Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det nu uplaste Nädiga Bref Den 14 November. 27 wisar uttryckligen att Konungen, i kraft as Riksens Ständers underdåniga ffrttwetse af den 15 Junii 1800 beflutit och fastställt den Realisations-Plan som nu gär i wärkstalttghel; Konungen har icke öfwer den förändrade Planen inhämta! Herar VancoFullmagtiges UtlärandeBlott öfwer den srägan: hurnwida samma plan kunde werkstNas med de upaifne tillgångar, har Konungen funnit god hö'a Herrar Banco-^ullmägtige; vco sedan deras yurand'deröswer blif. wic afgifwit, har Konungen genom Nådig ffrifwekse as den 4 Nowember samma ar. titlsändt BancoFullmägtige desi samma dag utfärdade Näviga Rea, lisations förändring till underdånig efterlefnad och »verkställighet. Orden uti de äberopade Kongl. Bref, äro sa tydelige, att meningen efter Herr Stats Secreterarens underdåniga tanka icke kunde sättas i fräga; Herr Slaks-Secrekeraren war desto mer i tillfälle att sadant känna och pästä, som Herr Stats-Secrereraren ä Emberswägnar, lågt hand mildetta ärende. Wid sadan beskaffenhet, och da ingen lärer kunna sätta i twifwelsmäl BancoFullmagtiges ftyldighet att efterkomma hwad Konungen i kraft af Riksens Ständers underdäniga strifwelfe i detta mål förordnat; kunde Herr Stats-Secrekeraren ej annat än protestera emot all öfwerläggning hos Herrar Rewisorerne, i frägan om Realisations Planen; och förwäntade af Herr Grefwe» och Ordröranden, som älag, atr här bewaka ej blott Riksens S anders, utan och Kongl. Majtts rättigheter, att icke häröfwer tilläta någon Ventilation. Hwarä Herr Ryttmästare» ^stlerlparrs sig sa, lunda yttrat:
I Sverige med något^ öfver 2,400,000 Innebyggare, rikare jord, handelstvång och tull-afgifternas erläggande i Hamburger Banco eller Silfver, och deraf följande uppgäld eller cours-förhöjning, hvilken oftast uppgått till öfver hälften af hela tull-inkomstens oafkortade belopp, har förhållandet, då endast Convoij-medlen, på I Norrige med något öfver 800,000 Innebyggare, fattigare jord, handelsfrihet (utom med sädesbrännvin och spelkort, förbjudna till införsel, samt ekvirke och ekbark, förbjudna till utförsel; och inga afgifter i främmande mynt eller deraf följande uppgäld under jemförelse-tiden, ;e sidor, åro undantagne, varit följande: Riksdaler Svenskt Banco. Norrska Specier. Riksdaler Svenskt Banco. 1817. Behållning. Behållning.
Vidare är det faktiskt, att omgångeu med Svenska postverket derstädes förorsakar ett dröjsmål med brefvens afgång utaf icke blott några få ögonblick, utan ofta en hel dag; att de kostnader, som för detta kontor drabbar postverket, skulle lill större delen kunna undvikas, enär minister-residenten i Hamburg, som tillika är postförvaltare, har af minister-kassan lika stor aflöning med chargés d’affaires å andra ställen och dessutom har af poslkassan fält sig tillerkänd ersättning och aflöning för sitt besvär med posten. Delta sednare belopp synes mig kunna, om icke helt och hållet försvinna, likväl i betydlig mån inskränkas. Jag tror det vara önskligt att R. Sl. ingå till K. M. med en sådan und. framställning, som den Utsk. föreslagil, hvarigenom man åtminstone kunde få bestämdt afgjordt, huruvida det länder slaten lill fördel alt hafva ett postkontor i Hamburg eller icke. Finnes det nu att Sverige har behof af en särskild postinrättning i Hamburg, så har den skedda undersökningen åsminslone medfört den vinst, att vi hädanefter slippa att vid hvarje riksdag fä se motioner väckta i denna syftning, Jag fortfar således uti min anhållan om bifall lill betänk. Hr Akerman, Fredr.: Jag instämmer med den siste värde talaren i den önskan, att R. o. Ad. måtte bifalla den af Ekon.- Utsk. uti dess förevar, betänk, föreslagna und. skrifvelse. Ty om följden deraf äfven icke skulle blifva att det ifrägakomne postkontoret indroges, hvilket Utsk. anhållit det K. M. endast i del fall mätte låta verkställa, att förhållandena sådant medgåfve, så torde likväl en så beskaffad skrifvelse åtminstone verka derhän, att de olägenheter, dem motionären öfverklaga!, blifva afhjelpta. Dessa anmärkta olägenheters verkliga tillvaro kan jag af egen erfarenhet vitsorda. Under ett mitt vistande i Hamburg, inlemnade jag, på flere personers inrådan, mina bref icke på det Svenska utan på del Danska postkontoret; man uppgaf allmänt att della vore den bästa utvägen alt få brefven fort fram till sin destinationsort.
