Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Dito tillverkade Bindbiadcr 54 Skäcktning ocb hackling af Hampa 212 5 ii , - Sortering af Efsingar 61 27 ii 124 — 9 7,946 0 5 3,227 14 2,845 14 8 1,681 30 7 Återstår: Sammandrag af Tumbas Vinstoch Förlust-räkning för Åren 1835—1838, enligt Bokslut. Litt. Debet. Uppkommen förlust genom skillnad emellan gamla oell nya Lumpvärdena vid omsortering och skäring Brist af lump vid omsortering Skillnad i bokfördt värde af utskottspapper Vinst af Papperstillverkningen Behållen Inkomst af Tumba Hemman Dito af dito Mjölqvarn Vinst genom skillnad mot beräknad af kastning vid skäring af Lump Skillnad i bokfördt värde af Bindblader . Vinst å försålda effeetcr . Auetionsbejopp å icke bokförda effecter . Ankom till Exp. Utsk. den 12 Mars kl. 4 e. rn. Utlåtande t i anledning af Rikets Ständers senast församlade Revisorers hemställan , det Lands-Kamereraren i Wermlands Län, Kammar-Rätts-Rådet Lindberg md erhålla eftergift af ett honom till betalning åidömdt belopp Odlings-lånemedelj hvilket af f. d. Lands-Secreteraren Kleman blifvit förskingradt. Rikets Ständers år 1839 församlade Revisorer hafva, uti deras till Rikets Ständer afgifne berättelse (p. 38—40), jemte tillkännagifvande, att LandsKamereraren i Wermlands Län, Kammar-Rätts-Rådet Svante Lindberg, hvilken, medelst Kongl. Mapis Nådiga Utslag af den 14 Februari 1838, alvorden ålagd, att, i händelse af brist hos f. d.
Särskildt för Stockholms Stad är, till förekommande af fattighopens ökande, genom Kongl.’ Kungörelsen den 22 Oktober 1 805 förordnadt, att följande af arbetande lägre folkklasserne, ehvad försvar de kunna vid ankomsten förete, icke skola emottagas och tillåtas att sig derstädes nedsätta, nemi. r:o de, som i brist af egna säkra medel att utan andras betungande kunna sig och de sina försörja, antingen äro öfver 50 år eller vid yngre ålder behäftade med obotlige kroppseller sinnes-sjukdomar: 2:0 vanföre, lytte och till arbete oduglige: 3:0 de, som hafva hustru och flera Barn, men till sitt och deras underhåll endast ega att påräkna den in - 94 Betänkande om Fattigvården i Riket: komst, som af mannens årstjenst eller annat tillfälligt arbete kan ernås: och 4:0 de uti Stockholms Län vistande tjenstehjon, som enligt 3:dje Art. 1 §. i Kongl. Lego-Stadgan af den 15 Maj 1805 hänföras under namn af mindre godkände: hvarjemte hvar och én, hos hvilken tjenstfolk eller andre bland ifrågavarande personer vid ankomsten till Hufvudstaden inhysas, ålägges hos Öfver-Stäthållaré Embetet dem anmäia, vid 6 R:dr 32 sk. böter, och det särskildta ansvarj Ofver-Ståthållare-Embetets Kungörelse den iS September 1798 utsätter, ati nemi., om de utöfva oordentligheter eller excesser, anses såsom den deras förbrytelser befordrat, samt vid äfventyr tillika att, när de icke äro till qvarblifvandé berättigade , bestå kostnaden till deras afsändandé och hvad till deras föda och skötsel under tiden kari erfordras J och är, genom Kongl. Kungörelserne den 3 Mars 1806, samt 24 0ctober 1808, tillämpningen af denna författning äfven till Städerne Götheborg och Malmö utsträckt.
