Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
U vemteten 52:o till arfvode för kännedoms befordrand Sanskritoch Persiska språken , , , Svar på återremiss ,,,,, 53:o till Stockholms Gymnasium , , , , , , 54:o till understöd åt ett utaf Secreteraren A P. Bromander i Stockholm inrättadt In stitut för ynglingar, som ämna ingå handel och näringar ,,, , * , , , Svar på återremiss ,,,,, 54- till Gefle Gymnasium ? Kidd o. PresteBorgare Adeln Ståndet. V 40 V 40 å. ¥ 40 . V 40 ¥ 40 å. Anslag för en gang: Voterings-resultat ,»>>>>>»», Se Expeditions - U tskottets Meoio ia N:ris 10 oc c) till fortsättande af Carlsborgs fästnings-bygg ^ nåd ar 1840 ,,,,,,, * * * , cl) till inköp och inredning af tjenlig local fö Riks-Archivet, c) A. för forsvars-verket till lands ,,,, Svar på återremiss , , , , * * > * , * Voterings-propositioner , , , , , , , , Omröstnings-resultat * , , * , * * * * Dito Svar på återremiss ,,,,, Voterings-propositioner ,,,, Omröstnings-resultat Dito Dito ,,,,, g-) C. för lättade communicationer och andr; allmänna arheten Svar på återremis> Voterings-propositioner hemställan i anledning af återremiss a Utlåtandet N:o 435, angående lån till Linköpings hamnbyggnad , , , Omröstnings-resultat ,>>>>>>> Svar på återremiss af 8 och 20 punk terne af Utlåtandet 490 ,,, Framställning om hinder för voterin Dito
Många yttrade härtill deras bifall. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Om jag kunnat ana den ofördelaktighet uti min lott, att komma att tala näst efter den Ledamot, som nu så allmänt och så rättvist vunnit Ridderskapets och Adelns bifall, hade jag ej vågat utsätta mig för en sådan belägenhet, men sedan jag erhållit ordet, skall jag yttra, ej något omdöme öfver Ministéren, blott några anmärkningar vid de omdömen , som redan äro fällde. En an-? märkning har blifvit gjord att, då blott en tidnings-indragning blifvit klandrad, det skulle bevisa, att indragningsmakten blott i högsta nödfall blifvit begagnad, och att man ej i det fallet kunde använda den 107 §. Jag instämmer i principen, men bestrider tillämpningen, ty förhållandet kan ganska väl vara tvärtom, att af alla de indragningar, som skett, blott en varit förtjent, och de öfrige oförtjente, åtminstone kunde man tro det, om man skulle sluta efter Utskottets sätt att behandla saken i öfrigt. Utskottet har nemligen efter en compliment till Ministéren, en compliment, som jag visserligen icke vill jäfva, likväl nämnt Den 18 Ju lii e. m. 4a 3 en mängd saker, hvilka det ansett riktigt behandlade, men med tillägg, au "Utskottet derå ej yrkade någon påföljd. Samma person har anmärkt, att det vore nyttigt att sälja gamla fartyg, och köpa nya. Jag erkänner det, och beklagar blott, att samma grundsats ej kunnat användas på Armeens materiel, och hufvudsakligast på Artilleriets, då man derigenom kunnat bespara de millioner, som i sådant ändamål fordras, och dem man nu vill åstadkomma genom de förderfliga Statslånen. En annan Talare har frågat, hvarföre man skulle återremittera Betänkandet. Jag.svarar: derföre bland annat, att en ConstilutionsUtskottets Ledamot här uppläst ett anförande, som visat, att Utskottet haft orätt i formen. Samma Talare har, i afseende på tidningsblads indragning i allmänhet, sagt* ottman blott hade besväret att skaffa ett nytt tillstånds-bevis.
Till förman för lärare vid detta läroverk äro följande donationer gjorda, nemligen: 1 :o af Hospitals-predikanten A. E. Eldsberg, örn hvilken donation inga andra upplysningar blifvit meddelade, än att kapitalet utgör Femhundra Åttatiotre Riksdaler Sexton skil lingar Banko, och att testator anslagit ärliga räntan till tre Kolleger och apologisten vid Fahlu skola, i hvilkas ordinarie löner den är inberäknad med Tretton Riksdaler tolf öre för hvardera. 2:o af Prosten C. Ihrman, sorn den 21 Mårs 1810 testamenterade ett kapital af Ett tusen Riksdaler Banko, hvaraf räntan, beräknad efter sex procent, skulle tued två tredjedelar utdelas till fyra i Fahlu skola studerande ynglingar, och med den återstående tredjedelen tillfalla ”respektive Kolleger uti Irsta, andra och 3 eije ”klasserna derstädes, såsom en liten uppmuntran vid vid deras trägna tjenstgöring." Dessa donationsmedel, utgörande Trettio Riksdaler Riksmynt ärligen, ingå såsom anvisad statstillgång i frenne adjunktslöner. I Westerås Konsistor» under den 12 Maj 1858 till Kongl. Maj:t insända uppgifter angående lönetillgångar för Fahlu elementar-läroverk. upptages äfven en afgift af Bergslaget, belöpande sig till Åttatio Riksdaler Riksmynt, om hvilken afgift ingen ing vidare blifvit upplyst, än att den lärer hafva tillkommit ”såsom en slags godtgörelse för lärarnes besvär med de mångå grufarbetares söner, sorn dä funnos ”i skolan”, samt att Bergslaget, sedan lärarnes löner numera blifvit sä betydligt förhöjda, beslutat att indraga densamma vid nuvarande innehafvares afgång. Nämnde Åttatio Riksdaler äro jemväl såsom anvisad statstillgång inberäknade i aflöningen för fyra adjunkter vid Fahlu elementar-läroverk. 18:o lägre elementar-lärorerket i Sala.
Alltid så ofta hon var inne ty hon hade den fatala veckan vädjade han till hennes tycke, lockade henne att tala och vara glad. Häruti gick han så långt, att han nästan var oartig emot fröken Randel, som ändå var en gäst. Hade Helenas bröst den föregående aftonen varit öppet för en gryende svartsjuka, hvilket vi dock icke böra tro, så blef det härigenom botadt. Sjelfva den skarpsynta Clara, hvilken med förskrämd blick iakttagit Otto den sista qvällen, ansåg sig nu kunna vara trygg och säker. Saida å sin sida fann med den fina instinkt, hvarmed qvinnan i sådana fall sonderar qvinnan, att Helena älskade Otto. Huru det var med denne, kunde hon icke finna, måhända emedan det var en man. Och Otto sjelf? Han var inom sig segersäll, stolt och belåten, emedan han ej företagit sig jagtfärden. Nu hade han ju, tyckte han, vunnit bekräftelse på att Saida icke var farlig för hans pantsarklädda hjerta. Han misstog sig; hvad han trodde vara ett afslutadt helt, var blott en evolution i kärlekens serie. Emellan den dag, då solen första gången vårligt helsar oss och smälter snön på våra tak, samt den, då all snö är smält och intet deraf finnes qvar i våra skogar, finnas dagar med nordanvind, dagar med kall snö, dagar som hota med evig vinter och icke lofva sommar. Och huru gör bäcken? Närmast sin källa forsar han, der han störtar utför klipporna, men i dalen blir han så obetydlig, så stilla. Du hör honom icke; du ser honom knappt, der du stiger öfver honom. Och ändå blir af honom en stor och bred, djup och mäktig flod. När det blef afton och han tog sitt godnatt, då visste Otto, hvem han älskade. Och nu visste han det klart och bestämdt; han fann det vara oåterkalleligt; han äflades icke mera med fåfänga försök att tro annat. Bedröfvad skänkte han dock en flyktig tanke åt Helena; flyktig ja, ty Melia Saida hade redan rotfäst sig i grunden af hans bröst. Hans kärlek nu var ren, utan alla beräkningar, alla afsigter.
Sig finna säkraste utvägen till jemnhets vinnande härutinnan blifva den, att Extra Roteringen grundades på myckenheten och godheten af de till Hemmanen hörande egor, utan afseende på gamla Roteringen inom landet eller sjelfva Hemmantalet, hvaraf ingen grund kunde hemtas, men tillika yttrat sig anse, vid Roterings-jernkningen, Hemmantalet i så måtto böra blifva grunden för Extra Roterings-skyldigheten, att det högsta hemmantal för Roteringsverket inom Länet ej må öfverskridas oftare, än då någre hemman befinnas af så dålig beskaffenhet, att de icke, utan en tillökning i hemmantal kunde bära Roteringsskyldigheten. Häröfver har Kongl. Majrt funnit nödigt , infordra Dess och Rikets Krigsoch Kammar-Collegiers underdåniga utlåtande , hvaraf inhemtas, att berörde Collegier varit af olika tanka om det lämpligaste sättet för verkställigheten af ifrågavarande Roterings-jemkning , i anseende hvartill , och då jemväl de af Ständerna vid 1815 års Riksdag uppgifna grunder icke med fullkomlig tydlighet bestäm des j Proposition öm jemkning i Extra Roteringen. 705 de, Kongl. Maj:t pröfva! bäst att till Rikets Ständers nu inträffade sammanträde uppskjuta afgörande! af detta ärende; och öfverlemnar Kongl. Maj:t härmed alla detsamma förande handlingar till Rikets Ständers Ekonomioch Allmahna Besvärs-Utskött oell Vill } sedan Rikets Ständer sig deröfver t underdånighet utlåtit; fatta sitt Nådiga beslut 1 äfrrnet och låta utfärda nödige föreskrifter för hedannämnde Roterings jemknings definitiva verkställighet. Kongl. Majtt blifver Rikets Ständer med ali Kohgl Nå d och ynnest Städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. P. O. Qiiidingi. N:o 3 i. Utdrag af Protocollei öfver fustitie-cirender , hållet på Stockholms Slott inför Hans Majit Konungen uti StatsRådet den 24 April 1823.
Handels-Balken, i afseende på skuld till Kronan för uppbörd; angående uteslutande af vissa mål från det renskrifna exemplar af Under-Rätts Allmänna Sak-Protocoll, som till Hof-Rätten bör insändas; om vidtagande af en ytterligare anstalt, till förekommande af Fångars flykt; om ett ökadt Canzlist-arfvode; angående föreslagne ändringar i Concours-Lagen; om ändring i 17 Cap. 8 §. Handels-Balken, samt örn Förmyndare-Kammare, m. m.; med förslag till jemkning i Riks-Ståndens olika beslut, i frågan angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från ansvar vid underlåtit insändande af Kämnärseiler Rådstufvu-Rätts Domböcker och Protoeoller, m. m.; angående yrkad ändring i 1 Art. 4 §• af Kongl. Hall-Ordningen den 2 April 1770; och om tillägg i Ansvarighets - Lagen för Fulimägtige i RiksgäldsContoiret, med afseende å utbetalning af mindre Creditivet. Lagsamt Allmänna Besvärs• och Oeconomie - Utskottens :
Eder i förlagenh t nied öswerstotur nppl.->.e ofta pä de oijer ligaste ställen, hw,-r:'räi' l. ej utan att än mera fördyras ku na Tianepone. ras, san,t kändes i alla fal! pä et, elier an nät sätt förorsaka Kronan stö re e? er n ir.dle förluster; sä mele Wi i Räder haima förord,at, att ena bctydelig misiwäxt i en Lcwdsort af Wär Befallningshafwande ann, les, bör wäl Kronans Spanmäl i närm.-ste Magazin dertill anordnas, sä wida ej säden för Stats WerketS behof der är af nöden: Men att om den är otillräcklig, och bristen icke kan fyllas ifrän andre Kronans Förrädcr, sera beqmämt och t§r dräqelig kostnad kunna i rättan tid dit Träns, porteras, det dä bör äligga Landshöfdingen, att med enstildte, hälst inom Länet afsiuta att anstaffa Spanmäl och hälla den Landets Jnwänare tillhanda för möjeligaste drägliga pris, till hwilken ända han äger att genom Edert föranstaltande erhälla af MagazinS-Fonden ett Henninge understöd af 8, ro, rs högst 15.000 Riks. Den iz September. 49, Riksdaler för att deraf ester omständigheterna utan ränta understödja dem, med hwilka han i sörberörde mätto öfwerenskommer. Och bör detta Henninge understöd wid answar af ersätt, ning för Landshöfdingen wara äterbetalt och jemte allt hivad för försäld
Bland de sköna konster, som i syunerhet vore i behof af en sådan omvårdnad och ledning för att ej urarta, komma på villovägar, för - 46 Slats-UtslcotMs Utlåtande M 136. falska all sann, pä estetiska grunder hvilande smak och, hvad som vore värre, bland lolket sprida lösliga och orena begrepp i det som rörde sedligheten, intoge ovedersägligen den dramatiska konsten första rummet. För att motverka ett sådant konstens förfall och för att söka rena smaken samt möjligen gifva en för goda tänkesätts och seders befrämjande sann och adel riktning af den dramatiska konsten och litteraturen, hade derlöre, på det allmännas bekostnad, Kungliga eller National-theatrar blifvit inrättade. Dessa vore att anse ej såsom industri-företag, vid hvilka ekonomisk vinst kunde påräknas, utan såsom bildnings-anstalter, med det ädla syftemålet att göra den dramatiska skaldesamt i sammanhang dermed tonoch skådespelare-konstens ädlaste skapelser för mängden kända. Sannt vore väl, att en blott och bart dramatisk scene möjligen kunde, till följe af det ringare antal konstnärer, som der användes, ekonomiskt bära sig utan främmande understöd, men förhållandet blefve helt annorlunda, när åt denna skådebana jemväl skulle inrymmas plats ät den dramatiska tonkonsten. Ett exempel härpå lemnade den lyriska scenen vid Kongl. Theatern härstädes, hvilken sysselsatte en personal af olver 200 personer. Att emellertid Kongl. Theatern med dess nuvarande syften och verksamhet vore en institution, hvilken, likasom all annan åt litteratur, vetenskap och konst egnad anstalt, förtjente att af staten vårdas och af statsmedel uppehållas, hade Rikets Ständer förut och sednast vid sistförflutna Riksmöte praktiskt erkänt, då de åt Kongl. Theatern anslogo en årlig summa af tillsammans 20,000 R:dr Banko. Men då en mångårig erfarenhet visat, alt så väl de stats-anslag Kongl. Theatern åtnjutit, som de särdeles Irikostiga bidrag H. M.
Denna får ifrån sådana personer in kanske halfparten af sitt säkrast intecknade capital. Medlen böra utlånas å nyo; men reglementet innefattar stora pretentioner i afseende på intecknings-handlingens beskaffenhet. Jag vågar förespå, att cassan icke kan placera alla dessa penningar, utan alt ändra utlånings-reglementel, och antingen Öka risquen eller nedsätta räntan. Totalresultatet blir onekligen cn minskning i 3io Den u Februarii e. m. Cassans inkomster, och egentliga orsaken skall man lätt härleda ur i83o års Riksdags-heslut. Följden blir antingen minskning i pensionerna eller ersättning af Statsverket. Hvad jag anfört, rörande denna Gassa, gäller om många andra, och jag åberopar Herr von Hartmansdorffs reservation så väl i detta, som i flera andra hänseenden. Uti Ryssland har man varit betänkt på fond för sådana ersättningar; hvar skall den lagas i Sverige? Utskottet har lika litet vägledt mig lili bedömmandet af den händelses verkningar, då större andel af Slatslånet indra O * ges, än som genast utlånas. Kan väl den ena procenten, som förbehålles RiksgäldsGontoret, betäcka alla capital-förluster, ränle-förluster, omkostnader och provisioner? I afseende på de senares inkomst, belopp och resultat visar oss skeppshandeln ett sakrikt exempel. Om jag lyssnade till min fördels ingifvelse, skulle jag intet ögonblick tveka, alt tacksamt antaga den stora skänk, sorn erbjndes åt hvarje burgen och tillika skuldsatt egendomsegare. Säkert erhölle jag, eller min arftagare, lika stor skänk af Staten, sorn jag kunde laga lån, nemligen 3o,ooo Riksdaler Banko. Men då jag inser, att förslagets antagande skall medföra en utdelning af Statens håfvor åt vissa medborgare; så är detta skäl redan tillräckligt för mig alt motverka förslaget; ännu mer, då jag Den ii Februarii e. m. 3n inser, att denna utdelning blott kommer den till godo, som icke är i förlägenhet. Afsigten med förslaget är således förfelad. Denna omständighet är likväl, liksom den utgift
Den 24 April f. ra. vist nu böl jat inträffa. Sedan nemligen redan större delen af Konungens Eget Värfvade Regemente blifvit upplöst, har af Södra Skånska InfanteriRegementet blifvit incommenderadt manskap till Malmö, för alt tjenstgöra å dervarande Citadell, och när slutligen den öfriga delen af Konungens Regemente försvinner, är att befara, det äfven Garnizonstjenstgöringen i Landscrona kommer att öfvertagas af något af Skånska Infanterierne. Genom dessa commenderingar blifver Rotebördan ännu mera tryckande för dem, som hädanefter nödgas fortfara med ständig Roterings utgörande i Skåne. Arbetsstyrkan i provincen minskas; och i stället för att Rotehållaren kunde emot skälig betalning påräkna biträde vid sitt åkerbruk af den hemmavarande soldaten, får han nu sköta den commenderandes torp, då denna har jord sig anslagen till lön; fruktan för Garnizonstjensten försvårar recruteringen och stegrar värfnings-anspråken; och som bevis härpå får jag nämna, att Rotehållare hafva nyligen, genom bref, underrättat mig, att i anledning af den skedde commenderingen till Malmö har Jegan redan begynt höja sig, och att Roteskyldige, sorn nu hafva vacancer, befara få erlägga 5o å 60 R:dr i värfning för en soldat, som de förut skulle kunna erhållit för 8 å 10 R:dr. Utom det, att jag anser det vara mindre nyttigt för soldatens moralite, att dagligen vara i beröring med 4 k 5oo arre - Den 2,i April f. m. stanter, lider dess hälsa ganska mycket a£ denna garnizonslefnad, då han, på Roten vand vid stark och tillräcklig föda, får nu lefva på den magra spis, som erhålles för 8 sk. B:co i dag-tractamente. Af desse anförde olägenheter finnér jag mig föranlåten anhålla, att vid den Skrifvelse Rikets Ständer kunna komma att aflåta till Kongl.
Län, Mäns Danielssons Memorial, deruti föreslås; att Riksgälds-Contoh et måtte öfverlagas af Banken, så att alla Löner, som utgått i och för Riksgälds-Verket kunde besparas; samt likaledes, genom Filial-Disconternes öfvertagande af Banken, kostnaden för Ämbetsmännen vid nämnde Di-i sconter komma att upphöra. För besvarande af - denna Remiss torde Utskotten endast behöfva hänvisa till deras, i fråga om regleringen af Rikets penningeväsepde,: vid innevarande .Riksdag afgifne ‘ slutliga Betänkande och Rikets Ständers i anledning deraf fattade Beslut, hvarigenom ej allenast Riksgälds-Contoirets blifvande förhållanden till Banken, utan ock hvardera Verkets särskilde functioner radan äro vordne bestämde och hvaribland, enligt Rikets ,Höglofl. Ständers särskilde beslut, äfven utredningen af f. d. Filial-Disconterne skall än vidare af Riksgälds-Contoirct besörjas. 5o8 S tats-U tsko t te ts Befäl) leanden. Och få Utskotten till Rikets Ilöglofl. Ständers eget bepröfvande öfverlemna, om icke den väckte Motionen således, nu mera må kunna förfalla, Stockholm den >4 October 1828, N:o 556, Anborn den 23 October 1823. Utlåtande, i anledning af Slussmästaren Pehr Adolph Dahlstedts ansökning, om förnyelse af en förkommen RiksgäldsContoirets Obligation, Uti en till Stats-Ulskottet ingifven skrift, liar Slussmästaren här i Staden Pehr Adolph Dahlstedt, under förmälan, att vid en hos honom den i5 Augusti 1813, för - 1 Stats-Utskottets Betänkanden. 5op öfvad inbrottsstöld, bland annat, äfven förkommit en Riksgälds-Contoirets Obligation, under N:q 5756 å 3oo R:dr Banco, Utgifven elen 13 Januaru 1811 på 5 år, med 5 procents ränta, auhålli*. att då derefter
”Jag kom – det må jag sjelf bäst veta – med de bästa afsigter”, svarade Henriette, ”men mitt bemödande har blifvit så lönadt, att det just icke kan inge mig lust att förnya välmeningen.” ”Förlåt, förlåt oss, om vi sagt något som varit misshagligt! Denna sorg” och nu började fru Emerentia storsnyfta ”denna förskräckliga och hjertslitande sorg har alldeles förvirrat oss! Vi äro fattiga och hafva visst icke rätt att sträfva emot dem, som vilja oss väl.” ”Nå, det der låter höra sig! Och om j ären färdiga att resa – jag bedyrar att en hygglig småstad är vida lämpligare för er än Stockholm – så står mitt anbud om respengar ännu qvar, och likså förnyar jag löftet om en och annan liten hjelp af annat slag.” Men se, att lemna Stockholm – dit vår frus fantasi i så många år syftat och der (detta ville hon både lefva och dö på) någon utländsk hertig, grefve eller lord, hvad det lede, skulle få se Blenda och göra henne till en förnäm dam – det var radikalt omöjligt. Hade man icke der hemma mången gång lefvat på sill och potatis och hafremjölsgröt – och om man också nu var bortskämd, vore det långt bättre att återgå till de gamla vanorna, ja att lefva på en ännu knappare diet, än att öfvergifva de lysande förhoppningar, som i sjutton år föresväfvat henne. ”Jag kan icke, käraste, nådigaste Henriette – på tro och ära, jag kan icke eller säger du annat, Blenda?” ”Jag lyder hvad mamma föreskrifver!” svarade hon undvikande; men det märktes nog på både ton och min att hon hellre ville lefva på luft och vatten än lemna Stockholm – hvar, om icke der, skulle hon träffa den, på hvars återseende hon alltid hoppades! ”Men hvad är det då för lockande i utsigten att sitta här och svälta?” ”Svälta – hm!” ”Ja, ty äfven om vi fortfarande ville beröfva dem bodens arbete, som förut haft det, så kan väl den förtjensten ändå icke räcka till allting!” ”Hjertandes vän, låt oss åtminstone få behålla sömmen, tills vi få flera kunder!
Maj, då parterna til 1- städeskommo och, i anledning af Rättens uppmaning till dem att med hvarannan söka i godo bilägga saken, Levander yttrade, att, i händelse Döling, såsom han uppgifvit, i Öfverståthållare-embetet nedsatt tvänne skuldsedlar af andra personer, den ena a 200 R:dr R:gs och den andra å 83 R:dr 16 sk. banko, samt medgåfve, att Levander finge emottaga dessa skuldförbindelser, hvartill Döling äfven förmäite sig villig, Levander, som derigenom ansåge sig godtgjord för sin fordran hos Döling, ville nedlägga all vidare talan emot honom samt emedlertid begärde, att målets ytterligare företagande måtte tills vidare bero på Levanders anmälan, beslöt Kämnersrätteil, att vidare åtgärd med målet skulle hvila, intill dess begäran om dess fortsättande Just.-Ombudsman Emb.-Berält. för uren j844 och 1&4'>. ^ 50 framställdes, dock att sådant borde ske inom samma års sint, emedan i annat fall målet komme att ur Rättens diarier bortregistreras. Efter skedd anmälan om målets fortsättning, voro parterne åter tillstädes den 23 December, af hvilka Levander, under förmälan, att den ena af de skuldsedlar, han af Döling fått emottaga, skulle befinnas utan allt värde, enär dess utgifvare vore omyndig, derföre yrkade, att Döling malte åläggas att sjelf indrifva den förskri fila summan eller af egna medel gälda densamma samt dessutom godtgöra Levauders besvär och kostnader; hvaremot Döling be HO 'O stridde ersättningsanspråket, men yttrade sig beredvillig att betalning folden oinförmälda skuldsedeln utsöka.
;:Den mening, sorninom Utskottet gjort sig gällande, att legan för gästgifveri-skjutsen. och således äfven för kungs och krono-skjutsen, bör förhöjas, kan jag icke dela, och anhåller att såsom reservation få framställa de skäl, hvaruppå jag grundar den öfvertygelse, att i nu gällande skjuts-lega inga förändringar för det närvarande böra ega rum. I många delar af riket hafva skjuts-entreprenader temligen allmänt kommit till stånd, och nyttan af dem har der till den grad blifvit erkänd, att man vid de gamla entreprenad-kontraktens tilländagående, med riktig fruktan emotser möjligheten af att de icke skulle kunna förnyas. Många hafva nemligen, sedan de sluppit skjutsens utgörande in natura, derefter ändrat sin ladugärd och sitt jordbruk. Så har man t. ex. minskat hästantalet och ökat nöt kreaturens antal. Sådant är, bland annat, i allmänhet förhållandet i Westmanlands län, der blott 3 eller 4 gästgifvaregårdar finnas, vid hvilka entreprenad om skjuts-hållningen icke blifvit tillvägabragt. Det vigtigaste af allt vid de beslut, som fattas angående skjuts-väsendet, synes mig således vara, att de icke blifva sådana, att entreprenader derigenom hindras. Detta fruktar jag likväl blifver fallet om skjuts-legan allmänt förhöjes. Jag erinrar mig ganska väl, att vid en resa, som jag år 1842, således före sista skjuts-förordningen, gjorde emellan Wenersborg och Götheborg, det hände mig, att på de flesta skjutshållen innan jag hann fram till gästgifvaregårdarne, anhållas af personer, som föreslogo mig att låta skjuts-ombytet ske hos dem, i stället för vid gästgifvaregården, vidt och bredt rekommenderande sina goda hästar, och ifriga att få den förtjenst, som genom skjuts-penningarne kunde dem beredas. Jag vet ock, att äfven på andra ställen skjuts-förtjensten anses vara icke så ringa, och ehuru jag anser detta vara en falsk beräkning, tror jag denna mening vara allmännare än man förmodar.