Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dylta svafvelbruk, m. m 88,587 80 149 120 79 fortsättande och vårdande af Kamereraren C. Sandbergs samlingar, rörande Svenska kameral-väsendet 2,000 150 121 79 bestridande af kolonien S:t Bartkelemys förvaltningskostnader 18,000 151 122 99 kyresersättning åt Chefen för Kongl. Ecklesiastik-departementet 500 i 156 79 För tillbyggnad af Vetenskaps-akademiens lius . 75,000 157 79 79 uppförande af ett vext hus i den nya trädgården vid Lunds universitet 33,000 163 79 Till aflöning åt en Antiqvitets-intendent 1,500 166 För befordrande af äldre, i Riksarkivet och andra allmänna eller enskilda samlingar befintliga, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifters och handlingars utgifning 9,000 176 79 79 byggnadsarbeten å den åt Stockholms Veterinärinrättning upplåtna egendom 13,000 177 123 79 upprätthållande af den Arméens Pensionskassa åliggande pensionering 21,375 — 1,764,634 19 S:gr : | — 2,271,263 92 Transport | 2,271,263 92 8 Stats-TJtskottets Memorial N:o 225. a P w CD PO [ 182 i 183 Transport I För Folkundervisningens befrämjande: 125|Till folkundervisningen beviljade, ännu återstående statsbidrag 20 Fonden för Folkskolelärares pensionerande . Summa anslag och lån i '— 666;67 2,937,353|36 Stats-Utskottets Memorial N:o 225. 9 Sammandrag af de under 1862 och 186.3 års riksdag på Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter, utom de till jernvägs byggnader anslagna medel.
Må hända torde den lik - 768 Den 26 Februarii, vål nu mera desto mindre fullt svara emot det ändamål Herr von Hartmansdorff med sin motion synes åsyfta, som efter de åsigter, hvilka hår af flera värda Ledamöter blifvit framställde, Ridderskapet och Adeln synes böjd för upplösningen af Allmänna MagazinsDirectionen och flera af de Kronans hus, som år 1810 och sedermera varit af Directionen begagnade, torde derigenom blifva ledige. Men den upplysning jag meddelat torde tlllåfventyra icke desto mindre gifva någon ledning åt StatsUtskottet vid handläggningen af motionen. Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att så val Herr von Hartmansdorff? ofvannåmnde Memorial, som de af honom och Friherre Ehrenborgh i anledning deraf nu afgifne yttranden måtte till StatsUtskottet remitteras} hvilket bifölls. Föredrogs å nyö Herr Stråles, Nils Vilhelm^ den a4 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande ett finance-project. Herr Tham, TVolrath? anförde skriftdligent (Se Bilagan N:o q). Herr Strähle; I det förslag, till erhållande af ett bestämdt myntvärde, som jag våga fram - Den 26 Februarii. 769 de framlägga, har jag med flit sökt undvika att ingå i alla smärre detailler; dels emedan jag fruktade, att de endast skulle leda till vidlyftighet, och förorsaka en lång discussion, utan att man derigenom närmade sig resultatet, dels emedan jag önskade, att i ämnet inhämta kunnige måns omdömen, innan jag stadgade mitt eget. Emellertid torde det tillåtas mig, att i korthet besvara de anmärkningar, som Hr Tham i särskilta delar framställt. Herr Tham har anmärkt, att en författning,' som authoriserade skulders liquiderande efter agio, skulle föranleda till ökade rättegångar.
Tredje Hufvud titelns anslags summa för Militaire behof i allmänhet bestämdes vid sista •Stats regleringen i Orebro, enligt den af Riksens Ständer då upprättade Riks Staten, till 2*285,273 R:dr 14 sk. g r., hvarunder likväl ej var beräk nadt något anslag för de kostnader till Arméens Vapen-öfriirigar och anskaffning af de förnödenheter som borde finnas i förråd för Förstärknings manskapet , då Rikets värn det fordrade, utan funno Riksens Ständer, enligt deras underdåniga skrifvelse d. 3 Juli 1812, lämpligt, till undvikande af Bevillnings-sum mans tillökning för detta behof, att bevilja det alla blifvande öfverskott på Stats Verkets enskilta så väl ständiga som under narn nja f Be v Silning inflytande inkomster, tillika med alla besparingar å Riks Statens åtta Hufvudtitlar, äfvensom alla genom dödsfall och befordringar uppkommande besparingar på Allmänna Indragnings-Staten skulle, sedan de för Jordbruket, Handeln och Näringarna bestämde 100,000 R:dr under 9 Hufvild-titeln först utgått, öfverletnnas till Kongl. Majus Nådiga disposition, för anskaffning af förråder åt Forstärknings manskapet tillika med flera dylika förnödenheter, och hvarfö - Den 14 Juli. re, på lika sätt som för Stats-Verkets öfriga medel, af vederbörande komme att visas redo. I anledning af hvad Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition, såsom ofvanberördt är, täckts förklara , har Stats-Utskottet funnit någon speciel reglering eller pröfning af anslagen under 3 Hufvud-titeln nu hvarken böra eller kunna vidtagas, utan att nämnde Hufvud-titels arislags-surnma för de förra behofven bör lemnäs oförändrad , hvarförutan Riksens Höglofl. Ständer lära, med underdånigt erkännande utaf Kgl.
