Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd ansett tillägget onödigt. En talare säger, att det behandlingssätt, som Utsk. nu föreslagit, vore samma historia, som ägde rum år 1812, då man framskyndade ett grundlagsförslag, så att det antogs vid samma riksdag, som det väcktes. Detta var raka motsatsen, af hvad Const.- Utsk. nu gjort, ty det har nu» velat inställa all vidare behandling af frågan och alldeles icke brådstörta dermed. Samme värde talare har här velat framtvinga vägran af proposition. Sådant har Gr. Anckarsvärd redan beslridt, såsom 452 Den 26 Mars f. m. mig synes på goda skäl. Det är i alla fall fåfängt både för Ständ oell Talmän att tvista med Const.Utsk. om proposition, ty enligt 55 § Riksd.Ordn., har det i sådana fall vitsord. Om Ståndet återremitterar Const.Utsk:s betänk., eller framtvingar en vägran af proposition, men Const.Utsk, när återremissen kommer dit, vidblifver sin mening; så står frågan på samma ponkt och kommer icke längre, ty Const.Utsk. är, enligt grundlagen, den myndighet, som i alla dessa fall äger afgöranderätt. Jag mäste följaktligen vördsamt afstyrka alla sådana ytterligheter. Man säger, att det är en motsägelse att på en gång inbjuda de Stånd, som varit skiljaktiga, att foga sig efter de öfriga, och med detsamma förklara, alt om icke en sådan öfverensstämmelse emellan Stånden äger rum, så skall frågan förfalla. Del berodde alldeles icke på Const.Utsk. att i detta fall underlåta inbjudningen till Stånden, ty i 56 § står uttryckligen: ”Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga ifrån de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar” etc. Om de Stånd, som ogillat Ulsk:s förslag, möiligen foga sig efter de öfrige, så är klart, att förslaget blifver hvilande. I motsatt händelse, skall det efter min tanka förfalla, eller efter mina motståndares, gå lill omröstning.
Schweizer &amp; Co., Luzern (Schweiz). — Hvard. Helgd. Allm. — Rikstel. O B S. 1 Garanti för hållbarhet. — A l l m. D:r Erik G. Åkerlund har efter fleråriga studier och praktik i Nord Amerikas Förenta Stater öfvertagit och fortsätter T a n d l. Allm. Försäljning och uthyrning af goda Pianinon o. Orglar. Flerårig garanti. Begagnadeinstr. tagas i byte. hos C.-l.r.Zucidholm SS Hamngatan 2S. Eva Hellmans illustrerade Drottaing-g-atau 6 8, Stockholm. TANDLÄKARE G. GISON HÅRD AF SEGERSTAD, Damhårarbeten. M A L M B E R G. ALMA HÅRD AF SEGERSTAD Birger Jarlsgatan Rifestel. TANDLÄKARE 13, I tr. Allm. MORGONROCKAR, J Ö L K S O C K E R, bästa näringsmedel för dibarn och barn med klena magar. Rekommenderadt af frai stående läkare. ^mm f \ m mm M vråns 1 1 JSidell, Kungsgatan. Birger Jarlsgatan 8. FJÄDEROCH SPETS-BOOR, JABOTER, LAVALLIERER, BARBE m. fl. Slakteriaktiebolaget Norrmalms, STOCKHOLM, K O N C E N T R E R A D E BOUILLON rekommenderas såsom den bästa och billigaste i handeln förekommande bouillonssort. &amp; C:o, (b) äro o öfver träffade genom sin tysta, lätta gång samt vackra sömnad och utstyrsel. Nornans Symaskins-verkstad, Birger-Jarlsgafan 6, Stockholm. PENSIONNAT DE JEUNES DEMOISELLES. Education soignée. Vie de famille agréable. Co fort möderne. (H. — 7 — sig. tllllllMIIIII Hylin &amp; C FABR K I SAKT E I BOLAG JEN FJÄRDE OCH SISTA Grieg-konserten gafs D äfven inför utsåldt h u s.
Den, som anser, att contrapropositionen uti nästblifvande votering bör innehålla Borgare-Ståndets beslut, a!t af Bankens, enligt i83p års Hufvudbok, utöfver grundfonden varande vinst och capital-öfverskoit, En Million Riksdaler, kommer att, till Bankens förstärkande, reserveras; att återstoden af Förstärkta Banco-Utskotlets Memorial, N\o 135, 5 af omförmälde vinst och capital-öfverskott, 2,3ii,ai6 R;dr 41 sk* 5 r:st., skall af Rikets nu församlade Ständer till allmänt nyttiga ändamål disponeras, och att en femtedel af de( till allmänt nyttiga ändamål anslagne 3,3i 1,216 R:dr 4l sk* 5 r:st. ifrån och med' år 1841» årligen utbetalas, l ös talja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer contrapropositionen att innefatta Bonde-Såndets beslut, att i Millioner R:dr af Bankens, enligt i83p års bokslut, utöfver grundfonden behållne räntevinst och capital-öfverskott skall användas lill förstärkning af Bankens lånerörelse, och att återstoden i,311,216 R:dr 41 sk* 5 r:st. komma alt fördelas emellan Rikets Län, efter de grunder, som framdeles under Riksdagen skola bestämmas. Denna votering, sedan en märkt voteringssedel blifvit casserad], utföll med 108 Ja och 10 Nej. Och som Ja alltså vunnit, blef Femte voteringen. Den, som, lika med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, anser, att ingen del af Bankens, enligt 1839 års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capital-öfverskott bör användas till bildande af någon reservfond för Banken, utan att berörde vinst och capital-öfverskott, uppgående lill 3,3i 1,216 R:dr 41 sk* 5 r:st.
Om man kastar en blick på Sveriges lokala förhållanden i närvar:de stund, torde man i allmänhet böra medgifva, att krogarne blifvit bortträngde lill de ställen, der forfolk framfärdas å vägar, aflägsna från städer, och der de behöfva en rastestund. Krogarne hafva allt mer och mer blifvit förflyttade på längre afstånd från hvarandra och ligga numera vanligen vid korsvägar, der, under rastestunder icke blott en sup kan eflersträfvas, utan äfven en mugg öl och varm mat för den långväga färdande vara behöflig. Dessa ställen måste finnas, sä länge vårt land är så glest befolkadt som f. n., och, så länge våra kommunikationer befinnas i deras nurar:de skick, är det tyvärr fåfängt att hoppas få bort desamma. Att nu göra minuterings-ställena äfven till krogar, är något som jag måste motsätta mig, emedan det endast vore, att förvärra det onda, och nedsätter man minsta utminuteringsbeloppet till J kanna, så förvandlar man i sjelfva verket dessa ställen till krogar, emedan, sedan köparen väl emottagit bränvinet, behöfver han endast gå utom dörren för att förtära det och för mången är qvarteret dagportionen. Jag skulle tro, att meningen här är att lagstifta sä, att supandet blir mindre än det hittills varit, och icke så, att krogarnes antal efter detta blir ändå större än förut. Lättheten att, för en ringa penning, öfverallt få till eget hem hemta ett så litet qvantum af denna förderfliga vara skulle göra hvarje stuga till en krog och äfven den ringaste penning skulle den lede frestaren, på detta sätt, locka genom strupen. Får deremot ej mindre än 1 kanna af Den 5 Augusti f. m. 29 utminuterings-ställena försäljas, så torde, sedan varan blir fördyrad, mången rygga tillbaka ifrån lockelsen oell dagspenningen användas bättre. Granska blott hemmen i de orter, der superiet tagit öfverhand, och J skolén finna der lika bedröfliga förhållanden som någonsin ä krogarne.
Utskottet har tagit detta ärende under öfvervägande; och ehuru, hvad först angår de 2,500 R:dr B:co, som Heidenberg, för Styrmannen Carlssons och desshustrus räkning, å Justitias-Collegii och Förmyndare-Kammarens assignation den 7 September 1843 i Banken utbekommit, Utskottet anser det icke vara lagligen stvrkt, att, på sätt Heidenberg uppgifvit och sökt visa, omförmäldte penningebelopp vid den Heidenberg, natten emelian den 12 och 13 i samma månad, öfvergångne eldsvåda uppbrunnit; dock som de omständigheter och liknelser, hvilka till stöd för Heidenbergs berörde uppgift förekommit, innefatta så hög grad af sannolikhet om verkligheten af nämnde förhållande, att, efter Utskottets öfvertygelse och i öfverensstämmelse med hvad Banco-Fullmägtige och Bankens Fiscals-Embele äfven yttrat, nästan full moralisk visshet derom synes vara vunnen, samt Hei" enberg derjemte förklarat sig beredd att sannfärdigheten af sin ifrågava - Banco-Utskottets Memorial, N;o 11 rande förlust med ed bekräfta, bar Utskottet, med fästadi afseende tillika å de beträdande Heidenberg förekomue .serdeles ömande omständigheter, skolat till Jbllikels Ständers behjertande hemställa, att, derest Heidenberg giller inför vederbörlig Domstol med ed styrka sin uppgift, att de 2,500 R:dr Banco, bestående af 5 sedlar å 500 R:dr hvardera, sorn Heidenberg, å Stockholms Stads Justitise-Collegii och Förmyndare-Kammares assignation, den 7 September 1843 i Banken utbekommit, verkligen uppbrunnit vid den uti Heidenbergs egendom natten emellan den 12 och 13 i samma månad och år inträffade eldsvåda, Heidenberg må af Banken utbekomma ett emot förenämnde 2,500 R:dr Banco svarande belopp. Vidkommande deremot
Foredrogs å hyo Gr. Horns, Claes Fredr., d. 27 dennes på bordet lagda motion om mötespassevolancens upp - Den 3 Mars f. m. aaj hörande samt anslag af allmänna medel till indelta Armeens vapenöfningar. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Det ämne, hvaröfver jag nu går alt yttra mig, är ömtåligt. Jag vill derföre på förhand förklara, att jag arnar framställa min mening med all den blygsamhet, som mig anstår, och blott liemställningsvis. Den värde motionären har väckt fråga om, att det beslut, som Konung och Ständer vid sista Riksdag fattat, icke på obestämd tid, utan på i5 år, skulle upphäfvas. Jag anser vådligt att bryta ett sådant beslut. Fred, som stiftas för everldliga tider, kan när som helst brytas; men ett vapenstillestånd på bestämd tid kan det icke. Jag anser ytterst vådligt, att Ständer förklara olagligt, hvad förra Ständer gjort. Jag anser vådligt att öppna dörren för dylika förfaranden, som under fordna frihetstiden väckte så mycket missnöje. Jag skulle derföre önska, att denna motion kunde förfalla, och hemställer till den värde motionären, om han icke skulle vilja tillåta det, och till Ståndet, om det i annat fall icke skulle vilja vägra remiss. Att Ståndet har rätt dertill synes mig otvifvelaktigt. Ty då det i grundlagen heter: ”Uppstår fråga, om eller hvart ”remitteras bör,” utmärker ordet om, att remiss kan vägras. Det är dessutom icke utan exempel, att frågor förfallit till följd af Ståndets beslut. I sjelfva definitionen på allmänna frågor, hvilka skola remitteras, förklaras, att de äro sådana, som kunna eller höra komma under samtliga Riks St:s öfverläggning och pröfning. Således tillhör det Ståndet attbedöma, om ämnet är sådant, att det bör komma under pröfning. Jag medgifver gerna, att jag skulle hafva önskat, det man med detta mål vid sisth Riksdag förfarit på annat sätt; men jag beklagar ännu mer, att man icke, förrän saken redan var afgjord, anmärkte oformligheten att besluta för längre tid än till nästa Riksdag.
Utskottet liar föreslagit och trenne Riks-Stånd god oinfaliade eller känt, att Juveler skola fr itt från afgift få både inoch utinf aliade, förås; men som Bonde-Ståndet stadgat, att denna artikel borde beläggas med en införselstull af 25 procent utaf värdet, får Utskottet, som hemställer, att Bonde-Ståndet behagade frånträda detta beslut, för det fall, att samma hemställan lemnäs utan afseende, föreslå en så lydande voterings-proposition: 166:o. Den, söm godkänner Utskottets förslag, att Juveler■, oinfattade och infattade, böra fritt få införas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma Juveler, oinfattade och infattade, att beläggas med en införsels-afgift af 2 5 procent af värdet; 84 Bevi/lnings-Utskottets Memorial, N\o 41. Kakel, alla slag. Kalk: Släckt* Kalksten. Kimrök. Kli, af andra ämnen än spannemål. T renne Riks-Stånd hafva godkänt Utskottets förslag, att införselstullen å kakel bör bestämmas till i sk. ?£; men som Ridderskapet och Adeln ansett införsels-afgiften å denna vara böra utgöra i sk. 4 r:sf. per så kommer, i händelse sistberörde beslut vidhålles, följande votering att anställas: 167:0. Den, som godkänner Utskottets förslag, att kakel, alla slag, bör vid införsel draga 1 sk. tull per W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej; antages införselstullen å kakel, alla slag, till 1 sk. 4 r:st. W.
Stats-XJtskottets Utlåtande, N:o 435, Litt. C, 13 Genom hvad sålunda blifvit Utskottet meddeladt, bär väl ett anbud af staden att bidraga till upprensnings-arbetets verkställande egt rum; men, då detta blifvit inskränkt endast dertill, att staden, som redan bekostat åtskilliga dagsverken för nämnde företag, skulle ytterligare vilja utgöra 5oo dagsverken, emot det att SLaten lemnade det contanta bidraget, hvilket troddes kunna nedsättas till - af hvad Stor-Amirals-Embetels Tredje Afdelning beräknat, och vid sådant förhållande, äfven om, hvilket Utskottet dock betviflar, företaget skulle kunna, enligt plan, fullbordas för en sådan nedsatt summa, Stadens erbjudande att dertill bidraga endast med 5oo dagsverken icke synes vara å statens sida antagligt, har Utskottet icke funnit sig böra tillstyrka det för upprensning af Norrtelje Å äskade anslag. 12:0 Inom Ridderskapet och Adelil har blifvit yrkadt, att icke allenast de af Utskottet tillstyrkte 24,boo R:dr för upptagande af det ena utaf de i Kodjupet försänkte vrak, utan hela den för farledens fullständiga upprensning erforderliga summa 44>000 R:tir borde beviljas, dels på den grund, att kostnaden blefve betydligt mindre derigenom', att samma för arbetet erforderliga instrumentalier på en #ång begagnades lill begge vrakens upplagande, dels enär äfven det enas qvarliggande kunde blifva högst äfventyrligl för sjöfarten, i fall, som möjligt vore, lossnadt träd kom att i farleden flyta ut med ena ändan, deremot fartyg lätteligen kunde stöta hål och sjunka. Inom Preste-Ständet har en ledamot äskat, att Stockholms Stad borde, i enlighet med hvad för andra orter blifvit föreslaget, i kostnaden deltaga, hvaremot flere andre ledamöter icke allenast instämt i Utskottets tillstyrkan, ulan äfven yrkat, att hela det erforderliga beloppet 44,00° R:dr måtte beviljas.
Jag vill blott nämna, alt om Utsk. antog det förslaget, att hvar och en transaction skulle vara skrifven på en lag chartae-valör, i stället för att nu, närden för domstol presenteras, vara belagd roed charta, skulle man ej undandraga sig att skrifva på denna lilla valör, enär, ifall den skulle inför domstol företes, handlingen vore ogild. Detta är den enda controllen; och i följd deraf borde t. ex. alla köpmansoch handelsböcker, sorn skola få beedigas, vara skrifna på charta. Jag hemställer, hvilken skada val deruti läge, om, i stället för alt nu skrifva pä simpelt papper och köpa det vid pappersbruket, köpmannen måste köpa vissa ris stamphult papper lör att inbinda till sina böcker. Om ingenting annat gälde än det, som vöre skrif vet på sådant papper, skulle en stor inkomst inbringas. Det är visserligen sannt, att detta vore en beskattning; men den kännes ovilkorligen mindre tryckande, än den directa, som faller efter Den is Maj f. m. i:sta och 2:dra artiklarna. Dessa mina anmärkningar har jag endast velat framställa såsom exempel för Utsk., att derifrån linna väg till en stor inkomstkälla på indirect väg, och har endast velat antyda dem för att dermed gifva anledning åt Utsk. (hvilket äger ledamöter, som bättre kunna utveckla dem) att taga frågan i närmare betraktande. Då jag är öfvertygad, att man ej vill envisas med att söka alla inkomster på i:sta och 2:dra artiklarna, skall man säkert vara nöjd att hafva denna nya skattebana att beträda. Dessa äro mina skäl till begäran om återremiss. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag delar ej med Hr v. Hohenhausen den öfvertygelse, att man skall kunna motverka brännvinssupandet derigenom, att man lägger skatt på the', caffe', m. m. Jag skulle snarare önska, att man ville uppmuntra bruket af dessa utländska varor, såvida man vill hindra brännvinets bruk; men jag kan ej instämma deruti, att bruket af brännvin är så skadligt. Brännvinet är numera en nödvändighetsvara för den arbetande classen och blir en kinkig sak att afskaffa.
Bank skulle ega att verkställa indragningen och liqviden af ifrågavarande lån samt vidtaga alla de åtgärder, som i sådant afseende erfordrades. Hvad föredragande Departements-Chefen härvid hemställt blef, på tillstyrkande af Stats-Rådets öfrige ledamöter, af Hans Kongl. Höghet Kronprinsen i nåder gilladt och bifallet. In fidem protocolli C. F. Smerling. Yidimeras Ex officio C. A. Westerstrand. § 8- Uti § 9 af sednast församlade Revisorers berättelse fastades unträeknwg uppmärksamhet å den lättnad, som skulle allmänheten beredas af genom utsträckning af expeditionstiden i allmänhet, så väl inom uden' Banken som vid Låne-kontoren i Götheborg och Malmö, till åtminstone några eftermiddagar i veckan under en eller annan timma. Sedan Fullmägtige inhemta! utlåtande af Understyrelsen äfvensom Direktionerne öfver Låne-kontoren i Götheborg och Malmö, röi’ande den sålunda väckta frågan, huruvida Banken samt nyssnämnde Läne-kontor må någon eller några dagar i veckan hållas öppna för allmänheten och för expeditions-handläggning å både förmiddag pch eftermiddag med längre eller kortare uppehåll deremellan, hafva Fullmägtige, i betraktande hufvudsakligen deraf att, utom andra väsendtliga olägenheter, den säkerhet, som, med iakttagande af nu föreskrift)a och såsom ändamålsenliga befunna kontroller, vore förenad, kunde genom omförmälda förändring i arbetssättet komma att i betänklig mån äfventyras, ansett berörde fråga böra förfalla; hvaremot och då en framflyttning af expeditionstiden inom Banko-verket icke mötte hinder och en sådan åtgärd tvifvelsutan borde leda till ökad beqvämlighet för allmänheten, Fullmägtige förordnat, att, från och med den 1 nästlidne September, tjenstgör in gen inom samteliga Afdelningen, Kontor och Expeditioner derstädes skulle begynnas en half timma sednare på motgonen och utsträckas en half timma längre på eftermiddagen, 32 Extra tjenstebiträde i Sedelkontoret.
Att båtsmans-beklädnaden i sitt nuvarande skick icke är ändamålsenlig, och alt den svenska båtsmannen ej är beklädd på ett sätt, som tillfredsställer ens det minsta billiga anspråk i detta hänseende, torde vara så kändt, att Utskotten icke tro sig behöfva ingå i någon utförligare uppgift derom. De anse sig likväl ej böra underlåta att fästa uppmärksamheten vid de väsendtligaste olägenheterna af båtsmännens vanliga beklädnad. Om man äfven vill lemna å sido det mindre prydliga i samma beklädnad, och det förhållande, att ibland båtsmännen man stundom finnér en och annan klädd i grå kläder, då deremot de liesta begagna kläder af blått vallmar, så framställa sig dock andra vigtigare förhållanden, som ådagalägga den nuvarande beklädnadens oljenlighet. Tröjan, byxorna, västen och kapprocken äro vanligen af vallmar. De krympa af väta och blifva då icke tillräckligt stora, utan hindra båtsmannen att ledigt röra sig. Vallmar motstår också mindre val regn och genomblötes snart deraf. Under sommaren eller i ett varmare klimat har sjöfolket ock af nöden svalfire och mera tjenliga kläder än dem, som af vallmar tillverkas. Dessa olägenheter hafva ock, efter hvad förenämnde kommitterade upplyst och Utskotten jemväl känna, föranledt ett förhållande, som tillfyllest ådagalägger behofvet af en förbättrad beklädnad för båtsmännen. Under kommenderingar på fartyg, som besöka främmande länder, hafva nemligen båtsmännen nödgats använda en del af sin aflöning eller ock låta någon del af sin matportion innestå för att såmedelst förskaffa sig tillgång till inköpande af kläder, någorlunda motsvarande hvad behofvet kräfver och hvad andra natiiner bestå sitt sjöfolk. Men äfven sättet för utgörandet af båtsmännens beklädnad är i flera delar olämpligt.
Hon hade en redig stil, ett godt räknehufvud och sinne för affärer. Derigenom hade hon småningom lyft sig upp till rangen af handsekreterare, och det hände som oftast att mannen låg på soffan och dikterade, medan hon satt vid bordet och skref. Det var så beqvämt, och så tycktes det göra henne ett nöje. Det var detta som gaf deras lif en anstrykning af gemensamhet. Detta äktenskap räknades för ett af de lyckligaste. Icke blott af deras umgängesvänner, utan – hvad mera är – af deras tjenstefolk, som aldrig hörde ett ondt ord vexlas. Hon var vänlig emot honom, så mycket hennes stela sätt kunde medgifva, och han afgudade henne. Deras rikedom tillväxte ständigt. Den skulle gjort det utan att de behöft röra en finger. Patronen var mycket borta. Det var en uppsjö af affärer, som aldrig sinade ut: sammanträden, revisioner, landtbruksmöten, jernvägsöfverläggningar och bolagsstämmor i det oändliga. Han hade alltid haft anlag för att bli en goddagspilt, och nu kunde han följa sin böjelse. Ladufogden var en pålitlig karl, som aldrig lät någon försummelse komma sig till last, om husbonden var hemma eller borta. Och nu var det så, att patron Kristerson ansågs lika oumbärlig i en komité som vid en festmiddag. Första tiden efter sitt giftermål hade Selma kastat sig i ortens sällskapslif med våldsam ifver. Hennes toiletter voro extravaganta, hennes sätt uppsluppet. Hon var alltid tillhopa med unga flickor, skämtade och skrattade, som de, samt var i dansen outtröttligare än någon. Å ena sidan var patronen stolt öfver sin unga hustru, som i sällskap riktigt koketterade med sin tillgifvenhet för honom, men å andra sidan misstrodde han henne. Han visste ej sjelf hvarför, ty hon syntes icke särdeles intresserad af herrsällskap. Men så fort hon talade med en ung man, erfor han en pinsam oro, och skrattade hon, då tyckte han att det skar genom märg och ben, ty hemma skrattade hon sällan. Och så var det dansen ... den dansen! Det pinade honom att se henne dansa med andra.
Man tycker sig ha varit med om allt i hop, minnen af liknande slag väckes hos en sjelf, intrycket har varit så friskt och så äkta. Jag vill endast påminna om den rörande nattbilden från moderns dödsbädd, om de ädla rader, hvarmed fadern skildras i den stunden (sid. 106), och om Johans känslor före och efter förlusten. Eller om de friska små landskapstaflorna, den första utförden till Drottningholm och den i skarpa konturer uppteck-nade skärgårdsutsigten från Tyresö, som kommer Johan att » frysa af förtjusning ». Hör denne illa beryktade fosterlands-fiende, hvars ord i en dyster stund om att fosterlandet värkt hat blifvit så beredvilligt utkolporterade, han som vid anblicken af ett franskt sommarlandskap en gång utropade: t det skönaste land på jorden är ej längre la belle France * hör honom nu berätta om sin tillbedjan af den svenska skär * gårdsnaturen: » Han stannade också vid denna kärlek », och hvarken Schweiz ’ alper, Italiens olivkullar eller Normandies falaiser kunde undantränga den rivalen. » Humor (ins här också, ej den gamla öfverdådiga humorn, utan en mild, varm, osökt, utan all utbrodering. Hvem läser, utan att småle, om uppträdet sid. 138 mellan Johan och fadern, då pojken med sådan öfverlägsenhet börjar tala sin rättvisa sak, men slutar med att bli utkastad efter att ha varit dum och pratat persilja. Eller hela skildringen af konditionerandet ute på herrgården och särskildt episoden om den första och sista gången, Johan var uppe och predikade. Af den detaljen hade kunnat göras mera än hvad Strindberg brytt sig om att gifva, men det han berättar är tydligen rama sanningen och derför verkar det också lika bra som om ironien vore skarpslipad. Sättet hvarpå den kätterska predikningen upptogs af församlingen och af den gamle komministern, är i mitt tycke ytterligt lustigt, och slutrefrängen i dessa stycken om den heder * lige 1 andtpresten — » och de togo en sup och en smörgås » — ligt målande. Hvar man vet att Strindberg fortfarande är stadd i stark utveckling.