Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga Reglemente för ulldisconten af den 19 December 1835 ' Stais-Utskottets Utlåtande, N.o <49- J1 fastställda grunder, dock tned iagttagande af den nu föreslagna nedsättning i lånens hitintills medgifna belopp, utgå till låneunderstöd emot Fyra procents årlig ränta, ej allenast för producenter af inhemsk ull och vederbörande fabrikanter, utan äfven för handlande, som befatta sig med uppköp och försäljning af inom Riket bevisligen producerad samt vederbörligen sorterad ull; 3:o att ulldiscont-fonden skall ansvara Riksgälds-Contoret, ej mindre för återbetalningen af de summor, som redan iiro eller framdedeles varda lyftade i afräkning å detta creditiv, än ock för godtgörande af den ränta, som å dessa låneunderstöd uppkommer, med afdrag likväl af de med ifrågavarande lånerörelse gemenskap egande omkostnader, som discont-fonden, enligt det för dess förvaltning utfärdade Reglemente, måste vidkännas; men hvilket afdrag icke får öfverstiga en fjerdedel af den fastställda räntan för de lån, hvartill creditivet blifvit begagnadt; kommande för den redan i denna lånerörelse använda andel af omförmälde creditiv, räntan alt efter samma grund från och med instundande Juli månad RiksgäldsContoret godtgöras. Enär erfarenheten visat, att det allmännas säkerhet icke är fullkomligen betryggad, genom meddelandet af lån till det i 3 §. af Högstberörde Reglementes stadgade belopp af 75 procent utaf det ullen vid Ullcontoret åsätta värde, helst, på sätt Rikets Ständers sistl. år församlade Revisorer anmärkt, ett belånadt parti ull, vid anställd auction, måst för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inropas; i följd hvaraf åter en icke obetydlig förlust för det allmänna uppkommit, har Utskottet, med afseende jemväl å Svenska ullprisens ännu fortfarande föränderlighet, trott sig ega anledning hemställa, att lån hädanefter icke må af ulldiscont-fonden beviljas till högre belopp, än Femtio procent af det värde, hvartill ullen blifvit på föreskrifvet sätt uppskattad.
i Aktiebolaget Agenter I cj| antagas för försäljning af I Symaskinlampan ' Sun '. yiy) Gustaf Adolfs Torg nx 14, godtgör å sparkasseräkning 4V2 %• A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i månaden utan särskild uppsägning. Inreg. varum. Götebora. H. (SV. Det) Stockholm. * STÖRSTA SEVÄRDHET. modernaste bästa i D O WST D Ö D E N är, som vi alla veta, oundviklig, men lider Ni och har sökt hjälp förgäfves, så fördärfva icke magen med medicin när det är krafter som fattas, utan köp professor GiUaiimin.it Dowertow ' s patenterade ä k t a 3NT. ELEKTRISKA LIF-BÄLTE, som är i besittning af sådan Elektrisk galvanisk dragningskraft, som vid begagnandet jämnt och angenämt genomströmmar hela kroppen, renar blodet från giftiga och skadliga syror, skyddar mot epidemi, lindrar plågor och botar mångfaldiga sjukdomar. Bland elektriska apparater är detta bälte onekligen det bästa och i utlandet prisbelönt med 21 guldmedaljer. Öfver 0,500 intyg finnas frän personer, som blifvit botade af detta omtyckta Elektriska Balte. De ' sjukdomar, mot hvilka bältet nu på kort tid med stor framgång användts och hvarigenom tusentals människor återfått hälsan äro: nervsvaghet, gikt, rheumatism, nervös astma, kramp, fallandesot, lamhet, svaghet i rnätsmältnihgsorganerna,svimrning, hufvud värk, tandvärk, susning för öronen, åtskilliga ögonsjukdomar, döfhet, nervösa könssjukdomar, ofrivillig urinuttömning, hemorroider, bleksot, kolik, sömnlöshet, hudutslag o. nattliga pollutioner. Personer, som förlorat hälsa och kroppskrafter, böra begagna detta bälte och därigenom komma i åtnjutande af hälsa och lifslust, så att allt arbete kan utföras med nöj ei stället för lifsleda och missmod. Bältet är sä omsorgsfullt inrättadt, alt det passar för hvarje person och bäres af patienten närmast kroppen rundt kring midjan. Läkareintyg jämte bruksanvisning medfölja hvarje bälte.
