Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ber. dm i5 Jan i8j4. h /±.0 Tryckningen af Landshöfclingarnes ar 1828 inkomne femårsberättelse!'. Genom Nådigt Bref ilen 6 Mars 1829, liar Kongl. Maj:t anbefallt HofGa neel ler en föranstalta om tryckningen af dessa berättelser, i enlighet med hvad Rikets Ständer begärt. 5.0 Mjölnaren E. Wessell? sökte nedsättning i arrendet för Carl Gustafs Stads Krono-tullqvarn. Under den 28 Mars 1829, har Kongl. Maj:t, enligt Rikets Ständers yttrande, bifallit att halfva arrendet för denna qvarn finge på 1826 års arrende afkortas för den förlust i tullinkomsten, Sökanden genom qvarnens förordnade tillstäijgning under samma års sommar tillskyndats, hvarjemte Kongl. Maj:t förordnat, att, vid Gonlraetets uppgörande för nytt arrende af samma qvarn, de föreskrifter, i afseende på rättighet för Styresmannen vid Carl Gustafs Stads Gevärsfactorie att disponera om valtenhöjden i Bruks-; dammen, som finnas behöfliga och lämpliga, må, tili undvikande al klagan å Arrendalorens sida^ i Contractet noga bestämmas. 6.0 Arrendatorernes af jjArdelar utaf Sörfors Krono-laxfiske i Westerbottens Län underdåniga ansökning om prolongation å arrendet eller eftergift i laxan för 3:ne år, i anseende till fisket ågången skada genom vårflod. Genom Nådigt Bref den 28 Mars 1829, ^iar Kongl. Maj:t, enligt RiketsS tänders-' yttrande, afslagit den af Sökanderne begärde prolongation af arrendet, men beviljat dem eftergift till hälften af arrendesuinman under de återstående arne arrendeåren, 7:° Användande af Ja g tm c de 1 s fo 11 de n i Östergöthlands Län lill förhöjde praemier för skadedjurs utrotande. Under den 9 September i83o, har Kongl. Maj:t fastställt en i följd al Kongl.
Enär likväl Kongl. Maj:t också 1859 medgifvit samma utsträckning af bränningstiden och äfven framdeles torde vara sinnad att tillåta utöfning af bränvinsbränning både under höstoch vårtiden, så vore det med god ordning oeh egentlighet i bokföringen öfverens.-tämmande, att bränvinsskatten hädanefter upptoges i det års räkenskaper, då bränvinsbränningeh i verkligheten egde rum. Men deraf måste åter uppkomma att för år 1859, då vårterminens inkomst, uppgående till omkring 2^ millioner, redan blifvit året 1858 påförd, en häremot svarande minskning i den beräknade summan sannolikt blefve synlig och måste af Riksgälds-kontoret godtgöras, derest sådant icke i större eller mindre mån blefve umbärligt genom öfverskott på andra titlar, hvartill emellertid lyckligtvis funnes utsigt, åtminstone till större delen, genom betydliga tillväxter i tulluppbörd. Sedan denna rättelse i bränvinsskattens bokföring skett och den brist, som derigenom för en gång uppkoinme i denna skattetitel, blifvit genom andra öfverskottsmedel betäckt, så hade också derigenom för framtiden det först angifna behofvet af ökade tillgångar för stats-verkets penninge-förvaltning blifvit på ett under vanliga förhållanden tillfyllestgörande sätt afhjelpt. Ty i stället att nu en stor del af den för året beräknade bränvinsskatten ej inflöte förr än under våren påföljande år, skulle, då hädanefter denna del af inkomsten erhölles i början af det löpande året, stats-verket allt framgent komma att disponera en summa af omkring tre millioner R:dr ett år tidigare, än som nu vore fallet. Pa grund af allt detta har Herr Departements-chefen ansett att, så vida Kongl. Maj:t behagade gilla hvad som blifvit yttradt angående bränvinsskattens upptagande hädanefter i det års räkenskaper, då bränvinsbränningen egde rum, och Stats-kontoret härom erhölle nådig föreskrift, några vidare åtgärder till beredande af ökad kassatillgång för Stats-kontoret, på det att detta verk må kunna fullgöra detsamma åliggande utbetalningar, icke vore af behofvet påkallade.
