Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes, att R. o. Ad. icke såsom lagfråga velat pröfva, utan blott såsom en ekonomisk anstallt antaga, att LandtRegeringen, som äfven är domare i så många vigtiga mål, numera skall bestå af endast afsättlige ledamöter. Är än denna afsättlighet för den lagfarne ledamoten inskränkt till tiden medan ransakningen om hans angifna fel räcker och domen meddelas, ty dermed går stundom icke fort och uprättelsen kan låta länge vänta på sig. Landshme kunna under andra tider tagas ur andra leder än vår aristokratis och byråkratis; för desse torde då i LänsSlyrelserne komma att saknas de oafsätllige tjenstemännen, om hvilka för eder, mine Hrr! nu förgäfves till öfvervägande blifvit framlagdt betydelsen af RiksKansleren Oxenstjernas yttrande lill FörmyndareRegeringens prot. 1636, nemi. att Sekretm och Kamerm icke borde dependera af Landshin, utan emmediate af Regeringen. Men utan att vilja, mera än förut, ingå i sjelfva saken, vidare än som är nödigt för betraktande af formerne och sättet hvarpå den blifvit behandlad, förundrar det mig än mer att E. o. Ad. icke velat såsom lagfråga anse och pröfva, om det är nyttigt att domaremakten, eller, som det heter, ÖfverRir och Collegir, icke få ålägga Landshir högre vite än 6Gy Rdr. Rikets Landshir 8ro, lika med Sekretin och Kamerm ansvarige redovisare för millioner, utom deras andra maktpåliggande värf, som är vigtigt att kunna bringa till fullbordan. Under det domaremaklen sålunda skulle af Landshigelnstruktin inskränkas, skulle Landshis makt vidgas att till oinskränkt belopp förelägga vitén för, som det heter, »handhafvande af allmän ordning och säkerhet uti sådana fall, der ansvar icke är i lag bestämdt», — »förbjuda hvad som icke är förbjudit», och yttrar vidare Justit.Ombudsmin härom: »Vid betraktande häraf, har jag funnit det tillhöra min pligt att på ämnet fästa Rikets Höglofl.
Varande derjemte de i öfverensstämmelse med förestående förslag upprättade nya stater för Hof-rätterne i Stalsråds-protokollet intagne, äfvensom vissa allmänna vilkor för löneförhöjningarnes tillgodonjutande till antagande hemställde. Uti detta ämne äro till. Utskottets behandling jemväl remitterade 3 motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln af Herr Dalman, IV. F. och Friherre Hermelin C., samt hos Borgare-ståndet af Herr ^Vetterberg, S. G. Af dessa motionärer hafva Herrar Dalman och Wetterberg, med antagande hufvudsakligen af samma grunder för personalens antal och sammansättning, som den Kongl. Propositionen innehåller, föreslagit löneförhöjningar utöfver hvad Kongl. Maj:t äskat, den förre med tillhopa 11,200 R:dr och den sednare med tillsammans 19,400 R:dr; hvaremot Friherre Hermelin endast hemställt, att adjungerade ledamöter i Hof-rätterne måtte för deras tjenstgöring tilläggas arfvoden, motsvarande halfva yngste Assessors-lönen, med 1,000 R:dr för år räknadt.
Bet. VIII: 863. Skrif, X: 479. Banko - Verket, Revisor. Berätt. II: 10. B. U. Bet. VI: 309. Bet. VI: 609. Skrif. X: 453. — dess Sedlar öfver Tio års ålder, indragning deraf, K. M. Prop. I: 99. B. U. Bet. VI: 680. Besl. Skrif. X: 697. — Sedelutgifningen derifrån och Assigneringsrättigheten derå, Remiss II: 448. 471. B. U. Bet. VI: 386. 4o9. — dess offentlighet, och kungörande af dess Sedelstocks belopp, Remiss II: 475. B. U. Bet. VI: 169. 601. — föreskrifter derför, gemensamma för Riksgälds-Verket, deras öfverensstämmelse, Remiss II: 475. S. o. B. U. Bet. VI: i36. 697. — dess öden, tryckning af Historia derom, Remiss II; 563. B. U. Bet. VI: 712. Besl. IX; 783. 784. 78<T. dess Tjenstmän, Biografisk Matrikel öfver dem, B. U. Bet. VI: 4o4. Barnamord, dess förekommande, se Lägersmål, ändring i 1778 års Förordning derom. b Register. Barnhus, Upsala, dess Kronofordran, Remiss II: 5i3. S. u. Bet. IV: 478. Barthelemy, S:t, lii ko ms terne derifrån, S. U. Bet. IV: i33o. Bcsl. IX: 44i. 452. 471. — dess försäljande, S. U. Bet. IV: 1945. Skrif. X: 644. Befallningshafvande, K. M:s, deras rättighet att höra vittnen, Just.
Proposm uptager derefter hvad Hr General-Majoren Akrell framställt, och della yttrande går derpå ut att jernvägsanläggningar med ifrån Stockholm utgående stamlinea skola göras: l:o Norr ut till Gelle; 2:o Vester ut öfver Westerås etc. lill Svartå bruk och derifrån, dels i Sydvestlig rigtning till Götheborg och dels i Nordvest lill Christiania" samt 3:0 Söder ut öfver Södertelje etc. till Linköping med en gren derifrån åt öster till Carlshamn och en åt vester genom Jönköping, Wernamo, Ljungby, Skepparlöf, Hörby och Lund till Malmö; men såvida detta yttrande skall innefatta resultatet af någon föregående undersökning, innehåller det icke någon företrädesrätt för den ena eller andra af dessa banor att fä först komma i fiåga lill utförande. Den sätter endast i främsta rummet dem, sorn gå genom inre delar af landet der de bäst behöfvas och fordrar att de skola framföras i raka sträckningar. Vidare förekommer hvad Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader har yttrat sig, hvarom förmäles: ”att den af upgifna skäl, anser den sydöstra linien emellan Linköping och Carlsli-mn icke blifva af det gagn, som de öfrige, med hänsyn till lättnad i transport af varor och resande, och att således denna anläggning först i sista rummet bör ifrågakomma.” Detta är allt hvad som från denna Styrelse nu är alt inhemta. Derefter redogöres för föredragningen inför K. M. och huruledes alla de många serskilda jernvägslinierna hafva kommit under pröfning och detta slutar med det enda bestämda i proposm, som jag åberopade, att K. M. förklarat: ”1 afseende på dé i Generalmajoren Akrells utkast förekommande jernvägs-stamlinier, enär allmänna medel för de till deras definitiva bestämmande erforderliga topografiska undersökningar icke i vidsträcktare mån vore att tillgå, att, utom livad anginge fortsättningen af jernbanan mellan Stockholm och Götheborg, några lill betydligare statsutgift ledande lokalundersökningar f. n. icke borde ega rum.”
När hon tänkte på att sitta vid hans sida i en elegant vagn och köra med spann genom sina egna skogar, eller gå med honom i orangeriet vid hans familjeslott och äta persikor, hade hon ingenting emot denna tanke, men när hon kom ihåg, att han hängde ihop med en hel rad af grefvar och grefvinnor, och hon tänkte sig alla dessa förnäma menniskor se ned på henne, kritisera henne och fordra, att hon skulle uppföra sig efter deras önskningar, — hu nej! Då ville hon icke alls. Det skulle kanske bli något i samma stil som hennes första teaterår, då hon agerade »grande dame» och gick med paradsteg, och den tiden tänkte hon på med verklig fasa. Hans älskarinna ville hon icke heller bli; dertill älskade hon honom icke alls tillräckligt, och tills vidare, medan hon betänkte sig, förlofvade hon sig hemligt med honom, men det måste vara alldeles hemligt, det var just det roliga vid saken. Grefve Percy kunde knappt bära denna lycka, då Dina erbjöd honom den, men han uppförde sig sedan alldeles, som hon önskade. I sällskap med andra fortfor han att vara hennes ödmjuke slaf, som icke med ett ord eller en blick förrådde de rättigheter, han hade fått, men när de voro ensamma, fick han en och annan belöning, som försatte honom i sjunde himlen. Då hände det, att Maria en dag oväntadt kom upp till Dina, och då det icke fans någon i de yttre rummen, gick hon in i hennes lilla budoar. Der låg Dina på soffan i en hvit nattrock med öppna hvita sidenärmar, och på knä på mattan framför henne låg den unge grefven, som var ifrigt sysselsatt med att kyssa hennes arm, från de yttersta fingerspetsarna upp till armbågen. Han utförde denna process med den största energi och öfvertygelse, medan Dina låg och såg på honom med ett uttryck af nyfikenhet och förtjusning i sina underliga ögon, som om det var något, som egentligen icke angick henne, men som var mycket märkvärdigt att se på. Då Maria ville draga sig tillbaka, märkte de henne. Grefven sprang upp, röd i ansigtet, och betraktade henne med allt annat än milda ögon. Dina reste sig till hälften, höll honom fast med sin venstra hand och började skratta.
Också tillgick det olika på olika ställen i fråga om intyg på kunskap i räknekonst, skrifning och bokföring. Man godkände intyg i afseende härpå än af en, än af annan person, än af vetenskapligt bildade, än af Folkskolelärare, än af andre Handlande i stad och å landet, hos hvilka alla kännedom och förmåga att kunna bedöma saken förutsattes. Ofta förskaffade sig sökanden dessa intyg af en god vän, hvilken vore lika okunnig i dessa stycken, som han sjelf, och som, alltid partisk, ansvarsfritt meddelade ett icke sanningsenligt bevis. Det händer derföre icke sällan att, då Landthandlande göra konkurs, något som icke är sällsynt, det befinnes att de icke fört de böcker och räkenskaper, som de bort föra, och detta af den anledning att de dertill saknat kunskap och förmåga. De hafva icke glömt bort konsten. De hafva aldrig egt den; och för denna okunnighet — denna ofullständighet i förenämnde lagbud — hafva de gjort sig skyldige, enligt Konkurs-lagen, till fängelsestraff med arbete, såsom vårdslöse gäldenärer. Det borde derföre vara i sin ordning att tillse, det lagen sjelf icke må genom ofullständighet underlätta öfverträdelser; och emedan det icke lärer medföra mera olägenhet för den, som önskar vinna handelsrätt, än som kan vara väl behöfligt, särdeles i fråga om Landthandlande, att han af fullt lämplige personer biifver förhörd uti och förskaffar sig bevis om de kunskapsstycken, sorn erfordras; så har motionären hemställt, att uti 1 § af 1 Art. Handels-ordningen den 22 December 1846 mätte tilläggas föreskrift derom, att bevis öfver de kunskapsmått, som för rättighet att idka handelsrörelse erfordras, böra, efter anstäldt förhör, meddelas af Lärare vid Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 39. 13 högre undervisnings-anstalt i stad eller annan vetenskapligt bildad person i afseende på skrifoch räknekonst, och af annan trovärdig person, om hvilken kändt är, att han deruti eger insigt, angående bokföring.
Specie efter parion isen , nemligen J.an-Capital - Sp, R:d. 9>$f),t>8.53« 7- Derå upplupne Interesseu. 1,68,7,371. 32. 2« jfuersfoden af den vid 1 800 års Riksdag på Riksgälds (Jontoiret öfverflyttade - Den 4 Mars. 39 tade Stats-Verkets Utrikes Gäld, eller de sä kallade Eckerdske Obli-. gationerne - 3j177. 3. 4> Skuld på Courant Bakning. 42,467. g11' Sp. R:d. 11,700,86g. 4., 2. Hvaremot uti samma års Hufvud-Bok inbalanceras fordringar och tillgängar uti Utländska myntslag på lika sätt evalverade till ett belopp af Sp. R:d. 145,059. 23. 11. så att när dessa sistnämnda till skuldernas godtgörande beräknas, blir återstående Utrikes Gälden vid 1812 års början Sp. R.d. 11,555,809. 28. 3. Den Inrikes Gälden, som uti 1812 ars Hufvud-Bok inbalanceras, utgjorde en Summa af Sp. R:d. 7,045,091. 23. Så att efter afdrag af fordringar och tillgångar den Inrikes Gälden vid 1812 års början besteg sig till 2,926,033 R:d. 10 r:st. Specie. Sammantagna beloppet af Inoch Utländska skulder , efter afdrag af fordringar och tillgångar, var följaktligen, den 1 Januari 1812, 14 millioner 481,842. 29 sk. 1 r:st. Specie. Under loppet af sistnämnde år har Riksgälden undergått den förändring, att uti nämnde års Hufvud-Bok utbalanceras till innevarande år 181 3, nemligen: Ur 4o Den 4 Mars. Utrikes
Bifölls, ac LleLborerns skulle wäija et Lxpsöilionr-Utskott, bestående af en Ledamot af hwarje Gast. Uplästes a nyo Herr kkolKs Memorial, som den 19. i denna manad blef laggdt pä bordet. Efter slutad läsning yttrade sig Herr bl olli: Sedan jag ingas delta Memorial, har jag blifwic uplyst, at Riksgälds-Lonrnrer wid 17(92 ars Riksdag blifwit inbegripet under Riksens Ständers Hemliga Utskotts inseende. Jag har förut ej känt det. Jag äkertager derföre den delen af »nit Memoria!, som angar upgifwande af RiksgäldöLoruoreis tilstand, och begär, at fragcm derom rsmit. rsras til Hemliga Urffortet. Friherre Ualbitxki, t^äam. Efter fraga!» «r emottagen i Ståndet begär jag, at den mätte ventileras i Ståndet. Friherre k-sntin§sbsulen, HIbrecbt. Den fraga, som hos Ridderskapet och Adeln blifwit wäckt, angående publisiksksn af Uangusns sörwalkning, ar af allt för mycken wigt, för at icke med all sorgfällighet granskas, innan Ridderskapet och Adeln deröswer tager något beslut. De trenne Riks-Ständen, som garanterat Langusn, aga ostridig rätt at bestämma, anringm detta werks operationer til det hela eller til någon del böra wara hemliga eller uppenbara.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats, dels att den Kongl. Proposm jemte yttranderne skulle remitteras till Bevilln.-Utsk:t, och dels att remiss deraf till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t borde ske; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på den Kongl. Proposms och yttrandernes remitterande till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:t, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på remiss deraf till Bevilln.-Utsk:t, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på remiss till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t förnyats samt besvarats med många ja, tillika med flera nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs och remitterades till Lag-Utsk:t K. Mits den 22 dennes bordlagde Nåd. Propos. till R. St:r, om antagande af en Författn. ang. arfsrätt för oäkta barn. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts den 22 dennes på bordet lagde Nåd. Propos. till R. St:r, ang. förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe. Föredrogs Den 25 November. 145 Föredrogs K. M:ts den 22 dennes bordlagde Nåd. Propos. till R. St:r, ang. förändring i grunderna för bevärings-inrättningen samt om bildande af en landtstorm. Frih. Klinckowström, Rudolf: Mot den Propos., som nu af K. M. blifvit afgifven, vill jag framställa några anm:r, hvilka jag hoppas måtte få åtfölja Proposm till vederbörligt Utsk.
4 Bevillning*-Utskottets Memorial, N.o 7. N:o 7. Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Sept, kl 12 midd Memorial, angående återlemnande af Hans Perssons från Gefleborgs Län inom Heder v. B onde-Ståndet väckta motion om ändring uti Kongl. Kungörelsen af den 18 Februari 1848. rörande nedsättning af den till högre belopp än ett Skeppund för hundrade bestämda hammarskatt af stångoch ämnes-jerns-tillvei bungert i Riket. Under den 25 nästlidne Augusti liar Hederv. Bonde-Ståndet till Bevillnings-Utskottet remitterat ett af Hans Persson från Gefleborgs Län inlernnadt, till Utskottet den 4 dennes ankommet, Memorial, innefattande förslag, att den ändring måtte göras uti liögstberörde Författning, att ”skatt må föreskrifva» i mån af den production, som vid jernverk eger ruin.’’ Då likväl detta ärende, såsom innefattande fråga om hammarskatten, hvilken ingår och redovises bland Stats-Verkets ordinarie eller ständige inkomster, icke eger gemenskap med de ämnen, som, enligt 70 § Regerings formen och 31 § Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning, har Utskottet ansett sig icke kunna detsamma till hufvudsaklig behandling upptaga; hvilket härigenom vördsamt anmäles, jemlikt 44 § 3 mom. Riksdags-Ordningen. Stockholm den 9 September 1844. BevillningsUtskottets Memorial, N:o 8. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Sept., kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående återlemnande af Het r G. W. Gillbergs hos Vällofl. Borgare-Ståndet väckta motion om restitution af eganderätts bevillning för Upsala Stads löningsjord.
Prinsarne styras och wardås; uti hwilket tillägg de öfrige Resepectlve Standen skulle wördsamt och manligen in» bjudas a» sig med Prest-Ståndet förena. vt supra. Lx krotocollo, Iv. -872 Den -8 Julik. Utdrag af protocollet, hältet hos Hogwärd. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen L Orebro den 18 Julik 18-2. SD. biföll Prest,Scändet Lag,Utstottets den i6 dennes pä bordet lagda Memorial, angående: Traktamente och arswode för Extra. Ordinarie Cancellisten, Auditeuren Schough, l-lt suprs. Lx krotocollo, ^s. U. Utdrag af Wällofl. Borgare-Ständets protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Örebro den rg Julik i8!2. S. D. ^öid justering af Exeditions, Utstottcts Project till 2 §. i Riksdags > Bcstutct, angående te under denna Riksdag fastställde förändringar i Tryckfrihets-Lagen, har Bergare-Ståndet anmärkt att derutur blifwit utestuten den uti ConstitutionsUtstottcts bisallne Betänkande om de fyra första §.§. uti nämnde Lag bland stalén till de beslutne sörandrinoarne, aberopade omständighet, att veste förändringar äfwen warit föranledde af de innom Riks Gränden gjorde anmärkningar; Och, som Ståndet ansag det wara af wigt, att §- i Riksdags-Beslutet blifwer, i öfwerensstämmelse härmed, rattad, wille Ståndet inbjuda Respecti, ve Med-Standen, att med Borgare-Ståndet förena stg deruti alt en sadan rättelse ma werkställaS. Ut su^rrs. Lx ?rotoco!Io, ^s. Lerjström. Ut - Den »8 Julik. !87Z Utdrag af Wällöf!. Borgare-Ständets protscoll, hället wid Urtima Riksdagen k Orebro den r8 Julli 1812.
Chartse-helopp beräknas efter medium af de feni sista årens, tjensten åtföljande och till taxering uppgifna, löneförmoner, för hvilka bevillning efter 2 Art. blifvit erlagd. Med 32 Ja emot 87 Nej besvarades desse propositioner: Och som Nej vann, alltså skall ifrågavarande Chartaj-helopp beräknas efter medium af de fem sista årens, tjensten åtföljande och till taxering uppgifna löneförmoner, för hvilka bevillning efter 2:dra Art. blifvit erlagd. 7:cle Voteringen. Den, som bifaller Utskottets förslag, att afsked förses med stämpladt papper lill Ts:del af det belopp, hvarmed den afskedstagandes Fullmagt eller Constitutorial å samma tjenst är charteradt, löstalja Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, böra afsked charteras såsom Protocolls-Utdrag eller Utslag från det EmbetsVerk, som dem utfärda^-. Vid Voteringssedlarnes öppnande, hafva befunnits 60 Ja och 5g Nej. Och kommer altså, med bifall till första alternativet, afsked all förses med stämpladt Betänkanclen, N:o 267. 3ot papper till TVdel af det belopp, hvarmed der. Afskédstagandes Fullmakt eller Constitutorial å samma tjenst är charteradt. Hvilket allt Förstärkta StatsUtskottet skolat hos R. H. St:r vördsamt anmäla. Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af dagsverksskyldigheten under Sandby Kungsgård. (l-A.)
Lena båd’ tröskar och kastar och fälas så ho’ hade hele säcken full när jag kom och skulle hjelpa ’na. – Ensam! – frågade patronen förvånad. – Ja, varsch! Ho’ kan ensam rusta för fyra, för se kärringe-skråen dåger till intet, och Eli’ kan inte med tocket der. – Nå, ha j bra med bränvin att förlusta er med? – Ja, varsch! Jag får ofta en sup af Lena, när ho’ vill jag ska’ arbeta öfver min förmåga, och nu mennes vi burit så mycke’ vatten, och huggt så mycken ved till hennases koking, så har det ofta buret på. – Hvad kokar hon då? – frågade patronen. – Ja, de’ vet jag intet så noga. Fälle säger Lena de’ ä’ drick’, men jag har mi’ tro för mig. – Nå hvad tror du då? – Asch! ingenting. – Nå, har matmor-din mältat äfven – frågade patronen ytterligare. – Ja, varsch! – svarade Abraham skrattande, och nu gick patronen sina färde, och trodde hvad han trodde, och Abraham sade förnöjdt till sig sjelf: «Jo pytt! fick du veta’t!» och trodde sig mycket väl hafva bevarat sin egen hemliga tro i saken. «Nej pytt ock! Intet patron mer än Olle, fick veta’t!» – tänkte han vidare, ty Olle hade gjort honom redan den föregående lördagen nästan alla de samma spörjsmålen, fast af helt annan orsak. Patronen gick nu och funderade på hvad han skulle göra, men Olle visste redan hvad han gjort, ty när han på lördagsqväll skjutsat hem länsmannen från Grantorp, så hade han berättat för denne, att han «nästan var säker på att Gunnar i Viken brände»,10 och länsmannen, uppfödelsebarn med Gunnar, fast litet äldre och mycket dummare, hade haft agg till honom allt sedan de gingo i byskolan tillsammans, då länsmannen alltid stoltserat på att han var af herrskapsfolk, emedan hans fader var en gammal skälm till inspektor, som stulit så länge och så mycket från sin husbonde, tills han (inspektoren) blef egare af hela dess egendom.
Le fall kunde någon gång inträffa, då ett ihärdigt vidhållande af hvad som blifvit stadgadt, i ett visst tidsmoment, till befordrande af ett gifvet vigligt ändamål, ej kunde möjligen verkställas, eller ock leda Lill motsatsen af hvad dermed i sjelfva verket varit nfsedt, och bo^de afses. I anledning häraf, och då ett allmänt stadgande i detta ämne skulle komma alt omfatta många olika föremål, på hvilka samma skäl ej ens kunde lämpas, har Comiteen stannat vid att i underdånighet öfverlemna till E. K. Maj:ls vishet hvad i denna del må vara att tillgöra, jemte underdånig anmälan , att det serskilda yttrande, en bland Comileens Ledamöter i detta ämne afgifvit, är Comiteens Protocoll vidfogadt.” Derjemte har R. H. Ständers Stats-Utskott, uti Protocolls-Utdrag af d. 12 sisth Aug., till Bevillnings-Utskottet öfverlemnat Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå en af åtskillige Alunverks-egare till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifven skrift, hvaruti, efter framställning af det ofördelaktiga läge, uti hvilket, genom flere uppgifne omständigheter, Alun-verken sig befinna , bland annat i underdånighet begäres, att, så vida ej all utförsel-tull å Alun kunde upphäfvas, samma tull måtte varda jemkad och nedsatt, åtminstone lill det belopp, som för Svenska Stångjernet blifver fastställdt. Och hafva dessutom, med afseende å Tullbevillningen, samt dermed sammanhang egande ämnen, följande inom Riks-Stånden väckta motioner blifvit till Utskottets behandling öfverlemnade, nemligen: Från Högloft.
Fjerdingsmännen icke må besväras med sådana göromål, som rätteligen tillhöra Kronobetjeningen; och då Fjerdingsmannabefattning utgör ett municipal-bestyr, som numera, i följd af Rikets Ständers vid 1828—1830 årens Riksdag fattade beslut, åtföljer så väl Krono-och Krono-skatte, som Fiälse-hemman, samt Rikets Ständer jemväl dela den åsigten, att Fjerdingsmännen, sedan Länsmännen erhållit förbättrade lönevilkor, böra befrias ifrån sådane göromål, som rätteligen tillkomma Kronobetjeningen att besörja , hafva Rikets Ständer godtfunnit, att Fjerdingsmans-lönerne, hvilka för närvarande icke ens i alla delar af Riket utgå, böra vid nuvarande innehafvares afgång indragas, samt således det nu å Andra Hufvud-Titeln uppförda belopp af 8,563 R:dr 19 sk. 8 rst. försvinna, och hvad emedlertid må erfordras, deremot å Indragnings-staten uppföras. Slutligen och vidkommande E. K. M:s, i anledning al Kongl. KammarCollegii och Kongl. Stats-Contoirets förslag, gjorda Nådiga framställning om indragning af åtskilliga på vissa Läns-stater uppförda löne-anslag af tillsammans 630 R:dr 21 sk. 4 rst., hvilka ansetts icke böra af Siats-Verket bestås, nemligen 1 Slotts-skrifvare i Upsala, 1 Klockare i Westerås, 1 Stads-Fältskär i Calmar Län, 1 Tjäruskurare på Gottland, 1 Slotts-fältskär i Hallands Län, 1 Fältskär med dess Gesäll på Carlstens fästning, 1 Pråmskeppare derstädes och 1 Intendent vid Sillfisket i Götheborgs och Bobus Län; så är, uti E. K.