Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har noga genomläst Ombudsmannens berättelse, likasom LagUtskoltets betänkande, och bland många andra begång - Den a3 Mars f. m. 23i na våldsamheter af Embetsmän och Executorer på den enskilte medborgarens bekostnad funnit, att Lagmannen och Häradshöfdingen J. J. Pamps brottslighet fått, enligt Kongl. Götha HofRätts Utslag, försonas med endast ioo R:drs böter. Bemälde Lagman har likväl i egenskap af PoliceMästare, bland andra Laglösheter, under sin Embetsutöfning öfverfallit, slagit och ofredat oskyldige Medborgare på öppen gata, låtit tilldela en arrestant ioo prygel, och derefter spika upp honom på väggen i fängelset, och låtit honom uppspikad förblifva i tolf timmars tid, för att tvinga honom till bekännelse, äfvensom nämde Lagman och Polismästare rågat sin brottslighet dermed, att han, i stället att, sin pligt likmätigt, afsända till Kongl. HofRätten en af Arrestanten sjelf uppsatt besvärsoch klagoskrift, förmått denne olycklige att underteckna en annan, som genom Lagmannens egen försorg blifvit författad. Dessa grufliga våldsamheter hafva likväl, som sagt är, fått försonas med ioo R:drs böter. Allmänna Lagen i 17 Cap. 37 §. RättegångsBalken förbjuder, att låta någon till bekännelse pinas och plågas, och stadgar för den sådant gör intet annat straff än endast plikt, som saken är till. Äfven Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1772 förbjuder strängeligen svåra fängelserum och bård medfart till bekännelses aftvingande. Nu frågas billigt: bade Lagmannens, Iläradshöfdingens och 232 Den 23 Mars f. m. Polismästarens ofvan uppräknade oerhörda brott bort, med känsla för mensklighet, lag och rättvisa försonas med lurnpna 100 Rrdrs böter?
Föröfiigt får jag säga, alt ehuru jag kommer alt lemna mitt bifall till Utskts betänk , så är det likväl ej på deli grund, att jag i allo gillar detsamma, ingalunda på den grund, all jag är öfvertygad, att delta är deri rälla vägen, eller att delta förslag är billigt, rättvist och nyttigt, men emedan jag hellre antager detta än PresleSl:s beslut, ty i min egenskap af skjutsbonde protesterar jag på det aldrahögsta emot att någon majoritet skulle kunna besluta, huruvida jag skall ingå på entreprenad eller ej. Jag vill ingalunda, att man i lagstiftningsväg skall etablera den grundsats, alt den likare skulle kunna undel trycka den fattigare. Hvad sjelfva liiifvudsaken eller Utsk:s betänk, vidkommer, så har jag här framställt min anmärka, emot sjelfva principen af Utskts betänk., emot de utgångspunkter, hvarpå det stödjer sig; men ehuru jag helt och hållet ogillar dem, så tillstyrker jag likväl bifall till betänk., på den grund, att BondeSt., hvilket saken närmast rörer, redan bar bifallit detsamma, och att det således blott skulle föranleda till tidsutdrägt och vara utan ändamål, 0111 R. o. Ad. skulle besluta någon ändring i Utsk:s betänk. På denna grund anhåller jag om bifall dertill. Hr von Rosen, Göran: Bondeoch BorgareSlrn hafva bifallit Utsk:s betänkande. Yäl har BorgareSt. gjort en och annan anmärkn., men afsa ringa betydenhet, att det alldeles icke förändrar saken. Jag önskar att R. o. Ad. äfven ville förena sig med BondeSt. till bifall å betänk. PresteSt:s beslut, som här är uppläst, kan jag ej gilla. Jag tror att det ej tillhör R. St. att föreslå en författning, som ingår i äganderätten. Det är ett åliggande att skjutsa, men jag tror ej att det tillhör statsmakterna att bestämma något annat Den i/j November e. m. 435 i stället för detta onus. Tvåtredjedelar af de skjutsskyldiga vid en gästgifvaregård skulle nu, enligt PresteStts beslut, bestämma en så hög afgift, för att få entreprenad, att den tredje delen skulle duka under.
Det är sannt, att, genom inspectioner under de vanliga mötena, kunna Genera l-befälhafvarne öfvertyga sig 0111 reg:tenas duglighet och skicklighet, och de afgifva derom rapporter till K. M.; men det är icke nog med denna inspection af General-befälhafvaren vid de vanliga mötena, emedan det icke är på detta sätt reg:tenas duglighet och skicklighet till all tjenstgöring kan pröfvas , utan är det endast vid ett stort läger sådant kan och bör ske. Jag vill icke fästa mig vid nödvändigheten för liera vapen alt kunna agera tillsammans, och ej heller vid den i det nyss upplästa K. brefvet omnämnda nödvändig heten af truppens öfning under marschen; jag vill blott nämna, att stora läger äro nödvändiga för tillämpningen af hvad man lärer på våra mötesplatser; och allt hvad på mötesplatserna läres, är endast en död bokstaf, om icke tillämpningen deraf inhemtas, hvilken tillämpning bör inöfvas före kriget, hvarunder kännedomen deraf på förhand är angelägen och nödvändig. Jag kan således ej annat än i högsta grad tillstyrka beviljande af det anslag, K. M. begärt för större öfningsläger. Jag tager mig friheten att i korthet äfven omnämna instructions-compagnierna. Det är allmänt bekant, huru korta våra öfningstider äro, och huruledes, afven med befälets 6 11. 5(1 D c n g Maj f. m. största ansträngning, hvilken nogsanit är vitsordad af hvar och en som känner våra öfningar, det är omöjligt att under den korta liden vinna färdighet i alla de ämnen, sorn för, närvar, utgöra föremål för soldatens bildning. Således då armeen alltmer glesnar på krigsvandt befäl och manskap, hvaraf redan endast få återstå, (innes intet nödvändigare, än ätt gifva denna annee en vidsträcktare öfningstid , och då denna öfning icke kan vinnas på de vanliga regtts-mölena, sorn äro högst 17 dygn, anser jag nödvändigt, alt åtminstone rekryterne sä hildas, alt de, när de insättas i compagnierna, äga all den skicklighet, som man af en soldat fordrar.
De lösa hugskotten deremot, ögonblickets infall, frasernas dunstbilder skulle komma att något hindras i sina fria hanor, och mera tid vinnas att ingå i mogen pröfning af det pröfningsvärda. Motion, som ej vore uppställd i öfverensstämmelse med anförda regel, borde då, i följd deraf, sättas å sido och ej kunna föranleda till någon ytterligare åtgärd. Samma följd tyckes ock med allt skäl kunna stadgas för motioner, som, ehuru uti formelt hänseende behörigen affattade, efter första läsningen befinnas så litet anslå det stånd, der de göras, och så litet å sig fästa uppmärksamheten, att de ej ens af några få bland närvarande medlemmar vinna understödjande. Att, vid sådant förhållande, till Utskottets behandling likväl förvisa motionen, tyckes då vara ulan ändamål; och ett stadgande, som bestämde att en, om ock i formelt hänseende behörig, motion, som ej vid första, eller andra, läsningen vinner åtminstone några ledamöters förord, må utan remiss förfalla, skulle alltså ock i sin mån bidraga till riksdagsarbetets förkortande. Under förutsättning att dessa åsigter vunne godkännande, blefve ock häraf en följd, att den Lag-Utskottet samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nu åliggande skyldighet att utarbeta de från Stånden remitterade förslag till lagar och förordningar, borde bringas i öfverensstämmelse härmed; och får Konslitutions-Utskotlet alltså, på nu anförda skäl, och i anledning af i ämnet inkomna motioner, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande förändrade lydelse af: Bih. till B. St. Regeringsformen § 53. Riksens Ständer välje —; ett Lag-Utskott, alt behandla de från Riksens Ständers plena remitterade förslag till Civil-, Criminaloch Kyrkolngarnes förbättring; samt ett Allmänt Resvärsoch Ekonomi-Utskott, att behandla de från Stånden remitterade frågor ock förslag, som angå de allmänna hushällningsanstalterna. Regeringsformen % 56.
Ulan att göra denna Tättvisa åt den motsatta meningens försvarare, skulle de lika väl kunna accusera mig för en olaglig åsigt. Jag har för öfrigt sagt, att frågan är af den beskaffenhet, alt tre Stånds beslut derom, enligt § Riksdagsordningen, äger gällande kraft, och det är af detta skäl, jag tillstyrkt, att man må låta bero vid de öfrige Ståndens beslut, emedan sådant i alla fall måste ske. Ty äfven om ja-propositionen vinner, eller votering deröfver icke ens kommer i fråga förblir likväl saken i samma skick, emedan de öfrige tre Ståndens beslut i alla fall blifver gällande. Jag vidblifver, på dessa skäl, min förut yttrade öfvertygelse, och förnyar min hemställan, att den föveslagne contra-propositionen må antagas. Herr Crusenstolpe j Magnus Jacob: Utan att inlåta mig uti den, som mig synes, redan nog ventilerade frågan om rätta tiden för nästa Riksdags utsättande, vill jag blott, i afseende på contra-propositio - Den ti Februarii f. m. nen, framställa en betänklighet. Jag tror nemligen ej, att det går an att medgifva tre Stånds beslutande rätt öfver det fjerde Ståndets personlighet; och som denna fråga rörer Ridderskapels och Adelns personer, såvida, att Riksdag ej kan inträffa utan att alla fyra RiksStånden till densamma infinna sig, anser jag de tre öfrige Stånden icke äga rätt att bestämma, när Ridderskapet och Adeln skall infinna sig till Riksdag. Jag hämtar äfven stöd för denna åsigt af en tilldragelse vid denna Riksdag, då BorgareStåndet, i en fråga, som ansågs röra detta Stånd serskildt, vägrade alt deltaga uti förstärk la StatsTJtskottets voteringar, och derigenom förmådde de öfrige Stånden att gifva något med sig. På dessa skäl får äfven jag, i afseende på den föreslagne contra-propositionen, nedlägga min reservation i protocollet Grefve Horn: Friherre
CanalDirectionerna utgöras dessutom af 53 personer, och bakverket controlleras af Sjöförvaltningen. Här controllera och revidera således 51 personer endast 37 så kallade Sjö— Tullkamrars Räkenskaper m. m-, hvilka för de fleste Städer, äro ganska obetydliga, i anseende till den ringa handel , som är en följd af de många utoch införselssamt nederlags» förbuden och omåttliga Tullafgifter på de flesta inkommande varor I Danmark uträtta således 24 å 25 TullkammarEmbetsmän 0- ändligt mera, är 51 sådane Embetsmän i Sverige, ty der controllerar en sådan Embets man 5^, till en stor del betydliga Tullkamrar: hos oss en sådan tjensteman icke mycket mer än j TullkammareKöpenhamn med sin vidsträckta rörelse och betydliga Tullinkomst, har endast 40 högre och lägre Öfver Tull* Offician - Den 12 Mart ii. OfTicisnter: Stockholm, med sin vida in skränktare handel, 62 sådane. Vid Öresunds Tullkammare, en af de största i verlden, finnas 18 TuliEtnbetsmän, af hvilka 6 höra till translationen, sorn i Sverige sällan hehöfves; Vid Götheborg finnas 2y; den talrika underbetjeningen oberäknad. I Norrige finnas 25 hufvudTullksmrar, sorn communicera directe med Regeringens Departement för financehandelstull och öfrige Revisions-ärenden.* Detta Departement utgöres af 23 personer inberäknad det StatsRåd, som är dess Chef. Ungefär $del af dess personal, eller 5 å 6 personer, uträtta således detsamma, som 51 i Sverige. I England, der handeln är så ansenlig, jemförd med vår, finnas i de största städer, utom London och Dublin, ej me-i ra än 2 Styresmän vid hvarje Hufvudtullkam^ mare, samt vid en och annan af de betydligaste, tillika iå2 Öfverofficianter vid bevakningsärenderna, och på högst få ställen äfven en Clerk Secreterare eller Notarie.
JV5 06, i fråga om uphäfvande af införsels-tullen på spanmål och mjöl, löstalja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. alt, med förklarande af den åsigt, alt om K. M. skulle finna utomordentliga åtgärder blifva af beliofvct påkallade till betryggande mot hungersnöd, import-tullens uphäfvande är den, som företrädesvis bör komma ifråga, lägga förenämnde Betänk, till handiingarne. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 54. Nej — 26. Föredrogs och lades till handiingarne Const.Ulsk:s d. 15 dennes f. ra. på bordet lagda Mern. JV2 5, med upgift å de af samtliga RiksStrn vid inncvande Riksdag godkända förslag till ändringar i grundlagarne. Föredrogs och bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, Gr. Taube, Henning Edvard, m. fl. ledamöter, nedannämnde d. 15 dennes f. m. första gången på bordet lagda Ullåt:n och Betänk:n, nemi. från Stats-Uts kottet: JVs 64, ang:dc beräkningen af Statsverkets inkomster; M 64, Litt. A, i anledn. af K. Propos., ang:de 320 Den 18 Mars e. ni. anslag till erforderliga ersättningar för beredande af lättelse uti salpelerhjelpens beräkning inom Kalmar, Kronobergs och Jönköpings län; JM G4, Litt. C, i anledning af K. M:s Nåd. Propos. (JM 9) till R.
Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Stats-Utslottets Utlåtande, JV:o 411. t N:o 411. Anlt. till Exp. Utsk. den 3 Januari 18411 kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 355, angående åtskilliga Statsbidrags ingående till Itiksgälds-Contoiret. (Tigs Afd.) Högloflige Ridderskapet och Adeln har till Siats-Utskottet ålerreniitterat Utskottets, under N:o 355, afgifna samt af Välloflige BorgareStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallna, men af Högvördige PresleSlåndet afslagna Betänkande, hvaruti Utskottet, under afstyrkande af väckta motioner om de ordinarie Statsinkomsternes samt Chartas-Sigillataeafgiflens lefvererande till Riksgälds-Contoirel, deremot understödt de vid denna Riksdag förnyade förslagen, angående tulloch postsamt saluaccisoch bränvins-bevillnings-medlens ingående till samma Verk.
För min del kan jag ej tillb>akahålla den önskan, att en och samma författning må komma att gälla för alla Kronans embetsman, som i hufvudstaden eller annorstädes bebo Kronans bus, och alt således hvad som finnes stadgadt i afseende på landshöfd.-residensen äfven må tillämpas i fråga om boställshus i hufvudstaden, hvilket äfven hittills ansetts böra ske, oaktadt bestämmelserna egentligen endast afse landshöfd.- residensen. Med anjedn. af revisorernes anmärkn., alt till f. d. General-consuln i Algier Cancellirådet Lagerheim blifvit utbetaldt första qvartalet af 1833 urs consuls-lractamente oafkortad!, ehuru han återkommit till Stockholm i Januari månad samma år, oph således det högre lönebeloppet icke hort af honom få åtnjutas längre än till nämnda månads utgång, hvarjemte revisorerne fästat uppmärksamhet vid det ansenliga belopp af j,ooo r:dr Hamb. b:co om året, hvilket sedermera blifvit Cancellirådet i expectance-löp tilldeladt, har Utsk. i 57 §:n hemställt: ”Det ville R. St. hos K. M. i und. anhålla, att den Cancellirådet Lagerheim i egenskap af f. Dcu 27 Maj f. ra. ”d. General-consul i Algier tillagda expeclance-lön af 1,000 "r:dr Hamb. b:co må med detta år upphöra och Cancelli”rådet sedermera på pensionsstat åtnjuta ett med de pensio*’ner. hvilka vanligen tillkomma embetsman af samma tjen”stegrad , mera öfverensstämmande belopp af r ,3 33 r:dr 16 ”sk. Svenskt b:co årligen.” Det är märkvärdigt nog, att en embetsman, som utan eget förvållande genom tjenstens indragning blifvit skiljd frän sin befattning, skulle nedsättas till erhållande af hälften af hvad han förut åtnjutit, ty det nu föreslagna beloppet utgör ej mer än hälften af 1,000 r:dr Hamb. b:co.
En fråga, som i höstetid kan göra en stackars människa » grå hår », isynnerhet som man vanligen ej bar något obegränsadt utrymme för blommor, är denna: » hvar i all världen skall jag göra af mina blommor? » Stamrosorna sättas ned i källaren, en eller annan af de öfriga rosorna, som blommat rikt och behöfver hvila, sättes t. v. ut i ett » kallrum », där den eller de dock vattnas någon gång. Pelargonier och Fuchsier, skrofliga och fula som de nu äro och kanske bladlösa — detta sista gäller isynnerhet Fuchsierna — förvisas ut i en » uppvärmd » trappuppgång, tambur eller annat ytterrum med jämförelsevis låg temperatur, dit äfven utblommade cactusar gärna kunna följa med, åtminstone » de storväxta » med platta blad, hvilka taga så mycket rum. (Slut i nästa n:r.) Doktor Karolina Widerströms nya privatklinik. tt vår första kvinnliga läkare, Karolina redan i flere års tid och med framgång verkat bland sina lidande medsystrar, är allmänt bekant. Med hvilket nit och hvilken plikttrohet hon gjort det, kan den bäst vitsorda, som varit nog lycklig i olyckan att vara hennes patient. &lt;S§ * Widerström, julen sitt stora och förstklassiga lager af alla sorters FICK-UR i guld-, silfceroch och herrar. Guldkedjor, Pläterade kedjor o. Berlocker. Väggur Bordsur, Nattvaktkontrollur o. Väekarur m. m., passande såsom gåfvor vid alla tillfällen. rekommenderar till metaM-boetter för damer o. I D U N 1894 Så undertecknad. Aldrig kan j a g glömma de efterlängtade stunder på dagen, då hennes hoppfulla, vänliga ansikte uppenbarade sig i dörren till sjukrummet på hennes f. d. klinik, där hon vidtagit alla möjliga åtgärder för att komma en att glömma, hvad man genomgått eller skulle genomgå af det nödvändiga onda, som kallas operation.
Detta stadgande synes väl å ena sidan ej kunna åberopas till stöd för något anspråk på Statsverket till ifrågavarande ändamål; men å andra sidan bör dock medgifvas, att dylika anspråk i särskilda fall kunna föranledas af de nästan oöfvervinnerliga svårigheter, som såväl mindre stadskommuner som de ofta otillräckliga stiftsbyggnadskassorna finna vid att bestrida utgifterna för nya och kostsamma läroverksbyggnader. Om nemligen Rikets Ständer ansåge behöfligt samt beviljade anslag för inrättande af ett fullständigt elementar-läroverk uti en ort, der icke någon större eller rikare stad funnes, så skulle härigenom ett mindre samhälle få vidkännas den betydliga kostnaden för en dyrbar läroverks-byggnad, hvaraf dock detta samhälle sannolikt komme att hafva mindre fördel än den omgifvande orten, som vore fri från allt bidrag till berörde kostnad. I viss mån torde ett sådant förhållande redan på många ställen hafva inträffat; och visar sig häraf bchofvet af förändrade stadgaoden i detta hänseende, hvilka, enligt Utskottets tanke, borde syfta derhän, att hela den ort, som njuter gagnet af en genom Statens försorg inrättad och aflönad läroanstalt, skulle vara förpligtad att jemväl bidraga till läroverks-byggnadens anskaffande och underhåll.
Discont-lån med drägligt ränté-onus, tvingar till skuld-amortering, emedan, då betalnings-tiderria ärö bestämda, det blir eri nödvändighet att lill dess hafva penningar i handom, hvaral följer, att de icke användas på umbäl-liga ting, såsom det ofta sker, då mari kari frestas att tänka: ”det är ännu långt fram innan betalning skall ske, och riian kari väl derföre våga löst med en el-* ler annan utgift.” —, Åkerbruket är dessutom ett näringsfång* sorn aldrig medgifver högre ränta ari hittills Utgått* enär afkastriiiigeri skall betacka alla för sjelfva bruket erforderliga förlager samt förskaffa hela lifsuppehällct. Bonden tror jag ej vara procentare ; meri att de, sou! sjelfva hafvä utlåritä Capitaler, uttaga penningar å 5 procent i Discpnteri, salut, då de göra det utari egna behof, antingen utlåna dem mot högre ocker, eller ock röra sig dermed, derföre att de egna tillgångarne äro så väl använda till eri oskälig ränte-vinst, detta torde vara mer* ari eri blott supposition, och det bevisar* att* i afseende pä sådana* räntari är snarare för låg än för hög; men det bevisar icke, att Allmogen eller den verkligt behöfvande frestas till låri för det räntari är 5 procent. Åkerbrukaren och Löntagaren kari ej ockra med det häri lånar* ty hail behöfver penningar just för sitt läge, meri Capitalisteri Bil. lill Banco-Utskotlets Bet. IV.-o 52. 129 Capitalisten kan ockra både såsom långifvare och låntagare, emedan han ej blifver det senare för annat, än att i så mycket större scala kunna vara det förra.
Yttrandet, angående Bevillnings-förordningens 88, 89, 92 och 119 §§, lades, med ogillande, till handlingarne, Ståndets beslut i öfrigt vidhöllos och voterings-propositionerna godkändes; och N:o 19, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande stämplade pappers-afgitten. Yttrandet, pag. 12, godkändes, Ståndet vidblef i öfrigt fattadt beslut, och voteringspropositionerna godkändes. S. D. Föredrogos å nyo och antogos till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag Konstitutions-Utskottets Memorialer: N:o 18, med förslag till ändring i 3 mom. 14 § R. O., rörande grunderna för röstberäkningen vid riksdagsmannaval i städerna, och N:o Prot.-Utdrag den 5 Augusti 1851. 457 N:o 19, med förslag till ändring i 1 mom. 14 § R. O., rörande representationsrättigheten för Stockholm. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedan uppräknade Utlåtanden: N:o 272, i anledning af Kongl.
Oct. gry?. P7ov. 572.. (d. XIV. e. m. no.) i62l. — om undcrdänig anhållan hos Konungen att utsätta wist dag till dest afsiutande, Mars 1434. 1441. 1551. Riksdags Lesluket, om anmodan till Expeditions - Utskottet att genast gä i författning om dest uppsättande, Febr. 440. 57a. 2lpr. 716. 82Z. — justering deraf, Febr. r>>8. Z4Z398. — om nedsättande af ett Utskott till sammanjemkande af RiksStändcns stiljaktige incningar rörande densamma, <vct. 4586. 4660. prov. 12Z. 725. 462. 578. sc Iemknings. Utflottet. — Nämde Utskotts förslag till )einkningar, 'Plov. 80F, 1174. — >lZ7. om dest öfverlemnande till Erpeditions-Ur,kottets siuteliga sammanfattande rc. Dec. 8?4- — Erpeditions-Utflottcts redaction jemte fö,Ilag till underdänig strifwelse med anhällan om Konungens Nädiga sanction derä, Dea. rzoo. — af Expeditions-Utskottet förestågen ny redaction af 28. §., Ian. 9. — Jngrcst och slutmening justerade, Ian. 739. — Kongl. Majus Nädiga sanction derä jemte nägra anmärkningar derwid, Febr. 419. Eonstitutions-UtstottekS utlätande öfwer nämde anmärkningar, Mars 410. — om förestagne rättelser och tillägg deri; se Lonftitutions-Utstottet. Riksdags-predikan wid Riksdagens början, bjudning dertill, Masi 42. — hällen, Masi 61. — mid Riksdagens afflutande, Apr. rvyz.
Det blir allt lite svårt, säger egentligen hade du väl inte så mycken frihet i Rom heller, då pappa sörjt för att skaffa dig ett så bra ressällskap. HILMA. vaka mig jämt. Om kvällarna var de trötta, sedan de sprungit hela dagarna på museer, och när jag då kältade och ville ut, så lät de mig gå med de andra. SALLY. HILMA. Åjo. Bambergs ledsnade snart på att öfver Hvilka andra? Å, så roligt vi hade. Vi gick från osteria till osteria, drack det guldglänsande frascativinet eller Est-Est och såg på folklifvet och skålade och höll tal. Och ibland när det var månsken kunde Efverling och jag gå och ströfva halfva natten på Forum och i Skandinaverna artister, herrar och damer. Colosseum mellan alla de hvita, spökaktiga monumenten, där man bara såg en och annan enstaka deles som under medeltiden. banditaktig figur komma smygande i kappa allSALLY. viset? Tänk om pappa finge veta han som litade så på dem. HILMA. Men hur tordes Bambergs lämna dig på det du tro. Å, de akta sig nog för att tala om det, må var väl fru Bamberg med. Och när Efverling målade ditt porträtt då HILMA (med ett stilla leende). SALLY. mer på sin egen bekvämlighet än på mig. Ja, du har haft roligt! Inte alltid fru Bamberg tänkte lyckligtvis SALLY (efter en paus). (Suckar.) du om honom? Nå, men hur var det med Kristian Berg. Tycker SALLY (i tankar). HILMA. många år. Han har ingenting och inte är han Han skulle för resten inte kunna gifta sig på heller så där ordentlig och stadgad som pappa, ibland. utan han tycker nog om ett gladt lag med kamrater HILMA. SALLY. Och det tycker du är bra? aldrig tycka om en man, som bara ville sitta hemma om kvällarna och fira familjelycka. För resten är Kristian en mycket bra pojke, med ett briljant jag göra också, när jag fått ta studenten. Ja, det tycker jag är präktigt. Jag kunde hufvud. Han läser på juris kandidaten, och det vill Ja så du tänker verkligen på att bli student? Ja visst och sedan jurist.