Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen måst ersätta Theaterns förnyade underbalancer till omkring 60,000 R:dr b:ko. Men är det väl civil-listan, som ensam bör uprätlhålla Theatern? Hvad har hon egentligen att göra med National-Theatern, utom ersättningen för hofvets platser inom Theatersalongen?? Enskilda ynnestbevis åt konstnärer till stöd för lofvande talanger, eller till understöd för dem som år eller olyckor gjort lefnadsomsorgerna tyngre, — del är sådant som kan blifva föremål för en Den 22 December e. in. 41 hög och beskyddande välgörenhet; men Nalional-theatern tillhör och hör tillhöra Nationen! Om en Theaters alla bemödanden gä ut på att genom sina prseslalioner väcka folkets aisleliska medvetande, och lipman a del till medborgerliga dygder och om den vet att ständigt anslå fosterlandskänslans ädlaste toner, — må dä folkrepresentationen äfven under sitt skydd uptaga denna konstaustalt såsom en nationens tillhörighet. Det är en upfoslran i stort, som ligger hemligt innesluten i skådespelen, hvilka endast af den råa hopen betraktas såsom blotta tillställningar att fängsla de yttre sinnena. Men äfven den, sorn icke förstår betydelsen af dessa tillställningar, undgår icke, emellanåt de intryck, som just med Theaterns verksamhet åsyftas. Det Sköna omsluter det ädla, goda, och bringar det på sådant sätt alt uptagas af ett sinne, som eljest icke vore särdeles öppet derför. Sedlighet, mildare och renare känslor är skådespelet ämnadt alt framkalla, och denna verkan uteblifver icke, fastän det aldrig kan för hvarje tillfälle märkas. Endast då blir det tydligt, när ett helt folk skall genomträngas af en och samma tanke; skall eldas till en och samma handling; då verkar den sceniska föreställningen med påtaglig styrka; dä ser man på en gång resuilaterna i tänkesättet; och den höga idée, som kanhända i går skulle mott fullkomlig likgiltighet, kan i morgon bli omfattad med brinnande värme, om dess värde i dag blir på scenen framstäldt, linder samverkan af allt som hänför menniskosinnet.
Pä det högsta beklagansvärd vore enl. min tanka den ”'juridiskt bildade mannensom åioge sig Presidentskap?,! i ett Kolhm af denna sammansättning. Då ensamt från Sundhels-Kolkm ärligen utgå, såsom jag redan nämnt, omkring 3,000 expeditioner, hvaraf man kan antaga alt åtminstone 300 äro af störte vigt och omfattning, såsom Betänkm i administrativa ärenden, Utlåt:i» i raedico-legala mål, organisations-förslager m. m., så kan man väl också taga för gifvet, att åtminstone ett lika antal expeditioner förekomma pä de andra afdelntna tillsammans. Presidenten måste således, om han skall motsvara sitt embetes kraf, öfvervara öfverläggningar och beslut i 10,000 ä 12,000 mål årligen, samt för deras behöriga handläggning inför K. M. vara ansvarig. Delta torde dock öfverstiga en mans krafter. Föröfrigt måste inträffa ett af de två, antingen att Presidenten nödgas blanda sig i saker, som han icke förstår, hvarigenom åstadkommes oreda, eller också att han presiderar nian att i öfverläggningarne deltaga, och hvartill tjenar väl då hans presidium, eller att han åt beslutet lånar sin underskrift? Och kunde väl, vid sådant förhållande, denna underskrift i någon mån gifva ökadl värde eller vigt åt de fattade besluten? Jag tror det icke Förläggandet af Medieinal-Styrelsen inom det föreslagna Ecklesiastik-Kolhm vore sålunda bestämdt ledande till en både långsam och föga önskvärd handläggning af hälsovårds-angelägenheterna. Åsyftar förändringen åter besparing af statsmedel, så tror jag icke heller, att detta ändamål derigenom kan vinnas. Motionären har väl antagit, att endast tre ledamöter skulle erfordras inom den medicinska afdelnm; men det är icke möjligt att eli så ringa antal skulle kunna medhinna handläggningen af dithörande ärenden, hvilka redan fullt sysselsätta fem sakkunniga män.
