Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nog hade jag tänkt stanna tills jag arbetat ihop åtminstone tvåhundra daler, sade Lena fundersamt, med en sista, sorgsen afskedstanke till sina vackra rikedomsdrömmar, men hällre far jag hem med mindre än jag blir kvar här i huset. Allräj, sade Wehkalainen afgörande. Du kan få min sjömanssäck för dina saker. Kistan kan jag inte bära allena, men det mesta du har går nog i säcken. Bry dig inte om det. Vi orka nog bära kistan tillsammans och hällre lämnar jag den på gatan än här, sade Lena hurtigt. Hon fick en riktig hjärtklappning vid tanken att redan om några timmar vara på hemväg, och det lifvade upp henne. Inom några minuter var byrålådornas innehåll tömdt i kistan, hvilken de båda så tyst som möjligt buro ned, och kort därpå vandrade de raskt nedåt Chenystreet, som denna tid på dygnet var tyst och öde. Vandringen ned till hamnen blef både lång och tröttande och mera än en gång måste de pusta ut, hvarvid Lena alltid kastade en ängslig blick nedåt gatan, där Tuominen möjligen kunde dyka upp. Men alt gick lyckligt. Då de omsider kommo in i Batteryparken, där träden prunkade i alla indiansommarens granna färger, drog Lena ett djupt andetag af lättnad. Och ännu lättare andades hon, då Wehkalainen, sedan de småsofvit några timmar på en bänk under förväntan på att Castle Gardens portar skulle öppnas, efter endast några minuters frånvaro kom tillbaka med en biljett, som gälde ända till Wasa, och hemtade med sig en pojke, som på en handkärra skulle forsla kistan till ångbåtsbolagets docka. Det var visst ett par mils väg dit, men det betydde ingenting, då de bara behöfde följa efter handkärran. De hunno fram i så god tid, att Lena till och med började känna sig ängslig för att Tuominen ännu skulle kunna få tag på henne. Men Wehkalainen lugnade henne med att det inte var troligt. Och för öfrigt skulle hon inte bli lämnad allena, ty han hade vid närmare betänkande och då pengarne väl räckte till, köpt biljett också för sig själf öfver till Liverpool.
Kommitteens pluralitet hade derför uppgjort en annan beräkning för pannerymderna, i förliållade till hemmansvärdet. Yid denna beräkning bade kommitteen antagit 1000 r:dr bemmansvärdc såsom det minsta, hvilket skulle berättiga till bränvinsbrän11 ing, såsom binäring vid jordbruket. Svårligen torde någon kunna påstå, att hemman af lägre värde lemna så stort öfverskott i produktion , att icke detsamma skulle kunna afverkas till bränvin med den för husbehofsbränning bestämda pannan. Snarare skulle kommitteen kunna anses hafva salt denna gräns alltför lågt och att hafva medgifvit, redan vid detta låga värde, alltför stor bränvinsbränningsrättigbet. Denna anmärkning torde likväl bortfalla vid öfvervägande deraf, att, då flera tusende innehafvare af jord, af 1000 till 2000 rrdr tillverkningsvärde, för närvarande idkade brännvinsbränning till afsalu, kommitteen icke utan obillighet mot dem och motsägelse i sin egen uppgifna grundsats, att ej föreslå alltför stora rubbningar i nu bestående förhållanden, skulle kunnat frånkänna jordinnehafvare af 1000 rrdr bemmansvärde rättighet att idka brån vinsbränning lill afsalu, och om lagstiftaren verkligen afsåge att härmedelst bevilja honom någon förmån och bereda staten en motsvarande skatt, måste tillverkningsbeloppet medgifvas så stort, att det kunde bära omkostnaderna. Yid uppgörande af tariffen för beräkning af pannerymderna, i förhållande till hemmansvärdet, har kommitteens pluralitet antagit 20 till 24 Kongl. Maj.ts Kid. Proposition, N:o 26. 19 kannors panna utan, eller 18 kannors panna med, mäskvarmare, motsvarande ett hemmansvärde af från 1000 till och med 2000 r:dr såsom minsta, och 03 kannors panna utan, eller 47 kannors panna med, mäsk värmare, för ett hemmansvärde af mer än 26,000 r:dr, såsom största tillåtna pånnerymd.
Char uc-Si g i Ilata’ försäljningsmännens och redogörarnes i hufvudstaden, äfvensom Chartcc-Sigillatce-kassörens redogörelser skola, för säljning smännens och redogörarnes inom den 31 Januari och Chartcc-Sigillatce-kassörens inom ■påföljande Februari månads utgång, vid den på - Bil. lill Bevilln.-TJtskollels Betänkande JK 8. SS följd, sorn för Landtränteriets redogörelse är stadgad, öfverlemnas till Stats-Kontoret, som, efter emotlagandet deraf, låter öfver dem upprätta särskild general-räkning, hvilken sedermera, tillika med samma redogörelser, vid förutnämnde tid jemväl bör Ull Kammar-Rätten öfverlemnas. 4:o Stämplade pappers-förrådet skall, lika med den öfriga ränteri-uppbörden, inventeras de sista dagarne i Juni och December månader, samt instrumenten deröfver åtfölja de halfårs-förslag, som, enligt nästföregående 3:dje punkt, böra till Stats-Contoret insändas. 0:0 Allmänna tillsynen öfver Chartce-Sigillatm-medlens indrifvande och redovisande i behörig ordning åligger, i Stockholm Stats-Contoret, och i landsorterna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka myndigheter i sådant afseende böra genom vitens föreläggande eller andra lämpliga åtgärders vidtagande tillhålla försumlige redogörare eller tjenstemän att sina skyldigheter fullgöra; egande den, som med Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i dylika ärenden icke nöjes, att deruti hos Kammar-Rätten i vanlig ordning söka ändring. Sådane mål åter som angå brist hos redogörare eller försäljningsman å honom anförtrodt stämpladt papper, böra handläggas på sätt och i den ordning, som uti 11 § af Kongl. Instruktionen för Kammar-Rätten den 15 October 1831 är för balansmål stadgad. 6:0 Inflytande medel för tidningars, andra periodiska skrifters och brochyrers stämpling levereras till Rikets Ständers Riksgälds-Contor, dit redogörelsen i behörig ordning insändes.
I io — ©umma. 21 n tn d r ? it i n g: ©om bet dr af wigt,att be ©tatifliffa uppfinningar, f^tvtffa genom ©ammanbragcn unber benna hummer böra Winttaö, erf)dda beni fuDffanbigaffe noggrannhet, fS ffola #drabéfFrif»arne raeb fforffa omforq, qe» noin ticnliga £ftt>crbrag fran SSaperingfcEangberne, bern författa, o* £anbg. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 É i HANG Till samteliga O Riks-Ståndens Protocoll^ Innehållande de Handlingar, Hvilka lill Riks-Stånden blifvit aflemnade, Såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar, Samt Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag, vid Urtima Riksdagen i Stockholm 18*5* Andra Delen. STOCKHOLM. Tryckt i ElmÉns och Gr åsbergs Tryckeri, 1815. Uopläst hos Högloft. Ridd. och Ad. d. 3 April. Hrtgvörd. Prest-Ståndet d. 4 Vallofl. Borgare-Sfåndet d. 13 _ — Hederv. Bonde-Ståndet d. 4 Vördsamt Memorial! n. JL/ä flera Riksdagavs erfarenhet bevisat, att de liwrigh:bliga göromål, sorn åligga Expeditions-Utskottet, i synnerhet vid den tid, då en myckenhet beslut af Riksens Ständer hinna fattas, hvilka skyndsamt höra expedieras, ej med behörig drift kunna medhinnas af den till 2 Cantziister,1 jemte Secreteraren, i följe af Riksdags-Ordningens ■ föreskrift, antagne betjeningen, får’ ExpeditionsUtskottet härmedelst hos Riksens Högloft.
Banan genom Nerike, eller fram till Bodarne, har en längd af (ijmil och framgår öfver Kilsmo, förbi nordligaste viken af sjön Sottern, öfver Pålsboda, Halsberg, Gatugårda och söder om Wiby-sjöri öfver Wredstorp samt öfver Stafåna och Laxå fram till gränsen mot Skaraborgs län, vid Bodarne, der der. redan under år 1859 påbörjade linien till Götha kanal vidtager. Såsom, ofvan är nämndt, kunde inga åtgärder för arbetena å denna linie vidtagas förr än Juli månad. Detaljundersökningar och profgräfningar för utrönande af jordmånens beskaffenhet började då och fortsattes under de följande månaderue jemte öfrige förberedande arbeten, såsom materialiers anskaffning och provisionella byggnaders uppförande. Först under Augusti månad kunde terrasseringen sättas i gång, dels vid Morjanå, dels på åtskilliga ställen emellan Halsberg och Bodarne. Under Oktober utsträcktes dessa arbeten vidare och påbörjades, å Wingåkers-linien vid Roma måsse, Bodtorp, Gillberga, Viala, Kesäter och Säfstaholm samt å Nerikes-linien vid Bysta, Halsberg, Telle, Perstorp, Gatugårda och Wredstorp samt' vid ingången till Tiveden vid Bulltorp. De märkligaste af dessa arbeten voro de, som förekomma vid Morjanå och Säfstaholm. Vid förstnämnda ställe öfvergår jernvägslinien frenne vikar af sjön Wiren på en sammanlagd banklängd af 4,500 fot. Djupet till fast bottnen är dock ej betydligt och uppgår endast till omkring 18 fot på djupaste ställena. A de sanka ängsmarker jernvägen måste passera vid Säfstaholm gjordes försök med afseende på markens bärighet, hvarigenom utröntes, att på en sträcka af omkring 3,000 fot konstgjord grundläggning måste begagnas, hvilket här kunde ske med mera besparing än utfyllning till fäst botten. 16 I allmänhet äro terrasseriugsarbetena å denna linie af lätt beskaffenhet, särdeles genom Nerike.
Af öfrige handlingar i detta 'mål har Utskottet inhemta t1, att, sedan Kongl. Kammar-Coliegium blifvit i Nåder anbefaildt att,.efter vederbörandes hörande, inkomma med underdånigt Utlåtande, Kronofogden, oell lfa» radsskrifvaren i orten jemväl i underdånighet afgifvit yttrande och derut’ anfört: ”att om, efter nu gällande arrende-contracts slut,.Kefvinge hemman meri dertill hörande utjord, hvilka båda: hafva ett fritt och ganska treflig* läge samt äro förseddemed åbyggnader, livar för sig utarrenderades, , skulle de, i anseende till deras närhet af Ifufvudstaden, blifva, såsom Sommarnöjen, eller Iuustställeir ganska Begärlige och med ali sannolikhet, efter hvad bitti Is gifvits i arrende för cle under senare å ren ledigblifne Kronolägenheter nära Hufvudstaden,. lemna, i årligt arrende; Kefvinge» 50 och dess utjord 20 tunnor spanmål, samt en blifvande arrendator af i,6 Stats-Ulskotteis Utlåtande Nto 2oi. hemmanet dessutom gifva den ersättning, efter mätismanna ordom, för derstädes .befintliga stenhusbyggnader, hvartill afträdande arrendatorn är berättigad;” och' hafva bemälde tjenstemän af sådane skäl ansett, ”att Statens skuld för Sökandens egande skalterältsfordrån blefve något dyrt betald med eganderättens till Kefvinge hemman och utjord everldeliga afslående, samt att Siats-Verket erhölle en obetydlig skatteränta i stället för ett högt årligt arrende.” Kongl. Maj;ls Befallningshafvande i Stockholms
Lagsökningar till indrifvande af uraktlåtna årsinbetalningar å Fastighetslån hafva ej tillförene egt rum, enär, enligt äldre föreskrifter, de lån 43 3 hvilka utföst årlig afbetalning icke inom föreskrifven lid fullgjordes, derigenom voro till hela deras belopp till betalning förfallne; ulan härleda sig från det vid sistförfluten Riksdag af Rikets Ständer fattade i 177 g. af Banko-Reglementet intagna beslut att, när stadgad inbetalning å för Bankens räkning intecknad fordran utöfver tre månader uleblifver, allenast den förfallna inbetalningen bör i laga ordning utsökas och indrifvas; med tillämpning af hvilket stadgande, i afseende å de lån, derom ej i 176 g. af Reglementet linnes annorlunda serskildt förordnadt, lagsökningar af förevarande beskaffenhet från ingången af löpande året tagit sin början; Och bar under tiden till den 1 sisllidne Augusti antalet af dessa lagsökningar uppgått till . 403. Häraf äro förfallne i följd af dels verkställda insättningar före lagsökningarnas afsändande, dels inträffade konkurser 46. afslulade, genom verkställd indrifning, eller, efter lagsöknings handlingarnes afgång, skedde insättningar 109. ^45 och återslå alltså oafgjorda 158. Fiskas-Embetet har bevakat • Skiftesoch Odlings-lån hafva utgått lill följande antal och belopp, Skiftesoch Odliiigs-lån. sednare balfåret 1851, 11 lån å ... B:ko R:dr 6,430: bela året 1852, 12 » » ... » » 11,750: förra halfåret 1853, 10 » » ... » » 13,200: S:gr B:ko R:dr 31,380: Inbelalningarne hafva uppgått till 23,525: lä. 9. så all utlåningen med B:ko R:dr 7,854: 32. 3. öfvers tigit inbelalningarne. Lagsokta Skiftesoch Odling s-lån. Inventering af säker hetshandlingar.
Sä fort ske kan, löta Fuilmägtige genom dertill af Fuilmägtige utsedde Revisorer granska och Öfverse samtlige Ftlial-Disconternes Förvaltning och Räkenskaper för innevarande är 18x8; o c/t, derest något af betydenhet icke skulle vara att anmärka, äga Fuilmägtige, att, ä Riksens Ständers vägnar, Directionerne Decharge meddela. - De följande Momenter erhålla i följd häraf ny numerering, så att det som varit 3 morn. blir 4 o. s. v. I anledning af det tillkomne nya momentet, bör uti det blifvande 5;te momentet ett litet tillägg göras, och' detta moment komma att lyda sålunda : 5 mom. ”Efter det den uti 3 mom. omförmalda Revision för sig gatt, böra DiscontVerkens Cassabehållningar, Län ■ Dacumenter samt Böcker, Räkenskaper, Protocoll och Handlingar, efter ordentlige in duplo upprättade Inventerings-Instrument, af Directeurerne öfver Discont-Inrättningar ne lill Föresiändarne af Utrednings-Contoiren afemnas; ankom - *046 Stutsoch Banco-Utskotttns Betänkandtn. mande det pä Ftillmägtige att sä väl bestämma tielen dertill, som hvad i öfrigt skall iakttagas. Slockholm den 6 Julli 1818. Riksens Högloft. Stunders Förstärkta StatsUtskotts Memorial, angående Riksens Ständers Revisorers rätt, att indraga Creditivet å Banken för Allmänna Magazins Inrättningen. Cjenotn Protocolls - Utdrag af den 2 och 4 i i denna manad hafva Respective RiksSt anden till afgörande utaf Förstärkta Stats-Utskottet öfverlemna! den, i sammanhang med Regleringen af grunderne för allmänna Magazins Inrättningens Styrelse och Förvaltning, förelcomne fråga, hvaruti 2:ne
Slutligen anser jag de göromål, som, enligt Utskottets förslag, komma att åligga Kassören, vara af så vidt omfattande beskaffenhet, att de svårligen kunna af en person förrättas. Följden häraf — nya tjensters inrättande, med åtföljande nya löneanslag — är ej svår att förutse. Nästkommande Rikets Ständers skola säkerligen komma i erfarenhet deraf, derest Utskottets förslag nu lyckas vinna gehör hos de närvarande. Väl har Utskottet, med förutsättande af Rikets Ständers bifall till inrättande af en kassörs-tjenst i Diskonten, i sitt Betänkande om förändrad organisation af Banko-verket, föreslagit indragning af några tjenster i depositionsoch kassa-afdelningarne; men härvid erinras, att mitt förslag till Bih. tili n. St. Pral. 1853—1854. 6 Sami. 1 Af<i. 29 Baft. 6 42 Banko-Utskottets Memorial, N:o 66. liqviders verkställande med Banko-diskonten, medelst insättning i kassaafdelningen och med uteslutande af genomgåendet af depositions-afdelningen, ingalunda lägger hinder i vägen för de föreslagne indragningarne i sistnämnde afdelning. Beträffande åter indragningarne i kassa-afdelningen, har Utskottet icke varit säkrare på sin sak, än att det föreslagit, att Understyrelsen må berättigas att förordna särskild kassör och kassa-skrifvare i samma afdelning, då sådant för göromålens gång befinnes erforderligt. Om man för öfrigt tager i betraktande svårigheten, för att icke säga omöjligheten, alt inom Diskontens nuvarande lokal kunna anordna tillräckligt utrymme för ett obehindradt verkställande af ärendenas gång i det nya skick, som åsyftas, skall man äfven härutinnan finna ett hinder, hvilket Utskotlet icke heller varit betänkt på att undanrödja.
Lag, eller styckevis projecter till en annan undergå pröfning, mindre antagas, innan den nya Lagboken blifvit fullständig aflemnad, samt att den ordning måste följas, som redan blifvit bestämd. Det är visst, att vår gamla Lag var ett mästerstycke på sin tid, och kanske i många afseenden nu oefterhärmlig; men så fordrade likväl beredningen en tid af ungefär 48 år. Om jag skulle taga för afgjordt, att det nya Lagprojectet är fullständigt till ut - T>en 5 Maj, e. m, gifvande nästa Riksdag, eller om fem år härefter, och om jag borde taga för afgjordt, att Riksens Ständer vilja noga betänka sig vid antagningen af en för århundraden före, slagen Lag, och således att till pröfning af förslagets beskaffenhet, jemväl vid jemtöreisen med inkommande anmärkningar, söm troligen icke uteblifva, skulle anse en vidsträcktare LagCommission nödig, så ära åtmindstone tio år förlupna, innan hufvudsakliga beslutet möjligen kan fattas. Huru många af nuvarande Lagstiftande ledamöter af Rikets Höglofl. Ständer äro då öfrige? Jag tror, att de fleste af oss hafva intagit det rum, hvarest vi icke fordre af Lagen mera, än den christliga moralité, att våra qvarlefvor måtte få ostörda gå till sin förvandling. Det synes således vara en verklig pligt, att Riksens Höglofl. Ständer lemna pröfningen af alla nu åsyftade förändringar till de Lagstiftare, sorn emottaga Lagprojectet fullständigt, och hvilka uti ett sammanhang af alla Balkarna äro närmare i tillfälle att inse följderna, jemväl i afseende på den nu föreslagna förändring, och hvarigenom Riksens Ständer undvika att lägga hinder i vägen för ett fritt yttrande öfver alltsammans. Denna försigtighet tyckes, vid erinran af tidernas ombytliga tänkesätt, ej kunna uteslutas , då den så kallade opinionen ofta inom kortare tid förbyter sin rigtning, och snan således svårligen kan föreställa sig, att Den 5 Maj, e. m. l8l5 och 1825 års Riksdagsmän skola betrakta alla ärender uti lika synpunkter.
Aug. P. 207. — angående valet af Riksens Ständers JustitiaeOmbudsman och dess Suppleant. Aug. P. 34i. — angående förre Häradsskrifvaren Johan Santessons pension. Aug. P. 473. — rörande tillägg till 25 Capt. 1 §. BjggningaBalken m. rn. Aug. P. 47^* —■ rörande vissa föreskrifter i afseende på meddelande af Pass åt lösa personer. Aug, P. 473. -— rörande rättighet för Bergsmän att med penningar lösa Kronans Persedeloch Tionde-tack jern, m. m. Aug. P. 474- —• i anledning af Konungens Proposition om förändring i 7 §. af Regeringsformen. Aug. P. 474- — rörande ändring af i8o3 års Förordning om Tiondeoch Räntegifvaressamt Tagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. Aug. P. 474- — rörande StatsVerkets förvaltning och räkenskaper åren 1819 och 1820. Aug. P. 474- — rörande anslag å Stat för Läkarebiträde vid förefallande besigtningar å fångarne i Blekinge Länshäkte. Aug. P. 474- — angående JustitiasCantzlerens åtgärd vid behandlingen af frågor, rörande Tidningars indragning. Aug. P. 4 126 Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, angående prägling af så kallade JubelRiksdaler. Aug. P. 61S. — i anledning af Konungens Skrifvelse om uppförande på IndragningsStat af 3:ne Lärare - löner vid SkeppsgosseScholan i Carlskrona. Aug. P. 618. — i anledning af Konungens Proposition om anslag af Lön å Stat för en särskild ProvincialLäkare i Herjeådalen. Aug. P. 618. — i anledning af Konungens Remiss rörande utbyte af 2:ne Indelningar vid LifRegementet. Aug. P. 618.— rörande de i Riket vistande Judar. Aug, P. 618. — rörande offentlighet vid Domstolar och vid Policekamrar i Städerne. Aug.
Regensburg hade upplefvat mycken bestörtning och därefter mycket jubel i denna stormiga tid. Riksmötet fortfor ännu i Maj under ändlösa rangtvister, intriger och protokoller. Fienden var förjagad, svallvågen återkastad från Donaus stränder, men lugnet återvände icke så snart bland de afundsamme riksfurstarne och i det godmodiga, men lätt upprörda, lätt fanatiserade schwabiska folklynnet. Krigsfångarne, som fördes i triumf genom staden för att interneras i fästningarna, fingo förnimma mycket hån. Oviljan mot desse Bajerns förhärjare mildrades ingalunda däraf att de därjämte voro kättare, som förde krig mot den allena saliggörande kyrkan och mången gång behandlat mariebilderna med ett förakt, hvilket djupt upprört alla fromma katoliker. Det kom någon gång till stenkastning på desse afväpnade fångar, som skyddades af en stark eskort; men vanligare var, att de följdes i hälarna af smädande folkhopar. Och när en sådan hop icke längre kunde uttömma sin vrede mot kättarne, sökte den andra föremål för sina upprörda känslor. I Regensburg, likasom i flera det romerska rikets större städer, var ett litet antal judar bosatt; ständiga föremål för misstro, förakt och förföljelser, men alltid med sin klokhet, sin sparsamhet och sina förslagna hufvuden trängande in i remnorna af ett samhälle, som var föga utveckladt och nu lossnat i sina fogningar. De idkade intet jordbruk och fingo ej inträde i de strängt begränsade, om sina privilegier afundsjuka handelsoch handtverksskråen. Judarne brukades som nyttige agenter, mäklare och mellanhandlare, sysslade med allehanda förbisedda, icke alltid väl renommerade yrken och voro mångenstädes i tysthet de bankirer, hvilka mäktige herrar, kejsaren själf icke undantagen, i behofvets stund anlitade mot räntor, som höllo långifvaren skadeslös för lidna förluster. När behöfvas ej penningar, särskildt i krigstid? Hemligheten af det beskydd judarne åtnjöto mot de ständigt fientliga folkmassorna var ingen annan än just denna bankirrörelse i de maktägandes tjenst.
Uti en så vigtig fråga som den, att bestämma Sveriges RörelseCapital, är det visst en svår sak, att yttra sig, och gerna tillstår jag mig göra det med en viss obehaglig känsla, under kännedom, huru svårt det är, att uti en stor plan likasom inskjuta anmärkningar mot serskilta delar, hvilka rubba det hela mer eller mindre; men då man ej kan dela öfvertygelsen om sjelfva grunderne, och man är medlem af Lagstiftningen, så följer dermed en pligt att yttra sina tankar; och då det sker med agtning för andras meningar, har man intet att förebrå sig, följden må blifva hvilken som helst. Vid bestämmande af RörelseCapitalet förekommer frågan, hvaraf ett sådant RörelseCapital består. Består det blott af Silfver, så bestämmer det sig sjelf. Detta Silfver fyller, som en vara, jemnvigtig uti varornas förhållande, och hjelper sig sjelf genom sin naturliga gång, om det någonsin kommer ur jemnvigt. Men merendels hafva omständigheterne tvingat de fleste länder, att antaga pappersmynt för rörelsen. Efter min erfarenhet skulle jag tro, att pappersmynt gjort vida Den 6 Jtinii e. m. 257 vida mera nytta än skada. Och ganska visst, då man sökt bibehålla Sedelstocken lika med Silfver fonden, eller uti hvarje Stat, der en Bank finnes, som ej lemnar ut mera Sedlar, än den har Silfver, är Inrättningen högst nyttig; men nästan alla Länder hafva måst betydligen öfverskrida denna gräns; äfven så har det skett i Sverige, der vi ganska väl minnas orsaken; nöden gjorde Lag, och vi böra ej ångra det medel, som frälsade Riket. Först då Sedelmyntet öfverstigit de rätta gränsorna, måste man påtänka en annan, ty äfven så likgiltigt och öfverflödigt det var, att bestämma RörelseCapitalet i Silfver, lika nödvändigt blir det för Sedelstocken, då den utgör nästan endast RörelseCapitalet. Under denna synpunct tyckas vi alla betrakta detta ämne; äfvensom vi och Allmänheten synes vilja fästa RörelseCapitalet vid en viss punct, för att ej gå hvarken öfver eller under den.
I följd häraf har Högsta Domstolen tillstyrkt, i händelse ovilkorliga införsel-förbud komme att fortfara, att öfverträdelse af desse endast borde medföra varans förlust, och må hända, iterationen beläggas med böter till varans halfva, och sedan hela värde, hvaremot för Tullförsnillning utom varans Betårikanden. a35 förlust, böter borde drabba öfverträdare!! för i:sta gången af dubbel, aldra gången med tredubbel och 3:dje gången med fyradubbel tull o. s. v. Utskotten som äfven godkänna den grundsats, att det är ett lika stort om icke större brott, att genom Tullförsnillning undandraga Staten de afgifter, under vilkor hvaraf, Utländska varor äro tillåtne till införsel, som att genom Lurendrägeri införa hvad som ovilkorligen förbjudits, vanan gjort till ett i sig sjelf icke straffbart behof, hafva de afgifne underdåniga utlåtanderne, synnerligen TullDirectionens, funnit en tillförlitlig ledning för deras omdöme, och stöd för de grundsatser, som Bevillnings-Utskottet i dess Betänkande om Stora Sjö-Tullen afgifvit, och Riksens Höglofl. Ständer redan gillat. Med fortsatt tillämpning af dessa sålunda redan å Riksens Ständers sida faststälde grundsatser gå Utskotten att bedöma den vigtiga del af frågan, om en utvidgad Handels-fribet, som skall utgöra en verkande controll till efterlefnad af de Förslag Riksens Ilöglofl. Ständer i detta ämne redan framstält.