Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"att å allmänna byggnads-anslaget några dispositioner af främmande egenskap ej må äga rum,” har blifvit anmärkt, att den å samma anslag anordnade summa, till Casserners uppbyggande för PionierCorpsen vid Wanäs, icke innebure skälig anledning till en sadan framställning, enär denna inrättning, ehuru förlagd vid Wanäs, icke hade ringaste gemenskap med dervarande Fästningsarbete, samt då inom 8:de HufvudTiteln icke funnits något mera lämpligt anslag alt tillita, sedan det visat sig att Fångvårds-anslaget icke lemnade full tillgång för denna nyttiga utgrening af Fångvårdsanstalterna inom Riket. Till stöd för Utskottets i detta ämne yttrade åsigt torde det endast vara nödigt upplysa, att K. Mits Nåd. Skrifvelse d. j. Mars 1826, hvarigenom byggnads-arbetet anbefalldes och förordnande örn medlens anvisande gafs, innehåller, det Casserner borde uppföras å Wanäs för så väl der blifvande 2:ne Compagnier Pionnierer som ock för den Garnison, hvilken der komme att förläggas, äfvensom att vid uppgörandet af Förslaget till fördelning af ÅrsAnslaget för pu-> blike husen i Landsorterna, vanligen en hel klass af anmälda reparations-arbeten måste till påföljande år uppskjutas. — Förblifvande sålunda i hufvudsaken vid sia förut yttrade mening, får Utskottet, med ytterit'* 374 Stats-Utskottets gare hemtad anledning deraf, att PionnierCorpsen, på sätt i anmärkningarne äfven yttrats, utgör en Fångvårds-anstalt, vördsamt tillstyrka; det R. Stic uti underd. skrifvelse till K. M:t, må, jemte framställning af nu anmärkte förhållande, yttra den underd. förmodan att, sedan anslagen för Fångvårds-anstalterna i Riket blifvit vid denna Riksdag ansenligen ökade, det för Kronans hus och byggnader i orterna bestämda års-anslag hädanefter må endast för dess egentliga ändamål användas, Pen 23 Januari; t83o, Reservationer? Af Hr Grefve von Schwerin:
Men med anledning af hvad vid 137 § anförts torde uttrycket, ”ehvad de hafva lörsvar eller icke,” böra utgå. § 145. I afseende på den genom Ira mom. i 145 § medgifne befrielse från afgift efter 2:dra artikeln för beslagare-andelar af förbrutet dömdt i riket olofligen infördt gods, har herr Prytz, Lars Adolf, uti väckt motion yrkat, att då, enligt 27 § i Kongl, förordningen till förekommande al oloflig införsel eller utförsel af varor af den 22 December 1841, beslagare tillkommer viss andel så väl i de böter, som ådömmas sakfäld godsegare eller forslare, sorn i värdet af det förbrutet dömda godset, och beslutet vid sednaste riksdag om befrielse från bevillning afsåge, i öfverensstämmelse med detta stadgande, beslagare-andelar i deras helhet, men ofvanberörde föreskrift någon gång så tillämpats, att befrielse fått tillgodonjutas endast för beslagare-andelen i .godset, hvaremot bevillning blifvit beslagaren ålagd för hans andel i böterna, sådant förtydligande måtte i bevillnings-förorduingen göras, hvarigenom oftanämnde befrielse uttryckligen medgåfves äfven för beslagareandel i böterna; och har Utskottet ansett sig böra härå tillstyrka bifall, och i sådant afseende uti det bifogade förslaget gjort erforderligt tillägg.
Eldsvåda i staden Gustavia å S:t Barthelemy, om ersättning till Stats-Kontoret för utgifna förskott till lån m. m. åt de af sådan hemsökte innevånare derstädes. I. 163. R. 213. V. B. 184. A. 248. F.. 327. Elektor, angående uphäfvande af det i Riddarhus-Ordningen stadgade förbud för Utskotts-ledamot att vara Elektor. XIII. R. 325. Elektors-afsägelser, angående. Se Afsägelser. Elektors-val, angående. Se Val af Elektorer. — förrättadt. Se Lista. Elementar-Läroverk, angående anslag till Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 73. VI. 295. A. 322. — angående fortskyndad reglering af XI. B. 56, 109. A. 120. XIII. A. 387. — angående åtskiljandet af den reala och lärda linien inom. XI. B. 56, 109. A. 120. ( 60 ) Elementar-Läroverk, Preste-Ståndets inbjudning till Med-Stånden i afseende på berörde fråga. XI. 212, 220. A. 239. — Borgare-Ståndets d:o d:o. XI. 212, 220. A. 239. Eleraentar-Läroverken, om läro*anstalter för blifvande lärare vid. Se Lärare. — om pensionering af Lärare vid. Se Lärare. — angående förslag om utvidgande af en del bland. XIII. B. 56, 109. A. 120, Elemenlar-Skolan i Stockholm. Se Nya Elementar-Skolan. Elfdals Öfre och Nedre Tingslagers domsaga, om utbyte af ett Häradshöfdingen derstädes på lön anslaget qvarnställe. III. 384. R. 392. VI. B. 22. A. 27. E. 253.
Wid förnyad föredragning af StatsUtskottets utlåtande: N:o 392, Angående hvad som rörer RiksStatens femte Hufvud Tittel, ansåg PresteiStåndet, som redan bifallit Utskottets förra betänkande, att detta sednare endast borde läggas till handlingarne. F. D. e. m. Föredrogos ånyo och biföllos följande betänkanden: Statsoch BancoUtskottens N:o 387» Om anslag af Lånebiträden till understöd för Kyrkobyggnader uti Kumla och Halsbergs Tvings, Herrestads och Jemjö Församlingar. N:o 388» O™ Lån af Allmänna medel till Intresenterne uti Rönö KopparGrufva i Fryckdals Härad af Wcrinelands Län, Fröt. Utdr. d, 18 Aug. 719 N:o 389, Om Lån af Allmänna Medel till anläggande af en hamn uti Wadstena Stad. StatsUtskottets ]Y:o 390, Förnyadt utlåtande, om Stats Regleringen under Riks - Ståndens Andra HufvudTittel. N:o 393, D:o rörande StatsRegleringen under Ättonde HufvudTiteln. N:o 39^, Om Fonds anvisande till Pension för StatsRådets Ledamöter. N:o 398, Rörande Roteringen i Skåne. N:o 401, Angående Sala Silfververk. Statsoch LagUtskottens; N:o 404, Om särskilde Brottmåls Domares tillförordnande. 720 Fröt. Utdr. d. ifl Aug. ifl23- Från Wällofl. Borgar e Ståndet. S. D. Wid förnyad föredragning af Ekonomiutskottets betänkande: N:o 152, Om inrättning af PortoFranco samt åtföljande nederlags rättighet för ön Gothland, blef samma betänkande af BorgareStåndet förkastadt. * S. D. Lades till handlir.garne StatsUtskottets utlåtanden.
Efter denna, för ett oväldigt bedömande af sakens rälta sammanhang, nödvändiga framställning, torde uppmärksamhet nu böra fästas vid Revisorernes anmärkningar, bland hvilka förekommer: ”att Wallberg ”skall i flera år underlåtit att afgifva redogörelse för sin förvaltning, ”och, i trots af tid efter annan förelagda vitén, och först sedan dessa ”vilen, hvaraf ett redan förelädes honom den 20 Januari i836 och det ”sista den 29 Januari 1842, upplupit till det ovanliga beloppet af 2000 ”R:dr, hvaraf endast de, till hvilka han lagligen blifvit fälld, uppgå tili ”740 R:dr Banko, hade Styrelsen ansett sig böra suspendera honom fiån "tjensten; hvarefter han sedermera lärer, i anseende till beskaffenheten ”af denna balans, blifvit under sommaren 1842 i häkte inmanad.” Härvid är likväl att erinra: att Wallberg, år efter år, såsom ock kunnat af ofvanberörde, till Justitie-Kanslern inlemnade Uppgift, deraf Revisorerne lära haft del, inhemtas, afgifvit, ehuru sednare än vederbort och efter förelagda vilen:
Ända till allt yttre sken af befogenhet skulle en sådan invändning varit förekommen genom begagnande af enahanda form för lagförändringen, som redan förut varit anlitad och vunnit bilall af hegge konungarikenas representanter. Den i förslagets 1 och 3 §§ med ordet ”hitintills” gjorda hänvisning till de fall, i hvilka föreskrifterna i samma §§ skulle ega tillämpning, medför visserligen synnerlig enkelhet och korthet i lagtexten; men det synes Utskottet hafva varit nödigt, att, i stället för utvägen att sålunda i en ny lag meddela hänvisning till Grundlags-stadganden, hvilka samtidigt med tillkomsten af denna nya lag skola undergå en förändring, som borttager hvarje uttryck, hvarigenom hänvisningen skulle blifva begriplig och få betydelse, förslaget hade innefattat bestämd uppgift å de fall, som i hänvisningen äro åsyftade; hvilken uppgift icke skulle hafva medfört betydlig vidlyftighet, då dessa fell icke äro flera, än de i Svenska Regerings-Formens 39, -40, 41 och 42 §§ uppräknade, nemligen då Konungen företagit resa utom de begge Rikena och då Han är borta utöfver tolf månader, — då Han för sjukdom icke Regeringsärendena vårdar, — då Konungen dör innan thronföljaren uppnått myndighets-åldern, — och då konungahuset på manliga sidan utgått. I allmänna civila och kriminallagstiftningen har visserligen någon gång händt, att ändradt stadgande om påföljden af ett visst förutsatt fall meddelats under hänvisning till det ställe i den äldre lagen, som beskrifver detta fall; men svårligen torde i allmänhet ordning och redighet i lagens uppfattning och tillämpning kunna vinnas derigenom, att den nya påföljdens tillämplighet bestämmes endast genom hänvisning till en i annan feg förut gällande, men nu upphäfd påföljd, linder tiden närmast efter den, då lagförändringen skett, skulle väl den anmärkta olägenheten i mindre mån framträda; men efter längre tids förlopp blefve otvifvelaktigt det framtvungna uppsökandet af upphäfda lagstadganden, såsom oundgängliga för bestämmande af den närvarande lagens tillämpning, obeqvämligt och besvärligt, om icke äfven lätteligen föranledande misstag.
Directionens förvaltning anmärkt icke kunna bemälde dess Ledamöter tillräknas; hvaremot och som Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander till last låge, att de, såsom Ledamöter i nämnde Verks Direction efter 1828 års slut, och så länge FältKamereraren Lindstedt innehaft Kamereraretjensten derstädes, icke allenast i den, enligt 20 § af i8a3 års Reglemente, Directionen samfäldt åliggande tillsyn å räkenskapernas ordentliga förande och Kamereraren Lindstedts tjensteutöfning för öfrigt varit efterlåtne, så att de ( 23 ) hvarken viel låneärendernas föredragning inför Directionen å de dervid begagnade listor gjort någon anteckning till controllerande af samma, såsom rättelse för redovisningen af Discontrörelsen nödiga, listor, hvilka, vid påföljde sessionsdagar, genom uppsuramering skolat jemföras med det under tiden författade förslag öfver Cassans ställning och de till lånerörelsen hörande verificationer, eller vid sistnämnda tillfälle granskat föredragningslistorna vidare, än i afseende å beloppet af de derutinnan lUtförda slutsummor, ej eller sedermera, medelst genomseende af CassaBöcker och öfriga räkenskaper, gjort sig förvissade, huru dermed sig förhållit, utan äfven, emot den i LåneContorets, af BankoFullmägtige den 29 Januari 1824 fastställda, arbetsordning gifna bestämda föreskrift, att de till Contoret influtna liquidmedel borde, vid Directionens allmänna sammanträden i hvarje vecka, Directionen föreläggas, öfversett dermed, att berörde medel icke vid dessa sammankomster blifvit inför
Bergsrörelse: utom en i Jörns Kapell-Församling uppfunnen jernmalmsanledning och en blyglants-anledning inom Skellefteå Socken, hvilka blifvit med något arbete belagde, finnas härstädes inga grufvor. Vid de 2:ne Masugnar och 5 Jernverk med tillhörande manufakturoch spikhamrar, hvilka finnas i Länet, har arbetet bedrifvits med verksamhet och fördel, hvarunder den närmast boende Allmogen haft tillfälle till förtjenst genom kohlning efter frivilliga ofverenskomrnelser, dels på egna och dels på de till Bruken anslagne eller Bruksägarne tillhöriga skogar. Fabrikerj Bruk och andra näringar, som ej tillhöra sistnämnde rörelse. Dessa utgöras å Landet af tvenne Glasbruk, det ena hörande under Umeå Stads Hall-Rätt, det andra nyligen anlagdt; Tull-Mjölqvarnar och Sågverk enligt tabellen samt en Fabrik för tillverkning af hartz, terpentin och kimrök. Vid det äldre Glasbruket besteg sig tillverkningsvärdet sistlidet år till 17,006 R:dr Banko. Med undantag af sistlidet år har Bräd-tillverkningen varit förmånlig för Sågverksägarne och derjemte lemnat Allmogen tillfälle till förtjenst genom timmers huggning och framskaffande till elfvar och vattendrag, flottning till Sågverken och bräders utforsling. Jagt och djurfång äger väl rum i de mindre bebodda trakterna, särdeles inom Lappmarken, men har äfven der betydligen förminskats och hvarmed - 9 med förhållandet är högst skiljaktigt. Skinn utaf rofoch skade-djur, som föryttras från Orten, hufvudsakligast af Lappmarks invånarne, äfvensom kustboernes äfventyrliga skälfångst, lemnar någon, ehuru osäker vinst. Lax-fisket liar under sednast förflutna fem åren, öfver hufvud taget, varit mindre gynnande, i synnerhet der fiske-byggnaderne blifvit skadade eller förstörde af slärk isgång och vår-flod, hvilket till fiske-idkarnes förlust på åtskilliga ställen inträffat. Strömmings-fisket har ej eller varit särdeles fördelaktigt. Tjäru-bränning:
Då nu ett sådant förhållande, hvad tobak beträffar, ostridigt är för handen, och då dessutom ingen lärer kunna för neka, att denna artikel, långt ifrån att för förbrukaren medföra någon nytta, tvärtom är för hans helsa ganska skadlig, så borde man väl söka på något sätt inskränka bruket af densamma, och jag instämmer derföre med motionären, önskande, att Bevilln.Utsk:t icke måtte alltför mycket fästa sig vid de frihandelsgrundsatser, som hittills lyckats göra sig gällande, utan föreslå sådana tullbe stämmelser, som innefatta egenskapen, att på en gång verkligen befrämja så väl Statens gagn som den enskildes bästa. Härefter blef motionen, jemte yttranderne, remitterad till Bev.- Utsk:t. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag utfärdats till fortsättning af plenum kl. 6 e. m. Hr Cederschiöld, Fredrik August, upläste följande motion : Den 26 November f. m. Hvarje läkare och menniskovän skall säkert med tacksamhet erkänna det varma deltagande, R. St:r alltid, och isynnerhet på sednare tider, visat för befordrande af en ändamålsenlig sjukvård och för lindrande af de af fysiska lidanden betryckte samhällsmedlemmar. Ingen kostnad har synts för stor för detta ädla ändamål. Intet till 11. 8t:r framstäldt förslag i detta hänseende har mig veterligt blifvit afslaget, så framt det visat sig verkligen vara af behofvet påkalladt. Nästan vid hvarje Riksdag hafva nya anslag blifvit be viljade för medicinalverket, och medicinska undervisningen. Nya sjukvårdsanstalter hafva n pst åt t och snart skall en efter tidens fordringar väl inrättad asyl öpna sina portar oell vänligt emottaga de olycklige, som alltför länge försmäktat uti de ohyggliga hålorna vid foten af Danviks-bergen. Äfven de lytte, blinde och döfstumme har R. St:r egnat sin omsorg, genom förbättringar uti de för dessa inrättade instituter. Det är vid minnet af allt detta ädla och stora, som genom R.
» S o c k e n b ö n d e r n a — j a g törs inte se gummorna deras i ögonen på julmorgonen. » » Ja det, » af bröt Magnhild, » men tänk på Bernt, som kommer med gäster, hvilka hört talas om och vilja vara med på vår tiondeintäkt — den blir fin den med degkladdar till bröd, stackars Bernt! » &gt;Nu står jag inte ut med den jämmern längre, » sade Thora beslutsamt, » se efter ugnen Anna! » Hon gick raskt bort till sängen, på hvars linnetäckta dynor låg en rad af glänsande, mörkt bronsfärgade limpor, nästan nyss komna ur ugnen. Hon grep ett hälft dussin af dem, svepte ömt o m dessa sin lilla ylleschal och gaf sig så af med dem i fånget barhufvad upp till gården. Det pep och gnällde lustigt under hennes skosulor, och kölden nöp kinder och öron högröda. Puff! Hon sparkade på köksdörren för att bli insläppt, ej vågande att med sina varma händer vidröra nyckeln af järn, rädd att skinnet på handen i så fall skulle lossna och fastna vid järnet. Lill-Brita slängde upp dörren inifrån. » Se så din truls, » sade Thora och täckte af degen, m u kan du ha tjurat nog, skäms på dig! » Hon slog några rappa smällande slag på degen med flata handen. » Jag har lust att ge den ett rapp, jag med, » sade Ingeborg, hvars fingrar voro kritiga af silfverputsningen. » A h stackarn, han har fått nog nu! Nu skall du vara snäll, lilla deg, och göra oss alla heder och glädje! Ungprästen skall älska oss! » Hon sneglade skälmaktigt på systern, täckte så linne öfver degen och lade på en varm limpa. » Bernt skall vara stolt öfver oss! » Hon lade öfver den andra limpan. » Hans gäster skola i oss beundra den sanna kvinnan! » Tredje limpan. » Och sockenbönderna » — fjärde, femte, sjätte limpan, — » säga till gummor och döttrar: Ni ska bjuda till att få ert bröd så bra som de få det hos prostens. Så skall dansen gå » — sjöng hon med ljudelig. röst.
Egendomen har 7 H. 9 130 Den 17 Maj e. m. ikludt sig många vexlande former. Qvinnans ofrihet är numera i allmänhet endast politisk, hennes celibat synes snarare vara regel än undantag. Följden häraf har blifvit, att, i samma mån som den gamla familjens portar hunnit för henne efterhand sluta sig, öpnas icke så lätt nya, och möjligheten att vinna inträde i främmande familjer blir allt mer och mer inskränkt, hvarföre också den ogifta qvinnan måste vara betänkt på att antingen ensam eller i förening med andra söka förvärf. De skäl man vanligen anfört emot den ogifta qvinnans befrielse från denna lifstidsomyndighet kunna egentligen hänföras till 2:ne. För det första säger man, att qvinnan med hela sitt lif och sin verksamhet tillhör familjen, och att genom utträdande ur denna och ingripandet i mannens värf hennes qvinlighet skulle gå förlorad. För det andra säger man, att qvinnan icke duger till affärers skötande. Hvad det första skälet beträffar, tyckes det vid första påseendet innehålla en viss sanning, men satsen har likväl det felet att den förutsätter det såsom gifvet hvad som i mångfaldiga fall icke eger rum, nemi. alt för den ogifta qvinnan alltid finnes en familj, inom hvilken hon kan verka. Att föröfrigt arbete och värden af de medel, som för detsammas drift äro oundgängliga, skulle utesluta qvinligheten, är ett påstående, för hvilket man lärer blifva skyldig beviset. Då man vidare säger, att qvinnan icke förstår att sköta affärer, vore det icke ur vägen att man något Idet gjorde sig reda för,?hvilka affärer man egentligen menar. Ar fråga om de stora affärerna, så fordra dessa en medfödd förmåga, som icke är allom gifven, och det subject, vare sig man eller qvinna, som känner med sig, att det icke eger en sådan förmåga, handlar klokast, då det updrager skötandet af sina affärer åt en annan, dertill lämpligare person. De vanliga affärerna åter, affärernas medelklass, om jag så får säga, fordrar mannens och qvinnans förenade verksamhet, de små deremot qvinnans uteslutande.
När man vidare betraktar, att så många olika interessen 26 Den 3 November f ni. här sammanstöta af det gamla och det nya Bo* laget, blifver högst nödigt, då Staten skall träda emellan i ett företag af den vigt, i anseende så väl tili de des pä använde kostnader af allmänna, som enskilda medel, och det inflytande på det stora hela , som rudimaterien medför, att med yttersta varsamhet tillvägagä. Jag föreslår derföre , att med bibehållande af de utaf Herr af Uhr uppgjorde grunder, beslutets verkställande måtte öfverlemnas åt Styrelsen, att efter omständigheternas föranledande utföra, Det skulle kunna hända , att vid den nya x^ctie-teckningen vilkor kunde komma i fråga , hvilka nu icke stå att förutse. Jag anhåller derföre , att detta tillägg måtte vid propositionen fogas. Då Riksens Ständer gjort, hvad jag är öfvertygad, att detta Stånd ämnår göra, så bör verkställigheten öfverlemnas åt Styrande makten , såsom varande bäst i tillfälle att lämpa utförandet efter omständigheterna. Herr af Uhr: Det är i anledning af hvad Friherre Cederström anfört, som jag anhåller få tillägga , att skillnaden mellan hans och mina åsigter i detta ämne är löga betydlig. Jag instämmer fullkomligen med Friherren deruti . att Statens praemier böra upphöra från samma dag , Riksens Ständer besluta afskrifning utaf gamla Bolagets skuld, emedan jag anser alla partiella uppoffringar vara utan ändamål. Den sednare punkten angående räntan tror jag helt och hållet öfverensstämma med tredje punkten i mitt förslag. Den 3 November J, m. Hvad Herr Cederschjöld anfört om ds Skånska Sten-kolens mindre användbarhet, lärer icke förtjena afseende, utan torde blott bo* ra upplysas, att dessa fordra en helt annan behandling , än de Engelska. Hufvudsakliga olikheten består deruti, att de Engelska Sten-Uolen innehålla en mycket större andel bituminösa ämnen , och hufva derigenom egenskapen att under förbrukningen baka sig tillsammans, och qvarhålla således bättre värman.
Har en dotter ingått äktenskap emot sina föräldrars vilja, och medgifver lagen att denna schism må förblifva obekant för andra än dem sjelfva, så synes en framtida försoning vida lättare att åstadkomma än om föräldrarnes vägran måst öfvervinnas genom skandalen af en rättegång, hvars minsta detaljer måhända i tidningarnes spalter flugit öfver land och rike. Och att, då rättegångar af detta slag någon gång uppstått, det vanligtvis alltid varit giftömannen som fått orätt, är af erfarenheten vitsordadt, hvaremot erfarenheten sannolikt skulle hafva att framvisa ytterst få fall, då en giftomans vägran varit för efi till mognare ålder hunnen qvinna förmånlig, — om eljest några erfarenhetsrön i detta fall stöde att vinna. Emellertid och ehuru Utskottet, som med afseende å giftomannarättens ofvan angifna grund icke ansett sig kunna förorda dess upphäfvande i den utsträckning, Herr Friherre Creutz föreslagit, deremot, på redan anförda skäl, funnit sig böra gilla principen i öfrige motionärers förslag, har dock Utskottet trott sig kunna, utan rubbning af den konseqvens, som redan finnes i gällande lag, fortfarande förbehålla åt föräldrar de rättigheter, som i 2 Kap. 10 §, 3 Kap. 10 § och 6 Kap. 1 § Giftermåls-balken omförmälas. Att dessa rättigheter ej ansetts helt och hållet beroende af giftomannarätten, torde vära uppenbart. Så tala begge de förstnämnda lagrummen ej om annan frände eller giftoman än fader och moder, och ordställniugen i 3 Kap. 10 § är så omfattande, att den äfven inträffar på enka, ehuru hon eljest är sin egen giftoman. Och vid en jemförelse af 1 och 3 §§ i 6 Kap. finner man, att den magt att göra mö arflös, som enligt den förra paragrafen tillkommer fader och moder, är vida mer utsträckt och följaktligen måste hvila på en annan grund, än den enahanda magt, som enligt 3 § tillkommer annan giftoman.
På grund häraf hade Styresmannen, — under förmälan tillika, att årliga kostnaden för kartornas gravering, som dittills medtagit en utgift af omkring 12,500 R:dr icke kunde med visshet beräknas, enär densamma måhända inom kort blelve betydligt förminskad genom tillämpning af en annan method för kartornas mångfaldigande, grundad på användande af fotografi och öfvertryck från litkografisk touch, men att deremot Styresmannen icke kunnat förbise, att, efter vissa år, aflöningen för kartograferne borde, om de under tjenstgöringen ådagalagt flit och skicklighet, ökas, äfvensom att dagtraktamente, såväl under resorna, som under hela den tid af året, då arbete påginge ute på marken, borde desse tjenstemän tillgodokomma, — i underdånighet hemställt, att E. K. Majit måtte täckas af Rikets Ständer äska, för ekonomiska karteverkets fortsatta bearbetande, en rund summa af 50,000 Ridr årligen under nästkommande statsregleringsperiod, hvarvid Styresmannen i sammanhang härmed tillika förmält, att, ehuru det icke med anspråk på fullkomlig säkerhet kunde beräknas, vid hvilken tidpunkt kartoarbetena, derest de dertill föreslagna medel blefve att tillgå, kunde hinna att fullbordas, Styresmannen likväl ansåge antagligt, att kartor och beskrifningar öfver ett helt län skulle kunna hvartannat år färdiggöras och från trycket utgifvas. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Öfver-direktören vid Landtmäteriet yttrat, att, med antagande deraf, att särskilda medel komme att behöfvas för det under utarbetning varande karteverket öfver Norrbottens län, hvaröfver inseendet blifvit i nåder uppdraget åt Landshöfdingen i samma län, S. P. Bergman, den af Styresmannen föreslagna summan syntes under förhanden varande förhållanden icke vara för högt beräknad, helst det säkerligen icke vore möjligt att, emot ringare aflöning än 1,900 R:dr om året, vid karteverket fästa flitige och skicklige Landtmätare eller med dem jemförligt sakkunnige personer. Hos E. K.