Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I förra plenum borttog R. o. Ad. ett stadgande ur 12 §:n sora skulle hindra missbruk af mäskvärmare, och får jag derföre anhålla, att, på lämpligt ställe, måtte införas ett så lydande stadgande: ”Då mäskvärmare begagnas, må änga hvarken frän bränvinspannan, eller på hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken utan blott derigenom ledas medelst rör”. Frih. Raab: Såvida Hr Gr. o. Landtm, icke finnér något hinder möta för införandet i författningen af det ifrågavar:de tillägget, hvilket jag icke eller kan finna, får jag tillstyrka detsammas antagande. Det skulle utgöra ett surrogat för det af R. o. Ad. förut afslagna stadgande, alt, hvad redskapen beträffade, ånga icke fick inledas i mäskrummet. Enl. hvad jag sedermera erfarit, har denna föreskrift tillkommit derföre, alt man åsyftat något dylikt som Frih. Cederström nu har i tydliga ord föreslagit, men, vid uppställningen af detta stadgande, blef ordalydelsen sådan, att den kom att innehålla andra föreskrifter än dem man egentligen ville hafva införda. Detta af Frih. Alströmer framställda förslag är emedlertid nyttigt, och jag tillstyrker derföre detsammas antagande. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. väl i fråga om föredragningssåttet beslutat, alt de §§, som förbigingos ulan anmärkrt. skulle anses bifallne, men att i afseende pä 12 § åtskilliga anmärkmr blifvit gjorde, och Hr Landtm, fördenskull icke funne R. o. Ad:s berörde beslut utgöra hinder för antagande af ett sådant morn., som Frih.
Hos Kongl. Majit har Dess, i och för Armeens Pensions-Inrättning, under sistlidet år församlade, Krigs-JBefäl, ibland annat anmält, hurusom det utgjort ett bland de angelägnaste föremålen för dess öfverläggningar, att kunna, i enlighet både med Kongl. Maj:ts till Krigs-Befälet derom gjorda Nådiga Proposition, och den inom Arméen - allmänt yttrade önskan, tillvägabringa en förökning i Pensionerna, så att de, om ej fullkomligt , dock i tillräckligare nion än hittills, motsvarade behofven efter tidens allmänna förhållanden och skyddade en, efter uppoffrade krafter i Statens tjenst, orklös ålderdom från nöd och bekymmer. Vid de noggranna beräkningar, som i anledning deraf blifvit af Krigs-Befälet gjorda öfver möjligheten af Pensionernas förökande med Cassans egna tillgångar, här det visat sig, att sådant ej 6 Kongl. Maj.ts Nådiga. Propos. N.o 4°- ka:i ske utan elt allt för långt uppskof dermed till en tid, hvars inträffande svårligen ian beräknas, Vid sådant förhållande, och enär å ena sidan behofvet af ökade Pensioner visat sig för stort och för nära för banden att medgifva ett obegränsadt uppskof, och å den andra några ökade tillskott af Armeens Löntagare icke skäligen bunna yrkas, hav Krigs-Befälet icke funnit annan utväg att vinna en förbättrad, det ■Verkliga behofvet sig närmande, pensionering, än genom ett ärligt bidrag ifrån Stats-Verket, i hvilket afseende Krigs-Befälet anhållit, det Kongl.
Beslut i detta ämne varda fattade och BancoStyrelsen meddeldte, åtgå troligen några veckor, hvarförinnan FinanceRegleringen möjligen skulle kunna blifva af Riksens Ständer afgjord, och någon serdeles skillnad i tiden för beräkningen af detta anstånd således icke äga rum. Jag hemställer derföre, om icke, enär i hufvudsaken samma ändamål vinnes, Ridderskapet, och Adeln skulle behaga gilla Utskottets Betänkande. Herr Grefven och Landt Mars kalken tillkännagaf, att Borgareståndet bifallit Utskottets första Betänkande samt att de öfrige Stånden , enligt den underrättelse Herr Grefven och Landt - Den 24 Martu, /. ni. 339 Marskalken erhållit, skola gillat Utskottets senare, nu ifrågavarande Betänkande. Hert Munck af Rosenschöld frågade, om den af Herr Grefven och LandtMarskalken nu lemnade upplysning vore tillförlitlig; i anled* ning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det berörde underrättelse väl ännu icke i officiel väg från de andra RiksStånden an-; kommit , men att någon anledning icke vöre att tvifla på rigtigheten deraf, och hade Herr Grefven och LandtMarskalktn endast trott, sig upplysningsvis böra meddela Ridderskapet och Adeln samma underrättelse, utan att derföre anse den i ringare måtto böra verka på Ridderskapets och Adelns Beslut. Herr Cederskjöld: Om mitt minne ej allt för mycket bedrager mig, har förut aldrig varit fråga om mer, än hvad Utskottet nu tillstyrkt, nemligen en Månads förlängning af Prae-criptions-tiden, räknadt fiån den dag då Beslut derom blifver allmänt kungjordt. Då nu deremot blifvit yrkadt, att den Månad, hvarmed Prasscriptions-tiden förlängdes, borde räknas frän den dag, då allmänna FinanceRegleringen kommer till Allmänhetens kunskap; synes detta mig vara en alldeles ny Motion, hvaröfver Utskottet aldrig blifvit hördt, och som således ej nu lär till afgörande kunna upptagas, ej heller göra något uppehåll i detl gamla Frågans afgörande.
