Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fönstren hänga prof på varorna: mörka dukar, randiga klädningstyger, ullgarn doftande af får, blanka knappar, speglar i messingsramar, lådor med russin och sviskon, stearinljus i blå omslag samt tuggtobak i rullar med ett ord allt hvad en rättskaffens Jyväskylä-medborgare nödtorfteligen behöfver för sitt dagliga uppehälle. I en af bodarna hänger en dåsig bodbetjent öfver disken, med ett smutsigt tidningsblad framför sig. Han läser icke och sofver icke, han är varm och längtar till någonting beqvämare! Som önskningsmål hägrar för hans själ en uppbäddad säng i hans lilla ödsliga hem. Men tiden går så långsamt... Staden har emellertid också någonting att vara stolt öfver; det är ett hvitt stenhus med två våningar. Det står ensamt och beherskar hela nejden. Af resande landsortsbor betraktas det som någonting märkvärdigt, och man kan inte tänka sig att någonting kan vara att anmärka mot dess skönhetslinier. För närvarande står det tomt liksom de flesta af husen. Vid huset, midt framför det, stå tvenne bönder. De äro iklädda stadsresedrägten: tjocka grå vadmalsjackor med spegelknappar och hattar af tung filt. Trettio grader Celsius i skuggan besvära dem icke. De beundra det hvita huset, på hvilket solen skiner, det är annat än landsbygdens enformiga gröna färg! Inne på gården sitter en karl i vedboden och täljer. Mekaniskt rör han sina händer, det gula håret faller honom långt ned i ansigtet. Arbetet går så lätt, han har redan arbetat i tio timmar. Hvad kan man väl begära mer i verlden, då man har bredvid sig en stånka maltstarkt svagdricka och en stålbakad svart hålkaka, hårdare än den bjelke han arbetar på, men mjuk nog för hans friska tänder, som kunde bita af en vanlig jernspik. En hund ligger i ring på spånorna. Hönorna kackla muntert, den lata hönspigan, som glömt dem på morgonen, har nyss hemtat dem en riklig ersättning för lång väntan... Eljes är allt tyst. Inne i huset är ännu hetare än ute. I herrns rum står en bukett glömda blommor i ett vattenglas.
Jag anser således att l:sla g:n är öfverflödig, och skulle derför anhålla att g:n, på det Utskit måtte taga i betraktande hvad jag anfört, blefve återremitterad, så vida ej R. o. Ad. vill afslå hela l:sla kapitlet och genast öfvergå till det andra. Hr von Koch, Nils Samuel: Efter hvad jag tror mig veta, är denna g redan bifallen af 3 Stånd. Den innehåller en definition, med hvilken jag visserligen icke är nöjd; men jag föreställer mig, att man i detta fall icke bör särdeles fästa sig vid redaktionen af detta förslag, då K. M:t endast velat inhemta R. St:rs yttrande i frågan, hvadan K. M:t icke är af E. Stos beslut bunden. Då för öfrigt g:n är bifallen af 3 Stånd, skulle förmodligen en återremiss tjena till intet, och jag tror derföre, att det är bäst antaga g:n, eller låta vid Utsk:ts hemställan bero. Hr Hjärne, Harald: Gr. Sparres klander emot de i för sta §:n förekommande definitionerna, kan ej föranleda annat svar, än att det är vanligt, att i början af en författning ändamålet dermed omnämnes. Om Gr:n anser orden ordningsoch hushållsangeliigenheter icke vara för sig tillfredsställande, så har man derpå ingenting annat att svara, än att upmana Hr Grin att i fortsättningen af författningen efterse hvad som dermed menas. Då, såsom den siste värde talaren uply3t, 3 Stånd bifallit denna g, anhåller jag alt äfven R. o. Ad. måtte vidtaga samma åtgärd. Gr. Sparre: Om gm icke innehåller allt hvad den borde, så skulle tilläfventyrs min anmärkning hafva varit af mindre vigt; men denna anmärkning gick icke derpå ut, utan åsyftade, att g:n innehåller hvad den icke borde innehålla, och dermed menar jag 10 Den 2 Oktobere ordningsmål, hvilka jag icke kail hänföra till annat än polismål. Skalle det förhålla sig såsom en talare sagt, eller att K.
