Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uhr från Nerikes län med 84 röster; Georg Nyqvist från Wermlands » » 53 » och Erik Ersson från Gefleborgs » » 41 » Till Suppleanter: Lars Ersson från Södermanlands län med 71 röster; J. F. Fredriksson från Upsala » » 56 » och Lars Magnus Carlsson från Stockholms » » 40 » i Till Fullmägtige i Riksgälds-kontoret: Anders Medin från Kronobergs län med 75 röster; Carl Gustaf Sköldberg från Nerikes » » 65 » och Gustaf Bjerkander från Skaraborgs » »47 » Bih. till R. St. Till Suppleanter: Anders Söderholtz från Södermanlands län med 78 röster; Carl Casper Nettelbladt från Stockholms » » 65 » och Per Persson från samma län » 30 » Till Direktör vid Lånekontoret i Göteborg: Jöns Rundbäck från Göteborgs län med 50 röster. Till Suppleanter: Johan Magnus Björkman från Elfsborgs län med 47 röster; och f. d. Riksdagsmannen Erik Christensson i Tingstad i Göteborgs län med 35 röster. Till Direktör vid Lånekontoret i Malmö: Anders Persson från Malmöhus län med 65 röster. Till Suppleanter: Jöns Andersson från Malmöhus län med 69 röster; och Ola Lasson » Christianstads » »57 » Till Direktör vid Lånekontoret i Wisby: Peter Larsson från Gotlands län med 91 röster. Till Suppleanter: Ludvig Norrbij från Gotlands län med 87 röster; samt Hemmansegaren Carl Johan Gardelius i Ekeby, Gotlands län, med 70 röster; hvarom protokoll genast uppsattes och justerades.
Denna Rikets Ständers hemställan är af Kongl. Majrt bifallen, och Förordning i ämnet utfärdad den 10 Juni 1841. 13:o af den 9 September 1840 angående tillägg i 17 Kap. 32 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Majit har i nåder bifallit denna hemställan, hvarom Förordning den 10 juni 1841 blifvit utfärdad. Majit dervid vägrat bifall till denna hemställan. 15:o af den 9 September 1840 om ansvar å den, som slår in annans fönster (74). Kongl. Majit har bifallit detta förslag och låtit utfärda Förordning i ämnet den 10 Juni 1841. 16:o af den 9 September 1840 om grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter för sådan stöld, som ligger i tväböte (77). Jemväl detta förslag bar Kongl. Majit bifallit och låtit utfärda Kungörelse derom den 10 Juni 1841. l*:o af den 23 September 1840 angående enskild persons förpligtande att under vissa vilkor afstå äganderätt till jord, m. m. för allmänt ändamål (75). 1841 den 8 Juni i StatsRådet anmäld, dervid Kongl. Majit förklarat Sig ej då vilja antaga Rikets Ständers hemställan, men hänskjutit frågan till behandling i sammanhang med förslaget till allmän civil-lag. 18:o af den 23 September 1840 om så kallade undantags-kontrakters intecknande (88). 1841 den 8 Juni har Kongl. Majit vid föredragning af denna Rikets Ständers hemställan vägrat Sitt bifall dertill. Sig icke då vilja godkänna denna hemställan, men hänskjutit frågan till vidare öfvervägande i sammanhang med förslaget till ny brottmålslag.
På Bonde-Ståndets vägnar vägnar Jf. Schwan, Lars Olsson, h. t. Talman. ' n. v. Talman. Uppläst 1003 Den 11 Juli. Uppiäst den ii Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! Hos Riksens Ständer liar motion blifvit väckt , rörande oinskränkt tillåtelse för Landtman, att, vid det de till Städerna införa sina varor till försäljning , få desamma, till förekommande af deras förskämning vid inträffande svar väderlek, jemväl i öppna bodar och stånd , äfvensom å torgen, föryttra; och ehuruväl Riksens Ständer insett de tillfällen mera sältan inträffa , då Landtmannen på en gång till Staden land vägen tan införa en så betydlig mängd varor, att försäljningen deraf icke kan på Torgen snart och utan omformälte olägenhet verkställas; hafva likväl Riksens Ständer funnit skäligt, att vid sådana händelser Landtmannen må tillåtas, att om han kan äga någon lägenhet att skaffa sig oppen bod eller stånd, fa derstädes, efter förut skedd anmälan hos Stadens Styrelse , och sedan behofvet blifvit pröfvadt och gorlkändt, berörde sina varor till salu hålla, dock med vilkor, att försäljningen, då den ej sker å torgen, icke annorstädes , än i nämnde bodar och stånd verkställes, vid det ansvar, förut är stadgadt. Hvilket beslut Riksens Ständer härmed få till Eders Kong! Majus Nådiga pröfning i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda med djup un* dersåtlig vördnad , trohet och nit Stor* Den 11 Juli. 1003 Stormägtlgste AllernådigSte Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter Pä Kidd. och Adelns vagnar Carl Mörner, h, t. Landtm. Pä Borgare Ståndets vägnar H. Schwan, h, Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. A, Lindblom, n. v. Talman. Pä Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst den 11 Juli.
Uppå hvilka skäl Banco-Fullmägtige yrkat och anhållit, alt Utskottet måtte tillstyrka afslag å de i förslaget upptagne’ fyra punkter i det skick desamma blifvit af Motionairerne framställde; men derjemte förklarat att, så vida Stats-anslag icke kunde bär påräknas, och man tillika finge antaga, att Banken i egenskap af Borgenär borde så handla, som hvarje klok och omtänksam enskild man under lika beskaffade omständigheter förmodligen ieke skulle underlåta, så och då en tillåtelse åt Administrationen, att för tillfället mildra, vore någonting helt annat, än upphäfvande af grundsatser och frånträdande af lagliga rättigheter, ansågo sig Banco-Fullmägtige ega skäl Utskottets bepröfvande underställa, om icke lill Rikets Ständer måtte föreslås: 1:0) att Directionerne öfver Banco-Disconten och Låne-Contoren må berättigas att åt sådane Gäldenärer, som visa sig genom Cholera-farsoten eller de emot densamma vidtagne anstalter hafva varit förhindrade i laga ordning fullgöra åliggande omsättningar, återställa försuten prasscriptionstid, dock utan hinder i fortgående executiva åtgärder och med vilkor, att ansökningar i denna väg, för att kunna till pröfning upptagas, måste anmälas inom en månad sedan vanliga praescriptions-tiden tilländagått, derjemte vanlig afbetalning och förskotts-ränta borde vara insatt. 2:0) att den Banco-Disconten åliggande inbetalning lill Banken af hela behållna vinsten, utaf Discont-rörelsen för år 1833, äfvensom den icke aflemnade andra hälften af vinsten på Låne-Contorets 1 Götheborg rörelse för samma år, må kunna levereras på sätt att en sjettedel af hvardera summan insattes inom slutet af hvardera månaderne October, November och December innevarande år och Januarii, Februarii och Mars nästkommande år 1835; samt att enahanda fördel beviljas Låne-Contoret i Malmö för det fall att inom dess Låne-District Cholera-farsoten skulle blifva gångbar. Hvarförutan, på det att Bankens vinst vid 1834 ^rs slut genom
Dalarnes vanlottade allmoge, i underdånighet anhållit att, med afseende å dpn sålunda ådagalagda behöfiigheten af en jernvägsnntäggning emellan Fahlun och Gelle, hvilken, afven med beräkning af blott en inskränkt del af den varutrafik, som redan eger rum ifrån och till Fahlun, syntes icke allenast kunna bära sig, utan troligen lemna en årlig behållning af sju procent å anläggnings-kapitalet, Kongl, Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom: l:o att, då denna anläggning, ehuru, efter all sannolikhet redan från början vinstgifvande, erfordrade en kostnad, vida öfverstigande alla de enskilda krafter, som här kunde komma i fråga att, för dess sammanskjutande af egna medel, tagas i anspråk, Rikets Ständer, såsom enda utvägen att bereda möjlighet åt ett blifvande bolag, att förskaffa sig anläggningskapitalet såsom lån emot låg ränta och årlig amortering, måtte lemna Statens garanti antingen under tjugu år, räknadt ifrån den tid, då arbetet bevisligen tagit sin början, elior ock under tjugu år från jernvägens fullbordande, i hvilket sednare fall likväl de beräknade Irenne byggnadsårpns räntor å 5 procent, som, derest första året 1,200,000 r:dr, andra året 800,000 r:dr och tredje året 400,000 r:dr komme att utgå, sammanräknade utgjorde 280,000 r:dr, skulle tilläggas kostnadssumman, hvarefter å totalbeloppet eller 2,680,000 r:dr Staten garanterade 5 procent under berörde tid, nemligen för hvad, efter afdrag af driftoch underhållskostnad, behållningen af rörelsen å banan, enligt afslutad och behörigen verificerad Hufvudbok, årligen kunde komma att understiga fem procent, i förra fallet af anläggningskapitalet, 2.400.000 r:dr, och i det sednare af 2,680,000 r:dr, d. v. s för hvad behållningen, efter nyssnämde afdrag, årligen kunde understiga 120,000 r:dr, enligt det förra alternativet, eller 134.000 ndr, enligt det sednare, samt 2:o att det blifvande jernvägs-bolaget måtte komma i åtnjutande af samma skattefrihet, sorn blifvit beviljad Gotha kanal-bolag och andra dylika bolag; så har Kongl. Maj:t, uti atlåten nådig skrifvelse, tiil Stafs-Utskottet öfverlemna! ofvanberörde underdåniga ansökan med tillhörande karlor och handlingar, jemte Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader deröfver afgifna underdåniga utlåtande, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att, med erforderlig fullständighet, taga målet i öfvervägande; och ville Kongl. Maj:t,
Erinrad härom slog prinsen Däremot hade vi vida mera respekt för andra, upprepande samma fras, till ex. » Ah, honom hjärtligt på axeln och frågade: » Tycker inte guffar, att pojken växt dukFrans Hedberg, som tog sitt lärarekall med hvilka sköna smultron. hu, en orm! nej, sådan stackare jag är. det är ju tigt se ' n sist? » stort allvar. Lärosalarna voro i artistfoyererna i det endast en trädgren! » Meningen var att ' Vid denna tid var det Burmanska namnet talrikt representeradt i Haparanda och gamla, anrika operahuset, men vid uppvissöka nyansera de olika stämningarna. Prins Oscar hade ofantligt roligt åt omnejd. Utom Fale Bure och prosten Burningar begagnades den s. k. barnteatern, en trappa upp i hörnet af Gustaf Adolfs denna del af uppvisningen, äfven om den man träffade män tjänstgörande Burmänner i sparbanken, på telegrafen, i folkmåhända var något enformig. torg och Arsenalsgatan. Nåväl, det återstod endast några dagar Så följde deklamationsnummer, och nu skolan förutom ingeniörer och ångbåtsbefältill spelterminens slut och för eleverna blef prinsen allvarsam, slöt ögonen och lysshafvare. Därför hette det också med skäl att: nade. Vältaligheten, rytmen och välljudet endast ett par lektioner. » Går du stan omkring, vid hvarje knut var han mästaren att förstå. Vi voro alla samlade en eftermiddag i stora får du se en Burman titta ut. » foyern, väntande vår lärare och sins emellan Bland det årets profelever, var äfven dryftande våra framtidsförhoppningar, då JoSelma Lindqvist, som sedermera under en Man kunde äfven varit fullt berättigad han Jolin trädde in. Han såg denua dag ovantid blef publikens gunstling, innan stjärnan att tillägga: ligt högtidlig ut och hade ingen putslustig gick in i moln. Nu vinkades hon fram af » Står du se ' n en timme blott och gapar, hälsning till hands. Ganska stel trädde Hedberg och deklamerade Geijers » Kolarfår du se du träffar bara Grapar. » 1897 Det förberedelser man gjort för prinsens mottagande voro i sanning väl lyckade.
Sig ej kunna till densamma lemna Nådigt bifall. l8,0 Angående undersökning om upprinnelsen af den sa kallade Prés te-taxan. Anmäld den 27 Mars i83o; och har Kongl. Majit, med Nådigt afseende å Rikets Ständers underdåniga anhållan, under den 16 nästföljande April, anbefallt Kammar-Collegiuro vidtaga sådane åtgärder, att den föreskrift™ undersökningen må inom j832 års slut vara fullbordad. Påminnelse derom till bemäide Collegium. afgafs den 22 Junii i833. Bil. till R.'St.'Just. Ombudim. Eml>. Om fortfarande anslag af Statsmedel lill Carlskrona Stads Fattig vårds-inrättning. Anmäld den 16 Januarii i83o; Och har Kongl. Majit, till följd af Rikets Ständers beslut, under den 23 i samma månad lemnat vederbörande underrättelse om anslagets fortfarande intill nästa Riksdag. 20:0 Om afskrifning af ett, Landt-ränteriets förskott till Curhusanstalten i Westerås. Anmäld den 20 Februarii i83o; och har Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 27 i samma månad, om Rikets Ständers beslut förständiga* vederbörande till behörig efterrättelse. 21:0 örn sättet för allmängörande af författningar oell deras utdelning till Domare och Embetsman. Sedan åtskilliga förberedande åtgärder blifvit vidtagne, har Kongl. Majit, med hufvudsakligt bifall till Rikets Ständers underdåniga framställning, derom låtit utfärda Nådig Kungörelse af den 14 December 1833. 2 2:0 Om begärdt fortfarande anslag åt Lär arne vid Stockholms Stads undervisningsverk. Anmäld den 16 Januari i i83o? och har Kongl. Majit under den -23 i samma månad till alla delar bifallit Rikets Ständers beslut, samt derom vederbörande förständiga t till behörigt iakttagande. Qs3:0 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prat. Dt dr. d. i J.ilii 1834.
Han föreläde parlamentet beskattningsedikt, som det vägrade att inregistrera. Liksom man skrämmer småbarn med » busen », ville han då imponera med den kungliga myndigheten i den mest anstöt-liga och otidsenliga form. Det hölls en » lit de justice » der konungen, som i egen person förde presidiet, befalde parlamentet att i hans närvaro inregistrera skattepåbuden och sålunda med maktspråk nedslog det enda värn undersåtarne kunde hafva mot godtyckligt pålagda skatter. Parlamentet lydde väl för ögonblicket, men förklarade sedan, att påbudet, såsom inregistreradt med tvång och på konungens befallning, ej kunde anses ega laga kraft. Det förklarade vidare, att hvarken konungens edikter eller ens deras af parlamentet gjorda inregistrering, vore tillräckliga för att pålägga folket permanenta utskylder, alldenstund en sådan beskattning endast tillkom riksständerna. Återigen de förargliga riksständernal Parlamentet suspenderades och förvistes, be-lastadt med allerhögsta onåd, till Troyes. Men vederbörande fingö snart erfara, hvad det vill säga att leka med elden. Landsortsparlamenten och andra domstolar, till hvilka man vände sig, vägrade också inregistrering, och dem alla kunde man ju icke förvisa eller upplösa. Adeln i Bretagne gjorde ett slags uppresning, och Paris, der minnena från frondens dagar stego upp, var i den häftigaste jäsning, hvil-ken hertigen af Orleans efter bästa förmåga underhöll. Konungen gaf vika och återkallade det parisiska parlamentet, men sökte nu, oförståndigt nog, i en lenare form imponera på det samma. Man afstod från den brutala lit de justice, men höll i stället en » kunglig parlamentssession », hvari kräfdes inregistrerandet af ett kungligt edikt rörande ett lån på 420 millioner francs. Det följde nio timmars diskussion, hvilken slöts dermed, att konungen otålig steg upp och i befallande ton fordrade, att lånet skulle inregistreras.
M:t med alla möjliga bagateller, men sådant är efter min tanka ingalunda lämpligt, och bör i möjligaste måtto inskränkas. Det är detta sora Utsk:t här gjort, och då dessutom Utsk:ts redaktion af g:n iir vida enklare än komiterades, hoppas jag att förslaget vinner R. o. Ad:s bifall. no Pen 10 Oktober «. uj. Sedan öfverUiggningen förklarats fulländad samt H. Exc. IT t* Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats deis bifall till §:n enl. UtslLts förslag oell dels antagande af den lydelse derför, som a( komiterade föreslagits; framställde H. Exc. propos. på bifall till g n enl. Utsk:ts förslag, hvartill svarades ja. ggtna 14, 15 och 16. Tillkännagåfvos vara antagna af Preste8t:t och biföllos. § 17 enl. Utsk:ts förslag. Tillkänuagafs vara bifallen af PresteStit. Gr. af Ugglas: Som denna § redan ar bifallen af 2 Stånd, lönar det väl ej mycket mödan att deremot framställa anmärkningar. En kan jag dock icke undertrycka, nemi. att tiden för landstingets början blifvit ovilkorligen bestämd till September, då ännu jordbruksarbetena icke äro afslutade. Bättre hade efter min tanka varit att åt landstinget sjelft öfverlåta bestämmandet af tiden för sina sammanträdan, hvilken åsigt jag härmed får underställa B. o. Ad:us pröfning. Gr. Mörner: Jag förmodar Gr. af Ugglas* mening vara att vid hvarje landsting skulle bestämmas tiden då det nästa bör sammankomma, ty icke lärer det väl gå an att låta det första en gång lör alla deröfver besluta. För öfrigt får jag anmärka, att man i denna g inrymt det stadgande, att landshöfdingen eger deltaga i tingets öfverläggningar, ehuru icke i dess beslut, hvilket stadgande ingalunda synes mig här vara på sin plats, utan snarare hafva bort införas i den §, der det handlas om hvem som skall vara ordförande.
Majit af sådan anledning infordrat underdåniga yttranden af Krigs-kollegium och Förvaltningen af Sjöärendena, sorn uti häröfver den 28 Oktober nästlidct år afgifvet gemensamt utlåtande, jemte förmälan, att, enligt Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1842, Nämndemän nu äro, när de voro tillkallade för att biträda vid syner, värderingar, besigtningar m. fl. förrättningar för Kronans räkning, be - Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 10H. 5 riittlgado till skjuts och traktamente, med undantag för de tillfällen dä Nämndemännen såsom ledamöter i Härads-Rätt, uti förrättningen deltoge, då de biträdde vid syner och besigtningar å ryttare-, knekteoch båtsmans-torp, och då sjelfva förrättningen samt resan till och från förrättningsstället tillsammans icke fordrade längre tid än en dag, i öfrigt anfört följande: att hvad först angingo syner och andra förrättningar, i hvilka Nämndemän såsom Härads-Rätts ledamöter deltoge, kundo lör försvarsverkets räkning biträde af Nämndemän i sådan egenskap, Kollegierna veterligen, icke ifrågakomma vid andra tillfällen, än vid laga syner å Militiae—boställen, eller vid endast sådana syneförrättningar, som af domhafvande eller auditör, hvilken äfven vore domare, verkställas; och som, jemlikt Kongl. Förordningen den G Juli 1720, Härads-nämnd skulle på extra ordinarie kronoförrättningar sig sjelf underhålla, och Kongl. Resolutionerna på allmogens besvär af den 21 Januari 1748, § 13, och på krigsbefälets af den 11 Januari 1757, § 37, förbjöde Nämnd att fordra eller taga någon betalning för förrättningar i publika ärenden, samt ordinarie eller för viss tid tillförordnad domare eller auditör, enligt berörde § af 1757 års nyss åberopade
Sin nådiga afsigt, att åt mig lemna det hedrande förtroendet att under delta riksmöte vid R. o. Ad;s öfverläggningar föra ordet, skulle jag hafva misskänt mig sjelf om jag icke, inseende vigten af detta ansvarsfulla uppdrag och ihågkommande de många fräjdade män, som förut burit Landtmarskalks-kallets ärofulla tecken, tillika erinrat mig min ringa förmåga att motsvara det utmärkande förtroendet, samt den ovana vid riksdags-ärenders behandling, hvilken blifvit en följd af det afbrutna deltagande deri, som min embets-befallning an - 4 Den 20 November. tler de sednare åren gjort nödvändig. Det gifves dock förhållanden, då misstroendet till egna krafter måste vika och stödet sökas i medvetandet af ett rent uppsåt, i känslan af en brinnande kärlek lill fosterlandet och i hoppet, alt dessa egenskaper skola förvärfva öfverseende åt ofrivilliga misstag. De skola äfven lifva mina bemödanden att tillvinna mig R. o. Ad:s förtroende, som säkrast torde ernås genom bevarande åt hvar och en af den rätt honom enligt grundlagarne och Ridd.Ordn. tillkommer, genom tillämpning af dessa lagar enligt deras lydelse och rätta mening, sådan jag, efter bästa öfvertygelse, förmår uppfatta den. — Måtte jag lyckas häruti lika säkert, som jag vet, att mina egna åsigter om hvad som kan vara nyttigt eller lämpligt, icke skola förmå mig till afvikelser från Ordförande-kallets pligter! Sveriges R. o. Ad. har dyrbara minnen att häfda och stora efterdömen inom sig att följa. Rikets första Stånd, ej blott till namnet, har R. o. Ad. visat sig värdigt denna utmärkta plats, så väl då det gällt att i strid emot utvärtes fiender värna fosterlandets ära och sjelfständighet, som då inhemsk söndring satt Konunga-makten eller den lagbundna friheten i fara. Rättigheten att såsom representanter för Svenska folket försvara och vårda dessa bägge dyrbara villkor för samhällets bestånd och utveckling, innefattar ock pligten att tillse, det ingendera rubbas eller vanvårdas. Så hafva våra fäder tänkt och handlat, så skola, jag är säker derom, jemväl nutidens R. o. Ad. länka och handla.
I anseende till hvad som blifvit yttradt om Passevolancen, beklagar jag, att det ej hörer till ämnet, och att någon motion derom icke blifvit väckt. Jag tror icke att något nyttigt resultat deraf kan uppstå; och troligen skulle den Ledamot, som nu yttrar sig önska den, vara den förste, om den inrättades, att klandra den. Jag vill icke öka återremissen med något anförande af mig, utan anhåller att detta yttrande icke måtte åtfölja återremissen, emedan jag blir i tillfälle att i Utskotten afgifva min mening deröfver. Det är för alt sätta Utskotten i tillfälle taga kännedom om den omtaldte Committeens arbete, sorn jag yrkar återremiss, öfvertygad på förhand att Commitleen och Utskotten i saken tänka ungefärligen lika. Grefve Brahe: Långt ifrån alt något klander emot Utskottens förfarande legat till grund för min begäran om återremiss, har jag, med erkännande af nyttan och värdet af de åsigter Utskotten i hufvudsaken uttryckt, blott önskat, att försätta Utskotten i tillfälle att inhämta närmare kännedom om vissa detaillefrågor, hvilka äfven tillhöra det reglementariska, samt dessutom erhålla mera fullständighet och bestämdhet om de rättigheter och skyldigheter, hvilka härutin - D e ii 4 Jan11 u i’ i i f. Jn. )ian åligga Rusthållare och säkrast försäkra dem emot ali godtycklighet i behandlingssätten; detta allt bidragande till ordning; och hoppas jag, att ändamålet så mycket lättare skall vinnas, som alla detailler äro på förhand fullständigt utredde, hvarigenom ingen särdeles tidsutdrägt bör komma alt äga rum. Grefve Horn: Det är med stor tillfredsställelse, som jag hort, att Konungens Rådgifvare i Commandomål yrkat återremiss af Utlåtandet för det Utskotten skulle blifva i tillfälle att taga kännedom om handlingar, som förekomma Rusthållares godtyckliga behandling. Jag fäster mig likväl nu egentligen vid ett uttryck af Herr Bråkenhjelm, deri han förmenar att tillräckliga aftal i denna fråga skulle kunna träffas ensamt emellan Regeringen och de Rustande.
Vaggarna Bro hopsmetade nf ' stennr och lera, stanger &amp; ro lagda i kors darofver, hvilande pii de liiga murarna, men hojancle sig ndgot Bt midten, och det hela tiickes af de bruna $amelhBrsfiltarna. En eldstnd iir anordnad af n&amp;ra stenar i tiiltets midt, roken fL. solca sig ut genoin dorroppningen, dB man har nggot att kolca - bohaget utgores blott af ndgra halmmattor att ligga g l och n&amp;gra lerkrukor. Men den unga kabylhustrun ar - trots denna torftighet - kliidd med en viss prydlighet, Hennes roda drakt, som bestiir af tvii slrynken, BopfBsta ofver axlarna med stora silfverndilar, faller i plastiskn vecli: ned till fotleden, hon B&amp;r stora silfverringar lned grailna stenar i oronen, pii hufvudet en sorts turban, virad af en randig dug. Det ar rensopadt 114, marlceh dar inne, och barnen se ut som on1 de blifvit tvattade, trots att det iir ondt om vatten. Dled undantag a£ kvinnans prydnader, lrvilka representera familjens ' lla sparpenningar, riider den storsta fattigdom i detta liksoln i. de andra tBlten. Vi tacka for det vdvilliga mottagandet, och d&amp; vi gii, vill jag lagga niigra silfvermynt i mannens hand - men med vardig hbllning slrnkar han pii hufvndet - sings pengar, jag tog emot er som vBnner !~ och det &amp; r med storsta moda, jag lyclras f B ge nBgot A t barnen k&amp;g oss. ~ e iir t uppfriskande att finna en s ~ d a n oberoencle stolthet, en sfidan halft omedveten k h s l a af m~nnislcoviirdet, miclt bland dessa de torftigaste lifsvillkor man garna Iran ttinlra sig.