Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herre, du hörer deras försmädelse, och alla deras tankar öfver mig; Mina motståndares läppar, och deras rådslag emot mig dagliga. Se dock, ehvad de sig lägga eller uppstå, så qväda de visor om mig. Vedergäll dem, Herre, såsom de förtjent hafva. Låt dem deras hjerta förskräckas och känna dina banno. Förfölj dem med grymhet, och förgör dem under Herrans himmel. Huru är guldet så platt förmörkradt, och det fina guldet så platt förvandladt, och helgedomens stenar ligga förströdde på alla gator? De ädla Zions barn, lik räknad vid guld, huru äro de nu lik räknad vid lerkärile, de en pottomakares werk äro? Drakarna gifva sinom ungom spenarna, och dägga dem; men mins folks dotter måste obarmhertig vara, lika som en struts i öknene. Spenabarnena låder för törsts skull tungan vid dess gom; de unga barn ropa efter bröd, och ingen är som dem det utskifter. De som tillförene åto det aldrakräseligaste, de försmäkta nu på gatomen; de som tillförene uppfödde voro i silke, de måste nu ligga i träck. Mins folks dotters synd är större, än Sodoms synd, den uti ett ögnablick omstört vardt, och ingen hand kom dervid. Hennes Nazareer voro renare än snö, och blankare än mjölk; deras färga var rödare än korall, deras anseende var som en saphir. Men nu är deras ansigte så förmörkradt af svarthet, att man icke känner dem på gatomen; deras hud låder intill deras ben, och äro så torre som ett trä. Dem dräpnom med svärd var bättre än dem som af hunger dödde, hvilke försmäkta och förgås måste för hungers skull. De aldrabarmhertigasta qvinnorna måste koka sin egen barn; på det de skulle hafva dem till mats, uti mins folks dotters jämmer. Herren hafver fullkomnat sina grymhet, han hafver utgjutit sina grymma vrede; han hafver i Zion upptändt en eld, hvilken ock hans grundval upptärt hafver.
Ty om det skulle stå hvar och en fritt alt lösa den med penningar, och detta allmänt verksläldes i några år efter hvarandra, skulle näringen snart aftyna och ej motsvara behofvet vid ett möjligen inträffande krig, då vi kanske derjemte voro utestängde från tillfället att införa utlänsk Saltpeter. Jag tror derföre klokheten bjuder, att icke åsidosätta det medel till näringens upprätthållande, som ligger i skyldigheten att prestera gärden in natura, hvilket dessutom, ifall det pris, hvartill Staten inlöser all öfverlopps Saltpeter, bibehålies, eller till och med ökas till 8 R:dr, skulle gifva anledning lill en ypperlig förtjenst för landtmannen. Jag bestrider för öfrigt icke billigheten deraf, att Städerne äfven böra betvdligare deltaga i denna gärd, enär de hafva ett lätt tillfälle till beredande af Saltpeter - 48 Den 28 April e. ra, jord , hvarigenom icke allenast behofvet skulle kunna fyllas, utan ock Saltpetern blifva en exportartikel. Jag tillstyrker derföre, att Saltpetergärden fortfarande må utgöras in natura; att Städerne äfven må åläggas lefverera ett bestämdt större belopp Saltpeter, och att Staten må betala all Saltpeter, som lemnäs utöfver de 5 marker, hvarmed gärden utgöres, med 8 R:dr. Friherre Anckarswärd: Om jag hade bestridt något anslag till befrämjande af Saltpetertillverkningen, skulle jag finna Friherre Cederströms anmärkning riktig; men då jag endast bestridt jordbrukets åliggande att ensamt anskaffa denna inkomst eller denna artikel för försvaret, tror jag mig icke vara vederlagd, så mycket mindre, som här bestämt är fråga endast om penningskatt, och Utskottet ej nämt ett ord med afseende på något behof af Saltpeters lefvererunde in natura. Men det är just på detta sätt alla våra räntor blifvit fabricerade, och pålagde jordbruket. Vi hafva nyligen, under de föregående Öfverläggningarne, fått erfara, huru svårt det är att bli af med dessa räntor; vi torde nu få en ny erfarenhet, huru det tillgår att skapa dem.
Odlingshjelp m. m. för krononybyggare 5,607: 23. Skrifmaterialier och expenser, ved m. m 19,964: 10. Omkostnader för Kontrollverket 2,512: 89. Lyshållningsm. fl. utgifter för Kronans publike hus i Stockholm ' 7,698: 26. Observationsoch uppbörds-procenter 4,349: 59. Uppköp af ved för Wisby s. k. Krono-kalkugn 402: 60. 94,213: 7. å 8:de hufvudtiteln, Särskilda förslagsanslag för Kleresiet: Biskopens på Gottland lön 792: 70. Forsoters och smittosamma sjukdomars botande 9,271: 47. Fattigvården i allmänhet 11,137: 48. Reseoch traktamenispenniagar 1,122: 70. Liqviden med Riksgälds-kontoret å öfverskott oell besparingar samt brister har utfallit på följande sätt: Brister å stats-verkets inkomster 2,138,362: 59. Dito å förslagsanslagen 893,129: 42. Ersättning för mistad rättighet till forsellön 60,382: 57. Öfverskott å stats-verkets inkomster 2,154,943: 46. Under granskningen af stats-verkets räkenskaper har Revisorernes uppmärksamhet fästats vid de högst betydliga belopp, hvarmed flera af de i riks-staten förekommande förslagsanslag öfverstigit den summa, som för hvarje dylikt anslag blifvit i staten uppförd; och då det synts Revisorerne vara af intresse äfven för Rikets Ständer att inhemta huru stora dessa utgifter varit under de närmast föregående åren, hafva Revisorerne låtit upprätta hosföljande tabell, utvisande utbetalningarna under åren 1855—1859 å hvart och ett af dessa anslag, med undantag af förslagsanslagen för Postoch Tull-verken, hvilka direkte utgå af dessa verks medel, medium af utgifterna för berörda fem år, samt den i nu gällande riks-stat för hvarje anslag beräknade summa. (Bil. Litt. G.)
Till bankbolags stiftande erfordras minst tretio namngifne delegare; äfvensom en teckningssumma eller grundfond af minst 666,666 Riksdaler 32 skillingar banko, motsvarande 250,000 Riksdaler silfver. Vid pröfning af bolagsreglorna bestämme Konungen det högsta belopp, hvarutöfver leckningssumman ej får gå. §. 3. Enskild bank eller dess afdelning får endast i stad inrättas. §. 4. Bankbolaget lyder under Rådstufvurätten i den stad, der bankens hufvudkontor är beläget. §. 5. Delegarne i bolaget böra inom sig utse en ansvarig och efter bolagets godtGnnande afsättlig direktion, för att, enligt utfärdad instruktion och under sådan kontroll af offentlig myndighet, som i denna lag stadgas, banken förvalta samt i alla mål för bolaget lagligen tala och svara. §. 6. Bolagsreglorna, genom hvilka delegarne skola sig inbördes förbinda, böra dessutom innefatta öfverenskommelse och stadganden i följande ämnen: 688 Expeditions-Vlskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 2/7. a) oin beloppet af teckningssumman eller grundfonden och dess fördelning i lotter; b) om antalet af direktionens ledamöter, hvilka vid hufvudkontoret böra vara minst fern; c) om liden och sättet för revisionen, som årligen skall förrättas, och revisionsberättelsens kungörande i allmänna tidningarne; d) om (iden för ordinarie bolagsstämma, som minst en gång hvarje år skall hållas, vilkoren för sammankallande af extra bolagsstämma, så ock om röstberäkningen; e) om sättet för ändring i bolagsregiorna; f) om sättet för utlåningen och om kreditivrörelsen, samt g) om deposition på uppoch afskrifningsräkning. §• 7. Mom. 1. Af grundfonden skola minst 25 procent i rikets gällande mynt inbetalas, på sätt i 8 §. litt. c. bestämmes.
