Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fånge, som ej till arbete dömd ar, vare berättigad att med tjenligt arbete sig sysselsätta, om han sjelf sådant sig förskaffar; egande dock Fängelsets Styresman tillse, att denna rätt ej till brottsliga företag missbrukas. % 7. 1 fråga om hvad ytterligare i afseende ä ensamhetsfångars vård, arbete och behandling skall iakttagas, samt hvad i öfrigt lill ordning vid ensamhets fängelse och tillsyn derå hörer, galle hvad derom redan är eller framdeles kan blifva föreskrifvet. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. E. Gunther. Utdrag Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. J\s 41. 17 Utdrag af Protokollet ofver Justilie-årenden, hållet uti Kongl. Maj:ls Högste Domstol Fredagen den 19 September 1856. Närvarande: Justitie-Råden: Engelhart, Grefve Snoilshy, Qviding, Hoffstedt, Gunther, Iggeström, Roy. Sedan, enligt Note ur Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet den 29 sistlidne Juli, Kongl. Maj:t, efter det i underdånighet blifvit anmäldt, bland annat, ett i Justitie-Departementet uppgjordt förslag till Förordning, angående straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum, behagat, enär Proposition i omförmälda ämne borde, i den ordning 87 § Regerings-Formen föreskrifver, till Rikets Ständer framställas, i nåder förordna, att Högste Domstolens utlåtande öfver nämnda förslag skulle infordras; så föredrog Revisions-Sekreteraren Rerg nu i underdånighet samma förslag, hvilket detta Protokoll bilögas; och fann Högste Domstolen, efter granskning af förslaget, anledning förekomma till följande anmärkningar deremot. Vid 1 §.
Hon drömde o m någonkänna dig så öfversvallande lycklig, på samting jättelikt och oändligt kraftigt, för hvilma gång d u emellanåt plågas af dyster oro. ket intet motstånd kunde gifvas, för hvilket En sådan beklämning hade fått makt öfver äfven hon måste böja sig. Det starka och oemotståndliga kom, men mig, då j a g sista gången mötte NunnaSigrid, och därför kunde j a g så lifligt delicke som hon drömt sig. Det var döden, taga i hennes sorgliga öde. Hennes panna som, innan hon kunde hinna att tänka därvar nu fårad, och håret var grått. H o n på, ryckte bort hennes far; det var ruinen, var nu gammal, och likväl kan det sägas, krachen, som lika tyst som döden hade att hon dött i sin egen lefnadsvår. Då besmugit sig in och nu i förfärande tydlighet grofs hennes lycka, men så bunden var hon visade sitt spöklika ansikte för de efterlefvid denna, att, då mullen föll däröfver, vande. Och så måste hon flytta från det hennes ande glömde sig kvar i grafven, och stora bruket till en liten egendom, som aningen kunde sedan få honom upp igen. höriga räddat för änkans och barnens räkMed denna jordade lycka hade hennes anning. de ingått äktenskap, och därför var han död för allt annat i världen. Tiden gick icke framåt, utan stod för henne stilla. Hennes Men till trakten k o m en ung häradshöfsjäl var s o m ett urverk, hvars fjäder sprunding, som allt från ynglingaåren blifvit van git, men som ändå bäres omkring, på det icke att beundra, utan att beundras. Hans att alla skola se, att det dock är ett ur. bruna ögon hade ett uttryck af kall härskFör henne fanns icke något då, utan enlystnad. Man tyckte sig i dem kunna läsa, dast ett nu, som aldrig förändrades, och att han icke kunde tåla motstånd i någon N u n n a - Sigrid. rekommendera sitt allmänt erkända N E R O T H &amp; C o. L Tekniska Fabriken " GÖTA LEJON " * # # GÖTEBORG.
Då nu å nyo föredrogs Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 77, angående beslutna åtgärder vid Memorialet, N:o 58, i anledning af återremisser på förslaget i Memorialet N-'o 4o> beslöt Bonde-Ståndet, då Prot. XJtclr. den 12 Febr. i83y. 21 Conslitutions-Ulskottet ej ställt sig lill efterrättelse 56 §. Regerings-Forinens föreskrift och Riks-Slåndens serskildt meddelade erinran, oin inkommande med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens tankar, i anledning af Memorialet N;o \o, alt denna sammanjemkning sjelf företaga. Hvad då först angår den preliminaira frågan, huruvida, såsom Utskottet yrkat, den af Utskottet, i Memorialet Fv:o 4°> gjorda framställning skulle anses såsom ett helt, af inbördes oskiljaktiga delar bestående, förslag; så befanns, att Preste-Ståndet, i anledning af Memorialet IST:o 4°, beslutet, att frågcrne om Indragningsmagten och juryn böra skiljas, samt att Borgareoch Bonde-Stånden, i anledning af Memorialet N:o 58, anmodat Utskottet, alt med skilda Betänkanden angående förslag till grundlagsändringar, dels alt Indragningsmagten må upphöra, dels att juryn må med modificalioner bibehållas, till Riks-Ståndeu inkomma. Tre Stånd hade således bestämdt beslutat, att frågorne skulle skiljas, och Ridderskapet och Adeln hade i sjelfva verket faltat enahanda beslut, då detta Stånd beslutat, att Indragningsmagten må upphöra och jury-inrättningen bibehållas. I följd hvaraf och då alla 4 Standell således i denna fråga voro ensé, Bondc-Ståndet förklarade sig finna, att Rikets Ständer beslutat, det de grundlagsändrings-förslag, hvilka, i anledning af det nu förevarande målet, komma att blifva hvilande, skola anses såsom serskilde, af hvarandra oberoende förslag.
IX. B. 37- A. 66. Bergsprängningskrut, angående medgifvande af frihet att tillverka IX. B. 495, 789. A. 792. Berättelse, Bankofullmäktiges till Banko-Utskottet afgifna, angående. I. B. 540. IL 47, 454. — Banko-Utskottets, angående Bankens Styrelse och Förvaltning. III. — Banko-Utskottets, angående Revision af Banko-Diskontverken för år 1856. IX. B. 73S. 790. A, 815. — Kammar-Kollegii, angående kungsgårdars och öfriga kronolägenheters förvaltning från Oktober månad 1853 till September 1856. IX. B. 153, 155. — Kammar-Kollegii, om Sala silfververks ränte-ersättningsfond för redogörelsetiden från den 1 Nov. 1852 till s. d. 1854, angående. — Kmiterades för tryckfrihetens vård till Rikets Ständerafgifna. 1.53- 30 — B — Berättelse, Kongl. Maj:ts ora hvad i Riket och dess styrelse sedan sista Riksdag sig tilldragit. I. 26. — Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans till innevarande Riksdag och Embetsberättelse för år 1854- I. K. 53. — Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers, angående samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853. I. 52. R. 53. II. B. 744. HL 4. A. 7, 25, 32, 35, 36- IV. U. 277. V. 62, 132. E. 247. -—- Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers, angående verkställd granskning af de linder Kongl.
Efter denna tid bar nämnde rörelse betydligen tilltagit, så att då ultagningarne å kreditiven år 1853 utgjorde 4,987,750 R:dr, nppgingo de är 1856 till 10,241,140 R:dr eller till mera än dubbelt. Göromälen vid den under sistiörflutna riksdag införda uppoch alskrifningsrörelse vid Banko-diskont-verket blelvo jemväl kassa-krediliv-kassören ålagda. Denna rörelse \ar visserligen i början af ringa omfattning, men har, till följd al de utaf Rikets nu iörsamlade .'■länder beslutade förändrade föreskrifter, redan tilltagit i den mån ali ilrän den I Mars innevarande är, eller den dag då de nya föreskrilterne trädde i verket, till och med den sisla nästliden Augusti, å uppoch afskrilningsräkning bliivit insatte 3.580,800 R:dr och iitlagne 3,091,300 R:dr, hvadan ock för kontant infriande al utställde invigningar ä samma läkning ett ytterligare förskott al 30,000 R:dr B:ko mäst kassa-krediliv-kassören meddelas. Då kassörens tjensteåfigganden sålunda 1 väsentlig män förökats samt utgöra en förening af kamererareoch kassörs-göromäl, enär honom tillhör så väl ali approbera utställda irivisningar, som att utlemna penningar derför, har Utskottet ansett med billighet och rättvisa öfverensstämmande att hans aflöning äfven lampas härefter och får, på sådan grund, vördsamt hemställa, 9:o att Kassören för kassa-kreditiv samt uppoch afskrifnings-rörelsen vid Banko-diskont-verket mätte, i likhet med Kamererare!! vid nämnde verk, undfå 1,500
Med iakttagande af denna grundsats, hafva flere föregående Constilutions Utskott antingen i serskilda memorial föreslagit de oafhängiga ändringar, som för samma §. af Giundlagen förekommit, eller ock i sådant fall delat memorialet i afdelningar, med tillägg, att hvar och en af dessa framställdes lil! serskild behandling af nästa Riksdag. Jag tror, alt endera af dessa metboder bordt användas här, och all man ganska lätt annars kan gå miste om del önskade borttagandet af orden frälse eller ofrälse. I afseende på de två förslag, till hvars gemensamma debatterande under loppet af i845 års Riksdag, Utskottet gifver anledning, är det sannolikt, alt opinionsdelningen blir i alla fyra Stånden högst olika, och resultatet kan blifva afslag på bägge förslagen.” Af Prosten Hallström: ”Med behörigt tillstånd frånvarande, då föreslående s:ne förändringar af Regerings-Formens l\. §. blefvo inom Conslilulions-Ulskoltet beslutade, alt Rikets Ständers pröfning underställas, får jag nu, vid memorialets afgifvande, allenast i det afseende reservera mig, alt tvänne så olikartade förslag, emellan hvilka intet inbördes samband förefinnes, blifvit, såsom med hvarandra samman - Coust itutions-Ut skottets Memorial, N:o t g. 3 hängande, i eli enda gemensamt memorial Lill antagande framställde, sannolikt både det ena och andra förslaget lill men.” Af Professor Geijer: ”Emot Utskottets förslag, alt ordet allena i 4- §. Regerings-Formen måtte utgå, får jag reservera mig. Regerings-Formeus 4* §• är lyd 1 i g t? n författad, med afseende på fordna faror, hvilkas återkomst man velat förebygga. Desse faror hade man fullständigare än någonsin hunnit erfara i ylterligheterne af endera Envälde eller Rådsvälde eller Slåndsvälde. Derföre stadgades, alt Konungen skulle allena styra Riket, meri, pä'sätt Regerings-Formen föreskrifver, och efter inhemlande af ansvarige Rådgifvares tankar. Erfarenheten har visat, att delta stadgande varit mulerkasladt missförstånd.
Om på sätt yltradt blifvit, åtskillige näringsidkare måste förskrifva filar utifrån, och de dermed fortfara, skulle, om en nedsättning i införseltullen beviljas, Staten göra en förlust i tullinlraderne, Ilvars belopp vi äfven hört till ziffran uppgifvas. Den är väl, kanske ej att benämna särdeles betydlig; men, i en tidpunkt af ökad anledn. till den noggrannaste hushållning, bör all verkställbar sparsamhet iakttagas. Den af en annan värd talare anförda åsigt, att man bör i främsta rummet gynna förbrukaren, är af den beskaffenhet, att, om den antages, vore det troligen conseqventast, att borttaga allt skydd för näringarne, hälst enär producenterne äro fåtaligare än konsumenterne. För min del tror jag deremot, att det skydd man lemnar producenten, har en fördelaktig inverkan på fäderneslandet i dess helhet, således ock på konsumenten, och derföre tillstyrker jag, att Ståndet måtte vidblifva bestämraelserne i 1845 års taxa. Hr Aminoff: Innan Utsk. bestämde sig för nedsättning å Den 2 Juni e. m. 309 tull för filar, förskaffade Utsk. sig upplysningar från handtverkare här i hufvudstaden, hvilka förklarade, att filar från Eskilstuna äro i godhet långt under de Engelska, och att de Engelska Biarne, här på stället, kosta i tull mera, än hvartill de kunna köpas på sjelfva tillverkningsorten, hvaraf följden också blifvit, att dä dessa filar icke kunnat undvaras, de inkommit i landet pä oloflig väg. Jag anhåller om bifall lill Utskrs betänk, i denna punkt. Gr. Lagerbjelke: Jag instämmer fullkomligt i Frih. Cederströms sats, att jern är en bland hufvudprodukterne inom vårt Jand, och alt dess bearbetning bör inom Sverige befrämjas; men som filar äro ett mede! för jernets bearbetning och för densamma oundgänglig, sä, och då det lärer vara en nödvändighet, att förskaffa sig detta medel till så godt pris som möjligt, tror jag, del vara af särdeles stor vigt för jernfabrikanter, att tullen på filar nedsättes.
Som vanligt vakade dottern äfven denna natt, ty ingendera af föräldrarne tyckte om att se främmande ansigten, ehuru det fans ett par trogna vänner till hands. Den arma dottern, som skulle hetas sofva emellanåt, vankade mellan båda rummen. Klockan 5, det var den 18 januari, då modern hade en lugn hvila, var hon inne hos fadern och hörde honom då klaga öfver sin eviga törst. Men han bad henne ömt och oroligt att gå och lägga sig och glömde ej att åter efterfråga om lyktan stod tillreds ifall han skulle känna sig något bättre ... Alltid var hans tanke rigtad på denna lykta, om hvilken någon har sagt att det var hans »Diogeneslykta, med hvilken han gick att uppsöka och bestraffa menniskornas dårskaper.» Ack, han skulle ej mera söka efter något på jorden, hvars höga skönhet han med öppet öga sett och så väl skildrat, men som för honom synts hafva inneburit – kanske för mycket. – Dock, hvem vet hvad hans fria ande talade i hemlighetsfulla högtidsstunden med den store anden, som endast gifvit oss jorden till genomgångsland under vår stridsvandring. Klockan var 7 på morgonen då den bestörta vakarinnan bäfvande flög upp från en tung dvala. Modern fortfor att sofva ... Men huru var det med fadern? Hon sköt sakta upp dörren till sängkammaren ... och hon måste blifvit berörd af en långt högre än mensklig kraft, då hon, för moderns skull, förmådde qvarhålla inom de bleknade, skälfvande läpparne det dödsrop som gick genom hennes själ. Tvärt öfver sängen (han trodde sig förmodligen kunnat gå upp och tända lyktan) låg, stel och orörlig, mannen med den beherskande eldsjälen. Elden hade nu slocknat, den väldiga stämman tystnat, ögats blixt förintats genom en annan blixt. Han stod nu inför den domstol, der rättvisans våg ej får rubbas. Vi skulle anse opassande att här lyfta på ens den minsta flik af det täckelse, som döljer de arma efterlefvandes qval. »Han drager mig till sig», sade modern till dottern. Hon öfverlefde honom blott ett par månader.
