Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Advokat-liskalens yrkande om sysslomännens förpligtande att redogörelsen aflemna inom viss tid, vid äfventyr af fängelse, utan i stället endast bestämt det äfventyr, att sysslomännen eljest skulle från sysslomanna-befattningen skiljas, Advokat-fiskalen, under den 23 Juli samma år, begärt stämning å bemälte sysslomän, för deras tillförbindande att genast till Kongl. Maj:t och Kronan utgifva de, genom Hof-rättens dom i von Essens konkurs, med förmånsrätt fastställda särskilda fordringar jemte ränta; att denna, inför Hof-rätten anställda, rättegång ännu icke blifvit genom dom afgjord; att Advokat-fiskalen emellertid, under den 30 Juni 1847, hos Edors Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län begärt, att sysslomännens fasta och lösa egendom till det belopp, som svarade mot fordrings-anspråket, måtte ställas under' qvarstadsoch förskingringsförbud samt tredje mans vård; att, vid de till följd häraf verkställda qvarstads-förrättningar, utrönt blifvit, att hos Kapitenen Däldberg någon tillgång, som kunde anses honom tillhörig, icke funnits, hvaremot hos Häradsskrifvaren Sandman lösegendom, till ett värde af 748 Rdr 16 sk., och fast egendom, till ett värde af 2,000 Rdr, blifvit med qvarstad belagda; samt att, enär Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke bifallit, att den lösa egendomen finge öfverlemnas under annan vederhäftig mans vård, Advokat-fiskalsembetet hos Härads-rätten i orten sökt inteckning i Sandmans ofvannämnde fastighet, hemmanet Öijeby, aleis mantal, hvilken inteckning blifvit af Härads-rätten förklarad hvilande, intilldess laga kraftvunnen dom i ofvan omförmälda rättegång utfaller.
Strömbergs befrielse från ådömd återbäring af beräknad provision å brödbakning i Christianstads Kronobageri. IV. B. 508. A. 588. V. E. 116. — N:o 129. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 57, angående indragning af Hof-Jakt-varfvel m. m. IV. B. 508. A. 588. V. E. 116. — N:o 130. angående väckt motion om inlösen för Statens räkning af framlidne Cancelli-Rådet m. m. O. Sundels manuscript - ( 136 ) samlingar, eller beviljande af pension åt hans Enka. IV. B. 508. A. 588. Se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 202. Stats-Utskotlets Memorialer, Utlåtanden och Betänkanden: — 131. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, i fråga om upphörande af Invalid-inrättningen vid Ulriksdal. IV. B. 508. A. 589. V. E. 194. — N:o 132. i anledning af väckt motion om pensionering af de Einbetsoch Tjenstemän, hvilka till följd af vansinne eller annan svår sjukdom, under ett års tid varit ur stånd att sina tjenster förrätta. IV. B. 508. A. 590. — N:o 133. i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel att till Läns-styrelserna atlemnas, för att tillhandahållas, de församlingar, som, för beredande af arbetsförtjenst åt sina fattige, deraf kunde komma i behof, IV. B. 508. A. 590. — N:o 134. i anledning af väckt motion om låneunderstöd af allmänna medel till kustallmogen för sjöfartens befrämjande. IV. B. 508. A. 590. — N:o 135. i anledning af väckt motion om prägling af en medalj öfver aflidne Professoren m. m. E. G. Geijer.
