Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke väckta motionerna må remitteras eller icke, och man deremot ej fästat sig mycket vid vigten af motionernas innehåll, så hemställer jag om det icke vore skäl att genast afslå remiss, så att vi må slippa diskussion och votering derom, så vidt icke enskilta ledamöter sätta sig före alt vi skola votera för hvar och en af dessa motioner. Hr Cederschiöld, Rob. Theophr.: Sedan jag i mitt förra yttrande fästat R. o. Ad:s upmärksamhel deruppå, att man icke uttalat något motiv för del fattade beslutet, och att det möjligtvis kunnat hafva utfallet med afslag emedan man icke ansåg den då förevar, frågan vara af vigt, så får jag deremot nu medgifva, att ett sådant motiv icke kan förmodas hafva legat till grund för R. o. Ad:s sista beslut, enär den frågan var en af de vigtigaste; hvadan jag nu endast vill reservera mig emot det beslut R. o. Ad. går alt fatta, enär jag förutser att det äfven kommer att innefatta vägran af remiss. Då härefter H. Ex, Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att ifrågavar. motion remitterades till Allm. Besv.- o. 48 Den 17 Maj. Ekon.Utsk., ropades starka nej, blandade med några ja; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. afsloge remiss af denna motion, samt då denna propos. besvarades med starka ja, jemte ett eller annat nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande. Gr. Lagerbjelke: Då, efter de båda föregående besluten, utgången af remissfrågan äfven af denna motion lärer vara på förhand gifven, så vill jag icke besvära R. o. Ad. med ytterligare anföranden ang:de densamma, utan anhåller nu endast att få reservera mig emot beslutet. Föredrogs, men lades, på begäran af Gr. Gyldenstolpe, Ant.
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteihska Boktryckeriet, t83ö Bama-lhskottefs Mtmonal N;o 111. i N:o ui. Ankom till Exped. Utskottet den 6 Februarii 1830. Memoria!, med förslag till föreskrifter att inflyta i det blifvande BancoReglementet, såsom en löljd af Rikets Ständers vidtagne beslut, rörande inlåsning och utvexling af Bankens Sedlar, förstärkning och ut mynt ning af Bankens metalliska tillgångar och hvad mera härmed gemenskap eger. Föreskrifterne för Banco-Sfyrelsen , i samband nied de nu omnämnde beslut, har Banco-Utskottet ansett böra uppfattas under nedanstående Special-Rubriker,' på sätt och i den ordning sorn här följer: a. Om inlösen och utvexling af Ban. hens Sedlar. §• 1. f afseende på de af Banken ufgifne sedlars och öfrige förbindelsers,inlösen,samt Eib. till Rik», Si. Prot. lga8-3o . <5 Sami, 3 B. », $lde ff:t. a Barico-Utsiotttts Memoria} N:o 111. sedlars lifgifvande emot silfver, skall Banco-* Styrelsen sig till ovilkorlig och noggrannaste efterrättelse ställa hvad Lagen angående myntbestämning, i dess i:sta, atdra och 3;dje §§ , samt Lagen för Rikets Ständers Bank i dess i stadga. Erinran. Då antagna Lagar icke behöfva sanction af eti Reglemente, blifva dessa här endast åberopade, men icke ordagrannt införde. §• 5-’ Då ett oafbrutet fortsättande af Bankens utgifna sedlars inlösen, vid anfordran, med silfvermynt, efter den, i irsta al Lagen angående mynlbestämningen , stadgade grund, utgör, sedan samma inlösen i öfverensstämmelse med a.‘dra §. af nämnde
Jag anser således, att man skulle begå en stor orättvisa både mot närings-idkaren och fastighets-egaren, då man bibehåller dem vid den proc.-beräkning, som de förut haft, men deremot nedsätter 4* 52 Den 19 Augusti (■ m. den för tjenstemännen; och, på grund af dessa skäl, anhåller jag örn bifall till Utsk:s förslag. Hr Printzensköld, Carl: Såsom sjelf löntagare af Staten, har jag icke ansett mig böra deltaga i diskussionen öfver den nyss afgjorda punkten, eller i den votering, som ang:de densamma af R. o. Ad. verkställts. Skulle jag emellertid hafva yttrat mig, hade jag tvifvelsutan trädt på deras sida, hvilka ansett det hvarken lämpligt eller rättsenligt, alt nedsätta bevillnm för tjenstemänneu. Men härom är nu icke. fråga. Gr. Gyldenstolpe har anfört, att det vore en orättvisa mot egare af fastighet och näringsidkare, om icke samma fördel proportionaliter bereddes dem, som nyligen blifvit Statens tjenstemän meddelad. _Jag skulle med den värde talaren dela denna åsigt, om icke i verkligheten sådana förhållanden vore för hauden, som mycket, åtminstone i afseende på mig, verka på öfvertygelsen. Under det nemi. Statens embetsoch tjenstemän erlägga endast 3 proc. af sina löneinkomster, så framt de öfverstiga 1,200 R:dr, och taxeringsmännen kunna på skillingen kontrollera detta lönebelopp, samt till och med i de flesta fall äfven sportlerna, når dessa äro af officiell beskaffenhet, så har Staten fullkomlig säkerhet, alt erhålla den i BevillntsFörordn. stadgade afgift för nämnde inkomster, hvadan dessa tjenstemän verkligen erlägga i bevilln. det belopp, som lagligen blifvit bestämdt. Ett annat förhållande eger deremot rum så väl med näringsidkare som fastighetsegare. I afseende å de förra, har Gr.
Denna sjukdom är för öfrigt visserligen icke utan skäl förskräckande; men i ett så glest bebodl land som Sverige är den dock, i jemförelse med många andra farsoter, af relativt ringa betydenhet, åtminstone hvad landsbygden beträffar. Så t. ex. bortryckte en Rödsots-epidemie år 1838 ensamt inom Stora Kopparbergs län på få månader 2,800 personer, en dödsnummer, hvilken koleran aldrig upnått i provinserna. Koleran är fruktansvärd egentligen endast för städerna. Ju sämre belägna, ju sämre bebygda de äro, ju mera fattigdom, smuts och uselhet der finnes, ju förfärligare blir sjukdomen; och åtgärderna lill dess mildrande blifva således alldeles enahanda med dem, hvilka andra farsoter i enahanda afseenden kräfva, och kunna följaktligen med allt skäl i en och samina författn. uplagas, eller, 494 Den 31 Maj f. m. rättare sagdt, deri inbegripas. För öfrigt ptbeder jag raig, att, med afseende på hvad åtskilliga talare yttrat, få anföra några ord. Hr von Hartmansdorff har vidrört 1831 och 1834 års koleraförfattn:r. Då den förra upgjordes, var jag jemte Hr von Hartmansdorff ledamot i den komité, hvilken borde afgifva nnderd. förslag till föreskrifter till förekommande af kolerans utbredning, sedan den inom Riket yppats. Förfallmn skulle, jemlikt meddelad nådig befallning, byggas på samma grund, som karantänsReghtet af år 1806; d. v. s. koleran skulle här, såsom i andra länder, betraktasur samma synpunkt som den orientaliska pesten, och följaktligen adopterades i väsentlig mån de i Ryssland, Preussen och Österrike vidtagna prohibitiva åtgärderna. Dessa bestodo hufvudsakligen deruti, att man, medelst sanitets-kordonger, och, så lill sägandes, med fälld bajonett ville hindra farsotens framträngande eller åstadkomma dess instängande inom de hus, byar eller städer, der den yppats.
Vinst å försålde 841,933^ Piastrar samt 1000 Specier af gamla myntsorter 3,747 32 11 2,773 12 9 54,254 40 8 Realisationsafgift för Riksgäldssedlarne, återburen till Banken från Conto pro diverse N:o 2 i Depositions-Afdelningen 289 29 10 Afskrifven skuld å Auctions expence-räkningen . 100 Influtne afbetalningar å Bankens inom linien balancerade fordringar hos Riksgälds-Contoret för utredning af Götha Canal-Bolags f. d. Discont 30,117: 21. 8. af Malmö f. d. Discont 1,554: 35. Utaf inom linien balancerad tillgång i papper har för sedlars tillverkning blifvit användt 59,457 40 — Summa B:co R:dr 878,698 8 6 864,522 39 9 2. inträffade förluster och nedsättningar, såsom grund för Capipå det liela. Återstående beloppet af ett Landtegendomslån . Bankens räntefordran utöfver dess ränteskuld 697 4 4 har minskats med 69,775 21 9 Myntskatt vid ommyntning af i\ Inom linien balanceradt och under året mindre 7,506 25 8 18,480 15 7 användt papper än Bruket producerat 278 19 1 Nedsmältningskostnad för Spanska Piastrar Bankoverket. 9 N:o Bankens samtlige tillgångar, jemförde med dess samtlige skuleller Capital, sådant det vid Den 31 December Skulder. I. Läne-Banco-Skuld. a. Den 31 December Tillgångar. Sammandrag öfver de till Banco-Discon t-Verket, dels under omsättningsrätt, dels på Publica Papper upplåtne Fonder, hvardera rörelsens afkastning för åren 1841 och 1842 samt huru densamma blifvit använd. Den 31 December Skuld. År 1842. a) Fonden för utlåning emot borgen och omsättningsrätt:
Utskotten, sorn tagit kännedom af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva trott sig böra, vid angifvande af detta Betänkande, först redogöra förde åtgärder, som i afseende å Navigations-skolors inrättande, och dermed gemenskap egande ämnen, blifvit i senare tider vidtagne, äfvensom det skick, hvaruti frågan derom sig befinner; och få Utskotten, af sådan anledning, omnämna; att Kongl. Maj:t, redan den 23 Januari 1827, icke allenast meddeladt förordnande, angående skyldighet för Coopvaerdie-Skeppare att undergå examen, hvarom allmän Kungörelse den 21 Mars samma år blifvit utfärdad, utan äfven funnit fem Navigalions-skolor böra inrättas, en i hvardera af släderne Stockholm, Götheborg och Gefle, samt någon af Stapelstäderne i Malmöhus och Calmar Län, och derefter vid 1828—i83o årens Riksdag till Rikets Ständer afgifvit Nådig Proposition om anslag af medel till desse Navigations-skolor; men att desamme, i anseende till bl ist på erforderlige medel, icke blifvit inrättade; att, sedan hufvudstadens handlande och skepps-redare hos Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, i egenskap af Stor-Amiral, under liilkännagifvande af en i senare åren förbättrad conjunctur för skeppsröreisen, ådagalagt, att antalet af öfvade sjömän vore otillräckligt för en utvidgad rörelse; att i synnerhet skicklige ämnen till befälhafvare å handelsfartyg saknades; att de Navigations-skolor, sorn funnos, icke motsvara deras ändamål, och att blotta föreskriften om högre kunskapsmått för Coopvaerdie-Skeppare, snarare skulle öka än minska bristen på dugligt befäl, då utvägar saknades att inhämta de påbjudne kunskapevne m. m.; så hade Kongl. Majrt, efter härom gjord underdånig anmälan, den a3 Febr. i838, förordnat en Comité, för att inhemta och utreda NavigalioDSskol-verkets tillstånd, Sjörnans-husens beskaffenhet, och förhållandet med hvad i öfrigt till Coopvaerdie-sjöfarten i allmänhet, jemte sjöfolkets vård ogh Statssamt Allm.
Directionens ledamö- ter, sora icke få vara färre än fem; c), oro tiden och sättet för revisionen-, som ärligen förrättas, och revisious-berättelsens kungörande i Tidningarne; d) om tiden för ordinarie Bolagstämma, sorn årligen hålles, vilkoren för sammankallande af extra Bolagstämma och oro rösträttigheten ; e) oro sättet för ändring i bolags-reglorne; f) om sättet för utlåningen och oro creditiv-rörelsen; och g) om deposition på uppoch afskrifning»* räkning. i Tior till Bancoceli Lag-Utskottens Memorialj -V.-o 3. 5 Eorgare-Ständel. Bonde-Ståndet. Bifallen. Bifallen. Bifallen. Bifallen. Bifallen. Ogillad och förändrad till följande lydelse: "Eolagsreglorne, genom hvilka delegarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta uppgifter och stadganden i följande iimnen : d) om beloppet af teckningssuroman eller grundfonden, deraf minst hälften skall utgöras af Rikets gällande mynt, och för Bolagets räkning i Rikets Ständers Bank innestå; b) om antalet af Directionens Ledamöter, som icke få vara färre an fern; cj lika med Utskottens förslag; dj D:o D:o> ej D:o D;o; fj om sättet för uppoch utlåning och om creditiv-rorelsen J om deposition på uppoch afskrifniags-rifkning.” 6 Flor lili r«neooch Lag Zl t skottene Memorial, N:o 3. Utlåtandet. Hinders/tapet och Adeln. Preste-Ståndet.