Direkt, åligger jemväl att vaka deröfver, alt Riddarhusets och öfrige under Direktms vård ställde Kassors samt dertill börande Testaments-Fonders angelägenheter förvaltas i enlighet med TestamenlsFörfattningarne och UtlåningsReglemenlet, samt att i allmänhet hvar och en af Riddarhusets tjenstemän fullgör sina åligganden enl. denna Instruktion. § 6- Ridd.Direkt, besörjer äfven styrelsen och förvaltningen af Wadstena Adliga JungfruStifts ärender, enl. de för denna Inrättning särskildt utfärdade föreskrifter, samt efter hvad i denna Instruktion derom vidare finnes stadgadt. § 7. Genom val med slutna sedlar, och under iakttagande af Riksd.Ordnts och Ridd.Ordnis föreskrifter, återbesätter Direkt, de ledigheter, som emellan riksdagarna, sedan de af R. o. Ad. valde Suppleanter inträdt, kunna yppas ibland R. o. Adis Fullmäktige i R. II. Sl:s Bank, och RiksgisKont., äfvensom bland Revisorerne af R. o. Ad. öfver berörde R. Sirs Verks samt StatsVerkets förvaltning och räkenskaper. Vidare har Direkt, att hvarje år på enahanda sätt välja tvenne af R. o. Ad. till Revisorer, och en till Suppleant uti R. Sirs BankoDiskontverk; äfvensom en Revisor och en Suppleant vid hvarldera af LåneKontm i Götheborg och Malmö. Vid dessa val förhålles i öfrigt, som i § 2 säges. Vidalia andra tillfällen, för hvilka val med slutna sedlar ej är föreskrifvel, sker omröstningen inom Direkt, öppet till prot., och, i händelse af lika röster, blifver den mening gällande, uti hvilken Ordf., eller, i dess frånvaro, den efter Matrikeln äldste närvarande ledamoten, instämmer.
Hos Heder vBonde-Ståndet har blifvit erinradt, att den förklaring, Utskottet föreslagit af cfvannämnde i Sections 5 Capitlets .4 §, innefattade lika stora, om ej större svårigheter, än sjelfva §:n; enär Rectorn, jemte Coläegium och Ephorus, åläggas att foga anstalt om lärjungens uppehälle, skulle denna skyldighet naturligtvis göra honom högst varsam och nogräknad vid lärjungens antagande, och han troligen, utan all consideration, tillbakavisa hvarja fattig yngling, äfven den förhoppningsfullaste, som ei förmådde prestera full säkerhet för sin förmåga att kunna uppehålla sig vid Läroverket, och då den 'föreslagna förklaringen icke upplyser, om, i händelse Rector, jemte Collegium och Epborus, icke kunde eller ville föranstalta utvägar för hans uppehälle, han i sådant fall bör ovillkorligt tillbakavisas, föreslås, att ifrågavarande § helt och hållet må ur scbolordningen utgå: att Utskottets tillstyrkande, det föreskriften uti 1 Sectjonens 5 Cap. 6 §, som säger, att yngling öfver 15 år, sorn anmäler sig, men icke eger mot sin ålder någorlunda svarande kunskaper, må Colle - Besv, och Ekon. Utsk. Betänknnden, 1167 gium efter omständigheterne antaga eller afvisa, borde såsom lämplig bibehållas, icke vore behörigen grundadt, heldst deremot kunde anföras Utskottets eget yttrande, att prof, anställda vid en ålder, då anlagen icke alltid uttryckligen gifva sig tillkänna, kunna stundom förorsaka misstag, hvarförutan villkoret för haas antagande, som beror på huruvida han egde mot sin ålder någorlunda svarande kunskaper, vore obilligt, enär denna kunskapernas motsvarighet mot åldern icke kunde bedömas annorlunda, än enligt det förhållande, som är imellan en yngre gosses kunskaper och åldern, men likväl kunde hända, att den äldre ynglingen, genom fattigdom eller bristande tillfälle till bildning, varit ur stånd att förvärfva några kunskaper, tilldess det inre behofvet förde honom till studierna af hvilken anledning äfven denna §:s upphäfvande blifvit yrkadt: att
Hemarlie %ter voro, för en gängs skull, de ininst kaiiservativa Q D e upptriidde förkliidda till puckelryggiga och loinliörda giiiu111or, skojare och sotare och väckte salfvor af skratt, nar de clnnsade iiicd livarandra, iiiedan ingeniören friii Xiuerikn i sin k; inadeiisiska kalkbackskostyin, soin för mig hade s i helt itiidra associatioiier, sviiiigdr orn med dalkullor och fiskarflickor. De Udre fruarna slitto kvar rid det bloinsterkladda kaffebordet i hörnet af \ - erandaii, medan de äldre herrarlie redan siit to glaininande i ~~iinsciilunden vid kagelhanaii. Det var en af mina sista kriillar däruppe. Jag siniig mig lied till sjön, dar aftonsolen lag och blänkte som guld öfver. rikeii och. Iivarenda triidtopp pil uddarna speglade sig i vattnet. J a g lconi ovilkorligen ihgg, hiiiii ofta jag hört entusiastiska amerikanare lit ' trycka sin fasta tro, att lifvet i Sverige a r högstanidt, poetiskt och icleelt rent, som d e i k insjönatar och dessa sommasiiiitter, soiii sh 1 förtjusat dein. Tänk, oin de Biiiide se det shdant det är !. livad de skulle blif va f örv@ade öf ver. all denna godmodiga prosa och invanda sällskaplighet, dessa krus. och Boinpliiilanger bland frilarna, ocli bland henanie dessa goda historier, denim. skkletikett och piinsclijargon, soin inhtte lia mera liiinioristiskt iniieliåll an ina11 tror, eftersom vederböraiide aldrig tröttna 11 % det. Ja; iiiiiste småle, iiär jag satt och s i g utåt sjön och hvarkeii s i g till iniii egen iiiigdoins sjörh ' dyka iipp. ' i i i vassen eller ii %gra va.relser af denna ideela iniiiiniskoras, som en-.
Skrifvelse, N:o 167. villning eller rotefrihets-afgift utaf nyhemmanen inom Norrbottens län, för tiden intill 1846 års slut influtit i nämnda läns ränteri må, efter afdrag af hvad häraf för rotehållarnes räkning redan utbekommits eller, efter Lands-kontorels utredning, befinnes derifrån böra afgå, utaf Riksgälds-konloret i förut stadgad ordning utbetalas. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 15 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 15 —? — Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående restitution af bevillning för den utaf Konungariket Norriges bidrag till konvoy-kassan utgående aflöning. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 287.) ; S. A. K. Sedan, i öfverensstämmelse med Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständers förklarande, att aflöningen för de till minister-staten hörande embetsoch tjenstemän, endast i den mån statsverket dertill lemnade bidrag, borde och kunde blifva föremål för bevillning, E. K. M:t under den 24 September 1847 i nåder förordnat om ändring i det dittills vanliga debiteringssättet för bevillningen af den - Exf editions-U/skoHets Förslag till and.
Dä Lagstiftningen är ibland dc swärastc företag, och fordrar dct mest noggranna öfwcrwägande att fatta och i bokstafwen utföra det goda och nyttiga, hwilket utom en längre tids beredning af Lagkunnige män, swärligea läter sig göra; har twifwelsmäl hos mig upstätt, om en Riksdags inskränkta arbetstid kan wara tilräckeljg att pröfwa de nog wigtiga ämnen, som till uphäfwande af gammal och stiftande af ny Lag, wäckas uti RiksStänden, hwilka Lagfrägor, dä de frän Lag-Utskottet till Riksens Ständers afgörande förekomma, sakna den utarbetning, som Stats-Rädet och Högsta Domstolen blifwit älagd uti dr Lagfrägor, som Kongl. Maj:t i näder för godt finner att Riksens Ständer föreställa; men dä den antagne Constitutioncn icke förefkrifwer, att Lagfrägor fä hwitå till nästa Riksdag, fbranlätcS jag nu underställa Högloft. Ridderskapet och Adeln mina anmärkningar w!d Lag-Utskottets afgifne betänkande», i nägra af de wid denna Riksdag framstälde Lagfrägor. Utom de uti allmänna Lagen upräknade nägra fä ordsaker till äglcnskaps-skillnad, inträffa witzerligen flere, som böra medföra lika päföljd. Lag-Utskottek har uti betz betänkande uptagit flere af dem, men icke alla. Den som för inbrottsstöld städt tjufsrätt, blifwit afstraffad med spö eiler ris och undergätt uppenbar skrift, för tjenar ej bättre wilkor, än ben, som blifwit ärelös dömd; och dä denne icke fär lefwa i ägtenskap med sin maka, bör det ej eller förunnas den sörre. Den 6 September. re. Jag hemställer derföre, vm icke etk dylikt kjufnadsbrott, jemic andra tjufSmäl som äro af lika swär beskaffenhet, mä blifwa en gällande orsak för den o, skyldiga makan att sbka ägtenskaps-skillnad.
Man anmärker som ett fel, att Tullafgiften den tiden icke blef förhöjd3 men den erfarenhet, andra handlande Nationers förhållande lemnar, och flera Publicisters tankar, sammanstämma derom, att utöfver ett visst förhållande, som efter min tanka varierar imellan 10, 15 och till högst 25 procent af varuvärdet, är tullafgiften olämplig och som sådan skadlig. Den varan, som är så umbärlig, att 568 Den 28 Juni. den anses kunna draga en högre tull, må.hellre rent af förbjudas till import så val som till bruk. Man bör ej glömma, att Coönialvaroma de ifrågavarande åren voro i lågt pris, oeh att en förhöjning i tullen hade ökat disproportionen i denna del, och i samina mån frestelsen till missbruk. Man besinne i öfrigt, att iörhöjning i tullen är en beskattning pä Samhället, och att, vid hvarje sådant steg, man dessutom har att vänta sig represailler vid egna producters försändning till de främmande platser, hvilkas alster eller tillverkningar nian sålunda betungat. Å Tabellen X, bilagd Grefve Schwerins Betänkande och tjenande sorn bevis på hvad Riket förlorat genom underlåtandet af förhöj* ning i tull, upptages afgiften för t sk:pd Caffe att hafva bordt utgöra 3 sk. i silfver eller 6 sk. i sedlar. Den tiden så Ides likväl 1 sk pd oförtulladt Caffe för omkring 8 sk., och tub Du skulle således hafva utgjort 75. procent emot värdet. Uti hvad som bland orsakerna till peoninge-förlägenbeten, under rubrik Administra« tinn af Pmnivgt,verket, uppgifves, instämmer jag i hufvudsakligaste matto. Jag har alltid ansett de hastiga ombyten uti representativa myntets qvantitet vara skadliga för Samhället. De kunna ej annat än skaka allmänna välmågan i sina grunder. Men var väl arinat att göra, • vid de tillfällen då förbunden varande yådc-r kräfdé dessa beslut ?
