Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag äfven icke till min första begäran om votering tillagdt ordet oåterkalleligt, skulle jag ändå icke låta förmå mig, att vid detta tillfälle afstå derifrån. Ty då jag sista gången yrkade votering, men på fleres anmodan återtog min begäran, hände mig den ledsamhet vid utgåendet från Riddarhus-salen, att en Ledamot förebrående frågade: Hvarföre afftod ni: jagJkulle. hafva hållit med er. Detta skall icke hända mig mera. Herr Grefven och LandtMarJkalken föreslog derefter följande voterings-proposition; Den sorn bifaller Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande om Gårdfarihandeln, voterar Ja, Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer Betankandet att, jemte de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. 702 Den 27 Maji e. m. Herr Riben, Carl Wilhelm-. Som här icke mer är fråga om bifall på Utskottets Betänkande, får jag vördsamt underställa, om icke Japropositionen bör blifva på afslag, och contrapropositionen på återremiss. Friherre CederströmDå den person, sorn begärt votering, yrkat återremiss af Betänkandet, kan voterings-propositionen icke blifva annan, än att; Den som afslår' Betänkandet, voterar fjfa-, den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer Betänkandet att återremitteras. Herr Grefven och handt Marskalk en hemställde, huruvida den af Friherre Cederström föreslagne voterings-proposition, vore förenlig med 4i §. i RiddarhusOrdningen, hvilken stadgade: att alla propositioner böra göras till bifalså att den som samtycker, kan svara ffa, och den som bestrider Nej. Friherre Cederflråm: Om propositionen ställdes så, att elen som afslår Betänkandet voterar Ja, och den som återremitterar det Nej; så är nyssnämnde paragraphs stadgande fullkomligen iakttagit. Herr hefrén:
In ländske, första arket 5 —« andra och hvardera af de följande . 6 —- Till Utlänningar, hvart ark , . 12 —« Och sådant vid bot för Notarien, enligt 55 §. i denna Författning, Om an flere Bilagor skrifvas på ett ark, skall detsamma likväl , vid hvad Domstol eller å hvad ställe som hälst det ingifves, förses med så stor Charta, sorn sig belöpa skulle, om hvar Bilaga vore skrifven på särskilt ark. §• 4* Vid Consistorier, Nedre B or g-Ratt en, Lagmans*> och Rådstuga-Rätter, der KåmnärsRutter är o, samt Compromisser, som svara emot andra Domstolen: Stämningar till Parter och Vittnen samt kallelser i Concourser, Utdrag af Protocoller, sorn ej innefatta något Utslag ; Vittnesbörd om Bofasthet, ograverad Egendom , frägd , släglskaper, alder, upphäfne eller beviljade Intekningar ; Utdrag af äldre arens Domböcker , HuseJ svns-, Värderingsoch Besigtnings-Instrumentei, samt berättelser eller bevis öfver uppgång* 6a Bevillning Ut sk. Betänkandm. ne och upprättade Rågångar] eller Tomteoch Ägo-skilnader, arket < 5 sk. Ansökningar, Förklaringar , Inlagor, Uibeller , Exceptioner , Repliquer , Duppliquer och Protester , första ark^t g — Andra arket , . 5 — Tredje och följande arken, hvardera . S — Offenteliga Stämningar å Rättens dörr 24 Utdrag af Protocoll, som innehåller något Rättens Utslag eller Dom; Constitutorialer till förrättningar, Eöfteseller Borgens - Skrifter; Fullmagter till Rättegångars utförande ; Skiljebref i Trolofningar eller Ägtenskap, hvart ark „ 6 — Vlttnesskrifter som af Parter ingifvas , jemte annat som ej innehåller någon viss Summa, samt bilagor och afskrifter g — §• 5* Hos Riks-Marskalken, öfver-Ståthållaren, Academice.
Med LagmansRätternas upphäfvande vore ostridigt den följd förenad, att HofRätterna mäste, såsom andra Domstolar, upptaga alia vid LagmansRätterna förekommande mål, hvilket åter ledde dertill, att brof - t)en 5 Maj. e.trii Rätternas Ledamöters antal måste mindsf fördubblas, enär man( afser Rättegångs-ordningen och det der föreskrifna arbetssättet, och än vidare makade sig äfendernas mängd i lika förhållande till Högsta Domstolen, som jemväl ostridigt måste förses med mindst 2:ne divisioner. 5:o HofRiitternas styckande och fördelare de i åtskilliga landskap, anser jag lör mirt del ej kunna bidraga till ärendernas skyndsammare lopp, så vida RättegångsOrdningeii måste följas sådan Lagen den föreskrifvit, och kan den möjligen ändras, blifver följden lika för 2, som för Hera HofRätterj jag tror tvärtom, att en sådan förökning skulle medföra stridiga verkningar. Delningen af [urisdictionerna skulle väl grundas på folkmängden, men deraf följde icke, att göromåien blefvo lika fördelte. En ort yppar mera fallenhet för tvister än en annan, och den ena traktens belägenhet och näringsgrenar gifva mera ämnen till stridigheter än ed annani således kunde den ena HofRättetl hafva föga göromål att bestrida, då åter en annan blef med så många Rättegångs-ärender besvärad, att ledamöternas antal måst förökas, derest icke parters rättigheter skulle längre tid uppehållas , innan pröfningert vöre möjlig. Uti HofRätternas nu varande skick ärö ledamöterne lika förbundne att utarbeta de från IIL Den 5 Maj. e. m. från Landsorterna församlade målen. Stock, holms Stad, hvars innevånare ungeiär utgöra 70,000 personer, gifva kanske anledning till lika så många tvister som 3o0,000 i landsorterna, och fastän jemförelsen emellan de sednare ej kan mätas till denna olika beräkning, så lärer likväl icke kunna bestridas, att skillnaden är betydlig, och att
ell dig, som trogen oss ammade opp « p Med kraftig hälsa I själ och kropp Och kärlek i modig barm! Skam den, som sig vågar kalla dig arm, När allas hjärtan och armar du har Till skydd för kommande dar. Hur än det brusar i tidernas flod, Du rik och ärad skall stå, där du stod, Så länge vårt hjärta slår. Så länge vi andas, ej stormen dig når: Med bröst och skuldror vi värja den af Från dig, som lifvet oss gaf. Vi slumrat alla som barn I ditt sköt, När modersöm du till barmen oss slöt I ro vid ditt hjärtas slag. Så vilja vi bjuda dig trygghet en dag, När pansarflottor i skären vi lagt Till fredens väldiga vaht. (Illustratör: D. i s k o g e n. Efter en folksägen. t Trifliiof Holmgren. » Kommer du julafton? » hade den gamle farfadern sport, när de råkades vid gudstjänsten sista adventssöndagen, och Stinas blå strålande ögon upprepade samma fråga utan ord, men ändå med ett vältaligt tilllägg, att hon längtade efter vännen. ulaftonen var inne. Julstämning låg öfver stad och land. Man växlade julhälsningar och julönskningar. Hjärtat var fullt, handen öppen, man gaf hvad man kunde, man var glad. Släkt och vänner samlades. Klockan slog tio gälla slag i köket, just som gröten bars fram, och när den sedan efterträddes af tårtan, var ytterligare en halftimme liden. Klockan var nära elfva, då Erik tog sin mössa och gick ut ur herrgårdsköket med de andra drängarne. På herrgården gick det ståtligt till. Uppe i salongen var julgranen tänd, och kring densamma kretsade damer i snörda korsetter och pudradt hår, uppvaktade af kavaljerer m e d röda klackar och prydligt uppbundna stångpiskor. De dansade i ring, de ordnade sig i sirliga menuetter. Man sade små epigram o m julens betydelse, såsom det höfdes under upplysningens tidehvarf. » Tänker du gå till Sjövik så sent på kvällen? » sporde en af kamraterna. Erik svarade blott med en nick. Men nere i köket flammade grenljusen och tjänstfolket skämtade kring sina högar af julbröd — stora staplar af olika slags kakor.
Vidkommande deremot den yrkade förhöjningen af skjutslegan vintertiden öfver Ålands haf från Grisslehamn till Eckerön, så måste det dervid komma i betragtande, att denna skjuts är förenad med ovanliga besvärligheter, och understundom med stora vådor, i förhållande hvartill den nu, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 8 Maj 182g, derför utgående ersättning af Två Riksdaler 3a sk. Banco synes vara alltför ringa, och få Utskotten, af sådan anledning, och i stöd af i detta ämne inhemtade upplysningar, tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att berörde skjutslega blefve förhöjd från del Statssamt Allm. Besv.- oeh Ekon.-Utslattens Utlåtande, N:o I©g. 21 belopp af 2 R:dr 32 sk., livarmed den nu utgår, till Fem R:dr Banco för hvarje bäst, att betalas så väl för resandes som posternes fortskalFande öfver Ålands haf. Då förbållandet rörande Wäddö församlings skyldighet att underhålla förrberörde byggnader, jemte brohufvudet vid Grisslehamn, icke synes Utskotten nog n tred t, samt då sådant svårligen lärer kunna fullständigt ske utan föregången laga undersökning, anse Utskotten sig för det närvarande, med anledning af hvad motionären i detta ämne anföll, icke kunna tillstyrka någon annan åtgärd, än att Rikets Ständer måtte bos Kongl. Maj:t anhålla, det undersökas må, huruvida icke Wäddö Sockens invånare, såsom ersättning för de dem ålagde ofvananförda skyldigheter, fordom varit förunnade rättigheter, af hvilka de i senare tider gått i mistning, och om ej, med afseende härå, anledning kunde förefinnas dertill, att de befriades från åliggandet alt underhålla uthusen, jemte brobyggnaden vid Grisslehamn.
I de sista orden låg en sådan nerv och en sådan dold eld, att Lauritz verkligen kände hela sitt misstroende vakna; men beherrskande det med kraft, sade han i en fullkomligt allvarsam, nästan vördnadsfull ton: ”Mamsell Konkordia, vi bli nu åter grannar – kan det då icke få stanna vid den vänskap, den aktning och det förtroende, som jag nyss erbjöd och än en gång erbjuder? Blif öm mot min Juanna, då jag är borta, och stå som en trogen syster vid hennes sida, om något påkommer! Juannas veka hjerta känner sig så lyckligt, då det finner omkring sig vackra och ädla känslor.” ”Se der” – det for ett moln hastigt som blixten, hvilken efterträdde det, öfver Konkordias ögon – ”se der min hand, kapten Lauritz! Er första bön till mig skall annoteras i både hjertat och minnet. Var redlig och öppen emot mig, utan misstro, utan skrymtan, och gif mig er aktning – den skall jag söka förtjena ... så blir allt godt.” ”Vid den gode guden, mamsell Konkordia, jag upptager denna stund som en välsignelse, ty den gör mig fri från ett obefogadt ondt. Och heder och tack för det ni med så mycken klokhet tagit hand om Engelbert! Ni är den qvinna, som mannen måste antingen högt respektera eller högt frukta.” ”Godt ... det der var icke mycket bevändt med för min qvinliga egenkärlek, men lyckligtvis har jag ingen sådan; och hvad ni sagt tillfredsställer fullkomligt gamle Peder Gude Giäddas allvarsamma dotter.” Efter denna dag blef det vintereden, som blomstrade på Byborg, helt och hållet ostördt af allt, som icke var den fullkomligaste harmoni. Med glädje och förvåning hörde man omtalas att kornetten för en hel månad inackorderat sig i Berffendalen, der han tillbragte sin tid än på Östanoch än på Vestangården. På senare stället undergick han en märkvärdig kur till både själ och kropp, ty Konkordia åtog sig att äfven styra dieten; och de långa värdiga samtal, som fördes emellan arbetet, voro helt och hållet egnade att uppfriska och stärka en svag ande och välgörande verka på de bättre känslorna.
Gellivare jernmalm, hvaremot den öfriga, till omkring 200,000 skeppund antagna malmqvantitet, som vid Gellivare skulle årligen brytas, vore afsedd att vid bolagets egna eller andra svenska jernverk förädlas; förklarande Sökanden slutligen att, derest bolaget, mot skälig godtgörelse, finge i arbete vid jernvägsanläggningen och sedermera vid grufvebrytningen samt dermed jemförliga företag årligen sysselsätta 500 kronoarbetskarlar, sådant jemväl skulle bolaget åligga, under iakttagande af de vilkor och föreskrifter, som i afseende härpå kunde komma att i nåder meddelas. Öfver ofvanberörde ansökning hade underdåniga utlåtanden, på nådig befallning, blifvit afgifna, dels af Kongl. Kammar-kollegium, efter Läns-styrelsens och öfriga vederbörandes hörande, i fråga om upplåtelse af kronans jord samt beviljande af virke och andra effekter från kronans mark, dels af Kongl. Kommerskollegium, i hvad angår tullfrihet vid införsel af jernvägseffekter och utförsel af jernmalm, dels af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, beträffande den väckta frågan om kronoarbetskarlars användande vid det tillämnade Gellivare-bolagets arbetsföretag; hvarförutan hos Kongl. Maj:t förekommit af Fullmäktige i Jern-kontoret skriftligen afgifna underdåniga påminnelser mot Kjellbergs ansökning om tullfri malmutförsel och Kommers-kollegii dertill, i dess utlåtande, lemnade förord.
De äro dock så mjcket bättre lottade än deras i 66 § uppräknade förnämligare medbroder, att suspensionen icke kan dem åläggas af Landshöfdingen allena, utan kan det ske endast af Konungens Befallningshafvande. Men deremot hafva de blifvit underkastade det äfventyret att af Konungens Befallningshafvande ulan ransakning vid domstol kunna, "då förseelsen är af den beskaffenhet, att Kongl. Maj:ls Befallningshafvande finner sig icke "vidare för dem hafva förtroende, ifrån tjenslen alldeles skiljas,” Detta stränga stadgande står i fullkomlig strid mot 1 Kap.-7 § Utsöknings-balken, hvars tydliga mening, alt endast domstol eger all skilja kronobetjent från dess tjenst, blifvit af Kongl. Brefvet den 30 Augusti 1738 uttryckligen bekräftad. — Den beroende ställning, hvaruti den nja Instruktionen sålunda försatt landtstats-tjenslemännen, kommer otvifvelaktig! alt på dessa tjenstemäns embels-utöfning medföra ett förtryckande och menligt inflytande; den skall ock, ulan tvifvel, från anställning sid Landtstaten afhålla personer, hvilkas duglighet tillåter dem ett val, samt alltså lemna denna tjensteinanna-bana öppen för ögontjenare och lycksökare. Ännu en anmärkning har Utskottet att tillägga. Af hvad Utskottet här ofvan angående den nya Instruktionens tillkomst och beskaffenhet anfört, anser Utskottet det vara ådagalagdt, att ärendet icke blifvit bebandladt enligt de former, som i 10 § Regerings-formen föreskrifvas, enär de personer, för hvilka Instruktionen skulle komma alt gälla, tillåtits alt lägga sista handen vid dess utarbetande, medan åt vederbörande Embetsverk* utlåtanden föga uppmärksamhet blifvit egnad.
Ständer kunde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, ej allenast det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes förständiga Dess Befallningshafvande i Dänen, att i detta afseende anställa undersökningar, och derefter så föranstalta, att den ena skjutsskyldige icke blifver mera besvärad än den andra, utan ock, att, efter att sådana undersökningar skett, och vederbörande hörde blifvit, en sådan reglering af Gästgifvaregårdarnes afstånd från hvarandra måtte anställas, att, så vidt möjligt är, hvarje skjutshåll må blifva af a. mils längd, äfvensom att, å de mindre befarna vägarna inom Uänet^, Gästgifvaregårdarne måtte ä alla ställen, der det lämpligen ske kan, indragas, och de dit anslagna hålloch reserv-lag läggas till de bibehållna Gästgifverierna, till lättnad vid skjutsningens utgörande derstädes. Utskottet kan dock ej underlåta att anmärka , det en förhöjd skjuslega skulle på de skjutsandes sida i betydlig mån motverka alla förenämnda anstalter, emedan de aldra flesta, af Ögonblickets förtjenst lockade att sjelfve häraf förvärfva sig en omedelbar förmån , icke skulle utan missnöje se densamma åt andra öfverlemnad. Detta Den 16 Juli. 1405 Detta alltsammans varder nu, jemte åtskilliga Ledamöters särskilta, uti bifogade Protocolls Utdrag innefattade meningar, Biksens Högloft. Ständers ompröfvande vördsamligen un« derställdt. Stockholm den io Juli 1815- Pi Häglof!. Biddersk. och Ad. Ledamöters' vägnar A. Lantingshausen. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar And. Lredin. På Högv. Prest-Stån-i dets Ledamöters Bryn. vägnar Hesselgren. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Månsson. M. M. Bosbeck, Utdrag af Protocollct, hållet i Riksens Högloft.
De förre hafva likväl stundom gått i mistning af den med ifrågavarande stadgande åsyftade lindring, när båtsmän blifvit uppfordrade till tjenstgöring under en lid af året, då sjöfarten är slängd. Till beredande af ytterligare lindring uti berörde skjutsningsbesvär, anse Utskotten det vara nödigt, dels att kronobålsmännens tjenstgöring regleras så, alt ombyte al bålsmans-compagnier å tjenstgörings-orterne verkställes under de årstider, då det inryckande och uppbrytande manskapet kan med sjölägenhet forlskaffas, och dels alt, der local-förhållanden icke medgifva detta fortskaffningssätt, eller omständigheterne icke påkalla man - Stalssami Allm. Bcsvoch Ekon.-Utskottens Ullålande, N:o 54. 3 skåpets transporteranrle medelst marche forcee, båtsmannen, lika med infauleri, må låga till fots, hvarför något hinder desto mindre synes möta, som den packning, båtsmannen numera har alt medföra, icke torde vara tyngre än infanteristens. Utskotten få således, i anledning af förevarande motioner, vördsamt tillstyrka Bikels Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ombyte af bålsmans-compagnier å deras tjenslgörings-orter, så vidt ske kan, måtte verkställas de tider af året, då vattnet är öppet, samt att i öfrigt och derest sjölägenhet ej kan begagnas, båtsmannen, lika med soldaten, mätte marchera till fots, då ej uppbrott till krig eller andra tvingande omständigheter göra nödvändigt att, till tids vinnande, använda marche forcee. Stockholm den 4 Mars 1845. Reservation. Af Herr /?åfelt, A.: "Enär Kongl. Majit, genom Nådigt Bref lill Kongl.
Quarantaines-Commissionens i Stockholm räkenskaper för år i83r, bifölls; N:o 346, i fråga 0111 revision af Lazarettsoch Curlius-fondernes räkenskaper, bifölls; och N:o 547, angående hos Rikets Ständer till afskrifning eller ersättning anmälde utgifter å öfverskotten af Stats-Verkets inkomster under åren 1827—1831, bifölls.4 S. D. Föredrogos å nyo Banco Utskottets Memorial, Nro 64, i anledning af 3:ne Riks-Stånds beslut, angående åtgärders vidtagande till Riksdagens snara afslutande, lades till handlihgarne; Utlåtande, Nro 65, till svar å de inom Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Presta-Ståndet framställde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 26, angående fortfarande understöd till ynglingen Silfverstolpe, lades till handlingarne; och Betänkandet Nro 66, i anledning af åtskillige inom Riks-Stånden väckta motioner, om beviljande af pension för aflidne Karnereraren J. Wallmos enka och barn, bifölls. S. D. Föredrogos å 113m Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeco>- nomie-Utskottens Betänkanden: Nro 3o, öfver väckte motioner, om ändringar i nu gällande föreskrifter, angående deltagnings-skyldigheten i Kyrkooch Prestgårds-byggnad, bifölls; Nro 3i, öfver väckt motion, om. upphäfvande af nu gällande föreskrifter om husbyggnad å hemman på landet, bifölls; och N:o 32, i anledning af väckt fråga, om skyldighet för Rikets Hof-Rättér och Collegier, att vid hvarje Riksdag inkomma med Utlåtanden öfver Lagstiftningens verkningar, bifölls. S. D.
något, icke sett, icke hört; men under dessa två ligt mycket smärtsamt att jag är beredd på det allra värsta. Det kan jag icke säga; jag har icke drömt förskräckliga timmar har jag genomlefvat så oänd MARION. Nu vill jag gå hem, mamma, för jag är hungrig. MAURICE. Du skall få gå hem, mitt älskade barn. Tar henne i famnen. MARION ömmar. Oh! Du gör mig illa, pappa. JEANNE. Maurice! Och lycka till! Vi måste hem till middagen! Alltså, farväl MAURICE till Marion. väl att jag icke vill Dig annat än godt; Hvar gjorde jag Dig illa; mitt lilla barn vet FÖRSTA AKTEN MARION. Följ med oss hem då, om Du är snäll! MAURICE till Jeanne. det som om jag borde lyda henne; men så kom Tänk Dig, att när jag hör barnet säga så, är mer förnuftet och pligten... Farväl, min dotter! Kysser barnet, som lägger armarne om hans hals. JEANNE. När råkas vi igen? MAURICE. aldrig mer skiljas. I morgon min vän, råkas vi! Och då för att omfamnar honom. JEANNE Aldrig, aldrig skiljas mer. Hon gör korstecknet på hans panna. Gud skydde dig! mot sin vilja rörd. MAURICE Min älskade, dyra Jeanne! Jeanne och Marion gå åt höger; Maurice åt venster. åt hvarann. Derpå vända de sig om på samma gång och kasta slängkyssar BROTT OCH BROTT MAURICE tillbaka. Dig, och Du är den sista som gör Dig påmind. Här är ju biljetten till aftonen! Jeanne! Jag skäms! Alltid skall jag glömma JEANNE. post ensam; och jag skall vara på min hos Marion. MAURICE. Tack, min vän, men Du skall vara på Din het; ja, jag bedyrar att icke en annan qvinna skulle ha offrat ett nöje för att göra sin man en tjenst... Ditt förstånd är lika stort som Ditt hjertas god Jag behöfver röra mig fritt i afton, och på slagfältet tar man icke med sig qvinnor och barn och det förstod Du! JEANNE. qvinna som jag är, ty det bespar
Hon hade två stora runda tårar i två stora ovala klarblå ögon, och hon omfamnade hjertligt Lena, samt räckte sedan blyg sin hand till Gunnar, och denna hand var så varm, och flickan såg så varm och upprymd ut, som hade hon nyss dansat, och en hög men klar rosenrodnad färgade de vackra runda kinderne, och allt detta kontrasterade så mycket mot alla andra närvarande, som sågo rödnäsiga och blåfrusna ut; ty ehuruväl man flera dagar eldat den stora kungssalen, kunde man dock icke der åstadkomma mer än en åtta à tio graders värme, och larer och penater gräto i dag hela floder, som runno ned utför väggarne, helst borta i de djupa fönstersmygarne, ty de hade från sina dolda vinklar sett så mången trolofning, så mången vigsel, men sällan eller aldrig så mycket svek och bedrägeri, men sällan något som var dem så vidrigt och motbjudande, som hela denna farce. Om ej stunden hade varit så högtidlig, så hade väl Gunnar frågat hvem flickan var, men nu tyckte han, att han «kunde ej med det» och flickan försvann snart bland mängden, och Gunnar glömde henne, eller rättare – tänkte icke mera på henne. Men nu kom det för så många efterlängtade matbudet, och hela bröllopslaget förfogade sig ned i «gästestugan», derifrån maten rykte och doftade lång väg. En god stund drog det ut innan alla fått sina platser, och de som derom skulle bestyra ropade sig hesa med: «Var så god! Var så god och stig fram!» men kommo ändå ej rätt fort, förr än de började något litet att draga somliga gäster i armarne och sakteliga knuffa några andra i ryggen. Slutligen och ändtligen satt man: presten bredvid bruden och mor Ingrid bredvid sin son. Dessa fyra voro alldeles stumma i början, och alla andra åto eller talade sakta, och ändå hördes ett förfärligt sorlande, samt stampande på stengolfvet af alla husets pigor och några främmande dito, som, springande och bullrande så mycket de förmådde, bestredo uppassningen. Slutligen började kyrkoherden att säga ett vänligt ord till bruden, och bruden slog genast djerft och frimodigt upp sin språklåda till kyrkoherden. Då fann mor Ingrid tillfälle att så sakteligen klappa Gunnar på armen, sägande: