Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medelst nådig remiss har Eders Kongl Majit anbefallt Dess och rikets Krigskollegium, att till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers den 14 sistlidne Oktober afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1863, i hvad samma berättelse Krigs-kollegium rörer; och får Kollegium å Artilleri-afdelningen, som, till åtlydnad af högstberörda nådiga befallning, från General-fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet infordrat till Eders Kongl. Majit ställdt underdånigt yttrande rörande den del af Revisorernes berättelse, som angår högre artilleri-läroverket å Marieberg, berörda yttrande härhos i underdånighet öfverlemna, med anförande för egen del, att Kollegium till alla delar instämmer uti hvad af General-fälttygmästaren i ämnet upplyst och förklaradt blifvit. Krigs-kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter: C. MEIJER. CARL SKYTTE. GUSTAF FRIIS. Stockholm den 11 December 1865, Alfr. Em. Malmgren. General-fålttygmästarens underdåniga utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers framställning i afseende å högre artilleri-läroverket vid Marieberg. Underdånigt utlåtande. Uti den berättelse, som Rikets Ständers Revisorer den 14 Oktober innevarande år afgifvit, angående granskning af statsverkets med flera af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, förekommer, rörande högre artilleriläroverket, följande: »Revisorerne, som besökt det å Marieberg förlagda högre artilleriläroverket, hafva dervid funnit såväl byggnader som lärosalar och öfriga lokaler väl underhållna. Antalet elever vid läroverket utgjorde 49, men af dessa hade endast 38 på stället erhållit bostad.
Det har väl icke undfallit Utskottets om» tanka, att händelser gifvas, då någon gång, äfven under denna årstid, ett bränvinsbrännt kan af behofvet framkalla*. Men Utskottet anser dessa händelser vara så få, att deras afseende bör gifva vika för afskafiandet af de vida större missbruk, som igenom denna inställning förekommas, att förtiga, det hvarje god Lags högsta ögnamärke bör vara, att leda sinnena till fattande af rätta grundsatser, om de förut saknas eller missledas af ögonblickets falska beräkning. — Må hända kan i en framtid detta förbud upphäfvas, då genom fria husbehofsbränningens fortfarande allmänheten kommit i erfarenheten om dess rätta användande — men för det närvarande tror Utskottet denna författning hufvudsakligen ingå i ofvannämnda syftemål. Skulle Riksens flögloll. Ständer gilla Utskottets tillstyrkan, blifver likväl i sammanhang dermed nödigt stadga: 1:0 Att något afdrag för denna tid på Bevillningen icke får ske, utan bör den utgå till sitt fulla belopp efter helt år räknadt; 2:0 att bibehållen och ifrån tillåtna tiden besparad drank, såsom högst nyttig för kreaturen, må utan åtal eller bevisningsskyldighet få alla årstider ägas och användas, samt sluteligen, att försegling å Bränvinsredskapen under ofvannämnda månader ej må komma i fråga, såsom, åtmindstone i detta fall, olämpelig samt alltid för Kongl. Majit och Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Kroaan kostsam samt för Innejiafvaren ej mindre besvärlig att besörja, än för de publiqua Embetsman att verkställa. Skulle, genom underlåtande af dessa försigtighetsmått, något lagbrott i aflägsnare Orter och med mindre Pannor framsmygas, är det af föga betydenhet emot den åsyftade verkan i det hela. 2:0
Äro de olofliga ederna — svordomarne — i allmänhet för den borgerliga lagstiftningen mindre åtkomliga; så synas deremot föreskrifterna i afseende på de lofliga ederna, särdeles då dessa alltför ofta, kanske mången gång i oträngdt mål, användas, vara behjertansvärda föremål för en hämmande eller inskränkaude lagstiftningsåtgärd. Att tro-, huldhetsoch embetsed, 28 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 14. liksom vittnesoch värjemålseden — denna sednare likväl, enligt hvad ock Rättegångs-Balkens 17:de Kap. 30 § uttryckligen stadgar, endast “i nödfall" tillåten (jag skulle vilja tillägga: i högsta nödfall och lörst efter samvetsgrann ompröfning af domaren) — att lörenämnda edgångar äro inom det borgerliga samhället behöfliga, torde väl icke kunna bestridas; men det måste å andra sidan medgifvas, att det idkeliga användandet af dessa eder neddrager en så vigtig handling, som edgången, ifrån sin höga och heliga bestämmelse till en tom formalitet, hvarvid eden genom det ständiga upprepandet måhända tanklöst både förestafvas och eftersäges. Det är dessutom, enligt min åsigt, en christen ovärdigt att, såsom icke sällan händer, i och för en småsak i timligt hänseende — t. ex. i en lumpen rättstvist om några riksdaler — fästa eller pantsätta sin själ medelst edgång, som nu lagligen kan åläggas, äfven då den utaf obetänksamhet och förhastande eller oförstånd af svarande parten erbjudes. Väl finner jag med tillfredsställelse, att nr den nya Konkurslagen bortfallit den förut föreskrifna, olämpliga, borgenärseden, hvilken dock är i vissa fall bibehållen, såsom 82 och följande §§ nogsamt utvisa. Men ännu qvarstår i läkareattester den välbekanta uttryckliga edsförpligtelsen, hvilken likväl äfven för särskilda intyg göres fullkomligt öfverflödig genom läkarens redan aflagda allmänna embetsed.
När Kejsardömet sedermera uppkom, så var det just Adelns depravation, som grundade Rikets snara förfall och slutliga upplösning. Der var Adeln således intet stöd för konungamakten. — Franska revolutionens historia gifver oss ett talande, ehuru hedlöf - Don 10 Februari. 257 dröQigt exempel på huru ringa stöd en Konung har af landets adel, när de öfriga undersåtarne står honom emot. Englands exempel linder Stuartarne visar detsamma, och Sveriges egen historia lemnar manga och talande bevis pä huru ofta Adeln bragt konungamakten i trångsmäl och med Konungarna stridt på lif och död om herraväldet, ehuru ömsom segrande och besegrade. Då liiket suckade under utländskt förtryck och var betungadt af dryga pålagor, då höllö visserligen Adeln och Konungarna ihop, så länge de gemensamt sögo landets merg, och då var det landets allmoge, som under Engelbrecht och Sturarne samt Gustaf Wasa räddade Sverige från total undergång. Men under Carl VIII Knutson, Gustaf I:s sednare regeringsår, Erik XIV, Carl IX, Carl XII och Gustaf lil hafva regenterne väl fått erfara hvad det vill säga att strida med landets Adel. Erik XIV, Carl XII och Gustaf lil dukade under på försöket, Carl VIII Knutson måste flere gånger gifva vika för Adelns makt, och ehuru de hegge Carlarne, den IX och XI, hade tillräcklig kraft och beslutsamhet att, med stöd af landets allmoge, underkufva Adeln och dess orimliga anspråk, så visste likväl Adeln att ånyo resa sig, efter hvarje nederlag farligare och med förnyad styrka. Det har endast varit mot svaga oell eftergifvande Konungar, Adeln visat sig vänligt sinnad, såsom t. ex. emot Johan lil, Sigismund, Drottning Christina, Ulrika Elenora, Fredrik I, och Adolph Fredrik.
Kalk: I # 100 Rdr V. 36 osläckt 1 T:a 6 släckt i Läst 4 Kalksten Kardborrar eller 1 s# 5 12 Strakardor 1000 styck. Kardor: öfver -|§ till Fa1 brikernes bebo! Alla andra slag Kedjor till innan1 styck. 100 Rdr V. 100 verk i Fickur . 1 # 33 16 Kimrök 100 8 Kirsbär, torra 1 # 24 Kli, alla slag 1 L& Kläder, Gang-, Linneoch Säng-: ej specificerade .' Gamla och syn100 Rdr V. bart brukade, som sjöfarande Införsels Tull. Klinker, se Tegel. Kauris, se Snäckor. Klipp-fisk, se Fisk, torr. Kipert, se Väfnader af Bomull. Kläden, se Väfnader af Ylle. Bil. t. Exp.-Utsk.s försl. t. und. skrif. Qvantitet för TullbcräkInförsels Tull. Utförsels Tull. ningen. Kläder, Gång-, Linneoch Säng-: och resande för egne behof medföra . Fri a Fri a Införda med annan lägenhet, enär de pröfvas icke öfverstiga egarens eget behof 100 Rdr V. to I 3 16 Klöfvar Knapergall och Ekollon , malen elt Ltt 12 3o 6 ler omalen Knappar af ämnen ej specificerade. Rå- I O 25 5 GåradSmidd: Knytningar, se Fransar. Kopparrök se Vitriol. »8 Bil. t. Exp.-Utsh:s försl, t, und, skrif. N.-o 386, Tullvärdc 166 12 32 24 IOO Koppar: Smidd: Ordinarie och Extra Ordinarie arbete, smidt, eller valsadt, såsom Bottnar, Bleck af hvad dimensioner som helst, såkallade Spansk - grönbottnar, uppdjupade och andra icke fullfdrdige arbeten, så ock Blindmynt, gjuten Kopparspik , äfvensom de så kallade negros och granulerad Koppar Helfä rdigt arbete, smidt, valsadt eller gjutet
Enligt hvad Utskottet, på grund af serskildt emottagne handlingar, redan i förrberörde utlåtande upplyst, blef den förlust, en mängd jordegare inom nämnde 3:ne socknar genom hagelskadan lidit, vid anställda undersökningar, uppskattad till 374 tunnor 33 kappar spanmål, hvars värde dervid beräknades till 7,814 r:dr 2 sk. riksgälds, utvisande dessa handlingar tillika, att vid ifrågavarande undsättningslåns beviljande stadgades, att detsamma vid uppbördsstämrnorna för 1847 och 1848 års kronoutskylder borde återbetalas. Jemte de skäl, som uti här ofvan åberopade utlåtande i allmänhet anfördes mot eftergift af betalnings-skyldigheten för deruti uppräknade undsättningsskulder, erinrade Utskottet serskildt i afseende på afskrifvandet af det lån, hvarom nu är fråga, att den å hvardera af de härmed understödda socknarne belöpande låneandel allenast utgjorde en mindre summa, samt alt ansvarigheten för densammas återgäldandande ålåge menigheten inom hvarje socken och således ej blott den del deraf, som genom hagelskadan blifvit lidande. Då hufvudsakligen samma skäl, som förekomma emot den förut sökta befrielsen från återbetalningen af meranämnda lån, äfven äro gällande i fråga om den nu föreslagna lindringen i derför stadgade betalningsvilkor; och då Utskottet icke anser det, till stöd för framställningen härom, uppgifna förhållande utgöra en giltig anledning för Rikets Ständer att frånträda de genom bifallandet af ofvanberörda utlåtande godkände och uttalade grundsatser; så ock med derjemte fästadt afseende å de anspråk på enahanda förmån, som beviljandet af anstånd med liqviderandet af detta undsättningslån otvifvelaktigt skulle framkalla från innehafvarne af andra likartade lån, hemställer Utskottet, att den i Petter Gabrielssons förnyade motion föreslagna förlängning af betalningsterminerna för det deruti omförmälda låneunderstöd icke må af Rikets Ständer medgifvas. Stockholm den 16 Juni 1848.
Hvad angår PresteSt:t, så äro detta Stånds tänkesätt temligen bestämda, och omval af dess ledamöter tror jag ej skulle utvisa någon meningsskiljaktighet. I BorgareSt:t deremot kunna möjligen de olika opinionerna genom omval uttryckas, ehuru detta, med afseende å det kända sätt, hvarpå de mindre städerne begagna sin rätt att välja riksdagsmän, troligen komma att inskränka sig till de större städerne. Slutligen kan man väl, i betraktande af den ringa politiska upplysning, som BondeSt:ts valmän ega, med säkerhet antaga, att valen till detta Stånd bestämmas af helt andra skäl, än politiska. — Jag tror således att det af Hr von Koch ifrågasatta prerogativ för Konungen skulle blifva utan verkligt gagn, då deremot i andra hunter, der representationen är annorlunda sammansatt och vald för längre tid, t. ex. i England, detta prerogativ är af stor vigt. Hr von Koch har vidare anmärkt, att man genom detta förslag skulle hindras att antaga en grundlagsförändring på mindre än tre år och sedan nya val skett, ehuru politiska förhållanden kunde göra antagande af en grundlagsförändring på kortare tid nödvändigt. Som det ses af Betänk;t, har en reservant gjort en Den 11 Augu3ti f. m 119 motsatt anmärkning, eller att grundlagsändringar skulle kunna för hastigt ske. Jag tror att Utskrt i detta fall hållit den rätta medelvägen. Vidkommande anmärkningen att, till följd af stadgandet derom att, i händelse statsregleringen icke är inom fyra månader fulländad, den gamla är till följande riksdag gällande, Rikets St,:r skulle vara förhindrade att, i händelse af krig eller annat dylikt behof, vid urtima riksdag bevilja dertill erforderliga medel, så skulle jag tro att någon sådan mening icke kan af de föreslagne stadganderne dragas, helst om man tillika afser föreskrifterne beträffande urtima riksdag. Slutligen har Hr von Koch anmärkt mot redaktionen af 81:sta §m R.F., att det står få första stället: »sedan nya val i samtliga valdistrikten försiggått», men sedermera på flere ställen endast: »sedan nya val försiggått», samt att derigenom en viss otydlighet och tvetydighet kan upkomma.
Egentligen vill denna förening med andra ord säga en öfverlåtelse åt annan man af en rättighet, man ej sjelf eger. Härigenom eluderas författningen. Den öfverilrifna hemmans-klyfningen och fattigdomen äro följder af detta stadgande. Utskotten hafva likväl ej ansett nödigt att agta härpå. Jag reserverar mig emot, att Utskotten, på sätt som förslaget bestämmer , beräknat pannornas tillverknings-förmåga endast efter pannervmden och derefter afgjort beskattningen. Jag betviflar dock, att Utskotten derigenom påträffat det rätta eller det verkliga förhållandet. Konst-apparaternes mångfaldighet gifvet' tillräckliga spelrum för missräkningar; hvarföre jag också påyrkar, att den i andra länder begagnade method måste äfven hos oss användas, och som synes vida bättre , nemligen att angifva mäske-karen, uppmäta, stämpla och taxera dem, och derefter beräkna tillverkningen och skatten. Detta gäller synnerligast vid de större tillverkningarne, men med de mindre, enkla apparaterne må förhållandet vara annorlunda, hvarföre ock det hittills varande sättet att beräkna pannelymden med de mindre, enkla pannorna, torde vara det lämpligaste.’’ Af Herr Ribbing, Arfvid’. ''Bränvin är och har varit landets förderf; derföre har jag önskat förbud af bränvins-tillverkning för andra behof än Anolhekens och Handtverkeriens m. fl. Eljest ju högre skatt, ju bättre på tillverkad kanna; a4 sk. har varit hvad jag påstått. Härmed förenade sig Herr Ribbing, Bengt. Af Herr Contracts-Prosten Nibelius: ”Emot den af Högloft. Bevillning*- och Ekonomie-Utskotten föreslagna beskattning å bränvins-bränning med så kallade enkla pannor reserverar jag mig. Den af dessa Utskott sammansatta Afdelning, som behandlat ifrågavarande ärende, föreslog i dess till Utskotten ingifna Betänkande en Tariff, som ifrån i oo till och med 200 procent höjde den vid sistlidne Riksdag bestämda beskattningen å alla enkla pannor under 60 kannors rymd, då deremot den nuvarande beskattningen å en qo kannors panna endast ökades med 33* procent. Bilt. till R. St.
Tilikännagåfvos vara antagna af MedStm samt bifölios. § 21. Tillkännagafs vara antagen af MedStm. Gr. Mörner: Jag tror att man äfven här skulle kunna borttaga hela det föreslagna stadgandet. Någonting motsvarande finnes ej, så vidt jag påminner mig, i nu gällande sockenstämmoförordning. Jag anhåller att §:n måtte afslås. gm ansågs böra utgå. Tillkännagafs vara antagen af MedStin och bifölls. § 23. Tillkännagafs, att PresteStit godkännt g.-n med följande tillägg efter §ms slutord: »dock kunna flere församlingar inom samma pastorat om gemensamt kyrkooch skolråd sig förena»; samt att BorgareSt:t gifvit §:ii denna lydelse: »I hvarje kyrkoförsam liug, så i städerna som på landet, skall finnas ett kyrkoråd, och i hvarje kommunalsamhälle ett skolråd; dock ega flere församlingar inom samma pastorat eller stad om gemensamt kyrkooch skolråd sig förena». Den 9 Oktober. 141 Hr Hjärne: Då de tre öfriga St:n i denna § fattat skiljaktiga beslut, torde det vara lämpligt, att R. o. Ad. genom sitt söker sammanjemka åtminstone två Stånds meningar. Jag vågar derföre föreslå, att R. o. Ad. instämmer med PresteSt:t; ty utom det att dess beslut öfverensstämmer med grundtanken i komiterades förslag, innefattar det jemväl det tillägg, att man inom samma pastorat skulle hafva rätt att ega blott ett kyrkooch skol råd, äfven för den händelse att detta pastorat eljest vore deladt i flere kommunalsamhällen. §:n bifölls med det af PresteSt:t beslutade tillägg. § 24. Tillkännagafs att PresteSt:t bifallit §:n, samt att BorgareS:t gifvit densamma följande förändrade lydelse: »Kyrkorådet tillkommer att, i afs:de på kyrkotukten, samt hvad som hörer till religionens och sedernas helgd, handhafva och vaka öfver efterlefnaden af härom gällande författningar; samt vårda hvad som tillkommer kyrkans angelägenheter.
Bönfallande, till dina knän anfogar jag. Den kropp, som modren der åt dig till verlden födt, Att du i otid mig ej döde; ljufligt är, Guds dager skåda; sänd mig ej till mörkrets hem! Först har jag far dig nämt, mig första dotter du, Först har jag, uppå dina knän mig lägrande, Dig kyssar gifvit, som af dig jag återfått. Då föll ditt tal: "skall jag väl nånsin, dotter min, Dig lycklig skåda uti egen makas hus, Mig värdigt lefvande, och friskt uppblomstrande?" Mitt svar, idet jag tryckte pannan till ditt skägg, Som jag med handen vidrör nu, var följande: "Skall jag väl dig, som gammal gubbe, möta få, O fader, i mitt eget hem, med smekningar, Och återgälda min uppfostrings mång besvär?" Af dessa ord ännu jag eger minnet qvar, Men du har glömmt dem, och mig ärnar slå ihjäl Ack nej, vid Pelops, och din far Atreus, gör icke det Och vid min moder, som med smärtor födde mig, Och nu af samma smärtor andra gång hemsöks. Hvad angår mig väl Alexandros' frieri Och Helenas? Och hvadan kom han, till min ofärd, fader, hit? Se på mig, älskade, och gif mig blick och kyss, Så att, derest jag måste dö, jag eger qvar Det minnet, om du ej beveks af mina ord! Ack, broder, du är visst en liten bundsförvandt, Men gråt ändock med mig, och fadren ödmjukt bed Att han ej syster dräper; hos småbarn också Om orättvisan visst en känsla innebor. Se, tigande, o fader, han anlitar dig Varkunna dig, och far barmhertigt med mitt lif! Ja, vid ditt skägg, vi käre två, anrope dig, Den ene liten en, och syster hans fullvext. Uti en tanke vill jag sammanfatta allt: Att se guds dager är för menskan ljufsta lott, Ej underjordens mörker; hvar som önskar dö, Är narr; slemt lefva bättre är, än vackert dö. KHOREN. Osälla Helena, för dig och din kurtis, Stor strid Atreiderne ha fått mot egna barn!
Maj:t angående de af Kongl. Maj:t vid sistförflutne Riksdag föreslagne ändringar uti ansta och 88 1° §§• af Regerings-Formen, fann Ridderskapet och Adeln för godt alt godkänna Utskottets under N:o 40 afgifne förändrade förslag tilt ofvannärande underdåni-ga skrifvelse. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Friherre Ehrenborgh, Cacper Wilhelm, väckt och den 28 sistlidne Maji, e. m., på bordet lagd motion, alt en del af anslaget på pde Hufvud-Titeln mätte användas till amortissements-fond för lån ål jordbruket och näringarne, tillika med de: i anledning deraf den 28 Maji och denna dag afgifna yttranden S. D, Remitterades till Constitutions-Utskottet en uti Memorial N:o 132, i den ordning 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, af Stats-Utskottet anmäld anledning, till anmärkning emot Föredraganden för Krigsärendena. S. D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 24 sistlidne Maji på bordet lagde Betänkande ]N:o 60, i anledning af väckta frågor, dels 0111 rättighet till enskilde Theatrars anläggande, dels ock om upphörande af de afgifter till Kongl. Theatern, som för representationer i landsorterne erläggas S. D. Ånyo föredrogos och biföllos nedannämnde den 28 sistlidne Maji och den 2 dennes på bordet lagde Utlåtanden och Berättelse ifrån Stats• Utskottet: Pr oi. Ut dr. d. 5 Junii 183&
Beväringen. 29:o För Lijbevurings-regementet har Kongl. Maj:t äskat en tillökning i staten af 20,043 R:dr 87-2 öre, hvarunder innefattas nya löner för 8 Fahnjunkare k 300 R:dr 2,400 » 8 Sergeanter å 225 » 1,800 * 8 Furirer k 187-, * 1,500 i 47 Korporaler å, 75 » 3,525 > 48 v. Korporaler å 37-| • 1,800 » 1 Regements-trumslagare 225 » 16 Trumslagare eller Hornblåsare å 37L » 600 eller tillhopa R:dr 11,850; dock skulle, enligt hvad Kongl. Maj:t derjemte tillkännagifvit, ofvanstående tillökningssumma kunna förminskas med 2,192 R:dr 37-j öre, om de ännu qvarvarande f. d. Lifdrabant-korpsens löntagare, hvilka af slats-ansläget åtnjuta ett motsvarande belopp, blifva på Allmänna Indragnings-staten förflyttade. Af Departements-chefens betänkande (sid. 32 och 33), hvartill Utskottet i öfrigt får hänvisa, inhemtas, i afseende å de föreslagne nya lönerne, att nästan 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. inga tillgångar för närvarande finnas till aflöning för nödigt underbefäl jemte korporaler samt att det blifvit Regemeiils-chelen tillåtet att antaga 16 Under-officerare saint 64 Korporaler och vice Korporaler, alla utan lön, dock under sjelfva tjenslgöringstiden ined aflöning enligt resereglementet och dessutom för Under-officerarne en årlig gratifikation af 25 R:dr B:ko. Utskottet, sorn hyser den mening, alt ifrågavarande Officers-korps hör, i mån af afgång, indragas eller åtminstone på ett för Stats-verket mindre kostsamt sätt organiseras, anser sig derföre icke kunna tillstyrka någon förhöjning af Regementets nuvarande anslag.
Denna längd är tillika det approximativa medium lill alla civiliserade nationers alnmått. Det skiljer sig från detsamma endast med 2^ proc. Om nu jordmeridian delades i ställe för 6 x 60 grader i 9 x 60 eller 540 så blefvo 100,000 pendellängder eller alnar lika med en grad. Om graden delades i 10 delar, kallade mil, blef milen lika med 10,000 pendellängder. En sådan mil är precist lika stor med en geografisk mil och jordens omkrets blef alltså som hittills lika 5,400 geografiska mil eller 54 mill. pendellängder. Om milen delades i 100 delar blef denna T£s:del, bågminuten, lika med 1000 pendellängder, om bågminuten delades i 100 delar, blef denna sista T^Bsdel, bågsekundeu, lika med 10 pendellängder eller steg. Med 10,000 steg bade man tillryggalagt en mils väg, d. v. s. T's af en grad; med 1000 steg en bågminuts och med 10 steg en bågsekunds väg. Huru enkelt är icke förhållandet emellan menskliga steget, jordmeridian och decimal-sekundpendeln? En fot, en famn, ett skålpund bestämmes lika ralionelt. Foten är ett mått som alla nationer hafva. Foten antogs lika med medium af menniskofotens längd och genom analogien att foten förhåller sig till alnen som alnen till famnen ficks famnmåttet. Detta mått skiljer sig från medium af alla brukliga famnmålt blott med 2 proc. Foten skiljer sig frän medium af alla brukliga fotmått blott med i proc. Jag vill icke uptaga R. o. Ad:s tid med att omtala huru ytoch rymdmåttet bestämdes. Jag ber blott att få nämna huru enheten för vigten ficks. En kub hvars sida var en pendellängd, ett steg, en aln, tänktes fyld med valten. En tusendel deraf benämdes skålpund och detta normalskålpund skiljde sig blott med la3öo Rån medium af alla brukliga skålpund.
Om densamma skulle för hvarje hemman verkställas så fullständigt, att de nu antecknade förhållandernes rigtighet borde pröfvas genom jemförelse med samtlige tillgänglige Jordeböcker för den förflutna tiden, komme sådant att icke allenast medföra ett så vidlyftigt och tidsödande arbete, att det nya Jordeboksverkets fullbordande först vid en ganska aflägsen tidpunkt kunde emotses, utan ock otvifvelaktigt föranleda en högst betydlig mängd tvister om förändring uti nuvarande, på Jordeboken grundade förhållanden och således inverkande både på Statens och enskildes häfdvunna rättigheter, utan alt det måhända ens altid, i saknad af erforderlige handlingar, blefve möjligt att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra. En dylik utsträckning af ifrågavarande undersökning instämmer ej heller hvarken med den uti Kongl. Brefvet den 24 Maj 1833 meddelde Nådiga föreskrift, att förslag till åvägabringande af nödig rättelse uti de upptäckte felaktigheterne borde uppgöras med hänsigt till minsta möjliga rubbning i bestående förhållanden för de enskilde samt minsta omgång och besvär för vederbörande embetsman, eller med Rikets Ständers den 30 October 1834 gjorda underdåniga hemställan, att Jordeboksgranskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning eller ringaste rubbning i eganderätts-förhållanden; och angelägenheten påkallar derföre bestämmandet af viss praescriptionstid, hvarutöfver den omförmälde undersökningen icke må sträckas tillbaka. I detta afseende har, på sätt i det föregående blifvit anfördt, Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegium föreslagit femtio år, räknadt från tiden för nya Jordebokens upprättande.