Albert ej allenast fick sina favoriträtter, utan dessa särdeles goda och väl lagade, varade hennes bortovaro en god timma, under hvilken Albert hade en mindre rolig »tête à tête» med Mariana. Detta kände Elina på sig, och skyndade derföre så mycket som möjligt, men med somligt kan man icke skynda; och då Elina ändteligen kom in i salongen blef hon icke litet ängslig och bekymrad när hon hörde Albert och Mariana i den mest ifriga och hårdnackade disput, der ingen tycktes vilja gifva efter, och der bådas ögon flammade af en eld, som icke var långt ifrån vredens eller oviljans. Albert hade icke haft så alldeles godt öga till Mariana nu på en tid. Han hade ofta mött henne i trapporna när han hemkom, och mången gång skyllt Elinas tårar på den fromma kusinens besök, och någon gång i Elinas ord trott sig igenfinna Marianas inflytande och ingifvelse. Under Elinas frånvaro hade de nu, olyckligtvis, och af en fatal slump, kommit att tala om den allmänt kända fru Krüdener, som reste omkring och predikade till mensklighetens omvändelse och förbättring, och som slutligen likt en skugga hakade sig fast vid kejsar Alexander, hvilken hon förstått att alldeles lära sig beherrska. Albert kallade henne för en äfventyrerska, en fantast, en galning, etc. som gjorde mera ondt än godt. Mariana åter, som i botten läst allt hvad som någonsin är skrifvet om och af fru Krüdener, och som nogsamt kände att hon visst icke gjorde något ondt, minst ville något sådant, fast hon väl icke just förmådde uträtta allt det goda hon åsyftade, hon kallade den namnkunniga frun för ett Himmelens ljus, en profetissa, en af Gudi inspirerad, en äkta sierska, begåfvad med stor och öfvernaturlig förmåga att se in i framtiden och ned i menniskornas hjertan och själar.
Jag anhåller derföre, att StatsUtskottet täcktes å denna omständighet fästa litet mera vigt, än som hittills skett. StatsUtskottet säger vidare pag. 3o8: "Ehuruväl det är att förmoda, att en del af "de förluster, som äro en följd af allt för "stora Magazins-behållningar, och hvilka ”äfven till icke obetydlig grad drabbat Ma"gazins-fonden, icke inträffat, om utred"ningen af denna inrättning, sedan dess "upplösning var beslutad, med mera skyndsamhet fått verkställas, anser Utskottet 3g H. 3* 36 Den 19 Augusti. ”hvad Revlsorerne i detta hänseende an"fört, ej föranleda till någon framställning ”enär Rikets Ständer sjelfve yttrat sig om ”nödvändigheten af en varsam öfvergång ”ifrån del förut följda systemet vid Maga”zinsförvaltningen, samt förhållandet nu”mera i öfrigt är helt olika.” Härvid tror jag äfven, att Utskottet, då det stannat i den öfvertygelse, att utredningen skolat ske i enlighet med Ständernes beslut, bordt tillstyrka underdånig anmälan om huru härmed tillgått, emedan troligen ett helt annat resultat vunnits, derest de indrifne medlen genast deponerats i StatsContoiret.
Häremot har blifvit anmärkt: 1:0 af Herr Lundin: att det icke skulle medföra någon fördel för Falkenberg, oa den föreslagna stapelrätten beviljades, enär dess invånare endast derigenom blefve pålagda för den*' hittills okända, icke obetydliga afgift er; att, elimar Motionairen uppgifvit, én mängd varuartiklar, som skulle kunna ifrån Falkenberg exporteras, förhållandet härmed, likasom beloppet af de tullmedel, hvilka för Stadens räkning hittills blifvit å annan ort erlagde, icke närmare är vordet styrktj samt att, på ett icke betydligt afstånd ifrån Falkenberg, finnas flere Städer, sorn aila dels äro eller kunna blifva försédde med göda hamnar. 2:0 Af Herr Andersson j att, då i Falkenberg år i83i endast funnos 471 mantalsskrifne personer, samt bevillningen å bandel och handtverkerier icke uppgick till högre belopp än 262 R:dr Banco, äfvensom då uti omkringliggande landsort ej producerades andra varor, än sådana, som exporteras ifrån de redan med stapelrätt försedde Städerne, ansåg han det ej blifva gagneligt för det allmänna, om en dylik rättighet medgafs Falkenberg, enär följden skulle blifva, att en ökad tullbevakning måste anställas, hvilken komme att kosta Staten, utan ersättning genom motsvarande tullintrader; uti hvilken mening Herr Olbers sig förenat. Efter behörigt öfvervägande häraf, får Utskottet vördsamt anföra: att Utskottet, af den berättelse örn inrikes handeln och sjöfarten, sorn Commerce-Collegium afgifvit för år 183a, inhemtat, att nämnde, år i Falkenberg funnos 12 handlande med hos dem skattskrifven betjening till ettan - 6 Allm. Best. - och öec.~\J:sk. Btt. N:• 22, tal af “6 personer; att beloppet af deii bevillning, hvartill de handlande för samma år blifvit taxerade, utgjort 8g R:dr 3a sk. Banco; samt att Staden till inrikes sjöfart begagnat endast ett fartyg af omkring i5 lästers drägtighet. DA ett sådant förhållande icke synes utmärka, att
Är i dessa fall hyran bestämd för månad, beräknas den efter den tid, han å fartyget tjenstgör; är den bestämd för resa, beräknas den för tiden, som löper efter den i förhyririgskontraktet omtalade resans fullbordande, enligt den i förhy ringsorten gångbara månadshyra för resor till samma hamnar; dock att den ej må beräknas lägre, än den hyra, kontraktet innehåller. Denna förhöjning bestämmes af domstolen eller, i utlandet, af Svenske konsuln. § 57. Inställes resan innan fartyget afgått från den hamn, der besättningen blifvit förhyrd, tillkommer den besättning, som är förhyrd för resa, tredjedelen af hyran, och den, som är förhyrd för månad, hyra för så lång tid, den varit i rederiets tjenst och dessutom en månads hyra för brutet kontrakt. Inställes resan sedan fartyget afgått från förhyringsorten, erhåller den besättning, som är förhyrd för resa, hela hyran, den som är förhyrd för månad, utom hvad redan är förtjent, hyra för fyra månader, då resan inställes i hamn bortom Kap Horn eller Goda Hoppsudden, för tre månader i närmare hamn utom Europa, för två månader i 9 66 denna verldsdel pä andra sidan Kanalen, för en månad i Nordsjön eller Östersjön eller eljest i Svensk hamn, Är någon del af hyran utbetald i förskott, ingår detta i ofvannämnde ersättningar. Öfverskjuter förskottets belopp ersättningens, utgår ingen ersättning, men besättningen behållei hvad den uppburit. § 58. Inställes resan till följd af krig, embargo, blokad, uteller införselförbud, is eller skada, som drabbat fartyget och gjort det till resan odugligt, erhåller besättningen hyra för den tid, den ä fartyget tjenstgjort. Är den förhyrd för resa, bestämmes hyrans belopp af konsuln, eller, i Svensk hamn, af domstolen, efter jemförelse med de i förhyringsorten gångbara mänadshyror för samma resa å samma tid. Är någon del af hyran utbetald i förskott, vare lag som i § 57 mom. 2. sägs. § 59.
Med hänseende dertill att lefnadsbehofven vid äldre år torde kunna något inskränkas, äfvensom att största antalet folkskolelärare tillhör landsbygden, hvarest lefnadskostnaderna äro mindre dryga, hade komitéen fastliållit. den åsigt, att för den afgående lärarens torftiga bergning vore sörjdt, om han finge tillgodonjuta tre fjerdedelar af sin lön såsom pension. Enligt komitéens förslag vore likväl, utöfver den ovilk or liga förbindelse, som måste åligga kommunerna, att lemna bidrag till detta pensionsbelopp, så vidt det beräknades efter minimi-lönen, tillfälle lemnadt öppet att få lärarnes pension förhöjd ända till en maximigräns af 750 R:dr. Den lefnadsålder, vid hvilken läraren skulle vara berättigad att erhålla pension, hade komitéen hemställt skulle blifva 60 år. Denna bestämning stöde i öfverensstämmelse med den pensionsålder, hvilken Stats-Utskottets Utlåtande JVt 104. 13 blifvit föreslagen att gälla för lärare i allmänhet, och syntes, om man afsåge å ena sidan det mödosamma i sjelfva tjenstgöringen, å andra sidan nödvändigheten att icke alltför starkt anlita inrättningens tillgångar, vara den åldersgräns, hvilken i detta fall hade största skälen för sig. Den tjensteålder åter, hvilken läraren borde hafva uppnått för att komma i åtnjutande af pension, hade komiterade föreslagit till 30 år, hufvudsakligen på den allmänna grund, att innehafvaren af en tjenst, för att hafva giltig rätt till pension, borde hafva tjenat så lång tid som hans egentligen verksamma ålder kan anses omfatta. Då emellertid såväl i afseende på lefnadssom tjensteålder undantagsförhållanden kunde ega rum, på hvilka borde fästas billigt afseende, hade blifvit föreslaget att i vissa fall en nedsättning i dessa åldersbestämmelser kunde medgifvas, i hvilka fall afsked kunde erhållas med afkortad pension. Den från kommunerna utgående pensionsafgift hade komitéen föreslagit till 4 procent af den lön, för hvilken delaktighet i inrättningen beräknades, eller, som är detsamma, till 5V3 procent af pensionsbeloppet.
Äfven har det förundrat mig att höra den siste talaren yttra, att principen vore riktig, men att den ej borde utsättas i princip-betänk. Jag tror, att denna princip är af så stor vigt, att det vore den största oformlighet, om den ej här uttrycktes. Likväl har jag funnit någon förklaring å hans misstag, då han trott, att en sådan rättighet alltid funnits. Förhållandet har likväl varit alldeles motsatt. R. St. hafva bestämt vissa millioner att utgå i discontväg, andra att ut gå som fastighetslån, andra som odlingslån; och man har ej haft rättighet att vägra lånen, så länge behöriga låntagare anmält sig och crediliven lemnat tillgång. Det är just denna oformlighet, som Utsk. ansett af vigt att antyda. Att af fruktan för att stöta opinionen underlåta att utsätta detta, men insmyga det i det reglementariska, kan jag ej gilla. Frih. Ehrenborgh: Då åtskilliga talare fästat sig vid denna punkt, ber äfven jag att få fästa Utskrs uppmärksamhet derpå, att det blir nödvändigt att bestämma den ordning, hvaruti en blifvande Bancostyrelse skall förfara i detta afseende. I en sednare punkt säges nemi.: ”att af alla de ”uppgifna utvägarna till den erforderliga proportionens underhållande lånerörelsens förminskning är den, som i sista ”rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar.” Jag tager mig friheten hemställa, huruvida det icke är nödvändigt att bestämdt förklara, att i första rummet borde den tredje punkten begagnas, nemi. lån mot obligationer; i det andra, försäljning af statsobligationerna; i det tredje, försäljning af inteckningar, och i sista rummet lånerörelsens inskränkning. Jag hembär Utsk. min tacksamhet derför, att det öppet förklarat, att fall kunna finnas, då indragning kan blifva af nöden.
Ständer anse stadgandet i denna § vara tydligt derutinnan, att lill bränvins-tillverkning i mindre bränneri endast må begagnas den redskap, som i § uttryckligen omlörmäles, hafva likväl, då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bränvinstillverkare vid en del mindre brännerier, medelst mäskens uppvärmning på hvarjehanda sätt, innan den insläppes i pannan, betydligt fortskynda!, averkningen, utan alt tillverkaren drabbas af motsvarande afgift, Rikets Ständer ansett sista momentet i § 5 böra erhålla följande tillägg: ”allt annat sätt att uppvärma mäsken före dess insläppande i pannan, vare förbjudet”. § 11- Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit flistad ej mindre derpå, att det i denna § förekommande uttrycket ”innan den får företagas” vore så sväfvande, alt man icke rätt vetat, om detsamma hänförde sig lill brännings-tiden i sin helhet, eller blott till den månad, anmälan afsåge, eller till och med endast till den dag under den tillåtna tiden, då tillverkaren funne, för godt alt handteringen börja, hvilket haft till följd, att § blifvit olika tolkad, än äfven derpå, att hvarken uti denna eller någon annan § funnes uttrvckt, huruvida anmälan till bränvins-tillverkning i större bränneri under båda de tillåtna"må - 304 Earrpeditions-Utskotteis Förslag till underil. Skrifvelse N.-o 125. nöderne finge ske på en gång, ehuru delta pålagiigen varit lagstiftarens mening. Till förekommande af all ovisshet härutinnan har § 11 erhållit den förändrade lydelse, förslaget innehåller. § 13. Af det vid § II först omförmälda skäl, och då derjemte ordet ”månad” i förevarande § 13 ansetts innebära någon tvetydighet, har den förändrade lydelse af första momentet i § 13, förslaget utvisar, varit föranledd.
— Samma spådomar af ruinerade familier, förstörda Fabriker, fattigdom, tiggeri, brott och elände (nästa gång kommer kanske Pest, krig och örlig dertill) med ett ord, »amma spökelsejaistq* BevillningsVtshottets Betankanden. 165 rier. — Men jag tror att hvarje upplyst och fördomsfri man redan sä tillräckligt hunnit stadga sitt omdöme häröfver, att all vederläggning häraf hör anses för öfverflödig. Den af vära Fabrikanter yttrade hotelse, att vilja nedlägga alla Fabriker, örn någon ändring i det hittills följda förbud-systemet skulle företagas, förefaller mig eljest, som vissa barns hotelser att vilja dö bort frän Pappa och Mamma, om desse någon gäng skulle finna sig foranlåtne, att icke i allt göra demi till viljes. Herr Fornander: reserverade sig mot den föröslagne Tull-prdcént'en a Silkes och Bornulls-Fabrikater och yttrade: Vid bestämmandet af Tull för Ylle, Bomulls och Siden-Fa» briltater har jag icke varit af Höglofl. 33evilIningsUtskottets andra afdelnings allmännaste mening" och dä jag afvert funnit, att pluraliteten i Höglofl. Utskottets plenum ej ansett sig böra andra Andra Afdelningens tanka i detta ämne, nödgas jag härmed göra min reservation, den jag anhäller malte fä åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande till Bespective Riks St änden. Andra Afdelningen har antagit sorn grundprincip, att sätta högre Tull pä Fabrikater, som här kunna tillverkas af inländska ruditnaterier såsom ett billigt .skydd för desse våra-nyttigaste Fabriker.. Deremot har beslutits , att en lägre tull bör sättas å Fabrikater af utländsk judimateria, såsom mindre angelägne vgror *66 Btvillrrfngs-ZJiskattets Betänkanden. och hvilka om vi ej kunna eller vi 1
Paragraf 2 3 tillägger dock, a t t presidenten fös ett distriktsråd slrall, shvida detta uppdrag icke innehafves af en kvinna eller n&amp;on på annat satt diskva1ifei: ad person, fungera soin fredsdomare. Denna punkt # r den enda inskränkning rörande kvinnor, so111 förekommer i lagen. Paragraf 4 3 bestämmer, a t t gifta kvinnor skola uppföras p i röstlängderna, s i vida de äro skyldiga att betala, skatt för enskild iigendoin; Hittills Ila i England endast ogifta kvinnor eller enkor iigt komii~iinal rösträtt. Men genom lagen af den 5 inars 1894: liar denna ratt afven tillfallit gifte kvinnor. DPL geiioin lagen af den 18 aug. 1882 agendoinsgeinenskapen mellan, akta makar iipphafts, blir det icke få gifta kvinnor, som bli röstberättigade. Det var på parlamentsledamoten Mat Laïens förslag, soin !en gifta kvinnan i England tillerkänts sanima rattigheteP i kom iniinalt afseende som den ogifta. Sybehörs&amp; Modeaffar, Kruses Pensionat &amp; Hotel Klarabergsgatan 62, Stockholm, tvA iiiiiiiiters viig fi.511 Ceiitralstationen, erbjuder s h &amp; l enkla soni elegants riiin II. - Ref. Med. Doktor E. W. Wretlind, Stockholin, Doktor-, H. Akerström, Uysda iu. fl. Vaktinilstare iiiöter vid stationen. TrKffns diirstKdes iriellsii 10-11 f. in. och 6-6 e. iii. BOKBINDARE, Laderplastik. Alla slags verktyg för laderplastik säljas billigast Iios PER FROM, Stockholm, OBS.! Saxar och kiiifvnr slipas. Stort lager af Barnkläder for alla åldrar, till och iiiod 16 &amp; r. GocZa t7jger! N g a, sn~) 2aJcf~,~ZZa modelteg *! BiZZiga pviseq *! Allm.
Såsom eli med inköpet af oflaberörde fasta egendom gemenskap Ersättningen ägande ärende, anse sig Revisorerne jemväl böra anmäla, att, sedan sist för de i sam församlade Revisorer, på sätt deras Berättelse, sid. 44, innehåller, förma hus upp klarat, det Revisorerne ansågo, att den till dem hänskjutna fråga, rö- satta trumeau rande Hof-Marskalken Friherre G. Ridderstolpes sterbhusdelägares skyl 10 - — 74 — Mindre kreditivet. dighet att godtgöra Riksgälds-Kontoret värdet å några i försä/jningsanbudet icke undantagna> men, sådant oaktadt, af sterbhusdelägarne föryttrade trumeauer, vore af så tvistig beskaffenhet, att den hvarken borde eller kunde tillhöra Revisorernes afgörande, utan att samma fråga syntes i Jaga domstolsväg böra pröfvas och afgöras; så hafva Fullmäktige, efter hvad protokollerna utvisa, härom underrättat sterbhusdelägarnes ofvanbemälte ombud; hvarjemte Fullmäktige infordrat Riksgälds-Kontorets Ombudsmans yttrande angående de anledningar och grunder, som å detta Verks sida kunde förefinnas för en sådan rättegångs anställande och utförande. Efter det Ombudsmalinén i sitt, lill följd häraf, afgifna utlåtande anfört, det han, på uppgifna grunder, ansåg all laglig anledning saknas för anställandet af ifrågavarande rättegång, hafva Fullmäktige, med afseende å det skick, deruti omförmälda ersättningsfråga efter köpets afslutande vore försatt, beslutat till Rikets näst sammanträdande Ständers Stats-Utskott öfverlemna handlingarne rörande detta mål, och, i afvaktan af samma Utskotts yttrande härom, uppskjutit afgöra frågan, huruvida meranämnde ersättningsanspråk skall underställas laga domstols pröfning eller icke. Utaf den summa, hvilken, enligt 63 § Regeringsformenvid sednaste
St:r tillika , i anledning af dessa förslag, en bestämd reglering af LänsHospitalens Fonder och tillgångar böra vidtagas , samt hvarje Cenlralllospital deraf erhålla sin andel, som skulle sia S t a t s - U t s k o 11 c t s einottagas af dess Direction att förvallas på det sätt, sorn genom Högstberorde Instruction blifvit i afseende på Lazarettsoch CurhusMedlen föreskrifvet; vid hvilken reglering likväl borde tillses, att de Fonder, som, genom private donationer tillkommit, endast tillädes sådane CentralHospital, hvari de Län, till hvilkas förmån donationerne blifvit gjorde, kommo att äga del, samt alt ändamålet med donationerne alltid i så måtto uppfylldes, att från det Län, till hvilket desamma hörde, ett deremot svarande antal dårar linge å Hospitalet njuta inrymme, utan minskning i den rätt, som Länet eljest, i följd af delagtigheten uti den gemensamma Inrättningen kunde tillkomma; neli anhöllo It. St:r sluteligen i underdrhet, att, i händelse hvad de liti omförmäldte måtto föreslagit vunne Nåd. bifall, K. M:t i Nåder täcktes förordna om de åtgärder, sorn för verkställigheten kunde erfordras. Lärande, i grund, af hvad sålunda utredt blifvit, de gjorde antnärkningarne förfalla. 3:o Vid Sjunde Puncten, upptagande Anslaget för Stockholms Stora Barnhus har hos II. R. o. A. blifvit anmärkt af Ilr Cederschjöldj P. G.j att oagtadt Staten så betydligen bidroge till Barnhusets underhållande, samma Inrättning likväl ingalunda skulle svara emot sitt ändamål, att förekomma värnlösa och i synnerhet oägta barns förstörelse i Hufvudstaden; och emedan Stockholms Stad, som allena hade nytta af Barnhuset, icke velat till dess underhåll, ännu mindre till dess åsyftade utvidgning, bidraga med den ringaste dirccta afgift, eller dertill använda något af Stadeus Betänkan den, N:o 248.