Herr Grefve Schwerin_, efter att hafva antydt hufvudändamålet med berörde förslag att, nemligen på sätt Motionairen uti ingressen sjelf uppgifvit, befordra en lifligare Capitalens omsättning, har ansett sig böra från denna synpunkt betrakta ämnet, utan att fästa sig vid de föreslagna vilkoren för upplåningen och utlåningen. Det vore genom erfarenheten vitsordadt, att i Länder, der dylika omsättnings-anstalter funnes, kunde, med ett mindre RÖrelse-Capilal, lika mycket till Näringarnes förmon uträttas, som med ett större Rörelse-Capital åstadkommes, der brist på förtroende och andra den allmänna Creditens gång rubbande förhållanden hindrade sådana omsättningsutvägars begagnande. Genom Banco-Ordningens 44 §• hade redan en dylik omsorg blifvit Banco-Styrelsen ålagd. I denna § stadgades om Capitals upplåning och utlåning, nemligen ”till förebyggande af ocker och obilliga interessens tagande, samt till beqvämlighet för dem, som egde frugtlöst liggande Capital.” I långliga tider hade Banco-Styrelsen handlat efter denna föreskrift, och de Låne-Banco-Obligationer, som ännu funnes, vore lemningar efter det - Banoo-Vtsk:s Betänkande, N:o 91. 7 ta system. Skillnaden emellan Bankens äldre Obligationer oell det slag af Obligationer som Motionairen föreslagit, bestode deruti, att de forre kunde af Lårigifvaren uppsägas, de senare icke. Dock funnes i Banken äfven några SkubJ-poster, som icke kunde uppsägas, depositioner nemligen, hvaraf Räntan är anslagen till Fromma Stiftelser, Detta system bade man nödgats frångå, sedan, i följd af Statens politiska förhållanden, allmänna Crediten blifvit förstörd. Omöjligheten att kunna upplåna hvad i ullåningsväg erfordrades, ledde derhän, att man gjorde mynt. Det gjorda myntet kostade mindre än det upplärda.
Nämnd måste hänskjutas sådant till vederbörlig åtgärd hos Riks. Ständer skyndsammast anmäla. (bilägges) 9:o af den 23 Julii at arfvoden åt Utskottens Secreterare och Cantzlister icke böra till dem utbetalas förr än genom Riddarhus Secreterarens qvitto intygas, at Utskottens Protocoll och Handlingar i ordningsatte och inbundne blifvit till Riddarhuset aflemnade, gällandes likväl icke om Stats och Banco Utskotten. (bilägges)5 10 :o af den 27 Julii, om en förändrad Redaction af 5 §. 1 Mom. i Tryckfrihets Lagen. (bilägges)6 11 :o af den 28 Julii, rör :de Protocollet vid det förstärkta Constitutions Utskottets sammanträde i afseende på skiljagtigheterne hvaruti Riks Stånden stadnat vid bestämmande, huruvida och eller ordet eller borde finnas emellan orden frälse eller ofrälse män i 4 §. Regeringsformen. (bilägges)7 1 R. o. A. biföll utskottets memorial av den 20 juli. 2 R. o. A. antog utskottets förslag av den 19 juli såsom vilande till nästa riksdag. 8 Utskottets memorial av den 19 juli antogs såsom vilande. 4 Meningsskiljaktigheten mellan å ena sidan R. o. A. och å den andra sidan de tre övriga stånden överlämnas av det förra till förstärkt konstitutionsutskott »till den påföljd 56. §. Regerings Formen stadgar». 5 Det uppgives i protokollsutdraget, att de där omtalade åtgärderna beslutits »i likhet med hvad tillförene skedt». 6 Utskottets memorial av den 20 juli bifölls. 7 Voteringsprotokollet från det förstärkta konstitutionsutskottets sammanträde den 28 juli hade föredragits inför R. o. A. Det förstärkta utskottet hade antagit det av de tre övriga riksstånden godkända för - 746
Tobak t Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N-.o 30, 49 Tobak: Som värdet å spunnen och Negerhead är i betydlig mon skiljagtigt från det å Stänger och Carotter, anser Utskottet sig böra frångå dess förra förslag att sammanföra dessa under en rubrik med gemensamt värde och tull, samt hemställa, att gällande Taxas bestämmelser i denna del må bibehållas; äfvensom Utskottet tillstyrker, att införsels-tullen å Stjelkar må återföras till nuvarande belopp eller 2 sk. W. Trädvaror : Hvad i Riks-Stånden blifvit, lill underlättande af exporten utaf en del trädvaror, anfördt, angående borttagande af eller lindring uti de derå föreslagne utförsels-afgifter, föranleder Utskottet hemställa, att Bjelkar och Sparrar af Furu och Gran af 5 tums tjocklek midtpä och deröfver, att Bräder och Plankor, sågade af Furu och Gran, af alla clintensioner i afseende på tjockleken, samt alt Lister, sågade af Furu och Gran, af till och med 8 alnars längd och 4 Innis omfång, må vid utförsel ifrån afgift befrias; och lära i följd deraf proportionsziftrorna i anmärkningen vid Bjelkar och Sparrar böra rättas ifrån 12, 8 och 10 Lum lill 4> 3 ocb 3, enär endast sådane, som äro af mindre tjocklek än 5 tum midtpå, hädanefter komma att med utförsels-tull behäftas. Tågvirke: Enär, genom Kongl. Kungörelsen den 9 November i838, Tågvirke blifvit i allmänhet till införsel tillåtet, torde en generell så lydande rubrik ”Tågvirke, nytt” böra antagas med 4 R:drs värde och 36 sk. införsels-tull, samt tillägget om lullbarheten af Tågvirke, hvarmed Svenska Fartyg nödgats att å utrikes ort sig förse, följagtligen utgå.
Kärnpunkten i landshöfding Treffenbergs stipendiestiftelse synes vara en sund och berättigad protest mot den åskådning, som dömer strängare en förseelse mot konvenansen än en synd mot det egna rättsmedvetandet. Särskildt inom hofkretsarne torde nog lydnaden för konvenansens maktspråk tåla vid någou försvagning, däri har landshöfding Treffenberg tvifvelsutau fullkomligt rätt. H r Treffenbergs hedrande inlägg för personlighetens frihet gent emot konveutionalisruens tvång skall förvisso, om ock i mindre skala, verka mycket godt. Och någon fara 1893 tror jag icke förefinnes, att premieringen af oppositionsyttriugar å la Ida Wedel-Jarlsberg vid flickläroverket i Falun skall leda till underkännande af de konventionelt antagna höflighetsformernas betydelse för allt samlif människor emellan. Dessa former, framvuxna i bredd med den växande civilisationen, inses nu mera till och med af den obildade vara nödvändiga villkor för ett drägligt umgängeslif. Det finns antagna artighetsformer för handel och vandel, för sammanträffandet mellan obekanta liksom för det intimare umgänget; det finnes också officiella artighetsformer för beröringen mellan staterna och staternas represententer och verktyg. Vi svenskar hafva namn om oss att vara särdeles artiga, och det tror jag vi kunna räkna oss till berömmelse. Det sammanhänger möjligen med vårt nationella lynne, som är mera lugnt, betänksamt och behärskadt än t. ex. norrmännens. V i äro mindre lystna efter att bravera, kanske också mera skeptiska än de, mindre säkra på att hvar för sig sitta inne med hela sanningen, därför äfven i grunden mera toleranta och mindre begifua på att uppträda som s. k. » sanningssägare » i tid och otid. V i tänka oss, att vi ganska lätt kunna misstaga oss på personer, och äro därför ej så augelägna att oförbehållsamt lägga i dagen vare sig sympatier eller antipatier.
Det oaktadt hafva våra förfäder, tack vare deras klokhet, vetat att behålla begreppet qvar, i all sin värdighet, och derigenom i all sin till-: börliga förmåga. Åt oss öfverlemnades det, att bevaras; men mig förefaller mera ån sannolikt, att i dag gäller det, om begreppet skall vårdas och bibehållas, eller uppoffras och öfvergifvas. Redan hafva vi hår hördt, att, såsom följd af offentligheten i ett, kan också en offentlighet i annat förestå oss; den nemligen , af öppen votering; och jag kan ej neka, att denna slutföljd innebär ett. visst skäl af analogi; men kunna vi då också dölja för oss, att dermed vore det förbi med all sjelfständighet i våra beslut , och dermed också förbi med både begreppets värde, och vårt eget. Andra sått att nedrifva begreppet gifvas visserligen. Genom sammanblandning af representationens aristocratiska element med ett demokratiskt af ingen delaktighet i representationen, syses mig sannolikt, att kraften af det förra snart skall undergråfyas af det sednare. Skulle det närmare tillträ-* 47® Den 17 MartiL’ det gifva ett tillfälle åt skriftställarne för dagen, att ema ett inflytande på Ståndet; oell skulle det gifva tillfälle åt dem och hopen, aft, förr eller sednare uppkasta på opinions-banan sjelfva begreppet, så är äfventyret dermed öppnadt och följderne ovisse. Ja, mine Herrar! dessa föreställningar hafva fastat hos mig en öfvertygelse, som jag anser mig pligtig, att äfven med äfventyr, att derföre offentligen gäckas, här utsäga; den, nemligen, att det steg man nu våll, '4 att vi skola sjglfve vidtaga, det, att sätta oss under controll och möjligt inflytande af en obehörig democrati, också är första steget till nedrifvande af den princip vi äga att, i representationen uppfylla. Våra förfäder vidkändes icke behofvet af en sådan controll; och äro vi nu redan, till den grad democraticerade, att vi, mera än de, äga detta behof, så är medgifvandet, efter min tanka, också ett bevis, att af principens förmåga icke mycket återstår.
N:o 45 blifvit genomgånget, mig måtte tillåtas såväl i detta fall som i afseende på andra artiklar i betänk, JX:o 29 yrka de förändringar, lavilia synas mig nödiga. Hr Dalman: Emot det för mig hittills okända beslut, som R. o. Ad, enligt hvad Gr. v. Fersen nu uppgifvit, skall hafva fattat, anhåller jag att få anmäla min reservation, emedan derigenom det mest oformliga och förvillande föredragningssätt blifvit stadgadt, då man nu icke ens vet, hvar nian skall söka den artikel, deri man önskar ändring. Kreatur. Hr Stuart, Carl Gust.: Utsk. har här återigen före slagit en tillökning utöfver den tull, l83o års tulltaxa samt committerades förslag äfvensom Utsk:s förra betänk, innehålla. Uti förra betänk, tillstyrktes, nemi., att den förut stadgade tullen, 5 r:dr, för nötkreatur måtte fortfara; och då jag ej kan finna skäl att öka detta tullbelopp, helst jag tror, att införandet af sådana kreatur, för hvilka en tul[afgift af 5 r:dr kan med fördel betalas, snarare bör befrämjas än hindras, får jag anhålla örn propos. på bifall tili Utsk:s förslag i nämnde betänk. Gr. von Fersen: Jag får endast upplysa, att tullen å nötkreatur i sednare betänk, blifvit förhöjd med fästadt afseende derpå, att större delen deraf inkommer från Finland, för hvilket land en särskild tractat är gällande. Man ansåg derföre, att tullen å dessa kreatur borde ingalunda stadgas för låg, utan något höjas, isynnerhet då denna förhöjning ej komme att drabba dem, hvilka införskrifva kreatur från länder, der afveln är bättre än hos oss. Att sådana kreatur få införskrifvas till afvelns förbättrande är af högre värde, och de kunna således gerna draga den föreslagna tullen. Hvad särskildt får angår, kunna de tullfritt få införas.