Och då detta allmänna lagbud, hvarifrån något undantag icke tillika vore gjordt, enligt dess tydliga mening omfattade och till samma lagstiflningsgrund förenade hvad lag och författningar dittills för hvarje särskildt fall i detta hänseende stadgat, borde derunder äfven begripas 40 kap. 3 § Missgerningsbalken, som tilläte, att stöld andra gången finge försonas med böter, och endast vid bristande tillgång bestämde kroppsplikt, helst sistberörda lagstadgande, som för den brottslige utsatte en viss tillökning i kroppsplikten och beräknade denna tillökning i spö eller ris, hvarmed, efter dåvarande lagstiftningsgrund, stöld första gången och i allmänhet andra brott, för hvilka bötas finge, i brist af tillgång blefvo straffade, tydligen ägde sammanhang icke blott med 1 § nyssåberopade kapitel och Balk, utan ock med de i lagen för öfrigt i 5 kap. Straffbalken föreskrifna grunder för böters förvandling till kroppsplikt, och således, likasom i hvarje annan dylik händelse, lemnade öppet tillfälle att, vid bristande tillgång till böter hos den sakfällde, i stället för hvilka kroppsplikt, enligt nyssnämnda kapitel af Straffbalken, stadgas borde, icke ådöma spö eller ris, utan utsätta kroppsplikten till fängelse vid vatten och bröd, efter jemförelse emellan de grunder, som 1 och 4 §§ samma kapitel för de särskilda straffarterna uppgåfvo. I enlighet med oftanämnde Kongl. Förordning, 40 kap. 3 § Missgerningsbalken och 5 kap. 4 § Straffbalken, sådant sistnämnda lagrum lydde i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, hade alltså vid ifrågavarande fall, med beräkning af det stulnas värde 12 R:dr eller 36 daler silfvermynt samt det emot iterationsstraffet af fem par spö svarande penningebelopp af 15 daler eller lill - 20 hopa 51 daler, ofvanbemälde person, då han saknade tillgång att gälda de honom ålagde böter, rätteligen bort i stället ådömas det emot 51 daler svarande straff af fjorton dagars fängelse vid vatten och bröd.
Riksdagsordningen bestämdt hänvisar hela Ridderskapets och Adelns representation, således äfven hvarje fråga om hufvudmannaoch ättemannarätt, till Riddarhusordningen, hvilken åter Ridderskapet och Adeln, om Kongl Maj.ts stadfästelse erhålles, äger lagligen förändra; ej heller kan härigenom den högre värdighet, som enligt diplomen, tillhör blott de äldre sönerne, sägas vara lemnad åt yngre ätteläggar derföre, att dem lern* näts rätt att representera på Riddarhuset sina äldre händer. Ursprungliga grunden till ättemäns representationsrätt ligger just deri, att de kunna ärfva hufvudmannarätt, och Utskottets Förslag synes således äfven dermed vara i afgjord öfverensstämmelse. Anmärkningsvärdt är ock, att ordet ätterr.an, som föröfrigt i de nu gällande 2 och 5 §. §. synes tillämpadt endast på de afkomlingar af stamfadern, sora Den 3 Juni i. verkligen inträtt i ättens värdighet', just på detta ställe användes i aldeles samma vidsträcktare mening, hvari Utskottet, efter gifven definition, ansett sig kunna nyttja det. Det talas nemligen om öfrige ättemän af de till högre värdighet upphöjde grenar, hvars ordning att inträda i den högre värdigheten ännu ej inträffat. Af dessa ord kunde man otvunget draga den 6lutsatts, att sjelfva den nu gällande RiddarhusOrdningen arnat åt nämnde ätteläggar ehuru de i afseende på värdigheten blifvit kallade expectanter, likväl, i afseende på representationen, full ättemannarätt för den upphöjda ättens nummer. Att Uskottets gifne definition af ordet ät. teman medför mycket enklare förhållanden, visar sig ännu tydligare, vid betraktandet af de atter, som efter den 6
Med Herr Prosten Säve förenade sig Herr Comministern Bergegren, Herr Doctor Hultin, Herr Prosten Grandelius, samt Her Prosten Kolmodin, under tillägg, att, efter Herr Prostens tanka, Gästgifvare ej må tillåtas annan Bränvinsminutering än till vägfarande, och det endast då mat gifves, emedan annars all skillnad upphäfves emellan Gästgifvare och Krögare. -—- ■ Slutligen uppläste Herr Doctor Hultin ett så lydande anförande: ”Antingen måste alla band lossas för en fri och oinskränkt bränvinsbränning, eller ock böra vissa boinmar sättas för den omåttliga och sädesförstörande utofningen af densamma, så att en åt åkerbruket och ladugårdsskötsel egnad rättighet återföres till en klok och omtänksam hushållshandtering. Hvarje nittio kannors bränvinspanna blir i sednare afseendet en fabrikspanna. Den större förödelse af spannemål, som, genom ett natt och dag idkadt bran vinstill verkande, med en 90 kannors panna, uppkommer, kan ej annat än förorsaka en öfver höfvan stigande dyrhet på alla sädesslag, och en tilltagande brödbrist. Måtte heldre den mägtigare possesionaten använda sina större spannemålsförråd till landets inbyggares undsättning, uti lifvets första och angelägnaste behof. Han gifver på ett sådant sätt en ädlare och mera båtande vinst åt Staten, som tilläfventyrs dä t66 Besv. och Ekon, Utsk. Betänktwden, skall undgå, alt utifrån köpa ‘panneinål, än ali den bevillning han erlägger för sin tillåtna BränvinsFabrik, med 90 kannors panna. En* da och tillförlitligaste utvägen, att förekom» ma den öfver husbehof drifna spannemålsförVandlingen till bränvin, är, efter min tanka den, att flere än ett, högst tvänne, tillmäskningskar icke få begagnas vid pannor under 50 kannors rymd, samt att blott ett enda biandkar tillätes vid pannor öfver 50 kannors.
Frän Lag-Utskottet: 1. under N:o 76 , rörande frågan om förändring af Lagens stadgande uti 2. och 6. §.§. utaf 7 Cap. Handels-Balken. 2. under N-o 78, öfver väckt motion om skyldighet för samtelige Embets-Verken , alt vid hvarje halft års förlopp till Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman aflemna Arbets-förtekningar m. m. 3. under N:o 79 , angående väckt fråga om förändring i Rättegångs-sättet i mål rörande skjutsnings försuruméi.se. 314 P/of. Utdr. d. il April 1818. 1 4,' under N:o 80, angående gjordt Förslag om ändring 1 ansvaret för fylleri och dryckenskap. 5, under N:o 81, öfver väckt Förslag, att mil sorn angå fylleri och oloflig försäljning af Bränvin, Rhutn och Toddy, endast må a£ ali-» inänna JDomstolarne upptagas, m. m. S. D. Vid förnyad föredragning af Serskild-' te Utskottets deri 2 dennes afgifne samt den 11 i samma månad, eftermiddagen, på bordet lagde Memorial , innefattande upplysningar om de hittills vidtagne åtgärder i frågan om indragning och sammanslående af öfverflödige Embeten och Tjenster, berlot HögloflRidderskapet och Adeln att nämnde Memorial borde hvila intill dess Utskottet till Riks-Stånden inkommit med grunderne till en allmän ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, då Ridderskapet och Adeln blefve i tillfälle att i sammanhang dermed prof; va berörde Memorial. S. D.
Domstolen likasäwal som den andre kan uppfylla sina skyldigheter härulinnan och någon oreda deraf, att det i Städerne förlagde Krigsmanskap, hwarorn Utskottet nu endast har att meddela utlåtande, för begägne brott och förseelser, tilltalas och dömmes wid Krigs - Domstol, sa mycket mindre synes wara akt befara, som denne Domstol, befintelig i samma.Stad, der brottet föröfwas, äger alla de tillgångar till upplysningar, hwilke för Ordinarie Domstolen wörö akt wänta, och salunda med lika lätthet kan winnås, hwad Lagstiftaren wid nyssnämnde Förordnande i Allmänna Lagen förnämligast SZ2 Den 4 November. haft till öanamärke; det jemwäl bör iakttagas, att krisen för hvarje Domstols åtgärd icke msträckes widare, än att förekommande mäl kunna med tillbörlig drift blifwa handkerade, hwilket till äfwentyrs skulle förfelas, om förbrytelser af Garnizons - Manskap endast ined de undantag Herr k4orIm§ uppgifwet, hanskötes till Ordinarie - Domstolars afgörande, dä desie, som förut merendels hafma tillräckclige göromål; skulle blifwa förmycket sysilofatte, och den följd häraf säkert uppsta, akt flere för gröfre Brott anklagade, mäste längre tid, an nu sker, qwarstadna i Fängelserne; hwaremot Krigs-Domstolarne, hwilka i alla fall icke kunde umbäras, singö pä sin lott, en gansta obetydlig del af Domare förrättningarne; äf, wensom wisia förhällanden, hwilka frän den Milikaire bestämmelsen aro ostiljaktige, bland andre, desi hastigt päkommande ombyte, af läge, synes göra sam» ma Rätters närwarande omfaltniitg ^vilkorligt nödig ; anser Lag Utskottet sig böra hos Rikets Höglofliga Ständer wördsammeligen afstyrka ändring i hwad KrigsArtiklarne härom stadga. Stockholm den n Qetober 1809.
I Hr von Hartmansdorff* förslag ser jag den strand, om hvilken vi må säga”här är oss godt att vara,” och för detta förslag blifver jag röstande. Frih. Cederström: Då jag går att yttra mig i afseende på 1 §:n af Const.Utskts förslag till vallag, uti hvilken ingår den egentliga hufvudgrunden för hela förslaget, kommer jag måhända att befinnas blifva något vidlyftig, men det blir nödvändigt för att komma lill det resultat jag önskar i afseende på ådagaläggandet af det odugliga och otjenliga uti Utsk:s förslag. Utsk. har byggt sitt förslag påförutsättningar ifrån 1809 års riksdag om behofvet af en förändrad representation, och ansett all bevisning för den nuvar. representationens obrukbarhet uti det skick , hvaruti samhället sig nu befinner, ehuru icke oförändrad sedan år 180g, obehöflig, och antagit såsom grundsats hvad Const.- Utsk. vid 180g års riksdag yttrade om behofvet af rättelse uti denna representation; men, mine herrar! Utsk. har dervid förbisett hvad 1809 års Const.Utsk. och Ständer noggrannt utredde öfver orsaken hvarför de icke kunde ingå uti uppgörande af något förslag lill representationsförändring. Desse Ständer funno, att i följd af de olika intressen , som särskilda folkclasser i Riket enl. lagarna ägde i beskattningsväg och jord samt i förhållande lill rättigheten att utöfva yrken, att deltaga i landets försvar, med ett ord, att till dess allas intressen genom lika rättigheter och skyldigheter hunnit jernnäs, någon gagnelig förändring icke kunde införas.
Ståndet bevilja den äskade ålerremissen; så tror jag det vara öfverflödigt att företaga betänkandet punktvis, hvarigenom öfverläggningen kunde komma alt förlängas ett par dagar. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att om R. o. Ad. antoge Hr Lagerhjelms förslag, som var motsatsen af Utsk:s tillstyrkande, följden deraf hlefve, att återstoden af Ulsk:s utlåt, ej för närvarande erfordrade någon åtgärd. Gr. Frölich: För min del motsätter jag mig icke alls, alt Hr Lagerhjelms förslag till återremiss må blifva framstäldt, jnst af de grunder, som Hr von Hartmansdorff uttryckt, anhållandes blott dervid, att, som jag anser en sådan återremiss vara alltför naken, mitt förslag må godkännas såsom eonlrapropos. vid en troligen blifvande votering. Det åsyftar också återremiss, men innefattar derjemte en opinionsyttring. E.x. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han föreställde sig, att, om R. o. Ad. beslutade att första punkten nu först borde afgöras, samt votering derom äskades, ja-propos. borde innehålla bifall till Utsk:s yttrande, och coutrapropos. borde upp - Den (I Maj. 437 taga Hr Lagerhjelms förslag, hvilket innehöll, att RiksSt:ns olika tankar kunna sammanjemkas. För öfrigt skulle den återremiss, som yrkades uti Hr Lagerhjelms förslag, visserligen icke, såsom Gr. Frölich yttrat, blifva naken, ty Hr Lagerhjelm hade föreslagit, att återremissen skulle åtföljas af de inom R. o. Ad. afgifne yttranden. Frih. Cederström, Jacob: Jag hegärde ordet i anledn. af Gr. Frölichs förslag, att få återremiss till ja-propos., och conlrapropos. också återremiss med det tillägg, som han föreslagit.
Berörda Memorial N:o 61 är, enligt protokolls-utdrag af den 29 och 30 nästlidne September, i sin helhet bifallet af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet, och har Preste-Ståndet likaledes gillat samma memorial, dock med erinran vid punkten 3:o om rättelse af det tryckfel, hvarigenom, å sidan 8, raden 8 nedifrån, ordet “Lånekontor11 i ll:te momentet influtit i stället för “Lånekontors“, och med den ändring i punkten 8:o, mom. 2, att efter ordet “fordringar“ tillädes orden: “i afseende på hvilka blifvit af Rikets Ständer särskildt föreskrifvetvarande af Borgare-Ståndet memorialet godkändt utom hvad angår nyssberörda punkt och moment, som återremitterats, för att ändras i den af Preste-Ståndet beslutade syftning. Den anmärkta rättelsen vid punkten 3:o skall blifva iakttagen vid Bankoreglementets sammanfattning, och ehuru två Riks-Stånd gillat Utskottets förslag till uppställning af 2:dra mom. i 8:de punkten; likväl och som föreskriften, med iakttagande af det utaf Preste-Ståndet beslutade tillägg, bör erhålla mera tydlighet, hemställer Utskottet, att omförmälda moment må undfå denna lydelse: Diskontoch Lånekontors-styrelserne berättigas att, efter noggrann pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, bevilja de Kontorens gäldenärer, som till borgenärers förnöjande sin egendom aft.rädt, ackord vid liqviden af sina skulder till Kontoren, men ega för öfrigt icke, med undantag dock hvad angår vissa, inom linien förda, fordringar, i afseende på hvilka blifvit af Rikets Ständer särskildt föreskrifvet, att å diskontlån efterskänka något af hvad, enligt gifna föreskrifter och gällande författningar, bör erläggas, utan skola alla frågor om eftergifter underställas nästblifvande Bankoutskott till afgörande i den ordning, instruktionen för detta Utskott stadgar. Stockholm den 5 Oktober 1863. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863.
(1 kanna) vatten, 425 gram (1 &lt;8) smör, 425 gram (i " ffi) socker, sammalet hvetemjöl och jäst. Gorån. 213 gram (| 9) smör smältes och röres hvitt — däri blandas 213 gram socker, lika mycket mjöl samt 8 ä 10 vispade ägghvitor. Degen lägges med en sked i järnet. Vridas som pappersstrutar. Serveras fyllda med gräddskum med litet gelatin uti. Hulda T Matlagning-. Vinkaka. 5 ägg vägas, lika mycket i vikt mjöl, socker, sötmandel (hel), konfektfikon och russin. Allt sammanblandas — hvitorna sist — och gräddas i form, som smörjas och mjölas. Hulda T » Prinskorf ». Finmalet fläskkött spä- des med kokt mjölk (likasom till fläskkorf), vidare tillsättes nejlikor, salt och peppar. I stället för vanliga fjälster användas fårfjälster, och knytas trådar utefter hela längden, 4 k 5 cm. mellan hvarje; rökas lindrigt. Hertha. Dansk rödgröt. Till 1 liter 31 cl. (1 stop) hälften saft och hälften vatten sättas 80 gram (6 lod) sagomjöl eller 93 gram (7 lod) potatismjöl. Mjölet iröres, innan saftblandningen sättes på elden; då den satts på spiseln, röres den ständigt, tills den kokt väl upp. Vispas då starkt och slås upp att kallna. Skall helst kokas dagen, innan den anrättas. Trix. Hushållet. tids förlopp tillsätter man något ljumt vatten och tvättar därpå, ej genom att gnida, utan genom att stryka med handen. Anbefallas bör, att man ej låter tyget torka fullständigt, utan tager in det i fuktigt tillstånd, stryker det och ger det fason genom att draga i det. — pp — Fönsterträdgården. Att blifva kvitt ohyra på växter med så stora och jämförelsevis få blad som källor är mycket enkelt. En grundlig, tvättning af bladens såväl öfversom undersidor jämte bladskatten med ljumt tvålvatten är tillfylles att tillintetgöra ohyran, en ganska vanlig följd af den&gt; kvafva och varma luften i boningsrummen.
Man måste djupt beklaga de tjenstemän, hvilka, efter att för Statens och det allmännas gagn hafva uppoffrat lid, möda och enskild förmögenhet, allt under billig förhoppning om någon ersättning derföre, omsider se sina förhoppningar så grymt gäckade, sina uppoffringar lönade med—ovilja och otack! Hvilken hugnande Utsigt för de unge män, som söka inträde på den tunga embetsmanna-banan ! Hvilken uppmuntran för hvarje chef, som använder all sin förmåga, att vid det honom anförtrodda embetsverk söka fusta utmärkt skicklige, redbare, aktningsvärde ynglingar!! Uti mina från detta rum redan afgifna anmärkntr emot StatsUtsk:s betänk. Nto 4°, ang:de regleringen af utgifterna under andra hufvudtiteln, och den del deraf, som rörer begärd tillökning i Hofrätternes personal och lönevillkor, har jag sökt fullständigt utreda behofvet för K. Götha Hofrätt, så väl af de nu ifrågavar. 4 adjuncterna med egna rotlar, under den redan förflutna tiden ifrån d. i Oct. 1037, som ock af 4 nya ledamöter med lön på stat för framtiden. Till undvikande af en tröttande vidlyftighet inskränker jag mig till att här endast vördsamt åberopa hvad i det afseendet redan blifvit omständligen anfördt och ådagalagdt. Jag ber att få fästa H. It. o. Ad:s Uppmärksamhet derpå, att den ersättning, hvarom nu är fråga, icke innefattar längre tid, än de 3:ne åren ifrån d. 1 Oct. 18>7, intill d. 1 Oct. innevar. år; ty antingen blifva de begärde 4 nya ledamöterne dessförinnan af R. St. beviljade, eller ock komma de nuvar. 4 adjunctionerna att, — af brist på medel till ersättning för de lönlösa adjuncterna, — helt och hållet upphöra, till största olägenhet och skada, ej mindre för Hofrätten, än för det allmänna, genom den stagnation i arbetet och de oafbrutet växande balancer, sorn derigenom oundvikligen måste uppkomma. Uti sin d. 3 April 1837 till K.
Slutligen skulle jag äfven tro, att det vore angeläget alt veta, huruvida man här i Sverige kan tillvägabringa ett sådant philantropiskt sällskap, som det af mig förut nämnda. Utan ett sådant sällskap befarar jag verkligen, att när brottslingen kom^ mer ur arresten, så, om han också skulle vara moraliskt förbättrad, skulle likväl mången person, som vet att han deltagit i stölden, anse honom lika oförbättrad, som 0111 han bade under gått något annat straff. I detta afseende kan jag tryggt säga, att jag trott mig kunna hemta ilen bestämda erfarenheten, att den som är straffad för andra resan stöld, får lika litet tjenst, örn han är straffad med vatten och bröd, som om han är straffad med spö. Man mottager honom i begge fallen med lika liten välvilja. Deremot har jag sett personer, straffade med spö, som likafullt blifvit antagne i tjenst, om de uppfört sig väl. För att visa huru opinionen understundom kan vara rätt besynnerlig, vill jag nämna en tilldragelse, som jag 1841 hörde omtalas. Jag lick berättelsen af landshöfdingen i det län, der händelsen tilldrog sig. Det var en ung bonddräng, som hade begått stöld. Haus husbondefolk förklarade, att de ville taga honom tillbaka i deras tjenst, blott han undginge att komma på länshäktet i sällskap med andre brottslingar. Delta kunde ej undvikas, om han underginge fängelse vid vatten och bröd; men väl om han straffades med spö. Länsmannen talte vid domaren och tjufven sjelf; och med hans begifvande dömde honom häradsrätten till spö. Han undergick genast sitt spöstraff och Den 28 April. 319 korn tillbaka till sin tjenst. Så olika kunna omdömena om siratfen vara; men att vallenoch brödstraffet icke har gjort det lättare för den brottslige att åter kunna få tjenst, det tycker jag erfarenheten besanna. Om ingen anstalt göres, hvarigenom den utsiuppne fången erhåller någon hjelp, skall han snart återfalla i nya brott. För min del vet jag verkligen icke något annat sätt att förekomma, att den straffade brottslingen blifver utskjuten ifrån samhället.