Bland dessa ina anföras, alt, dä lärjuntrarne endast under de egentliga lärotimmarne betinna sig under föreståndares eller förestånderskas ögon, desse icke kunna hafva någon tillsyn ä eller ansvar för det sätt, på hvilket de unga till förkofran i sitt blifvande kall använda den öfriga tiden; att åtminstone mera aflägse boende lärjungar svårligen kunna flera gånger om dagen vandra fram och äter mellan skolan och hemmet, hvarföre undervisningen mäste fortgå under flera sammanhängande timmar, således blir ansträngande, utan att ändock sä mycken tid deråt kan egnas, som om densamma med vissa afbrott fortginge hela dagen; alt vexelverkan mellan äldre och yngre lärjungar blir vida mindre, än i ett Institut, der de gemensamt tillbringa hela dagen, och således de sednare äro i tillfälle att ständigt erhålla en undervisning, som det för de förra utgör en gagnelig öfning att fä meddela; att då åtskilligt af det, hvari en lärarinna bör förvärfva sig öfning och skicklighet, såsom talande af främmande språk, handarbeten med mera, kan utgöra en hvilande sysselsättning under de från studier lediga timmarne, en dyrbar tid går förlorad, om en viss del af skoltimmarne måste derå användas, hvarigenom ock studie-kursen skulle sä öfverdrifvet förlängas, att dylika öfningar hellre lemnades åsido o. s. v. Af dessa med flera skäl, som det skulle blifva allt för vidlyftigt att här anföra, torde man väl i allmänhet och der omständigheterna sådant medgifva, föredraga inrättandet för lärarinnor af sådana bildnings-anstalter, der lärjungarne jemväl kunna erhålla husrum och kost, der det således är möjligt att ordna deras undervisning pä det mest ändamålsenliga sätt, och der föreståndaren kan, under ett ständigt umgänge med eleverna, icke blott med noggrannhet följa deras framsteg, utan ock bedöma deras fallenhet för det kall, hvartill de skola bildas, äfvensom slutligen deras skicklighet i dess utöfning. Instituter af denna art finnas derföre åtminstone i de flesta europeiska stater, och bar jag särskildt till ledning vid frågans behandling förskaffat mig reglementen och planer för dylika i Tyskland, Frankrike och Schweitz. Onikost - Kongl. Majlis Nåd.
I fall en säker hamn vid Åhus kunde till väga bringas, i samband med Ilelgeåns upprensning in åt landet, hvarigenom en lättad transport tili sjelfva hamnplatsen uppkom, bereddes derigenom så väl för denna orten, som för de härom norr och vester belägna trakter en stor fördel, som ej kan på annat sätt ersättas. Af nu varande, på hemman lagda onera kan skjutsningen anses vara det besvärligaste och mest motbjudande, synnerligast derföre att de skjulsskvldige äro öfverlygade, att skjutsväsendet kunde ordnas på de flesta ställen inom Länet som ett frivilligt åtagande, hvarigenom den nu varande tvångskjutsen kunde upphöra. Under loppet af dessa sednare åren har uppbörden kunnat verkställas utan svårigheter. Ehuru de tvänne sednaste åren varit för Länet högst bekvmmersamma och penningelillgångarne knappa, har kronoskatte» på vanligt sätt gått in. Detta bör så mycket heldre anmärkas, som Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derigenom sättes i tillfälle, att dels vitsorda uppbördsmännens nit och drift samt omtanka att på lämpligaste sätt liksom jemka in skatterna, till fördel för de skallskyldige, utan handräckningsåtgärder, dels få uttala den sanning ali ännu finnes den anda hos menigheten, alt i möjligaste mån ordentligt afbörda sig kronoskatten. Der dröjsmålet är allmännast, är hos dem, som i följd af större fastigheter hafva större skattebelopp att erlägga. Deras stämmoböter äro för små, för alt inverka på åliggandet alt vid uppbördsstämma» afbörda sig skatten, hvaremot beräkning kan göras alt räntan derför, tili dess erläggandet sker, är en vinst. Den nya Nådiga författningen angående Kyrkoråd och Sockennämlarl c r har så nyligen kommit i verksamhet, att följderna deraf ej kunnat jas. Bpctrides eillis! fallande författningar. Saknaden af en ali - 14 män fattiglag, med mera bestämda föreskrifter i flera afseenden, kännes likväl ännu. Den af Eders Kongl. Maj:t gifna författning om folkskolor har visserligen satt en del församlingar i verksamhet, alt ordna deras skolor i den syftning, den Nådiga föreskriften ålägger.
På grund af hvad sålunda upplyst blifvit, och då, enligt hvad Stats-Contoiret jemväl anmärkt, Kamereraren af Sillén icke innehar någon egentlig Expectance-lön» utan en Extra-lön, hvilken är att anse såsom en af gunst och nåd gifven ersättning för bortmistade inkomster, samt, i alla fall, principen för ersättning åt de Tjenstemän vid f, d. Allmänna Magazins-Directionen» hvilkas beställningar år 1824 indrogos» icke kan hafva tillämplighet på dem, Som många år förut, under helt olika förhållanden» erhållit afsked och, efter andra grunder, blifvit godtgjorde för förlusten af deras vid samma Verk innehafda löner, hafva R. St. alltså icke funnit skäl att» för sin del, Kamereraren af Stilens ifrågavarande underdåniga ansökning bifalla. Hvilket R. St., till svar å E. K. Maj:ts högstberörde Nådiga Remiss, få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. 360 JSxp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829» Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 — —* Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående af Kronofogden C. J. Lagercrantz: i underdånighet sökt nedsättning af arrendet för Kronohemmanet Berga. S. A. K. Genom Nådig Remiss af den a sistlidne Maji, har E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat åtskilliga handlingar, rörande Kronofogden C. J. Lagercrantz3 hos E. K. M. i underdånighet gjorda ansökning, att det af honom åtagna arrende för Kronohemmanet Berga, Mantal, beläget på Lofön, i Färentuna Härad af Stockholms Län, måtte, på anförde förmente skäl, för den återstående arrende-tiden, räknadt från och med innevarande år, få med nedsatt belopp årligen utgöras. R.
Visst är det svårt att lämna Karin, som så väl behöfver en hjälp i huset, men det måste ske — i morgon skall hon tala med henne och på finaste möjliga sätt slå fram, att hon egentligen tänkt göra en längre tripp, och att hon nu måste tänka på att fortsätta sin resa. Så kommer samma afton ett bref. Då fru Karin läst det, utbrister hon förnöjdt: Ständigt öfver hufvu ' t äga. Hvad bland vissa husdjur höres, Öronpina, bland de värsta. Hvad i jorden sakta växer, Omvändt dock i hafvet flyter. Hvar din mat ju plägar lagas, Och hvem där som kung regerar. Hvem i höga rymder sväfvar, Sökande sitt rof behändigt. Säg, hvad skeppet har intagit, Innan det ur hamnen hastar. Hvad som finnes uppå hafvets Yta, fast det icke flyter. Hvarpå du kan mycket vinna Hastigt, om du tärning spelar. Hvad på isen gossen gjorde, Då han än ej åka kunde. Hvad du stundom var i skolan, Då på — hvad? — du mera tänkte. Fisk i insjöns blåa vatten, Ful att skåda, god att äta. Hvad blef gossen, då han tog i Katten mer än vanligt hårdhändt? Träd i skogen, yfvigt, väldigt, Fäller — hvad? — då hösten kommer. Hvad på bara klippan växer, Föregångare till grönska. Hvad i hemmet plägar vankas, Höstetid, när vintern väntas. Redskap, användt så till bakning, Som till andra sysslor äfven. Någon som på ängen dansar, Ej af mänskligt öga skådad. Hvad i trädet gossen gjorde. Idun Julnummer. Stockholm. Gernandts Boktr.-Aktieb. N:r 51 (261) Prenumerationspris pr Idun med Modetidning och kolorerade planscher Idun m. Modet, utan kol. pl Idun ensam Fredagen den 16 december 1892. år: Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets nya hus.) sker i landsorten i. post&gt; 4 anstalt, i Stockholm hos redaktion Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG.
I Den X Juli. e. m. pernäs särskildta Knektcontracter föreskrift va; Utskottets förslag borde således icke grunda sig pa något allmännare medgifvande å Rothållare* sida, som icke existerar; och i det fall, att några förändringar tid efter annan blifvit af högre föreskrifter föranledde, förringas icke derigenom den rätt, som i Knektcontracter är Rothållare förvarad. Utskottets föreskrift, attsoldaten borde vara förpligtad att förrätta, arbete hos Rotbonden,^ meddelar Roten ingen annan rättighet än han förut äger, genom Knektcontraot ; en rättighet, som likväl nu mera stannar pä papperet, sedan soldaterne ärligen användas till Canalarbetare , och Rothållaren , i stället för att få begagna soldatens arbetsbiträde, må", ste sjelf besörja nödiga jordbruksarbeten vid soldattorpen. I anseende till hvad jag anfört, och då tiden torde vara otillräcklig att förvänta ett förändradt Betänkande , som i alla fall icke säkert torde kunna påräknas, anhåller jag vördsamligen, att Betänkandet må afslås , med förklarande , att . Knektcontracterne böra ovilkorligen efterlefva s. Herr Danckvardt, Garl Gustaf:
Frånvaron af detta ersättes ingalunda af den förberedande undervisningen i att teckna och måla efter lefvande modell, hvarpå elevernas utställning i år visade åtskilliga prof, icke alla tillfredsställande. Det är just okunnigheten eller i bästa fall osäkerheten i konstnärligt återgifvande af menniskokroppen som alstrar den dilettantism, hvilken hemsöker våra konstföreningar och — stundom berättigar till agréskap vid akademien. Det bekymrar en sådan dilettant icke det ringaste, att han icke kan teckna och måla en naken figur: han kläder på sina figurer hvad han tycker vara » pittoreskt », och då är det icke så noga, om kroppen hänger i hop eller icke. Icke ser publiken det. Köper icke Konstföreningen — så elak kan den föreningen någon gång verkligen vara —, så har man Ur dagens krönika. 5ju Föreningen för nordisk konst, der det bestämdt går åt, bara det är billigt. Ocb är det alldeles omöjligt att få i hop en kostymfigur — modell komjner naturligtvis icke i fråga, på sin höjd en snedbent och vindarmad mannequin —, så slår man sig helt djerft på landskapsmålning. Jag nämnde modell. Huru mången målare bland oss begagnar väl modell? Frågan kan synas oförskämd, men är verkligen berättigad. Sjelfve Scholander, denne snillrike tanke-, ordoch färgskald, nyttjade icke modell. Den okunnige tror, att det icke gjorde något ondt. Se på hans figurer! De äro präktigt målade, d. v. s. tjusa genom all den öfvertalning som ligger i skickligt sammansatta färganordningar — kunde dock äfven i det afseendet vara litet friskare —, men de bära alla vittne om att vara målade på fri hand och tåla i sin anatomi ingen strängare granskning. Huru mycket verksammare hade dessa aqvareller icke varit, och huru myckét längre skulle de ej bafva stått sig inför efterverlden, om den konstnärligt återgifna arkitekturen li£-vats af menniskobilder, tagna ur lefvande lifvet, i stället för af uppstoppade figurer, om mästaren målat icke blott sin arkitektur utan ock sina figurer efter modell, om han kunnat måla efter modell.
) Han har sig bekant, att de som räddades undan septembermassakrerna, köpte sitt lif af Manuel, hvilken på det sättet gjorde sig en » oberäknelig förmögenhet »; så var förhållandet med Caron de Beaumarchais, med markisinnan de Tourzel och hennes dotter Pauline. Det är väl knapt nödigt att anmärka, att ingen af Beaumarchais biografer upptäckt någonting dylikt, och att m: me de Tourzel icke vet utaf att hon eller hennes dotter betalat något, för att slippa ut ur ffcngelset. Montjoye känner till Maillards tribunal i Abbaye, han hänvisar till Saint-Méards fkngelseminnen, som han med rätta kallar en dyrbar urkund för dessa förskräckliga dagars historia. Om Sombreuil mäler han icke ett ord: att denne blifvit icke mördad, utan frigifven, var ju ingenting att tala om, det passade ej i denna tafla; och att göra om berättelsen, har väl antingen icke fallit honom in, eller ock har han misströstat om att der med uträtta något, enär det verkliga förloppet var altför väl kändt genom en stor mängd samtida berättelser. Uti Histoire de la révolution française par deux amis de la liberté * (VIII: 296 — 331) förekommer en berättelse om september-dagarne, der man uppenbarligen varit vida mer angelägen att förtälja rysliga historier, än att verifiera dem. Här fins intet om Sombreuil. I texten till Tableaux historiques de la révolution française, hvilken i de olika upplagorna undergick anmärkningsvärda förändringar på grund af förändrade tidsomständigheter, omtalas huru Sombreuils dotter » kastade sig till domarnes fötter och genom sina tårar och böner lyckades att rädda hans lif och utverka hans frigifning. Denna nya Antigone hade en värdig medtäflarinna i Cazottes dotter ». Här, som hos andra samtida, omtalas Sombreuils och Cazottes räddning såsom alldeles enahanda händelser.
