Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln hört sig den förcsiagne Riksdags-Ordningen och därwid ätstillige anmärkningar blifwit gjorde, säsom Protocollet för dagen närmare utwisar, yttrado jag: i:mo At ehuru förut warit stadgadt, det den som til Riksdagsman blifwer kallad, eller i följd af sin Börd ämnar Riksdag bewisia, men icke förut swurit Konung och Riket Trooch huldhet, borde en sädan Edgäng fullgöra innan honom uti nägot Ständ inträde tillätas kunde; har dock uti denna föresiagne Riksdags O?Ä - io?o Den 2y Augusti. Ordning, hvarigenom säsom ny Lag, alla äldre Författningar i samma ämne skulle förfalla , omförmälde wigtiga omständighet blifwit förgäten at omnämnas; hwarföre jag word, sammast tilstyrker, at under särskild §. uti den blifwande Riksdags-Ordningen detta gamla och nyttiga Päbud warder förnyadt. Och L:o At uti Förslaget til Riksdags-Ordningen har wäl blifwit hemstäldt huru förhällas borde med Wal til Förmyndare för Omyndig Konung; men hwarken derstädes eller uti Regeringsformen omnämnes Förbindelse för De genom Rikets Ständers fria Wal utkorade Konunga-Förmyndare, at edeligen bekräfta ett no. ga fullgörande af de höga pligter, hwilke dem tvid denna nya wigtiga Befattning äligga; och ehuru det är at förmoda, at den eller de, som wid i frägawarande händelse blifwa utwalde, icke Åsidosatta nitiskt bemödande at swara emot Riksens Ständers dyra förtroende och werkstäl. la alt hwad Rikets Ständer af dem hafwa rätt at fordra; men i motsatt händelse Edgäng är ett ringa Band för dem, som ej sjelfmant wer. ka af känsla för Religion, Moralite, rättwisa och sanning, anser jag likwäl nödwändigt, at en witz
Man har påstått, det Utsk. bordt fatta sitt beslut i den syftning Frih. Alströmers reservation utvisar. Jag för min del hyser den öfvertygelse, att Utsk. icke haft skäl att vidtaga en sådan, lindrigast sagdt, gagnlös åtgärd, åtminstone för det närv:de, då åsiglerna om det rätta sättet för de ifrågaställde kommunalnämndernas organisation äro sins emellan så skiljaktiga, att K. M. af desamma icke kunde hafva någon ledning för utarbetandet af ett generelt förslag, som egde hopp att blifva af R. St. antaget. Jag yrkar derföre bifall till det slut, hvari Utsk. stannat. Hr von Troil, Sam. Gust.: Den siste värde talaren har apdragit en, såsom mig synes, ganska träffande karakteristik öfver de förslag, som i afseende på kommunal-nämnders bildande blifvit afgifna. Jag tror att hufvudsumman deraf är, att föslagen Den 21 Juli. 383 vål äro välmenande, men röja brist på praktisk erfarenhet. Jag tror mig kunna säga detsamma om det förslag, som blifvit på Utsk:s-afdelningen upgjordt och af en reservant uptaget. För min del anser jag, att Utsk. förfarit ganska rätt, då det afstyrkt R. St. att, med anledn. af motionerna i detta ämne, vidtaga någon åtgärd. En af reservanterna, Frih. Alströmer, har framlagt ett annat förslag, nemi. att R. St. skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K. M. behagade låta utarbeta och inför Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga ett förslag till lag uti ifråg:de hänseende. Jag erkänner, att detta förslag eger den förtjensten, att man pä detta sätt kan ega förhoppning att emotse något praktiskt, något utförbart, men jag' anser mig likväl böra nämna, det jag icke hoppas, att dessa Läns-nämnder eller Härads-nämnder skola medföra alla de fördelar, som åtskilliga föreg:de talare förespeglat oss. Jag tror nemi. att kommunal-andan inom vårt land ännu är allt för litet utbildad, samt att således folket ännu icke är moget att emottaga dessa institutioner.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. ministrativ lag, kräfde helgd, till dess det blefve af Kongl. Maj:t sjelf tipphäfvet eller ändradt, hvarje på annat sätt, vare sig antingen af den embetsmyndighet gemensamt eller någon af dess medlemmar, åt hvilken denna handling, för ombesörjande af tryckningen deraf, blifvit anförtrodd, eller ock af enskild person företagen och verkställd förändring af samma Reglemente borde anses, om än inskränkt till blotta ordställningar, otillbörlig, men, om den i någon mån vore hufvudsaklig eller stridande emot ett redan befintligt stadgande, innefatta en gerning, den lagen, såsom brottslig, förbjöde och bestraffade: att icke destomindre och ehuru Kongl. Maj:t endast anbefallt Förvaltningen de åtgärder, som för kungörande af det i nåder stadfästade Reglementet varit nödiga, Grefve Cronstedt likväl, i trotts af den Kongl, stadfästelsen, uppsåtligen och, efter hvad synas ville, i hemlighet, å flera ställen i Reglementet gjort ändringar och tillägg, hvilka, enligt hans eget medgifvande, varit af mer eller mindre hufvudsaklig beskaffenhet: och att han hvarken derförinnan, eller under den tid Reglementet trycktes, eller ens sedermera, före den tidpunkt, då Reglementets efterlefnad skulle vidtaga, i vederbörlig ordning anmält hvad han tillgjort, ehuru tid och tillfälle dertill icke saknats, utan han fastmera sådant enständigt förtegat och såmedelst fördolt, samt med Förvaltningen deltagit i beslut om det, med hans obehöriga förändringar, tryckta Reglementets utdelning. Till svar härå, hade ContreAmiralen Grefve Cronstedt andragit: att, efter hvad Grefven i ofvannämnda, till StatsSekreteraren för Krigsärendena i Februari månad år 1837 aflemnade skrift föreburit och jemväl under rättegången åberopat, det af Förvaltningen af Sjöärendena, jemte dess underdåniga skrifvelse den 18 Juni i836, till Kongl.
Som bekant har dock Belgien i mlle Popelin en kvinlig advokat, hvars ratt att i Bryssel offentligeu utöfva sitt yrke likval blifvit henne bestriden. Belgien. Evinlig kikare ar far första ghngen anställd vid ett sjukhus i Brussel. Tyskland. Kvinliga fabriksinspektö~er. I Berlin har i dessa dagar hsllits ett större möte af omkring tv8 tusen arbeterskor. Der antogs en resolution, i hvilken man begär anstallande af kvinliga fabriksinspektörer. Man iimnar hMla dylika möten i andra tyska stader, hvarefter en petition i detta syfte skall ingifvas till regering och riksdag. De tyska kvinnorna och universitetet. Den tyska kvinnoföreningen - Allgemeine deutsche Frauenverein - hvilken har sitt hufvudsäte i Leipzig, har siindt den preussiska riksdagen en ansökan, undertecknad af mAnga tusen kvinnor. Kvinnorna kräfva deri tillträde till universitetet, sarskildt till den medicinska fakulteten. Riksdagen har tills vidare tillbakavisat skrifvclsen, " emedan den ej var utsand af en preussisk kvinnoförening. " MotstAndarnes sk81 stadja sig ej längre som förit, p&amp; kvimans bristande förmhga, utan ph den konkurrens, som skall blifva följden. Ryssland. Den medicinska akademien för kvinnor i S: t Petersburg kommer Ater att öppnas. Petersburgs municipalrid har nemligen beviljat ett ilrligt anslag af 15,000 rubel till detta andamAl samt stallt en af sina egna byggningar till de kvinliga medicine studerandenas förfogande, hvarjamte det förklarat sig villigt att för dem öppna stadens sjukhus och kliniker. Den medicinska akademien för kvinnor i Petersburg stangdes pk regeringens befallning Ar 1887. Sh snart denna atgärd f r h regeringens sida blifvit vidtagen, satte de ryska damerna, (hvilka bragt akademien till s t h d och som alltsedan 1878 uteslutande genom enskilda bidrag hhllit densamma vid makt) en liflig agitation i gang för akademiens Aterupprattande.
Endast så till vida instämmande i Utskottets beslut att Riddarhus-Direktionen visligen handlat som ej verkställt Riddarhussalens ominredning efter den af Professor Scholander ingifne ritning, kunna vi deremot ej finna att Riddarhus-Direktionen fullkomligt ställt sig Ridderskapet och Adelns beslut till efterrättelse då den på grund af endast eli uppgjordt projekts oantaglighet, uppgifvit hela förslaget; möjligen hade, om projekter infordrats från flere sakkunnige personer (genom bestämmande af något visst pris till allmän täflan) något af dessa funnits antagligt. A. Lewenhaupt. Fred. Ph. Westfelt. A. G. Oxenstierna. E. R. af Georgii. För min del kan jag ej instämma i Utskottets mening rörande den 12:te paragrafen af Riddarhus-Direktionens berättelse. 4:de paragrafen af den för Riddarhus-Direktionen utfärdade instruktion föreskrifver nemligen att det åligger Direktionen att verkställa Ridderskapets och Adelns fattade beslut och Ridderskapets och Adelns beslut i denna fråga lyder: att åt Riddarhus-Direktionen uppdrages att intill nästa Riksdag gå i författning om beredande på lämpligaste sätt af en så till bänkar som skrank mera ändamålsenlig inredning af Riddarhussalen. Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 7. 15 Häraf vill jag för min del draga den slutsats, att RiddarhusDirektionen blifvit ålagdt att verkställa Adelns beslut och tror att detta lämpligast gått för sig om Direktionen, i stället för att utgifva gratifikation åt den, hvars förslag nu ej antogs, hade utsatt samma summa såsom belöning åt den hvilken inlemnade det bästa förslaget till Riddarhussalens inredning. Emedlertid kan jag ej annat än på det högsta erkänna den stora omtanke, Direktionen egnat åt detta ärende och särskildt den möda Herr Friherre Bennet nedlagt härå. G. W. von Franchen. Utlåtande, i anledning af Hr Arvrepa, Gabriel motion om ett förlagslån från Riddarhus■* Kassan för utgifvande af Svenska Adelns Ättartaflor. Hörsamt Memorial. Till Riddarhus-Utskottet har Högloft.
Och nu till sist ännu en gång välkomna, alla, alla, gamla vänner och nya, från när och fjärran, till » Iduns salong » på Stockholmsutställningen! är den bästa gålva Ull de unga. Prenumerera på närmaste postanstalt. Helt år 3 kr. — EORG LEVY? ' Drottninggatan 53, Stockholm, Konsten att möblera •g 1 sitt hem. En serie artiklar för Idun, utarbetade af fackmän. Det svenka hemmet i äldre tid De nyare möbelstilar ne. I stället för att fördjupa oss i möbelteknikens detaljer, såsom den utvecklade sig under den långa följd af århundraden som följde på ' den antika världens undergång, skola vi här, om våra läsarinnor vilja vara med därom, kasta en blick på huru våra förfäder i Sverige bodde och inrättade sig i hemmet under slutet af medeltiden. Vi göra så mycket hellre detta stora språng, som de stilarter hvilka i det sydliga Europa med dess högre kultur länge behärskade all arkitektur och äfven möbelarkitekturen nämligen byzantinismen i öster och roma liismen i väster, icke kunna sägas i sistnämnda hänseende ha inverkat på senare tidsåldrars smak. Af den byzantinska pe rioden m e d dess utomordentligt kostbara och raffinerade l y x återstår i ren möbel väg ytterst obetydligt; nästan allt förstördes genom den turkiska eröfringen, på samma sätt som den romerska kulturens praktindustri långt tidigare hade förstörts genom den germanska eröfringen. För den ena som för den andra sortens barbarer hade alla dessa dyrbarheter intet annat värde än själfva materialets, guldets och silfrets, där sådant förekom. Under hela den egentliga medeltidens tusenåriga period saknades inom den germanska världen, som vi skandinaver närmast tillhöra, nästan fullständigt lika väl behofvet af som begreppet o m möbler, rörliga bohagsföremål, i den nu vanliga meningen.
N:o 357, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 315, angående sökt befrielse från ersättandet af förskott till utgifter i följd af cholera farsoten; i sammanhang hvarmed äfven föredrogs en af Hederv. Bonde-Ståndet, genom Protocolls-utdrag af den 14 dennes, meddelad inbjudning att dess beslut biträda. Ståndet, som med bifall till Utlåtandet N:o 315, beviljat invånarne i Morlanda, Tjörns och FässbergsPastorat befrielse från dem ålagd betalningsskyldighet af 351 R:dr 34 sk. 3 rst., beslöt nu, med ogillande i öfrigt af 7 Utlå - Trot. TJtdr. d. 16 Nov, 1840. 793 Utlåtandet N:o 315 och N:o 357, bevilja den af åtskillige städer och socknar inom Götheborgs och Bohus Län sökta befrielsen från återbetalningsskyldigheten, i afseende på de till uppköp af likkistor begagnade medel 1,423 R:dr 8 sk. 5 rst. B:co, och var härmed äfven inbjudningen antagen. N:o 358, i anledning af Yällofl. Borgare-Ståndets återremiss af Utskottets Betänkande N:o 319. Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 319, biföll äfven det i memorialet N:o 358 föreslagna förtydligande. N:o 359, i anledningaf återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 272. N:o 360, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 35. Lades till handlingarna. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets följande Memorial: N:o 108, i anledning af Hedervärda Bonde-Ståndels återremiss å Utskot 7 O tets under N:o 82 a Båtna Betänkande. Lades till handlingarne.
Markegång få vidkännas en derefter minskad betalning för Löuings-Spannmålen och, i händelse priset folie ända till D-'dr, skulle komma att helt cch hållet sakna all förmon af den, med afseende på behofvet, vid i8i5 års Riksdag, dem, medelst Spannmåls uppförande under Lönerna, tillagda Löneförbättring, hvaremot åter Militaire-Statern», uti det för dem å Spannmålen satta Minimi-pris af 6 R:dr per Tunna, ega en försäkran att icke till mindre än detta belopp blifva för Löningssäden godtgjorde; så hade, med öfvertygelse för öfrigt om angelägenheten deraf, att Civile-Statens Penninge-Löntagare ock må varda försäkrade att få åtnjuta en för deras utkomst nödig aflöning, Rikets Ständer fastställt ett Minimum af 6 R:dr per Tunna Lönings-Spannmål för Civile-Staternes Ejnbetsoch Tjenstemän samt anslagit och # Bil. till K. M. Nådig» Propos. N.o 2. oell å Stat uppfört, skillnaden emellan 6 R:dr och 4* R:dr å Tunntalet under hvarje Lön. Ehuru Eders Kongl. Maj:t härvid funnit, att bestämmandet af ett mellan Riksdagarne oföränderligt pris å den under Embetsoch Tjenstemäns Löner inbegripna Spannmål skulle hafva medfört enkelhet i förvaltningen och kunnat med Löntagarnes bästa förenas, har likväl Eders Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 26 November 1823, gillat den af Rikets Ständer i ofvanberörde måtto uppgifna ordning för prisets bestämmande å Penninge-Löntagares Aflönings-Spannmål, äfvensom det derå bestämda Minimipris, samt i Nåder befallt, att årliga Riksmarkegången i enlighet dermed borde uträknas.
har anordna t uts tRlhi ng och försalj ning af iiiöns t er och modeller till liygieniska underoch öfveïdsägter för Bvii1nor och barn i EEröken Ohlssons Modea fur, I4 Blasieholrn~~torg. Afven emottagas ~~estiillniiigar ii samtliga artiklar, l~vasvict s&amp;kildt p %pekas utstyrslar för spiida bar 11. Vidare iipylysningar ineddelas R Fredrika-Bremer-Fi ' öi.ltunclets byrh, der afven anteckning af nya ledamöter kan ega rim. Arsafgift 1 kr. Koil.espondeiis till Dragtreformföreningen adresseras till samma stiille, Den sista af familjen Marchbanks. " Var god ocb stig fram till Miss Addingtons pulpet, min frun, sade redaktören i en nAgot vanligare ton iln den hos honom vanliga. Jag stig upp frtin min halfskrifna meniqg .. En liten, vissnad, finlemmad gumma kom öfver golfvet till miu plats. Hon var svartkladd, och de drag i hennes bleka ansigte, som tiden minst barjat, voi ' o riktigt vackra. Förtreten svallde inom mig. Redaktören skickade alltid p l mig. alla de stackars " författarinnorn, som gingo .in och ut p&amp; vAr byra. " Jag a r rhdd ritt störa er; ni tyckes ha s l brtidtom ", sade hon. med nggot af en vilrldsdams angenama lugn, .i hvilket man dock allt för val kunde qg) %g en liton darrning af blyghet och angslan. Ack! hon * ' ju frin Södern! man kunde ej niisstagn sig derpl, d l man horde det. gakta slapandet p l vokalerna och undertryckandet af konsonanterna. Jag skall ej försöka ' Atergifva det karkktaristiska i hennes brytning; skrifna bokstaher kunna ej gifva eder ' ett begrepp. om. huru det lat, sivida ni icke vet det förut.
Åtskilliga “visioner“ visade sig äfven den 12 Mars, “dock sådane att alle voro togati svarta och med ovanliga vida hattar stilla ståendes och försvundne“. Berättelsen är undertecknad Petrus Enstadius och predikanten Laurentius Bjur, den senare åsyna vittne. Många dylika syner, måhända ett slags hägringar, ha under olika tider inträffat på dessa ängar. En vidskeplig folktro påstår, att de förebåda förändringar i rikets styrelse. Om en af dessa syner lyder berättelsen sålunda: “Den 24 Mars 1671 vid pass kl. 8 om morgonen, då solen sken rätt klart, har Olof Pädersson i Kilinge sett såsom en stor hop krigsfolk till fot på en slät äng, hardt vid byn. Fanorna tycktes hafva varit svarta samt folket svartklädda, alla med sina gevär, både pikar och musköter, uti truppvis ståndandes. Hela hopen vände sig ifrån öster till vester och stod stilla en god qvarts timma, sedan bonden begynte se deruppå. Men intet kunde han märka, att de stridde eller slogos sig emellan. Ändtligen begynte allt krigsfolket hvar efter annan draga sig sakta mer och mer ut och samlades emot en skog, ett godt stycke derifrån, der folket stod så tjockt, att det syntes på det rummet så svart såsom en mörk natt; och varade en qvarts timma. Samma morgon litet derefter blef Lars Andersson i bemälte by af sin dotter utropad att komma och se något nytt der på ängen. När han nu kom ut, såg han på samma ängen en stor hop skepp med master, och allt stilla ståndandes; dock kunde han inga segel se. Och en stor hop folk gick af och an omkring och emellan skeppen, mötandes hvarandra fridsammeligen, så att han ingen fiendskap kunde se dem vara emellan. Deribland hafver ock synts en hvitblå fana, som har allenast en gång blifvit omsvängd och sedan stått stilla.
A sjöarne Norra och Södra Barken af omkring 2 mils längd, idkas, med begagnande af Strömsholms kanal, som börjas vid sjön Södra Barkens södra strand, en icke ringa sjöfart, hvilken, sedan nämnde utom länet belägne kanal år 1860 åter bifvit, efter fulländad ombyggnad, till allmänt begagnande upplåten, lärer komma att i väsendtlig mån utvidgas och förökas medelst ifrågaställd ångbåtskommunikation derå. De under ifrågavarande tiderymd å denna trafiklinie begagnade fartyg äro till antal och drägtighet upptagne å tab. N:o 9. Ifrån Grådafallen i Gagnefs socken af Säters fögderi begagnas på Dalelfven äfvensom vidare å Siljan, Insjön och Orsa-sjön i Ofvanoch Nedan-Siljans fögderier sedan många år tillbaka ångfartyget Prins August med 16 hästars kraft, men utan regelbundna turer och mest för bogsering af fraktfartyg med handelsgods, brukseffekter och mahn. Denna trafiklinie beräknas till en längd af emellan 6 och 7 mil. För transport af bergverksprodukter begagnas i öfrigt båtfart å Dalelfven dels emellan Grådö i Hedemora socken samt Husby kyrka, omkring 2 mil, dels ock emellan Båtsta i Stora Tuna socken och Gagnefs kyrka, omkring 2 mil. De fartyg, som å dessa trafikleder begagnas, äro i förrberörde tabell N:o 9 upptagne. Genom rensning i forssarne och för ändamålet lämplige byggnader hafva för timmerflottning blifvit gjorde användbare Vesterdalelfven från Lima socken och Wånan, som sammanflyter med nämnde eif i Jerna socken, ifrån Johannisholms bruk i Wenjans socken, äfvensom Österdalelfven och dermed förenade Rotån i Elfdals socken, så att timmerflottning å dessa vattendrag verkställes till sjön Runn och dervid anlagde Korsnäs sågverk och Stora Kopparbergs Bergslags virkesupplag vid Falun.
Jag tror mig icke öfverdrifva, om jag säger, att den natten sof ingen på hela Rivieran i sin säng. De främlingar, som stannade i hotellen, tillbragte denna och efterföljande natt i hotellens täckvagnar och omnibusar. Våra grannar i de närmaste villorna hade gjort sig tält af golfmattor och plaider. I hvar trädgårdstäppa, hvart litet hönseller kaninhus trängdes menniskor. Den första natten var icke tal om sömn. Villan beträdde vi endast ogerna. Skulle någon dit in för att hemta något, skulle kokerskan värma té i köket, strax började marken darra, ehuru endast lindrigt. Det var, som om en elak ande hade suttit på lur djupt nere i källaren och dunkat i bottenvåningens golf, så ofta vi närmade oss. Den uppjagade fantasien förvandlade snart minsta kny och knäpp till jordstötar. Till lycka för alla var natten nästan som sommarvarm. Luften var stjernklar, och öfver de kungliga fikonträden och den svarta olivskogen syntes det spegelblanka hafvet. Inne i trädgårdarna rörde sig främlingar och infödingar af och an, insvepta i hvita sängfiltar, medan i de provisoriska tälten lamporna lyste genom de brokiga skynkena. Ropande genom mörkret samtalade vi då och då med våra grannar om hvad som skett eller skulle ske. Allt annat var glömdt. Några påstodo med bestämdhet, att en ny katastrof vore att vänta i dagningen. Ehuru detta påstående saknade all berättigad grund, upprepades det så ofta och med sådan öfvertygelse, att det småningom öfvergick till en dogm, hvarom intet tvifvel längre kom i fråga. Insvepta i filtar hade min hustru och jag slagit oss ned vid en italiensk oljelampa i trädgården. Jag fördref tiden med att granska ett ofulländadt manuskript, hvilket jag arbetat på föregående afton och hvilket legat kvar på skrifbordet under jordskalfvet. Jag anför detta som ett exempel på, hur egendomligt slumpen understundom gestaltar sig. Manuskriptet innehöll nemligen början till en dikt, som jag kallat Glada Gudars Hjelp, och i hvilken jag låtit skildringen af en förmodad jordbäfning spela in.
Motionären har, efter erinran derom, att Eckiesiastik-departementet omfattar fyra särskilda föremål: 1) Kyrkoväsendet, 2) Den allmänna undervisningen, 3) Fattigoch 4) Helso-värden, särskildt yttrat sig i afseende på hvar och en af dessa olika förvaltnings-grenar och dervid sökt visa behöfligheten af ett nytt embetsverk, hvilket kunde i 2:dra instansen handlägga de ärenden, som tillhöra de tre förstnämnde, och till hvilket helsovårds-ärendena jemväl ansågos böra öfverflyttas. I afseende på kyrko-ärendena har motionären hufvudsakligen anfört följande: Regeringens inflytande i afseende på kyrkan hade varit ringa under den katholska tiden, emedan kyrkan då haft ett utländskt öfverhufvud. Sedan presterskapets makt blifvit bruten genom Gustaf Wasa och katholicismens inflytande besegradt genom Carl IX, hade den sednare sökt att för kyrkooch fattigvårds-ärendens handläggning upprätta en särskild embets-myndighet, kallad kyrko-råd, sammansatt af både andlige och verldslige män. Gustaf II Adolf hade äfven haft för afsigt att inrätta en ecklesiastik öfver-styrelse (Consistorium Generale), som skulle utgjorts af 6 andlige och 6 verldslige ledamöter, och haft till föremål att utarbeta en kyrko-ordning och förvalta ecklesiastik-verket i allmänhet, och frågan härom hade förevarit vid två riksdagar, men ej kommit till verkställighet i anseende till biskoparnes motstånd. Så väl under förmyndare BiA. tiU R. St. Brot. 1853 § 1854. 8 Sami, 29 Höft. \ , s Allm. Best.- Och Ekon.-Utskottets Betänkande, N-'0 117. regeringen efter Gustaf Adolfs död, sora under Drottning Christinas och Carl X:s regeringar, hade frågan ånyo blifvit vackt, inen ej haft framgång. Under Carl Xl:s minderårighet hade emellertid kyrko-väsendets angelägenheter blifvit ställda under Kansli-kollegium, och i de eröfrade länderna hade Öfver-konsistorier blifvit inrättade.