Annu mera påfallande är den stora fördelen af decimal-indelningen då frågan är om ränteberäkning. Om t. ex. en person af folket har uti en sparbank en liten summa innestående, låt vara 30 R:dr, och han får tillgodoräkna sig 6 proc:s ränta derpå, så är han med den närvarande penninge-räkningen icke i stånd att sjelf med noggrannhet uträkna denna ränta. Detta är mycket säkert, ty summan utgör det ojemna talet af 1 R:dr 38 sk. 4^ rst. Huru lätt skulle emellertid icke hvem som helst kunna utföra denna räkning, om tiodelningen vore införd. Om 1 R:dr är delad i 100 delar, så är det tydligt att en sådan lnindrade-del eller 1 öre, är en proc. af 1 R:dr och 6 öre således 6 proc. af 1 R:dr, hvadan också 6 proc. af 30 R:dr blir 180 ören eller 1 R:dr 80 ören. Huru enkelt och begripligt för livar och en! Del är således efter mitt begrepp ett fullkomligt misstag att tro, att decimal-systemets införande endast skulle Vara lill fördel för den kunnige, men icke för den okunnige. Motsatsen deraf kommer i sjelfva verket sanningen långt närmare. Den siste värde talaren har anfört såsom eli bevis derför att man icke borde antaga decimal-systemet, alt oaktadt de förändringar, som flera gånger för q t ägt rum uti vårt myntsystem, de gamla räknesätten, likväl ännu efter lång tid bibehållas i våra landsorter, och att derföre, enl. all sannolikhet äfven denna myutförändring, ifall den påbjudes, icke skall förmå rubba de fordna vanorna som äro fastvuxna hos folket, utan att den skall misslyckas i utförandet. Men hvad är väl den egentliga orsaken att föregtde förändringar i detta afseende haft så liten framgång? Jo, att de nya myntsystem, som tid efter annan blifvit införda, lika litet som de äldre, hvilka skolat utträngas, haft någon nationell grund, eller framfor dem haft något praktiskt företräde, hvarigenom de sjelfva kunde bana sig väg, utan varit föranledda af helt andra, vanligen financiellt olyckliga omständigheter.
En gång hvarje år skall ordinarie Bolagsstämma hållas, dervid Ledamöter i Directionen och Revisorer utses, samt beslut fattas, om Bolagets angelägenheter. 16 sorn blifver den 18 i ordningen, torde, till undanröjande af yppade skiljaktigheter i afseende på redactionen, erhålla följande lydelse: Före ordinarie Bolagsstämma böra Revisorerne, jemte ett af Kongl. Maj:t ulsedt allmänt Ombud, sammanträda för alt taga kännedom om Bankens hela ställning, samt granska ej mindre Bankens förvaltning, i alla dess delar, un äfven dess säkerhetshandlingar. Öfver den sålunda verkställda revisionen afgifves berättelse, hvilken, sedan den vid ordinarie Bolagsstämman undergått Bolagets granskning, genast efter samma Bolagsstämmas slut, bör till Kongl. Maj.-t insändas och, på Directionens föranstaltande, genom trycket till allmänhetens kännedom befordras. 17 <$*• är gillad af Presteoch Borgare-Slanden, samt Öfverensstämmer äfven i det närmaste med Ridderskapets och Adelns beslut. I denna §. kan, på sätt Ridderskapet och Adeln funnit, lämpligen införas det stadgande, som Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Slåuden, ehuru med någon inbördes skiljaktighet hvad redactionen vidkommer, ansett böra sättas i stället för den af Utskotten föreslagne, men af nyssnämnde 3:ne Stånd icke antagne 3o§.; och Utskotten hemställa således, att den blifvande 19 §. må varda af följande lydelse: Directionen vare skyldig, sä väl att morn 8 dagar efter hvarje månads slut till Kongl Maj.-t insända en öfversigt af Bankens ställning, likväl utan att dervid yppa enskildes förhållanden, som ock att ofördröjligen meddela alta de upplysningar i ämnet, hvilka Kongl. Maj.-t later infordra.
Hvarjemte Kongl. Majit bör ega rättighet att, efter lagligen skedd uppskattning ä ömse sidor, kunna ut~ byta större eller mindre del af den Kronan tillhöriga och för Ekeplantering bestämda jord, emot annan jord tillhörig enskild Man, som dertill frivilligt samtycker, enär ett sädant utbyte är nödigt, för att ät planteringarne gifva en sammanhängande form och tjenliga gränser. Någon uppoffring å Stats*Verkets sirla, för häfvande af nu gällande Contract eller Besittningsrätt å sådane Lägenheter, anse Utskotten sig deremot icke böra tillstyrka, enär, om en ändamålsenlig indelning af de på sådant sätt tillgänglige localer varder af Kongl. Majit Nådigst anbefalld och af vederbörande vidtagen, de Kungsgårdar och Lägenheter, hvil, ka för närvarande under Arrende eller Besitt, ningsrätt uppå vissa år åt enskilde personer ä10 upplåtne, men alla, inom en tid af högst Stats• samt Allm, Besv.o.Oec.-Utsi.Utl. N.o 34. \ 3 30 Sr, till Kronan återgå, böra, utan olägenhet för den nya Inrättningen, först i den successiva ordning de varda ledige för Ekeplantering upplåtas. Kongl. Maj:t har ytterligare i 3:dje punkten täckts i Nåder begära: ”att nödige Medel,' dels till de i nästföregående punkt omförmälde ersättningar, dels till sjelfva anläggningen, jemte admiriistrations-kosfnaden, dels ock till inköp af behöflig jord, må af Rikets Ständer anvisas;’’ i sammanhang hvarmed, Kongl. Majit behagat yttra, att, på de ställen, der Kronolägenheter äro att tillgå, kostnaden ej kan blifva serdeles betydlig, men då sådane endast för en del af behofvet kunna påräknas, och återstoden, för anläggningens fullkomnande till föreslagen vidd, måste af enskilde inköpas, det härtill erforderliga belopp ej för närvarande kan bestämmas.
Om Hr Stuart med Representationen menat BondeSt., såsom jag förmodar, så är detta Stånds önskan i allmänhet att få ökade fastighetslån. Om nu denna million dertill användes, så velen J väl, mine herrar! att dessa lån utminuteras i så små summor, att lånekostnaderna blifva alltför dryga för alt gagna låntagaren samt att penningarne för banken blifva så till sågandes fastlåsta, så att han ej kan drifva in dem i nödens stund. Om banken likväl gjorde ett sådant försök, skulle det medföra undergång för en mängd personer, som emottagit dessa lån, i förlitande derpå att ej så hastigt behöfva återbetala dem till banken. Skulle då till en allmän förlägenhet i Riket, hvarförutan bankens förlägenhet svårligen kunde inträffa, äfven komma de små fastighetslånens indragning; så finner man lätteligen huru svårigheterna skulle ökas , och alt man motverkat det ändamål, hvars ernående man sökt. Vid detaljerna har man gjort åtskilliga anmärkn:r, sorn jag anhåller att få besvara. Det af mig framdragna exemplet å det oriktiga sätt, hvarpå bankens mede! användas, då förslagen utgå från Utsk., som icke kunna hafva Iocalkännedom och besluten fattas af Pr. St., som ännu mindre kunna hafva den, har blifvit begagnadt af en talare, som anmärkt att Emman går genom 2tne län. Detta hindrar icke del aldraminsta, att medlen, om de fördelas på länen i allmänhet, blifva nyttigt använda. Ty om begge länen finna förmånligt att upprensa vattendraget, så hafva de medel dertill och lära icke underlåta det. Orsaken hvarföre rensning -icke blifvit ifrågasatt inom Jönköpings län, är utan tvifvel den, alt der icke finnes så mycken valtendränkt mark, sorn inom Don ai November f. m. ai3 Calmar Ilin. Stångån går äfven genom 2:ne lån. Också hafva Småländning:)!' och Öslgölhar haft gemensamma öfverJäggningar om de arbeten, sorn der böra företagas.
Af H err af Harmens: ”Sorn Kongl. Maj:t redan 2;ne gånger vägrat bifall till den ifrågavarande öfverfly tiri ingen, synes den icke vara af så stor vigt, alt Rikels Ständer derom nu böra förnya samma begäran annorlunda, än så vida den kan angå utlåningsbestyrets öfverlemnande från StatsConloret till Riksgälds-Contoret, med skyldighet för detta sednare Embetsverk att hålla både capital och ränta Kongl. MajU tillhanda. Af Biskop Hedrén: ”Jag vill medgifva, att Kongl. Stals Conloret kunde lämpligen befrias ifrån besväret alt utlåna af allmänna medel. Men Bih, lill R. St.s Prot. 1S44• 4 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 2 10 Stats-Ulskottels Utlåtande > N-'o 32. då Kongl. Maj:t eger alt disponera Canzli-Styrelsens så kallade hand-cassa för de dermed ursprungligen afsedda ändamål, så lärer väl ock Kongl. Majit tillkomma att, genom hvad embets-myndighet som helst låta cassan förvaltas. Skulle möjligtvis Riksgälds-Contoret, sedan numera ingen, hvarken ineller utrikes gäld finnes, ändock behöfva, för all svara mot sitt namn, ikläda sig skulder, så kunde det på lämpligare sätt ske, än genom sjelfmydigt tillegnande af de under Kongl. Maj:t ställda medel. Jag har väl hört och vi torde snart få höra förnyas den fleråriga, vidsträckta finansplanen, att tvertemot den egentliga, grundlagliga bestämmelsen, enligt 66 § regerings-formen, förvandla Riksgälds Contoret till ett conior för Rikets Stats-Verk; hvarom, under öfverläggningarna rörande denna lilla fond icke otydliga vinkar låtit förmärka sig. Intilldess i ådan t skett, loide dock vara lämpligast bibehålla det ena Verket, så väl som det andra, vid sin bestämmelse.
Komminister Rosenius inbetalt å Elfdahls arrende 18 R:dr 34 öre, utan att hvarken af räkenskapen eller en såsom verifikation till samma post bilagd, af Erik Rosenius undertecknad, räkning med Konsistorium kunnat inhemtas beloppet af arrendesumman, om detta är ett arrende af ledigt pastorat eller en komministratur, och dels 428 R;dr 56 öre, som skola utgöra af det för Ludvika komministratur, enligt ett under år 1857 upprättadt kontrakt, betingade arrende, 500 R:dr, men någon redovisning för återstående iidelen af detta arrende lemnar icke räkenskapen, likasom den icke heller angifver orsaken till samma i:dels uteslutande derifrån.» För att riktigt kunna granska en räkenskap, fordras i allmänhet tillgång till föregående ett eller flere års räkenskaper, som beröra och belysa antingen liela den räkenskap, som skall granskas, eller någon viss del deraf. På reqvisition torde dessa räkenskaper utan svårighet från Kongl. Kammarrätten erhållas. Beträffande då den första af nyssnämnde tvenne anmärkningar, så förekommer detta arrende första gången i emeriti-kassans räkenskap för året från den 30 Juni 1854 till den 1 Juli 1855, med hvilken räkenskap arrende-kontraktet följde. Af sistnämnda räkenskap inhemtas, att Komminister E. Rosenius inbetalt på arrendet af Elfdahls Sacellani 150 R;dr B:ko och i den, samma kassas, räkenskap, som går näst före 1858 års räkning, förekommer jemväl en inbetalning å detta arrende, allt genom verifikationer bestyrkt och belyst, hvadan väl utan så synnerlig svårighet och möda kunnat inhemtas ej mindre beloppet af arrende-summan än äfven kännedom om arrendet utgått af ledigt pastorat eller komministratur, och förklaring sålunda vinnas öfver det i detta hänseende dunkla i räkenskapen.
Då Rikets Ständer anse någon annan utväg att afhjelpa dessa olägenheter icke linnas, än att genom lagstiftningen söka bryta de omförmälda bruken, hvilka ej obetydligt afvika från den på fullt vetenskapliga grunder stödda method för uträknande af bränvinets värde, som vid de större brännerierna användes, och hvilken lagstiftaren erkänt vara den riktiga, nemligen efter bränvinets halt af absolut alkohol, samt någon svårighet vid denna methods användande uti ifrågavarande hänseende ej heller möter, enär en reduktion till 50 procents styrka vid + 150 Celsii låter sig med lätthet verkställa, hvarvid en af Chefen för bränvinstillverknings-kontrollen, på nådig befallning af trycket utgifven afhandling om bränvinsprofvaren med dervid fogade tabeller kan användas, få Rikets Ständer härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det täcktes Eders Kongl. Maj:t genom allmän författning föreskrifva: att efter slutet af år 1862, då, jemlikt Kongl. Förordningen den 31 Januari 1855, nya mått, mål och vigter skola antagas till allmänt bruk, endast behörigen justerade samt med procentskala försedda bränvinsprofvare må varda vid handel och leverering af bränvin tillåtna; och att vid mäklareslut angående bränvin, priset skall bestämmas efter kanna af 50 procents styrka vid 15 graders värme, samt att vid all partihandel med bränvin reduktion till denna styrka skall ega rum efter de vid brännerierna för bestämmande af tillverknings-afgiftens belopp följda grunder. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Juni 1860. Bih. till B. St. Skrifvelse N:o 76. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1860. Presle-Ståndet den 20 — •— Borgare-Slåndet den 20 — —• Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om antagande öfver hela riket af mantalet såsom enhet vid skatteberäkningen och om reducerande af mantalsbräken till decimalbråk.
Detta för omkring 200 år sedan ej drömda framsteg har också framkallat en förändring i kvinnans husliga lif, en förändring, som hur mycket den än beklagas af svärmare för s. k. äkta kvinnlighet, likväl är så väsentlig, att den förtjänar att tagas i betraktande och, opartiskt sedt, ej kan anses som en olycka. Genom det förenklade hushålls väsendet återstår nu mera tid för kvinnan att tänka på sig själf. Och väl henne, om hon förstår att använda denna tid rätt! Hon har nu så många lediga stunder, som hon förut ej kunnat eröfra från de oräkneliga husliga plikterna, och vi måste hälsa det som en lycklig vändning, att det så är, ty blott på så sätt blir det möjligt för kvinnan att äfven å sin sida tillfredställa en ny tids fordringar. » Kvinnans ställning i familjen kännetecknar mannens andliga ståndpunkt. » — Dessa ord gällde kanske äfven fordomdags, men omvändt fordrades det däremot icke, att husets fru och döttrar själfva tillägnade sig en motsvarande andlig utveckling, som gjorde dem vuxna att äfven utåt värdigt representera hemmet, att icke allenast vara husfaderns förståndiga rådgifvarinnor i praktiska saker, utan äfven taga del i hans andliga och offentliga intressen. 3 Denna art af kvinnans likställighet med mannen ansågs icke motsvara anlagen och den naturliga kallelsen. Där icke det anborna, sunda människoförståndet bröt sig fram och gaf sig tillkänna i riktigt omdöme, förhöllo sig hustrur och flickor fullkomligt passivt vid alla frågor och framsteg, som kännetecknade tidehvarfvets andliga lif, som af detta löstes och framkastades. För dem existerade blott husliga plikter, kunskaper och färdighet i husliga ting och blott i helt sällsynta fall, såsom under medeltiden i kloster och fromma stiftelser och under en senare tid i högtstående familjer, fann man rikt begåfvade, sträfsamma kvinnor, för hvilka det blef möjligt att tillägna sig ovanliga, vetenskapliga kunskaper. Tack vare frigörelsen på det husliga området ha vi nu helt andra åsikter om kvinnlig kapacitet och utveckling. Ja, den åsikten banar sig långsamt, men oemotståndligt fram, att flickan nu för tiden bör få lika god undervisning och utbildning som gossen, och att man icke längre bör förneka hennes särskilda, naturliga anlag och hennes rätt att göra dessa nyttiga för mänskligheten.
Som, enligt hvad Stats-Utskottet inhemtat, numera två kadetter utaf Norénska testameuts-fonden vid Krigs-akademien underhållas, samt i följd häraf det befintliga ränte-öfverskottet, som vid 1831 års slut utgjorde 990 R:dr 27 sk. 2 r:st., i stället att ökas, åter nedgått, och, om samma förhållande fortfar, något betydligare ränte-öfverskott icke heller kan för framtiden uppkomma, får Utskottet tillstyrka, att Revisorernes ifrågavarande hemställan får förfalla. Kongl. Mynt-V er ket. § 12. (Rev.-ber. pag. 59. Fork!, pag. 256.) Det har fästat Revisorernes uppmärksamhet, att betydliga behållningar å Mynt-verkets guldoch silfver-fond vid revisionsårets slut varit hos verket innestående, nemligen vid 1848 års utgång 2,064 dukater och 80,963 R:dr 29 sk. 10 r:sl. silfverspecie och vid 1849 års slut 3,177 dukater och 63,237 R:dr 29 sk. 9 r:st. silfverspecie, hvilka behållningar synts Revisorerne större, än behofvet påkallat och Kongl. Brefvet den 27 April 1849 medgåfve, deruti är föreskrifvet, att, med undantog af hvad som ungefärligen motsvarade den för medaljprägling erforderliga qvantitet, återstoden af Mynt-verkets guldoch silfver-fond 8 Stats-lltskollets Ullålande, JUt 21. skulle aflemnas till Rikets Ständers Bank, samt valuta derför på Mynt-verkets räkning i Banken insättas.