Likväl måste, om man skall följa hvad rätt ur, förhållandena inom Westmanland tagas i betraktande vid pröfningen af markegångssättningeu i Dalarne. Detta exempel torde vara tillfyllestgörande för alt visa, att det nuvar. stadgandet icke är det rätta. Någon förändring hade troligen icke eller ifrågakommit, såvida den icke genom erfarenheten hade visat sig vara af behofvet påkallad. Det nu föreslagna stadgandet är något bättre än det hittills gällande; här är nemi. föreslagit: ”alt förhöjning, der densamma kan ifrågakomma, bör grundas på verkställd jemförelse mellan prisen, såväl inom länet, som uti nästgränsande län.” Nästgränsande läns pris verka i allmänhet något på prisen i de län, hvarom fråga är, och böra således tagas i betraktande; men förslaget innehåller icke att de skola tagas till rättelse för prisens bestämmande. Prisen inom ett län torde hufvudsakligen bero, dels på årsvexten, dels ock på afsättningen ; således för att bedömma rälta markegångsprisen derstädes mäste afsältningsorten tagas i betraktande. Denna jemförelse eller intagandet af denna del såsom ingredierande vid pröfningen af markegångssättningen inom ett län, är således lemnadt öppet enligt det nya förslaget, hvaremot det icke kan tagas i betraktande enligt nu gällande föreskrift. Jag anser således, att den föreslagna förändringen bör af R. o. Ad bifallas, såsom ledande till något bättre, än hvad som nu i detta afseende finnes stadgadt. Hr Akerman: Den siste värde talaren bar fästat uppmärksamheten på nödvändigheteji af en förändring i nuvar. stadgandeu rör. detta ämne; jag skall bedja att få tillägga ett par ord. Jag vet få saker, som väckt så mycken oro i landet, som 22 Den 4 Januari f. m. de beslut, hvilka K. Kammarcoll. vidtagit i afseende på förhöjning af åtskilliga persedlar, som förekommit i markegångstaxa». Man må icke eller förundra sig deröfver, då man funnit, att prisen blifvit bestämde icke obetydligt öfversligande hvad man öfverallt i en provins fått köpa den vara för, som varit i fråga. Frih.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högwördrge Presie-Sländet den 21 December 1809- S. D. Den z Januani S. D. Wid öswerwägande deraf, aktRsgerknqs-Formens 6i ^ stadgar, det aga asgifter som Rikftnö.Ständer bewilja, siola ulga i 5 ar, räknat ifrån och med det arers början som infaller efter det da Bewillningen faststäld blifwit, same i betraktande deraf, akt den blifvande Bewillnings-Förordningen icke troligen kan hinna warda innom årets annalkande slat antagen och faststäld, aswensom akt Statens behof ostridigt fordra det den nya Bewillningen för nu jnstnndande ar matte utgå, har Preste, Stander med afseende deruppå, dels att samielige Re pecciwe banden re, dan långt för detta gillat de af BewillningS Utskottet för den blifwande Bewillningen föreskagne grunder, dels och art Presie-Standsl redan den 4 i denna månad godkanc den af Stats.Utskottet såsom oumgängelig bepröfwade Bewillnings-Summa af ^wa och en half Millioner R:dr, för sin del beskurit, att den beskattning, som i stöd af förberörde fastställde Bewiilningsgrunder, Riksens Högloft. Stander wid lnnewarande Riksdag sig ataga, ma begvnna akt räknas iiran den r Jan. nästkommande ar 1810 ; hwar om de Respecciws Med Eländen skulle wördsamt och ivänligen underrättas. Ot tupra. Lx kroiocollo. I. kl, S. D. Beftöt Preste-Ständet, att kill Riksens Högloft.