Maj:t, med hänsigt till olägenheterna af täta förändringar i de på handelns ooh näringarnas rigtning och utveckling inverkande författningar, till Rikets sednast församlade Ständer öfverlemnat att vid behandling af frågan om tullbevillningen hufvudsakligen bibehålla bestämmelserna i 1841 års tulltaxa, och derföre äfveu vid utfärdandet af den nu gällande inskränkt Sig till sådana jemkningar eller förändringar, som varit föranledda af Rikets Ständers beräkning af tullinkomsten jemte öfriga förekomna särskilta omständigheter, så hade Kongl. Majit, som, efter det en ökad frihet i utöfningen af handel och handtverk inom landet numera blifvit genom allmänna författningar medgifven, ansett ändamålet med denna 4 Kongl. Mcij:ts Nåd.
(Ur Nya Dagligt Allehanda den 14 November 1884.) Så vidt min tid medgifver, har jag noga följt med den nyare litteraturen. Bland dess på svenska, danska (och norska) utgifna alster har jag icke läst något till sitt innehåll så uselt arbete som hr Strindbergs »Giftas». När jag genomläste boken, hade innehållet i sin helhet kommit mig att glömma detaljen sid. 74. När jag derför hörde omtalas, att boken var konfiskerad, trodde jag genast, att skälet dertill var hela dess sedeslösa och snuskiga innehåll. Det är icke min mening att här ingå i någon recension, men jag vill motivera min dom öfver boken. Enligt »företalet» och »förordet» vill hr Strindberg i »Giftas» komma med ett inlägg i äktenskapsfrågan genom att skildra »ett rätt stort antal fall, vanliga fall i förhållandet mellan man och qvinna». I »företalet» och »förordet« framställer författaren i docerande form sina åsigter om äktenskapet, hvilka åsigter sedan i novellform gå igen och belysas genom teckningar »ur lifvet». Hvilka äro då författarens åsigter om äktenskapet? Jo, äktenskapet är rätt och slätt en »inrättning, uppfunnen af rent praktiska skäl» för att (mennisko-)»hanen» och (mennisko-)»honan» (af författaren med förkärlek använda uttryck i stället för man och qvinna) skola para sig med hvarandra, föda »ungar» (ett uttryck, som ofta användes i stället för barn) och drifvas till att skaffa föda åt sig och ungarne. Härtill inskränker sig också menniskans egentliga lifsuppgift. Äktenskapet ingås på det sätt, »att hanen gör angrepp på honan», alldeles som hunden och andra djur. Honan kan, förstås, slå tillbaka angreppet, så vida hanen ej behagar henne, men vanligen gör hon det ej af fruktan, att utsigten att få para sig då skall gå förlorad för henne. Derför händer det lätt, att först i äktenskapet hanen och honan upptäcka, att de ej passa för hvarandra. Då böra de naturligtvis skiljas och hvar och en på sitt håll uppsöka en mera passande hane och hona.
Di sconten 50,000: — —i Statens Medel 74,102! lil 6. irand försäkxings-Verket 23,700: För utelöpande förbindelser ä 3 och 4 procent 1,203,150:-. Tillgång: Nordtindlis, Björkmans, Ståhles, Kocks och Malmros seqvestrerade Egendom , Upptagen 70,000» — Contant: På nuvarande Styrelsens i Vexel-Banken Öppnade räkningar, stående 95>987: 24- 11. Litt. B. Transumt af Banco-Commissarien Eve/ii till Herrar Banco‘Fullmäktige afgifne Berättelse daterad Götheborg elen 13 Martti 1818. Statsoch Banko-Utskottens Betänkunden. 1151 O ch, ehuru jag med all sorgfällighet, som varit möjlig att använda, sökt dels genom Directionens Ledamöter och Ombudsmannen, dels ock af andra personer förskaffa mig underrättelse om Låntagarnas (uti Götha Canal^ Bolags - Discont) mer eller mindre säkerhet, befarar jag likväl, att Verkets förluster på de såsom säkre ansedde lånen till äfventyrs torde blifva af mera betydenhet än för det närvarande kan förutses och beräknas, om icke en lämplig tid att, i ringare afbetalnings-summa, omsätta Lånen, blifver Debitorerne medgifven. Enligt Utlånings-Böckerne utgör summan af Discont-Verkets Fordringar till den 1 Martii innevarande år R:dr 3, 619,850: 17. 2. Banco, deraf, såsom bilagde Förteckningar visa, R:dr 83,340* 3°* n* Banco anses vara alldeles osäkra, samt R:dr 246,405: 2 2. 4.
