Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Avancements-penningar till Wadstena Krigmanshusoch Amiralitets-Krigsmanskassorna; Afgifter lill förstnämnda kassa vid åtskilliga utnämningar; En per mille-afgifterne vid fastighetsköp; Rusthålls afoch tiilträdes-afgifter; Burskaps-afgifter till förstnämnda kassa, samt Passagerare-afgifter till Amiralitets-Krigsmanskassan, dessa uppbörder sedermera måtte upphöra, emot det att den charta sigillala, hvarmed de handlingar, som i alla de fall, då dessa afgifter ifrågakomma, skola utfärdas, ändock böra förses, med motsvarande belopp förhöjdes, hvarigenom allt vidare bestyr med berörde uppbörders debiterande, uppbärande och redovisande komme att försvinna, särskildt yttrande blifvit inhemtadt af Statskontoret, sorn dervid ansett sig böra uti kommitterades omförmälde förslag instämma, helst Statsverket, genom den högre inkomsten af stämpladt papper, erhölle fullt vederlag för de blifvande kontanta anslagen till kassorna; hållande Statskontoret likväl före, att, i likhet med hvad som egt rum den 24 Maj 1841, då mötes-passevolance-afgiften upphörde, uti utfärdande nådig författning borde, till inrättningarnes framtida säkerhet, inflyta det stadgande, att, om de anslag, hvilka, i stället för nuvarande inkomster, komme att för kassorne å Riksslaten uppföras, icke fortfarande bibehöllos vid oförminskadt belopp, det nu gällande uppbördssätt^ komme alt åter införas. Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 27. o Kongl. Majit, som derefter tagit under öfvervägande hvad Rikets Ständer förutnämnde hänseende underdånigst hemställt, jemte hvad, i anledning deraf, blifvit utaf såväl Statskontoret och öfrige vederbörande, som ofvanbemälde kommitterade anfört, finner den utaf Rikets Ständer, i deras den 9 Mars 18-30 allåtna förnyade underdåniga framställning yttrade åsigt om fördelarne deraf, att alla allmänna medel å ett och samma ställe levererades och redovisades, vara på goda skäl grundad.
Herr Grefven och Ordföranden hemställde, alt Grefve Cronhjelms den 3o sistlidne Januarii väckte och på bordet lagde ifrågavarande motion måtte, i anledning af hvad nu af honom blifvit anfördt, få förfalla. Ropades Ja. Föredrogs å nyo RiddarhusUtskottets den iosistlidne Januarii afgifne, och den i5 i samma månad på bordet lagde, Memorial, i 8 Den 3 F e b r u a r i i f. m. anledning af väckt fråga om offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, Herr Lefrenj Johan Pehr: Jag hemhär min uppriktigaste tacksägelse till Rid-? darhusUtskottet, för det Utskottet hufvudsakligen tillstyrkt offentligheten; men kan ej underlåta, att finna saken, i afseende på dess behandling, förd på ett fält, från hvil-; ket jag önskade den fördes till ett annat, som lemnade en större lätthet vid dess antagande. Jag anhåller derföre att, i afseende på den form jag önskade alt den skulle erhålla i sin behandling, få uppläsa når gra på papperet öfverflyttade tankar härom. Hvarefter Herr Lefren uppläste föl I)en fråga, som nu sysselsätter Rid* derskapet och Adeln, är ganska vigtig. Den har inom detta Hus många vänner och många motståndare; men alla böra vi önska, att densamma må blifva så beredd och behandlad, att vi, utan att förnärma Grundlagarne, Slåpdsordningaroe, Ståndets eller Medständers rättigheter, må öfver densamma kunna besluta. Härtill fordras, att den icke allenast till sina väsendtligen skiIjagtiga hufvudbeståndsdelar till beredning enkelt sönderdelasj utan ock att den till afgörande i sådan ordning företages j att de plika tänkesätten kunna fritt och obehin - jande Den 3 Febrii ari i f. m. 9 dradt genom votering, eller voteringar, uttrycka sig. Frågan delar sig, enligt sin natur, i 3.’ne hufvuddelar, nemligen; 1:0
Då de varit gifta i fem år, vågade de sig på a t t ute vid Ropsten hyra ett litet sommarnöje, med » del i kök » och hvad som väl var ändå ovanligare » del i matsal ». Ute vid Ropsten tillbragte Sundströms alla somrar, sedermera i en egen liten villa, till år 1874, då de inköpte det vid Saltsjön belägna täcka Lilla Nyckelviken, där de alltsedan haft sitt sommarhem. 1 » Innan jag fyllt sextio år, » yttrade en gång herr Sundström, » hade jag aldrig känt mig trött, d. v. s. aldrig känt tröttheten som en plåga. » Och dock har hans duglighet i mycket hög grad tagits i anspråk af stor gifmildhet. — I v å döttrar, Riken och Anna, äro sedan tjugusex år tillbaka gifta, den ena med verkställande direktören i bolaget Separator, John Bernström, den andra med dennes broder Andreas, innehafvåren af firman John Bernström &amp; komp. och hufvuddelägare i Olofströms bruk. Sonen, August, är grosshandlare i Stockholm. Många äro väl de som arbeta sig fram till en i ekonomiskt hänseende så afsevärdt god ställning som Sundströms, men BJUDNINGSKORT: GULD BRÖLLOPSPARET FÖR 50 ÅR SEDAN OCH NU. högst få torde bibehålla en sådan enkelhet i vanor allehanda förtroendeuppdrag, däribland flesamt anspråkslöshet och flärdfrihet i sitt re ganska maktpåliggande. Han har varit uppträdande, som de förstått a t t göra hela en af Klara församlings stödjepelare. Sesitt lif igenom. För dem, som personligen känna Richard dan 1836 har han tillhört denna församling; och jag tror, a t t både han och hans fru och Henriette Sundström, inställer sig hvad skulle betrakta en flyttning till annan stadsdessa makar beträffar i mycket ringa grad del som en emigration. 1856 utnämndes tanken på förminskade kroppskrafter och han till kyrkoråd, och i början af 70-talet alls inte på försvagade själskrafter. Den till kyrkvärd. Denna senare befattning lämgråa starren lade sig en gång förmörkande nade han först 1896.
Den ständiga nervösa oro han härigenom förorsakar de sina fäster han sig ej alls vid. Den otålige, jämrande, retlige och pretentiöse sjuke är verkligen en stor plåga; men jag vet en, som är mycket värre: den stilla martyren. Och sådana finnas sanningen att säga långt flera bland qvinnor än bland män. » Om en annan vore så sjuk som jag, skulle hon lugnt blifva liggande i sin säng! » suckar den lidande och går med tragiska steg till sina sysslor i hus och kök. Men detta tal är grundfalskt, ty först och främst vet hon ej, huru sjuk » en annan » är och för det andra vet hon ej, hur » en annan » skulle förhållit sig under liknande förhållanden. Men ett är visst: en sådan korsdragerska skulle göra stora ögon, om hennes tjenstflicka under ännu svårare omständigheter begärde att bli befriad från siua husliga göromål. » Hvad fattas dig? — Skona dig! — Kunna vi ej hjelpa dig med ett eller annat? » spörja i | - \ I I NI I \ J U IN m Idun, ernålles ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnemen tet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumeramaka oeh barn. » Låt mig vara, jag klagar icke; jag vill ej falla någon till besvär, » svarar hon, men minerna tala dess mer. Medlemmarne af hennes familj och hus måste förefalla sig sjelfva som missdådare, hvilka grufligt försynda sig mot en, som står dem så nära. Men ej mindre ångest åstadkommer den goda, sjelfförgätna qvinna, som förtiger sina lidanden och endast af en tillfällighet förråder, att hon är sjuk, som håller sig uppe med användandet af sina sista krafter, till dess hon segnar. I sin sjelflförnekelse och sitt — egensinne begår hon en svår synd mot sig och de sina. Men hvari består då konsten att vara sjuk? Enligt min mening lika mycket i lugn, tålmodig uthållighet som i måttligt och förståndigt begagnande af de läkemedel, hvilka böra användas. Man bör vända sig till en läkare, som man hyser förtroende för, men som man ej heller undandrager detta förtroende, om hans behandling ej medför en så hastig vändning till det bättre, som man hoppats.
Ständers Bewillnings-Utstvtt yttrat och hemställt, i anledning af Kongl. Majus Nådiga swar af den 7-'de i denne mänad, uppä Riksens Ständers underdäniga skrifwelse den ?o nästlidne Febrilarii, rörande Landtulls-inrätkninzen; hwarom de Respcttive MedStaadcn wördsamt och wänligen skulle underrättas, l/t LUYIS. S. D. Uppä Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstotts hemställan i Memorial af den 18 dennes, bcsiöt Borgare-Standet, att kostnaden till den nu werkstallde tryckning af den sä kallade Allmänna Indragnings-Staten, stulle pä Mstottcts anordnande, af Riksgälds Contoiret godtgöras, samt att, i afseende pä Rikstns Ständers beslut, att en dylik tryckt förtekning wid hmarje Riksdags början bör mara att tillgä, hos Kongl. Maj t fful< le göras underdånig allhälld>t Stats-Contoiret mä om merkställighctcn häraf erhålla Radig befallning; Lch stulle de Respcctive Med-Ständct wördsamt och manligen härom underrättas, l/t -uxr». S. D. Riksens Högkost. Ständers Lag-Utstötts förnyade utlätande af den 16 dennes< i anledning af förekomne anmärkningar en ot Utstottcts den Zi nästlidne Letober afgifne betänkande, angäende förklaring öfwer r §. 7 Cap. Rättegängs-Biilkcn, om inteckningar, blef af Dvrgare-Ständctgilladt; hwilkctde Rclpcctive Med-Standen wördsamt och wänligen stulle tillkännagifwas. l/t sup, S. D. Gillades till alla delar hwad Ikikscns Högloft. Ständers Stats-Utstott, i anledning af Högloft.
Systern deremot gick omkring och besåg allt, taflor och porträtter och nipssaker, souvenirer från menniskor och trakter, hela det för henne främmande och underliga miliö, i hvilket han, hennes kusin, lefde, en konstnärs bisarra fantasi, hvilken stack af mot allt det solida och rätliniga i traditionerna inom hennes kretsar, – besåg alltsammans med en stillsamt nyfiken undran, ett visst rådvillt och skyggt intresse, som Truls fann så rörande och ärligt och fint, att han, när hennes undersökning var till ända, vände sig emot henne och såg henne in i de trohjertade, förklarade ögonen med en blick full af ömhet och frågor. Den unga flickan ryckte instinktivt ett steg tillbaka, men hennes blick blef hängande i hans, osäker, om den skulle afvärja eller icke. Med ens blef hon röd och drog sig förläget, halft baklänges, hän mot systern till. Det hela var ett ögonblicks verk; men syster Boels kloka klara bruna ögon hade uppträdet icke undgått, och hon blickade på de begge förbrytarne med en indignerad förvåning, som om hon sporde dem, om hon verkligen skulle tro sina ögon. Derpå vände hon sig om och gick ut till vagnen; och de begge unga följde efter, Truls både glad och illa till mods. De flögo åstad norrut mot skogarne till. Gubben Tuve hade ännu efter gammaldags skick stallet så fullt med hästar, att ett par allraminst kunde stå frisparadt från allt gröfre göra och uppbevaras till vagnshästbruk vid de få högtidliga tillfällen, som det gafs mellan år och dag; och «gubben Tuves två hvita» voro kända af hvarenda menniska på åtskilliga mils omkrets. De dansade också i dag lusteliga fram på vägarne, trots den glödande julihettan, backe upp och backe ned; de gåfvo fullständigt illusionen af att ingenting, rakt ingenting, draga. Bakom sig lemnade de en sky af dam, – tills den gula vägen med ens förlorade sig inne i den gröndunkla bokskogen.
2:o inom Hedervärda Bonde-Ståndet af J. M. Lundahl från Skaraborgs län, under förutsättning, att det af Kommitterade utarbetade katekes-förslag, hvilket Kongl. Maj:t låtit till Ilögvördiga Preste-Ståndet öfverlemna, blir anlaget, har motionären uttalat den önskan att detta måtte ske med uttryckligt vilkor att hädanefter ingen må tvingas alt lära den långa förklaringen utantill. Af egen erfarenhet, vunnen såväl under barndomen, sorn under en tjuguettårig skollärare-verksamhet, hade öfvertygelsen hos motionären stadgats icke blott derom att det för långt drifna utanläsandet är för barnen ett straff och en plåga, som gör intet till förståndets odling och hjertats daning, hvilket dock bör vara hufvudsaken, utan ännu mer derom att dét för läraren vöre omöjligt att medhinna förklaring för barnen så länge utanläsning påyrkas af prester och föräldrar, hvarigenom tiden måste upptagas med att höra barnen uppläsa sina minneslexor. Vöre deremot, som sig borde, hufvudsyftet att barnen skulle bibringas en någorlunda grundlig insigt i katekesens innehåll, så skulle det sannerligen icke gå så vigt, som det mångenstädes går, både med skoleoch nattvards-undervisningen; icke eger man någon berömlig kristendomskunskap blott derför att man utantill kan läsa frågor, svar och bibelspråk, om än aldrig så färdigt och dock icke förslår hvad som uppläses? Då allt kunskapsbetyg bör vara grundadt endast derpå, huru lärjungen förstår och kan göra reda för hvad han läst, utan att detta just behöfver ord för ord ur minnet återgifvas, har motionären, för att dymedelst nödga läraren i allmänhet och föräldrar isynnerhet att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 28. S bättre än hittills vårda kristendoms-undervisningen, så att den för barnet blir något för hjertat och förståndet, i stället för att vara allt för blotta minnet, föreslagit Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, vid den första undervisningen i kristendomen, icke någon utanläsning utöfver den s. k. lill—katekesen må för barn ifrågakomma.
Den år 1858 ytterligare förordnade jernvägskomité, som af flera anförda skäl ansåg Arvika vara en af de punkter, som nordvestra stambanan under alla förhållanden borde beröra och att banans rigtning genom Wermland derigenom äfven till stor del bestämdes, förklarade att, alldenstund genom banans utstakning öfver Nedra Frykens utlopp genom Norselfven i granskapet af Harsäter det produktiva och folkrika Fryksdals härad komme att erhålla förbindelse med jernvägen samt staden Carlstad, såsom provinsens hufvudort och belägen vid Clarelfvens utlopp i sjön Wenern, otvifvelaktigt förtjenade att af jernvägen beröras, och anställda undersökningar ådagalagt, att några fördelar i tekniskt eller ekonomiskt hänseende icke skulle vinnas genom banans utläggande längre in i landet från Christinehamn till sjön Fryken, giltig anledning saknades att för banan antaga någon annan sträckning än öfver Carlstad. Men ehuru alltså alla dessa yttranden utfallit till förmån för Carlstads-linien, skedde sådant likväl med ett partielt afvikande från den åsigt, som redan år 1852 af General-löjtnant Akrell, i hans ofvanberörda utlåtande, yttrades derom att stambanorna borde företrädesvis dragas genom de inre delarne af landet, hvilka isynnerhet och mer än kustorterna vore i behof af lättare kommunikationsanstalter och hvarigenom stambanorna blefve i stånd att från båda sidor upptaga de grenbanor, som från kringliggande orter med dem söka förbindelser. Denna åsigt framhålles jemväl i den af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer vid 1856—1858 års riksdag angående Statens jernvägsbyggnader aflåtna nådiga Proposition. I denna Proposition förklarar nemligen Kongl. Maj:t
Utskottets Memorial, III $ 80, 81, gill af Adeln, IX s 196, af BondeStåndet, IX s 235, af BorgareStåndet, IX s 246. med föreslaget tillägg i 28 §. af; Constit, Utskottets Memorial, III s 265, 266, gill. af PresteStåndet, IX s 1164, af BorgareStåndet, IX s 1168, af BondeStåndet, IX s 1171, återrem. af Adeln, IX s 1174* 247 Ytterligare Utlåtande, III s 319 — 32 1, gill. af Adeln, 1X3. s 287, af PresteStåndet, IX s 294, af BorgareStåndet, IX 3. s 297, af BondeStåndet, ix 3. s r -299, Riksdagsordningen, med föreslaget tillägg i 29 §. af; Constit. Utskottets Memorial, III s 348, 349, gill. af Adeln, IX 3. s 432, af PresteStåndet, IX 3, s 43 4 > af BorgareStåndet, IX 3. s 436, af BondeStåndet, ix 3- s 441, —■ — med föreslagen ändring af 33 §. i; Constit.
Ridderstolpes sterbhusdelegares vid Skeppsbron, emellan Slottsbacken och Sallcompamgränd belägna hus bör, emot den derför äskade köpesumma, 100,000 R:dr, af Riksgälds-Contcret inköpas; 2:0 att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret skola, genom Stats-Utskottet, bemyndigas att köpet om detta hus afsluta samt tillika anmodas ofördröjligen gå i författning härom, så att huset den irsta nästkommande October må kunna tillträdas; 3:o att Riksgälds-Contoret, derest nämnde bus kommer att användas till framtida local för detta Verk, skall innan den ib April 1846 afträda sitt hittills begagnade bus; och 4:9 att frågan om iståndsättandet och inredandet af Kongl. SundbetsCollegii förra bus må anses hafva förfallit, samt att sislberörde hus skall af Riksgälds-Contoret, genom Fullmägtiges försorg, försäljas. Men, i afseende på användandet af det hus, hvars inköpande Rikets Ständer sålunda beslutat, skilja sig Ridderskapels och Adelns samt PresteStåndets beslut från Borgareoch Bonde-Ståndens så till vida, att de arne Stad-Utskottets Memorial, lV.o 330. 5 förstnämnde Stånden bifallit Utskottets hemställan, att ifrågavarande hus måtte, derest Kongl. Majrt härtill lemnar Sitt Nådiga samtycke, begagnas för de ändamål, hvartill det bus, Riksgälds-Contoret nu innehar, af Rikets sednast församlade Ständer anvisades, eller, i motsatt fall, upplåtas till locaI för Riksgäldskontoret, jemte det eller de allmänna Embetsverk, för hvilka Kongl. Majrt och Rikets Ständer kunna anvisa embetsrum uti samma hus; hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden förklarat, att huset bör användas till local för Riksgälds-Contoret.
N:o 57), anförde Utskottet såsom skäl för förslaget dels att vissa till Rikets Ständers behandling öfverlemnade frågor stundom kunna vara af den omfattning och beskaffenhet, att de, om ock förberedda i Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, dock hos Rikets Ständer kräfva långvarigare handläggning, än alla de öfriga samtidigt behandlade riksdags-ärendena, och sålunda taga riks - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o -IG. 9 riksmötets fortsättning i anspråk för obestämbar tid, dels att dylika frågor kunna hos de med dem närmast sysselsatte fordra den ostörda omsorg, sorn under de vanliga omvexlande riksdags-bestvren icke vore alt förvänta; dels alt i Rikets ställning till främmande makter förhållanden kunna inträffa, sorn fordra Rikets Ständers sammankallande, men under den händelsernas utveckling, som ligger utom gränsen för möjlig beräkning, lemna oafgjord!, huru ofta Rikets Ständers åtgärder i anledning af sådana lör Riket ytterst maktpåliggande ärender under längre eller kortare tidrymd kunna komma att erfordras. Sorn nuvarande Konstitutions-Utskott ansett dessa skäl vara af beskaffenhet att ej kunna jälvas, och då det motstånd, som vid innevarande Riksdag vållat förslagets fall, synes hafva varit riktadt icke mot hufvudsaken, utan mot en och annan detalj-bestämning, så har Utskottet trott sig böra till Rikets Ständer afgifva förnyadt förslag till tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen angående uppskof i Riksdag, dervid Utskottet sökt alt så jemka förslaget, att det skulle hos Riks-Stånden kunna vinna framgång.
Hyressumman af 200 R:dr i Månaden för den så kallade Almänna Clubben, skolat upplysa, att denna Clubbhyra, som ifrån början blifvit af Herr Landtmarskalken i underdånighet hos Kongl. Maj:t anmäld och ansetts inbegripen bland de öfrige, Riksdags-utgifterne, om hvars Liqviderande vederbörande erhållit Kongl. Maj:s Nådiga befallning, hvarken 2i2 Stuts-Utskottets Betånkanden. vid sistl. eller denne Riksdag samt lika litet som de öfrige Clubbhyrorne och andre utgifter af Riksdagskostnads-medlen blifvit specifikt uppgifne för Riksens Högloft Ständer; utan var det endast för att ådagalägga behofvet af den föreslagne tillökningen uti det Månadtliga anslaget, som Utskottet i dess utlåtande, af den 21 förb October, närmare uppgaf utgifterne så till belopp sorn beskaffenhet. Stockholm den 21 November 1823. iSa3- Utlåtande, I anledning af väckt Motion, att den våning, K:gl. Allmänna Magazins Directionen hittills begagnat, måtte upplåtas till Hedervärda Bonde-Ståndets disposition. Tm Stats-Utskottet har blifvit öfverlemnadt ett hos Hedervärda Bonde-Ståndet, den 6 i denne månad, hållet Protocoll innefattande det af Riksdags-Fullmågtigen Nils Mansson, från Malmohus Lån, väckte Förslag, att sedan Rikets Ständer nu be - Stats-Utskottets Betänkanden. 213 slutat Allmänna Magazins-Inrättningens upplösning, och den stora Våning Magazins Directionen begagnat uti så kallade Kammar-Råttens Hus, sålunda blifver ledig, denna Våning, derest den befinnes eller kan göras får ändamålet tjenlig, måtte upplåtas till Bonde-Ståndets disposition under Riksdagarne, förmodande Nils Månssou, att denna Våning, jemte passande Sessions-Rum, Cancellie och Archiv, erbjuder utrymme får Ståndets Talman och Secreterare samt tilläfventyrs särskildta rum får Ståndets Klubb; och att, då derigenom betydlige utgifts
Utskottets förslag om upphörande af nu stadgade förbud mot införsel af ”Lackoch barlast-jern” och mot utförsel deraf, samt af de dermed likartade artiklarna ”ostämplade och oborrade kanoner, stycken, nickhakar och mörsare,” jemte ”hällar öfver ti tums tjocklek” samt ”lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt,” stycket, har Bonde-ständet helt och hållet samt Ridderskapet och Adela i fråga om ”kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade,” bifallit; hvaremot Ridderskapet och yl deln, för alla öfriga, samt Presteoch Borgarestånden för alla nu uppräknade artiklar, bibehållit nämnda förbud. Då, såsom Utskottet förut yttrat, frågan om inoch utförsels förbuds bibehållande eller afskaffande är af helt och hållet ekonomisk beskaffenhet, lärer, der i förevarande fall 3 Stånd beslutat förbudens bibehållande, detta böra anses utgöra Rikets Ständers beslut, samt, der 2 Stånd stannat emot 2, såsom här är händelsen i afseende å förbudet mot utförsel af ”kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade,” frågan om detta förbuds upphörande böra förfalla. Borgare-ståndet har, i öfverensstämmlse med Utskottets förslag beslutat, att införselstullen å ”kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade” skulle nedsättas från 4 r:dr till 2 r:dr 24 sk. skeppundet stapelstadsvigt; men Ridderskapet och yl deln, Presteoch Bonde-ständen hafva deremot bibehållit gällande införselstull å dessa artiklar. Utskottet inbjuder Borgare-ståndet alt i de öfriga Ståndens nyssnämnda beslut sig förena, och föreslår, för annan händelse, följande proposition till omröstning: Jern. 12 BcviUnings-Ulskottets Memorialj N.-o 33. 179:o.
För att vid be(svarandet af desses yttranden icke inledas i alltför mycken vidlyftighet, hafva Utskotten sökt under vissa Hufvudpuncter sammanföra de anmärkningar sorn synts vara med hvarannan af lika syftning och deribland ej alle-, nast dem, sorn egentligen blifvit rigtade emot sjelfva Betänkandet, etan, så vidt möjligt varit eller i Öfrigt funnits' behöfligt, äfven sådane, sorn under försvaret af egne eiler vederläggning af andres satser kommit att framställas. Flere af Riks-Ståndens Herrar Ledamöter hafva instämt i den, från Utskottens Betänkande skil jäktige mening, att Kock och Ståhle, mot erläggande af de, utaf Herrar Fullmägtige föreskrifne afbetalningar samt borgen för deras personer, borde få vara frie från bysättning i Sex månader, men att ef, ter hvarje 6 månaders förlopp, det skulle ankomma på särskild pröfning af Hervar Fullmägtige om och huruvida samt mot hvad vilkor desse Gäldenärer vidare linge vara på fri fot; heldst det visat vsig att, genom den bysättning Kock och Ståhle redan undergått, någre tillgångar icke kunnat framtvingas, men deremot medelst antagande af nyssnämnde förslag bereddes en fördel för Staten, som 3^6 Ståts-Utskottets ehuru visserligen ringa och obetydlig, dock i alla fall vöre bättre än att erhålla intet. Hvad i denna del blifvit anfordt har icke kunnat förändra Utskottens åsigt af ämnet, att nemi. det icke är Rikets Ständer i allmänhet värdigt, att'ingå i något slags beting som hade för ändamål att Rikets Ständer för en ringa penningesumma skola afstå från laglige anspråk emot Gäldenärer, sådane sorn Ståhle och Kock, hvilkas förbindelser till Staten till det mesta härleda sig från svekfulla tillställningar de der icke kunnat undgå laga tilltal och bestraffning ; i synnerhet som i förevarande fall, afbetalningarne icke ens kunna af Gäldenärerne sjelfve utgöras, Staten skulle komma att draga en mindre ädel vinst utaf deltagande anförvanters välvilja.