Hvad åter den politiskt-pliilosophiska andelen af anmärkningarna angår, svarar jag på förhand, att nationernas olika sätt att anordna deras statsmekanismer utvisa, huru nödvändigheten att begagna de krafter, som vid organisationstillfällena finnas, vållat ständiga afsteg ifrån de statsvettenskapliga grundsatserna, och att i detta fall Sverige redan framvisar så många sådana,— hvilka likväl icke här misslyckats mera än andra i främmande länder,— att detta icke talar emot hvad jag tager mig friheten föreslå. De eonstitutionella formerna synas i allmänhet lida af något halft i allt, som bevisar att de måhända under utvecklingen af folkens öden endast äro ämnade till öfvergångsformer; och den tid torde måhända inträffa, då ingen mera i Europa finner underligt, att de skattdragande folken icke af blotta förtroendet öfverlemnar till styrelserna att låta uppbära de skatter, som sannolikt till största delen, icke folkförtroendet, utan våldet och tvånget ifrån början förskaffat dem. I vårt land synes det, som förhållandena mera än i de flesta andra länder gjorde en sådan förändring nödvändig. Våra största statsinkomster äro af natur att icke kunna så noggrannt beräknas, som i de länder, der penningen utgör grundvalen för liela beskattningen, och der ett bestående eller åtminstone bestämdare skick i allmänna hushållningen förefinnes. Naturalpraestationerna, som ännu äro hos oss bibehållna, och tullinkomsterna, hvilka under vacklande ekono - Den 7 Mars f. m. nomiska systemet-, mäste vara högst föränderliga, vålla, i förening med det vidunderliga af en femårig budget, att beräkningen af statsintraderna, till undvikande af statsbrist, snarare måste bestämmas under, än öfver sannolikheten, och detta medför oformligheten af dessa öfverskott, som, Uttagna af ett folk, hvilket med stora ansträngningar framkallar sina behof utur en ogen och svår natur, ådraga det en tryckande tillökning i utlagor utöfver det verkliga behofvet, samt genom medlens bortgående utur den productiva rörelsen äfven i betydlig mån försvårar den. Det kan under sådana omständigheter icke anses planlöst eller klandervärd! att söka någon utväg till afhjelpande af dessa olägenheter, och R. St. hafva redan gjort försöket.
Utskottets åsigter om fördelarne af att begagna den nja upptäckten af ett bättre papper, äfvensom att handskrift i Sedelns context dernäst utgör den säkraste controll emot efterapning och förfalskning, och icke tilltror mig att rätt bedöma nyttan af alt trycka med graverade plåtar, i stället för vanliga stilar, ehuru jag ej kan inse annat, än att en okunnig Allmänhet, i synnerhet i början, lättare skall kunna blifva narrad på efterapade grannlåter, än vanliga bokstäfver i länge kändt tryckformat och ställning, så får jag nu blott i delta afseende i allmänhet reservera mig emot alla förändringar med Banco-Sedeln förr, än efter Silfver-utvexlingens början, ty det blir, efter min tanka, i annat fall för mycket nytt, för invånarne i allaymter 68 Bil. till Bdnco-Utxkottets Memorial N.o ga, af Riket, att på en gång vänja sig vid nya penningar och nya Sedlar. Jag tillstyrker således vördsamt, att Förslaget i denna del öfverlemnas åt kommande Ständer att besluta öfver. Och anhåller ödmjukast, att detta måtte få åtfölja expeditionen, för att, i sammanhang dermed, samtlige re-. speclive Riks-Ståndens upplyfta pröfning lika vördsamt underställas. Hvarmed Herr Biskopen Doctor Lundblad sig förenat. Herr Ilo fMar skalk en Hammarhjelm liar yttrat: Jag reserverar mig emot hela förslaget, så i afseende pä nya Sedlarne, som den tillstyrkta förändringen i Expeditions-sättet, och önskar, att allt mätte härutinnan bibehållas såsom det varit intill nästa Riksdag, Riksdags-Fullmägtigen Anders Andersson från Westerås Län har anfört: På jag emot Häglof!, Utskottets Memorial nödgas reservera mig, är det på den grund, att Högloft.
Hvad den politiska delen af den ädle Grefvens anmärkningar vidkommer så har jag omsorgsfullt sökt undvika att vidröra den. Å« ren 1812 och 18^3, Conferencerne i Åbo inbegripna, äro i Sveriges Häfder för märkbara tidepunkter för att inför samtiden kunna fördomsfritt och sanningsfullt behandlas, mina tänkesätt härom äro icke alldeles obekanta, och äfven jag torde kunna komma, att för en framtida Historieskrifvare lämna några anteckningar öfver dagens händelser under desi sa märkvärdige åratal. 38 Den 32 Maji e. m, Mycket vore visserligen ännu för mig att upptaga utur Herr Grefve AG. Mörners vidlyftiga anförande, hvaribland mången torde förundra sig, att jag aldeles förbigår de mig tillagde moiiverne för mitt handlingssätt som Riksdagsman; äfven som den framställte förmodan, att mine kunskapskällor äro brochu-, rer, som den ädle Grefven stämplar såsom föraktelige. Det var en tid då Herr Grefve A. G. Mörner äfven intog en plats i Oppositionen, och jag har dervid aldrig betviflat anledningarne till dess yttrade tänkesätt; jag anser mig också nu icke annorlunda böra besvara den adle Grefvens framställningar i dessa delar emot mig. Jag har icke kunnat yn4- gå, att emot den ädle Grefven anmärka huru Grundlagen bör läsas till punkt; och jag ser mig äfven i anledning af den ädle Grefven emot ndg rigtade anmärkningar, föranlåten erindra om nödvändigheten att med mera noggrannhet räkna till 13, emedan eljest ett misstag så lätt kan äga rum vid tydDingen af en motståndares mening, då jag yttrar min Förmodan, att ingen lärer vilja åtaga sig bevisningen, att Svenska Folket nu 1823 befinner sig uti ett bättre mera individuel lyckligt tillstånd än för r3 år sedan vid denna tid, borde jag icke vänta mig att man i stället för 18I0, skulle upptaga den olyckliga ställningen före och under revolutionen 1809, såsom den jämförelsepunkt med närvarande tid, hvartill jag hänvisat.
När jag återfick min sansning efter min sjukdom, frågade jag Brink, till hvars tystlåtenhet jag alltid haft förtroende, huru saken aflupit. Hvilken fägnad för mig att höra, det du afslagit hans anbud! Brink berättade mig äfven din rådighet vid den fördömda kullerbyttan, och din hulda omsorg efteråt. Jag beslöt derföre att bestämdt skaffa mig visshet om dina tänkesätt. Redan ett par veckor har jag vågat hoppas; men i denna stund, min dyra, dyra Carolina, tror jag mig öfvertygad. O, säg, vill du dela min lefnads glada eller stormiga skiften? Du känner mitt lynne; tror du dig kunna uthärda dermed, så torde du väl kunna göra mig till något bättre än jag är.” ”Gustaf, jag vill vara allt för dig,” sade hon djupt rörd, och vid hans varma, trogna hjerta upplöste sig känslornas storm i saliga tårar. Huru snart de återkommo från sin himmelsfärd, visste de väl icke så noga; men en god stund måste hafva förflutit, då inspektor Lindman stack in hufvudet genom dörren. – ”Om förlåtelse, mamsell Carolina! Gamla herrn frågar, om ni ej kommer tillbaka med arraken till punschen, som ni lofvat tillreda?” ”Ack, goda herr Lindman,” sade Carolina i den allrahögsta förlägenhet, och vred sig ur Gustafs armar, ”jag har sannerligen glömt alltsammans.” ”Det ser så ut,” svarade Lindman med ett godt leende; ”jag ser nu, hvarföre jag förgäfves predikat om kyrkoherdens förmånliga anbud.” ”Kära herr Lindman,” sade Gustaf och lindade åter armen kring sin fästmös lif, ”detta förhållande är, uppriktigt sagdt, så nytt för mig, att jag ännu icke kan skiljas från Carolina. Ni får ställa till med punschen bäst ni kan, herr Lindman! Hushållerskan vet nog hvar arraken finns. Och när den är färdig, så bär bålen hit, och se till att få pappa och gamla tant att göra sällskap; men tig så länge!” Lindman bugade sig förnöjd och gick att uppfylla uppdraget, hvilket gjorde honom tio år yngre af bara glädje.
I afseende å Manufaktur-diskont-fondens ställning under revisionsåret meddelar härhos bilagda kapital-slut närmare upplysning. Då vid 1861 års början den uti 8 § af Kongl, reglementet för Manufaktur-diskonten af den 8 Februari 1844 föreskrifna fördelning af fondens lånetillgångar för förstnämnda år uppgjordes, beräknades fondens säkra fordringar tillika med behållningen i Rikets Ständers Bauk samt under året inflytande intressemedel uppgå till ett sammanräknadt belopp af 3,853,639 R:dr 4 öre, och sedan derifrån afräknats ränta å fondens kreditiv på Banken, förvaltningskostnader, ersättning till Rikets Ständers Riksgäldskontor för en .del af det från riksstatens sjette hufvudtitel utgående årsanslag till Teknologiska Institutet samt summan af de lån, med hvilkas återbetalning särskildt anstånd blifvit af Kongl. Maj:t i nåder medgifvet, hvilka afdrag tillsammans utgjorde 177,451 R:dr 43 öre, samt derjemte blifvit afsatte de 750,000 R:dr, som, enligt Kongl, brefven den 9 December 1818 och den 5 Maj 1841, årligen böra till s. k. förlagslån användas, så antogs återstående tillgången för alla till lån i vanlig diskontväg berättigade idkare uppgå till 2,926,187 R:dr 61 öre; hvarefter och sedan för den särskilda lånerätt, som på grund af diskont-reglementet tillkommer Eskilstuna fristads manufakturister och deras förläggare, af hvilka 104 bland de förstnämnde anmält sig för ett tillverkningsvärde af 800,360 R:dr och 4 bland de sednare för en förlagssumma af 300,056 R:dr, blifvit ytterligare afsatte tillsammans 385,529 R:dr 64 öre, eller 33^ % för manufakturisterne och omkring 39? % för förläggarne, behållna tillgången för den allmänna lånerätten antogs uppgå till 2,540,657 R:dr 97 öre.
Han är onekeligen den skickligaste practiske Lärare, som för Ve~ terinairelnrättningen kan erhållas, och jag är ofvertygad, att han afven som oeconom fullkomligt fyller sin plats såsom Inrättningens Föreståndare; men jag tviflar deremot, att han äger de kunskaper, som fordras för att i den tlieoretiska delen af Veterinairvetenskapen med lika grundlighet och framgång, som i den practiska meddela undervisning. Jag tror ej eller det vara möjeligt, att hos samma person förena ds ceconomiska, practiska samt theoretiska detaillerne. Den practiska skickligheten finnes oftast och nästan uteslutande hos dem, som med mera liflighet vant sig vid behandling af kreatur och deraf äro roade. Din theoretiska åter förutsätter ett långsamt vetenskapligt studium. I afseende på den tillernade byggnaden instämmer jag med StatsUtskottet deruti, att det verkeligen synes betänkeligt, att för detta, ändamål anslå den äskade summan. Men då Utskot. tet antydt, att en byggnad för det uppgifne behofvet skulle utan kostnad kunna åstadkommas, förmodar jag att Utskottet afsett något i [Veterinairlnrättningens grannskap beläget bränne^ Ben 5 Julli e, nt, *79 ri-hus. Då Statsoch QeconomieUtskotten snart komma att derom lämna utlåtande, så hemställer, jag om icke frågan, angående den för Veterinairelnrättningen erforderliga byggnaden, kua^ de i sammanhang med omförmäldte ämne be-; handlas, I öfrigt instämmer jag uti den tanka Herr Biskop Wallenberg inom Utskottet yttrat, med det tillägg, hvad den föreslagne DjurLäkaren i Norrbottens Län beträffar, att jag val tror, att sådane Läkare lika litet böra aflönas af Staten för det ena som för det andra Länet, men att det tyckes vara billigt, enär friplatser ibland Veterinaire-eleverne blifva att tillgå, att de aflägsnare Länen till dem hafva prioritet, och att denna må Norrbottens Län i första rummet för» behållas. Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg
N:o 89, i anledning af väckt motion om skyldighet för köpare af fast egendom på landet att, i händelse säljaren innehar förmynderskap, tillse, att derför varder redovisadt; och N:o 102, i anledning af väckt motion om rättighet för Länsmän att, på eget ansvar, och utan föregången remiss från Kronofogde, äfvensom för enskilde, på sockenstämma utsedde personer, alt verkställa utmätningar; Men som desse Betänkanden blifvit af tre Stånd bifallna, nemligen: N:o 57, af Preste-Ståudet den 7 Juli, Borgare-Ståndet den 5 dennes, och Bonde-Ståndet den 3 Juli; N:o 62, af Preste-Ståndet den 8 samt Borgareoch Bonde-Stånden den 1 Juli; N;o 67, af Preste-Ståndet den 11, af Borgare-Ståndet den 8 och Bonde-Ståndet den 3 Juli; N:o 89, af Ridderskapet och Adeln den 19 samt Presteoch BorgareStånden den 22 Augusti; och N:o 102, af Ridderskapet och Adeln den 26, Preste-Såndet den 29 och Borgare-Ståndet den 22 Augusti; så, enär, enligt 87 §. Regerings-Formen samt 3 punkten af 4,9 §• Riksdagsordningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning från ett Riks-Stånd i dessa mål således ej betager samma beslut deras kraft och verkan, anser Utskottet, vid detta förhållande, något Utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst fås hos de Respective Riks-Stånd, som återremissernc meddelat, vördsamt anmäla. Stockholm den 10 September i84o. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1840. La§-V(skottets Betdnkandej N.O 122. 1 N:o 122. i Ank. till Exp. Etsk. den 18 Septkl. 11 f. m.
Synnerligen sund och naturskön belägenhet i medelpunkten af den s. k. Guldkroken och i omedelbar närhet till staden Hjo; ljusa, rymliga och bekväma badlokaler, alla inomhus brukliga badformer, utmärkta tallbarrsbad af dagliligen på stället beredt tlestillat, gyttjebad i förening med massage, elektriska bad; servering af mineralvatten, naturliga och artificiela; magsköljning, dietkurer; elektricitet, massage och sjukgymnastik. Särskildt Kallvattenbadhus i Vettern, beryktad för sitt klara och genomskinliga vatten. Kurorten lämpar sig företrädesvis för behandling af reumatiska muskeloch ledaffektioner, gikt, blodbrist och nervsvaghet, scrophulos, magoch tarmsjukdomar, hudsjukdomar och specifika lidanden samt är i öfrigt en synnerligen lämplig och behaglig rekreationsort. Lätta kommunikationer flere gånger dagligen genom järnväg och ångbåtar. Billiga kurafgifter o. lefnadsvilkor i öfrigt; tillfälle till inackordering i familj. God restauration. Komfort, o. välbelägna Villor, endast afsedda för kurgäster. Intendent och badläkare: D:r Arvid Afzelius. Medicinska förfrågningar besvaras af intendenten (adress till 1 juni, Stockholm); öfriga upplysningar lemnas och rumbeställningar utföras af kamrer Erik Gallander, Hjo, som jämväl efter begäran portofritt öfversänder program. (G14015) [1758] sTr35E5E5S5E5a5E5H5g5B5H5Z5H5rl5HSie5E5H5E5g5 En synnerligt rikhaltig s a m l i n g monogram Iduns gen h a n d a r b e t e n, och d r ä k t e r Redaktion, 1889 af m. m. kan erhållas Stockholm, rekvirera Skandinavisk genom att 1 2 n:r a f Modetidning.
Månad bö'r ordentlig liqvid imellan Stats-Verket och Riksgälds-Con'toiret upprättas för d«t näst föregångne året, samt arne Exemplar af denna Liqvid utskrif vas; - Hen 4 Augusti Vas; af hvilka del eria, forsed t: nied Kungli Stats-Contoirets godkännande återställes Riks* £:ilds-Cbiitoirét, för ätt såsom vbrilieatioii dess Hufvud-Böic biläggas; och det andra med. påteckiiad approbation äf Fi.illmägtlga, q rarstadnaf uti Kongl; ötats-Contdiret. 8. Ari. Äng8<endé upptagande af Inhemska Lath Riksgäl ds-Conioirci kommer på ilin. satt* soth hi tills, att hållas öppet för inhemska lån, «möt obligationer pä mindst fyra (4) år och feni (ä) procents ätlig renta, sa länge Fullmågtige pröfva sådant höfligt; hvarvid dock Fullmägtige hafva att tillse, att Cöhtoiréts skuld mot 5 procents renta, så vidt möjligt är, ifkfe okeS klöfvet beloppet -den i Januari 1815; Q. Arti Angäendé General - Assistaiice - Coiitoirei. i§• , fieneral-Assistäricé-Gdhtdiret, s'prri, i inseende till dess förémål, är éri ifråri JRiksgäldsVetlcet afskild Inrättning, kommer, . på lika sätt , sorn hittils, att, under Fullmägtiges öfverinseende , administreras af 3:0.6 OfveriCdmmis . sd» 196 Den 4 Augusti sarier, enligt den för General-Assistance-Contoiret utfärdade Instruction och de af Riksens Ständer särskildt meddelta föreskrifter. 2. §.
Anilin var den störste lögnare som någonsin brukat munläder, men bland de äldre, mindre skeptiskt anlagda naturerna, fans det nog mera än en, som inte var så alldeles säker om hvad han kunde tro och hvad icke. Att Anilin här och der skarfvade till betydligt, insågo de nog, men de hade ju redan sjelfva sedan afresan från hemmet i Finlands skogsbygder sett och hört så mycket som förut skulle förefallit dem otroligt, att de inte mera riskerade förklara just någonting för alldeles omöjligt. Någon närmare utredning kunde heller icke åstadkommas, ty det var, som redan nämnts, en öm punkt hos kocken-sagoberättaren att han inte tålde någon kritik af sina historier. Om du vet det bättre så är det ju onödigt att jag berättar lydde det vanliga svaret på gjorda inkast. Och sedan hjelpte inga ursäkter. Det var slut ända till nästa lördag. En annan punkt, som var kanske ännu ömmare hos Anilin, var hans tillgifvenhet för hemlandet och allt hvad dertill hörde. Derom tålde han heller icke några förklenande yttranden utan att genast på det skarpaste snäsa till den oförsigtige, som lät slikt komma sig till last. Så fick han nog af matlagningen och beslöt sig för att styra kosan tillbaka till New-York igen. Köket var öfverlemnadt i efterträdarens vård jemte kaffesäcksförklädet och mössan, Anilin sjelf klädd i helgdagsståt med hvit skjorta och högblå kravatt, samt åhörareskaran ovanligt talrikt församlad för att fira den sista aftonen i lägret med ett par flaskor s.k. cognac. Jag hade i god tid begifvit mig till mitt rum för att få höra något riktigt extra rosenrasande befängdt såsom slutkapitel i William Anilins äfventyrsserier. Men jag hade bedragit mig i grund. Det blef intet äfventyrsberättande alls, utan först bara ett utbyte af nyheter från hemlandet, dem posten medfört samma dag, och sedan ett allmänt samtal om hvars och ens utsigter och planer för den närmaste framtiden. De fleste ämnade sig hem sedan de fått något ihopsparat för att sedan lefva i lugn och ro på någon egen liten lägenhet.
Persson Anders, från Christianstads län, Motion N:o 38, om inskränkning i tiden för tillverkning af bränvin, och att tillverkningsafgiften, då så önskas, må erläggas först sedan tillverkningen försiggått. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2 och Mern. N:is 5 och 12. R. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 200, om ändring i Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium den 17 September 1856, om lämpligare fördelning emellan socknarne i samma pastorat af den återvunna helgonskylden. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 56. Motion N:o 313, om nedsättning i det Brännerikontrollörer enligt nu gällande förordning om bränvinstillverkning bestådda arfvode. Sammans. Bevilln.-, Logsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2, Mern. N:is 5 och 12. R. St. underdån. Skrifv. PerSSOll, Anders, från Malmöhus län, Motion N:o 75, om tillökning i allmänna diskontfonden eller åtminstone den del af samma fond, som är anslagen åt lånekontoret i Malmö. Banko-Utsk. Betänk. N:o 35. —- — Motion N:o 76, angående hela personliga skyddsafgiftens anvisande till folkskolorna. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. - Motion N:o 77, om förmånsrätt för förut varande arrendator till arrende af boställsoch löningshemman. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 107. Motion N:o 244, om tillägg i 9 och 10 §§ af nu gällande Bevillnings förordning. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. N:o 14 samt Mern. N:is 16 och 21. R. St. underdån. Skrifv. N:o 210. 9 66 Persson, Anders, Irån Malmöhus län.
Lån för inlösen af de med åtskilliga Landshöfdinge-b eställning ar för enade ackorder, å 232,436 R:dr 32 öre; börande, enligt Kongl. Stats-kontorets, å Landshöfdinge-ackords-fondens vägnar, utfärdade obligationer, årligen inbetalas 6 procent utaf de infriade ackordernas belopp, hvarvid 4 procents ränta för den vid hvarje liqvid återstående lånesumman beräknas; dock hafva Rikets åren 1847 och 1848 samt 1853 och 1854 församlade Ständer medgifvit nedsättningar i de först be - Transport: 6,560,349; 45. 7,614,845: 72. 4 — 26 — Transport: 6,560,349: 45. stämda årliga ränteoch kapital-inbetalningarne för ackordsersättnings-beloppen vid Landshöfdinge-be - ställningarne i Kalmar och Wermlands län 130,184: 1. Lån till vattenaftappningar för odlingsf öretag: inom Upsala lån: till Majoren J. A. Sundmark, ä 5,250 R: dr. för aftappning, , af Bo och Gallerå-sjöar i Elfkarleby socken af Örbyhus härad 3,903: 24. » till deltagarne i upprensningen af vattendraget genom Mösa, Rud och Hesslinge sjöar till Ekavik vid Mälaren, å 6,000 K:dr, för beredande af aflopp för vattnet i träsket Blackfjerden inom Lillkyrka och Löths socknar 5,993: 2. » dito i sänkningen af Granebergs och Hallarby sjöar uti Litslena socken, å 6,000 R:dr 6,299; 69.