Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Faxe gjort hemställan, om icke det tillägg borde göras uti den Expedition, sorn i ämnet blifvit föreslagen, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta infordra fullständiga beskrifningar öfver alla Fånghus och häktens beskaffenhet, heldst, ehuru på sätt Utskottet upplyst, flera förbättringar derå uti åtskilliga orter skedt, samt fångarnas vilkor under de sednare åren, så väl i anseende till rum som förplägning, kunna i allmänhet anses något blidare, synes dock mycket återstå, sorn utan synnerlig svårighet kan förbättras genom de vederbörandes nitiska försorg, sorn häröfver hafva inseende, när de komma till full kännedom af rätta förhållandet. Stnts-Utskottet får i anledning häraf åberopa hvad dess förra Betänkande innehåller derom, att Kongl. Maja .i Nåder vidtagit anstalter tid efter annan till .Läns Fängelsernas utvidgande och förbättring. Och då Riksens llöglofl. Ständers Justitiae-OmbNdsman, under sina Embets-Resor, äfven fästat uppmärksamhet vid denna angelägenhet, trodde Utskottet någon ytterligare åtgärd i detta hänseende icke vara. nödig att föreslå. JBe Den 28 Juni 1315 Öe 3:ne öfriga Respectiva Riks-Stånden haf. Va ock den 3 i denna månad bifallit Utskottets Betänkande: hvilket allt Utskottet vördsamt; får anmäla. Stockholm den 20 Juni 1815. På Höglofl. Ridd» och På Högvördiga PrestAdelns Ledamöters vägnar Carl De Géer, På Vällofl. BorgareStåndets Jjedamöters vägnar Carl Fr* Landberg. Uppläst bos samtliga piks-Stånden den 58 Juni. Riksens Högloft, Ständers Siats-Utskotts
Norra stambanan fullbordas till hela sin föreslagna längd från Upsala öfver Sala till lämplig punkt å Falu—Dala-jernvägen, som antagligast är Storviks station, utgörande denna vägsträcka omkring 14 mil och erfordrande omkring 10,000,000 R:dr R:mt. Härigenom kunde hela statsanslaget vid innevarande riksdag för stambanesystemets fortsättande begränsas till det ganska drägliga och billiga beloppet af högst 17 368 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 152. millioner R:dr att utgå under loppet af tre eller fyra år och sålunda endast kräfvande en årlig statsutgift af 4 % millioner R:dr i fyra år, eller ej ens så mycket som de årliga öfverskotten å Statsverkets beräknade inkomster. Beträffande norra stambanans rigtning från Brovallen till Falu Gefle-jernvägen, har 1859 års jernvägskomité föreslagit Robertsholm såsom lämplig anknytningspunkt vid sistnämnda jernväg, samt uppgifvit hela sträckningen från Upsala till denna punkt vara 14 mil 8,950 fot och erfordra ett byggnadsanslag af tillsammans 11,126,000 R:dr. Men samma komité upplyser derjemte, att om på de 3 '/2 milen närmast Robertsholm behållas stigningar af 1 fot på 60, i stället för 1 på 100: så kunde dessa mil och dermed äfven hela sträckningen förkortas med 9,000 fot i längd och 1,211,500 R:dr i byggnadskostnad.
Tillförseln af spanmål, egenleligen från Skaraborgs Län, och af Victualie!’ från den Staden kringliggande Landsort är mer än tillräckeligt svarande emot beliofvet för Staden; Dock tryter, det oaktadt, icke afnämare, emedan stor del af Invånarne inora de tillgränsande Häraderne, som 58 hafva rättighet till Gårdfari-liandel och den utöfva, årligen behöfva löpa spannmål. Staden är således icke utan fördelaktigt inflytande på cultur och näringar uti de Landsorter, som derstädes söka och finna afsättning för öfverskotts-prodtfcterne af deras jordbruk och industri. — Tre marknader hållas årligen inom Staden, hvilka anses bidraga till trafikens öfvande. En i Staden befintelig allmän Schola, till hvars underhållande Stadens Invånare bidraga, skötes af Rector, som tillika är Comminister och Collega. Dessutom är en Folk-schola, förenad med Söndagsoch Handtverks-Schola, nyligen i Staden inrättad, för emtring 70 Barn och underhålles ensamt på Stadens Invånares bekostnad. För Hälso-vården lönar Staden egen Läkare, den ende i orten, dock är den nuvarande icke behörigen speciminerad; Och som Landsorten omkring Ulricehamn synes vara i behof af mera Läkarebiträde, är således föreslagit, alt en Fjerde Provincial-Läkare för Länet skulle antagas och erhålla station i denne Stad. Fattigförsörjningen bestrides till någon del genom räntan på en af Eders Kongl. Maj:t lemnad gåfva, och för öfrigt genom nödige sammanskott af Stadens Invånare. c). Amul. Denne Stad har, likasom Wenersborg, fördelen af ett godt läge för trafik med hamn vid Wenern; Och grundar den sitt bestånd hufvudsakeligen på handel och sjöfart, samt i öfrigt på handtverkerier och jordbruks-skötsel. Handeln består uti Minut-rörelse med vanliga köpmanna-varor, deraf förlaget vanligen tages från Götheborg; Och sjöfarten har till föremål dels delta förlags transporterande, samt dels fraktresor med jernoch trä-varor för Dahlsland och Wermelands Bruks-egares räkning.
SVAR TILL » GERDA », DENNA TIDNINGS EXP. SÄLJES HOS HERRAR SPECERI-, DELIKATESSOCH KAFFEHANDLANDE. G e t å N UNG FLICKA, SOM GENOMGÅTT HANDARBETETS VÄNNERS VÄFOCH SYSKOLA ÖNSKAR PLATS I STÖRRE TAPISSERI AFFÄR, HELST I NORRLANDSSTAD. INGEN LÖN FORDRAS, ENDAST FRITT VIVRE. SVAR TILL » B. H. », IDUNS EXP. ADR. ÅBY (ÖSTERGÖTLAND). JSW~ LÄMPLIGT FÖR PERSONER, SOM ÖNSKA VISTAS PÄ LANDET NÅGON TID ÄFVEN UNDER HÖST, VINTER OCH VÅR. NATUREL / FINT L Ä £ E V I D S KULLE NÅGON AF IDUNS VÄNLIGA LÄSARINNOR, SOM HAR TID ATT DISPONERA, VILJA NG, BILDAD FILEKA ÖNSKAR PLATS SÅ AF DELTAGANDE SKÄNKA BREF ELLER BESÖK ÅT DEN, SOM SÄLLSKAP OCH HJÄLP ÄT ÄLDRE SOM KÄNNER SIG MYCKET ENSAM, SÅ ERHÅLLES HENNES ADRESS OM SVAR GODHETSFULLT INSÄNDAS DAM EL. I GOD FAM. BOENDE 1 STOCKH. TILL » ERKÄNSAM », IDUNS EXPEDITION. (879; SVAR TILL » GENAST 2 3 ÅR », IDUNS EXP. FIN, HVIT OCH FRA.ICHE F. V. B. S Ö J (BRÅVIKEN), HCUULDKUIIL T MOT KALLA VINDAR AF KOLMÅRDENS SKOGSHÖJDER. EN TIMMES l l d l A ÖIAU ÅNGBÅTSRESA ELLER UNGEFÄR SAMMA TIDS FÄRD PR ÅKDON TILL ÅBY OCH DÄRIFRÅN PR JÄRNVÄG.
Ofvanföre är den grundsatsen uttalad, att, om ock starr-trupperne äro tillräckligt talrika samt väl bildade, beväiings-manskapet likväl måste ega en sådan Jörberedande bildningatt det med stammen kan införlifvas, utan att der åstadkomma ett allmäuueligt rekryt-tillstånd, hvaraf i farans stund de 23 vådligaste följder otvifvelaktig! skulle uppstå; följer således nu att närmare bestämma, huru denna förberedande bildning må tillvägabringas. Den första frågan, sona härvid framställer sig, är: om bevärings-manskapet bör till vapenöfning uppkallas under tvänne på hvarandra följande år, eller om ändamålet kan vinnas genom vapenöfningens inskränkning till blott Första bevärings-kldssen? Otvifvelaktig! är, att frågan , betraktad utur rent militärisk synpunkt, måste besvaras med gillande af förra alternativet, emedan uppbådning tvänne gånger till vapenöfning onekligen är, synnerligen i discipliuäriskt hänseende, ojemförligt meia bildande, än om beväringsynglingen blott en gång kallas under gevär. Men som bevärings-pligten, genom uppbåd till vapenöfning tvänne gånger, skulle förändras från hvad hittills öfligt varit och ansenligen förtyngas, samt summan behöfliga exeercisoch marche-dagar derigenom sktdle förökas, och således äfven förökad kostnad föranledas, så torde man på dessa förenade skäl vara nödsakad att låta den militäriskt rikligare åsigten vika, samt således antaga såsom hufvudgrund för Beväringens vapenöfningar: att de böra inskränkas till Första Bevärings klassen. Hvad dernäst längden af dessa öfuingar vidkommer, så synes väl, med sträng ti 1 län pning af hvad ofvanföre, rörande längden af indelda infanteriets reki \ t-undervisning vid Instructions-kompanierna är anfördt, som skulle hevärings-manskapets vapenöfning äfven böra bestämmas till trenne månader.
N:o 13a, j anleda, af vackla motioner, angdie beräkningen af tractamenten tjll städernas magistrats» jiersoner ocb borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning. Frill. Cederström Jacob: Utsk, bär tillstyrkt en för» nvelse af It. St:s, vid 1834- års riksdag, i ämnet aflåtna tind. skrifvelse till K. M. Det förundrar mig likväl, att Uuk. icke funnit, att anlcdn. hvarföre R. St:s begäran icke kun» nät bifallas, varit brist på nödiga medel till detta ändamål. De utgifter, som i anleda, af i fråga varstadgande skulle drabba statsverket, äro icke af den obetydlighet, att de kun» 11a bestridas af de fonder, som för reseoch tractamentskostnader äro afsedda, och hvilka ej engång för de förut beräknade behofven äro tillräckliga, utan mäste med extra medel och besparingar förstärkas. Dessa besigtningsäro ofta sådana, att de räcka från morgon till rjväll under 5 3 ti månader. Att det således erfordras någon ersättning för de handtverkare, som dervid biträdt, kan icke bestridas. Sådant är af högsta rättvisa påkalladt, och jag instämmer deruti; men att det gar an att bifalla en sådan skrifvelse, utan att R. St. anvisat medel, hvarifrån ersättningar skola tagas, lärer StatsUtsk. finna omöjligt, så framt icke andra föremål för anslagen skola eftersättas i följd af en brist i anslagen, som icke kan fyllas. Då StatsUtsk. funnit billigheten å ena sidan, hade det äfven bort finna bjIIjgljeten fl den andra, att anvisa nödiga medel för K. M. till detta ändamål, Ett förslags-anslpg i delta fall, som icke bestämmer någon viss summa, vöre efter min tanke det aldra riktigaste, på det StatsUtsk. vid nästa riksdag, sedan man under 5 åjs tid fått se livad som kan erfordras, må vara i tillfälle att på grund af erfarenhet föreslå en bestämd summa.
Med ett stadgande, i enlighet med Ekon.Utsk:ts förevarande förslag, är ej heller så brådtom, alldenstund förslag till förändringar i lagarne rörande presternas befordringssätt komma att vid denna Riksdag blifva föremål för pröfning; och då vore kanske rätta tiden att i sammanhang dermed behandla denna fråga. Jag anhåller vördsamt om afslag å Ekon.Utskds ifrågavar:de förslag. Hr Tham, Casper Wollrath: Jag behöfde i sanning ej mer än hänvisa R. o. Ad. till de reservationer, som åtfölja detta Betänk., för att, med stöd af dessa, yrka positivt afslag. I allmänhet måste man väl medgifva, att sådana undantagslagar, som Ekon.- Utskit här föreslagit, äro alldeles olämpliga, såsom ledande till de mest uppenbara orättvisor. Man behöfver blott tänka sig en sådan lag tillämpad för att finna detta, och i detta ändamål anhåller jag att få anföra ett exempel, hvartill man skulle kunna foga oändligen många. Till en början det torde vara allmänt bekant, att det finnes obefordrade komministrar, sorn vid 65 års ålder äro vid sin fulla kraft och styrka samt kunna vara berättigade att söka pastorater ; vore det enligt med rättvisan, om dessa skulle genom en så orimlig lag blifva utestängda från befordran? och vore det dessutom rätt och klokt att på samma gång inskränka församlingens rätt att välja den 65-åriga komministern, om församlingen just sökte hans kanske förut bepröfvade och mognade erfarenhet? Det är icke blott 6 l)en 4 J & nu ari. kunskap utan äfven mognad andlig erfarenhet vår tid göres behof i afs:de på själavård. Och som stöd härföre må jag anföra ett exempel, hemtadt ur Eecles.-Tidningen, såsom jag vill minnas för Nov. månad. Inom Linköpings stift upfördes nemi. å förslag till ett dervarande ledigt pastorat i första rummet en prestman öfver 6 5 år; de som innehade 2:dra och 3:dje rummet, voro vida yngre.
Den 21 Ja nu »vi i. 17:0 Postiljon nyttje alltid under postföring den för honom faststälda drägt (uniform), och vare försedd med ett posthorn, genom hvilket han så väl för de resande, med hvilka han under vägen kan sammanstöta, som vid sitt annalkande till postkontor eller skjutsombyte, gifver sin ankomst tillkänna. Ett posthorn och en läderkrage (läderkappa) åtfölje hvarje post, som icke af postiljon föres, och åligge hvarje postförande att det förra begagna, på sätt för postiljon i föregående moment är föreskrifvit, samt alt vid nästa skjuts-ombyte begge delarne till följande postförare af - sk jutsordniugen att bestämma, hvad med skjutsför karl förstås. Postiljonernes drägt bör bestå i en varm kappa med lös läderkrage att nyttja vid oväder, en öfverrock och en frack, begge med kragar af någon särskild,Postverket utmärkande, färg, (t. ex. gul), vida benkläder samt en läderhatt och en mössa att omvexlande nyttja, den förra försedd med en plåt med Postverkets vapen, den senare utmärkt t. ex. genom 2:ne i kors öfver skygget befintliga posthorn. — Skyldigheten för Postverket, att förekomma — så vidt menskliga förmågan sträcker sig — att ingen genom postföring blifver skadad till lif och hälsa, har föranled t förslaget om lädel kragen, hälst mån - Den 21 Januari i. *99 lemna, skolandes de vid framkomsten till sista postkontoret till dervarande Postmästare aflemnas. 18:0 Ankommer postiljon till postkontor eller skjutsombyte före den i kurslistan föreskrifna tid, stånde det honom fritt, att före den faststälda tiden, derifrån åter afgå, så vida de bestälda hästarne redan äro framkomna. Samma rätt tillkomme den nya postföraren , der icke posten af postiljon åtföljes. 19:0
Och hvad kan man vänta af ett gemyt, på hvilket själfva tacksamheten intet intryck gör. Se, detta sade han till mig, som han ändå fruktade för, och det är alldeles ingenting mot de uttryck af starkaste ringaktning, han begagnar, när han talar med andra, men som vänskap – He? – vänskap förbjuder mig att draga fram. Ers M:t rifves ner af en man, som Ers M:t har öfveröst med välgärningar. Det är hårdt! Mitt republikanska sinnelag, som Ers M:t säger, står icke ut med det. Jag har en passion för det sanna. Skulle det vara olyckligt att ha en sådan passion vid Ers M:ts sida? Jag fruktar det icke. Ers M:ts hufvud är mig en borgen. Ers M:t förtjänar att man trotsar en fara för Ers M:ts ära och för högstdensammes väl, därför att man tillbedjer Ers M:t och icke kan tillbedja någon annan än Ers M:t. – Aj, aj, min käre vän! infaller Rantzau och reser sig gäspande. Han har länge väntat på ett lämpligt tillfälle att afklippa föredraget. – Är det så illa ställdt? He! Vi äro själfva i ungefärligen samma predikament. Men hvad skall den lilla Holstein tänka om en sådan känslans bankruttförklaring? – Det är ingen bankruttförklaring! protesterade Brandt. – Vänta ett ögonblick – slutklämmen är det bästa af alltsammans Rantzau skakar sitt hufvud, afvärjande. Han finner det ur alla synpunkter bäst att draga sig ur spelet i god tid, ty om han dröjer skall den lille kammarjunkaren icke släppa honom, innan han sagt sin mening om denna lumpna bravad. Men han har, som vanligt, ingen lust att säga sin mening ärligt, och han vet, att alla sarkasmer studsa tillbaka från Brandts hårda hud. Däremot frossar han redan i tanken på Struensees förlägenhet, då han lämnas att ensam plåstra sin väns sårade fåfänga. – God natt, min käre lifläkare! säger han och räcker Struensee sin hand.
Motionärens förslag all fordra läkare-bevis derom, att en ledamot varit sjuk i 2 månader, för att kunna få härifrån afresa, är i högsta grad orimligt och kan icke bära sig. Jag kan icke heller linna någon skälig anledn. hvarföre man, för alt få begifva sig härifrån, skall vara sjuk uti 2:ne månader. Utsk:s motiver kan jag heller icke gilla, ty om R. o. Ad. skulle begagna sin rättighet att neka en af en person framställd anhållan, att, sedan han en tid suttit i Utsk., få afsäga sig sin plats och resa härifrån, skulle sådant kunna föranleda till stor orättvisa, emedan man icke alltid kan hafva kännedom om hvad som föranleder en person till en dylik anhållan. Då en person kan hafva giltiga skäl till sin afresa, och en annan deremot icke, samt då man hvarken upgifver det ena eller andra, så skulle, i fall R. o. Ad. tillät den ena personen afresa, men icke den andra, del se ut 410 Den 29 September, såsom väld eller eli blott gyckel. Derföre bär R. o. Ad. aldrig gilvit eli nekande svar. På grund af hvad jag nu anfört anhåller jag om afslag på motionen samt bifall till Ulsk:s Betänk., ehuru jag icke kan gilla de deruti framställda motiverna. Hr Törnebladh, Carl Ottomar: Såsom ledamot af Rid dar!). -Ulsk. anser jag mig skyldig att lill besvarande uptaga del anförande, Hr Adelborg framställt, emot IJlskis förslag. Ehuru jag icke kunnat följa talaren på hans vidsträckta flygt, synes mig likväl den af honom vidrörda representationsfrågan, samt de i delta hänseende framställda och på delta rum ventilerade olika förslagen icke. höra till det ämne, som nu utgör föremål för öfverläggning.
Fyr i nysmedel, från Danmark, deras uppförande i Stat, S. U. Bet. IV: 1062, Besl, IX: 385. 3gg. 4o3. 4o5. Skrif. X: 297. Fångar, deras forsling och bevakning, Remiss II: 4g4. S. U. Bet IV: 427. Besk IX: 202. 212. 220. 22g, Skrif. X: i5o. — Förtckningar Öfver dem, se Förtekningar. Fängelser, på Warbergs fästning, Just. — Umeå Landstillökt Vaktbetjening, S. U. Bet, IV. 867. Resi. IX: 346. 34g. 363. 37o. Skrif. X: 24 1. ' —•- Götheborgs Läns, tillökt Vaktbetjening, S. U. Bet. IV: i48i. Skrif. X: 36g. Förbrytelser, se Brott. För bat tvingshus, se Arbetshus. Fördel, efterlefvande Makas, Remiss II: 490. L. U. Bet. VII: i85. Bosl.JX 181 ig4, 200. 2o3, Skrif. X: i3g. K. M. Svar I: 3yy, Föredragande, K. M:s., för Handelsoch Finans-Ärenden, Anmärkning mot honom, se Stats-Råd. för Krigs-Ärenden, Anmärkning mot honom, se Rådgifvare, K. M:s. i Kommandomål. af Kommandomål, se Rådgifvare deruti, Register. 19 Författningar,uppläsning deraf i Kyrkornc, se Kungörelser. — i8i5 års i K. M:s och R. S. namn, tillsynen öfver utgifvandet, Kommitterades Berätt. II: 7. om Jordegares rättigheter och skyldigheter, sammandrag deraf, Remiss II: 456. L. o, E, U, Bet, VII: 164.
Vid granskningen af de till Ecklesiastik-departementet inkomna folkskoie-uppgifter hade det förhållande icke kunnat undgå uppmärksamheten, att ett icke ringa antal församlingar funnes, hvilka ej hade flera eller bättre inrättade skolor än andra, hvilka dock hvarken i folkmängd eller utsträckning motsvarade mera än kanske hälften af de förra, äfvensom att åtskilliga distrikt, utöfver den till församlingarne öfverlåtna, numera så kallade folkskoleafgiften, hittills icke gjort något tillskott för sitt skolväsende, utan till och med genom besparingar å nämnda afgift samlat en fond, under det andra församlingar, deribland sådana, som måste räknas till de fattigare, tillskjutit två till tre gånger mera än beloppet af denna afgift. Den egentliga anledningen, att en sådan olikhet kunnat ega rum, vore att söka deruti, att folkskolestadgan angående antalet skolor och lärare icke meddelade bestämdare föreskrift, än att i hvarje församling borde finnas minst en, helst fast, skola med vederbörligen vid seminarium godkänd lärare. En närmare efter behofvet lämpad anordning af församlingarnes åligganden i afseende på folkundervisningen vore utan tvifvel att eftersträfva, och då af ofvan omförmälda folkskoleuppgifter visade sig, att mot en folkmängd af 1,000 personer svarade ett antal af 100 till 140 barn i skolåldern, hade det förslag framställts att de församlingar, hvilkas folkmängd uppginge till 1,500, skulle tillförbindas att, utom den examinerade lärare, som enligt nu gällande stadgande borde derstädes finnas, anskaffa och underhålla en examinerad lärare, och att, der folkmängden utgjorde omkring ‘2,000 personer, det borde finnas antingen två examinerade lärare eller en sådan och två oexaminerade, så att, der förhållandena kunde göra inrättandet af ett större antal småskolor lämpligt och behöflig!, två oexaminerade lärare finge, beräknas motsvara en examinerad. Af de sednast från stiften inkomna uppgifter angående folkskolorna, inhemtades, att då funnos 2,947 examinerade lärare och 2,080 oexaminerade lärare och lärarinnor, hvilket antal till och med i någon män Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169.
V s, 4*4 — 4MSärskilde meningar. V s. 435—438. Ännu ytterligareutlåtande. VI s. 6d5 — 608 Jords, 0111 all, lika beskattning &:c. V s. 245—261. Italien år 1821 verkställde Export af Korn och Bafra, angående den till. Ytterligare utlåtande. IV s. 589 — 590. Justities Ombudsmans-Ämbetet, 0111 förhöjning i Lönen för &. VI s. 21—24. Memorial örn Bancooch Riksgälds-Fullmägtiges beslut att inkalla Suppleanten tili. IV s. 632 — 634 Protocolls utdrag från FnIImägtige. Järta, om en årlig Pension till f. d. Landshöfdingen. II s. 1676—1679. Ytterligare utlåtande. IV s. 443 — 445' Jönköping, vrkadt understöd till Hamnbyggnad derstädes. Utskottets utlåtande deröfver. I s. 382 — 385. Särskildt utlåtande. I s. 385 — 3g4. Ytterligare utlåtande. II s. 1174— Särskilde meningar. II s. 1177—1182. Memorial, angående Riks-Ståndens olika beslut i afseende på frågan. III s. 191. K. Kammererare, begärd af Utskottet. I s, 4- Kjell man sökt befrielse från gäldandet af Testamcnts bevillning. I s. 181 — 184. 20 Register. A. Sandstens särskilda mening derom. Klafböhle Laxfiske, om prolongation å Arrendet af. II s. g4o — g44- Ytterligare utlåtande. IV s. 22 — 24. Särskilde meningar, IV s. i5. Klädes-Fabrikernas upphjelpande, om kraftige åtgärders vidtagande till Svenska. VI s. 432—438. Särskilde meningar. VI s. 438 — 44^- Kock, J. B. Se Bysättning.
Detta anförande anser jag öfverflödigt, emedan Konungens Bef:h:de, genom hvad uti 6 § är föreskrifvet, äger fullkomlig kännedom af desse grundfondshandlingar, hvarföre jag tillstyrker, att nyssomnämde period mätte ulga, och i stället införas: ”Under allmänt säkert förvar tagne.” Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Vid den 7 § har jag blott en erinran att göra i afseende på det sista morn., der del står: ”Då förändring med delägarne i bolaget inträffar, skall uppgift derom, efter hvarje bolagsstämma, aflemnas lill rådstufvurätlen, för att i dess inteckningsprotoeoll intagas samt i allmänna tidningarne införas; äfvensom, enär någon förändring sker med de personer, som underskrifva bankens creditsedlar, sådan genast skall hos Konungens Bef:h:de anmälas och genom allmänna tidningarne kungöras.” Alt vid bankens första bildande i tidningarne införes hvilka som äro delägare deruti, deremot har jag ingenting att anmärka; men att hvarje förändring i desamma skall kungöras, det anser jag vara ett kungörande af enskilda angelägenheter, hvilket i öfrigt icke har sitt exempel inom någon gren af den allmänna rörelsen i Riket. Jag vet icke hvartill detta skulle gagna, om icke till att under rätta allmänheten, hvar den skulle söka sin rätt, i fall denna icke i bankens conior kunde erhållas. Men då allmänheten äger tillgång till inteckningsprotocollet, deruti delägarnes namn äro intagne och äfven alla förändringar införas, så vet jag sannerligen icke hvad nytta en sådan kungörelse öfver hela Riket skulle hafva med sig. Tvertom kan detta, enligt min förmening, lända en och annan lill förtret och lill rubbning af hans credit, hvarför jag hemställer, huruvida icke Utsk:n skulle vilja borttaga denna mening och inskränka föreskriften dertill, alt förändringarne intagas i inleckningsproloeollet, sedan de af bolagsstämman blifvit godkände. FIr Nordenanckar: Lika med Frih. Palmstjerna anser jag stadgandet i detta sista mom. vara otjenligt.