Prer sterskapets privilegier kunna icke hänföras till alla särskilta Kongliga Resolutioner, meddelade före år 1823, emedan dessa privilegier bestämdt upptaga alla förunnade fribeter, och derom kan hvar och en, sorn vill läsa berörde privilegier, öfvertyga sig. Jag bämtar ytterligare stöd för min öfvertygelse, att denna fråga icke vidröres uti Presterskapets privilegier, deraf att Wilskman uti sitt EcclesiastikVerk icke derom nämner ett ord, då han citerar de Författningar, som befria Prostetunnorne ifrån contributioners erläggande, och jag tror, att denne Författare kan antagas såsom ep tillförlitelig Auctoritet. Jag afstyrker således Den ig Augusti. 73 Herr von Hartmansdorffs förslag, och tillstyrker bifall å den föreslagen Voteringspropositionen. Friherre Cederströmj Jacob: Det lär icke mera vara möjligt, att, såsom Herr von Hartmansdorff synes vilja, kunna fritaga PresteStåndet på grund af privilegier från erläggande af Bevillning för någon del af deras inkomster såsom Tjenstemän; då de lika med andra Embetsoch Tjenstemän skola beskattas för deras sammanräknade inkomster, ty efter Rikets Ständers Beslut från och med år 180g är Bevillning utsatt för Embetsman i allmänhet, och således äfven för PrestEmbetet, i mon af den inkomst, som kan åtfölja detsamma. Jag hade icke tänkt att nu få höra, det Prostetunnan skall fritagas från Bevillning, ty om den varit uteglömd i några BevillningsFörordningar, så är derföre icke sagt, att den för evigt skall vara undantagen, så mycket mindre som BevillningsFörordningen tydligen stadgar, att Bevillning skall erläggas efter alla sammanräknade inkomster. Jag tillstyrker bifall å Utskottets Meinorial.
Silkverkolxe, Utdrag - koo Den 20 September. Utdrog of Protscollet. hältet hos Högwördige Preste. Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den ro Seplember i§io. S D e^)id förnyad föredragning af Constitutionö Utstottets Memorial rörande förrättad granskning af Stats. Rädels Peotocotl, och dä i anledning dera' S'ais Rädets Ledamöter, Föredragande, och Konungens Rädgifware i Commando, mäl, äro fiikallade ifrän all answarighet för sina Emberens utöfning, intill den dag innewarande Riksdal börjades, beflöt PresteStändet att Expidmons. Utskottet skulle anmodas att denna frrkaoclse i Riksdags beflutet in. föpg. l->t »uzrrs. Tx ?rotoco!lo I. l-l. älmqvist. Utdrag af Protokollet, hättet hos Hög. tvördige Preste-Ständet wto Urtima Riksdagen i Örebro den ro Sept. rSio. S. D vetats Utskottets den rg dennes pä bordet lagde Memorial, rörande aflöning för Utskot - Den 20 September. 60 r Utskottens Secreterare. Canzlier och Waktbetje« mng, föredrogs ä upo och bifölls, l-lt nuprz. L^x ?rotocollo I. O. .glmyvill. Utdrag ak Protokollet, hältet hos Högwördige Preste-Ständct wid Urtima Mlksdagen uti Örebro den 20 Sept. r8lo. S. D föredrogs ä nyo och bifölls Allmänna Beövärs och Oeconomie Utskottets den 18 dennes pä bordtt lagde Memorial, i anledning af Kongl. Ms> ts Nädiga Proposition om skyldigbeten för alla att deltaga i wärdén af fattiga, samt rörande en särskilti detta afseende wid AmiralitetsWart och Orgryte Församlingar wid Götheborg uppkommen sräga.
Vid 1828—1829 årens riksdag, om minnet ej felar, framställde Ständerne redan till Konungen den önskan, alt den ökade tjenstårsberäkningen a64 Den 18 Januari. måtte öfverhufvud upphöra. Om nu Ständerne skulle år 1841 komma, ifall detta betänk, antages, att icke begära den dubbla tjenstårsberäkningens borttagande för 2:ne classer af pastorat; så skulle Ständerne, i stället för att ånyo yrka grundsatsen i sin helhet, komma att pruta med sig sjelfva på det de tillförene ansett rätt. Det är till förekommande af en dylik motsägelse, som jag gjort min framställning. Om Ständerne yttrade sig till Konungen så, som Hr Lagerhjelm nu gjort, så blefve invändning öfverflödig; ty hans mening tyckes rnig vara den, alt Ständerne väl skola påyrka grundsatsen, alt den ökade tjenstårsbei åkningen bör upphöra, men för sin del medgifva bibehållandet blott intill dess att ökad aflöning åt lärarne anslås; men så är icke förhållandet, hvilket den värde talaren sjelf kan se, om han läser U tsk:s förslag (sid. 8). Jag har intet deremot, om Ulsk, skulle behaga göra den förändring i sin framställning, att Ständerne förnya deras anhållan 0111 den dubbla tjenslårsberäkuingens borttagande, i allmänhet, men att, intilldess detta kan ske efter nådig framställning om ökade löners anslående åt lärarne och beviljandet deraf, önskade Ständerne att en dylik inskränkning måtte görns, sorn den CJtsk. föreslagit. Frih. Cederströms yttrande om nödvändigheten alt ombyta latare vid läroverken, på det att de icke måtte blifva för gamla, får jag besvara dermed, att jag ej yrkar borttagandet af skollärares befordringsrätt inom kyrkan, blott tjenstårsberäkningen blefve lika, samt alt, om inga andra egnade sig åt läroverken än de, som dertill hafva kallelse och fallenhet, så skulle den omtalade tröttheten icke inträffa så ofta eller så tidigt.
Hvad nu angår sjelfva de i normalstaterna föreslagna aflöning sbeloppen, så hafva kommitterade, med hänsyn till aflöningens särskilda ändamål och med iakttagande af hvad hitintills jemväl egt rum, ehuru det icke i sjelfva löningsstaterne varit uttryckt, ansett sig böra dela aflöningen i egentlig lön samt hästoch fourage-medel, för den personal, som håller sig egna tjenstehästar, hvarjemte vid kavalleriet är föreslaget, såsom ersättning för den större munderingsslitning och annan kostnad, som af tjenstgöringen vid detta vapen föranledes, så kalladt ”kavalleritilläggmen då detta tillägg endast förslagsvis kunnat beräknas, har det ansetts lämpligare, att uppföra detsamma i gemensamt belopp med hästoch fouragemedlen, än att särskildt för sig detsamma i staten upptaga. I den egentliga lönen inbegripes, enligt hvad förut är nämndt, afkastningen efter uppskattningsvärdet af bostadsboställe, behörigen bebygdt, der sådant boställe är afsedt att löntagaren anvisas. 7. Af det föregående följer att den ”egentliga lönen” blifvit bestämd till lika belopp i mot svarande grader af de begge vapnen. 8. £:del af den egentliga lönen anse kommitterade böra fastställas att utgöra tjenstgöringspenningar, som under tillfällig tjenstledighet böra afstås till den som tjensten förrättar, i öfverensstämmelse med derom för öfrigt gällande föreskrifter. 9. Hästoch fourage-medlen, hvilka nu, enligt 1833 års lönereglering, anses inbegripna i lönen å stat, hvaraf de således utgöra en del, hafva kommitterade, på grund af lägsta kostnadsberäkning ansett böra bestämmas till 400 Rdr för hvarje tjenstehäst och till lika belopp vid hela kavalleriet, emedan den olika kostnad för anskaffning af tjenstehästar samt deras utfodring, som vid olika regementen enligt 1833 års lönereglering ansågs då i verkligheten ega rum, och till olika löner vid kavalleriet jemväl föranledde, numera icke förefinnes, åtminstone ej i sådan mon att någon olikhet i aflöningen deraf skäligen kan anses betingad.
Om de Regenter, som äro på Grannars Throner, hafva inkräktnings-lystnad och således älskare af anfallskrig. Deras Armeers organisation, styrka och militairiska lynne, med ett ord, allt som har gemenskap med dess stridskrafter, så väl i offensift som defensift afseende} och 7:0 Nationens eget lynne och fallenhet för Militaire-Ståndet. Förvissad att mängden af Höglofl. Ridderskapet och Adeln nogsamt inser hvad inflytelse desse af mig anförde skäl äga på beräknandet af en Stats erforderliga Försvars-anstalter, vore det här endast öfverflödigt alt punctevis detaillera det, utan vill jag endast för en stund fästa uppmärksamheten på det liufvudsakligaste. Att kasta en blick på våra Grannars politik, att forska den från längre tider tillbaka, är ej mitt föremål och tillhör ej en Officer i en grad som min, der man mest hör till den lydande Classen och hvars verkningskrets i det hela är så obetydlig samt endast som en 72 Den 2 Janua, högst omärklig länk i den stora Statskedjan hör kunna betraktas. Jag förbigår således det och öfverlemnar dessa forskningar till Cabinettsmannen. Sverige har genom förening med Norrige och förlusten af Finland, nästan helt och hållit förhytt politiskt läge, och dess gränsor till största delen fått ett helt annat utseende. — Vi hafva vunnit mycket i trygghet och styrka i Vestern, men ej lika betydligt i Östern, ty Piysslands magt har ansenligt vuxit och Stockholm förlorat den förmur den ägde: Finland. — En säkrare gräns hafva vi intet uti hafvet, som nu skiljer oss från denna mäktiga Granne; men den fordrar också ett starkt försvar, om alla fiendtliga företag emot densamma skola till intet göras. — Om en stark Flotta försvarar våra kuster, om en Landtarmee disputerar Fiendens framträngande öfver Torneå, hafva vi ju ej något att befara från den sidan. —Men äro då våra försvarsanstalter i det skick, att vi vid hvarje ögonblick kunna göra kraftigt motstånd?
Utan att vilja bestrida rigtigheten af denna-grundsats, får Utskottet endast vördsamt fästa uppmärksamheten derpå,' alt någon fråga om den indirecla beskattningen, uti förenämnde betänkande icke egt rum, af det undade skäl, ali delta betänkande inskränkte sig till grunderne för den BevillningsUtskottets Utlåtande N:o 15. i Lefvande Allmänna bevillningen. De indirecta heskatlnings-titlarne utgö” ra föremål för serskild behandling, och Utskottet skall dervid ej underlåta, att å den inom RiksStånden yttrade opinion om den indirecla beskattningens företräden framför den directa, fusta allt det afseende, sorn med rättvisa och billighet kan förenas. De anmärkningar, som i öfrigt träffat principerna för Allmänna Reydin ingen, innefattas hufvudsakligen uti klagan öfver en ojemn fördelning af denna beskattning, isynnerhet på jorden och rörelsen, hvartill någre Ledamöter, i afseende på jordvärdet, uppgifvit såsom äfven bidragande orsak, att minimi-tariffén lägger hinder i vägen för en billig jemnkning af hemmanens värden. Utskottet, som noga öfvervägat allt hvad de med återremisserne föl jäktige handlingar innehålla, har likväl icke funnit någre sådane skäl deruti anförde, som kunnat förändra Utskottets öfvertygelse, att de nuvarande beviliningsgrunderne äro de mest lämpliga, hvilken öfvertygelse vunnit ytterligare bekräftelse deraf, att inom hela Representationen något mera ändamålsenligt beviilnings-system icke heller vid denna Riksdag blifvit uppgifvet, Någon mera allmänt tillämplig, billigare och mera jemn t träffande grund, än afgift efter det verkliga egendomsvärdet, lärer väl ock svårligen kunna bestämmas; -och hvad i sammanhang härmed angår minimitariffen, så har Utskottet af erfarenheten icke kunnat finna, att denna tariff medfört någon olägenhet, enär fastighetsvärdet i flera
Resolutionen på Allmogens Besvär den 9 December 1766 §. 43 samt Kongl. Förklaringen den 1 Augusti 1770 blifvit Brandstods-skyIdige i allmänhet förunnad, - och ålåg, efter Eder tanka, den, som i Allmänna Brandförsäkrings-Verket sökt och vant g Konungens Nådiga Tali nit försäkring på åbyggnad vid egendom å landet, att genast derefter å nästa Eagtin a Ting i Häradet, sådant till öfrige i llrandstodslaget vajande delegares efterrättelse tillkännagifva och behörigen styrka,- hvarjemte, och om de. ne försäkringstagare sedermera, genom underlåtenhet att uppfylla sine hos, Allmänna Brandförsäkringsverket ingångne förbindelser, gör sig förlustig utaf sin der vunne rätt, kunde han ej för samma åbyggnad, i det förra Brandstods-lageteller den . derom upprättade förening, åter ingå annorledes än efter delegarnes hörande och rand deras bifall; varandes utaf Eder föreslagit, att en Författning måtte utfärdas med deri ändring och förklaring öfver 24 Cap. 4 och 5 §. §. Byggninga-Balken, som J, Gode Herrar, och Svenske Män, för Eder del sålunda bes!atif. Till denna ‘af Eder gjorde underdåniga hemställan har lag, . efter Mitt Stats-Räds och Högste Domstolens hörande, jemväl i Nåder samtyckt. Jag har vidare låtit Mig föredragas, dels Eder underdåniga Skrifvelse af den ii Mars innevarande år, hvarmedelst J , Gode Herrar och Svenske Män, anmält Eder hafva antagit den ändring i 2 Cap. 5 §.
