Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5 Presteoell Bonde-Stånden bifallen, hvaremot Borgare-Ståndet densamma återremitterat på grund af dess sammanhang med förut återremitterade delar af betänkandet; men som 2:ne Riks-Stånd bifallit hvad Utskottet i denna punkt tillstyrkt, får Utskottet densamma vidblifva. iy:de punktertj angående Utskottets tillstyrkande, att omröstningarne vid markegångs-sättningen borde ske per capita i stället för ståndsvis, under förutsättning af Bonde-Ståndets medgifvande, att icke flere än 2:ne af dess ledamöter, eller lika antal, som från de öfriga Riks-Stånden, må i markegångssättningen deltaga. Denna punkt, som är af Ridderskapet och Adeln samt af Preste-Ståndet bifallen, har Borgare-Ståndet utan anmärkning återremitterat under afbidan af Bonde-Ståndets beslut i ämnet, och har sistnämnde Riks-Stånd återremitterat punkten till följd af .dess sammanhang med punkten Litt. Då således 2:ne Riks-Stånd bifallit Utskottets tillstyrkan i denna punkt, får Utskottet sin derutinnan gjorda framställning förnya. 2t:sta punktent deruti Utskottet, rövande väckt förslag om upphörande af nu gällande stadganden angående efterlysning af personer, som häfta för obetalde kronoutskylder, på anförde skäl ansett sig icke kunna föreslå annan åtgärd, än att Rikets Ständer i underdåninghet anhålla, det Kongl. Maj:t ville, efter vederbörandés hörande, härom, på sätt lämpligast synes, i nåder förordna, — är af Ridderskapet och Adeln afslagen samt af Presteoch Bonde-Stånden bifallen, hvaremot Borgare-Ståndet densamma åteiTemitterat med anmärkning, att Utskottet borde antingen afeller tillstyrka den ifrågasatta förändringen, samt att den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen i ämnet vöre öfverflödig, då Utskottet icke velat föreslå afskaffande af efterlysning.
Jag får derföre protestera emot begagnandet af sådana uttryck, så väl nu som framgent, enär jag anser dem vara medborgerligt kränkande. Gr. Gyldenstolpe: Jag har uti mitt anförande alldeles icke vidrört frågan om grundskatternas borttagande. Jag har endast betraktat saken från dess financiella sida, men alls icke bedömt huru - 468 Den 29 November f, m. vida det vore nyttigt eller icke, att Sverige och dess skattskyldige innebyggare mistade grundskatterna. Denna del a£ frågan lemnar jag derhän, men så mycket vågar jag påstå, att det icke ligger någon obillighet i dessa grundskatter, enär de icke äro något annat än en Statens egande inteckning i den jord, på hvilken dessa grundskatter hvila. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs Hr Estenbergs, Carl Christian, d. 26 dennes e. m. på bordet lagda motion om tillsättande af ett kyrkligt Utsk. Hr Ribbing, Arvid: Detta är den andra motionen i ord ningen på denna dags föredragmslista, som rörer behandlingen af kyrkliga ämnen, och det är den fjerde, som i allmänhet angar religiösa saker. Huru många motioner vi förut under Riksdagens lopp haft, rör:de dylika frågor, är R. o. Ad. nogsamt bekant. Redan då Hr von Koch först väckte sin motion, instämde jag för min del i densamma, och jag gör det äfven på visst sätt med Hr Estenberg, i fråga om tillsättande af en särskild kommission för handläggandet af kyrkliga frågor. Hr Estenbergs motion går ut på tillsättandet af ett Utsk.; Hr von Köchs åter på bildandet af en komité. Det visar sig således af båda dessa motioner, likasom af den mängd, som angå dyilka frågor, behofvet af hvad jag tagit mig friheten under särskilda Riksdagar, och sednast under den sistförflutna, på detta rum föreslå, nemi. uprättandet af ett EcklesiastikColhm, som skulle behandla alla kyrkan rörande frågor. Yi hafva från Regeringen fått mottaga åtskilliga förslag och nåd.
Jag tror att denna punkt kan af R. o. Ad. godkännas. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Denna punkt behandla des af Utsk. med särdeles omsorg Man ville uttrycka hvad Frih. Raab åsyftat, nemi. att ReseReglementet icke skulle tillämpas, och då Utsk. icke kunde afgifva bestämdt förslag till aflöning, ansåg man lämpligast att begagna uttrycket: skälig ersättning lill befäl och manskap. K. M. är alltså oförhindrad att bestämma beloppet, och troligt är, att afiöningen kommer då att motsvara behofvet. Jag tror således, att denna punkt kaji af R. o. Ad. godkännas, och att en återremiss tjenar till intet. Stadgandet i 1842 års Kungörelse äger egentligen tillämpning då trupp kommenderas till arbeten af mera eller mindre enskild beskaffenhet. Man har ansett, att äfven vid dessa arbeten rotehållarne böra komma i åtnjutande af den ersättning, som i samma Kungörelse omförmäles, och likaså att understödet åt enkor och barn, då manskap kommenderas på dylika arbeten, bör utgå. Något vidare har Utsk. ansett sig icke böra tillstyrka, då för öfrigt K. M. äger att bestämma afiöningen. Jag anhåller om bifall till denna punkt. Frih. Raab, Carl Adam: Hr von Troils argumenter synas tala för raina åsigter. Han har sagt, att om arbetstrupper värfvas, dragas arbetare från jordbruket. Det är just verkliga förhållandet på det sätt jernvägsarbetena nu bedrifvas. Om på något ställe arbetare under skördetiden gå hem, är det väl å sådana orter der arbetarnes hem icke är alltför aflägset från jernvägen, hvarvid de blifvit anställde; men häraf upkommer en annan olägenhet, som jag trott Hr v. Troil icke skulle förbise, nemi., att genom detta arbetarnes hemgående afstannar jernvägsarbete!, hvilket icke synes vara förmånligt. Härförutan bör man taga i beräkning kommunernes afgifter till fattigvården i och för sådana arbetare, som
Herr Asietzoreu s^stlof bluftkenstcjnlst, såsom warande Ledamot af Banco Utskottet, betyga, he ock, akt hemUdte Utskott upgifwir en hel annan Plgn, än som Hemliga U-skonet foreslao.ir; men ali sadan erindian skedde färgäfwcS. Riksens Högloft. Gränders gemensamma Vestnr klef seda» en Lag sär Banco - Utskottet, och som nödgades i följd deraf, under den 14 Junii, afgifwa cu Jnstruclion för Banco - Fullmägrige, att efter Hemliga Ulskoiteis faststäsde Förslag anställa Realisationen med ^tdel E)cvalnation af RikSgaldS-CoutoirctS Trevik Sedlar, j ställe för Bauco - Uljkoltetö egna förut tillstyrkta Plan efter ^;del. I mil uydrago wäl i underdånighet rrenue Stand utom Riddcrskaper och Adeln, som icke i mäler hördes, ät Konungen arr widraga de mest rjenligg mede! lill Realisationens befordran wib Den 22 November. 1145 tvid de derwld förefallande hinder ; men ej mäste de z ne Rcfpecrive Eländens mening hafwa marik, att aldelen omändra Planen, da de samme utnyckcligen förbehöllo Sig. att Riksens Ständers BerviUMngSrätt. ocl) Banco Löriattningarne skMe bibehäilaS och att de lindrigaste mätt för de skattdragande widtogoS; En i>-idring wid Förmögenhets - Aigifrens urgörande mäste hafwa warit förnämsta häusigken och ej devaluaiions - procentens ändring, för hwarö laga beräkning i wenne Stånds dedamöker sa mncket nirälstat.
Fortsattes den i förmiddags-PIeno började öfverläggning, rörande Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition den 10 December 1817, angående Allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande. Friherre Cederström, UlricUnder Motionstiden har jag haft äran inför Högloflige Ridder. skåpet och Adeln uppläsa 2:ne Anföranden i Financiella ämnen: Det ena, rörande nödvändigheten art genast börja med Realisationen och det andra , angående inrättandet af ett Landtbruks-Contoir, hvarigenom Sedel-Stocken skulle bibehållas vid nödig storlek} de nya af mig projecterade Sedlar medföra en sådan säkerhet både för Capital och Ränta, att ingen tvifvel borde eller kunde uppstå om deras So. lidité, samt Landtbrukare undfå Län emot obetydlig Ränta och förmånliga betalnings-vilkor. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA IIOS HÖGLOKLIGE VID lagtima 'lliK^nflen i ^tacKI)olm Åhbn 1847 och 184$. Femte Häftet. I /; ;■ ' t I k Onsdagen (len 17 Maj 1848. Plenum kl. fi c. m. Justerades 14 prot.uldr. för d. 15. samt pleni-prol:n för e. m. d. 6 oell för d. 9 i denna månad. Upplästes följande af Frih. Bonde, Carl Jedvard, inlemnade mera.:
Slätt-boen och den närmast städerna boende allmogen, som tillförne nöjdt sig med sin sup, söker ersättning för denna, uti kaffe, viner och andra mera dyrbara utländska drycker, för hvilka esomoftast lagsökningar anställas, på grund af ganska dryga speceri-räkningar från köpmansbodarne. § 3. Näringarne. Desse äro hufvudsakligen två, jordbruk och boskapsskötsel. I förra Femårs-berättelsen omnämnde Hushållnings-sällskap, Förvaltnings-utskott, Kontrakts-kommitléer och Pastorats-beredningar hafva uppoffrat en synnerlig uppmärksamhet åt förenämde näringar, hvilka också under tiden vunnit en betydlig förkofran. Det länge kända behofvet af en läro-anstalt inom provinsen för dem, som ägna sig åt landtbruket, har med mera allvar blifvit behjertadt och, för att kunna realisera denna idé, hafva Hushållnings - 4 sällskaperna i Clirislianstads oell detta Län bildat så kallade Skånska Provinsens Hushålls-förening, för hvilken stadgar upprättades 1839. Sålunda förstärkte och med mera tillgång på medel, sago Hushållnings-sällskaperna sig i stånd att uppgöra handel om lämplig egendom för landbruks-skolans bildande. I denna tidpunkt blef frälse-egendomen -i mantal Orup, belägen i Frosta härad och Gudmuntorps socken och i närheten af större egendomarne Skarhult och Löberöd, fal. Dess läge i ungefära gränsen af slättlandet och så kallade skogstrakten, var så mycket mera tjenligt, som utaf de till egendomen hörande 201 tunne18 i kappland jord, vore endast 43 tunneland uppodlade och återstående marken erbjöd ett ypperligt tillfälle för landlbruks-elever att erhålla undervisning uti uppodling af oländiga fält. Genom aktie-teckning bereddes tillgång till en del af köpeskillingen, hvilken uppgick till 22,222 R:dr 10 sk. 8 r:st. B:ko. 1840 upprättades stadgar för Jordbruks-instiiuiet, i hvilka bestämdes undervisningen, arbets-ordningen, villkoren för elevernas antagande, styrelsen och hushållningen vid institutet.
I afseende på ingressen instämmer jag uti Hr v. Troils förslag; men i afseende på första morn. instämmer jag med Hr Rosenblad och Frih. Palmstjerna. Jag får blott ytterligare tillägga, att om Banken skulle utbyta sina fastighetsintecknlngar mot Riksg.cbntts obligationer, äro dessa obligationer icke detsamma som penningar, och Banken skulle få vidkännas ny omgång med obligationernas försäljning. Jag tillstyrker derföre, att första mom. helt enkelt må erhålla följande lydelse: att förpanta Bankens ägande inteckningar i fast egendom; ty dermed skulle alla här varande publika cassör, som hafva svårt vid att få låna ut sina penningar, blifva väl belåtna. Vid sista mom. vill jag blott anmärka, att då andra punkten förevar, och jag dervid föreslog att i stället för en viss proportion antaga ett visst minimum för metalliska cassan, yttrade jag tillika, att jag ansåg ingen förminskning i lånerörelsen böra äga rum, utan att den, såsom vid sista riksdagen, nu borde bestämmas till ett visst belopp intill nästa riksdag. Det skedde dock under förutsättning å andra sidan, att Bancostyrelsen icke heller borde medgifvas den rätt till ytterligare sedelutgifning, sorn Utsk. i n:te punkten föreslagit. Då emedlertid pluraliteten nu synes vara böjd att antaga sista mom. af förevar, punkt, och jag icke heller kan lita på att få pluraliteten med mig mot sedelutgifningen, återstår för mig ej annat än att låta bero vid bifall till detta sista mom., sådant det är, under förbehåll likväl att framdeles få, så godt jag kan, bestrida ny sedelutgifning utan tillräcklig silfvervaluta. Gr. Cronhjelm: Jag har förut yttrat, hvarföre jag ansett, att motiverna borde uti ingressen qvarstå; en annan tala - Don 2.5 Juli c. m. lare, sorn med mig varit ense, liar likväl sedermera frangatt Utsk:s förslag, oell jag gör detsamma för alt komma till ett slut. Jag går således in på Hr v. Troils förslag med någon ändring eller omflyttning i ordställnii gen, som jag tagit mig friheten att göra med Hr v. Troils eget begifvande.
Räntekammarens assignationer tjenade till efterrättelse för Bankens tjenstemän å den tid, då förstnämnde assignation inlöstes, att, med afseende å den skyndsamhet, hvarmed det, enligt gällande arbetsordning, ålegat ÖfverKrigskommissarien Bergh att, angående assignationens godkännande eller förkastande, yttrande meddela, det icke kunde läggas ÖfverKrigskommissarien till last, att hans uppmärksamhet undfallit de vid hastigt påseende mindre märkbara skiljaktigheter, som, vid skedd jemförelse, förefunnos emellan Herr Presidenten Westerstrands namnteckning å nyssnämnda formulär och hans namn å ifrågavarande assignation samt stilen i ordet Januari och öfriga kontexten af samma assignation, funne Kongl. IdofRätten sådana omständigheter icke hafva i målet förekommit, att ÖfverKrigskommissarien Bergh kunde dömas till ansvar eller skyldighet att den Banken genom inlösen af omförmälda assignation tillskyndade förlust ersätta. Af förut tillkännagifvet laga jäf hindrad att i afseende å denna sak utöfva det mig anförtrodda embete, har jag, likasom tillförne isamma fall, begagnat den rätt, 25 § i den för Justitieombudsmannen fastställda instruktion medgifver, och således till deri man, som vid sistförlidna Riksdagen förordnades att mig efterträda, i händelse jag innan nästa Riksdag skulle afgå, nemligen Herr Lagmannen och tillförordnade KrigsIlofRättsRådet L. J. Rhodin öfverlemnat Kongl. IIofRättens ofvanberörcle dom, jemte skrifvelse af den 21 Maj sistnämnda år, med anmodan att, å JustitieOmbudsmansEmbetets vägnar, vidtaga de åtgärder, som, på Embetet beroende, kunde finnas nödiga; i följd hvaraf Herr Lagmannen, genom skrifvelse till AdvokatFiskalen i Kongl. HofRätten af den 25 samma månad, med förmälan, att annan åtgärd i saken ansåges då icke kunna ifrågakomma, än att tillse, det Kongl.
Adolf som af hennes tröstefulla ord för sin förskräckelse verkeligen hämtat den största vederqvickelse, började nu sjelfmant berätta huru han redan länge tyckt sig se, en gråaktig oansenlig strimma långs muren tätt under hennes fönster bana sig en väg upp, men att han i anseende till sin öfvertygelse det denna endast varit någon remna i muren dock ej fästat uppmärksamhet därvid, förr än för ungefär en vecka tillbaka, då han till sin förundran märkt densamma antaga en grönaktig färg, hvarföre han med mera ifver börjat undersöka saken, och sluteligen funnit det vara en grönskande växt hvilken han derefter i afsigt att genom dess oförmodade öfverlemnande, fägna Rosa, under tysthet dageligen iakttagit; och emedan han till sin innerliga glädje samma dag funnit dess blad så skönt utslagne så han, för att vinna sitt ändamål Rosas tillfredsställelse tyckt den icke kunna hinna till en högre fägring, och således under skyndsamhet hastat, att till uppmuntran för henne, bryta en stjelk deraf. Att denna växt icke på något omedelbart sätt der kunnat framalstras, blef mig väl alltför begripligt, äfvensom mitt anande hjerta mer än bestämdt sade mig den högst sannolika anledningen till dess inympande i muren, och likväl allt detta oaktadt verkade det oförmodade i sjelfva händelsen, så besynnerligt och smärtsamt på till och med mitt sinne, så långa timmar derefter jag knapt ännu kunde fatta denna som jag tyckte verkeligen underbara tilldragelse. Huru lifligt återkallades icke genom denna oskyldiga anledning i Rosas minne den för henne så lyckligt försvundne sommarn, huru mången rosenklädd bild af sällhet, den hon i följd af dessa tiders frid, under salig njutning hyllat i sitt hjerta, stod icke nu der naken och vanprydd, blottad på all lifvets glädje.
N:o 80 i anledn. af väckt fråga om upphörande af IL R. o. Ad:s rättighet att å frälse ägor aidägga krogar. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser visserligen, att det ifrågavar. R. o. Ad:s privilegium bör försvinna; men jag kan likväl icke tillstädja, att äganderätten derigenom må förnärmas, sålunda nemi., att föreskriften kan tillämpas på dem, som redan hafva beviljade kroganläggningar. Jag skulle altså önska följande tillägg i Utsk:s förslag: Dock så, att rättigheten för de redan anlagda likväl bibehålies. Hr Gunther, Carl Gust.: I det anförande, den siste talaren afgifvit, kan jag icke instämma. Jag önskar, att det må öfverlemnas till Konungens Bef':h:de att pröfva och besluta hvilka krogar böra få finnas, och tror, att det vore mycket nyttigt, om eu inskränkning i det nuvar. antalet kom/ne att äga rum. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fi-amstäflde propos. till bifall å Oecon.Utsk:s utlåt. N:o 80 med det af Frih. Palmstjerna föreslagna tillägg, att nemi. rättigheten för redan antagna krogar likväl mätte bibehållas. Ropades ja och nej. Gr. Posse, Arv.: Jag önskar, att den ifrågavar. rättigheten må existera såsom grundad på R. o. Ad:s privilegier. Jag tillstyrker således ovilkorligt bifall till betänk., helst det är hvar och en öppet att söka och erhålla tillstånd att få anlägga krog, och hvilket icke lärer förvägras honom, om giltiga skäl förefinnas. Frih. Cederström, Jac.: Jag instämmer deruti, att bifall till betänk, bör äga rum, såvida man verkligen tror, alt något så beskaffadt privilegium, som det ifrågavar., ännu existerar. För min del är jag öfvertygad, att det är upphafvet genom 9 §. i 1810 års Riksdagsbeslut. Men då en annan opinion funnits äfven i Utsk., tillstyrker jag bifall till betänk, utan någon restriction. Frih.
Krigskollegium att föreslå de förhöjningar i anslagen, som, i följd af de förändrade förhållanden, hvilka gjort sig gällande genom tillämpningen af den nya proviant.erings-staten för värfvade arméens manskap af den 10 November 1863, kunde vara af behofvet påkallade, hade Krigskollegium, efter vederbörandes hörande, anmält de tillökningar i kokinrättnings-anslagen, som för de särskilda regementena och korpserna blifvit begärda; Och har E. K. Maj:t, efter pröfning af de sålunda anmälda anspråken för Lifgardet till häst föreslagit för detta regemente en förhöjning af 900 R:dr. Enär, vid jemförelse af samtliga, på sätt här nedan omförmäles, nu gjorda framställningar om ökade anslag för kokinrättnings-kostnader, det visat sig att dessa anslagsbehof vid särskilda värfvade regementen och korpser ej i någon mån äro beräknade efter truppernas olika nummerstyrka, samt tillgängliga handlingar icke lemna någon ledning för bedömande, huruvida detta förhållande må vara föranledt af mer eller mindre ändamålsenliga anordningar, åsidosättande af nödig sparsamhet, eller andra omständigheter, hafva Rikets Ständer ansett de uti ifrågavarande hänseende begärda anslagsbelopp för närvarande och intilldess fullständig utredning i frågan vunnits, icke böra å ordinarie stat uppföras; i följd hvaraf Rikets Ständer på det sätt bifallit E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, att det äskade beloppet, 900 R:dr, såsom extra anslag för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisas; anhållande derjemte Rikets Ständer att E. K. Maj:t ville från vederbörande infordra och för nästkommande riksdag låta framlägga fullständig utreduing i afseende på det nu anmälda behofvet af förökade anslag för bestridande af kokinrättnings-kostnader vid värfvade regementen och korpser. 9:o. Husar-regementet Konung Carl XV. Likaledes har E. K.
