl, sora dock, enligt min åsigt, ingalunda kan såsom giltigt antagas. Jag får derföre, då jag icke kan se någon fara af att upskjuta frågan, förändra mitt förra yrkande till att begära afslag å Utsk:ts Betänk. Hr Montgomery: Ehuru jag gerna medgifver att frågan om kalkugnsveden å Gottland icke är alldeles lika med denna, måste man dock i detta fall tillstå, att det är ett dylikt förhållande i det afseendet att Statsverket åtagit sig att fylla förlusten, och leverera den ved, egarne skulle hafva af räntegifvarne, hvilka senare deremot, hugo betala densamma till Staten efter markegångspris. I afs. på denna i Betänk, förekommande fråga, gjordes, på grund af R. St:rs skrifvelse 1857, det nya försök till upgörelse, som nu blifvit för Ständerna framlagdt; skulle frågan äfven denna gång icke blifva afgjord, måste den ånyo lemnäs till Ständernas afgörande. Sala silfververks egare hafva förklarat att de ingalunda önska en sådan upgörelse och att de gå in derpå blott för att göra Ständerna till viljes. Mig synes, att det, är ganska inkonse qvent af R.
Betänkande IV-0 i3/^. 9 tagas, skola, i öfverensstämmelse dermed, Contract rörande skjutsbestyrets verkställande på entreprenad upprättas, dervid det tillkommer Konungens .Befallningshafvande att tillse, det ej allenast fördelen af lägsta anbudet, utan äfven den lika liufvudsakliga omständigheten, att entrepreneuren lemnar nöjaktig både moralisk och juridisk säkerhet för uppfyllandet af sine förbindelser, blifver iakttagen; börande Konungens Befallningshafvande, i de fall, då skjutsskyldige ej magta tillskjuta hela det belopp, som utöfver 24 sk. lega, för entreprenaders erhållande, fordras och en högre lega således, med afseende å serskilde locala svårigheter, anses oundgängligen nödig, deras förslag, härom till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning insända. 6 Mom. I allmänhet må stadgas, alt entrepreneurerne ovilkorligen skola, vid början af hvarje dygn, på stället tillhandahålla ett visst, af Konungens Befallningshafvande bestämdt antal hästar, samt derjemte ega det åliggande, att hvarje resande inom en half timma efter ankomsten fortskaffa; äfvensom, alt hästarne i öfrigt ej må vara aflägsnade från skjutsstationen längre än en åttondedels mil. 7 Mom. Skulle skjutsstation gifvas, der pålitlig entrepreneur erbjuder sig, att för mindre lega än 24 sk. per mil och utan tillskott af de skjutsskyldige, skjutsningsbestyret öfvertaga, bör ett sådant anbud få ovilkorligen antagas och Contract om entreprenad derstädes upprättas. 8 Mom. Contract orri skjutsentreprenad må icke upprättas för längre tid än tio år. Om Rikets Högloft. Ständer bifalla hvad Utskottet nu föreslagit, torde Rikets Höglofl. Ständer i underd. böra anhålla, att Kongl. Majit täckes låta Dess Nådiga Författning, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Höglofl. Ständer besluta, utfärda, med befallning till samtlige Landshöfdingarne att vidtaga nödige åtgärder för verkställighet deraf. Bih. till R. St.
— Med "bristande kunskaper och de uplysningar som fordras, "wägar jag inför Riddcrjkapet och Adela och till Dest "ompröfwande framställa en länk as denna kedja. - "Och i stället för Krigs och Aniiralitets Collegier med ''alla dest säcffilkte Departemeutrr, Sjöförwalmingcn ''med mera, en klok och erfaren Militaire Personsom ''Chef af KonglMajtt bleswe utnämnd, biträdd för ''göromälens olika bel?affenhet as en kunnig Sjöman, "Foctisicarionist, Cavallerist, Artillerist, Infanterist, ''och Oeconomist med nödig och kunnig underbetjening, 'agde styrelsen af alla de Militairiska detaillerna. 'Skulle en mängd, sä wäl af Militaire som Civile "Embetsman och Betjening, som dels hafwa löner pä ''pä Star dels lractamenten kunna undwikas. — Om ''denna Chef genom Kongl. Majn blef i Stars-Rä"det tillkallad att öfwerwaca de mål, som röra den "militaira detaillen, kunde han i tid och ä de orter "där förswarel fordrades eller krig möjligen utbrister, "för minsta kostnad och uran landets onödiga berun''gande, kunna anpassa alt hwad till krigets utförande "erfordras, och under fredslugnet skaffa sig dr förrä"der, som ej raqa^ada, anlägga Magaziner i de Stä''dec eller Fästningar, som äro närmast Krigs-rhea, "tern, och genom delta undtvika wid ett fredsbrott "kostsamma transporter genom landet, som är högst "betungande för Hemansbrukare och kanffe osta icke ''möjliga att werrställa, dock under den strängaste con"troll och redowisning — Pä detta sätt tror jag "Chefen för detta
Saknar den, som till böter för snatteri dömd är, tillgång, skall han undergå dylikt fängelse i mån af böternas belopp. , i 556 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. §• 21. Stjäl öfvermage, som är under femton år, gifve det stulna åter så ofta det sker och varde näpst af föräldrar eller af målsman sin. Om rån. §. 22. Hvar, som, medelst våld å person, eller användande af hot, som innebär trängande fara, af annan tager gods eller penningar, dömes, för rån, till tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt straff-arbete från och med fjra till och med tio år, der ej annorledes stadgas. Öfverfatler man annan, på sätt nu sagdt är, men gitter ej rånet genom tillgrepp fullborda, straffes, för försök till rån, med. likaledes tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd samt straff-arbete från och med två till och med sex år. §• 23. ■ Öfverfaller man annan i afsigt att rån föröfva och uppkommer deraf svår kroppsskada, eller halva pinliga medel blifvit använda för alt tvinga till egendoms upptäckande eller utlemnande, dömes, ehvad tillgrepp sker eller ej, till straff-arbete på lifstid. §. 24. Varder någon i de fall, nu sagde äro, så våldförd, att han deraf ljuter döden, miste gerningsmannen lifvet. §. 25. Hvar, som föröfvar rån, eller gör försök dertill, som i 22 §. sägs, andra gången eller sedan han blifvit för andra resan stöld straffad, dömes till straff-arbete pä lifstid; och vare i detta fall inbrott utan tillgrepp så ansedt, som i 14 §. här ofvan stadgadt är. §. 26. Har någon å särskilda ställen eller tider begått rån eller försök dertill, hvarför straff-arbete pä viss tid följa bör, eller jemte sådant brott stöld elier inbrott; då må, der han på en gång för dessa brott lagföres, tiden för det straff-arbete, som å det svåraste brottet följa bör, ökas med högst två år.
Btt såsom husfader försörja maka och barn samt bekosta dessa senares uppfostran, syntes den större arfsrätt, som från äldsta tider tillbaka varit mannen förunnad, utgöra en naturlig följd af dessa hans högre förbindelser inom samhället, och att den, såsom sådan, oförändrad borde bibehållas, utan afseende på de undantagslagar, som i-detta fall existerade, och hvilka icke kunde betraktas annorlunda, än såsom alster af tillfälliga händelser, då ögonblickets känsla förmått göra sig gällande framför de grunder, hvarefter de olika könens medborgerliga pligter och rättigheter egentligen borde mätas och bestämmas; att bondesonen uti sjelfva födslen invigdes åt en tungare möda än dottern; alt han uppväxte iblaYid mödorne och arbetet; att, då fäderneslandets tjenst så fordrade, lian måste genast gripa lill vapnet, lemna den faderliga hyddan, såsom soldat inträda uti lederna och möta alla krigets faror, medan systern ostörd åtnjöt alla lifvets beqvämligheter; samt att i vår nord vi borde med förtroende sluta oss till det ord som lär, ”att mannen är qvinnans hufvud och att han skall vara hennes förman”; af Johannes Johansson från Bohus Län: att han för det närvarande endast ville erinra om de vigtigaste betänkligheter som mötte införandet af deri föreslagna förändringen. Arfsrätt, morgongåfva, giftorätt, vederlag för under äktenskap försåld odaljord, fördel af bo oskifto, tagelott och lösningsrätt vid ai-f, bördsrätt, testamentsrätt m. m., egde samband Lag-Utskottets Betänkande N:0 .'22. med hvartannat.
Mer än en samvetsgrann protestant har gjort sig sjelf samma spörsmål och besvarat dem med att – öfvergå till romerska kyrkan. Af alla utvägar, som kunna väljas, är detta visserligen den sämsta. Det är att öfvergå från ett ofullkomligare af högre slag till ett fullkomligare af lägre. Det finnes en annan utväg, som ej är återgång och hopplöshet, utan framåtskridande och räddning. Den består uti att motsäga motsägelsen, nedslå papperspåfven och i hans ställe upphöja den fria forskningen: att våga tro, äfven i det religiösa, såväl som i det vetenskapliga, det politiska, det sociala, på frihetens välsignelse. Att i vetenskapen tro på friheten är att tro på menskliga förnuftet; att i det politiska och sociala tro på friheten är att tro på en sedlig verldsordning; att i det religiösa tro på friheten är att tro på Gud. Utan denna tro skall protestantismen skrida mot sin sjelfupplösning. Med dess återtändande skall hon börja på nytt sitt i århundraden afbrutna segerlopp och slutligen vinna en verldstriumf. – TREENIGHETSLÄRAN OCH SKRIFTEN. Är kyrkans treenighetslära biblisk? – En not om skilnaden mellan ett gudomligt mysterium och ett „Hexen-Einmal-Eins“. – En märkvärdig sida ur bibeltextens historia. Neander och Luther Vittnesbörd om samma ställe från de gre kiska handskrifterna, från öfversättningarne, kyrkofäderna, text sammanhanget. I det föregående kapitlet har påpekats nödvändigheten af att frigöra sig från dogmatiska förutsättningar, när man går att forska i den heliga skrift. Den främsta af dessa dogmatiska förutsättningar och den som mest fördunklat nya testamentets lära om Kristi person är treenighetsläran. Det torde derför vara på sin plats, att den bibliska grunden för denna dogm här underkastas en närmare granskning, isynnerhet som vi i sammanhang härmed blifva i tillfälle att framlägga en lärorik sida af bibeltextens historia. Till en början skall vår granskning inskränka sig till frågan, om treenighetsläran är omedelbart biblisk 1.
Vidkommande åter de så kallade reserv-räntorna, hafva Rikets Ständer inhemta!, alt, vid indelnings-verkets uppgörande, de mindre räntor, sorn ulgingo af åtskilliga små lägenheter, såsom utjordar, ängar, fisken, holmar, qvarnar, o. s. v., och hvilka icke lämpade sig för indelning lill någon effektiv rustning, i följd deraf blifvit från bälsmans-indelningen uteslutne, men i stället, under namn af reserv-räntor, anslagna, i likhet med de så kallade öfverskotls-räntorna, till betäckande af den brist, som uppknmme för sådana indelta hemman, hvilkas grundränta understeg det för dem bestämda ruslnings-dalertal. Dessa räntor fastställdes genom Kongl. Brefvet den 22 April 1696 för bela provinsen till ett sammanlagdi belopp af 500 daler 27 öre 3^ penningar, motsvarande 166 R:dr 45 sk. 6i rist. Banko; men sedan, under den följande tiden, vid liera tillfällen särskilda beslut blifvit meddelade om förändrad disposition af en del af ifrågavarande räntor, utgöra de återstående reserv-räntorna för närvarande blott 47 R:dr 3 sk. 2 rist. Uti en den 10 Januari 1851 alläten Nådig Proposition gaf E. K. M:t llikels då församlade Ständer tillkänna, hurusom, då det vid 1834'—1835 års Riksmöte beslutade förändrade siittet för öfverskolts-ränlornas utgörande med år 1844 trädde i verkställighet, tvekan uppstått, huruvida samma beslut borde tillämpas jemväl å de så kallade reserv-räntorna; och ehuru E. K. M:t väl ansett skill förelinnas lill den slutsats, alt Konungs och Ständers gemensamma afsigt, varit, alt de nu ifrågavarande reserv-räntorna skulle med förvandling efter markegång utgå, helst den af båda Statsmakterna uttalade grundsats, dels att rustningsBih. lill H. St.
mest afundade i Paris, sitter Ni här och grubblar, kanske har ondt samvete öfver att Ni försummat magasinet... Ni är en underlig menniska; i denna stund den injudningen på cicoria-kaffe hos gumman på mjölk MAURICE. känner ända hit deras ovilja, deras kränkta känslor, rätt att fordra min person denna afton; den goda skulle kasta ett sken af hopp öfver de arme, Ja, samvetet plågar mig i den punkten och jag deras berättigade harm. Mina olyckskamrater hade fru Cathérine hade förmånsrätt i min framgång som som icke lyckats än... Och jag har bedragit dem ANDRA AKTEN på deras goda tro om mig. Jag hör dem svära: »Maurice kommer, ty han är en god själ; han föraktar oss icke; och han sviker icke sitt ord.» Nu ha de svurit bort sig! Under denna replik har man i rummet intill börjat spela Beethovens D-moll-sonat (op. 31 n:o 3) Finalen. upprördt, slutligen vildt. Allegrettot först piano, sedan allt mer forte, passsioneradt, Hvem är det som spelar här i natten? HENRIETTE. Er framställning af saken är icke rätt. Kom ihåg svek sitt löfte. Ni är således oskyldig... MAURICE. Det är väl några nattfoglar som vi. Men hör! att Adolphe lofvat hemta oss; vi väntade, och han när Ni upphör, börjar mitt samvete igen. Hvad har Ni i paketet der? Säger Ni det! Jag tror Er när Ni talar, men HENRIETTE. Ack, det var endast en lagerkrans, jag ville sända upp på scenen, men jag fann intet tillfälle. Låt mig ge Er den nu, den lär svalka heta pannor. Hon reser sig och lägger kransen om hans hufvud; kysser honom på pannan. Hell segrare! MAURICE. Nej, icke så! BROTT OCH BROTT HENRIETTE på knä. Hell Konung! MAURICE reser sig. Nej! Jag blir rädd! HENRIETTE. till och med lyckan; hvem tog din sjelfkänsla och gjorde dig till dvergen? Du räddhågade? Du klenmodige, som fruktar
utgifvas”, ”alta, Kure domar under 2000 r:dr samt sådane, deri icke något visst qvantum namnes”, ”Stals-ministerns för utrikes ärendena pass för utländske resande att i riket inkomma”, samt ”Kåre pass för skepp med lastning till barbaresk-slaterne eller andra utrikes orter”. Hr von HarUn ansd or ff: Här slår: dä i afseende på rubrikerne: Stals-ministerns för utrikes ärendena pass för utländske resande alt i riket inkomma, etc. numera, med anledn. af R. Förordnm af d. 28 Noverob. 1844, i allmänhet icke behöfva» etc. ur författningen uteslutas.” Härvid måste jag anmärka, att orden: ”i allmänhet icke behöfvas” betyda icke detsamma sorn alldeles icke behöfvas. Om del skulle inträffa, att ett sådant pass verkligen behöfdes, borde då icke något stadgande i chartre-sigillatse-förordn:n finnas, som utsatte med huru stor charta ett sådant pass borde beläggas. Om anmärkn. vid underlåtenheten sedermera göres, hvad blir då följden? Jo ansvar och besvär. Vore det icke bättre att, för den händelse ett sådant pass möjligen kunde behöfvas, man äfvenledes stadgade huru stor charla borde detsamma åsättas? Inträffade likväl att något sådant pass icke behöfdes, så skadade stadgandet icke. Jag hemställer fördenskull, att R. o. Ad. ville återremittera denna punkt, på det att Disk. malte vidtaga rättelse. Hr G r. o. La n d t m. hemstälde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s utan anmärkn. lemnade yttranden, rör:de rubrikerne ”Kommendörsoch Riddarebref af Vår Svärdsorden, hvilka, i följd af under påstående fälttåg skedd utnämning, utgifvas”, samt ”alla Väre domar under 2000 r:dr, samt sädaue, deri icke något visst qvantum nä innes.” Ropades Ja.
•fDanDlingar, font inlcmnaé: 9t:br ff. 9t:br (t. 9t:br |T. 9t:br IT. 9t:biIT. 9t:br IT. ©eDuctioner ocb> <£otvtra<©eDuctioner 1 24 JlUa attDra {[ l[ 6 6 8 12 Jpanblingar, font utgifiMö: ©rtginaM>anDl.i ngar: — 7 2:o följande fftiftev od> fyandlingat djarteraö, utan förändring, till nedanftö* ende belopp, nemligen: 9?:bc fl. r:ff. bilbref * — 24. — iö or g a te b t: ef (bur|?apö»afgiften till Sföadflena ^Ccigémané» l)Uö-£a£a inbegripen): jf Stocholm od; djåtfyeborg;: för ©rojjljandlare 22: andre handlande 17: ^abriförer 14: ©jö^aptener od) £ooppaerdie*©feppate 8: äDandtroerfare 7: andre borgare 6: 24. — 3 S^rjta Z\[a£cti0 ©taber: för (fröhandlare • .13: andre handlande od) gabriförer . 10: ©jö^aptener od) €oopr»aerdie»@feppare 5: 24. dpatidtroetfare 5: andre borgare 4: 3 Zfnbra 2\la^en0 ©taber: för (fröhandlare 9: 40. andre handlande odj gabriförer . 6: 40. ©jö''kaptener od) £oopt>aerdie 'J (Creöje Älaffene 0täöer: för ©rofibanölare 6: 32. — anöre £mnölanöe od) gabriförer . 5: 8. — 0jö^aptener od) <£oopoaeröie
— Nro 82. med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de Artikeln af Banko-Reglementet. XV. B. 86. A. 110. — Nro 84. med förslag till föreskrifter, motsvarande 2:dra Artikeln samt 3rdje Artikeln irsta Afdelningen af Banko-Reglementet. XV. B. 121, 145. A. 159. — Nro 85. med hemställan att begrafningshjelpens aftjenande i Rikets Ständers Bank må upphöra. XV. B. 121. A. 146. — Nro 86. i anledning af ett utaf Magnus Svensson i Grimslöf gjordt ackords-anbud. XV. B. 121. A. 146. — Nro 87. i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Memorialet Nro 66, angående Diskont-verkens organisation. XV. B. 121, 146. A. 159. — Nro 88. i anledning af erhållen återremiss i åtskilliga punkter uti Memorialet Nro 67, med förslag lill ändring af föreskrifterna i 2rdra afdelningen af Banko-Reglementets 4:de Artikel. XV. B. 163, 167, 170, A. 174. — Nro 90. i anledning af t. f. Bokhållaren L. G. Graeséns ansökning om eftergift af öfverränta å Diskont-lån. XV. B. 198. — Nro 92. med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Memorialet Nro 81. XV. B. 219, 221. A. 224. U. A. 265. — Nro 93. med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utlåtandet Nro 87. XV. B. 219. A. 224. U. A. 265. ( 30 ) Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden.
Lika med Utskottet, anser jag visserligen den af herr Slats-rådet och Chefen för Ecklesiastik-departementet föreslagna terminsafgiften af hvarje lärjunge, som vid elementar-läroverk begagnar undervisning, vara alltför hög och, enligt ordställningen derom i det underdåniga förslaget, möjligen kunna från en eller annan skola utestänga den fattigare samhällsklassens harn, och jag finner Utskottet rätteligen hafva hufvudsakligast från denna omständighet hemtat skälet till den förhöjning, som blifvit af Utskottet föreslagen, i den af Kongl. Maj-t begärda anslagssumman; men då jag erkänner detta, måste jag så mycket mera ogilla, att Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer bestämmandet af samma afgift, ingalunda förändrad derigenom, att den, enligt Utskottets förslag, föreskrifves såsom ett maximum. Hädanefter, såsom hittills, torde nemligen den stora mängden af lärjungar, som besöka våra offentliga läroverk, komma att utgöras af sådana barn, hvilkas föräldrar icke egentligen kunna sägas tillhöra hvarken de fattigas eller de förmögnas antal. Profningen af dessas förmåga att erlägga den fastställda afgiften torde i många fall blifva ytterst svår, äfven för den af Utskottet föreslagna läroverks-styrelsen, och mången fader, hvilkens lefnadsvilkor äro ganska knappa, torde icke gerna vilja underkasta sig en sådan pröfning. Derföre, och med afseende på den billiga fordran, att undervisningen vid statens läroverk, så vidt möjligt är, kostnadsfritt meddelas, hade jag trott, att Utskottet bort bestämma den ifrågavarande afgiften till endast hälften af det föreslagna beloppet, eller till fem r:dr Bilt. till /;. St. 4 Sami. 1 Afd. 3.5 Häft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, IS:o 124. banko, utom för deni, sorn äro bevisligen fattige, och liv ilka naturligtvis måste Irån all afgift befrias.
Utskottet frånträder således dess förslag om desse Tjenstemäns uppförande på Stat till ett årligt arfvode af 100 R:dr Btco hvardera, hvarigenom, såvida bifall dertill lemnäs, en minskning i den för LandsStaterne förut föreslagne hela summa uppkommer med sammanlagdt 24°° R^dr. c) och d) till de för Norrbottens och Jemtlands Län föreslagne löner åt LänsBokhållare; samt den löneförhöjning, som blifvit tillstyrkt för LandsContoiristerne samt LandsCancellisterne i alla Länen, hafva inom Hederv. BondeStandet någre Ledamöter nekat bifall; hvaremot månge andre desamma beviljat. I följd häraf, och då inom de andre 3 RiksStånden någon speciel erinran i denna del ej ägt rum, utom hvad Herr Hjerta om LänsBokhållare och Cancel - 60 Stats-Utskottets lister i sammanhang med frågan om LänsNotarierne yttrat, förblifver Utskottet vid sine härom redan afgifne tillstyrkanden. e) vid de föreslagne 3 nya KronoFogde-Lönerne för Kronobergs, Wermlands och Norrbottens Län. Inom R. o. A. af Hr Hjerta, Gustaf, att, ehuru en delning af Fögderierne borde ske, men intill dess hela Länsindelningen blefve rättad, det likväl vore orätt att ingå i någon partiel delning, de nu ifrågakomne nya Fö’gderierne ej heller borde upptagas på en tillämnad ny LöneStat samt således blifva de bäst lönta , emedan då man på detta sätt gåfve desse Kronofogdar mera än de äldre i omgifvande Fögderier, följden skulle blifva anspråk på löneförhöjning för desse vid nästa Riksdag; inom Hogv.
S. D. Beslöt Preste-standet, för sin del, anmoda Expeditions utskott med första gå i författning om befordrande lill tiyckel af Kongl. Maj:ts denna dag till Rikets Ständer aflernnade nådiga skrifvelse, med förslag till ny riksdags-ordning jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed till ny regerings-form. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Banko-utskottets betänkande N:o 48, med förslag till förskrifter, angående Bankens metalliska kassa m. m., stadnade Ståndet i följande beslut: 10., 11 ocb 13:de punkterna af betänkandet blefvo på grund af deremot gjorda anmärkningar återremitterade samt betänkandet i öfrigt gilladt. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betan kanden: Prot.-utdrag den 2 Maj 4848. 327 N:o 66, i anledning af väckt motion o.n förklaring af 10 och 14 §§ i 3 artikeln af Kongl, instruktionen för skogsoch jägeri-staten i riket den 16 Mars 1838. Bifölls-, N:o 67, i anledning af väckt motion om utvidgad smides-rätt inom bergslagen. Bifölls; och N:o 68, i anledning af väckta frågor, att antingen biskops-embetena må afskaffas, göromålen öfverflyttas på domprostarne och stift-städernas pastorer, lönerna indragas till stats-verket samt biskops-prebende-pastoraterne förklaras för konsistoriela gäll, eller ock minskning ske i biskoparnes löner. Irsta punkten återremitterades, med förklarande, att Ståndet anser Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets skyldighet vara, att till hufvudsaklig pröfning upptaga ifrågavarande motioner och deröfver sig utlåta; äfvensom betänkandets andra punkt återremitterades.