Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men när solen går ned, far konsuln hem till sin diner med sirligt textade matsedlar, uppassare i hvita trådvantar och ett praktexemplar till hofmästare, som trancherar rostbiffen med en väldig Scheffieldsklinga. Det går högtidligt till under måltiden, man måste iakttaga sin värdighet, och konsuln törs knappast skratta af vördnad för de frackklädda betjenterna; när onkel och niece tala, sker det så lågmäldt, så sakta, som någon dödssjuk låge i rummet bredvid. Men på qvällen tar gubben skadan igen, då komma de friska i den svenska kolonien upp, och man leker de gamla hederliga pantlekarne, och plockar många smultron under snön. Ett lättjefult lif var det gubben Hellman förde, ett riktigt dagdrifvarlif. Dagarne kommo, dagarne gingo, månaderna försvunno, så kom sommaren med sin resa till Schweiz, och så vintern igen med Schweizerturen i perspektiv, åratal af ett ostördt dolce far niente, idel glädje och lugn, lugn och glädje. Sannerligen han kunde vara förnöjd, och i dag var han det också mer än någonsin, ty i dag skulle han få hem sin brorson, som han hållit vid universitetet i Heidelberg och icke sett på många, många år. Nyligen hade den unge mannen försvarat sin filosofie doktors disputats och nu skulle han ligga och draga sig återstoden af vintern i Mentone, hade gubben skrifvit och uttryckligen tillfogat, att han skulle göra sitt bästa för att behaga Inez, sin kusin. Det var nu en gång gubbens favoritplan att gifta de unga tu, för hvilka han dragit försorg, alt sedan de varit små, och det skulle han också drifva igenom, fastän Inez högtidligen förklarat, att hon icke kunde med bokmalar, och Gustaf var ju en af värsta slaget. Hon kom nog ihåg hon, hur han kunnat sitta timtals och sluka i sig tjocka romanluntor, och studerat hade han ju gjort se’n dess både grekiska och hebreiska, så nu stod han väl öfver öronen i bokdam.
Men då de deputerade icke voro 6 Slals-Ulslcoltcts Utlåtande, JV? 224. ovilkorligen förpligtade att, på grund af priskuranternes medelpris, bestämma det så kallade årspriset, fann motionären i dessa stadganden intet sådant korrektiv, som betryggade samhället om tillförlitliga och skäliga markegångspris, enär en tillfällig öfvervigt å någondera sidan kunde medföra bestämmelser, obilliga än för räntegifvaren och än för räntetagare!); och återstode, när behof af rättelse förelunnes, icke annan utväg, än att söka den genom besvär hos Kongl. Kammarkollegium, hvilken utväg dock hittills, då befintliga ojemnbeter derförutan genom uppsägningsrätten lätt kunnat undanrödjas, blott undantagsvis blifvit af enskilde begagnade, utan hade den rättelse, som Kong). Kammar-kollegium stundom föreskrifvit i markegångsprisen, nästan alltid varit föranledd af besvär, dem kronans ombud anfört och hvilka i följd häraf endast gällt kronans rätt. Men det vore otvilvelaktigt endast en begäran af den enklaste billighet, om åt den enskilde förvarades samma garanti emot ett tillfälligt eller konstant lidande, som kronan åt sig förbehållit, och att samma rättelse, som tilldömdes kronan, också tillfölle hennes rättsinnehafvare, den indelade räutetagaren, som mot sin vilja underkastades samma äfventyr, som kronan sig godvilligt åtagit. Denna billiga fordran kunde väl sägas vara vederbörligen beaktad genom den åt alla behållna besvärsrätten. Undersöktes likväl frågan något närmare, uppmärksammades alla de omgångar och kostnader, som voro förenade med den enskildes besvärslalan, eftersinnades det med hvarje tvist om mitt och ditt förenade obehag, så torde förmånen af nämnde besvärsrätt endast vara skenbar. En förändring härutinnan vore jemväl nödvändig, enär, derest den uteblefve, en ny men motsatt ojemnhet skulle efter och genom skatteförenklingen åstadkommas, i stället för den man sagt sig vilja undanrödja.
Uti ett föregående plenum har hosE. o. Ad. blifvit mycket ordadt om förbättring uti och utveckling utaf den del af vårt Landtförsvar, som jag vill benämna det döda försvaret eller vårt befästningsväsende; jag går nu åter att yttra mig om den del deraf, som innefattar det lefvande, sjelfva hären, eller grundelementet i hela försvarsorganismen. Medgifvande en stor del af hvad som blifvit anfördt rörande behöfligbeten och nyttan af det döda försvaret, måste jag dock hvad angelägenheten vidkommer att tillvägabringa detsamma, ställa allt som i denna väg som kan ifrågakomma i andra rummet och deremot ställa det lefvande försvaret, hären, såsom en fullt utbildad och betryggande samt landets fordringar och tillgångar motsvarande samhälls-institution i det första. Fästningar, de må förses med än aldrig så goda besättningar äro och förblifva dock blott och bart vehiklar uti ett lands försvar; önskvärdt om de finnas, men de kunna undvaras. Detsamma kan icke sägas om Hären eller den väpnade styrkan. På dess tillvaro beror uteslutande ett folks förmåga att kunna värna sin sjelfständighet, så framt denna här likväl i sig förenar följande egenskaper, nemi.: att den till sitt antal motsvarar behofvet; att den är fullt tjenstoch stridsbar hvad åligganden, öfning, utredning, underhåll och rörlighet angår; att den är anförd af uti alla sina stycken kunnigt och militärisk erfarenhet ägande befäl; slutligen att den lifvas af det sjelfförtroende och den fosterländska anda, som äro nödvändiga vilkor för segren. Med en sådan här åstadkommer man mer för landets försvar än med hvilka befästningar det vara må; dessa kunna till sin påräknade verkan förlamas derigenom att de af fienden kringgås, men så hlifver icke förhållandet med hären. Vi böra äfven härvid ihågkomma att försvaret ej alltid beror af deffensiven; det åstadkommes ofta och alltid mera kraftigt af ett offensift tillvägagående och dervid blifva fästningar af en mera underordnad beskaffenhet.
Majis den 17 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med förslag till författning, angående stämplade pappersafgiften samt hvad vid kontrollen och uppbördeu deraf bör iakttagas. Lag-Utskottet: " *" l:o Kongl. Maj.ts den 17 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om antagande af en författning, angående sammanläggning af straff; och 2:o Dito Dito, om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Majis den 17 dennes bordlagda Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: Pl l:o Om antagande af en Författning, angående sammanläggning af straff; och f 2:o Om antagande af en Författning, angående straff-arbetes och fängelse straffs verkställande i enrum. /’§3 S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet ' Kongl. Maj:ts den 17 dennes bordlagda Nådiga Propositioner och Skrivelser till Rikets Ständer: l:o Angående användande af de å stats-anslaget för båtsmans-beklädnaden åren 1849—1851 uppkomna behållningar; 2:o Angående afsöndring af jord från krono-lägenheterna Hushagen, Kö pingsön och Ryslätten i Köpings socken af Westmanlands län för utvidgning och rälning af Köpings å; 3:o Angående uppförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, hvilkens aflöning för närvarande utgår dels från det å Riks-statens 8:de Prot.-Utdrag den 21 Januari i857. 171 Hufvudtitel uppförda reservationsoch förslags-anslag till Lappmarks ecklesiastikverk, dels i så kallad Näst; 4:o Angående bibehållande af det vid 1855—1854 årens Riksdag till ombyggnad af Långebro vid Christianstad anvisade stats-bidrag; 5:o
J9 1820 och 1821 afslutade Hufvud-Böcker; Och är viii 1822 års Hufvud-Bok derefter beliö riceu afslutad samt till Utskottet aflemnad; . » mea då sistnämde Hufvud-Bok ännu icke hunnit att undergå granskning i RevisionsContoiret och någon ordentelig Revision af denna Hufvud-Bok således icke kunnat af Utskottet företagas, om ock Utskottets andre arbeten dertill lemnat någon tid öfrig, har Utskottet endast jemnfört det nyligen tryckta Utdraget af Contoirets Räkenskaper för år 1822 med Balancerne och Special-Räkenskaperne i Hufvud-Boken för samma år, och hvilket Utdrag funnits med Hufvud-Boken alldeles öfverensstämmande, Under hänvisning tili den historiska öfvervigt af Riksgälds - Contoirets nuvarande skulder, fordringar och tillgångar, hvilken igenfinnes uti 1822 års Revisorers Berättelse och lemnar en fullständig upplysning, 0111 ursprunget och Beskaffenheten af hvarje fordringsoch skuldpost, får Utskottet nu, i afseende på Riksgäldens förändringar, under de sednaste 5 åren, samt de dels Bestämda dels tillfällige inkomster oell utgifter, hvilka förorsakat desse förändringar, enligt Rakenskaperne meddela följande utredning. Uti 1817 års öfver Riksgälden afslutade Hufvud-Bok, utbalanceras till år 1818 Riksgälds Contoirets Skulder, efter afdrag af Fordringar och Tillgångar B:co R:d. 6,022,571: 3. 20 Stats - Utskottets Transport 6,022,571. 3. År 1818 Hafva följande Utgifter graverat Capital-Räkningen, nemi. Årliga Räntan till Hans Maj:t Konungen, hvilken, vid i8i5 års Riksdag fastställde ränta, för de följande åren påford Bevillnings - Räkningen B:co R:d.200,000. Riksdags-kostnader. - iS4,ooo.
— Och hvad beträffade tjenstehj ons flyttningstid i städerna, så trodde Herr Ebel, att den borde blifva olika med den på landet, emedan en lång och bedröflig erfarenhet nogsamt skall visat de skadliga följderna deraf, att en och samina flyttningstid på Landet och i Städerna är bibehållen, och att just denna omständighet vore orsaken dertill att så många menniskor, som begifva sig från Landet till Städerna för att söka tjenster, blifva olyckliga, enär icke alla kunde få employ, utan till betydlig del måste blifva lösdrifvare, och såsom sådana falla Correctionshusen och Fattigvården till last, genom hvilket allt Jordbruket förlorade en mängd arbetande händer, utan att Städerna, hvilka bland sina egna lägre folkklassers barn kunde äga tillgång på Tjenare, vunno något genom det stora tilloppet af tjenstsökande från Landet. Brån Hedervärda BondeStåndet: 6:0 Memorial af Riksdagsmannen Olof Månsson från Blekinge, som af skäl och anledningar, hvilka vid Herr Liljehorns Memorial bär ofvan blifvit intagne, föreslagit, att flyttning stiden för Tjenstefolk på Lan - 304 Essi), och Ekon. Utsk. Betänkande/i, det måtte förandras från Michaeli till medlet af Juni månad, såsom för Jordbrukets hand* teringar mera lämpelig osh nyttig; och, på det svårighet att vid den tiden anskaffa penningar till de afflyttande Tjenstehjenens löner icke måtte anses blifva ett hinder för den nya flyttning sti dens antagande, så kunde tiden för orlofssedlarnes ingifvande och de nya T;enstehjonens städslande utsättas till slutet af April eller början af Maj, eller ock förr, med lemnad rättighet för husbonden att vid den tiden utbetala, antingen hela lönen eller någon del deraf, allt efter som Tjenstehjonets uppförande varit.
Denna anmärkningsvärda motsägelse mellan försats och eftersats erhåller dock någon belysning från det sedermera anförda motivet, att fästa ett skyldigt afseende å innehållet af de enskilde motioner, som afsett landets financiella betryck och behofvet att inskränka en allmänt öfvcrklagad, högt uppdrifven import af öfverflödsvaror, samt att lifva den inhemska industrien och inrikes rörelsen. Uti detta motiv tyckes det framlysa, att Utsk. som gällande antagit följande hypotheser, nemi.: l:o att införseln af öfverflödsvaror under de sednare åren varit öfver höfvan uppdrifven; 2:o att deraf vållats de financiella svårigheter, som öfverklagals; och 3:o att roten till detta onda ytterst vore alt söka i de lindriga införselsafgifter, som nu gällande tullförfattningar bestämma, och att följaktligen felet kunde genom dessas förhöjande afhjelpas. Jag har förut vid ett par öfverläggningar på detta rum bestridt, att dessa satser, med hänsigt lill tullregleringen, äga den vigt, som man velat tillägga dem, och jag anser mig nu pligtig att närmare redogöra för mina bevekelsegrunder dertill. Den tabell, som finnes bifogad förevarande betänk., upplager införselsqvantiteterna af vissa bland landets förnämsta importartiklar under hvardera af de tio åren 1834 t. o. m. De bland dessa artiklar, för hvilka tabellen utvisar någon särdeles tillökning i införselsqvantiteterna under de sednaste åren, äro egentligen endast caffe och socker. Af socker införtullades Från denna sistnämnda summa bör dock, för att grundlägga ett riktigt omdöme om den verkliga inhemska consumtionen, afdragas minst en million 0, som i förädlad vara reexportcrats mera än år 1S34. Härvid är för öfrigt alt märka, att håde calle och socker under berörde period betydligt fallit i pris. Brasilianskt och Westindiskt caffe noterades 1834 lill 6 ä 7 sk. H. b:co 0 och 1842 lill 3 sk. Priset å rätt socker hade under samma tid sjunkit från 3 å 4 sk. H. b:co 0 till 2 sk. samma mynt.
Det kan derför endast i högsta nödfall användas för matlagning. Men tvenne bäckar på fastlandet, den ena utfallande norr om och den andra söder om hamnen, lemna riklig och god vattentillgång, i fall snövatten ej kan erhållas från några af de snöbäddar, som in till hösten träffas flerstädes längs strandafsatserna i hamnens omgifningar. Vid vår ankomst sågos sex vildrenar beta på Dicksons ö; en af dem fäldes af Palander, de öfriga jagades förgäfves. Dessutom syntes, såsom redan är nämdt, några björnar, och öfverallt bland stenrösen fann man talrika lemningar af lemlar och räfvar. Det högre djurlifvet var för öfrigt fattigt. Af foglar sågos sålunda endast snösparfvar, hvilka i mängd häckade bland stenrösen så väl på fastlandet som på holmarne, en kull ripor, en mängd snäppor, i synnerhet Tringaoch Phalaropus-arter, som dock ej blefvo närmare bestämda, ejdrar, tejstar och borgmästare i ringa antal, samt alfoglar och lommar i något större mängd. Några »dunvär» förekommo här ej och, då inga tvärbranta strandklippor funnos, ej heller några alk-kolonier. Ett fiskstim sågs i Lena-sundet, och förmodligen är fiskrikedomen ganska stor. Dessutom torde sälar och hvithvalar vissa tider på året förekomma härstädes i ej ringa mängd. Utan tvifvel var det vid jagt på sådana man begagnat en stuga, af hvilken lemningar syntes på en af de små klippholmarne vid norra inloppet till hamnen. Ruinen, om man kan nyttja denna benämning för en sönderfallen trästuga, visade, att byggnaden bestått af ett rum med eldstad och ett utanför beläget förrådshus, och att den endast varit bestämd till sommarbostad för de jägare och fiskare, som under fångsttiden hitkommo från de söder ut belägna, nu äfvenledes öde simovierna99. Jag är öfvertygad om, att den dag skall komma, då stora magasiner och många året om befolkade bostäder skola finnas vid Dicksons hamn.
Men nu inföll Geijer och förkastade pjesen från början till slutet: en disput uppstod, som å begge sidor fördes med den häftighet, att den glödande föreläsaren, som af Geijer påräknat ett alldeles motsatt omdöme, blef så gripen af denna opposition, att han var nära att bli allvarsamt sjuk. Detta tilldrog sig vintern 1835. Några år derefter förändrade Geijer sin öfvertygelse, så om Signora Lunas skald som om mycket annat, så att jag, till min förvåning, om honom i en af Geijers sednaste skrifter – om Göthiska Förbundet – fick läsa en mention honorable af temligen ampel art 6. – För fullständighetens skull kan nämnas, att Ansgarii skald från början – långt före hans theologiska strid med mannen – yttrade sig alldeles som Tegnér om hela Törnrosväsendet, och att han (som bekant är) sedermera i en vidlyftig bok, grundligen och på ett ovederläggligt sätt, bevisat dess nära förvandtskap med Socialismen och dess med henne gemensamma dämoniska rigtning. Flera år förut hade dock Tidens Utgifv., när Gåran-boken utkom och på ett så vämjeligt sätt beprisades i Eos och Aftonbladet, uppträdt å sedlighetens och det sunda vettets vägnar och på skämt och allvar uppdragit en charakteristik öfver de Almqvistska productionerna, och, utan att förneka de spridda drag af snille, som der, ehuru sparsamt nog, förekomma, och, med erkännande af en och annan skrifts värde, hvilken man som ett helt med skäl kunde gilla och berömma, ådagalaggt så väl de öfrigas moraliska halt, som deras narraktiga, barnsliga, förskrufvade, maniererade beskaffenhet, hvilken i hopens ögon, så snart en författare blott lyckas komma i ropet, gäller för genialitet. I ett hade han dock misstagit sig: ännu obekant med Socialismen hade granskaren gjort A. den äran att anse hans lära om äktenskapet för originel, då den likväl endast är en utbruten del af nämda sekts doctrin. Emellertid var denna skrift, kallad
På dessa skäl önskar jag att målet måtte återförvisas till Utsk:t, på det Utsk:t måtte komma i tillfälle att närmare klassificera frågan. Så till vida har verkligen Hr Anrep rätt, att detta granskningsarbete kan år efter år uppskjutas och penningarne sålunda honom under tiden förhållas. Hr von Knorring: Med all aktning för den siste värde talaren, kan jag dock icke biträda det af honom nu framställda förslag; men anser mig deremot böra uttrycka min tacksamhet mot Frih. Gederström, C. H., för hans uppträdande, emedan Hr Anrep nu ser att jag icke är den ende Utsk:s-ledamot, som omfattar den af mig förfäktade åsigt. Den 2 Maj e. m. Jag har aldrig afsett att några andra misstag än de rent faktiska skulle ändras; men för Riddarh.-Direktionen är denna ändring för närvide en bestämd omöjlighet, ty Hr Anrep har ännu icke hunnit längre än till bokstafven S; och tiden, då detta arbete kan varda alslutadt, är helt och hållet obestämd. Att likväl kontroll är behöflig, derom vittnar förhållandet med adliga ätten N:o 1. Ingen vill, mig veterligen, fråntaga Hr Anrep sina 400 rdr; och då Hr Anrep sjelf förklarat sig vilja rätta felaktigheterna, blir ju denna fråga derigenom på ett tillfredsställande sätt löst. Kan man väl med någon rättvisa säga om Direktionen, att den är på en gång både åklagare och domare? Direktionen har nemi. fästat uppmärksamheten på oriktigheterna, och frågar: »Huru skola vi göra med dessa 400 rdr?» Derpå svarar man: »betala ut dem, men se till att de faktiska oriktigheterna rättas.» Det synes mig förunderligt att man kan finna obilligt af Utsk:t, att komma till detta resultat. Att slutligen detta granskningsarbete skulle kunna räcka uti åratal, lärer väl ingen skäligen kunna förutsätta; och med kännedom i öfrigt om Direktions-Iedamöternas specialinsigter i ämnet och vitsordade humanitet, eger man icke någon grundad anledning att antaga, det de skola med orättvisa eller stränghet mot Hr Anrep förfara. Jag anhåller om bifall. Hr Paijkull, Lars Gustaf:
— Slutligen får jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla, att proposition på Utskottets Betänkande må punktvis framställas, enär tillägg och jemkningar vid hvarje punkt blifvit yrkade; ty det torde i annat fall blifva svårt att förena sig om den proposition, som bör framställas» Herr Munck af Rosensköld: Ätt sluta äf Herrarne Rosenblads och Printzenskölds yttranden, skulle man tro, att jag och de flere Talare, sorn vttrat sia; i motsatt me , */ - O ning, velat förneka KammarRätten ali pröfningsoch granskningsrätt. Vi håfve likväl endast velat motsätta oss den utvidgning af denna granskningsrätt, som Herr af Billbergh föreslagit, och hvilken Utskottet förklarat vara en icke billig inskränkningi Svenska Folkets beskattningsrätt, utan att någon inom det talrika BevillningsUtskottet. reserverat sig emot detta yttrande, utom Herr af Billbergh sjelf. — För öfrigt förenar jag mig med Herr Tham, att målet må punktvis afgöras. Herr von Hohenhausen, Carl: Då man bär talat om den godtycklighet, sorn vid TaxeringsCommitteernes åtgärder, en eller annan gång, kunnat äga rum; må det til - Den 12 Augusti f. m. låtas mig nämna ett exempel, huru godtycklighet i vida större scala blifvit af Kongl. KammarRätten utöfvad. Det är nemligen allmänt bekant, att BevillningsFörordningen af 1824 medgaf 10 procents nedsättning af hemmansvärdet öfver hela Riket, för rune ändamål; det ena, att bereda jemkning af egendomarnes uppskattnings värde sinsemellan, det andra, att gifva lindring i allmänhet åt för högt uppskattad egendom. Jag tror, till följd häraf, att jPröfningsCommitteerne, enär det större vilkoret eller jemkningen var uppfylldt, men egendomsvärdet, icke destomindre för hele Länet, öfverdrifvit högt, handlat i fullkomlig öfverensstämmelse med Författningens föreskrift, då de inom den föreskrifna gränsen af 10 procent medgifvit en allmän nedsättning.
Herr Henric Wilhelin Ljung» felts, om utarbetande af förslag till Luxens inskränkning; 5:0 Herr C. af Stenholts, ora inskränkning af Discontverken och förbud mot yppigheten; 6:0 Herr Stedts om medel till penningbristens afhjelpande för Jordbrukare och Näringsidkare; med hvilka Memorial Utskottet ännu icke hunnit att taga någon hufvudsaklig befattning, måtte anses vara genom Särskildta Utskottets Betänkande, om förlägenheten i den Allmänna Ilörelsen, besvarade, och således icke erfordra någon åtgärd af OeconomieUtskottet: äfvensom om efter Banco Utskottets yttrande öfver Herr Cederscllölds Memorial , angående till vidtagande utvägar att framkalla Silfvermynt i Allmänna Rörelsen, något besvarande deraf utaf Oe* conomieUtskottet vore af nöden. 29:0 Från OeconomieUtskottet, af den 29 Juni, i anledning af väckt fråga om Fyrbåkars anläggande på den så kallade Östergarns Holmen vid Gothland , Holmön i Quarken och Måsesten eller Svartklubben vid inloppet till Öregrund; och tillstyrker Utskottet, det hos Kongl. Majit i underdånighet måtte anhållas, att Kongl, Majit, på lika sätt som med Fyrbåksanlägg - Den 2 Juli. s. ra. 139 ningarne vid Östergarns Flolmen och Flolmön blifvit i Nåder förordnad!
a. har man dels ansett sig befogad till den anmärkningen, att verkan af den utaf Utskottet föreslagne friare smidesrätten skulle blifva ganska ringa, då 45o skepprd smide antagits såsom det belopp, hvartill hela smidet på härden bör uppgå, innan oinskränkt smides-rättighet finge tillgodonjutas, och, enligt hvad man föreställt sig, ganska få härdar skulle finnas med ett så högt piivilegieradt smide, helst medium af smidet per härd af Utskottet uppgifvits till 3^4 skepp;d; dels ock af sådan orsak och enär kolbehofvet för hvarje skepp;d, med afseende å de förbättringar, som i sjelfva processen numera tillvägabringats, kunde anses utgöra endast 3o tunnor, och, efter Herr Lagerhjelnis tanka, lill och med blott 12 tunnor, i stället för 4° a 4^ tunnor, som vid smides-undersökningarne vanligen beräknats, i sammanhang härmed föreslagit, att minimum af privilegieradt smide, för ernående af den friare smidesrätten, borde från l\5o skepp:d nedsättas till 35o å 4°° skepp:d. HerrZagerhjelm bar vidare yttrat, att då Utskottet rätteligen antagit, att, genom beviljandet af en allmän smidesfrihet vid nuvarande härdar, ett ökadt årligt smide skulle uppkomma af 110 å 120,000 skepp:d, fruktan för den farliga brytning, som genom förändringen kunde inträffa, borde till större delen förfalla, vid betraktande deraf, att årliga tillverkningen nu Allm. Besv.~ och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o f35i 5? anses med ungefär lo procent öfverstiga privilegierade • beloppet, hvadan den effectiva tillökningen förmenats komma att uppgå till endast 10 procent, eller hälften af hvad Utskottet antagit. Det har ock emot