En Division bestär af 2:ne Brigader, öwar Brigad kommenderad as en BrigadGeneral (Ge» neraiMajor). En Brigad bestär al s-ne JnfanteriRegementen, hwilka genom tstnstför hallen Wargering, Wätfmng eller Utffrisning, mäste hwardera vlifwa ökade till z Bataljoner; jäiedes utgöres Bngaden of Sex Bataljoner Infanteri, och Kawullsn esler råd och lägenhet. Hrvar Division har en permanent GeneralSt^b, bestå : de ai^en kommenderande Div-sionsAdjutant, twe, ne OiwerAdjutanter, en Tygmästare, en Intendent, en DivrsionsLäkare och twen» ne Mö stsrssrifware; wid utbrytande krig öles v!sionsSt«ben med nägra StadsAbjutanter. At wen - Den zo Ianuarri. 6zl men har hwar Brigad en Stab, bestående of en BrigadAdjulant, en BrigadLäkare och en Mönsterstrisware. Lrf-Divisionen kommenderas af en DwisionsGeneral, med Ofwerstr-indeiningen wid LlfGrenadlrr-Regementet. DivisionsSraben formeras af en Nommenderande DivisionsAdjutant, med SecondCheis-iöiien wid LitGardet till Häst, LilRegementö Cutrvtzierer, eller Olmerstr-lön wid rkk al Tysta Regementena Twenne ÖfwerAdjuranrer med Regements'. O.worterwästare-röner wid GardeöRegementena till fot. En Tygmästare, kommenderas ifrän Swea ArtilleriRegemente med Kapitens lön derstädes. En Imendenr, med RegemeulsQwarkermästare lönen wld LisGrenadier-Rrgememrl RusthällöDivisionen. En DivisionsLLkare, med bästa RegewentsLäkare-lönen inom Division. Twenne Mönsterstctfware med dito löner wid GardeeRegrmenret till fot.
" steman, som aner celsa och krafter att kunna ullborligea sköta sin systia, rättighet alt erhälla afsked - Den 14 Zebruarii. sted med hwarken hel eller nägon del af lönens bibehällande, förr an' han fyllt 72 är. Men dä han npnätk denna alder, samt länge och wäl ljent, sä tilläka Kongl. Brefwet af den iz Mars 1772 och Kongl. Förordningen om den förbarkrade Embelsoch Lönings Skaten af den 24 Januarii 1778, att han mä fä afsked, örn han det ästnndar, med bibehållande af hela lönen till desi nägon annan Författning kan widagas, hwarigenom orklöst och ival förtjent Embetsman lill någon sin bergning wid afskedstagande! kunna blifva hugnade. Uppå Rikets Ordinarie Stak gifwes således icke nägon sadan pensionsiurättiiing der, för att nyttja den warda Ledamotens egit liktryck, den muntre och friste Embeismannen, före denna lefnadä älder» kan erhälla pen ion eller afffed med lönens bibehållande. Men om uppå den sä kallade Benesieiioch Benädnings-Staten stuile finnas sadane personer, som njuta pension, och ännu äga helsa och munterhet lill tjenstgöring, det Sra's» Utstottet likwäl trott wara utom gransen af desi undersökning, sä ger blotta namnet af denna Benäd. nings-Star tillkänna, akt en sadan förmän är en följd af blott Konungens Nåd, och icke nägon grundad rättighet i de allmänna Pensions-Förfamungarne. Om och hwad rättelse häruti kan pröfwas billig ac föreslä, beror pä Riksens Högloft. Ständers egi godtfinnande.
— Vid högre läroverk med 4 Lektorer torde rektorsarfvodet kunna inskränkas till 600 R:dr riksmynt. Rektorslönen vid lägre läroverk, hvilka, utom Rektor, hafva 5 eller 6 Kolleger, föreslås till 2,800 R:dr, hvarigenom den, med tillägg af öfriga förmåner, ungefärligen motsvarar äldsta Lektorslön. Vid läroverk med 2 eller 3 Kolleger föreslås den till 2,000 R:dr, så alt den, under samma förhållanden, uppgår mot andra Lektorslönegraden; vid läroverk med blott en Kollega, till 1,800 R:dr, med boställsförmån fullt motsvarande lägsta Lektorslön. De arfvoden, som utgå till lärare i Musik, Teckning och Gymnastik, äro för närvarande ojemnt fördelade, så väl med hänseende lill deras belopp som till de läroverk, Bil. M 7 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. 1, om Statsverket 1886. US läroverk, för hvilka de utbetalas. Directores Musices äro uppförde på alla gymnasiers stat, utom Stockholms, som har en Kantor; vid de flesta skolor äro anställde Kantorer; lärare i gymnastik finnas vid ett större, lärare i teckning vid ett mindre antal läroverk. För alt efter omständigheterna ordna dessa arfvoden, föreslås en summa af 36,000 R:dr Riksmynt. Enligt hvad jag nu haft nåden anföra, erfordras till reglering af Elementar - läroverken: 1) För nuvarande högre läroverk, jemte ett dylikt i Stockholm och ett i Örebro R:mt R:dr 432,000. 2) För 11 högre läroverk med 4 Lektorer 235,400. 3) För 11 skolor med 2 lärare . 30,800. 8) Till arfvoden ål lärare i Musik, Teckning och Gymnastik 36,000. 9) Nya Elementarskolan i Stockholm 21,600. 10) Ett läroverk med en lärare 1,000. R:mt R:dr 900,600.
Skiftes-stadgan måtte erhålla följande tillägg: ”söker delegare, sedan landtmäteri-förrättning hörj ad är, saft med landtmätare eller god man, eller tillfogar delegare landtmätare ellet' god man något med ord eller gerning, i uppsåt alt honom dermed jäjvig göra; det skall ej för jäf räknas.” Men som uti 11 § finnes stadgadt, huru förfaras bör, sedan jäf mot landtmätare eller god man blifvit anmäldt, anse Utskotten riksdagsfullmäktige!! Cthoms förslag, i hvad det angår pröfning af ifrågavarande jäfsanmärkningar, icke höra bifallas. 4 Kap. 2 § af sk. ff . Svartling: att det i denna § meddelade stadgande, ”att mätning under slåtteroch skördetider ej kan ulan jordegarnes begifvande verkställas,” i betydlig mån hindrade landtmäteri-förrältningars fortgång, om icke jordegare sjelfve insågo, huru mycket mera maktpåliggande det vore, att förrättningen fort - ginge, än att dem under en bråd tid besparas kostnader för handtlangnings utgörande; och dä del vore all antaga, att hvarje landtmätare sjelfmant inskränkte antalet af handtlangare de dagar, då jordegare gåfvo en dylik önskan tillkänna; men landtmätaren, enär slåtteroch skördetid kunde utsträckas till nästan hela Juli, Augusti, September och Oktober månader, till följd af berörde stadgande, kunde förhindras att under nämnde månader något arbete ute å marken verkställa, har motionären föreslagit, att samma stadgande mätte helt och hållet uteslutas. Emot berörde framställning få Utskotten till en början anmärka, att det af motionären åsyftade stadgande icke har den lydelse, som motionären deråt gifvit; utan innehåller 4 kap. 2 § Skiftes-stadgan, sådan den lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, att landtmätaren, som vid egors mätning och andra goro - Lagsamt Allm.
För öfrigt hafva Konungens rådgifvare samt och synnerligen, dels genom directa yttranden, och dels genom sin tystnad, icke blott erkänt hvad Const.Ulsk. lågt dem till last, utan en bland 184 D e 11 3 Juli f. in. drm har till och med omtala! för R. o. Ad., att sedan lian insåg indragn.-maktens otillräcklighet att kufva yttranderätten, så hade han länkt att under en längre tid samla ihop materialier, för att sedermera pä en gång gifva dödsstöten åt pressen. Detta är ett ganska naivt erkännande; och när man sammanställer det med hans aldrig försummade anfall inom detta Hus mot tidnings-pressen, hans moliver för sina tidnings-indragningar, hans bemödande att framställa sig såsom martyr för sitt hat mot denna press, genom den rörande upplysning, som här blifvit leornad, att han var den förste, som skulle stenas; så kommer man ovillkorligen på den tanken, att den varde talaren förmodat sig kunna derigenom samla en ära och ett slags romantiskt skimmer omkring sitt namn och sin person, samt blifva elt föremål för det allmänna deltagandet.