St:r böra i underdånighet tillkännagifva, det R. St:r fortfarande hysa den öfvertygelsen, att många och väsendtliga fördelar skulle beredas begge de förenade rikena genom en utvidgad gemenskap i handel, såsom E. K. M. behagade föreslå Noriges sist församlade Storthing, och genom det närmande i rättsligt hänseende, som innefattas i förslaget om laga kraftvunna domars verkställighet i gods, de båda rikena emellan. Ett dylikt tillmötesgående erkännes allt mer och mer såsom för olika länder medförande ömsesidig fördel. Man borde då kunna hoppas, icke blott att särdeles stora hinder ej skulle möta för tillvägabringande Den 26 Murs f. ra. 379 af sådana aftal emellan 2 närbesliigtade grannfolk, som snart ett halft sekel varit förenade till ett statsförbund under styrelse af en Konung, utan t. o. m. att likartade öfverenskommelser blefve till båda ländernas fördel träffade afven rör:de andra ämnen, såsom i fråga om gemensamt mått, mål oell vigt samt lika myntindelning, ömsesidig rättighet för det ena rikets invånare att besitta fast egendom i det andra riket, m. fl. Det har dock visat sig, att de framställda förslagen icke lyckats tillvinna sig det sistförsamlade Norska Storthingets bifall Och då E. K. M. bäst är i ti 111 ii lie att bedöma, huruvida och när förslag uti ifrågav:de ämnen må kunna, med utsigt till framgång, ånyo framläggas, så få R. St:r, med anmälan af deras önskan att stadgar till ordnande af de ömsesidiga handelsoch rättsförhållandena kunde för de förenade rikena varda antagne, underdånigst anhålla, att E. K. M. täcktes häråt lemna nådig upmärksamhet och, då E. K. M. så lämpligt finner, vidtaga åtgärder till förverkligande af E. St:rs önskningar i dessa hänseenden. R. St:r framhärda etc. Gr. Sparre Erik:
Sedan Kongl. Maj;t, i anledning af General-fälttygmästare-embetets underdåniga hemställan, om nådigt äskande af ett anslag af 129,971 r:dr 16 sk., att utgå under åren 1848—1850, till anskaffande af nämnde persedlar för sex batterier af nya fält-artilleriet, uti Sin till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, begärt 20,000 r-:dr tili anskaffande af dylika persedlar för det 6-t5?.:diga fält-batteriet, som vore deraf i saknad, beviljade Rikets Ständer detta belopp. Vid uppgörande af underdånigt förslag öfver krigs-kollegii artilleri—afdelnings extra stals-medels behof för åren 1851, 1852 och 1853, har General-fälttygsmästare-embetet föreslagit, att, för återstående 3:ne 12-Sf:diga och 2:ne 24-S(:diga batterier, hvilka ännu icke erhållit nya utrednings-persedlar, måtte af Rikets Ständer äskas skilnaden emellan förenämnde båda summor, eller 109,971 r:dr 16 sk. Ehuru med hänsigt till ifrågavarande persedlars beskaffenhet, det torde synas som med anskaffandet af desamma kunde, utan våda, någon tid anstå, anser dock Utskottet att ett uppskof dermed till ett möjligen skeende krigsutbrott skulle kunna medföra alltför stora olägenheter för staten, och håller före att desse för artilleriets tjenstbarhet erforderlige utredningspersedlar böra under fredens lugn småningom anskaffas. För vinnande af detta ändamål, tror Utskottet en mindre summa, än den af Kongl. Majit föreslagna, vara tillräcklig, hvilken torde kunna bestämmas till 22,000 r:dr, motsvarande, jemlikt General-fälttygmästaie-embetets kalkyl öfver total-kostriaden för sex batteriers utredningspersedlar, ungefärliga kostnaden för ett batteris förseende dermed.
Du står inte emot, det vet jag! » » Dita ... » » Nu slår gongongen till midda ' n, skynda dig, nu springer jag ifrån dig! » Och bort fladdrade Dita, min lilla söta Dita, i den ljusa bomullsklädningen och skimrande lockiga håret. Stackars Johan Jakob, som bara är tjugu år! C HOPIN NÅGRA OCH KVINNORNA. ERINRINGAR MED ANLEDNING AF 50-ÅRSDAGEN HANS C AF DÖD. H O P I N! Ett svall af toner strömmar emot oss vid klangen af detta namn. Våra sinnen omspinnas af månstrålar och stjärnglans, luften dallrar af melodier, på én gång ljufva och melankoliska som näktergalssång. Så ter sig den väsentliga innebörden i Chopins konstnärliga alstring, på samma gång den är en afspegling af hans förnämt tillbakadragna, drömmande väsen, ett eko af det glädtiga och sorgmodiga hos folkkaraktären i det land, där hans vagga stod. En djup mollstämning skuggar hans tondikter, liksom den lade sin skugga öfver hans väsen. Var det 1899. underligt, att han därmed eröfrade kvinnornas hjärtan, att de älskade denna sorgbundna musiks trollmakt, som tvang dem att växelvis gråta och skratta? Redan i sina tidigaste lefnadsår erfor den genialiske gossen välsignelsen af kvinnlig ömhet och omsorg. Hans moder, Justine, född Krzyzanowska, en from, temperamentsfull och älsklig kvinna, af hvilken han ärft sitt musikaliska snille, höll innerligt af honom, likaså hans tre, rikt begåf vade systrar, och han återgäldade deras ömhet af hela sitt hjärta. Isynnerhet hyllade han sig varmt till modern, för hvilken han omsorgsfullt undanhöll allt, som kunde bedröfva henne, och sedan de blifvit skilda åt, skref han till henne endast glada bref. Redan som åttaårig gosse uppträdde han på en välgörenhetskonsert, vid hvilken han tillvann sig stort bifall, och från den stunden blef han en gunstling hos aristokratien, hvilken drog in honom i sin krets.
Hon packade samman sitt timliga goda — det rymdes allt som allt i ett ganska måttligt knyte — och så drog hon bort från sin fattiga fäderuebygd, hem och » bekantingar » och kom till » staden ». Som sagdt: ödet var henne bevåget, och hon behöfde ej länge söka sig om efter bröd. Min mor tilltalades af hennes friska uppsyn och humör, och hon städslades som piga i vårt hem. » Käraste frun, » sade hon på sitt breda landsmål, » inte kan jag mycket än af de här fina stadssysslorna, men god vilja har jag och hufvud på skaft och krafter, som förslå, och så går det väl bra med resten, när kunskaperna kommer. » Och god vilja hade hon och bra gick det. Ingen var så läraktig som Kerstin, ingen så tjenstvillig och föga öm att taga uti. Gick det henne till en början emot någon gång i hvardagssysslornas vexlande bestyr, tog hon saken lugnt, skrattade och beredde sig till ny dust. Och när det så småningom gick, gick allt bättre och bättre, genljöd hela huset af hennes munterhet som af en glad sång. På det viset dröjde det ej heller länge, förlän hon var min mors favorit; och fast än hon min sann aldrig sjelf glömde, att hon var » piga » och » torparunge från landet », blef hon hälft behandlad som medlem af familjen, allas skyddsling och allas vän. * * * Några år gingo och jag blef student. Jag tillbragte nu mina terminer vid universitetet, men vände under ferierna alltid hem till huf vudstaden och de mina. Kerstins oföränderligt glada och oföränderligt blomstrande ansigte var mig icke minst kärt att för hvarje gång se åter; den första helsningen från hemmet var alltid hennes, der hon mötte mig och min tunga kappsäck vid stationen, min tunga kappsäck med böcker och drygt gods, den jag sjelf knappast förmådde lyfta och den hon med ett gäckande skratt fick ut från expeditionen och behandlade, som hade den varit en påse fjäder. Stor var derför min förvåning, när jag en jul, då jag kom åter, fåfängt spejade efter henne vid stationen. Var hon sjuk eller hvad stod på? Jag tog emellertid ett stadsbud och kom hem.
Lit. B. i:a Punkten-. af en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln, samt en Ledamot inom Borgare-Ståndet: att genom stadgandet i denna punkt, hvarmed Utskottet tyckes hafva åsyftat förekomma ali förbländning af Hypotheks-Föreningar och, Lånebanker, möjligheten för Hypotheks-Föreningar likväl ej blifvit förebyggd att utgifva Obligationer på några dagars uppsägningseller förfallotid, hvilka Obligationer i. sjelfva verket icke äro annat än dolda myntsedlar; att derföre någon bestämd uppsägningsoch förfallotid måtte stadgas, och hvilken blifvit föreslagen dels till ett år, eller åtminstone att alltid Stats-Utskottets Utlåtande JV:o 447• 5 minst 3-4:delar af Hypotheks-Föreningens upplånte Capital och utgifne Obligationer äro på nyssberörde tid och derutöfver ställde, dels ock förfallotiden lill 3 år icke understigande och; uppsägelsetiden till 6 månader icke understigande; Inom Borgare-Ståndet: af Herr Hessle, som trott Hypotheks-Föreningarnes egentliga föremål höra vara, att, genom upplåning af Capital och Capitalens utsättande i fastigheter, försäkra fastighetsegarne, att få de erhållne lånen stående och ouppsägbare från Föreningens sida, så vidt desse egendomsegare; noggrann! iakttaga föreskrifne vilkor; och af Herr Holm : att man har svårt att göra sig redo för hvad sorn egentligen menas dermed, att Hypothels-Föreningarne skola hafva; till föremål alt för gemensam räkning upplåna penningar etc.; ty vore meningen, alt alla Hypolbeks-Föreningars låneoperationei skola ske för gemensam räkning, så lärer detta blifva nära en orimlighet; afses åter att upplåningen skall ske för hvarje Hypolheks-FÖrenings samtlige delegares gemensamma, räkning, synes stadgandet derom vara öfverflödigt; samt slutligen af Råksdagsfullmägtigen Johannes Svensson från Jönköpings Län, hvilken tillstyrkt, att på Hypotheks-FÖreningarne må få Bero, att, i fall uti Föreningens Cassa finnes contanta medel liggande, sorn ej af delegarne sjelfve behöfvas, utlåna sådane medel lill personer utom Föreningen.
I morgon vinna vi vår bästa seger. » Han kastade hufvudet tillbaka, såg ännu en gång utåt hafvet, där skeppen lågo stilla, och så gick han in, » för att ännu en gång kuttra med Oda. » Men hon var mycket tystlåten i afton, den lilla drottningen. Hon bad honom icke o m något kväde, och hon besvarade icke hans frågor om slottets förråder och om manskapets sinnelag. För att förströ henne började han berätta om den tid han hade varit väring hos östgöternas konung Okon. Som fred nyss var afslutad med de upproriske sarmaterna, hade den kungliga vakten mest användts till att aflifva de irrlärige. Bände hade en gång måst vara behjälplig med att fastspika en man vid ett träd. Mannen hade talat om sin gud, som vandrat på jorden och förkunnat en ny lära. Då Bände ville beskrifva konungens hof och staden Salernis prakt, bad Oda honom i stället berätta om den nye guden. Det var icke mycket han visste. Läran hade kommit öster ifrån, från ett af kejsaren i Miklegårds lydländer. Mannen, som de dö- dat, hade kallats en galileer och hans sista ord hade varit: gören andra det I viljen andra skola göra eder! Konungen afvisade den nya läran, ty den var i strid mot allt hvad lag och gammalt bruk påbjöd. Det var en mild och försonlig lära. Bände hade hört en fängslad slaf uttala sådana ord som: Älsken hvarandra inbördes! — Efter333 1 D U N trakten icke världsliga ägodelar! — Hämnden tillhör Gud! Riddaren böjde sig skrattande fram emot Oda, som lyssnade med återhållen andedräkt. — Det vore en omöjlig värld att lefva uti, om den läran skulle efterföljas, eller hur, fru O d a? » » Tack, för hvad I berättat mig, » sade drottningen och reste sig upp för att gå. Det var det första otydliga ekot af den mäktiga andliga rörelse, som inom ett par århundraden skulle eröfra världen, hvilket nu nådde upp till nordlanclen. Och detta svaga eko uppfångades af en hårdt pröfvad och frestad kvinna, som för alltid skulle minnas hvad hon hört.
Från Väl loff i ga Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Memorial oell Utlåtande: Njo 463, med framställning, angående resultatet af Stal sregler ingen, samt beräkning ,af Stats-fyllnadssumm m jemte dermed sammanhang egande fi-ägoi. A. r remitterades. Prof. Utdr. d. 6 Jpril 184r• 327 och N:o 4^5, i anledning af Herr Kjellbergs motion, angående anslag till uppmuddring af inloppet till Götheborgs liviere m. in. Bi förs. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde Memorial, Utlåtanden och Betänkandet Nlo 178, med förslag till samiranjrmkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut, vid förehafvande af Utskottets under ]N:ris 42 och 166 afgifne Betänkanden, i anledning af väckta motioner om Förliknings-Com iteers inrättande. Ståndet antog icke den af Utskottet framställda inbjudning att biträda det beslut, sorn Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Ilögvördige Preste-Ståndet i detta ämne fattat; men, sedan Hedervärda Bonde-Ståudef, enligt meddeladt Protocolls-utdrag för den i3 sistlidne Mais, antagit berörde inbjudning, samt således frågan är genom trenne Stånds sammanstämmande beslut afgjord, lann Ståndet den i Memorialet N:o 178, uppgjorde voterings-proposilion öfverflödig och således förfalla. N:o 179, ofver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N;o 127, i anledning af väckta motioner om ändringar i AnsvarighetsLagen för Stats-Rådets ledamöter.
Undertecknad Hof-Cantzler uppläste ett på Kongl. Majus Nådiga Eefallning uppsatt för* slat; till en Nådig Skrifvelse ti:l Riksens Stan. ders Stats Utskott , angående Colonien St. Earthelemy, Sådant det vid detta Protocoll finnes hilagt; och blef denna Skrifvelse, på Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkan, af Kongl. Majit i Nåder gillad, och skulle, M un - *9)6 Stdts-Utskottets 'Bettinianden. dertecknad Ho(-Can»z!er confrasiguefad, på vart* ligt sätt till Stats Utskottet öfverlemnas. In fidem G. of Wetterstedt.’’ 'Kongl. Mains Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständers Sta ts - Utskott, angående Golonien Sr. Barthelemy Gifven Stockholms Slott d. 18 Junti 1818. Kongl. Maj:t, som med oafbruten sorgfällighet omfattar hvarje anledning, att ej allenast för närvarande, meri äfven för en! aflägsrtare framtid befrämja Rikets sanna fördelar och dess återförande i sine politiske beräkningar, inom de gränsor Naturen, genom de hagge Scandinaviske Rikens förening, för dem gemensamt utstakat, har ej heller kunnat undgå att fästa en serskild uppmärksamhet på den möjligen sig företeende större nytta för Moderlandet, sorn Colonien St. Barthelemys på förmånliga vilkor verkställda afträdande kunde medföra. Det är så val af denne orsak, sotn af flere andre politiske skäl, dem Kongl. Maj:t nu anser Sig icke kunna Rikets Ständers Stats-Utskott tillkännagifva, som Kongl. Majtr, till fo je af Riksens Ständers beslut vid 1812 års Riksdag, hvarigenom den uItratnarinska besittningen St. Barthelemy, blifvit undantagen från Sveriges Stats-Författning, Administration och Drätsel, nu anser Si-g böra Stats-Utskottet med - Stats-Utskottets Bet än k and en.
Jag 3o2 D*n 5 September e, m, hemställer på desse grunder, »tt hvad Utskotten förslagit om rättighet till skatteköp af Nybyggen före frihetsårens utgång må förfalla, eller åtminstone, att dervid må bestämdt tilläggas ochjuttryckas, att, sådant oagtadt, Nybyg' garen må vara underkastad den föreskrift om tillsyn i afseende å odlingsoch byggnadssky 1- digheternes fullgörande, samt det äfventyr för försummelse deraf, som i allmänhet är i Författningen stadgade. Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-, Bevillnings och OeconomieUtskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af Herr Danckwardt» dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteras. Ropades Ja. Företogs till pröfning Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 21 sistledne Augusti under N;0 444 afgifne och den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående dels befrielse från skattläggning för husbehofs Mjöloch Sågqvarnar, dels ock rättighet att obehindradt samt utan föregången syn på stället få sådane qvarnar samt andre vattenverk anlägga. Friherre Löfven [kjöld, Salomon, hade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N;o 2.) Den <y September e, m, 3°S Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adela ansåg Utskottens Utlåtande böra , i anledning af Friherre Löfvenskjölds dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af berörde Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden: Från Stats - Utskottet'. Af den 21 sistlidne Augusti: N:o 448. I anledning af ej mindre Friherre C. H.
Jag vet icke alt kyrkorna haft för öfverflödiga inkomster af dessa hemman, icke heller att obilliga prsestationer blifvit dem ålagda, utan meningen är, att den allmoge, som nu utgör dessa skyldigheter till kyrkorna, tänker sig komma uti en fördelaktigare ställning, om Kronan erhåller äganderätten till hemmanen, då den förlust, som drabbade kyrkorna, på ett eller annat sätt skulle af andia personer ersättas. Hvad hade man då gjort dermed? Jo, att taga ifrån den ena menigheten för att gifva åt den andra; man hade tagit en besittningsrätt, som tillhört den ena under sekler, och gifvit åt en annan, som icke har någon rätt; ty om den ifrågavar. menigheten hade någon rätt, hvarföre utför den icke sjelf sin talan inför domstol? Jag tillstyrker afslag å betänkandet. Hr von Troil, Emil: Discussionen i detta ämne har visserligen blifvit förd både utförligt och skickligt på de Den 5 November e. m. begge motsatta sidorna. Jag anmälde mig dock, emedan jag befarade, alt en eller annan ledamot af Huset det oaktadt icke torde hafva rätt uppfattat hvarom frågan egentligen var; och i denna förmodan styrktes jag ytterligare af hvad den siste talaren anförde. Frågan är här om ingenting annat, än att öfverlemna en tvistig rättsfråga, som intresserar ett stol t antal medborgare, till domai emaklens afgörande. Jag kan ej föreställa mig annat, än alt i hvarje välbestäldt och lagbundet samhälle måste sådana frågor tillhöra domaremakten, och det är en egen beskaffenhet, som vållar, att mål, sådana som dessa, icke utan Ständernes mellankomst tillhöra denna domaremakt. Vi veta alla, att kronohemmans-innehafvare åtnjuta till den jord de bruka en modifierad, men ganska betydande äganderätt, ehuru den blott benämnes åborätt.
Svea Hofrätt här genom Utslag den 24 Augusti innevarande år, efter åtal, som blifvit af mig förordnadt, dömt Borgmästaren och fyra Rådmän i Söderhamn att dels hvar för sig böta Tjugo daler Silfvermynt med Tio Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, nämnde stad och Åklagaren, Advokat-Fiskalen i Kongl. Svea Hofrätt, dels gemensamt ersätta ej mindre Kronan kostnaden för en sakfäld persons underhåll i häktet tre dagar längre än som vederbort, med 42 öre, än äfven nämnde sakfäide för det honom, genom fängelsestraffets förlängning, tillskyndade lidande med Tio Rdr Riksmynt; och har det fel, hvarför ansvar ådömts, bestått deruti, att Rådstugurätten genom Utslag, som meddelats den 30 November 4 857, under åberopande af Kongl. Förordningen den 9 December 4750 och den 40 Juni 4 84 1 dömt ofvanomförmälde sakfäide, att för första resan olofligt innéhafvande af dyrk straffas med tolf i stället för nio dagars fängelse vid vatten och bröd. och således förbisett Kongl. Förordningen den 27 November 4 854. Redogörelsen för de utförda åtalen upptager en nog ansenlig del af denna Berättelse; men detta har icke kunnat undvikas, om jag skolat, såsom förut varit brukligt och rättvisan fordrar, i redogörelsen intaga såväl grunderna för Justitie-Ombudsmannens embetsåtgärder, som de tilltalades försvar och Domstolarnes beslut. Utan all nytta bör en dylik redovisning ej heller blifva. Då nemligen en Domstols eller annan myndighets åtgärd såsom felaktig anmärkes och åtalas, måste dervid utvecklas grunderna för åklagarens omdöme. Dessa bemötas sedermera af den tilltalade efter hans uppfattning af förhållandet. Derefter kommer Domstolens utslag, friande eller fällande, med dess skäl för den ena eller andra utgången. Ett så mångsidigt betraktande af en verkställd lagtillämpning eller annan embetsåtgärd kan ej undgå att vara i någon mån upplysande för många bland dem, som hafva till sitt kall att skipa lag eller handlägga ärenden, hvilka fordra lagtillämpning.
Det är af desia anförda orsaker, och da Kongl. Brefwet af den 2 Mars 1748, innehallande, att, om en brottsling, som gjort sig saker till döden eller dödsstraff, bekänner något annat brott, genom hwars ransakande ingen hufwudsaklig upplysning star att winna, Under-Dommaren ma, efter dertill erhållit sökt tillstånd af Ofwer-Domaren, genom Brefwäxllng med de Domstolar, hwarunder den tilltalade, efter egen bekännelse, begatt flera brott, ininhemka all möjelig upplysning, och sedermera pa en gang deröswer sig utlaka, icke owilkorligen kan lempas pa Lidra mom. 21 §. io Cap. Rätteg. Balken , Riksens Ständer finna stäligt tillstyrka den för - Den i; Julli. 154! förklaring af 2:dra mom. 21 §. ro Cap. Rätteg. Balken, all, da en häcktad person, inför Domstol för stölld tilltalad, uppgifwer sig ett eller siere dylika brott hafwa begatt, eiler - af ransakningen finnes anledning alt förmoda detta, det pa Domarens pröfning stall bero, huruwida han, innan den tilltalade fölwises till ransakning under annan Domstol, bör genom ffriftwäxling, med wederbörande först söka inhemta, om det föregifna brottets tillwarelse och werkligbet; hwilket besiuc Riksens Ständer ka till Eders Kongl. Majus stadfästelse i underdånighet öfwerlemna. Riksens Stander framhärda rc. Uppläst hoS Riddcrst. och Adeln d. r; Julli. » « Prcst-Skändel den iz - Borgare-Ständet d. i; « Bonde-Ständet den iz Riksens Ständers Stats - Utskotts Betän kande i anledning af Longi. Majtts