År 1827 — x3 Mästare och Enkor, som drifvit rörelse med 16 Gesäller och 14 Lärlingar. — 1828 —■ i3 i—. 18 »4 —- 1829 —■ 14 —. 20 — —. 19 •— i83o — 14 — —1 *— 15 — .—, 18 — i83i — i/f i3 15 —• i832 — *5 i 9 »4 Klenoch Pistol-Smeder: År 1827 — 10 Ledamöter med 19 Gesäller och 12 Lärlingar. — 1828 *— 10 17 — *— 12 — 1829 — 10 — *— 16 12 — i83o — 10 17 11 — 1831 — g 16 —. — 10 — i832 — 11 12 ■—i — 11 Byggmästare; År 1S.27 — 8 Ledamöter och Enkor, som drifvit yrket med 63 Gesäller, 318 Lärlingar och Drängar. 55 _ 334 •— 45 — 291 — —• — 38 —i 247 — _ — 4° — 345 — ■ 33 —• År 1827 •—.12 Ledamöter med — 1828 — J 1 Gesäller och 1829 — 1830 —• Messingsslagare: Notfiskare; Åren 1827—i832 — 4 Ledamöter med 1 Dräng. Sporrmakare: Skorstensjejare: Garfvare: År 1827 — i2 Mästare, som drifvit rörelse, med 37 Gesäller och 11 Lärlingar. —■ 1828 — 10 36 16 —- i83o — 10 47 15 — 183 [ — 11 46 — ■— 13 — i83a — ii -*• 38 13 Carduansmakare:
Löftet var således obestämdt, och trafikerande kunde således icke å sin sida ingå bestämd förbindelse. Bolaget var upplöst, och ansåg så mycket mera betänkligt att på nu föreslagna villkor åter förena sig, som dessa villkor stodo i uppenbar strid mot riksd.beslutet af 18 *5, som innehöll att de företag, som ej 17 H. 48 3,3 Den a5 November e. m. bunde verkställas med de lill nästa riksdag anslagna medel, borde uppskjutas och underställas nya Ständers pröfning. Vid annalkandet af 184o urs riksdag förenade sig de trafikerande åter för 3:dje gången til en association för slussanläggning vid Forsshaga, hvarjemte Uddeholmska bolaget ville åtaga sig anläggningen vid Dejeforss. Under hopp att de grundsatser ännu skulle gälla, sora af förra Ständer stadgades, hafva bolagen sökt att ställa sig desamma lill efterrättelse och erbjudit sig att bestrida halfva kostnaden, om den andra hälften eller 60,000 för Dejeforss och 5o,ooo för Forsshaga lemnäs utaf Slaten, då i alla fall jordersättningarna och hela den betydliga risken af misstag i kostnadsberäkningen faller på bolagens lott. 1 betraktande af anläggningens vigt äfven för det allmänna, förra riksd.beslutet som man ställt sig till efterrättelse, oell de missöden, hvarför dessa arbeten i 16 års tid varit utsatta, hoppades man slutligen alt, efter ett vädjande till II. St., uppnå målet; men StatsUtsk. har velat annorlunda, då Utsk. tillstyrkt, att de begärda anslagen må nedsättas från 110,000 till 75,000 r:dr. Den påräknade summans beviljande har utgjort ett villkor för bolagsföreningen, och det vore nedslående 0111 ortens bemödanden skulle för 3:dje gången stranda. En sådan utgång vore i sanning föga egnad att uppmuntra till uppoffringar för allmänt väl att framkalla associationer och att grundlägga den allmänna anda och det förtroende till statsmakten, som är så nödigt för upplijelpandet af fosterlandets industri. Hr von Rosen, Georg:
med hvarannan jemforda, men förnämligast med afseende på den grundsatts, att, dd en reglering skulle vidtagas, som måtte kunna bestå i en framtid, så beskaffade löner borde anslås, hvilka, för Tjenste-* männens utkomst nödige, tillika voro lämpade efter Tjensternes vigt och beskaffenhet, i jemförelse till an-* dra Sysslor, på det skicklige och pålitlige personer till LandsSlats Tjenstemän måtte erhållas, hafva Kammar-» Collegium och StatsContoiret, i afseende på beloppet af den aflöning, resepenningar och expensemedel, sorn, lika i alla Län, borde i Silfver fastställas, föreslagit: furslagsboräkSilfver. ning i B:eoSc<tR. S. lar å 128 sk. Cours. För LandsKamereraren Ion 5oo. Resepgr och Expensemedel 5o.^»0 t »gg. -j2 LandsSecreterare, lön. 4o°* Resepgr och Expensemedel . * ^°'45o 1200* LandtRäntmästäre, lön . 35o. Expensemedel ioo. 266:32. - LandsGancellist. iöo. 266:32. - LandsGevaldiger, Ion .. 60. Resepgr , to~ m>. 186: 32.- 10a Stats-Utskottets FörslagslicriikSilfver. ning i BicoSedR. S. lar å 128 sk. Vaktmästare vid LandshöfdingeCours.
Och jag skall sätta mitt anlete emot sådana mennisko, och skall utrota honom utu hans folk; derföre, att han af sine säd gifvit hafver Molech, och orenat min helgedom, och ohelgat mitt helga Namn. Och om folket i landet se genom finger med de menniskone, som af sine säd hafver gifvit Molech, så att de icke dräpa honom; Så vill jag dock sätta mitt anlete emot den menniskon och emot hans slägt, och skall utrota honom, och alla de som efter honom med Molech hor bedrifvit hafva, utu deras folk. Om en själ vänder sig till spåmän och tecknatydare, så att hon hor bedrifver efter dem; så vill jag sätta mitt anlete emot den samma själen, och vill utrota henne utu hennes folk. Derföre helger eder, och varer helige; ty jag är Herren edar Gud. Och håller mina stadgar, och görer dem; ty jag är Herren, den eder helgar. Den som bannar sin fader eller sina moder, han skall döden dö; hans blod vare öfver honom, att han sin fader eller moder bannat hafver. Den som hor bedrifver med någors mans hustru, den skall döden dö, både horkarlen och horkonan; derföre, att han med sins nästas hustru hor bedrifvit hafver. Om någor ligger när sins faders hustru, så att han sins faders blygd blottat hafver, de skola både döden dö; deras blod vare öfver dem. Om någor ligger när sina sonahustru, så skola de både döden dö; förty de hafva gjort ena skam; deras blod vare öfver dem. Om någor ligger när en dräng, såsom när ena qvinno, de hafva gjort en stygghet, och skola både döden dö; deras blod vare öfver dem. Om någor tager en hustru, och hennes moder dertill, han hafver gjort en last; man skall bränna honom upp i elde, och de båda med, att ingen last blifver ibland eder. Om någor hafver skaffa med oskälig djur, han skall döden dö; och djuret skall man dräpa.
Ystad har från ålder funnits vara den för postförbindelsen med kontinenten lämpligaste utgångspunkt; och General-postdirektören har jemväl uti afgifvet yttrande förmält, att, med afseende å de dryga utgifter, som nu drabba Postverket för kontinentalpostens befordrande på olika linier, Postverket skulle, äfven efter afdrag för utgifterne till daglig ångbåtskommunikation emellan Ystad och Stralsund, tillskyndas en icke obetydlig penningevinst, likasom det för öfrigt skulle medföra vinst i tid om, när södra stambanan hinner fullbordas, jernväg funnes jemväl till Ystad, så att ständig, snabb postgång deröfver till Stralsund kunde ordnas; dervid General-postdirektören tillika förklarat, att, om jernväg emellan Ystad och Eslöf ej kunde tillväga - Kongl. Majus Nåd. Prop. JVS 48. 49 vägabringas på annat sätt, än genom bidrag jemväl från Postverket, han icke skulle tveka att i Postverkets och det allmännas intresse tillstyrka sådant bidrags beviljande. Då, efter hvad antagas kan, redan påbörjade jernvägsanläggningar från Berliner—Stettiner-banan till Stralsund och från Köpenhamn till Helsingör blifva för trafik upplåtne, den förra under nästkommande år och den sednare åtminstone år 1864, finnes äfven häruti ett ytterligare skäl för befrämjande af nu ifrågavarande jernvägsförbindelser. Särskilda banor till Helsingborg och till Landskrona, hvar för sig ledande direkte till Eslöf, böra emellertid, med afseende å dessa städers läge, icke rimligtvis komma till utförande, utan anser Kongl. Maj:t dessa banors förening vid lämplig punkt, som efter närmare pröfning af förhållandena kan bestämmas, böra utgöra ett vilkor för deras understödjande med allmänna medel. Med ledning af ingifne kostnadsförslag torde med säkerhet kunna antagas att en jernväg af lika spårvidd med stambanan, om än med något mindre kostsamt byggnadssätt, än det derå använda, kan i lämplig sträckning utföras med omkring 3,450,000 Riksdaler.
Detta Utskottets förslag har blifvit godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden. Ridderskapet och Adeln åter har antagit detsamma med en i så måtto förändrad lydelse, att efter orden: »Har någon förgjoit sig sjelf, hans kropp skall i stillhet å kyrkogård jordfästas,» tillagts denna punkt: »Likaledes skola ock i stillhet jordfästas de till döden eller till straffarbete på lifstid dömde förbrytare, som i fängelse dö.» Preste-Ståndet har, för sin del, infört ett stadgande, med den af Ridderskapet och Adeln beslutade lydelse, såsom en ny <§ i den föreslagna författningen om nya Strafflagens införande samt ansett beslut dermed jemväl vara fattadt öfver Utskottets ifrågavarande Utlåtande N:o 57. Men som icke något af de öfriga Stånden fattat ett sådant beslut, utan de deremot samtliga afslagit den inbjudning, Preste-Ståndet till dem aflåtit att biträda dess berörda beslut, har detsamma således förfallit. Då emellertid Utskottets förslag blifvit af två Stånd godkändt, får Utskottet vördsamt hemställa, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet måtte, det förra Ståndet med frångående af sitt redan fattade beslut, förena sig med de två öfriga Stånden om antagande af Utskottets förslag i oförändradt skick. För den händelse denna hemställan icke skulle bifallas och Preste-Ståndet icke heller fattar något från så väl Ridderskapet och Adelns som de öfriga Ståndens meningar afvikande beslut, får Utskottet för frågans afgörande, jemlikt 73 § Riksdagsordningen, genom omröstning i Förstärkt Lag-Utskott, föreslå följande Voterings-proposition: Den, som vill, att Rikets Ständer, för sin del, skola, i enlighet med Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, besluta en författning af detta innehåll; Lag-Utskottets Memorial N:o 77. 7 »Med upphäfvande af 18 Kap. 12 § Kyrkolagen förordnas, att detta lagrum skall erhålla följande lydelse:
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum skulle komma att fortfara på e. m. kl. 6. Gr. Horn: Efter uppläsningen af prof. för d. 3 Febr. bär äfven jag sökt att hos mig stadga en öfvertygelse om förloppet berörde dag, på hvilken jag icke var i plenum närvar. Jag har dervid funnit, att Frih. Klingspor yttrat åsigter, som jag i allo ogillar, såväl i sak som i sättet att framställa dem; men jag har äfven sökt göra mig reda för, om deruti ligger något personligt förolämpande. Jag har icke funnit något sådant. Yäl har Frih. Klingspor talat i allm. termer om Regeringen och dess sätt att behandla allm. frågor. Det har blifvit yttradt, att Frih. Klingspors öfver tygelse säger honom, att Regeringen handlat så och så. I detta uttryck kan ligga en så stor och djup anklagelse mot Svenska Regeringen, och en sådan anklagelse kan också lagligen beifras; men något sådant personligt förolämpande, som fordrar tillämpning af 00 § Riksd.Ordn., kan jag så mycket mindre finna i detta uttryck, som jag vill påminna mig, att den ledamot af Konungens Conseil, som ansett sig personligen förolämpad, sjelf förklarat, att han här aldrig uppträder såsom Konungens rådgifvare, utan blott såsom ledamot af R. o. Ad. Nu hafva dock såväl andra ledamöter som den värde ledamoten af Konungens Conseil önskat R. o. Adis tankeyttring öfver denna fråga, hvilket, efter min öfvertygelse, är en grundlagsvidrig handling, ty det är rent af stridande emot 90 § Reg.F. R. o. Äd. kan icke här uppträda och förklara Konungens rådgifvare fria från det eller det tillmålet; det skall lagen afgöra. Har en ledamot af R. o. Ad. förgått sig så, att det linnes anledn. att anklaga honom, så finnes i grundlagen bestämdt, huru dermed skall förhållas.
Därtill en r a d af mödrar, mer eller mindre granskande, gillande eller klandrande — som på alla andra baler! KONUNGENS ANKOMST TILL o r u r hvilka många blott göra en kort titt, andra stanna kvar till slut och se ut alt njuta af tillställningen. Och man kan j u njuta, om man h a r godt humör, förslår att se med nöje på det, som är vackert, och att ge sin satir en förlåtande biton, n ä r man tänker på allt det, som ä r mycket lumpnare än få- fänga och ytlighet och mycket råare i demoralisation än hvad som på det hela taget samlas i balsalongen i afsikt, helt enkelt, att ha roligt. » Societetens » elegantaste och vackraste tillställningar under de par sista åren h a väl varit de baler, som gifvits i Utrikesministerhotellet, och det ä r också af en bal i excellensen och grefvinnan Douglas ' hem jag nu vill återge några drag. Den stora ordinarie 21-januari-balen på slottet h a r ju sitt intresse, men ä r mer en officiell institulion, d ä r på långt n ä r inte alla kunna ens till namnet känna hvarandra, och d ä r blott ett fåtal utgöres af de danslystna eller de, som få dansa. Den stora massan går eller sitter och ser på de vackra rummen, de vackra toaletterna, de vackra uniformerna och — i synnerhet! — ägnar sig åt supén och champagnen. En bal i utrikesministerns hem samlar naturligtvis också en hel del människor, som måste bjudas, ehuru de ej tillhöra familjens intimare umgänge, men den är dock en bal i elt enskildt hem, ett hem hvilket är i hög grad just detta, i hvilket hvar detalj präglas af värdfolkets personliga omtanke och älskvärdhet. Men jag h a r för länge uppehållit mig vid den h ä r inledningen. Jag vill nu med min läsarinna tänka mig, att vi äro just ett par af de där gamla herrarne, som se ut att h a roligt åt balen, fastän de icke aktivt taga del i den — och så vilja vi bege oss dit och se, om d ä r verkligen ä r något vi kunna njuta af.
Vid årets utgång var det utlånta kapitalet 202,566 R:dr 36 sk. Till Inrättningens bedrifvande har lånefond af Statsmedel fortfarande varit anslagen, till belopp af 100,000 Rrdr, hvarå Entreprenören erlagt tre procent ränta. Hvad derutöfver blifvit utlånadt har Entreprenören sjelf anskaffat. 61 Sso. Stadens Inkomster ocli Utgifter samt kostnad för Stadens Styrelse. En ifrån stadens Drätsel-Kommission meddelad uppgift på Stads-Kassans Inkomster och Utgifter ifrågavarande fem ar upptager följande. Inkomster: l:o. Af Handel och Sjöfart, efter afdrag af Uppbördskostnaden, der sådan ägt rum: Afgift af Fartyg .. Drätsel-Verkets andel af Allmänna Tolagen ... Tolagen har fortfarande blifvit erlagd med 2$ procent af tullvärdet för inkommande, och 1J procent för utgående varor, med undantag af dels några artiklar, för hvilka särskild Tolag efter gifne föreskrifter utgått, dels andra, som äro från Tolag frie; och denna afgift, som, efter afdrag af TJppbörds-kostnad, fördelas till Stadskassan med P^-delar, Hamnoch BrobyggnadsFonden med yjjdelar, In(|varteringsKommissionen med T3/„-delar och stadens Allmänna Barnhus med T Jö-delar,harodelad utgjort,utan afdraga!'kostnader: D:o d:o som stämplas . D:o d:o som mätas eller räknas Häribland är inbegripen den afgift, som, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1838, för alla i Stockholm sjövägen ineller utrikes ifrån ankommande målbara våta varor i fat, såsom Brooch Kaj-afgift till Stadskassan influtit, och hvilken utgjort, utan afdrag för Uppbördskoslnaderne: Medel t a). Afgift af varor, som packas, eller åt Lakegods ... 2:o.
Jag wägar derföre nu Höglvfl. ConstitutionsUtskottet underställa, om icke, till säkert och fullkomligt förebyggande af tillfällig framtida owerksamhct hos Negcringsmagtcn, det kunde hos Riksens Ständer wid denna Riksdag föreslå, att, efter inhämtad erfarenhet under den till nästa Riksdag framflytande tidrymd om werkliga bchofwet af StatsNadcts större talrikhet. Riksens Ständer dä, sä wida erfarenheten detta behof besannat, mä förstärka Stats-Nädct med en eller twänne werklige Ledamöter, jemte bokstafligt förklarande, att konstituerande af Stats-Näd aldrig i något fall mä äga rum; hwarförutan jag gerna för min del bifaller föresläcndct af den förändring i Regerings-Formen, att Konungen mätte äga att, wid krigsmäls afgörande i Högsta Domstolen under fredstider, dit förordna twänne Militairc Ledamöter, hwilka ej kunna hafwa säte och stämma i Stats-Nädet, och hwilka böra wara underkastade Domarejäf och answar: Och äro desia de enda sätt, hwarpä jag trott mig kunna, i förcwarande frågor, förlika min böjelse att afhjelpa Grundlagens brister med det nödwändiga afscendet pä desi beställd och Regeringssättets. " Häruppä yttrade sig Herr Assessoren Gahn som följer: