Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och hos publiken förenar sig omdömet om Wilhelmina Strandberg med föreställningen om en den mest samvetsgranna, plikttrogna och älskvärda sångkonstnär. H. L En Victorin. skärgårdssaga. _J^angt, långt där ute invid hafcets bryn, * y där östan hörs i glesa tallar susa, en klippa trotsigt höjer sig mot skyn, oeh vid dess fötter saltsjövågor brusa. Den stupar lodrätt ned i Östersjö. Men i dess midt en klyjla är belägen; om den kan folket ifrån Yxelö berätta dig en gammal sällsam sägen Det och dref och Ack, om du och var när ryssen kom med eld och svärd spridde skräck på våra östra stränder, fiskar ' n ut från hemmets lugna härd lade skärgårdsskogarne i bränder. mången holme ännu vittne bär denna tid, då hotad var hvar tufva; ser kanonen än på Mellstens skär ryssegrafvarna vid Utö grufva. Där bodde da på klippig Yxelö en åldrig fiskargubbe, böjd af åren. Men i hans koja fanns en däjlig mö, det var hans dotter, ung och frisk som våren. När gubbens järnhand skötte båt och skot och stormen rasade och hög gick vågen, då redde hon i för ' n hans strömmingsnot, såg ut åt hafvet och var glad i hågen. •Men som det men När och på oeh af sin mor en kostlig ting hon fått, gömdes hemma under utskärsfärden; var en gammal bräcklig harpa blott, den var flickans rikedom i världen. solen sänktes bakom västlig skog, skymning drog sitt flor kring skär och harpan drömmande hon sakta slog, tonen klang i skära sommarnatten. Med till han han De där sitt och tonerna en hälsning ljuf och öm honom öfver viken städse vände; hörde och förstod; i nattens dröm åter hälsningen till henne sände. vuxit upp på naken skärgårdsstrand, hafvet svallar och dar måsen reder enkla bo af hafstång, sten och sand, där de växlat sina ljufoa eder. Och men så kom ryssen. ingen barnens Gubbens stuga brann, varma böner hörde. Snart måsen fiskarns lik på stranden fann de båda unga man till klyftan förde. Dit sattes de.
— Och då nu i alla fall, under förutsättande, att proprie borgen för dessa slags lån skulle erfordras, de ej vore annat än verkliga Discont-Lån, och sådana äro redan förut för en hvar, så väl af Jordbrukare som andra classer, tillgängliga, i den mon utlånings-fonden medgifver, och nöjaktig säkerhet erbjudes; hvarvid egandet af större oförsålda Spannmåls-lager inverkar på omdömet om Lånsökandens vederhäftighet, och i synnerhet lättar för honom tillgången på säkra och pålitliga Löftesmän; så kan Banco-Uskottet, för dess del, ej annat än afstyrka, att, lill grund för utlåningar från Banken, i fråga om lån-beloppets bestämmande, skulle tagas i beräkning ett större eller mindre förråd af oförsåld: Spannmål hos LånsÖkanden. Banco-Utskottet hör slutligen endast ao Banco-Utskollets Utlåtande N.o 102. omnämna ett serskildt förslag, som, i sammanhang med de gjorda anmärkningarna inom Bonde-Ståndet, blifvit framställd t, nemligen: att Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret mätte autoriseras att upptaga lån af minst en million R:dr B:o, till låne-understöd för Jordbrukare, som ega magazi nerad Spannmål; eller ock att kunna dertill använda det Creditiv, som, för undsättning i missväxtår, Rikets Ständer ej torde underlåta att vid denna Riksdag afsätta ; hvarvid äfven åtföljt några, i afseende på verkställigheten, förslagsvis uppgjorda regleroentariska föreskrifter, Enär Banco-Ulskottet betraktat detta såsom en ny motion, för hvars upptagande hos Rikets Ständer skulle erfordras serskild Remiss och en förberedande handläggning genom Stats-Utskottet; har BancoUtskottet ej kunnat anse sig befogadt att härutinnan något yttrande afgifva. Till Rikets Ständers vidare upplysta pröfning öfvcrlemnas allt detta vördsamligen, jemte bilagda reservationer. Stockholm d. 19 Januarii *83o.
(93) Etablerad 1706. svart, hvitt nadtoaletter, i PANOPTIKON A K T I E B O L A G E T A EN LAND TEGENDOM i Södermanland önskas till våren en miäU och dug lig hushållerska, som har förmåga att med ordning och omtanke sköta ett större landthushäll med alla därvid förekommande göromål. Den härå reflekterar torde sända sina betyg och rekommendationer, jämte om möjligt porträtt, till Fru I. Lundh, Magda och Äs. (93) B A R N K Ä R 7 F R I S K F L I C K A, van vid späda barns skötsel, önskas för 2 små barn — den äldsta 14 månader — nu genast eller till den 1 mars. Rekommendationer, fotografi och löneanspråk torde insändas till » S. A. », bankhuset, Ystad (G. En rask, duglig, ordentlig och arbetsam bättre flicka, skicklig i hushallsgöromål, önskas i godt Iandthem. Svar med fotografi och rek. till Fru L M, Nyköping p. r (G. 75281) F O R L Ä R A R I N N A, som genomgått Stora lärarinneseminariet och äfven undervisar i musik, finnes af en händelse plats i Södra Dalarne att tillträda nu genast. Betyg, referenser, löneanspråk samt fotografi insändas till » Bekväm plats », Dala — Husby p. r. (123) U NG, SPRÅKKUNNIG, MUSIKALISK DAM med fördelaktigt sätt och utseende får anställning som skrifbiträde och lektris, eventuell som värdinna, hos godsegare, som tillbringar vintern i hufvudstaden. Svar med uppgift å ålder och villkor samt fotografi till » K. G. G. », Dagens Nyheters Hufvudkontor, Stockholm. I FAMILJ önskas en frisk, arbetsam flicka, van att sköta småbarn, kunnig i sömnad och villig att bitr. med inomhus föref. göromål. Svar t. » Tjänsteman », p. r. Uddevalla. (108) E N ENKEL OCH ANSPRÅKSLÖS FLICKA, kompetent alt undervisa en gosse till inträde i elementarskolan samt uti musik, erhåller anställning å Gotland.
Jag förenar mig med den siste värde Talaren, öfvertygad, att en återremiss ej tjenar till någonting, om icke dertill, att vi få votera ännu en gång om samma Betänkande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde följande Voterings-proposition: Den, sora bifaller LagUtskottets Betänkande öfver gjorde förslag till stadgande, hvarigenom må förekommas, att personer, som uppnått myndighets-ålder, men ändock blifvit under förmyndare ställde, under detta omyndighets-tillstånd ådraga sig gäld, voterar Ja; Dea 7 Maji e. m. 247 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Friherre Cederström, Jacob: Då flere Ledamöter yrkat återremiss af Betänkandet, men blott en afslag derå; kan Voteringspropositionen icke ställas på annat än bifall å Betänkandet, eller återremiss deraf. Friherre Anckarswärdj Carl Henrik: Jag kan för min del icke gå in på en sådan Voterings-proposition, utan yrkar, att den måtte innehålla bifall eller afslag å Betänkandet. Jag har tyckt mig hos pluralitelen finna benägenhet att bifalla åLerremiss af Betänkandet, förmodligen för att undvika votering; och äfven jag skulle af samma skäl gå in derpå, ehuru jag är öfvertygad, att ej någonting kan vinnas genom en sådan återremiss. Men skall votering ske, så godkänner jag ej någon annan proposition, än på Betänkandets antagande elier förkastande. Herr Roos: Jag afstår naturligtvis från min begäran om votering, i fall återremiss af Betänkandet beviljas, hvarigenom det med voteringen åsyftade ändamål vinnes. Friherre Cederström: Jag hemställer, hvad följden väl skulle blifva, om ett Be - 2^8 Den 7 Maji e. m. tänkande, innefattande afstyrkan åen väckt Motion, afslogs, när det hos ett RiksStånd första gången förekommer till afgörande. Ett afslag på afstyrkan är ju ett bifall till den afstyrkta Motionen. För att förekomma en sådan oformlighet och orimlighet, anhåller jag, att
Bevillningsutskottet föreslagit en icke 2o4 Den 28 Juni i f. rn. obetydlig nedsättning i afgifterne på nyssnämde varor, torde alsigten härmed hafva varit, att genom en slik anstalt förekomma afgifternes försnillande och således, genom det att förtullningen i det hela med mera redlighet och noggranhet verkställdes, bereda Staten en lika stor om icke större inkomst, än den som kunnat påräknas, under det att afgifterne varit till högre belopp fastställde. Om denna verkan kunde med någon sannolikhet förväntas af en medgifven lindring i Tullen på de importartiklar, som nu äro belagde med höga afgifter och till betydliga qvantiteter inkomma, förtjente ofelbart en sådan anstalt att försökas; men att ett slikt resultat icke vore att förmoda, derom vittnar den erfarenhet man i denna väg redan förvärfvat. Rikets hela importhfindel besörjes till nära f:delar af Städerne Stockholm och Götheborg, der således en vidsträckt och kostsam Tullbevakning kan med förmon underhållas, och den säkerhet vinnas emot underslef, sorn saknas i de fläste andre. I afseende på inskeppningen af några de betydligaste och med högre Tullafgifter mäst betungade varuartiklar, finnes följande förhållande hafva ägt rum, nemligen: Förledit år förtullades: Aj Arrcic och Vin-, I Stockholm och Götheborg - 3761 Åhra. Den 28 Junti f m. 205 I ds öfrige Sta pelstäderne - 139 Åhm. Caffebåner: I Stockholm och Götheborg - 1,034,152 Skalp. I de öfrige Stapel städerne - 23,914 — Rått Socker: I Stockholm och Götheborg - 6,407,856 I de öfrige Stapel städerne - 73°, 369 — Tobaksblad och Stjtlkar: I Stockholm och Götheborg - 1,964,680 I de öfrige Stapel städerne - 316,680 .—. I anseende till
Min ålder står på tröskeln till trettiotalet, men derföre behöfver ni ej misströsta om mig, ty de år som gått hafva varit förarbetenas tid och ingen må undra öfver att de blifvit så rundligt tilltagna då man betänker, att jag som barn aldrig gick i skolan, att jag lefde som en eremit och att jag var sjutton år innan jag kom i lifligare beröring med den yttre verlden; arbetet för penningar tog ju också mycket af min tid och studierna idkades mest i smyg, deraf den långsamma utvecklingen och namnet »Tardif». Så sluten och misstrogen som jag var vid utträdet i verlden, dröjde det ju också länge innan jag kunde finna rätt på det stackars utkylda, damhöljda hjertat, som legat bortglömdt under min sorgliga barndom, och innan det var gjordt kunde jag icke tänka på att få vänner eller blicka in i den bättre verld, som kan gömmas i ett menniskosinne; lumpenheten och beräkningen såg jag, men den vrå som hos de flesta är inrättad till fristad för deras renaste känslor, var dold för mig emedan jag var okunnig om dess tillvaro. Ni ser att allt det der tog tid, men derföre står jag också nu på tröskeln till trettiotalet, mindre misstrogen, mindre hopplös, mindre gammal till sinnes än då jag var tjugo. Redan för fem år sedan skref jag de berättelser, Ni först läste, och den förkomna skizzen är redan något öfver två år gammal. Under dessa fem år har jag emellertid troget sträfvat framåt, icke med skrifning utan med studier, ty jag tager saken på fullt allvar och inser nog, att man behöfver en helt annan beredelse för att bli en konstnär än för att gå till dans. Hos mig kommer intet brådstört men när jag eger en skymt af hopp har jag en äkta skånsk uthållighet. På min arbetsförmåga och uthållighet kan jag åtminstone lita då den blir riktad på saker, som ligga för mitt skaplynne.
Men jag ber eder likväl, mine Hrr, att bifalla Dr Nordlanders förslag, emedan om Komitén arbetar och arbetar, och ingen må, i likhet med en föreg:de värd talare, hysa den chimära förhoppningen, att arbetet skall blifva hastigt verkstäldt, så förekommer man åtminstone de häftigaste striderna, i synnerhet i Skåne, och verkar dertill, att man vida lugnare, vida mera sansadt, än hvad som under nuv:de förhållanden är tänkbart, pröfvar frågan. Jag kan icke underlåta att fästa särskild upmärksamhet vid den vederläggning, som Hr Hjerta ville göra af åtskilliga i Dr Nordlanders reservation förekommande punkter. Hörde jag rätt, så yttrade han, i anledning af l:a punkten, att beslutet om en reglering af presterskapets löner icke behöfde upskjutas till en obestämd framtid, derföre att Komitén kunde upgöra vissa allmänna grunddrag för denna reglering. Men jag hemställer, huruvida icke en längre tid erfordras just för att upgöra dessa allmänna grunddrag? Jag vill se den Komité, som ens på 10 år kan bestämma grundvilkoren för hela Svenska presterskapets aflöning, förvandla sacellanier till pastorater och göra sådana förändringar, att hvarje prest skall erhålla en till sitt belopp fullt bestämd lön. Beträffande den emot l:a punkten gjorda anmärkningen, torde den värde talaren ursäkta mig, att min öfvertygelse verkligen är att det föreslagna beslutet innebär en kränkning af presterskapets privilegier, ehuru jag visserligen tror, att, derest någonting godt verkligen kan åstadkommas genom en nedsatt Komité, presterskapet sjelft skall vara det första att efterskänka dessa privilegier. Men jag tror äfven, att det ligger en fullkomlig sanning i de ord Dr Nordlander begagnat. Jag har icke heller kunnat underlåta att fästa mig vid ett annat uttryck af samme talare Jag bär den största högaktning för denne talares premisser i öfrigt, och för hans sträfvande för en förbättrad fattigvård m. m., hvilket sträfvande jag måhända bättre än någon annan inom detta stånd har varit i tillfälle att lära känna. Hans nit och hans värme i detta afseende liro alltför väl kända, 316 Den 16 Juni e. m. för att de skulle kunna bestridas.
b 119* 3 ©tdberne ombytas årligen SayeringSmdnnen, på Ut fått/ att en tebjebel bmarje dr utgår, ber fåbant meb antalet öfmcrenSfldmmer, men eljett l)dlften; meb iafttaganbe beraf, att i gal)lun od) ©ala, Söorgarc od) S3ergSmdn meb pmarannan alternera; be mdljanbe lifmdl obetaget, att åter infatta be afgdenbe. ^drmtb ertnraS bocf, att bet afgåenbe an. talet fFatt mara i för^dttanbe tttt perfonalen morn ^marjc glaf, famt 68 5frt. III. §* 5* 120—123» alf be SopermgSmdn (Fela afgd, dt fjmilFa en fdban befattning tänglin tiben marit uppbragen. £>e, btrilfa erf>dflit fiege råfterne, (fola, genom SftagiftratenS fårforg, fd tibigt beröm unberrdffaS, att, i fjdnbelfe r.dgra offdgelfer intrdffa, Suppleanterne md funna tillfallas. §. 120. åfmer&ttittjättaven o# (Fota, pd anmälan of #anbelS,(£ollegium i Stocf&olm famt SDtagiftraferne i be of. rige Stdberne, att SFattffrifningarne äro merfftdllbe o# allt öfrigt, font bor tjena till grunb för SaperingS-SommitfeerneS dfgdrb, i ben otb* ning, font mebetbår, beftdmma tiben får bera? fammantrdben. §.
Detta utlåtande före - 320 Den 8 Mars. föredraget den 9 December 1812, då Kungörelse utfärdades om Prasscriptio-., s-tid för anmälandet af hos Statsverket ägande fordringar, och i öfrigt verkställighet vederbörande anbefalldes. 15:0 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, med svar uppå den af Kongl. Maj:t 1 Nåder aflåtne, angående den vid i8to års Riksdag beslutne Revision öfver Förvaltningen af alla Rikets medel nedan isoq års Riksdag. Den 22 Juli 1812 i underdånighet anmäld. Statsberedningen till underrättelse meddelad. 1 6:0 Angående anstalters vidtagande till skyddande af Rikets Fabriker den 29 Juli 1812 i underdånighet anmäld. Med anledning deraf Nådig Kungörelse besluten, och den 5 Augusti utfardad, angående återupplifvande, med vissa förändringar och tillägg, af VIII Art. uti Kongl. Förordningen d. 6 April 1799 till förekommande af .Lurendrägeri och Tullförsnillning. Målet i öfrigt reinitteradt till Cornmerce-Collegium, sedan General-Tull-Arrende-Societetens Fullmägtige hörde blifvit. 17:0 Angående de nu gällande Författningar mot Lurendrägeri och Tull-försnillning. Den 29 Juli 1812 i underdånighet anmäld, och remittterad till Commerce-Collegium, att deröfver med eget och General-Tull-Arrende-Societetens Fullmägtiges underdåniga utlåtande inkomma. 18:0 Med Svar uppå Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Stats-Ulskottet, angående Allmänna Magazins Inrättningens förvaltning. Stats Beredningen oell Allmänna Magazins-Difectiorien härom forst andi ga de. 19:0 Med tillstyrkande af den till Ständerna öfvérlemnade Commerce-Bådet Nordlindhs ansökning om förskott åt Staden Malmö, för uppbyggandet af en casein.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den ?6:de dennes under x 16 afgifne samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets ' under N:o 56 förut meddeldte Betänkande, an» gående lämpligaste tiden till allmänna vägarnes gru6ning; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Företogs till profning Allmanna Besvärsoch OeconomieUtskottets den xo dennes under N:o 118 afgifne samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar, vid Utskottets den 5 sistledne April under N:o 48 meddeldte Betänkande, rörande väckt fråga derom, att LandsFiscaler icke annorlunda, än efter före^ 620 Ben 28 Junii f, m. gången ransakning och genom laga Dom måtte kunna från sine tjenster skiljas eller ock desse Tjenstemän komma att alldeles upphöra. Herr Ehrenborg, Casper-. Jag vill ej trötta Ridderskapet och Adeln med återupprepande af de skäl jag anförde då Betänkandet förra gången förevar, i synnerhet, som afgörande! ankommer på Kongl. Msj:t, som dessförinnan torde finna JustiticcCanizlerens hörande nödigt, och hvarvid samma skäl tvifvelsutan blilva fullständigare utredde; men jag vill blott fästa uppmärksamheten deruppå, huruvida det är conseqvent att OeconomieUtskottet, som i ett annat Betänkande tillstyrkt bibehållande af BrännvinsFiscaler, hvilka hafva en vida mindre befattning, nu tillstyrker afskaffande af LandsFiscaler, hvilka såsom den egentelig* Åklagaremagtens organer, hafva en mera vidsträckt och magtpåliggande befattning och hvilka deribland controllen å KronoBetjeningen tillkommer.
Redan vid pröfningen af de ursprungliga anslagen till byggande af Statens stambanor förekommo erinringar derom, att, så vida meningen vore att påräkna någon ränteinkomst å det kapital, som nedlades å dessa företag, måste detta förutsätta en trafik, som ingalunda kunde besörjas med den rörelsemateriel, som i då afgifna kostnadsförslag upptogs, äfvensom sednare, att det öfverskott, som Jernvägs-styrelsen ansåg sig kunna inleverera till Riksgälds-kontoret, icke vore annat än skenbart eller kunde påräknas såsom en behållning åt det allmänna, just i anseende till behofvet af en sådan betydlig tillökning i rörelsematerielen, som Jernvägs-styrelsen nu funnit behöflig; hvilket ock erfarenheten sedermera bekräftat. Ulli. till K. St. Men samma förhållande kommer till en viss grad äfven att gälla efter beviljandet af det kompletteringsanslag, som nu är hegardt. Det är, enligt mitt förmenande, en ganska enkel och Mtlöst räkneuppgift, att visa, att om man hoppas en afkomst af stambanorna äfven endast till tre procent å kapitalet, hvilket icke är mer än hälften af hvad flera enskilda banor lemna, så fordras dertill ännu en så ökad trafik, att den icke kan besörjas ens med den tillökning i rörelsemateriel, som Jernvägs-styrelsens förslag afser. Ett särskildt stöd för denna åsigt kan ock hemtas från en jemförelse mellan rörelsematerielens styrka och lokomotivernas antal på t ex. Gefle—Dala-vägen, hvarest denna materiel är i proportion till vägens längd ojemförligt betydligare än hvad den blir på stambanorna, äfven med begagnande af hela det nu begärda anslaget. Jag anser derföre skäl att bevilja hela denna summa, på det de blifvande öfverskotten af trafiken må kunna utan afdrag aflemnas till Riksgälds-kontoret och der få förblifva till användande för det allmännas behof.” STOCKHOLM. TRTCKT HOS ERIC KÅHRE, I8(i6. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 4.9. 1 N:o 49.
Jag befarar, deremot att, om Ulsk:s skäl oafkortade godkännas, kan Exp.Utsk. icke underlåta, att i sitt Den 26 April f. ni. 147 förslag lill underd. skrifvelse uptaga dem såsom bevekelsegrund för II. St:s beslut. Derföre är det enl. min tanke nödigt all 11. o. Ad. gör afseende på den anmärkn. Exp.-Utsk:S Ordf. jemväl framställt. Till de exempel Frih. Cederström omnämnt anhåller jag, att få lägga andra. Om man antager grundsatsen, att lika åligganden fordra lika aflöning, så skulle alla Revisorer i Kammarrätten, alla Kommissarier i Banken och alla Professorer vid Universiteten få lika löner. Dertill skulle fordras större anslag, än som behöfvas och Staten kan bestrida. Derföre hemställer jag att R. o. Ad. måtte med de anförda skälens förbigående godkänna tillstyrkandet. Hr Bråkenhjelm: Då jag genomläser hela stycket i dess sammanhang, finner jag, alt Utsk. i början talar om lön-circulation emellan de 4 Professorerne, men icke deslomindre i slutet af samma stycke talar Utsk. om lika löneförmåner för lika åligganden. Tydligt är det väl, alt Utsk. bär icke menar Professorerne inom samma fakultet, ty de äro äfven olika allönade, utan Utsk. jemför ProfessorKalsenianus med de yngste Professorerne vid de öfrige fakultetcrne, t. ex. den Filosofiska, och förklarar honom hafva med dem lika åligganden, och derföre bör åtnjuta lika löneförmåner. Jag anser det likgiltigt om R. o. Ad. bifaller punkten med eller utan förändring. Hr Bildt, Didrik Gillis: I anledn. af den sista talarens yttrande får jag uplysa, att i 12 punkten har Utsk. begagnat samma moliver för tillstyrkande af bifall ät en väckt motion, och att det således icke är en loin formalitet om detta uttryck ”lika åligganden” etc. qvarstår eller icke, serdeles som Utsk. härigenom framkastat en princip-fråga.
Slutligen bör jag erkänna, del jag i början af mitt förra ylt - 132 Don 11 Mars f. ni. rande misstog mig om den nedre kammarens bildande, emedan jag icke hade förslaget i inin hand, då jag talade, och mina dessutom gjorda anteckningar, verkställda med blyertspenna, blifvit något otydliga; men i afseende på den makt denne kammare efter förslaget skulle tillkomma, deruti liar jag ej begått något misstag, ty den skulle utöfva ensamt allt inflytande, alldenstund det är sagdt, att när kamrarne stanna i olika beslut, skola de sammanträda och votera per capita, vid hvilket förhållande det är klart, alt den nedre kammaren, som år så talrik, alltid blifver öfverlägsen. Hr von Hartmansdorff: Jag. skall icke vara mångordig, men jag måste besvara några anmärkn.-r. Gr. Anckarsvärd har här upprepat hvad flere talare förut sagt, nemi. att R. o. Ad. borde uppoffra sin sjelfskrifvenhet på fäderneslandets altare. R. o. Ad. förklarade förliden riksdag, att Ståndet ville uppoffra en del af sin sjelfskrifvenhet, nemi. den att vara riksdagsmän, men icke den att vara sjelfskrifne valmän. Jag har icke bort någon bestrida denna menings vidblifvande; men att gå längre, det vore att taga ett afgörande steg till sjelfva slåndsförfaltningens upphäfvande, hvilken jag anser såsom ett värn för rikets upprätthållande. Att uppoffra fäderneslandet sjelft på fäderneslandets altare, det måtte vara för mycket. Samme talare har sagt, att om man ville fortsätta den fördelning i särskilda classer, som Coust,Utsk. vid detta tillfälle föreslagit, så borde man äfven gå så långt, att vissa ledamöter af borgerskapet borde sitta i Konungens conselj. R. o. Ad. lärer nogsamt erinra sig, att en ganska utmärkt man af denna satnhällsclass redan innehaft ett rum i Konungens rådkammare, att sådant inträffar i andra länder och bör icke eller anses för oerhördt hos oss.