Med hänsigt åter till den minskning i Post-verkets inkomster, som genom RiksgäJds-Kontorets befrielse från skyldigheten att godtgöra porto-afgifterne för emottagna fribref skulle uppkomma, hafva, på det att den till post-kommunikalionernes underhållande samt införandet af nödiga förbättringar i post-väsendet för närvarande disponibla summa af post-medlen härigenom icke måtte förminskas, Rikets Ständer ansett vid ifrågavarande befrielse böra fästas det förbehåll, att den till Stats-verket ingående andel utaf Post-verkets årliga inkomster nedsältes med ett belopp, ungefärligen motsvarande den porto-ersättning, detta verk hittills erhållit för de fribref, som med allmänna posten till Riksgälds-Kontoret expedierats. Rikets Ständer få således hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att Riksgälds-Iiontorets skyldighet att ersätta Post-verket det postporto samt de assuransoch rekommendations-afgifter, som efter gällande post-taxa eller andra författningar kunna belöpa för de till Riksgälds-Kontoret ställda, och med posten ankomna, bref från sådana embetsverk och myndigheter, som åtnjuta portofrihet, må upphöra från och med 4en tid då nästa slats-reglering vidtager; viljande Rikets Ständer deremot, vid bestämmandet af Statsverkets behållna inkomst utaf postmedlen, taga i betraktande det belopp af 1,400 R:dr, som Post-verket, lill följd af sagda ersättnings-skvldighet, under senare åren i medeltal af Riksgälds-Kontoret uppburit. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 16 Mars 1854. 28 Expeditions-Ulskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, No 23. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 13 Mars 183.5. Preste-Ståndet den lä Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrif reise, angående anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. Lifbergnings-båtar.
Tjenstgörande som ÖfverKrigsCommissarie, dels vid f. d. Reserve-Arme'ens af honom organiserade Förvaltnings-verk, dels sedermera vid f. d. Arméens emot Norrige GeneralKrigsCommissariat, till hvars Chef han mot fälttågets slut i Nåder förordnades, under den af honom sjelf anspråklöst valda benämningen af Chef för Redogörelse-verket för Norrska fälttåget, ehuru verket de facto var General-KrigsCommissariat och honom tillagt Generalintendents traclamente, hade han (såsom väl kunnigt är), under den på honom hellande ansvarsfulla hufvudomsorgen för förvaltningsärendernas ordningsfulla handhafvande och redogörelsen derför, de största svårigheter att bekämpa, och talrika handlingar vittna om de bördor — öfver en mans höfva —, som lades på bans dock ej dignande skuldror. I det efter fredsslutet honom anförtrodda särskilda uppdrag, att realisera behållningarna af de lill Norrige från alla håll samlade ofantliga underhålls-förråden, berättigad och förpligtigad att åt de Norrska auctions-förrättai ne, som, enligt Landets författningar, yrkade 607 procents provision af auctions-beloppen, blott medgifva en procent, och att, örn de dermed ej nöjdes, sjelf besörja auctionernas förrättande, lyckades det honom dock alt genom öfverenskomma discretioner till de Norrska auctions-förrättarna, i stället för procent, nedsätta deras arfvoden vida under beloppet af den ena procenten, och ått såmedelst bespara för Svenska Kronan en icke obetydlig summa, som synes hafva bort honom tillfalla.
»Jaa,» inföll en gammal sabelskramlare med kal hjessa och pension, »och så mycket värre, som, hvem som känner den svenska bonnen» (han sa’ så i stället för bonden) »vet, att hans sträfvanden blott ledas af den mest jordkrypande egoism.» Man biföll, och uppmuntrad häraf hoppade han direkt in i arbetarfrågan. »De Bismarckska förslagen?» »Ja, de hade skrikit så länge nu, att man blef väl tvungen att försöka något för att få lugn.» »Der kom det rätta ordet, herr assessor. De skriker! Det är gud bevars inga andra än arbetarne, som ha’ det svårt. Men jag frågar nu, om inte arbetsgifvarnes ställning är vida värre ... Se sjelf på alla, som de sista åren begynt några industriella företag, är det någon af dem, som blifvit rik eller ens förmögen?» »Mycket sant, bror Alm ... Det är omöjligt numera ... arbetslönerna ä’ ju oerhörda ... Tycker någon det, alla vilja naturligtvis vara fina herrar nu för tiden.» »Och så de sköter sig se’n ... Åh vi fabriksegare, vi känna dem vi ... Frimåndag, fritisdag och hvad det allt heter ... Och när tiderna äro goda, om de lade af någonting. Jo så mycket som en pris snus, mina herrar ... Jag mins väl jag före krisen, när sågverksarbetarne hade så ovanligt höga dagspenningar, kommer inte två sådana der lymlar in på Kung Karl och slår sig ner och dricker – champagne, mina herrar – en flaska iskyld Cliquot hvar.» »Jaa» – det var sabelskramlarn, som talade – »sedan de börjat politisera, är det förbi med dem, sedan en sådan der gräshoppssvärm hungriga yrkespolitici gå ikring och smickra och förderfva dem.» »Men i Jesu’ namn sänd då ut de der herrarne till mig på landet,» inföll en liten possessionat med håret skinande af pomada och renovatorolja, »der ha vi furor, der de kunna få dingla ... De är ju riktiga fosterlandsförrädare ...
