Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Godkännande af en annan grundsats skulle möjligen kunna leda lill slutföljder af äfventyrlig artAtt Utskottens mening jemväl denna gång varit, att guld skulle innebegripas i stadgandet om silfverköp, kan slutas af förslaget angående depositionsräk ningen, hvari nämnes så väl guld, som silfver; men då man ansett guld icke böra förbigårs der, så synes mig, att det icke heller på det andra stället bordt uteslutas, 3) Jag saknar äfven, oaktadt min förfrågan vid anförde tillfälle, uppgift om hvad med silfverköp och inväxling egenteligen må förstås, nemligen om till det förra bör hänföras icke allenast, när emot förskott, ädla Metaller för Bankens räkning upphandlas och till densamma lefvqreras, utan pek sådane lefveranser på tid, hvarom yäl kontrakter slutas, men der inga förskotter begäras eller gifvas, eller om icke de sednare snarare kunna komma under Rubrik af växling, ehuru skeende först &en; 9, J u l i i f. m» framdeles, och hvarvid kontraktet Blott försäkrar växlaren om ett oförändradt pris.. Då en viss summa, är Bestämd för silfverköp, . men för in växling af silfver få utgå nya sedlar till obestämdt belopp, så synes angelägit att få gränsen, uppgjord i anförd t hänseende.. 4) Utvägen att å; Utrikes ort begagna, en half Million, eller enligt några Reservanters tanka dubbelt, såsom reservfond till realisationens påskyndande, nödgas jag' ogilla. Jag önskar, att Banken genom egen kraft må kunna bringa sig upp till dön soliditet, . som för uppfyllandet af dess förbindelser anses vara erforderlig. De tillgångar dertill blifvit anviste, böra vara tillräcklige, ännu mera, om„ på sätt några; Reservanter lill Utlåtandet N:o 3- rätteligen synas anmärkt, Bankens behållna vinst oafkortad, såsom oek mig förefaller naturligt, finge användas till dess consoliderande och upprätthållande. Om man, cj öfver behof vill brådskynda anstalten, tror jag någon utländsk kredit icke behöfva anlitas.
Odd där nere ifrån båten, huru en kvinna reste sig uppe i församlingen, ifall man nu kunde kalla henne en kvinna. Hon talade: »Skyldiga äro vi, Bade, resars konung, att uträtta detta ditt ärende, allra hälst som du bjuder oss en sådan lön. Denna färd skall jag fara, om du vill.» »Då är allt godt och väl», förklarade konungen, »ty du kommer att sköta dig förträffligt — men sen I icke, att där sitta två skäggbarn nere i en båt under bärget och lyssna till vårt samtal? Nu skall jag gifva dem en sändning. I samma stund såg Odd en sten komma flygande rakt emot dem; och de svängde båten som snabbast undan. Strax därefter kom en ny sten och så åter en, som var så stor, att de häpnade och vattnet rök häftigt rundt omkring dem. Skyndsamt vände de om till ön, och om en stund sågo de kvinnan vada fram genom sundet. Hon var väldig till växten och klädd i skinnkjortel. Ohygglig var hon att se, och aldrig hade de skådat ett sådant lefvande väsen förr. I handen hade hon en stor järnstaf. Då gick Odd till bärget, där den uppstoppade björnen stod; han tände upp eld i dess gapande mun och afsköt sedan en pil rakt igenom djuret och hän emot trollkvinnan. Denna hörde hvinet, såg pilen och tog emot den med flata handen; det lät, som om den flugit i en sten. »Mera torde det tarfvas», utropade hon, i det hon stirrade upp till det skjutande odjuret på klippan. Då tog Odd en af de förtrollade Gusepilarne och afsköt denna på samma sätt. Kvinnan motade äfven den med handen, men den flög rätt därigenom, in i hennes ena öga och ut i nacken och sedan tillbaka till odds bågsträng. »Det här var förtretligt», sade hon, »men fram skall jag icke desto mindre». Och Odd sköt af en ny Gusepil, som gjorde samma färd som den förra. »Nu måste jag vända om», sade käringen; »det hade jag bort göra förr!» Hon skyndade tillbaka, blind på båda ögonen.
Jag får fasta uppmärksamheten deruppå, att Lappmarks ecclesiastik-fond kommer att stå på samma punkt med sina utgifter hädanefter som hittills; ty fonden blir nu befriad från den utgift af 800 r:dr, som förut utgått till länsmännen i Lappmarken och nu blifvit öfverflyttad på andra hufvudtileln. Komme fondens tillgång, efter denna öfverflyttning, att qvarstå oförändrad lill samma belopp som förut, så uppkomme för fonden en ny tillgång, hvilken ej förut varit beräknad och ej måtte hafva varit afsedd. Frill. Cederström: Ifrågavar. fond är sannerligen icke för stor för sina ändamål. Alt från den under några års förlopp blifvit taget till Lappska länsmännens aflöning, bevisar icke att nu, då länsmans-lönerna rätteligen blifva förflyttade till andia hufvudtiteln och på stat öfverförda, istället för alt extra-länsmän förut endast funnits i Lappmarken, icke denna fond är i ganska mycket behof af de medel den ager, för att i någon mån hjelpa detta olyckliga folk, sorn i allmänhet af oss är så stjufmoderligt bollandladt, att vi deröfver borde skämmas. Frih. Sprengtporten: Min afsigt är visserligen icke att ytterligare bestrida det ifrågavar. anslaget för Lappmarks ecclesiastik-fond; min afsigt var endast att få upplysa Ståndet örn det förhållande, som dervid äger rum. Hr von Hartmansdorff: Om Bädd Secret:n framtager B. St:s und. skrifvelse ang:de reg!er:n af io:de hufvudtileln för sista riksdagen; så få vi tillfälle alt se huru då beslutades om Lappska ecclesiastik-verket. Emedlertid torde mig tillåtas nämna, att denna fond tillförene och så länge den s. k. Cancelli-styrelsen fanns, förvaltades af henne; men när hon upphäfdes, blef fonden öfverflyttad till Riksg.cont. för att der förräntas. Det skedde dock, så vidt jag minnes, med Konungens uttryckliga beslut, alt de medel, som tillhörde fonden, skulle för hvarje år reserveras så, att örn det
Norin uppgjordt och af Kapitenen Magnet öfversedt kostnads-förslag, blifvit utröndt, att nämnde arbete, hvarigenom afsågs att till odlingsbar jord förvandla omkring 700 tunnland vattensjuk mark, skulle erfordras en kostnad af 11,315 R:dr 44 sk. 8 r:st banko, så har, uppå min den 10 Januari 1846 gjorda underdåniga framställning, Eders Kongl. Maj:t, under den 4 Februari samma år, täckts i nåder bevilja delägarne i företaget, såsom lån, hällten och, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, en fjerdedel af beräknade kostnadssumman. Arbetet påbörjades våren sistnämnde år och bragtes samma år till slut. Det lärer hafva utfallit till delägarnes fullkomliga belåtenhet, och vackra skördar hafva sistlidet år blifvit bergade å ägor, som tillförene icke lemnat annan afkastning, än dåligt madhö. 3:o En inom norra delen af Wissefjerda socken i Södra Möre härad belägen ägotrakts befrielse från vattenstånd, medelst upprensning af Wissefjcrda-ån. — Efter mitt förordnande hade Kapiten Magnet undersökt möjligheten af detta arbete samt dertill uppgjort plan och kostnadsförslag, utvisande, att omkring 600 tunnland, till största delen bestående af sämre madängar, kunde förvandlas till fast och odlingsbar mark, för en kostnad af 4,910 R:dr b:ko; hvarefter, uppå delägarnes underdåniga ansökning, den jag med underdånigt förord beledsagat, Eders Kongl. Maj:t, under den 30 Mars 1847, i nåder täckts till detta företag anvisa, af de förut till Emåns upprensning anslagna statsmedlen, hälften af beräknade kostnadssumman, eller 2,455 R:dr, deraf 1,900 R:dr såsom lån och det öfriga utan återbetalningsskyldighet. Arbetet har sedermera under sistförflutne tvänne somrar blifvit företaget och fortsatt samt lärer nu vara i det närmaste fullbordadt. 13 4:o Utdikning af kärrtrakten Mörarne i Södra Möre Härad.
