Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Giundlagen innehöll åliggande för Sländerne att besvara ett sådant tal, då skulle det visserligen underkastas en slags granskning af det Utskott, som uppsatte en sådan svars-adress, men dels synes mig äfven den granskningen icke oformlig, så snart bebofvet deraf kan visas, dels blifver, när intet annat svar är uti nämnde §. 26 föreskrifvet, än Talmännens framföranden af Ståndens undeidåniga vördnad i slutet af Plenum Plenorum, hvarje adress, sådan som denna, en serskildt föreslagen skildring af landets ställning och önskningar, mera med anledning af Throntalet, un såsom svar derpå. Den förra benämningen är också den, som här nyttjas. Jag anser en dylik åtgärd ganska lämpligen kunna hänföras till §. 60 uti Riksdags-Ordningen, der det heter: ”Vilja Riksens Ständer till Konungen framföra någon deras allmänna önskan i hvad ämne som helst;” och kan så mycket mindre ogilla, alt Bonde-Ståndets Talman åberopar denna §. 60 här, som detta förslag till adress i sanning ulliycker ganska många önskningar. Af alla de bevekelsegrunder, jag hört åberopas mot Talmannens vägran, är den enda efter min lanke giltiga, att, när under så många föregående Riksmöten tacksägelse-adresser blifvit omedelbart och efie* inbjudning beslutade af Ståndens Plena, utan att §. 44 Riksdags-Ordningen dervid ansetts hinderlig, borde frågan om en adress till Konungen af annat innehåll, än blotta tacksägelser, icke behandlas på motsatt vis; — jag tror, lill följd häraf, att, när helst någon Taleman vägrar proposition 4 Constitutions-UIskoltets Memorial N.o 2. på elt sådant omedelbart beslut om en tacksägelse-adress, bör denna vägran af Constilutions-Utskottet godkännas. Så val jag, som flere af de Ledamöter, i hvilkas yttranden jsg instämde, anförde under debatten vår farhåga för prejudicatet»
Jag kan icke dela denna åsigt, och jag har icke heller understödt det strängare stadgande, som uti den K. propostn innehålles derom, att den, som är anstiftare af ett upplopp, skulle kuuna straffas till och med lika med anstiftaren af ett uppror. Detta har Utsk:s pluralitet tyckt vara alldeles för strängt. Då anstiftaren af ett upplopp för en sådan tilldragelse, som egentligen föranledes af en hastig öfverilning, straffas med fängelse från 1 till 6 månader, synes mig, att han pliktar nog. Öfvergår deremot folkmassan från blott oordning till våld å person eller egendom, står anstiftaren i samma cathegori med en upprorsstiftare eller upprorsman. Man måste noga bemärka, att det endast är oljud, endast störande af lugnet och allmänna ordningen, som i denna § bestraffas och ej några positiva våldsamheter. Sjunde §:n öfverensstämmer alldeles icke med mitt förslag, utan inskränker, enligt min tanke, alltför mycket antalet af de myndigheter, hvilka skola äga rättighet alt bestämma vapnens bruk. Jag har emot Utsk:s beslut i denna de! reserverat mig. Jag anser, att hvarje embetsman ifrån Konungens Bef:h:de ned till länsmännen och stadsfiscalen, såsom alla ansvarige för deras åtgärder, äfven böra äga denna makt. Någon tvekan om, vid tillfälle af uppror, tiden är inne att använda vapen eller icke, tror jag ej kan uppslå. Hafva alla de föreglde varningsgrader, som äro föreslagna, blifvit genomgångna; har den offentliga myndigheten varnat den samlade massan, och underrättat den om påföljderna för dess brottsliga tilltag, utan att densamma i godo kunnat förmås alt skilja sig; har sedermera, såsom här är föreslagit för de tillfällen dä vapenmakt måste nyttjas, vederbör, myndighet låtit gifva signal med trumpet eller trumma, derefter upphöjt ett varningstecken och slutligen 3:ne gånger låtit uppläsa varningen; har — säger jag — allt detta skett fruktlöst, då synes allt hopp om framgång för lindrigare medel vara ute. Sedan massan undergått så många varningsgrader, så måste gränsen för dess rättigheter i detta afseende vara slut, och deremot dess skyldighet inträda att ovillkorligen lyda den offentliga myndighetens befallning.
Landshöfdingen i Götheborg, Friherre Carpelan, för af honom i lifstiden från längre tid tillbaka emottagne medel till Spanneinålsupphandling, dels ock derföre att under tiden åtskillige Uppbördsman inom Götheborgs Län, som för försäljningen af vissa Spanmåls-poster bordt redovisa, utan tillgångar aflidit, dels handlingar icke varit att tillgå för vinnande af närmare upplysning om de, rörande en del af ifrågavarande poster, ännu outredda förhållanden. FortsatireEnligt den af Kongl. KammarRättens RevisionsContor för All'/;ir'hvad mäIma MagazinsÄrendernes utredning upprättade summariska räkning lorn influtit öf'ver belöpande betalningen i contant för den Spanniål, som åtgått till för athorundsättning efter 1826 års missväxt, hvilken räkning sträcker sig ifrån gad Spanden 1 Maj i83o till samma tid i83i, visar sig följande förhållande: neniäi lill urftlsallnih g 11 C 1) C t: efter 1826 Ingående Balance: från år 1829 utestående års miss{ Skaraborgs Län 25,594: Södermanlands D:o 88: 37. 6. r r 3 Stimma 149,282: 7.10. ( 45 ) Credit Ingående Balance från år 1829 Öfverlefvereringar Skaraborgs Län • Södermanlands D:o Elfsborgs D:o Afkortning: Skaraborgs Län: diff. 1 pnsei Elfsborgs D:o oriktig debi tering 1829 Lefvereringar i contant Skaraborgs Län Kronober gs D:o Elfsborgs D:o Calmare D:o . Kopparbergs D:o Hallands D;o Götheborgs D:o . Utgående Balance, till 1831 utestående i Skaraborgs Län Elfsborgs D:o Calmare D:o Kopparbergs D:o Hallands Dito Götheborgs C hartte-Sigillatw Vc r k c t. Dess redogörelser hafva funnits af Kongl. KammarRätten granskade Bet under för år 1829 utan, samt för år i83o med anmärkningar. Äg/. Stats
Vt si Pri. N.o 73; 4:0 alt de Rotat, som blifvit anslagne till Under-OfFicetares aflönande > till Underhåll äf Spelet eller eljest stå fdr Kronans räkning vacante, skola från Mötes-Passevolance-afgiften undantagas , enär sådana Contract med dem förut äro ingångfie , att fiåga om samma afgifts erläggande ej kan uppstå; f?' att, 1 Iiändelse af Inträffande krig * under den för Passevolancen. fastställda tid af 15 år, afgiftens erläggande för det Regemente, som uppbryter till Fält-tjenstgöring, upphör med utgången af det ar, då kriget börjas, och vidtager åter med början af året näst efter det , hvarunder Regementena till sina hemorter återkommit; \ 6:0 att Rustoch Rotehållare, emot erläggande af förenämnde afgifter, måtte a£ Kongl. Majit i Nåder varda försäkrade, att deras manskap och hästar skola , under deri tid Passevolancen fortfar, vid alla de i första punkten uppräknade tillfällen, erhålla god och tillräcklig förplägning och utfodring, efter de för Arméen fastställda proviantéringsJ och fourrageringsstater, kokved och lägerhalm! under Möteri , samt, i händelse af sjukdom; sorgfällig vard och fria medicamenter; 7:0 att, i likhet med hvad åren l8isf och 1813 egde^ rum, Rust. och^Rotehållarg ©I StatssamtAllm.Besv.o.Oec.Vtsk.Utl. N:o 7*. 65 må lemnäs tillfälle att med vederbörande
Ständer halma ansett det wara rättwist, att hela den progretziva Bewillnings-Sum. man som sädane Egendoms innehafware erläg. ga, mä wid bestammandet af berörde bidrag till beräkning fördelas pä hwarje Egendom i förhällande till den behällna inkomst som hwac vch en wid Taxeringen funnits lemna; men som d» 318 Den 17 October. de härtill nödige uppgifter och uträkningar icke alltid genast kunna erhällas, och nödwändighe. ten kunde fordra, att ifrägawarande bidrag med all skyndsamhet utginge, hafwa Riksens Stäm der bestutit, att de i sädane fall mä beräknas efter den behällna inkomst, hwartiil hwar och en Egendom sirskillt blifuut ansedd, men att se. dermera den progresiiva förhöjningen, mä efter förenämde grund fördelas och wederbörande till godo komma. Riksens Ständer framhärda re. VxpIM ock xo«tlc!aä ko» 5»mrl. Nitcr-Zrttnäsn ck. 17 Ocrvk. iIio. Den 17 October. 3 IS R Stormäktigste Allernädigfte Konung. liksenS Ständer hafwa beflutit, att för ar. betel wtd nu lyckligen fulländade Riksmöte ät sina Utskotts betjening bewilja följande arfwo. den, nemligen: , R.dr. si. För Hemliga. För Constitulions. Utskottets Secreterare 200: 2 Cancelltster hwardera ivo: För SlatS. Utskottets Secreterare 300: Secreteraren wtd Riksgälds afvel, ningen af Stats. Utskottet 200: 4 Cancelltster hwardera 100: För För Bewillnings.Utskottets Secreterare Zov: L Cancellist - 100:
Stånden emellan anser jag endast kunna äga runi med föranledande af framställning derom från Utsk., och uti inbjudningen skulle man möjligen finna ett kryphål för att kunna saga, att olaglighet blifvit begången. Den förklaring, man från andra sidan velat gifva åt R. St:s an märkn:srätt, har ganska träffande blifvit besvarad af Hr v. Troil, då han sagt: hvad vore anmärkn:srätten, i fall dea icke kunde leda till ändringar. Ännu mera klart har bety delsen af anmärknrsrätten blifvit ådagalagd i en reservation, hvari det säges: Att anmärka är att afslå partiel t, och genom addition af flera partiella afslag kan ju detta komma att omfatta det hela. Jag skall i öfrigt icke upptaga R. o. Ad:s tid med besvarande af Frih. Boyes anförande. Jag är öfvertygad, att R. o. Ad. vidhåller den motsatta principen till den Utsk. följt; men det är angeläget, alt icke någon oformlighet begås, och det bör derföre noga öfvervägas, om icke tjenligast vore, att sista mom. af Hr v. Troils förslag förfaller. Frih. Boye liar sökt på allahanda vältalighetens sätt inverka på R. o. Ad., då han först hotat med revolution, och sedan sökt röra med sin klagande stämma; men jag hoppas, att R. o. Ad. hvarken låtit uppskräma sig af det förra eller beveka sig af det sednare, och således, utan afseende å hvarken förskräckelsen eller blödigheten hos Frih. Boye, bibehåller den opinion, Ståndet förut i denna fråga uttryckt. Hr von Troil: Det skulle, efter mitt förmenande, vara illa, om öfverläggningen förflyttade sig från saken lill utsk:sledamöternas personligheter; jag tillstyrker derföre, att vi återgå till ämnet.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremisss af Utsk:ts ilrågav.de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ut folio med mångå nej jemte åtskilliga ja; hvarefter förnyad propos. på bifall till samma hemställan gjordes, samt besvarades med starka ja, tillika med åtskilliga nej; och förklarade Iir Gr. och Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. § 7. Utsk:ts hemställan bifölls. § 8. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Det är redan, om jag icke missrninner mig, nära 5 år sedan K. Kammarrätten ingick tili K. M. med tind. framställning om förändring i gällande rese-reglemente, i samma syftning som denna punkt afser. Vid sådant förhållande, får jag för min del på det lifiieaste understödja Stats-Utsk:ts hemställan, på det att saken måtte bringas till slut. Frih. Hermelin, Carl: Då jag förmodar att R. o. Ad, kommer att bifalla denna framställning, och då jag äfven föreställer mig, att Exped.-Utsk:t icke är så särdeles öfverhopadt med göromål, så hemställer jag, huruvida icke nämnda Utsk. skulle kunna föreläggas, att inom en viss tid inkomma med 134 Den 14 Januari f. tn. förslag till den skrifvelse, som möjligen skulle blifva en följd af R. St:rs beslut . Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att ban ansåge sig böra till Frih. Hermelin hemställa, huruvida det icke skulle vara lämpligast, att den af Frill. Hermelin nu väckta fråga om föreläggande lör Exped.-k tsk:t att skyndsamt inkomma med lörslag till R.
Grefve Cronhjelm: Tvärtom tror jag, att just bär är rätta stället, alt i denna §., som nu är under öfverläggning, införa stadgandet om Suppleanter, och endast hänvisa till 29 §. Herr Grefven och Landt - Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att den af Herr Cederschjöld väckte fråga, angående val af Suppleanter, borde nu genast afgöras, för att uti den förevarande 25 §. Riddarhus-Ordningen intagas. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Grefven och Landt - Marskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverrösta! N e j, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Riddarlms-Utskottets redaction af 25 §., med iagttagande ej mindre af Herr von Hartmansdorffs, genast vid början af discussionerj, föreslagne mindre betydliga ordförändring , än ock af Herr Cederschjölds vid §:n gjorde tillägg, så lydande : ”Vid motionstidens slut utses äfven, på enahanda sätt, för hvarje Utskott, Söpple - Den 9 November. 363 antei’ till |:del af de ordinarie Ledamöfernes antal, för att, hvar i sin ordning, intaga dessas ställe då de erhållit ledighet, eller äro af laga förfall hindrade att ti 11- städeskomma. Då Suppleant inträdt i Utskott, såsom ordinarie Ledamot, utväljes ofördröjeligen ny Suppleant i hans ställe.” * Bifölls. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att, som tiden redan långt framlidit, , pröfningen af den återstående delen utaf ardra Afdelningen af Riddarhus-Ordningen, måtte, i anseende till den mängd af andra vigtiga allmänna mål, som för närvarande berodde på Ridderskapets och Adelns handläggning, tills i dag 8 dagar, eller Söndagen den 16 dennes uppskjutas. Bifölls.
Rörande StatsUtskottets anmärkning mot verkställde anticipationer på följande års anslag. Angående Herr C. G. Treffenberg» anledning till anmärkning mot Föredraganden af KrigsÅrenden. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets den 5i sistlidne Maj under N:o 2 5 aflåtne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, rörande Grefve C. F. Horns anledningar till anmärkningar mot Stats-Rådet och StatsSecreterarne. Grefve Horn, Claes Fredric: Jag ber att få förnya hvad jag förliden gårdag hade äran framställa, att jag funnit ett högst besynnerligt förhållande skola uppkomma deraf, att ConstitutionsUtskottets Slut-betänkande blifvit pröfvadt, innan de särskilta anmärknings-motiverne förekommit. Detta var ock orsaken, hvarföre jag yrkade återremiss af Slut-betänkandet, och detta yrkande ansåg jag mig så mycket mindre böra frångå, som jag trott Utskottet hafva bort myc - I)en II Julii f. /». jH ket utförligare, ån som nu skett, utreda hvarje anmärknings fråga. Pa grund häraf får jag äfven nu reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, att ej bifalla den begärda återremis-sen. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef Constitutions. Utskottets Memorial af Ridderskapet och Adeln lagdt till handlingarne. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den ai sistlidne Junii under N:o 3a aflåtne, samt den 5 derpå följde Julii eftermiddagen på bordet lagde Memorial, rörande en «f framlidne Grefve C. H. Posse uppgifven anledning till anmärkning mot Hans Excellence Herr StatsMinistern för Utrikes Ärenderne.
Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 28, i anledning af Kongl, Maj:ts nådiga proposition, angående ifrågasatta förändrade tullbestämmelser för raflineradt socker samt sockersirup. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande N:o 51, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets, i 3:dje punkten af dess under N:o 25 afgifna Betänkande, framstälda förslag till förordning om vissa bestämmelser, i afseende på fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial N:o 9, i anledning af återremiss å skrifvelseförslaget N:o 136, och förslaget N:o 8, till § i Riksdagsbeslutet, förklarade Ståndet, att, med ogillande af nämnde tvänne förslag, i dem böra intagas Borgare-Ståndets beslut, i hvad det med Bonde-Ståndets öfverensstämmer, eller i fråga om Landtförsvars-Departements-Chefens anmälan hos Kongl. Maj:t, enligt Regerings-formens 107 §. Prot.-Utdrag den 18 Augusti 1851. 513 Frän Hederi'. Bonde-Ståndet. S. D. Stats-TJtskottets Memorial Nro 322, i anledning af verkställde omröstningar angående åtskilliga bevillningsfrågor, föredrogs och lades till handlingarne. S. D.
Sedan, til befordrande af Riksdagens skyn» samma afflutande, jag i särskilt anförande ödmjukeligen tilstyrkt, der Utskotten mage inskränka deras åtgärd til de ärender allena, som warit under deras handläggning, och jag förmodat flere remirteracle mål icke hunnit ar hos Lag - Utskottet och Oeconomie-Utskottet til pröfning förekomma, får jag ödmjukeligen föreslå, ar de ärender som Lag-Utskottet icke haft rådrum at med flut afhjelpa, mage oafgjorde öfwerlemnas ril den wanliga LagLommi88ionen, at desamma uptaga och bereda, och sa wäl i anledning häraf, som i öfrigt förekommande omständigheter, til Riksens Ständers pröfning wid nästkommande Riksmöte nödige blifvande Lagföränvringar förestå, samt emedlertid, och sa skyndsamt ste kan, hos Konungen i underdånighet anmäla de ämnen, hwari Konungen torde i vfwerensstämmelfe med 88 §. Regeringsformen, finna lämpeligt at under tiden förordna: Hwad ater angar de ärender som hos OeconomieUtskotrer ännu torde sakna handläggning, sa emedan, med fästad upmärkfamhet dera, at nödige Oeconomiste stadganden i flere afseenden, ännu, dels saknas, dels såsom mindre tydelige, tarfwa förklaring och förändring, der synes wara af särdeles nytta, at de i Oeconomistr afseende wäckce frägor, icke mage sakna nödig granskning, får jag lil winnande af detta ändamål äfwen wördsammeligen förestå, förordnande af en sadan Occonomist Beredning, som af Konungen under Dest Förmyndare-Regering war i lika afsigt kallad, lil hwars handläggning kunde öfwerlemnas alla de Oeconomiste ärender, som Oeconomie.
Att, på säteri-, frälseoch skattejord, mjöloch sågqvarnar må fritt få anläggas och nyttjas, med iakttagande allenast, att, när de inrättas för vattendrift, lagens stadgande i 20 Kapitlet 4 § Byggniuga-Balken och öfriga i denna del gifna föreskrifter, böra, hvad angår rättigheten till vattnets begagnande, fortfarande lända till efterrättelse, samt att anmälan om anläggningen, för dess behöriga anteckning, sker hos Konungens Befallningshafvande; men att, å kronojord, så beskaffadt verk icke må få inrättas med mindre än att, dels undersökning, på sätt nyss är nämndt, föregår, derest vatten begagnas till drifkraft, dels ock behörigt tillstånd vinnes till anläggningen, hvarom ansökning må göras hos Konungens Befallnings - 308 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 116. hafvande, som då eger att, efter kronobetjeningens och, derest frågan rörer sågverk, äfven jägeribetjeningens hörande i ämnet, sig utlåta genom utslag, som underställes det Embetsverks pröfning, under hvars inseende egendomen är ställd. 2:o. Att 5 § af 20 Kapitlet Byggninga-Balken må upphäfvas. 3:o. Att hvad i fråga om qvarntull för spannmåls förmälning och om sågarelön är stadgadt, må förfalla. Jag hemställer vördsamt att denna motion må remitteras till Lag-Utskottet. Stockholm den 28 November 1862. G. B. Charpentier. J¥:o 116. : j . ; . A ■ f , ( ■ S ii Af Herr Drahe, Carl Adolf Willielm, angående berättigande för till helsan försvagade embetsoch tjenstemän att erhålla afsked med pension efter uppnådd 60 års ålder och 35 tjensteår.
Jag kan för öfrigt icke annat iln förena mig i begäran om återremiss af detta betänk., såsom ett sätt att visa, hvad värde R. o. Ad. sätter på R St:s enda embetsman. Då R. St. skänkte honom sitt förtroende, var det icke blott under hopp om hvad han framdeles kunde komma att göra, utan af kännedom om hvad han redan gjort. Det är altså ett dåligt skäl, Utsk. nyttjar, då det säger, att Revisionssecret. Poignant icke hunnit uppfylla det i allmänhet gällande vilkoret för beredande af pensionsförmån åt efterlefvande; ty uti de värf, deri han gjort sig förtjent af det förtroende, honom vederfors, hade han uppfyllt allt, hvad han kunnat göra. Att han icke hann uträtta något såsom Just.ombudsman var icke hans fel, och hans barn böra väl icke straffas för det choleran afbröt deras faders verksamhet. Jag har ännu ett considerationsskäl. Poignant var den förste ofrälse man, som blifvit vald till ordinarie Just.ombudsman, och motionen om understödet är väckt i ett ofrälse Stånd. Jag hemställer då, om det skulle vara delicat att här genast låta frågan förfalla, och tillstyrker altså återremiss. Frih. Boye: Jag är ganska viss om, att hvar och en, som läser det sist afgjorda betänk, och det nu förevar., skall finna ineonsequensen dem emellan; och det förundrar mig, huru en talare, hvilken är känd för redbarhet i åsigter, kan framkomma med så usla skäl, som dem han förebragt emot det beslut, hvari Utsk. stadnat. Jag frågar: Bevisa väl 18 timmar pä sjuksängen någonting? Bevisar det något att mannen var ofrälse? Vöre hans familj mindre värd omtanka, om han varit adelsman? Må det tillåtas mig att kalla sådant servilism under en rådande mening! Jag åtminstone kan icke tillåta mig något krypande för de ofrälse Stånden. Jag fortfar att yrka bifall på betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtsk:s utlåt.
Men kom, i alla fall! jag skall vara er Epikur; jag skall, som han, i Naturens fridsamma lustgård predika för er – Visheten och Nöjet! Gå blott icke ett steg längre, än ert lifligaste begrepp förer er. Upprigtighcten, upprigtigheten är källan för den Vises sällhet; för detta höga, storsinta lugn, hvarmed han står på sin höjd och ler åt de vredgade barn, som ur sina fabler framtvinga hans fördömelse. Stockholm d. 17 April. Jag skrifver detta, Dyrbaraste! två alnar från ett sorlande spelbord; hos en af mina gamla vänner, som nu är min enda tillflykt. Han har heder och urskillning. Vi läsa ihop, vi resonera ihop; som hos Dig förleden vår. Men – det är icke Du. Hans själ har ingen eld. Jag faller alltid i vanmakt hos honom; eller om tankan någongång rätt lefver, fryser likväl hjertat. Ack, ni föreställer er icke, huru jag saknar Er! Dessa vår-promenaderna, dessa sena aftonstunderna, sjelfva våra små ovänskaper äro mig oförgätliga. Sälla Naturens frihet, emot dessa löjliga tvången: detta prålet, detta bullret, denna trängseln! Allt förekommer mig här som en oupphörlig marknad, der allt är falhet och en drucken glädje. Midt i sitt hus är man icke hemma. Hemma! denna ljufva och fägnande tanken! Alltsedan jag kom hit, har jag icke varit det. Dock – den Vise är det allestädes Här äro likväl många tillfällen att lära. Här äro äfven ut.sigter Min vän! om en Philosoph, som älskar er, som många gånger dagligen suckar efter er, är en rörande föreställning: så kom! Jag har ändrat min tanke om Operan. Jag har sett Alceste. Fru Müller, som spelar henne, är en öfverjordisk menniska; förmögen till de sublimaste passioner. Denna Gluckiska musiken förekommer mig gudomlig. Kom, så skola vi förtjusas tillhopa. Lefva, lefva, i alla vår själs känslor! Ännu har jag icke börjat brefvet om Pantheismen. Det skall innehålla det transcendentala af min Philosophi. Ni gör således icke illa, att vänta.