Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna berättelse upplyser Riksens Ständer om frukterna af Konungens samtlige Rådgifvares verksamhet; och något serskildt omdöme af Constitutions-Utskottet öfver hvars och ens andel i de der anförda nyttiga åtgärder, synes Utskottet lika olämplig, som af Grundlagen opåkallad. Deremot har Utskottet i sitt Memorial, verkligen, så vidt sig göra låtit, efter en plan ordnat sina anmärkningar. Det torde vara lätt att finna, det allmän lagstiftning och lagskipning, de båda lagstiftande myndigheternas inbördes förhållande, styrelsens förhållande till förvaltningens lägre organer, tryckfrihetens behandling, Konungens rådgifvares förhållande i vissa H. M. Konungen enskildt rörande frågor, krigsmakten, näringsväsendet och statsmedlens förvaltning bilda serskilda grupper i teckningen, som slutas med spridda drag af bristande kraft i rådslag samt bristande nit och drift hos föredragande. Att en och annan fråga kunnat, ur en annan synpunkt sedd, få en annan plats, kan Utskottet medgifva ; men önskar mer än det vågar hoppas, att i någon af de här uppgifna klasserna saknas anledning till allvarliga betraktelser öfver bristande kraft och Statsmanna-blick hos de män, som åtagit sig det ansvarsfullaste kall, som någon undersåte kan emottaga. Utskottets förfarande att icke serskildt sammanfatta de anmärkningar, hvilka serskildt rörde hvarje enskild Stats-Råds-ledamot eller föredragande, har sin grund deruti, att Utskottet, som ansett sig både af Regering-Formens §. 107 och af rättvisa mot de lefvande.och de i Konungens Stats-Råd qvarstående, förbundet att anmäla både de aflidne och de utur Stats-Rådet eljest afgångne Rådgifvarnes, äfvensom de serskildt tillförordnade föredragandes rådslag, så vida Utskottet funnit dem innehålla något enligt Reg.- Formens §.
Län hafva yttrat sig för beviljandet af förbättring i Länsmännens löne-vilkor, dels genom deras förseende i allmänhet med boställen, dels genom lönernes förhöjande med 5o R:dr o. s. v. Men som Stats-Verkets tillgångar icke medgifva någon större utgift i detta hänseende, än som erfordras för verkställigheten af den lönereglering för Länsmännen, som vid sista Rikdagen beslöts, kan Utskottet icke å berörde framställningar tillstyrka något afseende. Och hvad angår Prosten Alilqvists yttrande rörande det serskilda förhållande, som skall inträffa med de af Kronolänsmannen på Öland innehafvande Bohemman, hvarigenom desse Kronobetjente skola i löneväg vara sämre lottade än öfrige Länsmän, så kan Utskottet icke tillstyrka Rikets Ständer att dermed taga någon befattning, utan ega vederbörande, om deras rätt vid regleringens verkställande blifvit för nära trädd, att derom, till rättelses vinnande, å behörig ort göra anmälan. De återstående punkterne i Betänkandet N:o 80 nemligen: Stats-Ulskottcts Ullåtande A\o 114- 29 s4-de punkten, angående aflöning eller ersättning i vissa fall åt Fjerdingsman ; s5:te dito, angående dito åt Lands-Fiscaler, eller desse Tjenstémäns af sk aflande; s6:te dito, angående dito åt Kronans Uppbördsman i Städerne; zy.de söka inträde i Rättegångs-Verken, och s8.de slagsanslag , äro lemnade utan anmärkning. 29:0 Sedan Utskottet tillstyrkt Numer-Lotteri-Inrättningens bibehållande och bland Stats-Yerkets inkomster upptagit den i Kongl. Majtts Nådiga Proposition beräknade inkomst-summa 110,000 R;dr, kommer, äfven, lill följd deraf, den vid föregående Riksdagen, äfvensom uti högstberörde Nådiga Proposition upptagne summa för Numer-Lotteriets stat och utgifter att å denna Hufvud-Titeln åter uppföras med—■ R:dr 5o,ooo.
»Härvid får emellertid anmärkasj att maji genom mäskebeskattning väl undgår det »skadliga påskyndandet af destillationen* men icke förlusten i utbytet. Ty på samma »sätt, som man, för att inbespara en del af afgiften, påskyndar afbräntiiDgen med förlust »i utbytet, på samma sätt kommer man förmodligen äfven, att genom tjock ihäsknihg »inbespara eii del af mäskékar-rummet, hvilket, såsom ofvan är visadt likaledes leder »till förlust i utbytet, och är det sannolikt, att man i denna rigtning torde komma att »gå lika långt, som vid beskattningen å pannerymden, nemligen intill att värdet af hvad »man förlorar närmar sig dén afgift, man inbesparar. Sålunda se vi också, att i Danmark, »hvarest mäskeskatteh är större än i Preussen, det vid potatesbränningen mäskas tjockare »Och érhålles mindre, tinder det man således i Preussen till 4 tunna potates behöfver »224 potter kar-rum, behöfver nian i Danmark endast 4S0, och således 44 potter mindre. »456 potter kar-rum betala i Köpenhamn 64 sk. i skatt och i de öfriga köpstäderna 42 »sk., hvadan således 44 potter resp. 24 sk. obh 44 sk. insparas, hvilken besparing godt »uppväger förlusten af ett par potter i Utbyte. »Dén förmodan, ätt man genom införande af mäskebeskattningen skulle undgå den »betydliga förlust i nationalförmögenhet, söm man medger ega rum vid pahnbeskattnin»geh, och som, eftér hvad ofvan är visadt, kan antagas till 45—44 % af det material, »sorn användes, är således oriktig, enär mäskebeskattningen under en lika hög skattesats »medför alldeles lika förlust, sorn längre ned kommer att visas uppgå till 55,000 Spd, »årligen, om endast 42 millioner potter brännas. »Vidare får märkas^ att mäskebeskattningen medför en förlust i material, som icke »ens vid pannbeskattningen eger rum.
Uti ett till Ilögvördiga Preste-Ståndet ingifvet memorial har Ilerr Kyrkoherden Ternström anfört, alt några bestämda och tydliga föreskrifter, huru kyrkoeller s. k. soc.kuevägar böra anläggas och underhållas, icke skulle linnas i lagen gifnu. 2S Kap. 2 § Byggninga-baiken innehöile endast stadgande, huru bred en väg, som leder till kyrka, skall vara; men i händelse kyrkan icke vore belägen invid allmän landsväg, utan mera allägse derifrån, funnes det icke någon kontroll derpå, i hvad skick vägen underhölls; till följd hvaraf äfven de, som kunde antagas hafva skyldighet att vidmakthålla denna väg, ofta befunnes likgiltiga derför; hvilket i synnerhet för Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Ut'slottets Betänkande N:o 22. 7 vederbörande presterskap, som hvarje söndag måste begagna kyrkvägen, medförde betydliga olägenheter, såväl under vintersom under sommartiden. Till afhjelpande deraf samt enär sockneviigar borde betraktas lika som andra allmänna vägar, har motionären föreslagit ett sä lydande tillägg till 4 Kap. 1 § eller ock 25 Kap. II § Byggninga-balken: »Väg till kyrka, som afsides ligger, skall räknas lika med allmän väg och hvarje årstid af de dertill skyldige hällas fullt farbar. Kronobetjening äligge att, pä samma gäng allmän viiggranskning företages, äfven syna sä beskaffad soekneoeh kyrkoviig samt att, om bristlälligheter lörefinnas, tillhålla viiglottsägaren att skyndsamligen bättra, eller, om lian tredskas, mot lega, på hans bekostnad låta arbetet verkställa. När snöfall om vintreu inträffar, skall kronobetjeningen likaledes åligga att hålla vård om kvrkoväg, så att den alltid är öppen och i farbar t stånd.» Öfver denna motion, uti hvilken Herr Prosten [.lindholm instämt, åligger det, till följd af remisser och jemlikt 45 § Riksdagsordningen, Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet att afgifva utlåtande.
Regeringens inverkan i detta afseende skulle, efter Hr Nordenanckars förslag, inskränka sig dertill, att, sedan pröfningscomitéen inom hvarje län inkommit med förslag huruledes den länet tillslagna summan bäst kunde användas, afgöra hvilken eller hvilka af de utaf pröfningscomitéen framställde allternaliva förslag, som bör verkställas. Frill. Raab har således missförstått Hr Nordenanckars motion. Hvad Hr von Troils förslag vidkommer, hvari han förvandlat sig sjelf till ett Banco-, ett Stats-, samt Ekon.- och Besv.Utsk. torde vara bäst att vänta tills dess dessa Utsk.inkommit med sina betänk, i frågan. Hr Nordenanckar säger:” Om en enskild man vore ägare af Riket och af desse öfverskott utaf inkomst, så skulle han visserligen använda det sednare tili det förras förbättring. Han skulle fylla försvarsverkets behof, fullborda silia fästningar och sträcka ut nya kölar på sina skeppsvarf. Han skulle sammanbinda sitt lands sjöar och floder, jemna dess backar, odla dess mossar” m. m. Jag delar fullkomligen denna åsigt. Det är Regeringen, som hår inträder i den enskilde mannens ställning och som de föremåls tillvägabringande åligger, som Hr Nordenanckar framställt; ty det finnes mycket att göra härom för våra fästningars fullbordande, för sträckande af kölar till nya skepp, lill beväpnade ångfartygs byggande m. m. Vi behöfva icke vara tvehogsne luiru vi på ett allmänt nyttigare sätt skola använda dessa öfverskott. Uti dessa dagar har det Engelska parlamentet anslagit en summa af icke mindre än 2,400,000 £ St. för att ytterligare befästa de Engelska hamnarne och för alt bygga bevärade ångfartyg. De NordAmericanska Frisiaternes President har inkommit till Congressen med begäran om flere millioner dollars till sistnämnde ändamål. Frankrike bygger äfven krigsångfartyg för 12 ä 15 millioner francs. Det vore mycket väl om af det nu ifrågavar. öfverskottet åtminstone något kunde till dylika ändamål användas.
I anledning häraf får Utskottet npprepu att bär icke allenast är fråga 0111 undsättningarne efter 1826 års missväxt ulan jemväl om tid after annan, före nämnde år, af Allm. Magasins-Inrättningens tillgångar gjorda försträckningar. För serskilta orter komma således olika pris att ligga till grund för liquidationen och en allmän tillämpning af 1828 års Markegångspris skulle således för mången ort medföra en ökad tunga, utom att berörde grund för godtgörelsen af de år 1826 erhållna Spanmåls-understöd skulle i Utskottets tanka innebära en orättvisa mot de Län, der dessa skulder redan blifvit betalde eller innan korrt till fullo ingå efter sistnämnde års högre Markegångspris; i hvilken tanke Utskottet äfven styrkes deraf, att, under discussionerna i ämnet, fråga blifvit väckt örn restitutions meddelande åt sådana orter, i händelse den i anmärkningarne yrkade sats skulle antagas. — Då derjemte berörde punkt i öfrigt öfverensstämmer med hvad Slatsoch Ekonomi-Utskotten för Skaraborgs Län äfven tillstyrkt, att nämligen ”K. M:t i händelse af svag skörd under någotdera af de för återbetalningen bestämda år, skulle inträffa, må kunna i Nåder meddela förlängdt anstånd,” anser Utskottet sig böra vidblifva sitt förslag, helst å ena sidan skuld-beloppens utkräfvande på ett sätt som skulle föranleda understödstagarnes obestånd är förekommet genom föreskrifterna i de följande punkterna och å andra sidan meddelandet af betalningsanstånd, der sådant icke af behofvet påkul - 432 Stats-Utskottets las, ej bör befaras, enär sådant skall stödja sig på offlciela uppgifter från LänsStyrelserna samt, i hvarje serskilt fall, blifva föremål för K. Mits Nådiga pröfning och afgörande.
Jag får först och i allmänhet anmärka, att deraf att jag uppgifvit, hvilkaätgärder jag ansett hafva varit medverkande orsaker tili Förlägenheten, icke får dragas, den slutsats , att jag ock hLcmilrat dessa åtgärder. Jag har icke åtagit mig att undersöka, hvad som vid hvarje tillfälle kunde göras och icke kunde göras eller måste göras. Jag får anmärka, att i hela mitt Betänkande icke finns spår till omdöme öfver personer än mindre syftning ut personer, att ämnet ovilkorligen fordrade uppräknandet af alla till Förlägenheten vållande orsaker, som min blick förmådde upptäcka; att just detta uppräknande af alla orsaker, torde böra gälla hos hvarje opartisk man såsom säkraste beviset för min opartiskhet; att jag ibland orsakerna, härflytande fran de administrativa åtgärderna räknar jemväl de financiella och de, som äga gemenskap med beskattningen; åtgärder, som icke berott af Styrelsen, titan af National-Representanternas insigter Den 5 Juli /• m. oell öfvertygelse; och när jag uppger enda vilkoret för Förlägenhetens successiva och varaktiga häfvande, vara en fullständig förbättring af de hittills vidtagna administrativa åtgärderna, så borde deraf i min tanka ingen annan slutsats kunna dragas, än att jag ansåg de nu gällande principerna för finance, beskattning, handel och näringar, icke vara af den beskaffenhet, att genom dem och vid deras bibehållande, nationens välslånd vöre att förvänta. Om jag häri misstagit mig, det skall framtiden utvisa , och det kan allena af efterkommande bedömas. Jag får vidare anmärka, att den Statsman, som Friherre Wirsén förmodeligen har i sigte, då han säger , att vi i stället för klander äro honom erkänsla och förbindelse skyldige, icke kan och icke får för sina administrativa råd och åtgärder utaf oss bedömas.
Det vore i mångå afseenden nyttigt att lemna dessa kreatur åt enskilde personer och ej vid de allmänna stuteri erne eller på Statens egendomar; Den 20 Augusti. 335 ty dels blifva kreaturen på enskildes egendomar använda så, alt de gifva högsta möjliga afkastning, dels blir det minde dyrt, då hiistarne blifva använde i arbete, som är oundvikligt förderas bibehållande af duglighet. För vinnandet af detta ändamål får jag föreslå, att en erforderlig summa anslås, så vida ej någon del af de, af H. K. M. till stamholländeriers bildande äskade anslag härtill skulle kunna användas. Anhålles om remiss härå till vederb. Utsk. Remitterades lill StatsUtsk. Gr. Wirsen, Axel, anförde skriftligen: Om någon tvekan hittills varit rådande vid besvarande af den fråga, ”hvilken är Sveriges modernäring;” så hafva de sednare årens tilldragelser fullkomligt undanröjt densamma. Meningarna hafva numera, så vidt jag varit i tillfälle att erfara dem, förenat sig i den enda, utt det är landtbruket. Annu lor 2 eller 3 tiotal af år tillbaka, behöfde Sverige ärligen från utländningen köpa 2 ä 300,000 t:r spanmäl, dä deremot nu, endast under svåra missvextår, införsel af säd äger rum. Oberäknadt en allt mera spridd kunskap i landtbruket, en frigjord inländsk spanmålshandel och ett obehindradt användande af spanmåleu i allmänhet, har ett omsorgsfullt skydd emot utländsk medtäflan utgjort det medel, som verkat det närvar, lyckligare tillståndet. Annorlunda är likväl förhållandet med landugårdsskötselns produeter; oaktadt denna del af landtmannanäringen utgör den egentliga grund, hvarpå all rationel spaumålsproduction bör hvila. Mäktiga intressen hafva der hindrat användandet af de medel, som sä hastigt 1 y f ta t spanmålsproductionen till dess närvar, höjd. För att ej blifva alltför vidlyftig, vill jag ej här uppräkna de högst betydliga qvantiteter af landtmannaproducter, som, enligt Generaltullslyrelsens uppgifter, årligen införas i landet till den inhemska productionens förfång.
Län gjord framställning, att hemmans-egarne i redan skiftade socknar och i de, som framdeles storskiftas, måtte, emot inteckning i sina hemman, erhålla amortissemenls-lån i Rikets Ständers Bank, om möjligt, mot 3 procents ränta oeh 2 procents årlig capital-afbetalning och att lån-ansökningarne samt medlen borde gå genom Konungens Befallningshafvande, som tillkom att i första hand pröfva säkerheten och att tillse, det medlen blefvo till deras ändamål använde, samt att lån-beloppet borde blifva hälften af besutenhetens eller hemmanets värde, hvilket af Kronofogden med biträde af tvänne ojäfvige Nämndemän och Landtmätare borde bestämmas. Sedan Utskottet i ämnet infordrat Banco-fullmägtiges utlåtande, hafva Banco-fullmägtige, efter erhållen upplysning, att med den gjorde framställningen om låns meddelande från Rikets Ständers Bank emot pant af storskiftade hemman, icke åsyftades så beskaffade låne-biträden, som under benämning af skiftesoch odlings-lån omförmälas i §.
Proposm jemte yttranderne remitterades till Bevilln.Utsk:t. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk:t följande d. 19 dennes bordlagde Propos:r från K. M. till R. St:r, nemi.: l:o, i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lösen, af det s. k. Odelska Appreterings-verket i Stockholm med hvad dertill hörer; 2:o, om anvisande af ett lån af 230,000 rdr rmt till förbät tring och utvidgning af Helsingborgs hamn; 3:o, ang:de afsöndring af jord från RegementsPastors-boställei Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägarekorpsers mötesplats å Frösön; samt 316 Den 23 November f, m. 4:0, ang:de utbyte af f. d. Förarebostället vid Södermanlands Regemente >/4 mtl Wreta, emot kronoskattehemmanen Kroberga Westergården '/2 och Östergården V4 mtl. i Nyköpings län. Efter sedermara skedd föredragning af K. M:s d. 19 dennes bordlagde Propos., ang:de grunderna för en förändring i sättet för utgörande af presterskapets aflöning, anmälde sig och anförde skriftligen Frih. Hamilton, Hugo: Den fråga, som utgör föremålet för den nu föredragna K. Proposm, är den vigtigaste af alla, som förekomma vid detta Riksmöte. En dissenter-lag må skrifvas hurudan som helst, så beror det dock i främsta rummet på vår Evangeliska kyrkas presterskap, om den brytning, som upstått inom församlingen, skall ledas till ett godt mål, om de vilseledda skola kunna återlöras i vår kyrkas sköte. Detta åter beror på presternas antal i förhållande till församlingarnes befolkning, på sättet för deras aflöning, på deras ställning till det allmänna och till deras församling. Det är nemi. numera ej nog att en Pastor från predikstolen och vid husförhören undervisar i vår läras sanningar, och att han vid dödsbädden besöker de lidande.
N:o 21, i anledning af väckt motion om lönetillökning åt Härads-skrifvaren Bjoerklund på Öland; Bifölls. Prof.-Utdrag den lå Januari 1851. 115 Från Välluf. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo BankoUtskottets neda onämnda memorial, nemligen: N:o 4, med ålerlemnande af Per Hanssons motion, med förslag till förändrad prägel å de silfvermvnt, som i värde understiga 32 sk. banko. Frågan ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. N:o 5, med ålerlemnande af en af Riksdagsfullmägtigen Nils Jeppson väckt motion, angående dels Privat-bankernas indragning och inrättande i deras ställe af Låne-kontor, dels skyldighet för de förra att erlägga högre bevillning. Motionen, så vidt den afser Privat-bankernas beskattning, ansågs tillhöra Bevillningsutskottet'. och N:o 6, med ålerlemnande af Peter Peterssons motion, hvaruti hemställes, att i stället för stamboksoch kollekt-medel, amorteringslån måtto beviljas i och för kyrkobyggnader, eller att uppbörden af sådana medel hädanefter må annorlunda besörjas. Motionen ansågs böra till Stats-Utskottet remitteras. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets memorial, N:o 3, om arfvoden för ökad Kansli-personal. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets memorial och utlåtanden: N:o 18, med återlemnande af en af Anders Nilsson från Hallands Län väckt motion, om vidtagande af åtgärder, som kunna tillförsäkra åboer å så kallade stomhemman en tryggare besittningsrätt till dessa hemman. Denna fråga ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. N:o 19, i anledning af väckt motion om anslag af statsmedel till uppförande af en stenbro öfver Skellefteå-elf: Bifölls.
Åtminstone är det väl anledn. alt ifrågasätta en sådan rättighet; och då i grundlagen bestämdt uttalas den rättighet, som R. o. Ad. nu äger enligt Ridd.Ordn., och denna rättighet blifvit tillämpad äfven vid Landtmarskalks-klubbans förande, så finner jag, att denna tvetydighet skulle med mycket skäl kunna gifva anledning för de öfriga Stånden att i fråga sätta R. o. Adis lagliga rätt, alt låta i Utsk. uppträda en annan ordförande, än den, som verkligen vore den äldste inom Riddarhuset. Dessutom tillåter jag mig att yttra, att det skulle vara många gånger svårare för en R. o. Adis ledamot ibland de öfriga Stånden såsom deras ordförande, om han inträdde med den benämningen, att han verkligen vore såsom den skickligaste utsedd inom sitt Ständ. Jag hemställer till R. o. Ad., om detta icke verkligen skulle stegra anspråken på ordföranden inom ett Utsk., och öka den missbelåtenhet, samt framkalla de sarkasmer, som jag haft tillfälle att ofta höra framkastas ronde R. o. Adis val till ordförande. Jag tror, att detta mycket val undvikes derigenom, att hvar och en sin pligt likmätigt uppträder såsom ordförande, utan anspråk på att äga någon öfvervägande skicklighet. Det är också ganska tydligt, att om R. o. Ad. nämner ordförande, utan att successivt nämna i hvilken ordning hvarje ledamot skall uppträda såsom ordförande, så uppstår det besynnerliga förhållande, som af 2me ledamöter före mig här blifvit framstäldt. Jag afstyrker således motionen ur alla möjliga synpunkter, och tror, att den olägenhet, som nu finnes, skulle vida öfvervägas af de svårigheter, som motionens antagande skulle medföra. Många ledamöter hördes ropa på propos. Gr. Possei Det är egentligen med anledn. af Frih. Cederströms yttrande, som jag har begärt ordet. Jag ber Frihin observera, att jag vid slutet af mitt anförande hänvisat på hvad som vid föregide riksdagar blifvit yttradt till fördel för det förslag, som jag förordat.
Irisocknarne åliggande skyldigheter både i tjenstbarheter och hembud af skog blifvit på det nogasle utrönt, uppgöra förslag till en sådan afhandling, hvarigenom ej mindre Kronan blefve lörsäkrad om sill behof af svafvel, än ock de vilkor i afseende å bruksegarens ersättning bestämdes, hvilken borde ega rum i händelse af ifrågavarande ijenstbarhelcrs upphörande, dervid följande borde komma i öfvervägande: 1 :o beloppet och priset å det svafvel, bruksegaren skulle vara skyldig att tili Kongl. Majit och Kronan leverera; Bih. lill R. SI. Skrifvelse N:o 40. 2:o huruvida lösningsrätten af Kronans tionde af svafvel-, rödfärgsoch vitriol—tillverkningen vid bruket hädanefter, sorn hittills, skulle tillhöra egaren; 5:o om de i svafvelberedningeu inlärde och vid bruket skattskrifne drängar under konskriplionsåren skulle vara befriade från krigstjenst; 4:o huruvida egaren skulle bibehållas vid dispositionsrätten öfver de bruket anslagna allmänningar, ulan någon rekognitions—afgift, Ständernas beskattningsrätt likväl förbehållen, eller 5:o om dessa allmänningar, såsom vederlag för afstådda förmåner, borde, utan eller med vilkor af deras skattläggning, af Kronan afstås och uti ersättning beräknas. Efter det dessa Kommilterade den 2 Oktober 1850 i underdånighet afgifvit förslag till reglering af förhållandena emellan Kronan och svafvelbruket, samt Kongl. Maj:t deröfver infordrat Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegiernas underdåniga utlåtande, börjades å Kronans vägnar emot brukets egare en rättegång, åsyftande att erhålla upphäfvande af Örebro Härads—Rätts dem meddelade fasta å bruket och deras åläggande att detsamma till Kronans fria disposition afträda, hvilken rättegång likväl genom Kongl. Maj ts Dom den 7 Juni 1841 slutades med ogillande af Kronans stämnings-påståenden.