Ridt-, att åtnjutas tillika med pensionen från Arméens Pensionskassa; och angående f. d. Kapitenen Schmaltz, att han, som är född 1796 och år 1815 antogs till Rustmästare vid Kronobergs regemente samt sedermera befordrats, 1816 till Fältväbel, 1819 till Fanjunkare, 1820 till Fänrik och 1837 till andre Kapiten, hvarefter Schmaltz 1844 förordnats till Regementskommissarie vid nämnda regemente, uti en af Generalbefälhafvaren i andra militär-distriktet insänd och af så väl bemälde Generalbefälhafvare som vederbörande Regementschef förordad ansökning, i underdånighet anhållit, att Schmaltz, som vid nära 70 års ålder och efter 50 års tjenstgöring vid regementet, deraf 29 år såsom underofficer och officer samt de sednaste 21 åren såsom regementskommissarie, saknade helsa och förmåga att sjelf handlägga sina tjenstegöromål, måtte, då hans 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. innehafvande Kapitens-pension, 600 R:dr årligen, vore alldeles otillräcklig för hans eget jemte hustrus och två oförsörjda barns underhåll, måtte af Kongl. Maj:t varda hos Rikets näst sammanträdande Ständer i nåder föreslagen till pension å Allmänna Indragningsstaten för sin återstående lifstid, med det belopp, som, sammanlagdt med Kapitens-peDsionen, motsvarade livad han såsom Regementskommissarie uppbure, eller 1,050 R:dr om året; samt, att Schmaltz, enligt hvad Regeinents-chefen vitsordat, under sin nära 50-åriga tjenstemannabana städse ådagalagt utmärkt nit och redbarhet i fullgörandet af sina pligter.
Mörner, har äfven jag åtskilliga anmärkningar att framställa mot den af Hr von Troil uti dess reservation upptagne jemlörelsetabell. På sätt redan blifvit påpekadt. är onekligen ett misstag begånget derutinnan alt man i kalkylen beräknat anslaget till försöksstation som en inkomstkälla för Ultuna. Med samina skäl kunde Hr von Troil hafva upptagit i sin beräkning ytterligare ett belopp af 4,500 rdr till mejeriskolan vid Ultuna, och sagt. att älven denna summa utgjorde en inkomst för Ultuna institut. Sistherörde summa utgör dock ett h. o. h. särskildt anslag och redovisas äfven särskildt. Missledande är äfven att Hr von Troil uti sin jemförelsetahell upptagit att behållningen för eleverna uppgår till 7,200 rdr. Katta förhållandet är att hvarje elev betalar 600 rdr; men, ehuru utgiften för hvarje sådan elevs kosthåll icke upgår till mycket öfver 300 rdr, tillkomma dock en mängd andra utgifter för deras underhåll, såsom kläder, sjukvård, uppassning, eldning, lysning m. m. Om alla dessa omkoslnader sammanräknas med den for undervisningen sig belöpande afgift, blir behållningen på förutnämnde 600 rdr knapt någon. På så sätt hafva af Hr von Troil 11,700 rdr blifvit uppförda till fördel för Ultuna, utan att likväl kunna för ändamålet påräknas. Det är dock ingalunda min mening att slå mig till riddare för Ultuna på Alnarps bekostnad. Båda dessa institutioner hafva ett enda, gemensamt mål att sträfva för; och då Hr von Troil, såsom ordförande i styrelsen för Alnarps institut, vitsordat det jemväl af Civil-Ministern intygade förhållande, att Alnarp har behof af ett föhöjdt anslag, vill jag äfven för min del instämma uti af Gr. Mörner nu gjorda yrkande. Gr. Cronstedt: