Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Re gerin gs-F ormen. § S2. Landtmarskalk och Talmän för BorLandtmarskalk och Talmän för Bor gareoch Bonde-Stånden samt Sekretegareoch Bonde-Stånden utnämne Konunrare för Bonde-Ståndet utnämne Konungen. Ärkebiskop vare alltid Talman för gen. Ärkebiskop vare alltid Talman för Preste-Ståudet. Preste-Ståndet. Riksdags-Ordningen. § 24. l:o. Uti hvart Stand skall vara en Uti hvart Stånd skall vara en Sekre Sekreterare, som der före protokollen och terare, som der före protokollen och anansvare för vården af ingifna handlingar, hos svare för vården af ingifna handlingar, hos Ridderskapet och Adeln, Riddarhus-SekreRidderskapet och Adeln, Riddarhus-Sekreteraren, hos Presteoch Borgare-Stånden, teraren, samt hos Preste-, Borgareoch de personer, hvarom de sjelf ve öfverensB onde-St änden, de personer, om hvilka de KonstiliUions-Utskotkls Memorial JYs 2. komma, samt hos llonde-Ståndet en skicklig, lagfaren och i land/hushållningen kunnig man af Ofrälse Stånd, den Konungen dertill förordne.
Prat. 1865 & 1866. 8 Samt. 3 Uäft. 2 Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o*7. reskriften om tiden för uppbördsmännens slutredovisning allenast sålunda ändras, att samma redovisning borde vara verkställd den 31 December i stället för den 30 April, „således lyra månader tidigare,, hvaremot slulliqviden för grundräntorna lämpligen borde „framflyttas till den 1 Augusti,, och taxeringsarbetet jemkas härefter, så att bevillningsberedningarne kunde hållas i Mars, taxeringskomitéerna emellan den 15 April och 15 Maj samt pröfningskomitéerna omkring den 15 Juni. Redan uti skiljaktigheten i dessa motionärers åsigter beträffande lämpligaste tiden för den allmänna kronouppbörden, torde man hafva ett bevis för svårigheten att i detta hänseende tillmötesgå allas önskningar. Utskottet, som anser sig knappt behöfva erinra om nödvändigheten att, såvida reda och ordning i uppbördsväsendet skall kunna ernås och räkenskapsverket ej göras ännu mera inveckladt, än det redan är, de skattebelopp, med hvilkas indrifvande Kronans uppbördsman hafva befattning, på en gång inbetalas, får deremot fästa uppmärksamhet derå, att nu gällande föreskrifter i förevarande ämne i sjelfva verket leda till större beqvämlighet för de skattskyldige, än motionärernes förslag skulle medföra, i det nemligen de sednare åtminstone upplaga vida mera begränsade terminer för kronouppbörden, än för närvarande äro fastställda. Det ankommer numera på Konungens Befallningshafvande i hvarje län att med afseende å förhandenvarande förhållanden utsätta tiden för uppbördsstämmorna inom Januari, Februari eller Mars, eller till och med förra hälften af April.
Transport hvarförutan Rikets Ständer, på de i Finans-Departementets protokoll den 14 i denna månad andragna skäl, torde bevilja i årliga pensioner: åt Stats-Rådet Grefve Härds döttrar, Gustafva, Sophia och Maria Margareta Hård, så länge de lefva ogifta, 250 K:dr hvardera eller tillsammans ät Stats-Rådet Gabriel. Pappa döttrar Fredrika Gustafva och Augusta Charlotta Poppius, under enahanda förbehåll, 400 R:dr för hvardera eller tillhopa åt Landshöfdingen Friherre Hampus Wilhelm Mörners enka, Lucia Margaretha Liljenstolpe åt Öfverste-Löjtnanten Jacob Magnus Nordencreutz’s oförsörjda och o färdiga dotter Christina Mathilda Nordencreutz, hvilken nu åtnjuter i pension 60 R:dr Riksmynt, en tillökning af enahanda belopp samt åt Expeditions-Sekreteraren C. G. Bahrholtz’ enka Charlotta Bahrholtz och varda, under denna dag, särskilde framställningar till Rikets Ständer i nåder ailåtne om tillökning i f. d. Kongl.