M 43. att denna styrka, inom icke allt för lång tid, kan ökas till 70,000 man, hvilken större krigsfot bör, om så behöfves, kunna förstoras till 100,000 man och vid detta antal bibehållas; — alla dessa stridande: samt att till ortförsvaret bildas en landstorm. För att erhålla den mindre krigsfoten, eller 50,000 man stridande, hvilka måste vara skicklige att genast vid uppbåd gå i fält, borde 5,000 man ur hvarje af fem beväringsklasser, eller 25,000 man, hafva en öfning, någorlunda motsvarande den, hvilken stammens rekryter vid indelta arméen erhålla, innan de såsom stamsoldater kunna godkännas. Dertill erfordras en rekrytskola af minst 62 dagar första året och derefter 15 dagars vapenöfning under 3 följande år tillsammans med stammen. För försvarets betryggande vore visserligen önskligt, att äfven för den öfriga beväringsstyrkan öfningarne kunde utsträckas åtminstone till lika lång tid, som nu är stadgad, men i anseende till den stora kostnaden derför och den derigenom uppkommande förlusten af arbetskraft för näringarne, å hvilken sednare omständighet Rikets Ständer också fästat så stor vigt, att beväringsmanskapets nuvarande vapenöfningar blifvit fördelade på två år, med föreskrift att de begge klasserne icke må samtidigt vapenöfvas, har Kongl. Maj:t trott böra tillses, om icke någon lindring härutinnan kan medgifvas, utan att försvarets styrka i någon betänklig män nedsättes.
Förordningen den 19 Juni 1835, grundad på Rikets Ständers beslut, af Kronans medel från Landt-Ränterierne förskjutas och ersättning derför af Kongl. Stats-Contoret meddelas, emot redovisning i landsboken; men då medel ej anvisats för en så beskaffad ersättning, hafva anordningar derå, efter hvad förut varit vanligt, skett på Öfverskotten. Sedan Kongl. Krigs-Collegium hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att, i anseende till ökadt behof för Bergverken, erfordrades årligen omkring 5oo Centner Bergskrut utöfver hvad krutbruken voro skyldige, att enligt Contract leverera, har Kongl. Majit, uti Nådig Skrifvelse den 13 Januari 1837, jemte det Kongl. Krigs-Collegium erhöll befallning att om tillverkning af nämnde quantitet krut föranstalta, tillika, under åberopande af den i Rikets Ständers skrifvelse den 1 Mars 1830 uttryckta grundsats, att sådana utgifter, som utgjorde omkostnader för sjelfva inkomsterne, borde inkomsttitlarne belasta, stadgat, att kostnaden för nämnde öfvertillverkning skulle utgå af Öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster. Det till följe af Kongl. Brefvet den 20 Februari 1836 till Commissarien Wallin för hans möda vid utredande af Krigsfondens fordringar ulbetalte arfvode, äfvensom ersättningen till Calmare Läns Landt-Ränteri för åren 1812—15 förskjutna Krigsutgifter j samt Observationsprocent å influtna Krigsfondsmedel, synas rätteligen hafva utgått af Öfverskotten, enär dessa utgifter utgjort kostnad för indrifvande af en Stats-Verkets inkomst, och den tillgång, som sålunda uppkommit, icke varit i Riks-Staten påräknad. Likaså och då Kronan njutit afkomsten af de Militice-boställen, som ej kunnat utarrenderas, måste ersättningen för brukningen deraf ock belasta Stats-Verket, der andra medel än Öfverskotten å inkomsterne icke varit dertill att använda. Allmänna Ma ga si ns-Ä render ne.
Dessutom då man vill låta påskina att det är mer än tänkbart att vi skulle kunna erhålla en jernväg mellan Stockholm och Götheborg måste jag bemärka alt icke heller är någorstädes nämndt om elektromagnetiska telegrafer. Om en gång denna jernväg emellan Götheborg och Stockholm kommer till Stånd, och i sammanhang dermed en dylik anlägges emellan Petersburg och Abo i det Ryska riket, så är det att förmoda det en stark transito-handel, hvarom i motionerna ordas, öfver Sverige kommer att äga rum, dock icke med varor utan blott med handelsnotiser. Dervid åro nyssnämnde telegrafer af mycken nytta, men de borde dock såsom i Preussen ställas till Regeringens disposition, så att jernvägsbolaget endast under Regeringens kontroll hnge dem begagna. Bland de i betänk, föreslagna vilkor förekomma några, som synas mig icke vara nog klara och bestämda. Sålunda är det i första punkten omnämndt att ”derest anläggningskostnaden icke skulle uppgå till förslagssumman, berörde ansvarighet inskränkes till ett belopp, svarande emot fyra proc. å den verkliga utgiften, deruti likväl inberäknad fern procents ränta, ä aktiekapitalet under byggnadstiden”. Häraf synes dock icke om med de omnämnde fem procenten menas fem proc. af hela det tecknade aktiekapitalet eller blott å det successive inbetaldta kapitalet som till byggnaden åtgått. Man måste dock ihågkomma att det till en stor del blir utländningar som komma alt deltaga i anläggningen, och då är det af stor vigt, så väl för deras säkerhet som nationens och dess heders skull, att ingen tvetydighet eller minst på förhand gifven anledn. till tvist må förefinnas. På ett annat ställe förekommer: att om ”bolagets inkomst något eller några år skulle öfverstiga sex proc. af dess i och för banans anläggande och underhåll utbetalde kapital, åligger det bolaget etc.” Med uttrycket ”bolagets inkomst” menas väl här nettobehållningen af jernvägen? Hvarföre de der orden ”något eller några år”, sedan de tio åren förlupit, skola stå der, kan jag icke fatta.
Herr von Hartmansdorff, August: Jag tror icke, att detta Utlåtande kan läggas till handlingarne, emedan tvenne beslut deruti äro framställda till afgörande. Det första nemligen angående liqvidationssältet emellan Banken och RiksgäldsContoret om Bancovinsten; det andra om användandet af Extra Medel i24>6<->6 R:dr till bestridande af utgifter, hvilka dels redan äro anvisade, dels ock komma att anvisas på RiksgäldsContoret. Enär således ett bestämdt beslut bör fattas, får jag, på de i Reservationerne anförda skäl, anhålla, att det måtte blifva återremiss. Friherre af Nordin, Carl Johan: Jag instämmer helt och hållet i de reservationer, som blifvit afgifna af Herrarne von Hartmansdorff och Franc Sparre, nemligen om vigten deraf, alt anslagen till Wanäs fästning, samt befästandet af inloppen till Carlscrona och Stockholm, må utgå äfven för det 6:te året med samma summa, som för de 5 föregående åren blifvit bestämd; och jag tror att det uppenbart är en stor misshushållning, om ett påbörjadt arbete skall under loppet af ett år ligga nere, till dess Rikets Ständer finna lämpligt, att om en blifvande Statsreglering besluta. Under sådane förhållanden är det omöjligt för Styrelsen att bereda och anordna de föregående nödige åtgärderne med proviantering m. m., hvarförutan arbetet icke kan i tillbörlig Den 28 December f. m. 37 ordning forisättas. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss, samt att Utskotten måtte ingå på Reservanternes mening. Herr Riben j Carl Wilhelm: Jag skall för min del visserligen icke sätta mig emot en återremiss, men bör likväl nämna, alt det varit efter en ganska långvarig öfverläggning och påföljande votering, som Utskottens pluralitet stannat i det beslut, att icke taga i beräkning det 6:te årets inkomster. Afven jag tillhörde denna pluralitet. Man är vid denna Riksdag frikostig på Anslag, men rädd för Lån. Detta måste nödvändigt väcka en förskräcklig villervalla och ett förfaseligt bekymmer, när den slutliga regleringen skall uppgöras.