Rikets gångba - 200 Den 7 Mars f. m. ra mynt, utan ränta. Sedlarna måga icke vara å mindre belopp an 2 r:dr b:co oell icke större än 5oo r:dr b:eo. All annan utgifning af tryckta eller graverade sedlar, än nu sagdt är, vare förbuden vid det uti K. förbudet den 22 Oct. 1766 stadgade ansvar. 4 J. Hvarje bolag vare pligtigt, att såsom god betalning emottaga sina egna sedlar; men i öfrigt ankommer det på livar oell en att godvilligt sådana sedlar såsom betalning emottaga eller icke. 5 S Enskild bank får endast i stad inrättas; och skall bolaget infor dervar. rådstufvurätt, före bankens öppnande, förevisa så val det af K. M. utfärdade privilegium, som ock bolagscontractet, för att uti intecknings-prot. ordagrannt intagas. Rätten late sedermera ofördröjligen, på bolagets bekostnad, i allmänna tidningarna införa kungörelse om det ingångna bolaget. 6 §. Bolaget skall likaledes före bankens öppnande till Konungens Bef:h:de i länet meddela uppgift å de personer, hvilka komma att underskrifva bankens sedlar, samt jemväl sådant i allmänna -tidningarna kungöra; och åligger det bolaget att på enahanda sätt tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifvandet inträffar. 7 §• Vid penninge-försträckningars meddelande äger enskild bank att afdraga den högsta lagliga ränta, dock icke för längre, tid än högst 1 år, äfvensom att efter förfallotiden beräkna -f proc. i månaden; dock att bolaget, så vida den af sistnämnda förmån sig begagna vill, är skyldigt föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande inom en månad efter förfallotiden varder anställd och i allt hvad på banken kan ankomma skyndsamligen utförd. 8 S Till sina fordringars utsökande och indrifvande njute banken enahanda handräckning som Banco-disconten. 9 §• Enskild bank må icke såsom säkerhet emottaga sina egna aetiebref. 10 $'
Hvilket förslag, sådant detsamma finne* Protpcollet bilagdt , Kongl. Maj:t, uppå Stats-; Rådets samtliga Närvarande Ledamöters enhälliga tillstyrkande, behagade i Nåder gilla, med befallning att proposition , i enlighet dermed, skulle på vanligt sätt till Riksens Ständer» Stjits-Utskott expedieras.” Enligt den utredning, som öfver f. d. Kongl.' Eamillens enskildta förmögenhet verkställdes vid 1809 och 1810 årens Riksdag, innestå* hos Svenska Staten en Summa af 681,41g Rtd. Dl 3 sk. 11 r., hvarå likmätigt Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den 11 Januari 1810 är f. d. Kongl. Famillen till godo beräknad dels fem dels sex procents renta, bestigande till ett belopp af 36,168 R:d 34 sk. g r., hvarjemte till fyllnad i den af Riksens Ständer för förra Kongl. Famil-’ len bestämde årliga Underhål-ls-Summan 66,666 R:d 32 sk. af Stats-Verkets medel äro anslag•3ie 30,497 R:d 45 sk. 3 i\, som äro beräknade att utgå 10,000 R:d åt f. d. Konungen, 10,000 B:d åt f. d. Drottningen under hvarderas lifstid,1 samt återstoden 10,497 R:d 45 sk, 3 r, för de Kongl. Barnen, så länge något af dem lefver: varande det förstnämnde Capital 681,419 R:d t> 3 sk. 11 r., som Kongl. Maj:t nu i Nåde?, föreslagit att utbetalas. ‘ V* jDen z Augusti Vid öfvervägande häraf har Stats-TJtskottet trott, det Riksens Högloft. Ständer i ett ämne af denna beskaffenhet endast kunna och. böra, fullt trygge vid Kongl. Majus
Hade det blifvit framställdt vid en föregående Riksdag, då flere personer funnos, som trodde att krig aldrig skalle inträffa, då hade man kunnat finna skäl för StatsUlsk:s afstyrkande. Men då det nu är ovedersägligt, att krigsförklaringar kunna ega runi, så synes StaisUtsk. icke hafva haft skäl att afstyrka motionen. Om det än under närvarande omständigheter icke vore rådligt att ål bägge hållen utskicka officerare, emedan det kunde hända att de kommo alt slå ihjäl hvarandra, så är (let dock skäl att länka på framtiden. Det är naturligtvis med afseende derpå, som motionen blifvit väckt. Jag kan derföre icke annat än instämma i det här framställda yrkandet, att Betänk, mätte, med bevekelsegrundernas ogillande, läggas till handlingarne. Hr Gr. o. Landtnäs härefter först till bifall å StatsUlskis förevar:de Utlåt, framställda propos., besvarades med nej, och då Hr Gr. o. Landtm, sedermera hemställde om R. o. Äd. behagade besluta alt med ogillande af de motiver Utsk. anfört, låta vid ifrågavar:de Utlåt, bero, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo StatsUtsIcs d. 18 och 25 sistl. Febr. på bordet lagda Utlåt. JYs 32, ang:de låneunderstöds beviljande för verkställande af tomtreglering inora den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k. gamla staden. Hr Sandströmer, Anders Peter: StatsUtsk. har, såsom skäl för sitt afstyrkande utaf K. M:s Nåd. Propos. om förändrade bestämmelser i vilkoren för det Lidköpings stad beviljade låneunderstöd till bestridande af kostnaderne för tomtregleringen derstädes, anfört den af R.