Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande och dervid väl funnit de af motionären omförmälda och genom den af landtmätaren hållna undersökningen ådagalagda omständigheter innefatta skäliga anledningar för behjertande af motionärens så i ena som i andra hänseendet framställda förslag; men då, dels i afseende å de ifrågasatta åtgärderna lill förebyggande af sjöns vidare inkräktande på ön Hvens område, den utredning, som erfordras för alt med nödig sakkännedom kunna bedöma vare sig möjligheten att vinna det åsyftade ändamålet, beskaffenheten af de åtgärder, som i sådant fall böra vidtagas, kostnaderna derför eller sättet för samma kostnaders bestridande m. m., saknas, samt vederbörande i allt fall äro oförhindrade att i detta hänseende göra underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, som icke lärer underlåta att, efter det nödig utredning föregått, derå fästa det Nådiga afseende, hvartill omständigheterna kunna föranleda, och dels beträffande den föreslagna lindringen i hemmansegarnes å ön Hven skatter och onera, hemmansegarne, enligt de om hemmans förmedling gällande författningar, hafva sig öppet att hos vederbörande embetsmyndighet anmäla sig lill erhållande af den nedsättning i hemmanens ränta eller mantal, som af omständigheterna må påkallas, anser Utskottet sig böra hemställa, att nu ifrågavarande motion hvarken i det ena eller andra hänseendet må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Febr. 1857, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående upphörande af det från Rotehållarne eller Soldaterna vid indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldat-beklädnadens anskaffande och underhåll. (U. A.) Uti Högstberörda, af samteliga Riks-Stånden till Stats—Utskottet remitterade 4 Stats-Ulskoltels Utlåtande JYs 30. Nådiga Proposition, har Kongl.
State-Utskottets Utlåtande N:o 51. 11 Härvid har Utskottet jemväl till behandling förehaft en af Riksdagstid 1- inägtigen Gustaf Bjerkander inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 24), deruti motionären föreslagit, att enär det vore temligen väl bekant, att indelta arméens tillgångar, synnerligast af utarrenderade boställen, vore så stora, att de icke allenast försloge till löneförhöjningarne, utan derjemte lemnade ett högst, betydligt öfverskott, ända till 50 å 80 procent af de bestämda lönerna, hvilket fördelades på hela korpsen från och med den högste till och med den lägste af befälet, hvarigenom deras löner blefve vida högre än som Rikets Ständer bestämt, Rikets Ständer måtte besluta, att alla af militiestatens utarrenderade boställen utgående arrenden hädanefter skola ingå till statsverket, och att de löntagare, som icke innehafva boställen, sedermera må erhålla sina bestämda löner af Staten, sedan utredt blifvit, huruvida icke regementenas öfriga disponibla tillgångar dertill förslå. På sätt Utskottet i näst föregående moment antydt, torde den slutliga pröfningen af frågan om indelta arméens lönereglering inom en icke aflägsen framtid vara att förvänta; vid hvilket förhållande och då den utredning, som för afgifvande af hufvudsakligt yttrande öfver motionärens förslag vore erforderlig, nu icke kan af Utskottet åstadkommas, detsamma synts Utskottet icke böra till någon särskild framställning från Rikets Ständers sida föranleda; och får i följd häraf Utskottet hemställa, b) att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Värfvade årméen. 8:0. Lifgardet till häst. Sedan, på sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, större eller mindre brister i anslagen till Garnisons-regementenas kokinrättningar årligen uppstått och blifvit hos Kongl. Maj:t till ersättande anmälda, samt Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 30 Augusti 1864 anbefallt
Ärfdabm och tillägg till 7 § i 20 cap. samma balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndarekamrar: N:o 66, i anledn. af gjorde anmärkn:r vid Utsk:s betänk. N:o 15 öfver K. M:s nåd. propos., ang:de ändring af 8, 9 och 10 §§ i 17 cap. Handelsbo samt förklaring af 2 § i samma cap. och balk; samt N:o 67, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk. N:o 37, öfver väckt motion derom, att K. förordn. d. 1 Maj 1810, som innefattar förbud att, vid försäljning af fast egendom, göra förbehåll om rätt till densammas återlösande, måtte tilläggas retroactiv verkan. H. R, o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. CMtHW* Onsdagen den 22 Januari 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdr. för denna dag f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Celsing, Lars Gustaf, såsom ledamot af StatsUtsk., erhållit 14 dagars Den 22 Januari e. m. 379 ledighet från och med nästa Tisdag, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer att utse en ledamot till tjenstgöring i StatsUlsk. under den beviljade ledighetsliden. Fortsattes pröfningen af Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 14 och 21 sisth Dec. på hordet lagda betänk. Nio 3, i anledn. af väckte motioner om ändringar i tullförfattningarne. Härvid förekom: Utsk:ns förslag till förändrad redäction af 3g § i K. förorda. den 22 Dec. /Sfi, lill förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.:
Man har derföre funnit nödigt att bestämma en viss tid före konkursens början, inora hvilken de af gäldenären ingångna aftal om pant för gammal skuld skola återgå. Det är visserligen sannt, att denna tid af 30 dagar är godtyckligt bestämd; men en anledning att välja detta tal förefinnes i den erfarenheten, att det är vanligen icke annat än under den sista månaden före konkursens början som gäldenären försöker göra sådana tricherier, och tillika är att märka, det lagen redan förbjuder honora att under de sista 30 dagarna göra några affärer. Jag erkänner för Öfrigt gerna det farliga i den principen att aftal skall kunna återgå, men just i detta speciella fall, att pant blifvit för en gammal fordran lemnad kort före cessionens utbrott, anser jag risken vara vida mindre än t. ex. i fråga om köp, der aftalets återgång skulle medföra rubbning i de nya förhållanden, i hvilka köparen redan inträdt. Det är visserligen vanligt att, när det börjar låta illa om en persons affärer, fordrings egarne ruta till och söka förskaffa sig pant för sina fordringar, 88 Den 13 Juli. men detta är något som icke bör upmuntras af lagen, hvilken tvärtom afser, att de skola sinsemellan pro rata parte fördela alla befintliga tillgångar. På det 4:de mom:t vågar jag således anhålla om bifall. Hvad beträffar Hr Dalmans yrkande om ett tillägg till 2:dra mom:t, så har jag ingenting att deremot anmärka, och den yrkade återremissen af mom:t 6 kari också hafva skäl för sig, på det Utsk:t må komma i tillfälle att taga i öfvervägande, huruvida det är skäl att i förmånsrätten intaga äfven sådana fordringar, som i mom:l 6 omförmälus. Hr Olivecrona: Gr. Sparre tyckes förutsätta, att lemnan det af pant i sådana fall, som här äro i fråga, icke skulle ske annat än i afsigt att gynna den ene borgenären på de andras bekostnad; men sådant sker säkert ganska ofta på god tro, och då synes det hårdt, om sådana aftal skola återgå, då de äro gjorda för så lång tid tillbaka som 30 dagar.
Dystert tigande sitta eller ligga de alla, hela hans stam, kring slocknade eller rykande eldstäder. Peruanernas sång ljuder entonig från den solbegjutna slätten de hemdragandes segersång. Hans blick glider än en gång öfver den stora taflan, som ville han i minnet inprägla hvarje drag, och dröjer än en gång vid den unga flickan. Så vänder han sig om med ett uttryck af fast beslutsamhet, tar ett par steg framåt, lägger af sig hufvudbonaden, som nu skulle vara blott till hinder, och glider försiktigt in i den manshöga säfven, som knappast rör sig, då den smidiga kroppen arbetar sig ut mot strömmen. Han tänker stanna i vassbrynet, tills det mörknar, och då drifva ned mot floden. Han går sakta framåt, och han lyssnar spejande vid hvarje steg. Plötsligt skär en gäll hvissling genom luften, och inifrån strandens löfmassor ljuder ett högt befallande: »Vänd!» »Vänd tillbaka!» upprepa en massa röster från ofvan och från sidorna. Fången stannar förtviflad och ser upp. På detta var han ej förberedd. Till höger och vänster skymta peruaner mellan trädens grenar. De ha suttit där tysta och utan att med en rörelse förråda, huru de följt hans gång genom säfven. Han står först rådlös men så ljungar det till i hans ögon, hans beslut är fattadt. Då han gör en rörelse som för att återvända, ser han pilarne tagas bort från vakternas bågar det är på detta ögonblick han räknat och han dyker blixtsnabbt ned i vassen. Ett regn af pilar slår dock snart ned på den plats, där han försvann, och femton till tjugo krigare störta sig i vattnet för att fånga rymlingen. Ute i strömmen höres ett halfkväfdt skri, följdt af ett stönande. Peruanernas alltid träffsäkra bågar ha sändt den flyende en varning. Vakternas signaler och rop kalla till stället allt flere höfvitsmän och soldater, medan fångarne uppe på slätten till hälften resa sig ur sina hvilande ställningar och slött följa rörelsen vid stranden. En officer har tagit befälet därnere, och snart är den illa sårade krigaren bragt i land.
— Justitie-ombudsmannen skall, heter det i 1 § af den för honom utfärdade instruktion, hafva en allmän tillsyn öfveå lagars, författningars och instruktioners efterlefnad af domare, embetsoch tjenstemän, samt, om de i sin embetsutöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begå eller underlåta att sin embetspligt behörigen fullgöra, dem vid vederbörliga domstolar i laga ordning derför tilltala eller tilltala låta, med föreskrift derjemte, enligt 2 §, att förnämligast anmärka och beifra sådane af domare, embetsoch tjenstemän begångna fel, sorn synas härröra från egennytta, väld eller grof försumlighet, eller bereda en allmän osäkerhet för medborgares rättigheter; och stadgas vidare i 4 § att, om den oförmodade händelse skulle inträffa, att antingen konungens högsta domstol eller af dess ledamöter en eller flere funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, att någon derigenom, emot tydlig lag eller sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära eller egendom, Justitie-ombudsmannen är pligtig att vid riksrätt den eller de felaktiga under tilltal ställa samt till ansvar efter lag befordra. I dessa bestämmelser är den allmänna grunden lagd i afseende på Justitie-ombudsmannens förhållande lill domaremakten. En vaksam tillsyn, i förening med åtalsskyldighet, derest förhållanderne sådant påkalla, är honom ålagd. Vid utöfning af denna pligt, blir Lag-Utskottets Utlåtande !S:o 4. ±3 blir alltid lagen den, sorn ytterst Hiller domen öfver åtgärdens behörighet. Men annorlunda blefve forhållandet medelst användande af den fria granskningsoch omdömes-rätt, Justi lie-ombudsmannen söker att med sitt embete förbinda.
Diskont-verkets utestående fordringar af förenämnda beskaffenhet, som vid 186! års slut utgjorde R:mt 3,085,081: 68. har under år 1862 ökats med 3,025,390: — S:gr 6,110,471: 68. och som genom afoch slutbetalningar samma år influtit 3,435,934: 39, så utestodo vid årets slut mot ifrågavarande säkerhet 2,674,5371 29. E. Kassa-kreditiv. Till begagnande på högst ett års tid, räknadt från nedannämnde terminer år 1862, hafva kreditiv åt enskilde personer och sparbanker blifvit beviljade till följande belopp, nemligen: från Januari månad åt 149 personer R:mt 843,000: — 568,500: — 2 sparbanker 567,500: — 1 sparbank 553,000: — 432,500: — '. 176,000: — 343,000: — 156,000: - 237,500: — 404,500: — 351,900: — 1 sparbank 403,000: — » Februari » » 83 » » Mars » » 76 » » April » » 92 » y> Maj_ B » 64 » » Juni » » 34 » » Juli » 51 » » Augusti )) » 31 September )) 38 » D Oktober » » 56 » )) November » » 49 » — De sparbanker, som af kreditivrätt sig begagnat, hafva varit Stockholms stads, Stockholms läns samt sparbankerna i Hudiksvall och Södertelje. Beloppet af utestående kassakreditiv utgjorde vid 1861 års slut. När härifrån afdrages summan af de under sistnämnda år på kreditiven verkställda insättningar 32,369,220: — sä befinnes
En livar, sorn år 1847 varit antecknad till skatt för bränvinsbränning, med behörigen stämplad redskap af annan beskaffenhet, än för esta klassen är föreskrifven, och som, enligt den nya författningen, fortfarande är berättigad till bränvinslillverkning med panna af samma kannerymd, må, 0111 lian det önskar, denna redskap dertill begagna intill slutet af år i85o, eller, om den derförinnan, författningarne likmätigt, stämplas skall, intill dess sådant sker; dock må bran vinstill verkning i denna klass icke ulöfvas med panna af större rymd än 63 kannor utan mäskvärmare, eller 47 kannor med mask värmare; och får ej eller rektifikator, ång-apparat eller annan inrättning till afvel kningens fortskyndande dervid begagnas, utan skall, hvad i dessa afseenden stadgadt är, i alla delar lända till efterrättelse; hörande vid anmälan till bränvinsbränning med redskap, sorn, i enlighet härmed, kan få begagnas, vederbörliga mätningsoch stämplingsbevis företes till upplysning om rymden och beskaffenheten åf redskapen samt örn tiden, då den blifvit stämplad. På de af kommitteen anförda skiil, och då den Lid af året, under hvilken bränvinsbränning skulle blifva tillåten, komme att för tillverkningen i ii ista Kongl. Maj:Is NM. Proposition, N:o 26. 33 utstå klassen delas i tre terminer, hvarigenom de, som icke önska att un'der liela denna tid verkställa sådan tillverkning, kunna undgå att erlägga mera än en tredjedel af liela den eljest belöpande afgiften, i stället alt de nu måste utgöra minst halfva afgiften, äfven om de icke under deremot fullt svarande tid begagnat rättigheten till bränvinsbi anning, har Kongl. Maj:t funnit
Jag förmodar samma ändamål inom lika tid kunna vinnas, om Domaren i följd af sjelfva Lagen sådant Utslag meddelar, och då samma Lag på flere ställen antagit den princip, att enskildte förolämpanden i tryck skola af målsägare sjelfve inför vederbörlig Domstol åtalas, 388 Riksdagen 1812. inser jag ej något skäl, hvarföre uti detta enda fall afvikelse från principen behöfver antagas. Dessutom tror jag det icke öfverflödigt att äfven nu stärka den allmänna grundsats, att ingen medborgare bör till något slags straff kunna befordras, utan att vara genom laglig undersökning inför vederbörlig Domstol till brott förvunnen. Herr Borgmästaren Egge instämde med Herr Borgmästaren Ullberg, att då enskild man i Skrift förnärmas, bör målet upptagas vid laga Domstol och ej afgöras af Hof-Canzleren. Herr Assessoren Arosenius: För min del finner jag att, ehuru Hof-Canzleren må äga att Skriften innehålla, bör pröfningsrätten icke tillkomma Hof-Canzleren, förr än undersökning vid laga Domstol blifvit anstäld. Herr Regerings-Rådet Hallenstjernci förenade sig med Herr Borgmästaren Ullberg, äfven af det skäl, att Hof-Canzleren troligen skulle blifva öfverlupen af personer, som i Skrifter ansåge sig förnärmade och derföre begärte hans Embetes åtgärd. Herr Baron Adlerberg anmärkte, att Lagen lätteligen kunde eluderas genom ett obetydeligen förändradt Titelblad på en Skrift, som fortfore att vara förolämpande, då Författaren af en fortsatt smädlig Skrift förlorar rättigheten att Skriften vidare fortsätta. Herr Borgmästaren Egge anförde äfven som ett skäl till förändring uti den i 8 Mom. föreslagne redaction, att genom Hof-Canzlerens pröfningsrätt skulle enskild man uti ifrågavarande mål emot vanlig Rättegångs-ordning hafva första forum hos Kongl. Maj:t. Herr Lagmannen Sandberg yttrade sig: Kongl.
Lag detsamma förbinder, innebär äfven, såvidt jag förmår inse, en oriktighet, alldenstund till häradsmenighets handläggning och utförande ännu höra de flesta om ej alla af de vigtiga ekonomiska angelägenheter, som i Byggninga-balken häradet åläggas och bland hvilka må nämnas: vården och tillsynen öfver häradets skogsallmänningar och deras hushållning, — begagnandet af allmänningsfisken, — anstalter för rofdjurs utödande, — byggande och underhållande af vägar, broar och färjor, — öfverenskommelse rörande snöploglag, — byggande och upprätthållande af tingshus och häradshäkte, — anläggande och flyttning af gästgifvaregårdar samt upprätthållande af den allmänna skjutsningen, — användningen af häradets saköresmedel, — under vissa vilkor, föreningar om brandstods utgörande, — samt, enligt Kongl. Förordningen af den 19 Maj 1845, tillsyn öfver förvaltningen af omyndigas egendom. Till dessa af lagen anvisade ekonomiska åligganden hafva mångenstädes, der en för allmänt väl mera verksam anda sig uppenbarat, kommit andra föreningar, som häradseller distrikt-vis fritt sig bildat, såsom hushållnings-gillen, sparbanker, föreningar till jagtens och fiskets fredande, o. s. v. så att visserligen icke skall kunna med fog påstås, att det saknas ämnen för en häradsvis inrättad kommunalstyrelses uppmärksamhet och omtanka. Hvad ändtligen angår den yttrade farhågan att en utbildad kommunalstyrelse inom ett Läns särskilda härader skulle förlama den verksamhet, som man af Landstings-institutionen sig förväntar, så finnes ej heller för en slik fruktan någon sannolik grund; ty det måste befinnas påtagligt, att det stora samhället skall känna sig desto friskare, ju Ulligare samhälls - 122 verksamhet råder i alla dess delar och ju fullständigare det kommunala systemet är ordnadt till ett organiskt sammanhang.
Brefven den 26 Maji x8i3 och d. 21 Junii i8i5, till följd hvaraf 6 Hingstar från Strömsholm, dels för Ridskolan dels äfven för fortplantandet af bättre Iläslrace inom Provinsen, till Upsala aflemnades att underhållas af Stuteriet i 8§;men af Academien i 3| månader, hvilket underhåll, varierande efter olika pris och med Transportkostnader uppgått per medium af io år till 13 R:dr 28 sk. 11 rist.; att Betan k anden, ]ST:o 13^ 2^ att, inberäknadt det anslag till Medicamenter, skoning och Tnventarie-persedlar för desse Hästar, som genom K. Brefvet den 26 Maji 1813 blifvit bestämdt och jemväl af Academiens Gassa utginge med 120 R:dr årligen, hela närvarande årliga utgiften för Strömsholms Hästarne i Upsala kunde antagas till 53o R:dr, hvilka, med ny lön för en Hofslagare, 80 R.‘dr, enligt K. Brefvet den 12 December i8i5, tillaggde de till Stallmästarens och Stallbetjeningens loner samt kostnaden för underhållet af 6 st. från äldre tider vid Ridskolan underhållne Hästar i 1813 års Stat upptagne ofvanberörde i,45o R:dr, ökade årliga utgiften för den Academiska Ridskolans underhåll, efter Stat, till fullt 2,060 R:dr B:co, utom kostnader för reparationer och stundom inköp af nya Inventarie-petsedlar, för hvilka år 1816 nära 5oo R:dr Bico af Acädemien utbetalts. X afseende på denna för Acädemien kännbara utgift har Motionären anmärkt: att, ehuru
Då blef åter samma förhållande som vid t8i5 års riksdag, att 2 Stånd stannade emot 2, och frågan förföll sålunda på Ständernes sida. När sedermera frågan förekom vid de sednare riksdagarna, torde herrarne påminna sig huru förhållandet varit. Således måste vi erkänna att någon slutlig åtgärd ej kunnat ske, förrän, med anledn. af förra riksdagens beslut, comiteens yttrande till Konungen inkom. Konungen har till oss afgifvit nåd. propus., vi hafva fattat vårt beslut, och sedan vi nu hunnit till R. Sits beslut, —hvarföre skulle vi mundera detta beslut på det sätt, att vi ville säga, att en del af Representationen icke är Svenska folkets repiesentanter, utan att anses såsom part? Hvad vill det sä - Den g Januari f. m. 31 ga? Är icke BorgareSt. Svenska folkets represenlantei, fastän näringsidkare inom detta RiksSt. finnas? Finnas icke bland de andra Stånden, finnas icke bland oss sjelfva näringsidkare af alla slags yrken? Skola de då kallas parter? Parter iiro vi alla, ty det är fäderneslandets sak vi tala om, ocb jag anser för min del mig vara tack skyldig de ledamöter af Exped.tJtsk., sorn uteslutit de onödiga baserna neli framhållit saken. Jag tillstyrker bifall till förevar, expedition. Frih. Hamilton: Hvad forst angar den amnärkn. jag gjort angide i8t5 års riksdags yttrade tanke af 2:ne Stånd, så bar jag ganska väl insett oell då Uttalat, att den icke innefattade ett R, Sits beslut ; men jag anser, att då fråga atom historiken af näringsfrågans behandling inom landet, så är det icke öfverflödigt att upplaga den första riksdag, då 2:ne Stånd blt-fvo ense Om att saken icke rörer en privilegiifråga. Deri instämde då 2tne Ståndj och Vid nästföljande riksdag blefvo 3:ne Stånd af samma tanke. Jag anser derföre omnämnandet deraf icke vara olämpligt. Jag medgifVer visserligen, att det kan sägas vara öfverflödigt i en framställning till Konungen, emedan Konungen kartner det förut; men på samma skäl kan man säga att allt är öfverflödigt.
Dessa skäl, dem Hr Grefve Gyldenstolpe uti sitt anförande närmare utvecklat och med calculationer, hemtade ur Itäkenskaperne öfver Krut-tillverkningen och försäljningen i Kiket, ytterligare styrkt, har Utskottet j öfvervägande tagit, men under närvarande förhållanden, då K. M:t och Kronan, i följd af de med Krutbruken gällande Contracter, är skyldig inlösa det Krut som tillverkas, och hvarigenom skulle kunna hända att den förlust, som genom ytterligare nedsättning, dä sådan påkallades, för Kronan uppkomme, blefve vida mindre än den Kronan linge vidkännnas genom nya Magazinsrums anskaffande för den årligen ingående, Kronans behof vida öfverstigande Krulqvantileten och Krutpartiernes förskämning genom ett längre förvarande, kan Utskottet icke frångå dess förra tillstyrkan, äfven i afseende på Krutprisets möjliga nedsättning, helst sådant icke blifvit tillstyrkt i allmänhet, utan 386 Sta ts-Utskottets endast da omständigheterna kunna det påkalla och K. M:t pröfvar sådant nödvändigt. Då likväl Utskottet i så måtto instämmer med livad Hr Grefve Gyldenstolpe och Ur Cronius yttrat, som att önskligt vore, det Kronans förlust på Kruttillverkningen måtte kunna förminskas om ej upphöra, tillstyrker Utskottet det tillägg i den underd. skrifvelsen, att, då Contracten med Krutbruksägare skola förnyas, skyldigheten å Kronans sida att inlösa det tillverkade Krutet må, i möjligaste måtto inskränkas i förhållande till Kronans behof af denna vara, och att i sådant afseende äfven må begagnas den utväg att, i stället för Krut, upplägga Salpeter, helst, med erforderlig tillgång på denna för Kruttillverkningen hufvudsakliga beståndsdel, Kronans förseende med Krut, vid infallande behof, utan svårighet lärer låta sig verkställa. N:o 285- Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 208 angående f. d. Allmänna Mugazinslnrättningens förvaltning och utredning.