Jlalfylle-j, eller af Trenne Riks-Slånd hafva godkänt Utskottets förslag ullj med blandtill redaction af hufvud-rubriken halfylle; men som Bönning till minst de-Ståndet antagit lydelsen i 1835 års Taxa, eller ”Halfhälften af bomylle-, af ull och bomull eller lin”, samt att olika bestämull, lin eller mande af hufvud-rubrikens innehåll i betydlig mån inhampa. verkar på förlullnings-beloppet af de densamma under ordnade artiklar, torde, derest Bonde-Ståndet icke frånträder sin skiljagtiga mening, omröstning böra häröfver anställas sålunda; Foris, af Bcvi/lnings-Utskoltels Memorial, N.o J^i. 338:o. Den, som instämmer i Utskottets förslag, att redactionen af hufvud-rubriken å halfylle-väfnader bör blifva: ”Halfylle-, eller af ull, med blandning till minst hälften af bomull, lin eller hampa”, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer sagde rubrik att lyda: ”Halfylle-, af ull och bomull eller lin”. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndel hafva godkänt den af Utskottet å Halfylleflaneil föreslagna införsel-tull; hvaremot Presteoch B jnde-Stånden ansett denna artikel böra till införsel förbjudas; och får Utskottet, i händelse sistnämnde beslut vidblifvas, för denna frågas afgörande föreslå följande voterings-proposition: 339:o.
5:te punkten uttrycker blott rättighet i allmänhet för Bancostyrelsen att köpa silfver, under det förbehåll, att slika silfverköp icke böra ifrågakomma, när coursen håller sig öfver pari, så vida upprätthållandet af Bankens credit det icke oundgängligen fordrar. Jag kan icke fatta, att ett ytterligare vilkor skall kunna upphäfva hvarken den allmänna principen eller det stadgade förbehållet. För öfrigt känner jag lika såväl som Hr v. Troil, att priset på silfret beror på coursen; men jag vet, att Bancostyrelsen, om den ville gynna en Den a5 Juli f. m. 217 en eller annan person, skulle, enligt stadgandet i 5:te punkten, kunna uppköpa silfver vid pari cours, utan att Bankens credit det oundgängligen fordrade, och sålunda, transportkostnaden inberäknad, kunna betala i34 eller i35 sk:r; och det är för denna händelse, som jag ansett denna inskränkning vara nödvändig, att silfverköpen till högre pris än vexlingsgrunden, alla omkostnader inberäknade, icke må äga rum i högre eller annan mån, än Bankens credit det oundgängligen fordrar. Gr. Cronhjelm: Jag har på det nogaste genomläst Hr Dalmans förslag och dervid funnit, att ju mera jag läser det, ju mera öfvertygas jag, att det endast innehåller ett itererande af hvad sorn redan står i 5:te punkten; ty Hr Dalmans förslag innehåller, att, då upprätthållandet af Bankens credit fordrar sådant, priset å det uppköpta silfret må öfverstiga vexlingsgrunden. Detsamma innehåller ju 5:te punkten, som säger, att, då Bankens credit oundgängligen fordrar det, silfverköp må ske, äfven om coursen slår öfver pari. Vidare innehåller
Hr Tham skulle, om han ville allvarsamt betrakta Guds ord, finna, att vår Herre sjelf var deremot, såsom en utmärkt författare yttrat, så vidt skiljd från allt trostvång, att han tillät Satan predika lögnen i paradiset; När nu Gud sjelf tillåtit frihet i ordets förkunnande, så måste det också vara ett fel hos Svenska Statskyrkan, att icke tillåta ordets fria predikande, eller att icke medgifva någon rättigheten att i religiösa ämnen tänka annorlunda än bon föreskrifvit. Jag hemställer derföre, om det verkligen är värdigt en Svensk Den 12 November. 123 Riddersman att i det 19:de seklet väcka en motion, som endast kunnat ursäktas om den framkommit för 200 år sedan Betrakta vi andra länders historia, så finna vi att religionsfriheten i England och Nederländerna varit stadfästad i mer än halftannat sekel, samt att den derstädes burit rika frukter af Gudsfruktan och sann bildning och laglydnad. I de Tyska förbundsstaterna erkändes religionsfriheten år 1815, och till och med i Spanien och Portugal har den genom konstitutionerna af åren 1837 och 1838 vunnit godkännande, hvilket numera äfven är händelsen i sjelfva det europeiska Turkiet. Ar det då, jag uprepar det ännu en gång, värdigt en Svensk Riddersman, att väcka en motion, som har till syftemål att lägga band på tankeoch trosfriheten, och hvarigenom man vill förekomma att en menniska skall få verka i andliga ämnen, utan att stå under Svenska Statskyrkans förmynderskap. Jag för min del kan åtminstone icke finna någonting kristligt eller ridderligt i ett sådant handlingssätt. Jag har yttrat, att Hr Thams motion vore obehörig och obefogad till sitt innehåll, illfundig till sin syftning och olaglig till sin form, och jag får såsom skäl för detta mitt omdöme anmärka, att motionen är obehörig, emedan den blifvit väckt i en tidpunkt, då Konungen högsinnadt lofvat,. att lyfta Sverige till lika höjd med andra länder, derigenom, att' Han ämnar föreslå borttagande af alla band på tankeoch samvetsfriheten; att den är obefogad emedan den framkommit innan den utlofvade K.
Singoalla kysste Sorgbarn. Gossen lockade till sig Käck, som just höll på att somna, lemnade rummet och ilade genom skogen till slottet. Då han var gången, sade Singoalla till Assim: – Upp, tag spaden och nattvardsbägaren! Gräf ned honom under den lösa trädroten, som jag visade dig vid bäckens fall i insjön! Sorgbarns själ får ej smittas af svek. Assim vältrade undan en sten, som dolde en håla, i hvilken de röfvade klosterklenoderna voro samlade. Han tog nattvardskalken, lät det öfriga ligga, flyttade stenen åter öfver hålan, tog en spade och gick. Med dessa röfvade skatter hade Assim öfvergifvit sitt folk, sedan han en tid varit dess höfding efter Singoallas fader, som fallit i en strid med folket på Jutlands sandkust. Under denna tid hade Singoalla åtföljt Assim, och det hette, att de voro man och hustru, men de voro det icke, ty Assims kärlek föraktades af Singoalla, och han var hennes slaf. Men Sorgbarn trodde, att det var en uppenbarelse från Gud, genom hvilken den heliga kronan blifvit återfunnen i skogen. Den hemliga kraften. Sorgbarn återkom till slottet, medan priorn och riddaren ännu sutto vid bordet i tornkammaren, inbegripne i dystert samtal. Sorgbarn fyllde deras bägare, och priorn tömde sin med förtröstan, emedan den räcktes honom af en from pilgrims hand. Efter måltiden återvände priorn till klostret. Hvarken han eller riddaren hade med fru Helena eller husfolket talat om det hemska budskap, som kommit från gränsen af Norge, ty de ville icke i förtid förskräcka någon. Följd af Sorgbarn gick riddar Erland till tornkammaren, för att njuta nattens hvila. Sorgbarns hjerta skälfde, ty han hade i riddarens aftondryck blandat Assims hemlighetsfulla frön; hans hjerta skälfde, ty han skulle denna natt medelst det, som Assim och Singoalla kallat den hemliga kraften, föra sin fader till sin moder. Denna kraft är i våra dagar allmänt känd och likväl ännu en icke afslöjad gåta.
Ytterkanten languetteras. J Så hastade hon in i sitt rum, låste dörren med nyckel och stoppade till yttermera visso denna i fickan. Det kom med ens för henne, att hon hade en hel hop saker att ordna, innan detta sista afgörande företogs. Hon skyndade sig att städa i sina byrålådor. I de nedre var den saken lätt undanstökad. Tvätten var nyss hemkommen, och der lågo hennes fina, lätt ringade linnen i sin ordentliga trafve, de små nysydda nattröjorna bredvid med sina broderade remsor kring hals och armar. De hade utgjort hennes förtjusning och stolthet, ty de voro så äkta fruntimmersaktiga. Ingen skulle ha kunnat tro, att hon var endast sexton år, då hon var iförd en sådan tröja, som mest af allt liknade en peignoir, sådan som unga fruar begagna. Hervor hade alltid tyckt, att hon såg gift ut, då hon var klädd så. Gift, hon skulle aldrig, aldrig bli gift, då han hade försmått henne. Tårarne runno ned för hennes runda kinder, och hon sköt igen lådan med en tung suck. I den öfversta lådan hade hon sina » minnen » förvarade. I det silkespapperet låg fyrväplingen, hon hade hittat, då de åkte i hö, der var rosen han burit i knapphålet den der söndagen — ack! Den var nu så skrumpen och förtorkad, så förvissnadt död som hennes eget unga hjertas glädje. Ty hon var bra ung, hon tyckte det till och med Barnslighet. f ervor hade bestämt sig för den handling hon ämnade företaga. Hon kände sig bruten, krossad af det slag, som drabbat henne, hon kunde icke härda ut med lifvet längre, derför skulle hon dö. Hela sommaren hade hon så fast trott på sin lycka. Så fullt, så säkert hade hon litat på, att det var henne, just henne, han hade älskat, och så befans det, att det hela endast varit en lek; till tidsfördrif, för att förkorta landets enformighet hade han låtsat kärlek till henne. Hon kunde icke bära det. Nej, hellre dö. Med den fullständiga likgiltighet för allt och alla, som utmärker en person i detta förtvinade predikament, hade hon vidtagit sina anordningar.
Efter åter skedd föredragning af Lag och EkonomiUtskottens förnyade utlåtande N;o 162, om yrkade utvägar, att förekomma lösa, men arbetsföra Personers kringstrykande och bettlande, ansåg Preste 4? - 9-a Trot. tjtdr. d. n Stjiiemb. igaj. Ståndet, som redan bifallit Utskottens under N:o 83> först afgifne betänkande i ämnet, ingen annan åtgärd af nöden, än att lägga detta sednare utlåtande till Handlingarna. S. D. f. m. Godkändes efter förnyad föredragning de uti BeviliningsUtskottets Memorial, N:o 37 och 38 föreslagne VoteringsPropositioner. i;o I afseende på värderingsgrunder till Bevillningens utgjörande af Brandförsäkrada hus i städerne, och 2:0 Rörande den af städerna utgående Saluaccisen. S. D. f. m. Biföllos vid förnyad föredragning : BancoUtskottets Utlåtande: N:o 51, I frågan om prägling af Runstyeken. N:o 52, Angående anslag till kostnaderne, för Myntverkets i ståndsättande. Fint. Vt dr. å. ii Ht f t emis. 1825. 935 Lagoell Ekonomiutskottens: N;o t 60, I fråga om yrkad rättighet för Norrlands Allmoge, att i Stockholm få sälja Victuaiievaror och Fogel i bodar. N o 163, Om yrkad ändring uti Kongl, brefvet den 14 April 1791, m. m. No 164, Om yrkad förändring uti EnskiftesFörordningen. N:o l6j, Om föriikningsåtgärdernes skiljande från Domstolarne och uppdragande åt särskilde Nämnder. StatsUtskottets s N:o 45Angående verkställigheten af RikshufvudBoken.
Då Staten ej omedelbart för sin tjenst tager i anspråk någon viss grad af bildning hos qvinnan, har man velat deraf draga den slutsats, att hennes undervisning vore ett för Staten fullkomligt främmande föremål, och denna åsigt har vunnit, stöd hos dem, hvilka, lika med mig, icke anse skol-undervisning för den qvinliga ungdomen företrädesvis eller annorlunda, än i brist af något bättre, önskvärd, dels ock hos dem, som med skäl frukta de högst betydliga utgifter, hvilka otvifvelaktig! skulle förorsakas det allmänna, om skolor för unga qvinnor borde pä dess bekostnad inrättas pä flera ställen i riket, åtminstone i alla städer af någon betydenhet, hvilket snart skulle yrkas, om blott grundsatsen om Sta - Kony!. Majus Nåd. Skrifvelse N:o i. 13 tens förbindelse i Hetta hänseende vore godkänd, och början med dess tillämpning någonstädes gjord. Huru stor vigt man än må tillerkänna dessa betänkligheter. torde man likväl nödgas medgifva, att dan qvintina undervisningen och bildningen ingalunda lino får samhället likgiltige. Qvinnans pligter äro af den art, att deras värdiga uppfyllande ofta kräfver hos henne, ej mindre än hos mannen, egenskaper, hvilka förutsätta en visserligen ej strängt vetenskaplig, men det oaktadt ganska omfattande allmän bildning. Ju mera man önskar att till hemmet förlägga ungdomens egentliga uppfostran och åtminstone den qvinligas undervisning, desto klarare mäste man ock uppfatta behofvet. deraf, att de, ät. hvilka denna uppfostran och undervisning hufvudsakligen äro anförtrodda, ej sakna härtill nödig bildning och erforderliga insigter. Otvifvelaktig! är ock, att Staten för sin tjenst skulle kunna, i vissa fall med stor fördel, använda qvinnor, om sådana vore att tillgå med tillräckliga, ehuru ändock icke synnerligen omfattande kunskaper.
Man har förut följt den äsigten alt 5 år borde förlöpa emellan den ena Riksdagens afslutande och den andras början ; nu har man deremot öfverenskommit om att ordet ”sammankomma” skall betyda ”sammanträda” och alltså kan en sådan olikhet i tider sannolikt icke förekomma. ' Ehuru jag med flera andra talare öfverensstämmer uti den åsigten att det vore en stor vinst om saken kunde drifvas derhän att fulla 3 år finge förflyta emellan hvarje Riksdag, roen tillika är fullt öfvertygad alt sådant för när vande icke står att vinna, så anser jag att man icke bör försaka den fördel som nu möjligen kan ernås. Jag ber äfven att få fästa den siste värde talarens upmärksamhet derpå, att den af honom befarade fortsatta sammanflyttningen af Riksdagarne ingalunda kan blifva en följd deraf att en rubbning nu eger rum, ty den nu föreslagna lörändringen afser endast att Riksdagarne i st. f. att som hittills börja d. 15 Nov., i stället skola börja d. 15 Okt. Det blir icke kortare tid emellan d. 15 Okt. 1853 och d. 15 Okt. 1856 än emellan d. 15 Nov. 1853 och d. 15 Nov. 1856. På grund af hvad jag nu och förut anfört, anhåller jag för min del vördsamtom afslag å Betänk, och alt Hr Gr. o. Landtm, ville till det Högloll. Ståndet framställa propos. på sätt Frih. Cederström redan anhållit. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Det skäl hvarföre Exped.Utsk. ansett sig icke kunna till uptagande i Riksdagsbeslutet föreslå den dag för nästa Riksdags öpnande, som af 2:ne Stånd blifvit föreslagen, är det att R. St. icke skulle ega Grundlagsenlig makt att utsätta någon tidigare dag än d. 15 Nov. Härutaf synes att Exped.Utsk. tillvällat sig en makt som det alldeles icke eger, nemi. alt tolka och pröfva Grundlagarne, hvilken makt uteslutande tillkommer Const.Utsk. och vi skulle således om ett sådant förfarande gillades få 2:ne Const.Utsk.
Den BuNdsförwandk Swerige hälst önffar, och troligast borde kunna pä räkna är af alla den minst eftergifwande i veste siags fordringar, och troligen blir det intet Han, joni ffall gilla upskofwet af^donscr,prion pä de grunder Herr Oswcrste Lieutnant Lrichsnvaläc i sitt Memorial aberopar. As alla desta ffäl tanker jag ganffa olika med Herr Ofverste Lieutnant 6iipenva!6r pä Stats - Rådets räkning. Wisterligen ffall conscripkiönen synas motbjudande för en Nation, som länge wandr sig all anse den som umbärlig, och nu sist deraf ermrik ctt bedröfligt mitzbruk. — Alt detta har Stars Rådet ti lan twiswel sett, men det mar än mera StaisRådets skyldighet akt inse, akt denna inrättning war den enda möjliga all äterställa wära förswagade strids, krairer, — akt fä aljancer, och att sätra Nationen i oberoende af en Grannes dcsvoiijfa nyck. — Saknar Rik-c medel art afsvärja utlönvsk träldom, hwarril! bära da alla omsorger för inhemska fördelar? Denna qrundsalls lärer ej kunna omkullka, stas, äfwen af dem, som häftigast ifra mot alla staqs Hvoff ingar, och ffvll således tillräckligen rättfärdiga Stars-Rådets förhållande, att intill dest conscriptionens Herrar Antagonister forma upgifma en annan sanno - Den g. December. 25; lik ultväg till ivar siellständighetS uprätt hällande, och hwartill jag i den Comitees namn, som har sig updragit alt projektera Rikus framtida förswacsanstaller tror mig äga rättighet alt dem upman». Ridderfkapet och Adeln hördes häröfwer yttra filt bifall. Herr st ku lee, ^solian, upläste ett diclamm sä lydande: ' . Wördsamt Memorial! Nar Rngelbreclir fördref en Konung, som ej hade ett Swenskt hjerta, följde honom 100,000 Bönder.
l:o öfmerträbelfe af benna författning pröfroaö od) afbömeö i ben Dvätt eller bet Smbetémerk, ber förfnillningen eller förfcelfen gjorb eller upptäckt är; ntett eger *3Berket eller (Smbetémannett ingen bonbrätt, förmtfeö mälet till rabä» eller fXäbfbfromfKätt. fJöäre ^öefaHningéhafmanbe odj Sonftjbrierne äro äfmen behörige att bonta öfwer be förbrptelfer, font emot benna författning hoö bent förekomma 2:o felar ben, font fjelf SDomare är, i h^ab honom i fäban egenskap åligger, hörer mälet till ben öfroer^omjbl, imber hvilken h<*n (pber. m). till 9t. ©t. ^5rot. 1850 & 1851; 10 ©ami. 1 Stfb. 2 Panhet. 1 5o 3:o ^Bi!l någon tilltala 0)art**@tgtllatae'.förfäljttingémän för af bent be* gangne fel i och för benna befattning, antnäle fåbattt tillika l)oé ben SDipnbig* l>et, forn förfaljningömannen förorbnat. §• 14. 2fnfivar för ofivertråbelfe af benna författning. l:o ^Bib be tillfallen, bå Smbetömän eiler enjfilbe perfoner ega rätt att till <£mbetött>erf, domare eller (Smbetömätt ittfänba förfeglabe banblingar, font nteb jtämplabt papper böra mara förfebbe, åligger bet infänbareit att, på fått 11 §. 3 mont. ffabgar, fåbant fullgöra mib anfmar af böter, motfmaranbe tjugufem procent af bet felanbe eller ttnbanf>ållna c^artae beloppet, bocf ej uttber $te
Chartor, geometriska, som utgifvas från Landtmäteri-Kontoret i Stockholm samt af Landtmälarne i landsorterne: för hvarje helt hemman derunder till och med trefjordedels hemman . derunder Och beläggas ej mindre geometriska kartor, än pergamentsbref på det sätt med charta-sigillata, att densamma påklistras handlingen, hvarvid åtminstone så mycket af papperet, jemte stämpeln, bör fasthäftas, att derå kan tecknas till hvad dokument chartan hörer. Donationer, resolutioner derå, som antingen efter Kongl. Maj:ts speciella förordnande eller allmänna författningar förlänas i gods eller penningar af allmänna medel, så vid Statsverket, som af andra publika kassor och fonder, när gåfvan i värde eller penningar går öfver 100 R:dr, förses med slämpladt papper efter sex för hundradet. Fastebref förses med charta sigillata till en fjerdedel emot hvad för Köpeoch Bytes-bref stadgas, på nedanstående sätt: till och med 100 R:dr samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver Fidei-commiss-bref och andra dylika Förordnanden förses med stämpladt papper tili trefjerdedels procent af den bortgifna egendomen, beräknadt för fast gods efter egendomens vid bevillningstaxeringen uppskattade värde, men för lösören efter boupptecknings-värde, mätismanna-ordom eller Domares pröfning. Förmedlingsbref, som i Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Kol - — 20. — 15. — 10. — 15. — 15. Bil. till Bevilln.-VlskoUets Betänkande Åt 8. )egium beviljas, antingen de utfärdas genom bref eller utslag, för hvart helt hemman efter förmedling . och så i förhållande med de mindre, dock för hem mansdelen ej under Morgongåfvo-bref beläggas med stämpladt papper lill en fjerdedel procent af gåfvans värde.
9:o af den 11 Augusti 1860, angående förändrad organisation af krigsskolan på Carlberg (107.) 1860 den 4 December i underdånighet föredragen: och Kanslers-embetet vid Krigsakademien anbefaldt att, sedan Gouverneurs-embetet vid Akademien yttrande i ämnet afgifvit, till Kongl. Majit inkomma med utlåtande öfver denna Rikets Ständers framställning. 1862 den 10 Januari å nyo i underdånighet anmäld, och, efter den utredning af frågan Gouverneurs-embetet uti sitt afgifna yttrande lemnat, täcktes Kongl. Majit anbefalla t. f. Kanslern för Krigsakademien att, när undervisningen vid de allmänna Elementar-läroverken hunnit bringas till sådan öfverensstämmelse med fordringarne i nu gällande Skolstadga, att den af Gouverneurs-embetet föreslagna förändring af kunskapsfordringarne för inträde vid Krigsakademien kan företagas, derom göra underdånig anmälan och i sammanhang dermed föreslå de åtgärder, som för den tillämnade organisations-förändringens genomförande må erfordras. Emellertid och med afseende å hvad Gouverneurs-embetet anfört rörande Sjökadetters antagande vid Akademien, då organisationsförändringen kan komma till verkställighet, uppdrogs åt Chefen för Sjöförsvars-departementet att, efter öfvervägande af de i detta afseende förekommande särskilda förhållanden, afgifva sitt yttrande om hvilka bestämmelser för sådane kadetters inträde vid Krigsakademien efter förändringen må vara af nöden. Chefens för Sjöförsvars-departementet yttrande i förberörda afseende har blifvit afgifvet: hvarjemte den af Kongl. Majit tillförordnade Landtförsvars-komitéen inkommit med särskildt förslag till Officersbildningens lämpligaste ordnande, öfver hvilket förslag i hvad Krigsakademien rörer, Kongl. Majit under den 9 Juli 1862 infordrat Gouverneursoch Kanslers-embetenas vid Akademien underdåniga utlåtanden.