367 hof hittills minst 5000 R:dr af Flottans Statsanslag årligen blifvit använde; att vid inträffande krigstillfällen , isynnerhet vårtiden, under islossningen, då Flottan skall insamla friskt vatten , denna kostnad komine att fördubblas och sjukdomar dessutom genom bristen på godt vatten föranledas; men alt ifrågavarande behof likväl kan afhjelpas medelst anläggande af en vattenledning irån de på hemmanet Augerums egor belägna källor; äfvensom Riksens Ständer inherntat, att kostnaden i och för verkställigheten af denna vattenledning skulle, enligt af Directeuren Stephens deröfver upprättade förslag, om vattenledningen inrättas med furu-stockar, uppgå till 50,107 R:dr; men, om gjutne jern-rör dertill begagnas, komma att bestiga till 125,891' R:dr Banco. Då denna angelägenhet, hvilken med skäl synes hafva påkallat den uppmärksamhet, E. K, M. deråt behagat i Nåder lemna, eger ett oskiljaktigt sammanhang med Rikets Sjö-försvar, hafva Riksens Ständer alltså ansett det egenteligen böra blifva Statens åliggande, att bestå de medel, som till utförande af ofvanberörde företag erfqrdras ; hvarförutan , i Riksens Ständers tanka, Orlogs-Flottan, som af företaget hufvudsakligen skulle komma att njuta fördel, bör till bestridandet af kostnaderne dervid bidraga. På sådan grund och då Riksens Ständer icke äro i tillfälle, att med visshet afgöra, hvilketdera af de för ifrågavarande vattenlednings anläggande uppgifne särskildte sätt bör företrädesvis antagas, eller huruvida den högre kostnad, sorn skulle åtgå till anyändandet af jern-rör, heldre än trä - 368 Underdåniga Skrifvelser. rör, ersattes af jern-rorens längre varaktighet'; få Riksens Ständer till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att efter hvilkendera af dessa planer, som E. K.
»Här bor en själ, som kan älska och lida,» sade ansiktet. Donna Micaela kände sig dragen till denna fattiga kvinna som till en syster. »Nej, ännu är det ej tid att gå,» sade hon till donna Elisa. Karabinieren frågade och frågade om man ville låta honom komma fram. Nej, nej, nej! Icke förr än han lämnade igen barnet! Barnet var Pieros och hans hustru Marcias. Men de voro ej barnets rätta föräldrar. Det var om detta grälet stod. Karabinieren sökte att få folket öfver på sin sida med godo. Han sökte öfvertyga, ej Piero eller Marcia, men de andra. »Det är Ninetta, som är mor till barnet,» sade han, »det vet ni ju. Hon har ej kunnat ha barnet hos sig, medan hon varit ogift, men nu är hon gift och vill ha sitt barn åter. Och nu nekar Marcia henne att få gossen. Det är ju hårdt för Ninetta, som ej fått ha sitt barn hos sig på åtta år. Marcia vill ej afstå det. Hon kör ut Ninetta, då hon kommer och ber om sitt barn. Till sist har Ninetta måst klaga för sindacon. Och sindacon har sagt till oss att skaffa henne barnet. Det är ju också Ninettas barn,» sade han vädjande. Men detta gjorde ej stor verkan på Corvajas män. »Ninetta är en Geraci,» utbrast Piero, och kretsen stod fast omkring karabinieren. »Då vi kommo hit för att hämta barnet,» sade denne, »funno vi det ej. Marcia var klädd i svart, och hennes rum var klädt i svart, och en hel hop kvinnor sutto och sörjde hos henne. Och hon visade oss barnets dödsattest. Då gingo vi och sade Ninetta, att hennes barn fanns på kyrkogården. Nåväl, nåväl en stund senare gick jag på vakt här på torget. Jag såg på barnen, som lekte där. Hvem var starkast och hvem ropade högst, om ej. en af flickorna? ’Hvad heter du?’ frågade jag henne. — ’Francesco,’ svarade hon genast. Det föll mig in, att denna flicka Francesco kunde vara Ninettas pojke, och jag stod stilla och väntade. Nu nyss såg jag Francesco gå in i Marcias hus.
Della skall måhända förorsaka en icke obetydligt förökad utgift å en förevar:de hufvudlitel och får jag, med anledn. häraf, instämma uti Hr von Hartmansdorff, anhållan om återremiss af denna punkt. Propos. å bifall lill förevar:de punkt blef härefter framstäld, men besvarades med Nej, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorda anmärkntr föranleda lill densammas återremitterande, ropades Ja. 25:te punkten, ang:de anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus. O Frih. Åkerhjelm: Da denna punkt endast innehåller ett StatsUtsk:s meddelande till följe af föreg:de beslut, så får jag vördsamt hemställa, huruvida den kan föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då Utsk. i denna punkt föreslaget en minskning af det förut beräknade förslagsanslaget, bifall dertill visserligen kunde lagligen lemnäs; men alt han, då möjligen, i anledn. af den återremiss R. o. Ad. nyss beslutat, en förändring af slutsumman borde ega rum, finge hemställa om R. o. Ad. ansåge förevartde punkt icke f. n. erfordra någon ålgärd. Ropades Ja. 26:te punkten, äng:de öfrige till i:dc Hufvudliteln hörande anslag. Bifölls. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 5 och 8 dennes på bordet lagda nllåt. 70, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens Femte Hufvudlitel. Den 19 April f. m. 147 Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten, an g: de öfverflyltningar till aflöning sanslagen från anslagen lill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
Degeberg i Skaraborgs län inrättade landtbruksinstitut visat sig motsvara det dermed åsyftade nyttiga ändamål, och anmälan, att föreståndaren för institutet, direktören Edvard Nonnen, förklarat sig villig att, derest de vilkor, som nu i afseende å denna läroanstalt äro gällande, förblifva oförändrade, fortfarande fullgöra de åligganden, han såsom institutets föreståndare sig åtagit, herr f. d. Statsrådet hemställt, att, ehuru ett landtbruksinstitut, efter den vidsträcktare plan, som ligger till grund för institutet å Degeberg, komme att inrättas vid Ulltuna kungsgård i Upland, men detsamma ej trädde i verksamhet förr än under loppet af nästa år, och först efter flere års förlopp kunde bedömas, huruvida institutet å Degeberg, genom tillkomsten af en dylik läroanstalt vid Ulltuna, må anses öfver - 3!» flödigt eller böra till sin organisation i mer eller mindre mån förändras, Kongl. Maj:t måtte hos rikets nästsammanträdande ständer göra nådig framställning om fortfarande af det årliga anslag af 10,000 r:dr, som för landtbruksinstitutet å Degeberg blifvit intill nästkommande riksdag beviljadt; i sammanhang hvarmed herr f. d. Statsrådet gjort hemställan derom, att, då ej mindre landtbruksinstitutet vid Ulltuna, än de flere landtbruksskolor, som blifvit i riket inrättade, äro ställde under särskilde styrelser inom länen, föreskrift om enahanda styrelse öfver landtbruksinstitutet å Degeberg må meddelas, och således den öfverstyrelse öfver sistnämnde inrättning, som i nåder blifvit herr f. d. Statsrådet anförtrodd, hädanefter, såsom olämplig och icke behöflig, komma att upphöra. Statsrådet tillstyrkte i underdånighet, att, om fortfarande af årliga anslaget, 10,000 r:dr, för landtbruks-inslitutet vid Degeberg, mot enahanda vilkor, som hittills varit för åtnjutandet deraf bestämde, nådig framställning till Rikets Ständer må göras. c) De af Direktionen för den vid egendomen Orup i Malmöhus län inrättade landtbruksskola för åren 1845 och 1846 afgifna underdåniga berättelser angående ifrågavarande skolas verksamhet, i afseende hvarå blifvit anfördt, hurusom densamma icke kunde till alla delar motsvara det med skolan afsedda ändamål, emedan skolans inskränkta jordområde endast åt ett mindre antal elever lemnade tillfälle till handläggning af landtbruksgöromål, samt de knappa kontanta tillgångarne endast medgåfve åt eleverne förmånen af fri undervisning, boningsrum och ved,
Efter hvad emellertid så väl Mantals-Längderne som Qvinqvennii-Tabellerne upplysa, har folkmängden ifrån år 1820 till och med i83o betydligen förökat sig, enligt Qvinqvennii-Tabellerne med icke mindre än 6,945 personer; en tillväxt, hvilken, lika med den, som under de föregående fern åren ägde rum, egentligen varit rådande inom den arbetande personalen; Men denne tillökning i folknummern har, eldigt hvad Eders Kongl Majlis Befallningshafvande i föregående Berättelser jemväl haft Nåden anmärka, ej gått i bredd med ett ökadt välstånd inom den dass, der densamma visat sig. Lättheten till bosättningar, låga pris å Spannemålén och andre födoämnen, samt nästan aldrig saknadt tillfälle till arbetsförtjenst hafva föranledi allt för tidiga giftermål, och desse åter, inom antalet af någre lå år, 5 cn skara af barn inom hvarje sådant hushåll. När det sedermera icke Olifver möjligt för mannen, som, för barnens skull, saknar understödet af hustruns arbetsförmåga, att ensam, utan den största ansträngning, med sitt arbete fylla behofven inom huset, måste stundom inträffa, att han förlorar modet och öfverlemna!’ sig åt hoglösheten, som, oftare återkommen, slutligen uttränger arbetslusten och störtar honom, med hustru och barn, i eländet. — Att en sådan befolkningens tillökning ej kan lända Landet lill någon båtnad, är icke tvist underkastadt; men medlet att tjenligen hämma denna öfverllödspopulalion synes icke lätt att uppfinna, så vida ej en icke obetydlig inskränkning i jordägarens rätt att anlägga Torp och backstugor skulle kunna medgifvas. — Delta oaktadt fortfar ännu välmågan att i mer och mindre mån vara rådande inom Bergslagsorterne, och i Landslagen har den jordägande Allmogen i allmänhet sin bergning, fastän ganska få af dem äro förmögne.
Ned af866nde ä nödvändiglieten att tillegna 8ig någon betydligare ^del at de arbeten i praet^lia V6t6n8liaperne, livillia ak erliändt värde ntgikva8 i främmande länder, torskog D6part6M6nt8-LIi6fen i underdänigliet, att l^ongl. Naj:t, förutom den korböjning i an8>aget för liöelier8 inliöp vid lvongl. Lililiotlieliet, 8om lliliet8 ständer vid 8i8tkörllutna Kili8dag beviljat, mätte af lliliet8 ständer för ändamälet begära ytterligare 3,ooo ll:dr, 8ä att an8>aget öliaa krän 5,ooo ll:dr till 8,ooo Il:dr; oeb bebagade 8.ongl. Naj:t, enligt till8t^rlian jemväl ak stat8-llädet8 öfrige ledamöter, i ljäder gilla, bvad 8älunda i underdänigliet blifvit före8laget. 4:o som ^6ontraet8-I'ro8t6n öfver ^ngermanland8 idoria eontraet, genom lvongl. IVlaj:t8 lMdiga ut8lag ak den i4 ^.ugu8ti i843, blifvit korlilarad berättigad, att kran oeb med är i838 oeb framgent för de n^a ?a8toraten No, Ljörna oeb Oideä undkä en ?ro8te-tunna för bvartdera, att utgä ak l(ronan8 bebällna tionde i orten, 8ä liem8t8llde O6partem6nt8-6li6fen i underdänigliet, att, vid blifvande stata-reglering, lXädig anmälan mätte bo8 Ilifet8 ständer göraa om detta an8lag8 uppkörande pä stat; uti bvilben bem8tällan 8tat8-llädet8 öfrige ledamöter äfven inatämde. — Liköll8 i ljäder.
Man har sagt, att det vore så mycket mindre nödigt, att göra någon hufvudsaklig förändring i den nu i ämnet gällande lagstiftning, som erfarenheten visat att, denna oaktadt, en mängd enskildta samlingar blifvit åvägabragta, af hvilka icke mindre än 14 st. blifvit af staten inköpta, utan att något anspråk blifvit framställdt att få dem för intet. Detta förhållande känner Den 14 Februari f. m. 381 jag mycket väl och drager deraf den slutsats, att lagen i sitt närvarande skick icke medlör åsyltad verkan. Jag tror emellertid icke att det, hvarken i detta eller andra fall, kan vara för staten nyttigt att bibehålla lagar, som visa sig icke vara möjliga att tillämpa, annorlunda än undantagsvis. Annu är det endast en förhoppning att vi skola få statens naturhistoriska samlingar så ordnade, att de blifva tillgängliga för allmänheten, lie hafva val varit tillgängliga för vetenskapsmän, men på ett sätt, att de äfven för dem icke icke kunnat medföra det gagn, de påräknat. Det oaktadt, hafva de antiqvariska studierna i vårt land utvecklat sig högst betydligt, och detta, tack vare de enskilta samlingar, som bildats i trots af lörbudet. Gr. Björnstjerna bar sagt, att det vore honom bekant, att den af mig uppgifne vetenskapsmannen, som blifvit tilltalad för det lian köpt en fornsak, icke blifvit ålagd någon plikt. Denna hans uppgift torde grunda sig på ett misstag och jag kan vitsorda, att nämnde samlare verkligen blifvit pliktfälld. Hvad beträffar det yrkandet, att R. St:r icke borde vidgöra något i denna fråga, emedan en lag i förevarande ämne redan var under granskning, tror jag mig veta, att den föreslagna lagen, som efter föregången granskning blifvit till K. M. öfverlerunad, blifvit återskickad på den grund, att den innehöll ännu mer skärpta ansvarsbestämmelser. Jag fortsätter min anhållan om återremiss.
$ Sami. .1 Afd. Bevillmngs-Ulskoliets Betänkande, M.-a 32. å sjelfva bevillningen, som å de förändrade controller, som äro en följd al Riks-Ståndens ofvanberörde beslut, vördsamt tillstyrka: att Bevillningsstämpel-afgiften för Spelkort må förhöjas ifrån 6 till 8 sk. för hvarje kortlek; att coavoluten böra. vara. försedde med aine balfeirkelrunda bål, hvartdera så stort, att, då Bevillningsoch Hallstämplarne deröfver anbringas, halfva stämpeln, blir synlig å det närmast inuti liggande kortet; att sålunda tillverkade convolut må, genom Chartae-SigillatfeGontoirets försorg, och å samma ställen der. stämpladt papper för-, säljes, Kortfabrikanterne tillhandahållas för. det pris , sorn , enligt hvad här ofvan blifvit föreslaget, utgör den. för, stämpling af hvarje kortlek stadgade Bevillnings-afgift; kommande likväl serskild redovisning för kort-con voluten att af Charlas-Sigillatse-Ganloiret upprättas; hvaremot för c.onvolutens försäljning samma provision, som för stämplade papperets, afyttrande medgifvHs eljer medgifvas kan, vederbörande försäljare förunnas; att, sedan korten blifvit i convolulen inlagde och desse igenlimmade » Bevillningsoch Hallslämplingen bör utan någon serskild afgift verkställas i samma ordning, sorn nu. eger ram; hvarvidulock iagttages, att dessa stämplar så, anbringas ,. att hälften deraf blfö synlig å convolutet och den andra genom de å convoluten befint-. lige balfeirkelrunda hålen, å det. närmast liggande kortet, hvilket för sådant ändamål, bör, då fråga är 0111 vanliga spelkort, utgöras af Hjerter-äss, och, vid stämpling a.f andra sorter, vara det kornblad, som har den största blanka eller otryckta åtsida att en. tid'af 2 månader må bestämmas, inom hvilken redan stämplade kort skola, uti ofyanbeskrifne conyolut inneslutas och å nyo stämplas, emot erläggande af endast skillnaden emellan förra stämplingSTafgiften och den. nu föreslagna; men att, efter denna tids förlopp, älven vid omsiänjpiiug af redan med stämpel1 försedde kort, he.ia stärnpel-beviilningen bör, ulan , afdrag för förra kostnaden, , vid erhållandet af kort-con vol uten , erläggas, och inga andra kort begagnas eljertill. salu hållas, än de , sorn äro. på na föresläget sätt stärnplåde., vid ansvar, sam för försäljning, af ostämplade kort; samt slutligen att Rikets Ständer ville till Kongl.’ Majit i underdånighet hem-. stiUa,alt Högstdensamma täcktes, genom utfärdande Författning,
Aflöningen för Sekreteraren får beräknas från oeh med den 21 Oktober nästlidet år; kommande traktamentena för Notarierne och Kanslisterne att utgå från och med följande dagar, nemligen: för två Notarier och fyra Kanslister från och med den 16, för två Notarier och de öfrige Kanslisterne från och med den 29 Oktober nästlidet år och för en Notarie från och med den 1 Mars innevarande år; äfvensom för två Vaktmästare från och med den 13 och för fyra Vaktmästare från och med den 16 sistförflutne Oktober. Hos KonstitutionsUtskottet: för Sekreteraren, arfvode i månaden R:mt 400: — „ en Notarie, dagtraktamente „ 6: 50. „ två Kanslister, hvardera, dagtraktamente „ 4: 50. „ två Vaktmästare, dito dito „ 2: 50., af hvilka tjenstemän Notarien och en Vaktmästare antogos den 1, Sekreteraren den 3, samt de båda Kanslisterne och den andra Vaktmästaren den 6 November sistlidet år. (Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 1.) Hos StatsUtskottet: för Sekreteraren, arfvode i månaden R:mt 500: