Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär Ofverjägaren således åtnjuter bestämd aflöning n för tillsyningsmansbefattuingen vid slottets skogar, anse Revisorerne, att, äfven om Ofverjägaren varit befogad att, utom aukfionsprocenten, tillgodoberäkna sig särskild vedergällning för anordning af och tillsyn vid trakthuggningen, denna ersättning likväl icke bort beräknas till så högt belopp, i förhållande till auktionssumman. som nu skett. Ulriksdals Kongl, lustslott. Detta slotts räkenskap, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar granskad, upptager inkomster och utgifter pä följande sätt: De het. Balans från år 1859: Upphörd: Statsanslag i Arrenden och liyresmedel För försålda trädgårdsprodukter hi. m Tillfälliga inkomster Från Hans Majit Konungens hofförvaltning . Från Hans Majit Konungens enskilda kassa Balans till år 1861: Balans från år 1859: Skulder 10,500: — Utgifter: Åflöniugar, gratialafgifter och arfvoäen 7,782: 50. Onera m. m 372: 60. Byggnader och reparationer 11,551: 74. Kostnader för en vattenledning 7,500: •— Inköp af inventarier 237: 87. Omkostnader för trädgården och orangeriet m. m 5,291: 67. Räntemedel 494: 93. Skrifmaterialier, ved m. m 593: 12. Afföras, såsom redoviste till lians Maj:t Konungens liofförvaltning, - 9,000: — 45,325: 54. Balans till år 1861:
Vi veta att det finnes i Westergöthland och åtskilliga trakter af Sverige en skäppa om 14 kappars rymd, och sex sådane skäppor hafva begagnats såsom en T:a. Jag har förgäfves sökt att i någon slags författn. få reda derför, men i R. o. Ad:s prot. har jag fått reda pä ursprunget till denna skäppa, och det är just serdeles intressant, ty det visar på det tydligaste hvartill man kan komma genom godtyckliga namn och bemödandet att missbruka dem. Vi veta att i åtskilliga delar af Sverige har brukats 6 skäppor på T:n; i andra åter har T:n haft sin bestämda indelning i 2 spann eller 4 halfspann. I de trakter der T:n var delad i 6 skäppor, hörde man aldrig talas om T:r, utan endast om skäppor. Det var således ganska naturligt att afgifterna till kyrkan, som blefvo lagligen bestämda i T:r, likväl af allmogen benämndes i skäpptal. Nu veta vi att efter 1G3S års Riksdagsbeslut, skulle T:n bestämmas efter Stockholms-t:n, och att en sådan T:a skulle innehålla 54 kannor. I de trakter der man begagnade skäppan, var denna äfven 9 kannor. Nu kom 1665 års K. mandat, som förklarade det vara ett misstag eller en missräkning i 1638 års Riksdagsbeslut, att nemi. T:n skulle innehålla 54 kannor samt att, sedan kannans storlek nu rätteligen funnen är, d. v. s., i parenthes sagdt, sedan Stjernhjelm hade bestämt den till T'ö:dels kubikfot, så har man funnit att det icke är 54, utan 56 kannor på T:n.
Om således, som sades, det Visserligen är én ostridig rätt lör hvarje samhälls medlem, att på all den egendom han erkännes äga, få grunda förtroende under tillhjelp af en sådan Statens garanti, följer dock, att denna offentliga afsättning i praktiken måste inskränkas tili endast de égendomsarter, som kunna bestämdt beäkrifvas och ovilkorfgt anvisas till pant. Begge dessa egenskaper har , iner än något annat den löfa panten ty dess iiatur kan beses, och behöfver således ej beskrifvas. äfvensom eté betydligt vilkor för Verkställandet af pantgifvarens löfte, genast bli t ver genom deså omedelbara öfverlémnade eller disposition verkställda Men näst efter, och utom den lösa panten, har åter endast jnllkonilig fo/tiahet dessa egenskaper, sorn göra pantsäUrnng under Statens skydd lämplig jag menar med full-; komlig fastighet bär den fasta egendom, tili hvilken äganderätten är sä fullkomlig, sorn deb han vara; en sådan kan med fä ord beskrifiäs, ty hvar medborgare är skyldig att kän®^ *4 Bin il Junii f. »i, och vet också ganska säkert, hvad full äganderätt betyder. Ansvaret, som af Staten åtages, att panten skall blifva använd i det utsatta fallet, behöfver likaledes icke vara det ringaste vilkorligt, ty blotta transporterandet af äganderätt till egendom, sorn ej kan bortföras, är alltid i Statens magt, och det egenteligen enda fall, då oftanämnde ansvar mäste blifva vilkorligt, är när Staten förut åtagit sig något annat ansvar för transporterandet af äganderätten till samma egendom i vissa uppi gifna fall till större eller mindre del. Uppstår åter frågan om pantsättning af fast egendom, till hvilken pantgifvarens rätt sjelf är vilkorlig eller ofullkomlig blir beskrifningen i pantsättningsdocumentet, af alla dessa äldre vilkor, vanligtvis svårare. Men, utan att den blifver noggrann, är sjelfva åtgärden icke sådan den borde, och pantägaren blir på visst sätt bedragen. Bedömmandet af nu i synnerhet ifrågavarande fall, är efter dessa grunder icke svårt.
Ståndet förklarade, såsom dess gemensamma tanka, att Ståndet anser de uti detta memorial sammanförda tvänne förslag böra uppställas, hvart och ett, uti serskildta Betänkanden, oeh att Ståndet, med iagttagande deraf, godkänner de tillstyrkta förändringarne till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; och skulle denna anmärkning, jemnlikt 56 §. Regerings-Formen, till Constitutions-Utskottet hänvisas. N:o 19, med förslag till ändring uti Regerings-Formens 35 §. Antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 20, med förslag till ändring uti Regerings-Formens 34 §. Antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 21, med förslag till ändring och tillägg i 39 §. Riksdags-Ordningen. Antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Prot. Uldr. d. 12 dug. 1840, 607 N:o 22, angående en af Herr Th. Petréy emot Konungens Rådgifvare anmäld anledning till anmärkning. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Statssamt Banco-Utskottens Utlåtande N:o 8, i anledning af Prosten Klingvalls ansökning om dagtractamente under den tid, Prosten, som varit en af Rikets Ständers år 1839 samlade Revisorer, måst, efter slutad Revisions-förrättning, uppehålla sig istockholm.
Skeppund och således med full säkerhet kunna antagas uppgå till det belopp af 6000 Skeppund, hvartill Rikets Ständer beräknat denna inkomst-titel; helst det är otvifvelagtigt, alt ju den verkliga tillverkningen betydligt öfverstigit, hvad här är beräknadt till beskattning, då, till följd af hittills gällande lagstiftning om smidesrätten, sällan annat smide kommit i fråga att beskattas, än det, sorn blifvit vågfördt och exporteradt, så att anledning är, att åtminstone största delen af det inom Riket förbrukade stångjernet varit fritt från skatt. Efter den frihet i tillverkningen, som till en del redan är medgifven och än ytterligare torde vara att förvänta, i anledning af Rikets Ständers derom serskildt framställda underdåniga förslag, lärer det sällan komma att inträffa, att densamma undgår att blifva efter sitt rätta belopp beskattad, och om tillverkningsuppgifterne underkastas granskning af hvarje orts Taxerings-Comite, kan derå beredas en controll, som åtminstone är tillräcklig att förekomma underslef af någon betydande inverkan på beskattningens belopp. Under sådan förutsättning hafva Rikets Ständer antagit såsom fullkomligt säkert, att af de redan befintlige Bruken skall, efter den ifrågavarande beräkningen, i hammarskatt ingå ett belopp, som fullt motsvarar och troligen öfverstiger, hvad i Stats-regleringen är påräknadt, och i en föga aflägsen framlid torde en betydligt ökad iukomst vara alt förvänta, i den mon rörelsen utvidgas, till följd af deråt gifven ännu vidsträcktare frihet. Ehuru Rikets Ständer, enligt hvad redan är i underdånighet yttradt, icke kunna instämma i Bergs-Celiegii förslag, att hammarskatten bestämmes till visst ständigt belopp för hvarje härd, utan afseende på Skeppundlalet af Expeditions-Utskottels Förslag till lind.
IIofRätten, genom utslag den 16 af innevarande månad, enär, på sätt ofvan berördt är, KämnersRätten stadgat, att ifrågavarande personer, hvilka saknade tillgång till de dem ådömda böter 10 R:dr, skulle desamma aftjena med fjorton, i stället för allenast sju dagars fängelse, 117 hvartill bötesbeloppet, enligt Kongl. Förordningarne den 19 Juni 1835 och den 6 Augusti 1841, rätteligen skolat förvandlas, med tillämpning afl Kap. 12 § Rättegångsbalken, fällt KämnersRättens ordförande och ledamöter att, för berörde lagskipningsfel, hvar för sig böta tjugo daler silfvermynt med 6 R:dr 32 sk. samt ålagt dem att gemensamt, eller hvilkendera gälda gitte, ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för de sakfälldas underhåll i häktet under sju dagar längre än vederbort med två R:dr 2 sk. banko, hvartill efter vederbörandes uppgift, samma kostnad uppgått. Till mig hade Stockholms Stads Bevillnings Pröfningskommite, insändt ett utdrag af dess protokoll för den 18 November 1840, hvaraf inhämtades, huruledes kommiteen, som, vid afgörande af assessoren J. Dubbes förda klagan öfver honom af stadens Taxeringskommilé ålagd bevillning, uppskjutit att bestämma hvad åtgärd kunde anses nödig i afseende på det skrifsätt, Dubbe i besvärsskriften begagnat, sedermera förehaft deona fråga och, efter tagen närmare kännedom om skriftens innehåll, funnit samma skrift vara affattad i så förklenliga och förnärmande ordalag emot Taxeringskommitteen, att uppå enhällig framställning af de närvarande ledamöter, hvilka i sistbemälda kommités förhandlingar deltagit, och i betraktande af det skydd och den säkerhet, ledamöter uti Taxeringsoch Pröfningskommiteen i och för utöfningen af deras kall ägde att, på grund af 173 §.
Spegel att tills vidare och intill dess de erhölle annan tjenstebefattning med lön eiler arfvode af allmänna medel, varda bibehållne vid sina arfvoden, har Eders Kongl. M ij:t begärt, att bemälde personer finge med sådant vilkor förflyttas på Allmänna lndragnings-staten samt att, efter afdrag af dessa arfvodens sammanräknade belopp, eller 322 R:dr 50 öre, endast återstoden, 921 R.dr, mätte komma anslaget till försvarsverket i allmänhet eller Krigskollegii departementer tillgodo. 1 afseende å den nya regleringen af Kommendants-staten hafva Rikets Ständer af
Jag vill derföre endast, i anledning af Herr Crusenslolpes gjorda erinran, fästa Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet derpå, att då i motionerne blott Den 3 Februarii e. m. i3r blifvit hegardt, af Herr von Hartmansdorff, att Ridderskapets och Adelns Protocoll vid de 2:ne sistförflutneRiksdagarne måtte bland Ridderskapets och Adelns Medlemmar utdelas, och af Friherre Ridderstolpe, att hvarje LandshöfdingeEmbete måtte erhålla ett exemplar af alla fyra RiksStåndens Protocoll vid nämnde Riksdagar, jemte Bihangen dertill; har StatsUtskottet ej haft anledning att yttra sig om någon allmän utdelning af Bihangen. Herr Riben: Medan discussionen i detta ämne ännu varar, torde jag få ytterligare tillägga några ord om saken; men jag förbehåller mig, att hvad jag kommer att säga icke må blifva ansedt såsom en anmärkning, än mindre som en anklagelse mot någon. Jag vill blott yttra, det jag fruktar, alt den af Allmänheten ådagalagda stora indifference för våra vidlyftiga Riksdagshandlingar, någon gång verkat liknöjdhet i vården om desse handlingar, och skyldigheten att hålla dem tillhanda åt de få personer, som önska erhålla dem. Såsom exempel derpå får jag nämna, att det icke stått i min förmåga att, sedan sista Riksdag, få för contant betalning köpa en complett samling af Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid samma Riksdag. Jag har väl fått några band deraf, men ej ett complett exemplar; och Bokhandlaren har ej kunnat fö n II. 9* i"i2 Den 3 Februarii e. m. rebära någon annan orsak dertill, än att lian ej bär exemplaren complette. Sjelfva Protocollen har jag ej efterfrågat. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf:
I öfrigt vill jag alldeles medgifva, dét Herr Manni rstam möjligen har rätt i den upplysning han meddelat, i frägan om beloppet af TreprocemsSediarne , hvilka han förmäler ej uppgå till mera än omkring 3 Millioner 5 men bar han rält , så har Utskottet orätt, som icke , hvarken i Betänkandet, eller i de dervid bilogade Tabeller, lemnat tn tydlig uppgift i frägan derom. Om. då jag bemödat mig att förstå Tab. berna , jag misstagit mig, ehuru jag trott mig följa dem , så ligger felet i Tabellernas otydlighet; och det är då detta fel, som nrissfört bade mig och alla de flere Talare, hvilka ansett beloppet uppgå till 4 Millioner eller derutöfver. Herr Mannerstam i Herr Friherre Boye har verkligen orätt hört eller förstått m tt yttrande , och jag har icke sagt , att Ridderskapet och Adeln genom preiiminaira åtgärder bundit sin pröfning i hufvudsakliga beslutet, angående FilialDisconterne, till en tendence, strids mét den i dag allmänt yttrade tankad. 222 Dm 17 Martil, t. »ii Jag har endast i fråga om Concours för Dis^ couterne fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att sjdan Riksens Ständers 1'ullmägtige vidtagit en åtgärd i afseende på dessa Disconter, hvilken lagt hinder i vägen för deras Lqvider, och Riksens Ständer, under 4 Månader efter deras Sammankomst, låtit den fortfara, torde det af detta och flera skäl, icke nu mera vara lämpligt eller billigt att öfver* lemna dem åt sitt öde och låta en Concours uppkomma, hvilken skulle göra oredan större än den nu är , och mä hända af alla utvägar vara den mäst stridande mot den Liberalitet , som Herr Fiiherren i detta afseende synes ön-i ska.
Och allt det som tabernaklet tillhörer till allahanda ämbete, och alle dess pålar, och alle gårdsens pålar, skola vara af koppar. Bjud Israels barnom, att de bära till dig den aldraklaresta oljo, stött af oljoträ, till lysning; att man alltid deraf låter i lamporna; Uti vittnesbördsens tabernakel utanför förlåten, som hänger för vittnesbördet. Och Aaron med hans söner skola detta sköta, ifrå morgonen allt intill aftonen för Herranom. Det skall vara eder en evig sed intill edra efterkommande, ibland Israels barn. Och du skall taga till dig din broder Aaron, och hans söner utaf Israels barnom, att han skall vara min Prest, nämliga Aaron och hans söner, Nadab, Abihu, Eleazar och Ithamar. Och du skall göra dinom broder Aaron helig kläder, som äro härlig och skön. Och du skall tala med allom dem, som ett vist hjerta hafva, de jag med vishetens anda uppfyllt hafver, att de göra kläder åt Aaron till hans vigelse, att han blifver min Prest. Och desse äro kläden, som de göra skola: Sköld, lifkjortel, silkeskjortel, trång kjortel, hatt och bälte; alltså skola de göra dinom broder Aaron, och hans söner, helig kläder, att han skall vara min Prest. Dertill skola de taga guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt och hvitt silke. Lifkjortelen skola de göra af guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt och tvinnadt hvitt silke, konsteliga; Att han varder sammanfogd på båda axlar, och tillhopabunden på båda sidor. Och hans bälte deröfver skall vara af samma konst och verk; af guld, gult silke, skarlakan, rosenrödt, och tvinnadt hvitt silke. Och du skall taga två onichinerstenar, och grafva deruppå Israels söners namn; På hvardera sex namn, efter som de äro gamle till. Det skall du beställa med de stensnidare, som grafva insegler, så att de varda infattade i guld.
Då kassans behållning under sednare åren småningom minskats oell farhåga, i följd deraf, måste uppstå för kassans framtida bestånd, anse Revisorerne angeläget, att den förändring i reglementets föreskrifter göres, att kassan befrias från utbetalning af pensioner till sådana delägare, som framdeles erhålla tjenster i civil väg eller blifva på allmänna iridragningsstaten uppförde. Vid räkenskaperna har icke någon anmärkning från Revisorernes sida förekommit. Amiralitets-krigsmanskassan. Utaf de för kassans pensionsoch gratial-fonder, åren 1848 och 1849, upprättade kapital-räkningar, äro särskilda utdrag Revisorerne tillställda, hvilka utvisa: är 1848. är 1849. Pensionsfonden: Revisorerne hafva funnit sig förhindrade att öfver denna kassas förvaltning afgifva något omdöme, enär räkenskaperna icke i sin helhet varit för Revisorerne tillgängliga. Kong*l. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättning-ar i riket. Räkenskaperna, som för är 1848 blifvit granskade i Kongl. Kammarrätten med anmärkningar, hafva för är 1849 ännu icke undergått granskning derstädes. De utvisa följande förhållanden. »eliet. år f848. år 1849. Balans från föregående äret: Statsanslag, enligt al Kongl. Maj:t fastställda specialstater, Arbetsinkomst Arrendemedel - Intressemedel Ersättning af Stockholms stads Militär-corps, för korrektionisters bevakande, Stämpelafgift Anmärkningsmedel Orätt afförda medel Credit. Balans från föregåendeåret: Skulder Utgifter: Byggnader och reparationer Förplägning Beklädnad Sängkläder Inventarier och möbler Eldning och lysning Renhållning •— Religionsvärd Sjukvård Bevakning Fångtransport Fångars afgång Straff-exekutions-kostnad Uppfostringshjelp Beväringsoch utredningspersedlar Garnisonskostnad Generella förvaltningskostnader Arbetens bedrifvande Bevillningsafdrag Anmärkningsprocent Anslag till Wisby arbetsinrättning . Afkortning Statskontoret tillgodofördt: Balans till påföljande året: Utgifterna af fångvårdsanslaget hafva utgått sålunda: år 1S48. år 1S49. Kongl.
Genom underdånig skrifvelse den 50 Juli 1831, hafva Rikets Ständer gifvit tillkänna, att de, hvilka ansett en förklaring af stadgandena, angående den ort, der lysning .till äktenskap rätteligen bör ske, vara af behofvet påkallad, för deras del beslutat utfärdandet af en författning derom, att dessa stadganden hafva afseende å den församling, der bruden sednast blifvit i husförhörslängd antecknad. Då, enligt författninsarne, lysning till äktenskap bör ske der bruden har sitt rätta hemvist och är boende, samt husförhörslängden ickealltid derom lemnar säker upplysning, har Kongl. Majit, efter alt i frågan hafva inhemtat Sfats-rådets och Högsta Domstolens underdåniga yttranden, ansett sig ej kunna detta Rikets Stärders förslag antaga. Uti skrifvelse den 23 Augusti 1831, hafva Rikets Ständer anfört, hurusom de, för deras del, beslutat ej mindre förändring utaf 1 § 50 Kap. Rättegångs-balken, så att detta lagrum skulle erhålla den lydelse, skrifvelsen omförmälde, än ock en författning, hvarigenom förklarades, att, för att hos Konungen fullfölja talan emot Hof-rätts beslut i frågor, rörande intecknings vinnande i fast egendom, nedsättning af penningar, efter thy i ofvannämnda lagrum säges, icke erfordrades. Som det icke synts lämpligt alt i en tidpunkt, då, till följd af Lagmansoch Kämnersrätternas upphörande, antalet af till Hofrätterna fullföljda tvistemål betydligen till - Kongl. 51aj:ls Nåd. Skrifvelse, JM 24. 13 tagit, bereda lättadt tillfälle för fullföljd af dessa mål från Hofrätt till Högsta
Maj:tktill skydd för de slöj”der, som kunna här i landet idkas och för” kofras, men som ännu ej hunnit den grad fullkomlighet och stadga, att de, utan fa - Bil.t.Bev.s.Allm.Besv.o.Oec.Utsl. Bet. N:o 13; 59 ’*ra för deras bestånd och vidare fortkomst, ”kunna uthärda en obehindrad täflan med anföra länders konstflit, ville till införsel från ”främmande orter förbjuda alla dylika slöj”ders alster*’ Härmed förenade sig följande Ledamöter af Vällofl. Borgareståndet, nemligen : Herrar Hiessleiter, Zethelius, heffler, Strehlenert, Modin, Meijer, Monthan, Pettersson, Brovallius, Winblad, Alund, Mattsson } Lundman, Dalenius och Bergelin, Herr Quiding: Ehuru jag, lika myc ket som någon annan, tryggar mig vid KgK Majas, uti Dess Nådiga Skrifvelse, af den 13 sistlidne Februarii meddelade Nådiga förklarande, att, ”hvad beträffar det skydd , som , igenom försvårande eller uteslutande af ”främmande medtäflan, åsyftas för inhemske ”Näringar, vill Kongl. Majit, under fortsatt ”omvårdnad för dessas bestånd och förkofran, vid utofningen af den Lagstiftande ”Magt Grundlagen i allmänhet tillägger Kgl. ’’Maj:t i mål , som Rikets allmänna hushåll, ”ning röra, äfven hädanefter iakttaga all den ”varsamhet, sorn är af nöden, för alt bereda ”allmänt gagn, med undvikande af enskilda ”förluster och olägenheter, och befrämja de ”industriel krafternas friare utveckling, u”tan en hastig rubbning af nuvarande för - 5o' Bilt.Bev.s. Allm.Besv.o.Oec. Vtak Bet.
Skrifvelse N:o 51. sägs, eller 1,500 Riksdaler Riksmynt, och innehafvarne deraf, så vidt de icke tillika äro militärläkare, uppå underdånig anmälan, erhålla Kongl. Maj:ts nådiga fullmagt; 3:o att vid de anslag, som anvisas för Provincialläkare på landsbygden, måtte fästas det vilkor, att distriktets innevånare skola upplåta och underhålla lämplig bostad vid de för läkarne fastställde stationer; 4:o att den hittills vilkorligt medgifna föreningen af extra Provincial-läkarebefattningar med Bataljons-läkare-tjenster må upphöra, i den mån nuvarande innehafvare, hvilka under tiden åtnjuta endast hittills fastställde extra Provincial-läkare-arfvoden, derifrån afgå; 5:o att för 15 vid olika län specificerade Provincial-läkare-befattningar måtte beviljas, utöfver ordinarie lön, en efter omständigheterna lämpad löneförbättring, under benämning tjenstgöringspenningar; 6:o att Provincial-läkare erhålla lika värdighet med den för Regements-läkare sednast i nåder bestämda, jemte deremot svarande traktamente vid embetsförrättningar; 7:o att åt en Provincial-läkare inom hvarje län måtte uppdragas att, jemte vården om eget distrikt, i egenskap af förste Provincial-läkare, hafva det allmänna inseendet öfver länets helsö- och sjukvårds-angelägenheter och derför åtnjuta ett särskildt arfvode af 1,000 Riksdaler Riksmynt, med lika värdighet med fältläkare, samt traktamente lika med desse vid de förrättningar, han i sin egenskap af förste Provincial-läkare verkställer. På sätt Sundhet s-kollegium i dess underdåniga utlåtande anfört, kan en fullständig reglering af Provineial-läkarevården, sådan att densamma för all framtid kunde uppfylla landets behof af läkarevård, icke på en gång genomföras, enär detta behof måste blifva beroende af folkmängdens tillväxt och utbredning, stigande upplysning och deraf följande klarare uppfattning af nyttan och nödvändigheten af en förbättrad helsö- och sjukvård, samt följaktligen ökas i jemnbredd med landets stigande odling så i materielt, som intellektuel, afseende.
Ty dem Helga Anda, och oss, syntes ingen yttermera tunga lägga på eder, utan dessa stycken som af nödene äro; Nämliga att I hafven återhåll af thy som afgudom offradt är, och af blod, och af det förqvafdt är, och af boleri; för hvilken stycke om I eder förvaren, så gören I väl. Farer väl. När de nu hade fått sin afsked, kommo de till Antiochien; och församlade den meniga man, och fingo dem brefvet. När de det läsit hade, vordo de glade af den trösten. Men Judas och Silas, efter de ock voro Propheter, förmanade de bröderna med mång ord, och styrkte dem; Och blefvo der i någon tid; och vordo sedan igensände med fred ifrå bröderna till Apostlarna. Och Silas täcktes att blifva der. Men Paulus och Barnabas vistades i Antiochien, lärandes och förkunnandes Herrans ord, med mångom androm. Men efter några dagar sade Paulus till Barnabas: Vi vilje fara tillbaka igen, och bese våra bröder, i alla städer der vi Herrans ord förkunnat hafve, huru de hafva sig. Men Barnabas rådde, att de skulle taga med sig Johannem, den ock Marcus kallades. Då ville icke Paulus, att den skulle följa dem, som hade trädt ifrå dem i Pamphylien, och icke följt dem till verket. Och så skarp vardt deras träta, att den ene skiljdes ifrå den andra. Och Barnabas tog Marcum till sig, och seglade till Cypren. Men Paulus utvalde Silam, och for sina färde, befallder i Guds nåd af bröderna; Och vandrade omkring i Syrien och Cilicien, styrkandes församlingarna. Och han kom till Derben och Lystra; och si, der var en Lärjunge, benämnd Timotheus, en Judisk qvinnos son, den der trogen var; men fadren var en Grek. Den samme hade ett godt rykte af de bröder, som voro i Lystris och Iconien.