Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle man ater anse hela inrättningen af denna Nämnd O y för öfverflödig eller skadelig, och således förkasta den, så förföile naturligtvis alla Högsta Domsto-y len i detta afseende tillagde befattningar; men den borde han alltid bibehålla, att alla Lagstiftande Magtens beslut skulle före Kungörelsen densamma meddelas, och han äga rättighet att dervid göra anmärkningar, dock utan annan verkande kraft. Han skulle i detta afseende kunna vara Tolk af opinion, i fall Lagstiftande Corpsen någon gång hade glömt den, men han skulle lik denna, vara skild ifrån all vidare direft eller verksam åtgärd. Härmed bör jag nu sluta denna, visserligen redan för vidlyftiga, ehuru i detaljen ofullständiga Afhandling. Utan att vara intagen för Sy* stemets fullkomlighet, och långt ifrån att påstå dess ofelbarhet, torde jag likväl få medgifva, att v vissa saker undantagne, (”såsom frågan örn Regerings-Nåmnden) hvilka min afsigt varit att blott pröfnings-vis framställa, har jag ej kunnat påfinna ett båttre. Detta må dock endast vittna om svagheten af min egen förmåga, icke om min öfvertygelse, att ju ett fullkomligare kan gifvas. Om jag lyckats att väcka några nya idéer, om jag gifvit anledning till några gagnande jemnför&lser, så år mitt ändamål vunnit, och jag skall anse mig lycklig, om man vill bedömma mitt Försök efter min välvilja, icke efter dess värde.
Rikena finge för deras skeppsfart tillgodonjuta samma lättnader, som blifvit Belgiska och Tyska fartyg, hvilka i sjönöd eller utan handelsafsigt inlöpa i Franska hamnar, eller i öfrigt, medgifna. Utaf särskilta meddelanden af friherre Adelsvärd och expeditionssekreteraren Willerding angående förloppet af förhandlingarna vid det för ärendet den 7 nästlidne December i Paris hållna första sammanträde, inhemtas, att dervid blifvit öfverenskommet, att Svenska och Norska fartyg i Franska hamnar skola vid direkt fart erlägga samma lästafgifter, som af Franska fartyg utgöras i Svenska och Norska hamnar, och borde frågan om beloppet af den nya tonnageafgiften blifva föremål för särskilt behandling, sedan ömsesidiga uträkningar hunnit verkställas; hvarjemte för den indirekta sjöfarten de Förenade Rikena blifvit tillförsäkrade den behandling, hvaraf den mest gynnade nation är i åtnjutande. För andra af gifter (lots-, kurtagem. m.) vore nationel behandling medgifven, och för fartyg, som icke verkställa någon handelsoperation, eller som i sjönöd inlöpa i Fransk hamn, skulle de principer tillämpas, som legat till grund för Belgiska fördraget. Vid fart på Algériets hamnar komme Svensk-Norska fartyg att tå tillgodonjuta en nedsättning af 50 procent å lästafgiften; och hade i öfrigt å Frankrikes sida medgifvits, att den nuvarande surtaxen å flaggan skulle upphöra vid direkt fart från Sverige och Norge icke allenast till Frankrike utan äfven till Algér. Det vid tillfället förda protokoll, hvilket komiterade jemväl fått emottaga, innehåller, beträffande sjöfartstraktaten, att sedan å de Förenade Rikenas sida Frankrikes anspråk i afseende å sjelfva skeppsafgifterna blifvit medgifna, hade de Franska fullmäktige ”beviljat alla andra fordringar af kabinettet i Stockholm,” nemligen, afgiftsfrihet för fartyg i barlast eller som söka nödhamn, från hvad land de än må komma, — nedsättning till hälften af den tonnageafgift, som utgöres i Algériet, — och upphäfvande af all surtaxe å flaggan vid direkt fart såväl emellan Frankrike och de Förenade Rikena som mellan dem och Algér.
Regeringsformen, helst denna gäld alltid måste anses vara ny för Riket, intilldess den blifvit af Rikets Ständer samtyckt; ett förfarande, hvilket desto heldre måste betraktas 68 : såsom bestämdt stridande emot nyssåberopade §. i Grundlagen, som H. E., vid förnyelsens meddelande, ställt sig tili efterrättelse en från Kongl. Maj:t utgifven befallning, saknande kontrasignation af vederbörande embetsman oell således icke lagligen förbindande; och 3:o emot Herr Presidenten Skogman, H. E. Herr Friherre Stjerneld och Herr StatsRådet Ihre, att bemälde Herrar gjort sig skyldige till öfverträdelse af 58 §. Regeringsformen, Herr Presidenten i så måtto, att han, som afvetat tillkomsten af oftaomförmälda borgensförbindelser, sådant oaktadt, vid beslutets fattande rörande Kongl. Majrts Proposition år 1834 till Rikets Ständer om Statsverkets tillstånd, icke om samma förbindelser väckt någon fråga och således med sin tystnad i berörde afseende bidragit dertill, att Rikets Ständer blifvit i okunnighet om en gäld, som belastade Statsverket; samt H. E. Herr Friherre Stjerneld och Herr StatsRådet Ihre åter, dymedelst, att de icke om denna Kabinettskassans skuld yppat fråga, då Kongl. Maj:ts Proposition angående Statsverkets tillstånd vid innevarande Riksdag afläts. Vördsamt anhåller jag, att Höga RiksRätten täcktes öfver anmärkningarna i dessa mål inhämta vederbörandes förklaringar och tillåta mig att, efter deraf erhållen del, med ytterligare and rågaliden inkomma. Stockholm den 11 Januari 1841. C. L. LANDIN. Eit. G. Vördsamt Memorial. Vid laga utförande inför Höga RiksRätten af den, genom R. H. S;s KonstitutionsUtskotts skrifvelse, till åtal förvisade och uti min ansökning Lii. G. upptagna sak, får jag vördsamt andraga följande.
St:r; ty dess brister inser man lätteligen vid dess första genomläsning och hos mig åtminstone upstod dervid så många dubier, att jag ansåg mig genast kunna besluta mig för att motverka detsammas antagande. Förslaget är nemi. icke endast dunkelt, det är äfven ofullständigt och hufvudsakligen upgjordt i entreprenörernes intresse. Jag beder Hr Gr. von Rosen, som jag nu ser vara tillstädes, att, i händelse hvad jag om detta förslag kommer att yttra, skulle komma att innebära något sårande, sådant icke kan vara rigtadt emot honom, ty jag är innerligen öfvertygad, att han icke velat bedraga Svenska Statsverket med sådana lockelser, som förslaget innehåller, men jag anser mig böra tillkännagifva det intryck, jag vid första genomläsningen af förslaget erfarit. Förslaget föreföll mig nemi. genast sådant, att jag måste förklara, att, om en enskild person framlagt ett dylikt förslag för en annan, denne sednare skulle ega allt skäl att tro sig vara föremål för en procenteri-affär. Frih. Palmstjerna och Hr von Troil hafva redan och tillräckligt granskat den punkt i förslaget, som innehåller bestämmelser om utfärdande af Statsobligationer och deras inlösen, hvarföre jag förbigår vidare yttrande härom. Sedan i en föreg:de punkt blifvit sagdt, att räntan på obligationerne skall under byggnadsåren af entreprenörerne betalas, föreskrifver åter den 11 :te punkten, bland annat, att efter banans öpnande till trafik, ränta ä obligationerne skall erläggas och utgå af jernvägsinkomsterne efter afdrag af driftkostnaden m. m., men samma punkt talar intet derom, att, i händelse dylika öfverskott icke finnas, Svenska Statsverket då må hafva rätt att hålla sig till entreprenörerne. Talare före mig hafva anmärkt oformligheten deraf, att entreprenörerne förbehållit sig 99 års besittningsrätt till jernvägarne; dylika förslag, afseende en så lång besittningsrätt, äro redan så gammalmodiga, att jag icke anser nödigt, att anföra vidare skäl, hvarföre en Stat icke bör ingå på dylika förslag.
Skattejern, fätjern, öfvervigtsoch hytteeller osmundsjern, äfvensom stångjern, förvandlas till tackjern efter Thorsåkersoch Ofvansjö-tackjernets medelpris för åren 1834—1853; 3:o Alia öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att, jemte de till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Beträffande derefter Helsinglands båda fögderier, så har E. K. M. funnit det af deputerade uppgjorda förslaget vara till sina grunder både enkelt, redigt och verkställbar!, men att, då summan af de för hvarje hemman utaf deputerade föreslagne per - Expediltons-Ulsliotlels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o i 03. 215 sedlar icke. fullt motsvarade summan af deni. hvilka af E. K. M. ansetts böra såsom räntepersedlar bibehållas, någon härtill ledande jemkning i beloppet mäste ega rum; i följd hvaraf E. K. M. till antagande af Rikets Ständer framställt deputerades förslag, med den ändring, alt kötträntan för belt mantal blifvit ifrån 1 Lispund 12 skålpund höjd till 2 Lispund 8 skålpund, hvilket skulle föranleda motsvarande minskning i penningeränlan. Då emellertid, genom E. K. Mits och Rikets Ständers i fråga om skatteförenklingen gemensamt lättade beslut, blifvit bestämdt, att endast hufvuöpersedlarne i hvarje ort skulle bibehållas elier förvandlas till andra dvlika, men alt deremot alla öfriga eller de så kallade srnåpersedlarne skulle i penningar förvandlas, hafva Rikets Ständer funnit, ätt för artikeln kött den föreslagna förhöjningen genom förvandling dertill af någon del utaf srnåpersedlarne icke må ega rum, utan kötträntan, enligt deputerades förslag, böra utgå med endast 1 Lispund 12 skålpund på mantalet.
Sådan omdestillering får icke idkas i förening med eller på samma ställe som bränvinsbränning, hvaraf följer, att panna, angifven till omdestillering af rått bränvin, icke må till klarning af så kallad förbränna eller lank användas. De pannor, hvilka användas för ändamål, som §§ 3g och \o afse, må vara al hvad form som helst; och får till dem begagnas i ektifikationsapparat och hvad afkylningsredskap som helst, men ej serskilda uppvärmningseller ångapparater. Vid de årliga mantalsskrifningame skola pannor, som enligt 4° § P& landet begagnas, skriftligen anmälas, på sätt § io bestämmer. § 43. För de i 4° § omförmälda destilleringspannor erlägges samma pannerymdsafgin, sorn enligt i a § för bränvinsbränning i irsta klassen utan mäskvärmare under Sex månader är föreskrifveil; börande afgiften för första året erläggas vid tillstånds-resolutionens utfärdande och sedermera, såsom vilkor för handleringens fortsättande, hvarje år inom December månads slut för det påföljande året. Före skr ijler, i afseende pä bränvinsbrännings-redskapens mätning och stämpling, § 44. Morn. i. Det åligger kopparslagare eller den, som bränvinsbränningsredskap tillverkar, att, inan lian samma redskap från sig lemnar, med serskild stämpel af sitt namn, hemvist och årtal, då den förfärdigats, förse å redskap för i:a klassen: panna, hatt med fast eller löst ångrör, afkylningsredskap samt mäskvärmare, der sådan finnes. Mom. 2. Hår till Bevilln.-, Lagsami Allm. Bese.- och Ekon.-Vtskottens Betänkande, Av o 1. 1? Morn. a. Å redskap för a: cl ra klassen: panna, hatt med fast eller löst ångrör, afkylnings-redskap, mäskvärraare och reklifikations-apparat; och Mom. 3. 1 redskap för omdestillering af bränvin: panna, hatt med fast eller löst ångrör, afkylningsredskap och rektifikationsapparat der sådan finnes.
401 äfven att Rikets Ständers slutliga algörande kom att till Arméens fromma fylla en lucka, som i det till Rikets Ständer öfverlemnade lönereglerings-förslaget blifvit lemnad öppen. I sammanhang med den dä af mig ifrågasatta lönetillökningen berörde jag äfven det abnorma förhållande, som eger rum med hänseende till Arméens läkare, hvilka bilda ett undantag från alla Statens öfriga tjenstemän, icke allenast i så måtto, att så snart Resereglementet skall på deras tjenstgöringsförhållanden tillämpas, tillerkännes dem alltid lägre traktaments-ersältning, än deras vederlikar i tjenstegrad, utan äfven deruti att de, ehuru i gällande författning tillerkända rätt till inqvartering i Kronans hus lika med officerare af motsvarande tjenstegrad, likväl icke komma i åtnjutande af sådan förmån, så snart de för inqvarteringen uppbära kontant ersättning, hvilket sednare vid alla garnisoner utan undantag eger rum. I Kongl. Majrts nådiga Skrifvelse af den 19 Juni 1845, hvilken, bland annat, fastställer inqvarteringsersättningen för alla garnisonen i Göteborg tillhörande militäre och civile embetsoch tjenstemän, stadgas t. ex. att den kontanta ersättningen skall utgå till lika belopp för innehafvarne af de militära tjenstebefattningarne och för deras »vederlikar», men icke destomindre uppbär t. ex. Regements-läkaren vid Göta Artilleri-regemente, som, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Rref af den 5 Juli 1855, innehar Majors värdighet, inqvarterings-ersättning endast i likhet med Kapitener, d. v. s. 183 R:dr 75 öre i stället för 397 R:dr 50 öre.
Utsk:t har nemi. föreslagit att de omyndige måtte för sådane fordringar ega ovilkorlig! företräde framför Kronans, kyrkors och allmänna kassors fordringar, derest förmyndaren derjemte är upbördsman eller kassaföieståndare,-äfvensom tillagt myndlingar företrädesrätt till betalning framför ali annan hos föräldrar och förmyndare innestående fordran. Utsktt har således ställt dem främst på listan i fråga om rätt till betalning ur lös egendom. Detta anser jag, för min del, vara en ganska vigtig omständighet, H. VIII 10 146 Den 17 Juli. hvilken man icke bör förbise, då man klagar deröfver, att Utsktt icke ansett, att denna förmånsrätt bör konkurrera med real-säkerliet eller säkerhet i jord, hvilken är den förnämsta real-säkei het och den, i afs:de å hvilken exceptioner icke äro möjliga, utan att realsäkerheten helt och hållet förslöres. För den händelse nemi. nuv:de institution skulle bibehållas samt utlänningen egde närmare kännedom om dessa förh:den, så är lätt att inse, att man utomlands icke skulle godkänna våra s. k. realsäkerheter såsom någon säkerhet. Såsom stöd för mitt påstående i detta fäll får jag anföra, att i vår egen handelsstad Göteborg är nästan som en princip antaget, att aldrig lemna penningar på inteckningar. Som bekant, är likväl penningetillgången derstädes i allmänhet ganska stor, men man anser dock der inteckningar lör de alldrasämsta papper. Samma förh:de eger äfven rum i viss mån här. I öfrigt och oberäknadt de olägenheter, som äro en följd af den tysta förmånsrätten och af mig redan blifvit omnämnde, tillkomma äfven andra omständigheter, som göra denna institution särdeles opraktisk. Uti 1 734 års lag är det nemi. icke tydligt uttryckt, huruvida ett äldre förmyndareskap skall hafva förmånsrätt framför ett yngre. Bland juristerna är meningen i detta hänseende delad. Somliga anse, att ett äldre förmynderskap bör ega företräde framför ett yngre; andra åter, att alla förmynderskap böra åtnjuta samma rätt.
Då Utskottet vid sisthållna riksdag afgaf betänkande i anledning af Friherre Creulz’s, i fullkomligt enahanda ordalag, som nu, affattade, motion i ämnet, erinrade Utskottet, hurusom, efter det Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 8 April 1857 hos Kongl. Maj-.t anhållit, alt Kongl. Maj:t täcktes efter ärendets utredning taga i nådigt öfvervägande, huruvida ej Krigs-hofrätten kunde varda indragen och dess göromål öfverflyttade på de öfriga Hof-rätterna, med iakttagande af hvad för dylika måls behandling i Kongl. Majits Högste Domstol är föreskrifvet, och sedan såväl Krigs-hofrätten som samtlige rikets Hof-rätter blifvit i ämnet hörda, dervid endast Götha Hof-rätt tillstyrkt förändringen, Kongl. Majit har, vid föredragning af detta Bih. Ull B. St. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande Nio 13. ärende i Stats-Rådet den \ Februari 1859, förklarat den ifrågavarande underdåniga skrifvelsen ej föranleda någon åtgärd; och enär frågan sålunda helt nyligen hade varit föremål lör Kongl. Maj.ts pröfning samt på i öfrigt anförda skäl, ansåg Utskottet Friherre Creutz’s motion icke då böra till någon Rikets Sländers åtgärd föranleda, hvilken af Utskottet yttrade åsigt äfven vann Rikets Ständers bifall. Ehuru det hufvudsakliga skäl, som, på sätt ofvan förmäles, å sednaste riksdag anfördes mot Friherre Creulz’s motion, enligt Utskottets åsigt, fortfarande eger afgörande vigt, åligger det likväl Utskottet, då Friherre Creutz nu förnyat sitt förslag, att ånyo taga dess innehåll i öfvervägande.
Anläggandet af stenmurar lill hägnad, som i så betydlig män leder lill skogs^esparing, är ock i märkbart tilltagande både hos allmoge och ståndspersoner. Användt af Pappers-tak, en af nyare tiders uppfinningar» börjar redan sprida sig, till och med bland allmogen. Jordbrukets Binäringar, hvartill torde böra räknas Trädgårdsskötsel, tTtm °°h Hampodling, Tobaksoch Humle-planterijig samt Biskötsel hafva, lander de sednare åren icke vunnit någon ökad uppmärksamhet, om ej till fVUnyrS ^6n ^rstnämnda, eller Trädgårds-skötseln, hvilken står i ett visst förhållande till omsorgen om bättre och prydligare byggnader, hvarmed vanligen nja trädgårdsanläggningar förenas. Det är också icke sällsynt, att hos förmögnare bönder finna vackra och väl vårdade trädgårdsanläggningar; men i allmänhet anser man deni, såsom fordrande mycket arbete, mindre lönande och äro det ock Titan tvifvel, så vida man endast räknar på afsättning i staden och icke på nyttan i ett hushåll af ymnigare tillgång på grönsaker och jordfrukter. Denna Provins synes emedlertid redan af naturen vara skapad till en trädgård. Ädlare trädsorter kunna bär med framgång odlas, och afsättning af frukterna bör icke Saknas på främmande orter, särdeles liufvudstaden. Linskötseln användes endast för husbehof och någon förbättring i de methoder, sorn tiden redan häfdat, har, oaktadt de omsorger härföre blifvit använda, icke kunnat tillvägabringas. Dock har skickligheten alt tillverka hemväfda tyger, hvilken redan i flera år utmärkt denna ort, äfven under de sednare fortgått med berömliga framsteg. Länets Hushålls-Sällskap har med uppmuntrande belöningar hugnat flera, som i denna konstfärdighet utmärkt sig. Den skulle ock utan tvifvel ytterligare tilltaga, eller åtminstone mera vidsträckt användas, om ej allmogens ungdom lockades till förbrukning af utländska tyger, hvilka, enligt allmän klagan, dem tillföras af Elfsborgs Läns Gårdfarihandlande, hvilka icke sällan i kustorterna utbyta sina egna tillverkningar emot utländska yppighetsvaror, dem de sedan förstå att utprångla bland allmogen.
Kungörelserna a£ den 22 October 1766, den 24 Mars 1790 och den 2 Augusti 1792, de såkallade valuter samt tryckta Assignationer äro vid svart ansvar förbudna, och hade föreslagit , att de i sednare tider begagnade graverade assignationer, matte under fören amnda författningar blifva inbegripna; äfvensom skrifna Assignationer, då de voro numererade, så att endast de sistnämnde, utan nummer och ställde till viss man eller ordres, eller ock till Innehafvaren, skulle hädanefter vara tillåtna. 12:0 Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande i anledning af åtskilliga till Utskottet remitterade Memorial och Dictamina, angående GränseTullarna mellan Sverige och Norrige, samt LandtTulls-inrättningen i Riket och den dervid bibehållna Tullbevakning, in. m. Utskottet anför, att då Kongl. Förordningen af den 24 sistlidne Maj, angående Sveriges och Norrige» Sjöfart och Handelsgemenskap, i 2 §. 2 Art. stadgar, att Spannmål, Hästar, Boskap och Victualievaror af alla slag få Landvågen öfver gränsen obehindradt och utan alla afgifter ut* och införas; men Trädvaror deremot böra förtullas; och då aila Öfverflödsvaror obehindradt fä i Norrige införas och, utan Dett 5 Juli. e. m. goi Tullbevakning å Svenska sidan, skulle kunna öfversvämma vårt Land, så tillstyrkte ULskottet GränseTullarnes bibehållande, så mycket mera sorn Norrmännen bibehållit deras å sin sida, och deni strängare än förut. Vidkommande Landt! ullsinrättningen, så hade Utskottet val icke kunnat tillstyrka dess indragning i allmänhet, men föreslagit, det Riksens, Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t måtte afskaffa all sådan bevakning på de ställen i Riket, hvarest SjöTullsKamrar finnas och andra, hvarest Controllen kunde anses umbärlig.
När han med fröken Johnsson under armen kom ut på verandan, hade den döfva tanten redan varit framme och vippat Alma in i sin röda schal. Pelle satt och underhöll henne; och William med dam sällade sig till sällskapet. »Ni ska' inte tro att jag är kandidat», vände fröken Hagberg sig strax till William. Hennes dialekt var icke fullt så skånsk som kusinens. »Hvarför vill ni ta' illusionerna från mig», skrattade han. »Man ska' aldrig ta' illusionerna från en dussinmenniska, vet ni väl. Det är att ta' lyckan ifrån henne.» »Det var naturligtvis ett skämt af herr Wahlberg. Så ert spydiga smil träffar mig inte.» »Ni ska' inte bry er om att han grinar», sade Pelle tröstande. »Han grinar alltid. Det är rent nervöst.» När nästa dans spelades upp drog Pelle sig tillbaka; fröken Johnson engagerades af en anemisk vice-häradshöfding och William blef ensam med fröken Hagberg. »Vill ni dansa?» frågade han och gjorde en liten rörelse som för att resa sig upp. Deras ögon möttes, en enda sekund. De hade förstått hvarandra. »Ni vill helst slippa?» sade William och flyttade sin stol några tum närmare. »Uppriktigt sagdt det vill jag också.» »Nå, det passar ju bra.» Hon svepte schalen tätare omkring sig, lutade sig tillbaka i sitt hörn och fäste ögonen på honom med ett uttryck som om hon ville säga: nå! var så god! Underhåll mig nu. »Hvad var det för en bok, ni läste i?» Hon svarade icke, räckte honom blott boken, som han tog emot utan att vända sin blick ifrån henne. »Ja, jag såg det för resten godt.» »Hvarför frågar ni då?» »För ro skull.» »Kan ni inte finna på något roligare?» »Ahjo kanske få se.» »Nå», sade hon med ett bortskämdt barns otålighet. »Vet ni hvad jag tänkte när jag såg er med boken i hand?» »Nej.» »Se der en af de våra.» »Hvad menar ni med det?» »Åh, gud, hvad ni är grundlig, fröken. Ska' jag verkligen behöfva förklara det?» »Det får man alltid, när man uttrycker sig dunkelt.» »Nå ja då.
1. behållne fordringar och contante medel ... „ „ 338,421: 41* 4* Tillsammans B:co R:dr 505,262: 3o. 1. att inkomsterne för året utgjorde 81,829 R:dr 19 sk. 11 rst.; hvaremot utgifterne upptagits till 72,521 R:dr 4 sk. 7 rst.; samt att understöds-tagarne varit på de allmänna Inrättningar, som tillhört Territorial-Församlingarne, 1,710, och utom desamma 2,271, eller tillhopa 3,981 personer. Härvid anmärkes, att uppgifterne äro lemnade med olika tillämpning af de tabellariska formulairerne, och att, enligt uppgjorde sammandrag af Fattighus-Styrelsernes till Öfver-Ståthållaren ingifne Räkenskaper, Fattighus - 88 Inrättningarnes inkomster hafva år 1837 utgjort 80,833 R:dr och utgifterive uppgått till 73,400 R:dr. Angående de uti Hufvudstaden "varande icke Territoriala Församlingars, såsom Garnisons-Församlingarnes samt Tyska och Finska Församlingarnes Fattigvårds-Inrättningar, åberopas underdånigst förut omförmäldte underdåniga utlåtande af den 5 Juni innevarande år. Serskilda uti Hufvudstaden befintliga milda Stiftelser., samt Pensionsoch Understöds-Inrättningar torde kunna lämpligen hänföras till följande Classer: A) Barnhus, Barnbördshus och Uppfostrings-Änstalter. Hit räknar Öfver-Ståthållare-Embetet Stockholms Stads Allmänna Barnhus, Frimurare-Barnhuset, Allmänna Barnbördshuset, Sällskapets ProPatria Barnoch Barnbördshus, Murbecks Inrättning för fattiga Flickors undervisning och uppfostran; samt den år i832 under namn af Hans Kongl. Höghet Prins Carls Uppfostrings-Inrättning organiserade välgörenhets-anstalt. B) Barmhertighets-Inrättningar, som åt fattige, egenteligen ålderstigne, lemna rum jemte underhålls-bidrag uti Inrättningarnes Fastigheter.