Mig synes derföre anmärkningen böra uteblifva.» Häruti instämde Prosten Lundholm och Kontraktsprosten Bergman. dels af Herrar Bogeman, von Francken och Huss. 10:o. Vid berättelsen om granskning af redogörelsen för Sveriges deltagande uti 1862 års exposition i London. dels af Grefve Hamilton: »Svenska folkets ställning bland Europas nationer såväl som dess eget välförstådda intresse, hvilket ej kan beräknas med siffror, fordra, enligt min åsigt, Sveriges deltagande, i de internationella utställningar, der sådant är möjligt. Jag kan derföre icke dela det tvifvel, som härom blifvit af Revisorerne uttaladt.» Uti denna reservation instämde Herrar Bogeman och von Francken. dels af Herr Carlson: »Emot de af Revisorerne, vid berättelsen rörande redovisningen för Sveriges deltagande i 1862 års allmänna industrioch konstexposition i London, uttalade tvifvelsmål om den nytta deltagandet i sådana expositioner medfört för svenska industrien, samt huruvida Sverige bör för framtiden deruti deltaga, får jag mig reservera. Efter min tanke borde i stället den åsigten uttryckts, att, som Sveriges deltagande i dylika expositioner är för vårt lands industri af allrastörsta vigt och det fördenskull är nödvändigt att vi deruti deltaga, synes det vara särdeles önskvärdt att all den hushållning iakttages, som med ändamålets vinnande är förenlig och nationens inskränkta tillgångar påkalla. dels ock af Kontraktsprostarne Rabe och Bergman. 36 1 l:o. Yid förslaget, att Rikets Ständer mätte pröfva Styrelsernas för Tull-, Postoch Telegraf-verken samt statens jern vägsbyggnader utgifts stater. af Grefve de la Gardie: »Emot den i detta förslag förekommande mellanmening: »i hvilka Chefen eger allena heslutande rått,» får jag anmäla min reservation. Obehöflig för motiveringen af Revisorernes hemställan, får den utseende af ett uttalande från Revisorernes sida till förmån för den kollegiala formen, emot hvars användande i embetsverk af den natur, som de här ifrågavarande, jag skulle hysa de största betänkligheter.»
Enahanda är förhållandet med den för år 1851 upptagna utgiftssumman 60,792: 29. 6. uti hvilken inbegripes: restituerade orätt insatta medel 2,450: 4. — lefvereringar utom verket 5,482: 32. Beträffande särskilt Revisorernes antydning, att Barnhus-inrättningen med nu för handen varande medel icke kunde äga bestånd, såvida icke de inom-hus vårdade barnens antal medgåfve en betydligare inskränkning i utgifterna för tjenstemän och betjening, får Direktionen i underdånighet yttra den åsigt, att, ehuru sträng hushållning i förvaltningens alla delar utgör ett oundgängligt vilkor för inrättningens framgång, samt Eders Ksngl. Majit, likasom Direktionen, vid ordnandet af — 233 — tjenstemännens och betjeningens antal och löneförmåner, egnat synnerlig uppmärksarnhet åt hehofvet af sparsamhet med inrättningens knappa tillgångar, man likväl mycket misstager sig, om man anser verklig besparing kunna vinnas genom en hushållsmethod, som försatte tjenstemännen och betjeningen i ekonomiskt betryck, hvarmed kraftfull, odelad och oegennyttig tjensteverksamhet endast undantagsvis torde vara förenlig. Utan att beträda en sådan väg och derifrån afråder Direktionen på det bestämdaste — låter, efter Direktionens tanke, någon inskränkning i omkostnaderna för tjenstemännens och betjeningens aflöning icke göra sig; och än mindre skulle utsigterna för Barnhusets framtida bestånd genom dylik inskränkning ljusna. Utgifterna för aflöning till inrättningens samtlige tjenstemän, manlig och qvinlig betjening samt ammor, uppgick nemligen sistlidet år till följande belopp: Intendent, Kamrerare, Notarie med flere tjenstemän 4,322: Läkare 1,662: 40. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL lAHHnUKBA. ffiXSSM3VAE9flUBSK VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ÅREN 1859 OCH 1860.
