Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- R:dr 5,835: 35. - samt förra Statens Belopp, utom Fourra gerings-anslag 6r,538: 18.6. blifver Summan, jemte 1,075 T:r 16 k.‘p. Sp:ml in natura R:dr 67,374: 5. 6, Men då anslaget för ArtilleriHästarnes Remontering och Skoning m. m. är serskildt Transport 67,374: 5. 6. Beta nkanden, N:o i32. igr Transport 67,374: 5. 6. upptaget och ej under ArtilleriRegementernes Stater sammanfördt nied Aflöningen, anser, för en mera systematisk ordning, Utskottet äfven hvad här till sådant behof utgår, böra från AflöningsStaten afskiljas och under ett generelt Anslag för Remontering rn. m. upptagas, utgörande, enl. nedanstående 18 Punct 12,255: 4° hvarefter här återstår att utföras i P:gr R:d. 55,118: i3. 6. i3:o Kronprinsens HussarRegementes StatsSunima, utom FourrageringsAnslaget, utgörande 55,60g R:dr c sk. 6 r:st. och i,g47 T:r Sp:ml in natura, är af K. Nåder föreslagen att ökas med g74 R:dr a3 sk och 2 T:r Sp:ml; men då härmed åsyftas en Löneförbättring endast för det högre Befälet, hvilken Utskottet anser vara af behofvet mindre påkallad, har Utskottet ej kunnat tillstyrka dess beviljande. Afgår för Remontering m. m. upptagne i 18 Puncten 8,326. — - återstå att här utföras i P:gr K. M:t har i Nåder föreslagit, att för detta Regemente å Stat må uppföras hvad förut af Besparingarne utgått till Mathållningens bestridande .
Vid den då anställande arrende-auclion tror jag man kan få fullkomlig ersättning för de förluster, man kan komma att göra genom arrendemedlens beräknande efter de nu föreslagna grunderna, och hyser derför den öfvertygelse, att man utan ali risk kan antaga den beräkning af spanmålen, som StatsUlsk. föreslagit; och då säger det sig sjelft, att denna spaninål kommer alt beräknas efter det pris, som blifvit faststäldt. Spanmålen tror jag äfven snarare till qvantiteten ökas än minskas. Gr. Gyldenstolpe: I denna punkt tror jag, att StatsUlsk. icke tillstyrkt annat än hvad rätt varit, emedan det skett i enlighet med hvad K. M. och Stats-cont. i detta afseende föreslagit. Dessa medel böra väl kunna utgå till detta belopp, efter Stats-cont. sålunda beräknat dem. Hvad åter sjelfva beloppet af spanmål angår, så tycker jag, att det icke borde tagas ett medium af de föregående åren, utan alt det borde bestämmas efter hvad arrendena r.u verkligen uppgå till, då icke alla arrendena blifva lägre än de för närvar, äro, utan troligen högre. Jag tror derföre, att 7 H. i4 Den 20 Maj f. ni. nian bör beräkna spanmålen efter hvad arrendena verkligen gifva, när statsreglertn nppgöres, Hr Edenhjelm, Gillis: Jag vill endast anmärka, att, i följd af den erfarenhet jag haft tillfälle att förvärfva vid de egendomar jag haft både i Östergöthland, i Westergöthland och i Småland, hvilka jag dels sjelf arrenderat dels utarrenderat, jag aldrig har fått beräkna, eller sjelf kunnat fordra en högre beräkning af arrende-spanmålen än till 5 r:dr tunnan; och jag tror, att R. St. aldrig böra beräkna den högre. y:de punkten.
Då Stats-Utskottets förslag rörande antingen Statens reglerande eller Bewillningens derefter lämpade hela belopp, eller hwad till Riksgälds-Contorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Contorets styrelse och förwaltning, till pröfning hos Riks-Stånden förehafwes, gälle hwad angående behandlingen af Utskottets afgifna förslag uti Riksdags-Ordningen stadgas; och skall saken afgöras efter tre Stånds beslut. Förena sig icke minst tre Stånd uti sammanstämmande beslut; då skall Stats-Utskottet förökas med så många Ledamöter af Riks-Stånden, i wanlig ordning walde, att de blifwa tretio af hwarje Stånd. Detta särskilda Utskotts Ledamöter röste sedermera samfäldt, med slutna sedlar, till owilkorligt antagande eller förkastande af hwad Stats-Utskottet tillstyrkt, blott i de frågor, hwarom Riks-Stånden warit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom Riksens Ständers beslut. Till undwikande af paria vota skall, wid omröstningen, förr än sedlarne uppräknas, en ibland dem uttagas och förseglad afläggas. Befinnas, wid de öfrigas uppsummerande, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas och gifwa utslaget. Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hwilket arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förwalte äfwen Stats-Rådet Regeringen med den makt, 39 § stadgar, intilldess Riksdagen hinner sammankomma och ett nytt Konungahus utkora, samt den walde Konungen Regeringen tillträdt. Denne Riksens Ständers Justitiä-Ombudsman wäljes af Riksens Ständer, genom Tolf af hwarje Stånd särskildt för tillfället nämnde Electorer, hwilka till detta wals förrättande, sammanträda samma dag, då de af Stånden blifwit utsedde, och skiljas ej åt, förr än walet fulländadt är.
I själfva verket blifva de flesta sjuka dag för dag mera bedöfvade under våra suggestioner, o c h de hängif va sig alltmer o c h mer åt den hvila, det lugn, som hypnosen skänker dem. D e kunna också göra detta med fullaste förtröstan, ty de veta, att intet experiment företages, absolut intet, som ej står i omedelbart sammanhang med sjukdomen o c h dess botande. (Forts.) U r notisboken. Studiestipendier för kvinnor. Fredrika-Bre mer-Förbundets yrkeso c h studiestipendier för år 1896 hafva utdelats på följande sätt: 1,500 kr. till medicine licentiaten fröken Maria Folkeson såsom resestipendium för att i utlandet idka obstetriska o c h gynekologiska studier; 500 kr. till medicine kandidaten Hanna Christer-Nilson för mediciniska studier; 300 kr. till fil. kandidaten fröken Naima Sahlb o m för studier vid Stockholms högskola; 300 kr. till fröken Gerda Lagervall för g e n o m gående af folkskolelärarinneseminarium; 360 kr. till fröken Elisabeth K o s b o r g för studier vid tekniska skolans högre konstindustriella afdelning (Stockholms stads stipendium); 270 kr. till fröken Elisabeth Lundvall för utbildning vid teknisk skola till mönsterriterska (Södermanlands län stipendium); 180 kr. till fru Marie Louise Sontag för utbildning till föreståndarinna vid arbetsstuga (Malmö- hus stipendium); 180 kr. till fröken Hanna Jusander för genomgående af sjukvårdskurs vid Sofiahemmet (Kristianstads läns stipendium); 180 kr. till fröken Hilda Amalia Anderson för genomgående af lärarinnekurs i huslig ekonomi för folkskola (Östergötlands läns stipendium). I sammanhang m e d ofvanstående äro vi i tillfälle att upplysa att dessutom stipendiefonder stå under bildning i 17 af Sveriges län, o c h att stipendierna utdelas, så snart ett läns insats i förbundets allmänna stipendiefond stigit till 5,000 kr. En kvinnokongress i Paris öppnades den 8 d:s o c h fortgick till den 12.
Det susade endast svagt i lampveken. Herr Birger hade satt sig ned på rummets andra stol, men som rummet var så litet, k o m han, att nästan snudda vid hennes knän. Där ute i trappan, när h o n grät, hade h o n synts h o n o m s o m ett barn, så liten och värnlös, o c h han hade kallat henne » Tatjana, stackars lilla Tatjana! » Ja, hans hand hade till o c h m e d smekande vidrört henne. M e n här, här inne, där tystnaden låg emellan d e m o c h dörren var stängd, här vå- gade han ej kalla henne annat än fröken, o c h blotta tanken på en smekning k o m h o n o m att rodna o c h draga.sig så m y c k e t som möjligt intill väggen. Där hon nu satt framför h o n o m, svartklädd o c h allvarlig, tycktes h o n h o n o m som en ung dam. Och han förblef stum, plågad af sin egen modlöshet. När ' en man o c h en kvinna tiga, blir det alltid hon, s o m först tager till ordet. » Ni är då så snäll ni, herr Birger, » sade Tatjana ödmjukt. » A h, för all del! » Herr Birger såg förläget förbi Tatjanas svarta ögon. » Joo, det är ni! » fortsatte; Tatjana » alla de andra voro så ovänliga, m e n då k o m ni o c h lät mig k o m m a in i ert varma rum. Jag kände mig så ensam o c h öfvergifven där ute i trappan, o c h jag frös så. » H o n lutade sig fram m o t h o n o m o c h hviskade det till honom, o c h åter k o m det barnsliga, hjälplösa uttrycket öfver henne. Därmed återvann äfven han sin säkerhet. » Kanske ni inte ätit kväll än o c h är hungrig? » frå- gade han. » Jag har hvarken ätit frukost eller middag eller kväll. Så n o g är jag hungrig alltid, » svarade Tatjana m e d en liten rysning af välbehag vid blotta tanken på att få äta sig mätt. Herr Birger hade ej tänkt äta något den kvällen.
Ståndet bifaller att hwarje man innom Celestastik-Scaten, som njuter 1500 R:dr banco eller derulölwer i ärlig behållen inkomst af Lön och enskild egendom tillsammantagne, ma intill nästa Riksdag , uköswer den pa honom fallande Bewignu g, araga sig 20 procentö förhöjning af den samma, efter de af Riksens Ständer redan antagne grunder, för den sa kallade extra ordinarie Vewill"ingen, ester som är det samma, en femtedels förhöjning deraf; med det uctrnckiiga förbehåll att wara Nespectiwe Med-Stän, der inga uti samma wllkvr, sä oit hwarje Swensk Inbyggare, af hwad Stand som hollst, venninge löntagare undantaqne, som äger uti ärlig behållen inkomst tzoo R:dr Banco eller derutöfwer, betalar som saal är, en femtedels förhöjning pa stn extra ordinaira bewillning intill nasta Riksdag. Widare bifaller Ståndet, att, i händelse nntz tagne beslut om förhöjning a Bewillningen för olla dem, som häswa isvL R:dr Banco ock derutöfwer l ärlig behållen inkomst, af de ötrige Rejpecliwe Stånden icke skulle antagas och gillas, samt således of sig fjetst förfaller, de af Rcke'6 Biskopar som af stna Embeten njuca zooo R:dr Bai,co och derutöfwer i ärlig Don z Itrimarli. 49 inkomst, beräknad efter för Bewilinkngs Taxeringen redan af Riksens Ständer antagne grunder, ma inull nästa Riksdag betala en förhöjning uröfwer deras arliga bewillning af lönejn,komsten af procent utaf slstnämde bewistning, och ber utan wilkor af någon annans deltagande i flik förhöjning af bewiliningen.
Efter denna öfwerenskommelse tog herr Hjerta afsked, och wi beredde oss att emottaga general-guvernören. Snart stannade det lysande ekipaget utanför porten, och furst Lwoff steg ur. Jag gick honom med tillbörlig wördnad till mötes och införde honom i förmaket, der Hindiah wäntade honom. Han wisade henne den finaste uppmärksamhet; men hela hans wäsende röjde en spänning, i hans blick brann en låga, som begynte att djupt oroa mig. Slutligen upprepade han sin önskan, att kunna på något sätt wisa oss sin artighet, m. m. Derwid såg jag på hans ansigte ett wisst uttryck af förlägenhet, som wäckte min serskilda uppmärksamhet, och som jag måste utforska. Jag gaf Hindiah oförmärkt en wink, och hon lemnade oss allena. Då fattade general-guvernören min hand. ”Herre!” sade han, ”ni lär wara omätligt rik. Jag förmodar, att ni äfwen här eger betydliga summor att disponera. Om ni will ingå på mina förslager, erbjuder jag er tillfälle till hwad slags så godt som exklusiv handel som helst ni will drifwa i mitt rike, Swerige. Ni är en man ännu i full werksamhetskraft, och det skall säkert roa er att äfwen i Swerige etablera en handel, så widsträckt som ni hade i Ostindien. Will ni det, så behöfs blott ett ord till mig. Men – skulle ni wilja göra mig en tjenst på förhand?” Jag såg bestört på mannen. ”En tjenst!” inföll jag. ”Det wore förmätet af en individ, att bjuda till att wilja göra Eders Höghet en sådan! Men för öfrigt, om jag blott får weta, på hwad sätt Eders Höghet will begagna sig af min förmåga, så behöfs också för mig blott ett ord från Eders Höghets mun. Likwäl täcktes Eders Höghet besinna, att en köpmans förmögenhet aldrig får uppskattas så, som den måste uppgifwas; ty äfwen skenet är för oss wigtigt att förwärfwa och bibehålla. Han betraktade mig twekande.
Utskottet hvarken upplyst, hvartill beloppet af de så kallade matlagspenningarne nu utgå, eller infordrat upplysningar, hvartill ungefärligen afgiften i nu beslutade fall kommer att utgå; 3:o emedan Stockholms stad redan är ålagd, att, utom fattig-procenten, till andra ändamål erlägga af summa inventarii 1 procent af Civil-Statens sterbhus, samt i procent af Borgerskapets, och hvarigenom en ökad beskattning denna stads, så väl som Götheborgs, sterbhus ålägges; 4:o anser jag det rättsenligt, att, om Stockholm och Götheborg ålägges denna afgift, en billig nedsättning i den eger rum, så att, i stället för att deli nu utgår efter i procent, borde den för alla endast utgå efter | eller i procent; samt ändtligen 5:o enär Höglofl. Utskottet ansett, att Kongl. Majrts Nådiga sanction bör sökas uppå Numer-Lotteriets afskaffande samt mantals-penninge-afgiftens befriande för de, som äro under 17 år, i anseende dertill, att detta är en nedsättning i de ordinarie skatterne; så bor ock, efter min åsigt, otvifvelaktigt deraf följa, att ali slags förhöjning i de ordinarie skatternes belopp icke eller kan, utan Konungens Nådiga medgifvande, ökas för en eller annan menighet.” Uti denna reservation instämde Herr Lundgren, L. J. Bil. H.
Om fjerdingsmännen, före den nådiga stadgans utfördande, biträdt kronofogdarne med indrifning af uppbörden, hade sådant icke varit lagligt och dessutom skett på de sednares ansvar, då det nu deremot skulle verkställas på fjerdingsmännens eget äfventyr, hvilket vore så mycket mera olämpligt som på fjerdingsmännen i delta fall icke kunde tillämpas det för uppbördsman stadgade ansvar utan blott det, som är bestämdt för dem, hvilka domstolarnes eller Konungens Embetsmäns ärenden gå. Hvad åter anginge tillsynen öfver vägar och broar Bih. till II. St. Brot. 1850 & 1851. 8 Sami. 22 Haft. 1 9 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 102. m. m., så hade ett sådant åliggande visserligen från äldre tider tillkommit fjerdingsmännen, men Tore stadgans utfärdande icke varit utsträckt lill den pröfning af dessa kommunikationsanstalters vidmakthållande och den rättighet att meddela föreskrifter om förbättringar derå, hvilka nu äro fjerdingsmännen uppdragne. Fjerdingsmansbefattningen hade af ålder varit kommunal-bestyr, men sedan verkställande makten blifvit ordnad och vunnit styrka, hade denna, för att befria sig från en mängd obehagliga göromål, hvälft desse på fjerdingsmännen, så att befattningen kommit att förvandlas till en statens tjenst. Alltsedan 1830 års riksdag hade Rikets Ständer yrkat att fjerdingsmansbestyret malte åter förvandlas till ett kommunal-bestyr och de göromål, sorn rätteligen tillhöra kronans tjenstemän, på desse öfverflyttas; hvarjemte Kongl.
Det är en erfarenhet som hvarje enskildt man lärer ega att om man vill hafva skickliga, pålitliga och och verksamma tjenare, så måste man aflöna dem väl. Ar nu detta förhållande en sanning inom del enskilda lifvet, så lärer man svårligen kunna bestrida att ju icke samma förhållande äfven eger rum i det allmänna. Vill således Staten hafva skicklige, pålitlige och verksamme tjenstemän, så måste också Staten gifva dem en aflöning, som icke allenast motsvarar den möda de nedlägga på sitt arbete, utan äfven sätter dem i tillfälle att någorlunda omsorgsfritt kunna framlefva sitt lif. Denna sats är i sin allmänhet tillämplig på alla Statens tjenstemän, men som desse äro indelade i vissa grader, så kan äfven satsens tillämpning i någon mån tåla modifikation, men en sådan modifikation kan omöjligen tillämpas då det är fråga om Statens högsta embeten och då det är fråga om att på dessa platser Den 11 April f. m. 51 skaffa embelsmän sorn ega de insigter och den förmåga, som samhällets alla individer ega rätt att hos dem fordra. Till dessa höga platser lärer väl ingen kunna neka alt Jnst.-Råds-platserna böra räknas. Detta embete är det som mest ibland alla ingriper i de enskilda rättsförhållandena, emedan de domar, som derifrån utgå ovilkorligen hafva en sådan följd. Det är då högst nödvändigt att så aflöna dessa embelsmän alt de ypperste män inom det juridiska facket eftersträfvar denna plats. Sådan som aflöningen för dessa embeten nu är beskaffad, lärer väl ingen kunna bestrida att ju icke dess ringa belopp hindrar många af de ypperste män att mottaga de anbud å dessa platser som möjligen kunna göras dem. Det saknas derföre icke eller exempel uppå att desse höge embetsman för att kunna ega en sådan utkomst, som embetets värdighet kräfver, understundom måste nedlåta sig till att emottaga enskildta updrag, hvarutaf de kunna skörda någon fördel. Del vore önskligt om man kunde komma derhän att dylika förhållanden för framtiden uphörde.
Obligationer sisllidne Riksdag äro utfärdade, skulle från och med år iS35 få af Banken upbäras, dels Bankens vinst för nyssnämnde år och de följande åren skulle oafkortadt få förblifva under dess Styrelses disposition intill nästa Riksdag. Om det kan föras under benämning af en allt för stor upoffring å Statens sida, att, efter en afskrifning, till många millioner Rdr, af Statens skuld till Banken, förenämnde ränteoch capitalafbetalning å allenast en obetydlig del af denna skuld finge Banken till godo komma, är åtminstone denna upoffring redan af Rikets sist församlade Ständer beslutad, så att, i händelse Banken år i832 kunnat till Silfverulvexling öppnas och blifvit i behof, att å annor man öfverlåta de Obligationer, Banken fått af RiksgäldsContoret emottaga å berörde summa, bade, i och med detsamma, RiksgäldsContorels skyldighet att verkställa den sålunda utfästade ränteoch capilalafbetalningen ovilkorligen vidtagit, och denna så kallade upoffring kan följaktligen icke anses härledd från någre sedan sista Riksdag inträffade menliga omständigheter; alt Banken linge intill nästa Riksdag oafkortadt disponera sin årliga vinst kan åter desto mindre rimligen benämnas en öfverdrifven upoffring å Statens sida, som af Rikets Ständer beror att vid nästa Riksdag förordna om användandet af de då å Bankens vinst i behåll varande öfverskott, samt det, rinder den säkra förutsättning, att Rikets Siänder icke, vid innevarande Riksdag, skola fatta något Bankens Credit-förstörande beslut, synes föga tvifvel underkastadt, att Staten, vid nästa Riksdag, af Bankens under tiden samlade räntevinster, erhåller ett betydligare öfverskott, till lindring i de Skattdragandes bördor än liiltills varit fallet. I fråga dernäst om Bankens förmåga att för sig göra rätt, efter den redan bestämda grunden för BancoSedelns Silfvervärde, får ej förgätas, att, enligt sjelfva Bankrörelsens natur och grund, alla tiders erfarenhet bestyrkt, det förtroendet till Bankegarens vilja och förmåga alt sina förbindelser uppfylla, utgör den största garantie för en Banks framtida bestånd.
Srats« Utskottets Pröioeolls-Utdrag af den Z i denria Fjerde BandVlll. Den 14 November - na mänad, rörande Förslag, att Biskopsämbeten ivid rimande afgäng niälke indragas eller ock Biskopparnes Löner nedsättas i någorlunda proportion, einor hwad deras wcderlikar ibland andre EmbclSmän as Staten åtnjuta m. m. Boraare - Ständer, för sin del fann att denna sräga, såsom asyfrande indragning af berörde Embeten anringcn helt och haltet, eller pa obestämd lid, eller ock en witz förändring i deras Lönc-wilkor, icke ägde sammanhang med Herr Kongl Secreterare» lilires Piemorial, om elt Nådår kill Slaten af alla lediga bliswande Embeten och Tjenster, utan borde således särskildt handteras och afgöras; samt derjemte hos Stander ven anmärkning blifwit gjord, att Utskottet icke nog fullständigt npragit och sig yttrat öfwer hwad till grund för oen yrkade indragningen i synnerhet nti Herr Lienkenanten käklmans säi skildte Dicka» wen anfördt är; allisa bcstöt Siandet, att i grund af denna anmärkning , malek till Högloft. StatS-Utskottel härigenom arerförwisa, med anmodan, att ett h fwudfakligt utlåtande i den del som angar mer-« bemälie Embetens indragning pa obestämd tid, när de lediga blifwa, till Riksens Sländerö Plena af. gifwa; och hwitket de Rcspcctive Med-Ständen äfwcn genom detta Prokocolis-Utdrag skulle wördsam! och wänligen tillkannagifwae. klt luxra. SD. Wid granskningen af Riksens Högloft.
Ja, mine Hrr, det är sannt; men för det att icke en lag kan blifva fullkomlig, bör derföre ingen sådan finnas? Om vi följde samma regel vid all vår lagstiftning, huru skulle då rättvisan i vårt land se ut? Slutligen ber jag att få fästa mig vid ett uttryck, som af en föregide talare med mycken pathos blifvit begagnadt, men som, efter min tanke, ej innebär minsta skymt af sanning. Han har sagt: att hos oss är det den allmänna opinionen som bildat vår press. Jag protesterar på det varmaste mot ett dylikt påstående! I vårt land står ännu den politiska bildningen på en allt för låg ståndpunkt, för att kunna tillräkna sig denna tvetydiga ära, och man gör nationen mycken orätt om man vill påbörda den någonting sådant. I England, Frankrike och en del af Amerika kan möjligen detta förhållande, till en viss grad, äga rum; men hos oss är detta icke fallet. Tvärtom har här pressen försökt att sjelf taga hand om de allmänna tänkesätten, för att bearbeta dem i de riktningar, den ansett mest lämpliga för vissa ensidiga måls upnående; men, Gudi lof, detta kan man ej heller säga hafva lyckats. Allmänna opinionen går ännu hos oss sin väg framåt, på det hela taget, temligen ostörd af pressens inflytelser, om ock under tiden några smärre afsteg understundom skulle vittna om motsatsen. Om den värde talaren hade inskränkt sig till att säga, att de allmänna tänkesätten böra bilda pressen, bade han mera hållit sig vid det rätta och då påpekat ett mål, till hvilket äfven jag önskar att vi en gång må komma; men då skall deraf, vill jag hoppas, upstå en helt annan press, än den vi nu äga. Må Svenska folket alltid högt skatta sin tryckfrihet och så småningom lära sig att värdigt begagna densamma samt aldrig gifva efter för något försök, i en eller annan riktning, till rubbande af dess fasta grundvalar. Jag yrkar på att den K. Propos:n må blifva afslagen. Hr Cederschiöld, Gustaf, anförde skriftligen: Föremålet för våra öfverläggningar nu är för vårt konstitutionella samhällsskick af yttersta vigt. Frågan gäller icke mindre än huru vi skola bibehålla en af våra fäder stiftad grundlag eller icke.
Kammar-Collegium, rörande förhållandet nied Chartae-Sigillatag-medlen och anslagen för Kongl. Myntets behof; samt Af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet, Kongl. General-Tull-DIrectionen, Kongl. Convoy-Corn. missaiiatet, Kongl. Ofver-Post-Directionen, Kongl. Committéen för Saltpeter-Arenderne och Kongl. Numer-Lotteri-Directionen, med flere, öfver tillståndet, Styrelsen och Förvaltningen af de delar utaf Stats-Werkef, som under hvarje af dessa Auctoriteter lyda; gällandes detta äfven, i afseende på sådane Cassör, som hädanefter, genom allmänna bidrag, tillkomma. 4 §• Kongl. Stats-Contoirets Berättelse verificeras af Riks-Hufvud-Boken; de öfrige Kongl. Collegieis och Publike Werks, med hvarderas Hufvud-Boli, samt, der det nödigt pröfvas, derjemte med särskildte, Berättelserne bifogade, Extracter af Bäkenskaperne. 5 §• Jemte Riks-Hufvud-Boken, sorn af Kongl. Stats-Contoiret aflemnas, böra Revisorerne ega tillgång till Kongl: Stats-Contoirets samtlige Räkenskaper, Protocoll och Handlingar, intill den dag då Revisorerne sammanträda. Kongl. Maj:t förordnar i Nåderen af Kongl. Stats-Contoirets Ledamöter, att, under förrätt - Underdånigti Skrif vet ser. 867 ningen, Revisorerne biträda, med rättighet och pligt f<ir denne Embetsman, att till Revisorernes Protocoll lemna tle upplysningar, sorn i en eller annan måtto af honom kunna äskas och sorn hafva sammanhang med Stats-Werkets tillstånd, Styrelse och Förvaltning, 7 §•