T X crq H; ä- oq O1 ■s w « s X ** C ? o å ® S* S? s* ^ 0^ ja F1" l 1 i-i^ Beväringsskyldige sjökaptener och styrmän af handelsflottan, hvilka X> p. 68. under krigstid såsom befäl eller underbefäl å flottan användas, äfvensom till machinisl-officerare befordrade machinister skola under tjenstgöringstiden erhålla lön och dagtraktamente, i likhet med deras vederlikar å flottans ordinarie stat; samt dessutom, till anskaffande af uniformspersedlar m. m. i equiperingspenningar ett belopp, motsvarande 3 månaders lön. Öfrige å flottan såsom sjöbeväring anställde machinister skola p. 69. erhålla sjöaflöning och månadslön: Ofvermachinisterna såsom Flaggunderofficerare och Undermachinisterna såsom Under-officerare af lägsta grad; såvida de icke heldre önska tjenstgöra för månadshyra; i hvilken händelse de erhålla aflöningsförmåner till lika belopp med hvad de å enskildes ångfartyg bevisligen sednast åtnjutit. § 46. Under den tid utskrifven beväringsskyldig förrättar verklig krigs16 § » tjenst och sedan han blifvit till sådan tjenst uppbådad, ege han lika rättighet med Kongl. Maj:ts och Kronans öfriga manskap, att, på sätt författningarna tillåta, utöfva det handtverk han lärt och dermed sin bättre utkomst befrämja. § 47. Mom. 1. Allt beväringsmanskap befrias i krigstid från erläggande 23 § af bevillning och mantalspenningar för det år, hvarunder det gör minst tre månaders garnisonseller fälttjenst; äfvensom detta manskap skall ega lika rätt till gratialer och pensioner, som ordinarie soldater och sjömän i lika belägenhet. De af landteller sjöbeväringen, som varit i egenskap p. 63. af befäl eller underbefäl använde, skola jemväl åtnjuta samma förp. 69. måner i anseende till gratialer och pensioner, sorn tillkommer arméens eller flottans eget befäl och underbefäl inom motsvarande grader. 45 fv ac § 48.
Då jag trodde det varit länge och allmänt erkändt, att husbeliofsbränningen är den kräfta, som tär Svenska nationen, förundrar det mig, att Utsk. ej ingått på Frih. Hamiltons förslag, att brännvinsbränningen skulle blifva en för hvarje Svensk medborgare fri, från jordbruket skiljd och af detsamma oberoende näring. Om så skett, skulle detta onda, denna riksförderfliga husbehofsbränning, upphöra afsigsjelft, utan att någon kunde klaga öfver fråntagna rättigheter, helst uti en tid, då allmänna lösen är frihet; brännvinsbränningen skulle blifva fabriksnäring, och husbehofsbränningen skulle ej mer amma upp en notion af försupna. Det är mer än troligt, alt ifall brännvinsbränningen blefve en fri, en fabriksnäring, skulle priset på denna vara, äfven om den blefve högt beskattad, ej fördyras; väl det! så länge brännvin i Sverige förbrukas, bör det också i Sverige kunna tillverkas uti behöflig mängd och till någorlunda jemnt och billigt pris; blefve brännvinsbränningen antingen förbuden eller priset på brännvinet mycket bögre än hos utländningen, hade man visst icke vunnit det dermed åsyftade ändamålet, att minska dryckenskapslasten — man hade blott lagt dertill ett nytt brott, lurendrejcriet. Men blefve brännvinsbränningen fabriksnäring, skulle vi dock derigenom vinna tvänne stora nationalfördelar: den första och största, den moraliska. Mängden af Svenska nationen, bondens söner och tjenstehjon fingo ej sin uppfostran vid brännvinspannan, det uppväxande slägtet skulle blifva räddadt, och en kommande generation skulle gifva utländningen full orsak alt ändra den tanke den fattat om Svenska folket, att det målte vara en nation af drinkare. Jag vågar icke föreställa mig, att dryckensknpsbegäret skulle mera vara ett nationalfel för oss Svenskar, än för våra bröder Danskarna. Huru många af spirituosa öfverlastade personer man dagligen kan få se här, känner enhvar. Jag har vistats i Köpenhamn i tvänne år, och under denna tid såg jag, ehuru brännvinet der ej är dyrare och skall vara mycket bättre än hos oss, ty denna näring O. Öman, E. O. Gränsridare.
R:dr 36 sk. 6 r:st, måtte i Styrelsens hufvudbok få tillgodoföras Stals-kontoret, samt Styrelsen varda berättigad att innehafva förskott till ett belopp af 276,000 R:dr R:ko, hvilket ungefärligen motsvarade nämnde kapital-summa, sammanlagd med Stats-kontorels fordran vid 1862 års slut, 443,616 R:dr 32 sk. 3 r:sl., med skyldighet för Styrelsen alt till Stats-konlorct kontant leverera det belopp, hvarmed, efter afslutad hufvudbok, Styrelsens skuld till Statskontoret öfverslege berörde summa, 276,000 R;dr B:ko. Behofvet af ett förlags-kapital för fångvårds-ulgifternes bestridande är utan tvifvel af förvaltningens beskaffenhet påkalladt, och den utväg för erhållande af en dylik fond, som Fångvårds-styreisen uti sitt förenämnda underdåniga utlåtande föreslagit, synes ock Utskottet vara den lämpligaste. Då emellertid af räkenskaperne inhemtals, att Styrelsens skuld till Stats-kontoret under de sednare åren något nedgått, anser Utskottet, att en summa af 260,000 R:dr B:ko, eller 376,000 R;dr Runt, bör blifva för ändamålet tillräcklig, hvadan Utskottet hemställer, alt Rikets Ständer ma medgifva Fångvårds-styreisen rättighet, alt för ifrågavarande behof af statsmedlen lills vidare innehafva en summa af högst 376,000 R:dr R:mt, häruti likväl inberäknadl ofvannämnda i Styrelsens hufvudbok balanserade kapital-belopp af 122,626 R:dr 36 sk. 6 r:st. B:ko. ll:o.
Ständers äro det för oss, men jag funnit ordställningen uti det af Gr. E. Sparre afgifna, och af E. o. Ad. antagna förslag till kontrapropos. sådan, att den möjligen, vid nästblifvande Riksdag, genom någon advokatorisk tolkning, skulle kunna tydas såsom en slags påhandtagning, dels för banans fortsättning till Stockholm, dels för den riktning den härvid skulle komma att gifvas, så har jag nödgats att vid sista voteringen inskränka mitt votum till bifall för Utsk:s förslag, eller för banans fortsättning endast till och förbi Götha kanal. Erih. Raab, Adam Christian: Då jag hyser den öfvertygelse, att man icke bör belasta prot. med yttranden utöfver gränsen för de uplysningar, man är i tillfälle att afgifva, eller de mo - Den 10 Jun 1 f. ra. loa tiver, som legat till grund för det beslut man fattat, så och då jag icke deltog i gårdagens discussion, samt således icke varit i tillfälle att öppet tillkännagifva huru jag röstat, anser jag mig böra nu förklara, att jag voterade för Hr Mannerskantz’s förslag. Jag nedlägger således inin reservation mot det beslut, som blifvit fattadt, icke ur den synpunkt, att någon stor våda i militäriskt afseende skulle ligga i detta beslut, emedan jag föreställer mig att, i händelse af behof, det kan vara bättre för Stockholm att hastigt erhålla trupper från Orebro, eller till och med från Köping, hvilket naturligtvis måste mycket lättare kunna ske, än om man endast hade en bana till Södertelje; men ur den synpunkt, att tvisteämnet qvarstår till nästa Riksdag, äfvensom emedan det ligger något understucket i det förslag, som blef segrande, och som jag fruktar kommer att, vid ett blifvande Riksmöte, befinnas skadligt. Frih. Paijkull, Carl Samuel: Möt de i gårdagens plenum af R. o. Ad. fattade beslut får jag reservera mig, och instämmer i den mening Frih. Raab uttryckt. Hr Bildt: Det har hittills varit en obestridd rättighet för R. o. Ad:s ledamöter, att till prot. nedlägga motiverna för de reservationer, som mot Ståndets beslut afgifvas.
Kunde man deremot gå igenom den med ångfartyg, som hade dubbelt så stor kraft, sä skulle man ock göra resorna på mycket kortare tid. 1 anledn. af hvad Gr. Anckarsvärd sagt om, att den simplaste och enklaste vägen från Götheborg till Slockholm vore genom Götha kanal, vill jag tydligt och klart bevisa, att jernvägen skulle blifva ett vida beqvämare transportmedel, äfven om dea Den 29 Juli f. m. 319 blott utfördes i det nu föreslagna ofullständiga skicket. Jag säger ”ofullständig/ter, derföre att linien nu måste stadna vid Örebro, då den bordt föras fram åtminstone till Köping, hvarigenom man skulle hafva förenat Wenern direkte med Mälaren, i st. f. att man nu måste begagna Hjelmaren och dess slussverk som mellanlänk. Nu finnes det, som J veten, mine Hrr! en nyligen inrättad diligens emellan Örebro och Hult (likväl redan för 27 år sedan af öfverste Forsell och amiral Cronstedt projektarad). Genom denna simpla inrättning är det redan möjligt att på 52 timmar Hytta en skeppslast från Götheborg till Stockholm. Hade man nu en jernväg, hvarpå man gjorde färden emellan båda sjöarne på 5 timmar i st. f. på 12, så skall jag bevisa, att man skulle kunna på 36 timmar från Stockholm till Götheborg föra ej allenast passagerare utan äfven större skeppslaster. Hade vi nemi. jernväg ända från Köping, skulle vi kunna härifrån gå dit på 5 timmar, emedan man kunde göra ånghåtarne vida större än då de skulle gå genom Hjelmare kanal, och följaktligen äfven gifva dem hastigare fart. Antagom derefter att det erfordras 3 limmar lill uroch ilastning; eluira jag sett en hel ångbåtslast blifva i Arboga framför mina ögon ioch urlastad på 6 qvart. Händelsen var nemi. att vid min ankomst till Arboga, ångbåten ej ännu hade kunnat anlända för dimmas skuld. Han kom dock snart och stadnade på vanligt ställe, då jag hade tillfälle att se den, som jag sagdt på 6 qvart taga ur den ena lasten och in den andra.
På ett annat ställe yttrar samma organ, »att regeringen skulle hafva begått det största fel, om den en enda timma dragit i betänkande att upphäfva banklagen och genom denna åtgärd rädda både banken och landet från den outredliga förvirring, hvilken skulle hafva blifvit en följd af ett tvunget i stället för ett frivilligt banklagens suspenderande. Man ser således häraf på hvilken spets sakerna i England voro bragta. Vända vi oss nu till Hamburg, hvad se vi der? Vexlar dragna af utlandet på och accepterade af Hamburgs bankirer till ett belopp, som i en korrespondens till Journal des Débat» under denna tid uppgifves till 800 millioner Mark Banko; hvilka före slutet af Januari månad borde inlösas. Förskräckelsen bemägtigade sig till följd häraf hela börsen; icke blott hus af första och andra ordningen ramlade i hundratal, utan de aldrastarkaste skakades i sina innersta fogningar och, hvad sora hittills varit utan exempel i Hamburgs historia, en af Senatens egna medlemmar nödgades gifva upp sin stat. Ett af Senaten den 27 November framställdt och samma dag antaget förslag, att stadens skattkammare skulle bemyndigas lemna förskott till 50 å 66f procent af värdet ä varor eller värdepapper, med ett sammanräknadt belopp från HO till 15 millioner Mark, verkade som droppen i hafvet. Hedan andra dagen var denna hjelpkälla alldeles uttömd. Commerce-deputationens, af borgerskapet understödda, förtviflade förslag att utgifva pappersmynt och belägga detta med tvångskurs, afslogs af Senaten, som deremot tillät den såsom prejudikat icke stort mindre vådliga åtgärden att använda Hamburger-bankens hittills under alla stormar och alla kriser oantastade silfvervaluta för diskonteringar. En diskontkassa inrättades nemligen, för hvilken banken Bih. till It. St.
Götheborgs och Bohus, Christianstads, Malmöhus, Gotlilands och Jönköpings, hvarest Stats-medlen antingen nästan till hela beloppet eller till betydligare del, behöfva användas i orten, för der förlagde Militaireoch Civile Staters aflönande och underhåll , så att Remisslaget egentligen sträcker sig till Bevillnings-medlen i stället för minskningen i laget å Stats-medlen, tilläggas i mån derefter lämpade högre Löner, hvarigenom desse Läns Räntmästare för - ii 46 Stats-Utskottets B et änkan den. sättas i jemförlige Lönevilkor med ve~ derlikarne, och särskildte undantag från berörde allmänna beräkningsgrund för Remisslaget följakteligen undvikas; Dock, som denne Resderine afser förhållandet O O med penninge-dispositionen för Statens räkning i vanlig ordning, under fredstid; så skulle åter i de händelser då Extra-Ordinarie utgifter i orterne kunna förefalla, såsom Krigs-förskotter eller andre särskildt anbefallde utbetalningar för sådane ändamål, som icke äro i Riks-. Staten beräknade, gälla det allmänna undantag, att Landt-Räntmästarne, å dessa utgifter, måga beräkna sig enahanda, eller gidels proCents-lage, som påföres det Verk, för hvars räkning en sådan utbetalning verkställes. I likstämmighet härmed och hvad Kongl. Maj:t i Nåder vid pröfning af Räntmästarnes uti Kongl. Ränt-Kammaren ansökning, i afseende på deras ansvarige och trägne tjenstgöring, funnit skäligt fastställa, böra ock desse Kongl. Räntmästarne framgent få uppbära |:dels proCents Remiss-lage å de medel, som derifrån afsändas med Posten.
Jag vill hafva ert s v a r. » Han såg bedjande upp till henne, där hon stod på soffan på sina högklackade sidenskor • — detta graciösa småting, detta fladdrande flarn, som var idel lustighet och skratt, denna blonda obetydlighet, som han skulle hafva kunnat krama sönder med en hand, men som han knappast vågade röra vid, bara se på med sina varmaste blickar. » Gift! Gift! Gift! » kvittrade hon och hoppade upp och ned på soffans sviktande resorer, så att armbanden klirrade mot hvarandra. » Gift! Gift! G i f t l. gränslöst stadigt g i f t. » » M:lle Curra! » » M:lle C u r r a! Det är bara mitt artistnamn som violinvirtuos. Jag kan inte sätta ut min mans namn på affischen, förstår ni. Han är af en sådan fin gammal familj med förfärligt många anor — ett Pianisten Harold Bauers andra konsert förtiden riktigt gammalt berömdt namn. » fredag hade i det närmaste fyllt Musikaliska akaHon skrattade sitt lilla, trollska, gäckande demiens stora sal med en publik, som med lifligt skratt, som kunde göra honom g a l e n. bifall mottog den eminente artistens prestationer. Han hade nu fått ett tacksammare instrument » Och han är rik, glupskt rik. Ja, han hålän vid den första konserten: en charmant Bechler stall, stall bör ni. Och han ger mig steinflygel, som sjöng af välljud under hans hänallt hvad jag vill, allt, a l l t. diamanter der. Schumanns etudes symphoniques och Cho-. smycken. » Och hon sträckte fram mot pins h-moll-sonat utgjorde programmets hufvudnummer och fingo en allt igenom gedigen tolkhonom sina små barnahänder tunga af rinning, men de mindre sakerna anslogo ej minst, gar. » Blommor ger han mig. blommor såsom Mendelssohns rondo capriccioso, Liszts. så att jag kan begrafva mig under dem. » Waldesrauschen » ocli Wagners » Walkurenritt ». Han ger mig allt, allt. bara jag tager honom under hakan.
Läns-styrelser afsända utdrag af densamma för att delgifvas presterskapet; och borde uppgiften från Justitie-revisionen och Öfver-rätt innehålla, förutom hvad för Under-domstolarne vore föreskrifvet, jemväl den Under-rätt som i målet dömt, samt äfven upptaga de mål, deri af lägre Rätt till ansvar dömd person blifvit från ansvaret fri; hvadan motionären föreslagit, att 7:de momentet måtte erhålla följande lydelse: »Från Justitie-revisionen och atla Ofverdomstolar skall likaledes för hvarje månad, inom 15:de dagen derefter, till Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande af sändas uppgift, som upptager ej mindre dem, hvilka genom under förutgångne månad expedierade utslag blifvit dömde eller ställde under framtiden för brott af den beskaffenhet, som ofvan uti 1 morn. omförmäles, än äfven Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 28. 11 dem, hvilka blifvit från af lägre Rätt ädömdt ansvar för sådant brott befriade, samt vidare, för hvarje person, den församling, hvartill han hörer, det brott, hvarföre han blifvit sakfälld eller under framtiden ställd eller hvarifrån han blifvit för af lägre Rätt ädömdt ansvar befriad, den Under-rätt, som i målet dömt och dagen då det skett, samt dagen då Öfver-rättens eller Kongl. Maj:ts utslag meddelats»; och förmälde sig motionären hafva af egen erlärenhét funnit att, utan dessa ändringar, presterskapet svårligen er höile uppgifter i alla fall då det ske borde, och följaktligen föreskriften om kyrkotuktens upprätthållande icke kunde noggrannt efterkommas. Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget har Utskottet tagit i öfvervägande; och hvad beträffar anmärkningen mot 1 momentet af ifrågavarande Kongl. Kungörelse; så anser Utskottet att, då berörde moment läses i sin helhet och ej blott de sista orden derifrån lösryckas, den anmärkta otydligheten deruti ej förefinnes. — 7:de momentet åter anser Utskottet, synnerligast med hänsigt till det med den Kongl.
H» , STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. ; t: i lisi;. '! 1 • " : ‘ ^ ~ ' r ~ H7 *7 .lii i i; t-r! 4 i r> ii J tili >{»*!(■) 7 I lil il fel! ‘ .»1.1*1» !l ‘ **< .<•>»}»> ; -; J 'i > > . i /I^nö oii:i * / 11 ti -Aui >iot livi : / *; »•’(* .‘. i LO: Santmans. Statsoch Lag-Utskottets Memorial N:o 49. 1 N:o 49. Ank. lill Exp.-Utsk. den 16 Ökt, 1863, kl. 10 t. m. Memonal, i anledning af återrenijss å Sammansatta Stats-, och Lag-Ut skottets Betänkande ,N:o 38, i fråga om'sliftahäé"äf en lagom afskedande af Statens enibetsoch tjenstemän, sorn i följd af . vansinne, lamhet, blindhet, eller, annan ohotlig. sjukdom . längre tid varit urståndsattc att deras tjenstér bcsWida." Detta Betänkande, hvilket Höglofliga Ridderskapet och Adeln, på grund af .framställda anmärkningar, till Sammansatta Utskottet återremitterat, har deremot, enligt ankomna protökölTs-utdrag, blifvit af de' ‘Öfngä''föks-Ståftden bifallet; och då i frågor af den beskaffenhet, som dén, hvarom "omförmälda T5étänkande handlar, tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet förenämnda anmärkningar ej föranleda någon åtgärd; hvilket för Hög lofliga Ridderskapet och Adeln härmed vördsamt anmäles.. Stockholm den 16 Oktober 1863. • ' ' * Bih. till R. St. Stats-. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgilvits något bestämdt yrkande, blef, uppå framställd propos., §:n af R. o. Ad. bifallen. Kapitlets rubrik. Godkändes. 17:de kap. lista och 2:dra §§:na. Biföllos. 3:dje §:n. Hr Carlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: De skäl, som blifvit anförda för antagande af denna §, kunna visserligen, så till sägandes, låta höra sig och äro i några hänseenden verkligen motiverade; men då under tillämpningen af 1734 års lag ännu icke några klagomål öfver missbruk af den åklagaremakten i thy fall medgifna rätt försports, och då hela samhällets väl hvilar på grundvalen af familjens helighållande, hemställer jag, huruvida det kan vara skäl att antaga det nu föreslagna lagstadgandet. Preste-St. har redan för sin del underkänt detsamma. Utan att anse mig behöfva ytterligare motivera min åsigt i ämnet, anhåller jag om afslag. Hr Ribbing, Arvid: I nu förev:de 3:dje § af 17:de så val som i nästföljande 18:de kapitlen af nya strafflagsförslaget stadgas att horsbrott, dubbla och enkla, samt lägersmål ej vidare få åtalas af allmän åklagare, derest icke angifvelse skett af den förorättade maken, brottet eljest hörer under åtal, eller barnuppfostringsbidrag ålägges. Äktenskapsbrytarens säkerhet är sålunda i lag betryggad, att hvarken kunna tilltalas eller straffas, endast han har nog välde öfver den svikna makan att bringa henne till tystnad och för öfrigt är öfverens med den eller de medbrottslige. 508 Den 15 Juli e, m.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt hemställer Utskottet vördsamligen, att ifrågavarande motion ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 27 November 1865. Keservationer: Af Herr Isberg-. Frågan om ett universitet i hufvudstaden har vid fem riksdagar å rad gjorts till föremål för Rikets Ständers ompröfning, änskönt den vid olika tillfällen förekommit i olika former, så att när nu förevarande motion endast synes afse »åstadkommande» härstädes af ett universitet, de förut i ämnet afhandlade förslagerna åsyftat »hitflyttander> af redan befintliga universiteter eller ettdera af dem, eller endast vissa fakulteter derifrån. Dgt är väl sannt, att sist antydda förslag ej vunnit Rikets Ständers bifall; men då dels, efter hvad som inhemtas af de vid riksdagarne i ämnet förda diskussionsprotokoller, de tillförene framträdda meningsskiljaktigheterna företrädesvis finnas hafva vändt sig omkring ändamålsenligheten att till hufvudstaden flytta något af de äldre universiteterna, —hvarom nu icke är fråga; —dels det lärer få såsom ostridigt antagas, att förslaget om inrättande af ett universitet i Stockholm väckt en småningom och alltjemt stigande uppmärksamhet, samt framkallat ett deltagande af den intensitet, att detsamma nog kommer att, måhända med vexlande framgång, söka sig ett uttryck inom representationen ända till dess att lämpligheten deraf varder nöjaktigt utredd; och dels en sådan utredning, med den mångsidiga granskning som dervid påkallas af vetenskapernas kraf, landets behof af ytterligare ett universitet, hufvudstadens tjenlighet såsom plats derför, möjligheten att tillgodogöra derstädes redan befintliga institutioner och andra materialier till en högskola, vidden af de uppoffringar Statsverket för ändamålet skulle få vidkännas och så vidare, icke kan åstadkommas inom ett Rikets Ständers Utskott; så får jag vördsamt tillstyrka motionen på det sätt, att jag hemställer det Rikets Ständer behagade i till Kongl.