A. Fryxell, Besv. och Ekon, Utsk, Betånkanden. 1343 N:o 189. Ankom den 7 Oct. 1823* Utlåtande, i anledning af Hern Ehingeré motion, om ökadt antal Besigtningsman å ekskogarne i Riket, V ällofl. BorgareStåudet har till EkonomiUtskottets åtgärd remitterat ett Memorial af Rerr J, Ehinger, deri han yrkar, att som det af Kongl. Maj.'t i Nåder anbefaldta vidsträckta företag af en allmän syning och besigtning på alla i Sverige befintliga ekskogar blifvit endast åt en man, Herr Öfversten och Riddaren af horneman uppdraget, men det för det allmänna är af stor vigt, att detnna besigtning måtte inom så kort tid som möjligt fullbordas, så borde, i Herr Ehingers tanka, flere kunnige och skickliga män, antingen jemte Herr Öfversten anställas, eller honom underordnas, för att hvar för sig, uti flere provincer på en gång ifrågavarande besigtning desto skyndsammare kunna förrätta. Efter föregången profning af detta ärende, får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet visserligen inser, det olägenheter kunnat tillskyndas jordegaren, genom den i följd af nu påstående generella undersök-1 1544 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. ning föreskrifne inskränkning af ekevraks ut» stämpling, hvilka olägenheter synas snarare skola upphört, om besigtningen blifvit anförtrodd åt flere personer, som på en gång och på olika ställen kunnat densamma verkställa, men att å andra sidan sådane omständigheter framställa sig, i afseende på föremålet för denna inställelse, att Utskottet efter inhemtad upplysning om syftningen af en sådan anstalt, linner betänkligt att göra någon ändring i den gång, som dervid blifvit iakttagen. Hos Utskottet hav nemligen förekommit, att sedan Riksens Högloft. Stander, under 1812 och 1815 arens Riksdagar, i underdånighet anhållit, det Kg!.
Herr Prosten Åstrand har, uti ett från flrigvördiga Presce-Ståndet remitteradt Memorial, anmärkt, att den i 1823 års Bevillnings-taxa för Embetsoch Tjenstemans löner bestämda olika procent ofta träffade högst obilligt genom den ojeinna fördelningen , så att t. ex. den, som har jemt 600 R:dr, betalar å i procent 6 R:dr ; men den, som har 601 R:dr, deremot a 2 procent 12 R:dr 1 sk. i bevillning o. s. v., hvilket förhållande likaså, ehuru i annan proportion, eger rum vid den andra gräns-skillnaden , eller då lönen utgör t,200 R:dr och derutöfver, samt äfven vore i moraliskt hänseende skadligt, emedan mången Tjenstemän, hvars löne-inkomster icke alltför mycket öfverstiga 600 eller 1,200 R;dr, och hvilka ofta med svårighet kunna coutrolleras , känner sig frestad till och icke sällan dukar under för frestelsen, att genom en osann uppgift undandraga sig Författningens orättvisa. I Bcvilbiings-Utskottets Betänkande N.o 5f. j 5 grund häraf har Herr Prosten icke allenast uti nämnda Memorial föreslagit en annan fördelning af afgiften å löner, sorn börjar med trefjerdedels procent å 200 R:dr, samt med io olika grader slutar med 3 procent å 1,280 R:drs lön, utan äfven, under deu lid Herr Prosten varit Ledamot i detta Ulskoit, utarbetat ett annat förslag för Bevillningens utgörande af löneinkomster, hvaruti Herr Prosten, med ledning af de uti Bevillnings-sammandragen meddelade uppgifter om antalet af beskattade Embetsoch Tjenstemän samt deras löner och bevillning, uträknat och sökt visa, huru den deraf calculerade afgift borde kunna helt annorlunda och med långt mindre skillnad emellan procenten geller i allmänhet med en tillökning för hvarje 100 R:dr af omkring en fjerdedels proc.) kunna påläggas, och likväl med all sannolikhet uppgå till det belopp, hvilket häraf velat påräknas.
Tr:pt j 446,068 98 R:dr. Kub.-f. Värde å 2 R:dr kub.-foten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub.-foten. Summa Riksmynt. Litt B. Allmänna Indragnings-Staten. Ny anvisning. Till understöd åt äldre Officerare och Under-officerare samt läkare, som i krig deltagit; årligen Pensioner för åtskillige till framlidne H. M. Konung Oscar l:stes hofstat och betjening hörande personer att utgå från och med år 1860. Till Byrå-Chefen, Förste Expeditions-sekreteraren L. J. Lovén, efter afskedstagande!, pension till det belopp, som för Expeditionssekreterare blifver bestämdt. Till extra Fång-gevaldigern Olof Wassenii enka Anna Brita Magnusdotter, årlig pension, att utgå från och med år 1860 . och derjemte för hvart och ett af hennes och Wassenii minderåriga barn ett belopp af 50 R:dr årligen, likaledes från och med år 1860, intilldess hvart och ett af barnen uppnått 15 års ålder. Läkaren vid Straffoch Arbets-fängelset på Långholmen, Doktor John Dahl, årlig pension från och med månaden näst efter den, deruti han erhåller afsked Häradshöfdingen i Stranda och Norra Möre häraders domsaga, Lagmannen Johan Peter Berg, ersättning för mistade löne-inkomster, årligen att utgå från och med den 1 Maj 1856 och så länge domsagan af honom innehafves. Redogöraren vid Krono-arbets-bataljonen på Carlsborg, Underlöjt - Hör lill Stats-Utsk. Riksmynt. R:dr öre. 20,000 19,600 100 900 800 -41,400 2 Transport nanten Johan Svanström, sedan han, efter fyllda 65 år, från förstnämnde beställning erhållit afsked, en årlig pension af . Direktören vid Fästnings-fängelset i Christianstad Sven Wanfeldt, efter afskedstagande!, årlig pension af .
Enligt de sålunda af Krigs-kollegium uppställda grunder för inqvarieringens utgörande i hufvudstaden, skulle inqvarterings-kostnaden för alldeles utomordentliga fall äfvensom för stadens egna militär-korpser samt hvres-afgiften för Öfverståihållare-huset icke ingå i beräkningen af Stats-verkets årliga tillskott; hvaremot och då, efter Kollegii åsigt, inqvarterings-beslyret till här förut antydda omfattning och dermed förenade medels-förvaltning borde lill Kollegium öfverflyttas, när Staten öfvertoge inqvarterings-kostnaden, aflöning äfven borde anslås åt 2;ne nya tjenstemän hos Kollegium lill bestridande af de genom omförmälda bestyr och förvaltning föranledda göromål, hvartill nu hos Inqvarterings-kommissionen erfordrades tre tjenstemän och en årlig förvallnings-koslnad af 2,550 R.dr banko, äfvensom, enär Kongl. Majit tillförne fästat Rikets Sländers uppmärksamhet derpå, att den vid Kollegii och Stals-kontorels underdåniga betänkande af den 26 Maj 1847 fogade Tariff Litt. B. å inqvarteringsoch servis-medel närmast ufverenssiämde med dels redan varande och dels af hufvudstadens inqvarteringsgifvare godkända förhållanden, och således den af samma tarif, för så vidt den icke genom sedermera skedda förändringar i Regementenas stater förlorat tillämplighet, föranledda högre utgift jemväl måste läggas till grund för beräkningen af det blifvande Slals-atrslaget, detta anslag alltså, såsom till beloppet beroende både af de tillfälliga omkostnaderna och af de föränderliga inkomster tolagen samt vågoch mätare-penningarna lemnade, hurde blifva förslags-anslag. För öfrigt har Kollegium underdånigst hemställt, att, till förenklande af inqvarterings-medlens förvaltning, äfven inqvarlerings-ersätlningarnas fördelning mätte blifva på Kollegium öfverflyttad, samt alt, i sådan händelse, staden blefve ålagd att utan ersättning till Slats-verket aflemna sina för inqvarterings-medel in - 30 Kongl.