Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddcrffapet och Adeln ätstilst Des klockan half till 2. in llcksm krotocolli 6. LUkvsrstolpe, Thorsdagen den 9 Augusti. klenum klockan ^ L. Öppnades Herrar Eiectorernas Lista till Wal efter åtskilliga Herrar som afsagt sig att ivara Ledamöter i Utskott och befunnos wara walde: Uti Lag-Ukstotrel: Efter Herr Landshöfdingen Ujsrt», fokas Nio IZIg Herr Usifonstolps, fonas Lamuel, Häradshöfding. Uti LewrUnings-Utickottet: Efter Friherre kos3«,Lari Hsnric, Ofwerste, Herr lorsmeäsn, facok. Brukspatron, och Herr LalllekeU, Qustak, Lieutenant. N:o Z04 Friherre l^ock, Lellr ^llolpk, Hofmarskalk^ Riddare af Nordstjerne-Orden. Ridd, och Ad. pr. t7r o7-8 N.o ,50 W«Den 9 Augusti. ^k:o 1088 Herr Ueifoull^ckr, fullmägtig Httk 8köi6t?brgnU, iviattllias, General - Consul. N:o 1759 Herr ävellenslfcrua, UenAt, Capitain. Uti Allmänna Bcswärs och Geconomiks Utskottet. Efter Friherre Ku, K, fullmägtig Herr 6zst-> — Ien8choIU, Larl. — Friherre von Lefverin, Verner. — Herr Luise, Lr^uthe. 8i>1fversköI6, dlils. Ingelots, Larl. ^HllölUebranä, Larl ^ric. N:o 76 Friherre ^ruse al Verchou, fullmägtig Herr Iliam, kekr, Öfwer-Intendent. 195 Friherre LzUleuKrooll, <^u8eat, Kammarherre.
– Säg intet om det der ordet, en gång till, du Olle! Och Olle skuttade långt bort åt spisen, bakom Bengt och ett gammalt skåp som der stod, och bad sedan ordentligt om förlåtelse, förklarande alltsammans för «ett purt schåsande», men Gunnar svarade blott: – Ja, jag, eller mi’ bössa, ska’ lära dig att schåsa, jag! Gunnar hade det bästa och ömmaste hjerta. Han förmådde ej se en mask lida, och med vett eller vilja gjorde han aldrig någon lefvande varelse emot, men retade man honom, och sinnet i hast brusade upp, då visste han för ett ögonblick icke rätt hvad han gjorde, och då var det sannerligen bäst att akta sig för honom, ty i en sådan stund var för honom ett menniskolif ett intet, och till Gunnars skam måste vi, mot vår vilja bekänna, att han redan en gång sett sig tvungen att erlägga half mansbot, och hade detta ändå mera gifvit honom hat till bränvin, på hvilket han äfven då sköt skulden, men om Gunnar känt sig bättre sjelf, hade han hellre anklagat sitt rysligt häftiga sinne, hvilket kunde slumra lugnt hela långa tider, men som, en gång uppväckt, brusade förfärligt för en kort stund. Snart blefvo dock Gunnar och Olle så der temligen goda vänner igen, ty om Gunnar var lätt retad, så var han deremot alldeles icke långsint, och som bränn-Olle var i hög grad falsk, kunde han ofta, när det var honom till något gagn, förställa sig och alldeles gömma sitt hatfulla, afundsjuka sinne. Således hände nu äfven att han under loppet af julen, och då han såg Gunnar liknöjd för fiol och allt annat, kunde bedja att få «spela ena lita stund helt vackert på Gunnars fiol», och fick nu gerna detta ibland, och det som var mer:
Bevillningsutskottet må till respectiva Stånden uppgifva fördelningen af dea Utfästade Bevillnings-skatten; och anhåller jag derföre om Eders Excellences proposition till bifall af StatsUtskottets förevarande Betänkande. Friherre Cederström, 7acoh'. Först vid pröfningen af Stats-regleringen kan Bevillningssumman bestämmas; meningarne kunna blifva olika, och jemkningar finnas nödiga; men emedlertid inser jag ej något hinder hvarföre ifrågavarande Summa icke k^n lemnäs till B«* 516 Den £2 Juni. villningsUtshöttet; skulle sedan deri ändringar finnas af noden, kunna sådana visserligen ske; och jag vet ej att formerna genom ett sådant tillvägagående kunna anses brutne. Grefve Gyllenborg: Jag anser §:n vara ganska tydlig, latt ett Bevillnings förslag ej kati från Bevillningsutskottet inkomma förr än summan är bestämd. Friherre Cederström, Ulric: Jag tror ej Summan kunna bestämmas förr, än man känner utgifterna och jag hemställer om ej en mindre summa, än den föreslagna, kunde utsättas, hvilken man sedan, i mån af behofvet, finge öka. Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Lika med den Ledamot, som sist talade, tror jag visserligen, att Beviilnings-summan ej kan bestämmas lörr än man känner utgifterna och i hvad mån således Summan är behöflig; men derföre tror jag likväl, i öfverensstämmelse med hvad Herr Friherre Jacob Cederström yttrat , att remissen icke desfomindre kan ske till Bevillningsutskottet, för att, med afseende på den provisionelt uppgifna Bevillnings summan, föreslå grunderna till Bevillningen Vilkoret att bestämma behofven har Statsutskottet uppfyllt, då det efter pröfningen af hvarje särskildt, anslag uppgifvit en General summa, och ehuru det ifrågavarande Betänkandet remitteras, innan Finance planen i afl dess vidd till Riksens Ständer inkommit, kan jag icke inse Den 22 Juni. att Högloft. Ridderskapet och Adeln i någon män bortgifva deras slutliga afgörande rätt.
Hvad erfarenheten sålunda helt nyligen ådagalagt, glömmer mttn, och glömmer tillika, att genom Banquens Publicitet ett ytterligare bandblifvit lågt på nuvarande Ständer, att handin eonsequent, ty, för att controllera rigtigheten af hvad Ständerne förklara i Financielle frågor, behöfver Nationen, hvad ziffran angar, numera Banco~Utskomts Iietänkanden. 335 endast kasta ögat på Tabellerna Öfver Banquens och Riksgälds-Contoirets ställning. Jag är af den mening, att Greditiven först bordt bestämmas, och derefter intet an* riat förklarande angående Sedelstockens belopp ega rum, än alt det bl ifver sådant, som Banquens och Riksgälds-ContoiretS sista Bokslut utvisar, med tillägg af de Creditiver, hvilka denna Riksdag i Banquen afsättas, dock att, af de skäl Herr Lagman Noréus i sin reservation upptagit, och af mig således icke här anföras, i sammanSagde Summan af Penningestocken ej innebegripes, hvad för såkallade Metall-Lånen tidtals i Sedlar från Banquen utgifves. Detta mitt yttrande anhåller jag må få åtfölja Betänkandet till Riks - Stånden. Likalydande med, det af Herr Kammarjunkaren Morath uppläste anförande, hvilket, tillika med en bilagd Tabell, kommer at: till Rikets Ständer åtfölja Statsoch Banco'- Utskottens Betänkande N:o 20;; betygar Ex officio J. M. Spent. Bil. N:0 y. Jag har vid bestämmande af Banquens Sedelstock, eller, sorn inan kallar den, Rikets Rörelse-Capital, lika med Herr Kammarherren von Seth och Commerce-Rådet Santesson funnit, att behofven af ett sådant Capital först borde vara utrönte och gifne, innan 6tadgandet om en fixerad summa egde rum, och att en jemförelse borde uppställas emellan det Rörelse-Capital, som 336 Banco-Utshottets BetiinÅanden.
5: o Kostnader för alla elever är: Avgift hos Sundhets Kollegium vid examen och för barnmorske reglementet 2 riksdaler Till barnmorske fattigkassan 40 skilling Till vaktmästaren vid undervisnings verket för sigillets påsättande på utskrivningsbrevet 16 skilling Till inköp av barnmorske handboken 2 riksdaler 8 skilling Till inköp av nödvändiga instrument vid konstens utövning 8 riksdaler Summa: 13 riksdaler 16 skilling. Stockholm den 25 november 1822 C E von WEIGEL Kungörelse att den, under Kongl Maj: ts frånvaro i nåder tillförordnade regering kommer att upphöra. Stockholm den 27 november 1822. Då vi nu återkommit från vår resa till Norge upphör den tillförordnade regeringen. Stockholm den 27 november 1822. CARL JOHAN Brev till samtliga Rikets Ständer, angående det av Rikets Ständer utsatta lagtima riksmöte i huvudstaden den 15 januari nästkommande år. Stockholm den 28 november 1822. Till våra trogna män och undersåtar, Sveriges Rikes Ständer, grevar, friherrar, ärkebiskop, biskopar, ridderskap och adel, klerkeri, städernas borgerskap och menige allmoge. Enligt § 49 i regeringsformen som antogs 1815 skall Rikets Ständer sammankallas vart femte år. Vid sista urtima riksdag beslöts att nästa lagtima riksmöte skulle äga rum i huvudstaden den15 januari 1823. Därför bör valen till riksdagsmän skyndsamt bli verkställda. I övrigt vill Vi uppmärksamma § 77 i Riksdagsordningen, där det står: Att om någon riksdagsman under pågående riksdag, vid resor dit eller därifrån ofredas eller för riksdagsgöromålen ofredas, skall sådant anses som edsöresbrott och straffas. Stockholm den 28 november 1822 CARL JOHAN Kungörelse om Underhållsutdelning av Krigsmanshus medlen för innevarande år. Stockholm den 2 december 1822 7 sidor namn på avskedade personer som fått underhåll, sammanlagt 335 stycken. Underhållsutdelningen verkställs två gånger per år. Konstapeln av Wendes Artilleri Regemente Anton Wisinoffsky har inte anmält adress och är härmed underrättad.
Grefve Harn: Det är med en synnerlig tillfredsställelse, som jag hört den siste värde talaren så kraftfullt vederlägga sina motståndare. Jag vill dock i ett enda fall söka, om möjligt är, att tillrättavisa ett af honom begådt misstag, då den värde Talaren ansett granskningen af StatsRådsprotocollerne vara af mindre vigt. Ilan Ilar visserligen ganska rätt deruti, att folkets opinion mast bildar sig genom de åtgärder, de se Styrelsen vidtaga för Folkets trefnad, upplysning och välmåga, mera än af dess representanters granskning af StalsRådsprotocollerna, men om, till exempel, Kongl» Maj:t sammankallade Rikets Ständer till Urtima Riksdag i anledning af en gjord krigsförklaring, och Kongl. Maj:t ej allenast hade lyfta t Stora Creditivet, utan äfven äskade nya anslag till krigets utfärdande, och representationen med tämmelig säkerhet visste, att subsidier vörö erhål Ine, ehuruväl de icke blifvit för Rikets Ständer omnämnde, så anser jag det vara af stor vigt * att genom StatsRådsprotocolleriia inhämta notorisk visshet om ett förhållande, sorn måäte äga ett afgörande inflytande på Ständernas åliggande alt genom krigsgärd fylla behofvert. Dessutom föranleda åtskilliga händelser» åberopade i Regeringsformens 91, 92, 93 och §§. till Urtima Riksdag, då ingen torde bestrida nödvändigheten deraf, att Rikets Ständer genom StatsRådsprotocollernas granskning få fullständigt känna or - Den q Mars f. m. saken till den Urtima Riksdagens sammankallande. Jag finner således, i likhet med hvad Grefve Gyldenstolpe yrkat, att ConstitutionsUtskottet vid Urtima Riksdagar, så väL sorn vid Lagtima, bör vara i full verksamhet, livai jemte jag fullkomligt gillar Herr von Troils förslag till Redaction af iog § Regeringsformen och 80 § Riksdagsordningen; och jag anhåller ytterligare om proposition derpå, att Ridderskapet och Adeln, såsom sill gemensamma tanka, ville förklara Herr von Schulzenheims, Grefve Gyldenstolpes och Herr von Troils anmärkningar. Grefve Frölich:
Då det är förbjudet för egare af ärfdt hemman att deröfver genom testamente förfoga, nödgas denne ganska ofta, då han önskar hos sig behålla sina barn för att sköta hemmansbruket, när han sjelf genom tilltagande ålder dertill blir urslåndsatl, medelst en s. k. köpeafhandling till ett af barnen öfverlåta fastigheten, emot förbindelse för köparne, alt, efter föräldrarnes frånfälle, utbetala lill hvar och en af syskonen den lött, i köpeskillingen, som de efter lag ägde rätt att erhålla, så vida köparen efter föräldrarnes död löst jorden (j!l det pris, som > köpeafhandlingen finnes utsatt. Men derjemte förbehåller sig äfven fadren, under sin lifstid, eli undantag eller s k. för del på det sålunda af honom försålda hemmanet. Om sonen icke får denna säkerhet, alt efter föräldrarnes död få fast fot eller blifva qvar vid hemmanet, säger han åt den gamle; ”jag kan icke längre qvarstanna hemma, ty jag år osäker om, alt efter din död få bibehålla hemmanet; jag måste derföre söka mig om på annat håll, för att bereda mig säkrare utsigter för min framlid.” För att då kunna fasthålla sonen eller mågen vid hemmanet, nödgas den gamle ingå på ett så beskaffadi kontrakt, som jag nyss omnämnt. Dylika kontrakter förekomma i alla delar af riket, och jag har sjelf ofta varit i tillfälle att derom förvissa mig, .under den lid jag såsom domare tjeustgjorde på landet. Men det förhållande, som häraf upstår mellan fadren oeb de unga, är icke alltid det bästa. För de unge bihr föräldrarnes lifstid alltid för lång, och det undantag, som de åt dem skola gifva, förekommer de unge besvärligt. Deras väntan att varda befriade från delta onus, blir allt mera otålig. De betrakta de gamle med missgynsamma blickar, och behandla dem ofta med Den 7 Juni f m. hårdhet. Icke sällan händer del jemväl, alt sonen eller mågen, som på della sålt inköpl hemmanet, icke kan bibehålla del, ulan nödgas sälja det ål en annan: och den gamle kommer derigenom all äta nådebröd hos en främmande, som tilläfventyrs behandlar honom med mindre skonsamhet än barnen.
Huru vill man nu bestämma förhållandet mellan slätten och skogsbygden? Skola rösterna beräknas efter socknarnes antal, hemmantalet, eller dylikt, så kommer skogsbygden alltid alt blifva lidande. I andra län är förhållandet tvertom. Bestämmandet öfverlemnas således åt godtycket, man kan då föreställa sig huru många olika beslut skola om vigten fattas, och huru de skola inom samma län omvexla från det ena året till det andra, allt efter som de personer, hvilka deltaga i markegångssättningen, höra till skogseller slättbygden. Allt detta få landshöfdingarne och Kammarcoll. uppbära i form af besvär, och man kommer sålunda att icke blott tvista om allt, hvarom man förut tvistat, utan man skall äfven tvista om vigten. Vi borde tillse att vi hade öfvervunnit de svårigheter, som redan finnas, innan vi kasta oss in i nya. För min del afstyrker jag denna punkt. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Nu såsom alltid lånar jagmig icke till partiåsigter, men önskar, att mina grundsatser må vara effecten af känslan för allmän rätt. Den allmänna rätten anser jag icke vara befordrad genom den förändring, som nu är föreslagen. Om tilika med föreskriften att säden skulle vara ren, det vore en gifven vigt bestämd för hvarje sädesslag, så skulle såviil den räntetagande som den räntegifvande finna sin rätt derunder bevarad. Jag söker och tror mig kunna fordra homogenitet i saker af lika eller åtminstone närgränsande beskaffenhet. Jag arrenderar ut en egendom emot ett contant arrende; jag arrenderar ut en annan emot sädesarrende. Hvem är det som säger, att af den ena egendomen, hvars arrende skall betalas i säd, man skall ena året gifva mig råg, som väger 12 Lf? och det andra året råg, som väger 13 IM och 11 Hvarföre skulle icke lika väl den andra arrendatorn kunna säga det ena året: nu är det ett strypsystem och så ondt om penningar, att jag icke kan betala arrendet med mera än 44 sk. på rahn. Gr. Mörner har yttrat, alt man borde handla efter sunda grundsatser.
Deputerade blifvit förrättad, och möseliqheten akt bedöma, sä wäl de werkeliga behofwen, som i hwad mohn tistgängarne kunnat förbättras, satte Utl?okket i nödwändighet alt infordra en mängd uplysningar, har deras qfrvakkan, i ten mohn de mer eller mindre kunnat hastigt meddelas, tck en stor del ofta afbrutil eller uppehållit ärendernaS gäng. Till detta genom sakernas natur wastäde uppehåll, och uran art med dest anförande, halma welat klandra nägyns åtgärd, får Utskottet ännu widare tillägga, akt de lid efter annan under loppet af Riksdagen ifrån alla Riks-Sränden inkommande särskildta Memorialer, Protocolls Uivrag och Remisier, fordrat bade särskild öfverläggning, särffildte swar och ofta widlöstiga undersökningar i ämnen, som annars icke kommit under U'skottets pröfning: Detza Memorialer, ProtoeollcnUtdrag 06) Remitzer Utgöra öfwer 120 stycken, rörande särDlda frågor, och ärv till en del uti Ulffotteis Allmänna Betänkande», kill en del uti särskildt utgifnc Protokolls - Utdrag heswarade. Utom de göromäl, hwarrill Kongl. Maj.tö Nådiga Proposition af den 5-te sistledne Jnlii ifrav! början gistvik Uistkottet anledning, har Utskottet desi» Utom, dels. genom Nennsi frän Riksens Högloft. Stän - rr? Den 22 November. Sländer, dels birecte frän Kongl. Maj;k under Riksdagens fortgång, fäkt den Nadcn emottaga följande Dest Nädiga Propositioner, »anil.: g.o Af den z sisiledne ?lugusti angående bestämmande af en witz underhälls-summa för f. d. Konungen, Dest Genial och närniaste Bröst-Arfwingar. 2:0
Hvad angår Herr Cederechjölds redaction, förefaller den mig vål enklare, men jag tror ej, att den medför annan vinst, ån minskning af ord; meningen år densamma. Friherre Cederftrorn: Då jag ej föreslagit, att mera skulle utgå af Banken, ån hvad dess behållna vinst utgör, sedan Förvaltnings-kostnaderne blifvit afdragne, förmodar jag, att Herr Hjertås anmärkning saknar all grund. Jag tror således, att redactionen kunde inskrånkas till hvad jag föreslagit, att nemligen medlen kunde öfverföras till RiksgåldsContoirets disposition, för att användas enligt hvad Riksens Ständer derom beslutat. Grefve af Ugglas: Jag tror, att det gjor de till fyllest, om man blott satte desse medel på en särskild räkning, så att de ej sammanblandades med RiksgåldsContoirets öfrige räkningar, ty annars kan ej beloppet af Bankens vinst bestämmas, och det år likväl den, på hvilken beloppet af de obligationer beror, som årligen sko^ la utgifvas. Friherre Cederftröm: O.n den redaction, som jag föreslagit, blifver antagen, så kommer det att stå, att Bankens vinst skall öfverlemnas till RiksgåldsContoirets disposition, för att användas, enligt hvad Riksens Ständer derom besluta. Då slipper man alla detaljer. Herr Hjerta: Jag kan omöjligen finna annat af hvad Friherre Cederström yttrat, ån att 490 Den ii September e. m. man genom hans redaction bibehåller en befallande rått, att använda Bankens medel till annat. ån sådant, hvartill de åro ämnade. Det år sannt, att det vål ej år fråga om annat ån Bankens vinst; men det år en stor skilnad, om man sager, att denna vinst skall lemnäs till RiksgåldsContoiret, eller att den skall anvåndas enligt Riksens Stånders förordnanden. I sednare fallet står ej RiksgåldsContoiret emellan, såsom en uppbörds och redovisande auctoritef, och man har ej samma ordning. Man får då revidera vissa saker i Banken, andra i RiksgåldsContoiret.
421 hallands sig anmält, och som i egen jord eller besittnings-rätt egt säkerhet för Spannmålens betalande, hvarjemte Stats-Utskottet bordt upplysa» att någre bland desse Låntagare finnas hafva tillgodonjutit flere års anstånd med betalningen ’ hvilken sedermera utgått efter enahanda grun der, sorn för, liqviderandet af Undsättnings-Span måls skulder i allmänhet blifvit bestämde. Dessutom har Herr Friherre^ Ankarsvärd, med åberopad anledning af den, utaf Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman, emot Stockholms Rådstufvu-Rätt anstälde Action, i fråga om för. ändring af utfärdade F astebref å de på HelgeAnds-Holmen här i Staden belägne husen N:o 3, 4, 5 och 6, yrkat, det Revisoreme bor t derå fästa uppmärksamhet, enär anledning förevarit, att medel 1.11 inköp af husen blifvit använde från en till benämning visserligen okänd Fond, men som förmodades vara under allmän förvaltning; hvarföre Herr Friherren öfver desse förhållau" den, äfvensom angående så kallade Rubel-fondens uppkomst, öden och närvarande tillstånd begärt nödige upplysningar från Stats-Utskottet. Jemte det Utskottet, i likstämmighet med hvad en bland Riksens Höglofl. Ständers Revisorer, Herr Friherre af Noruin, i härå afgifvec yttrande till Höglofl. Ridderskapets och Adelns 45? Stats-Ut» kottet? Betänkanden. Protocoll den 04 sistl.
Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt § 4, af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorna äro inmurade eller lösa, med uteslutande af bråk i pannerymdsberäkningen. § io. Bonde-ståndet har bifallit det förslag, Utskotten hade uppgjort till denna § och enligt hvilket det skulle åligga mantalsoch skattskrifvare att genast efter hvarje mantalsoch skatlskrifnings slut tillställa vederbörande kronobeLjente förteckningar å dem, som vid mantalsoch skattskrifningen sig till bränvinsbränning anmält, och berörde förteckningar derefter ofördröjligen i socknestuga eller å annat lämpligt ställe anslås; hvaremot förslaget blifvit af de öfriga Riks-stånden återremitteradt, efter anmärkningar, att det vore vida bättre att en viss, om ock, såsom nu tilläfventyrs var förhållandet, något rundligen tilltagen tid bestämdes för man talsoch skattskrifvare att upprätta och aflemna förteckningarna å dem, som till bränvinsbränning sig anmält, än att fullgörandet af denna skyldighet lemnades beroende på olika föreställningar om meningen af orden: ”genast efter hvarje mantalsoch skattskrifnings slut;” i hvilket afseende är föreslaget, dels att dessa ord utbyttes emot uttrycket ”före den 1 Januari,” dels att orden: ”genast eller sist inom åtta dagar” och dels alt ordet: ”omedelbart” här begagnades; hvarjemte blifvit yrkadt, att det i Utskottens ifrågavarande förslag förekommande ordet: ”ofördröjligen” jemväl blefve utbytt emot ett mera bestämdt uttryck, t. ex. ”inom åtta dagar.” I anledning af hvad sålunda är anmärkt och i öfverensstämmelse med den förändring i stadgandena angående redskaps klassifikation, som här efteråt i 13 och (> Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3. 28 §§ tillstyrkes och lill följd af hvilken förändringorden ”samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga” böra här uteslutas, hemställa Utskotten alt förevarande § må erhålla följande lydelse:
Maj:ts nådiga Kungörelser) blifva offentliggjorde till lånesökande odlares efterrättelse. Jag anhåller vördsamligen att detta mitt memorial, jemte bilaggde föreslagne ändringar i Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse angående vilkoren vid beviljandet af Bankolån för nyttiga odlingsföretag, samt de åtföljande fi:ne ProtocollsUtdragen, måtte till vederbörande Utskott blifva remitterade Nio 49. Herr Gripenstedt t Jacobi Följande stadganden i våra brottmålslagas, anser jag fordra Höglofl, Ridderskapets och A-; delns granskning. Bil till Ridd. 9. Ad, Pr. II Band. ae 45° Den 3 Martil, 1:0 Domstolarnes Protocoller innehålla ständiga exempel, att brottslingar återkalla den bekännelse om brottslighet, hvilken de förut gjordt i vittnens närvaro eller inför autoriteterj och det afseende som fästes vid en slik återkallelse, bereder ofta de brottsligas frigifvande, ställande under framtiden samt insättande på bekännelse, hvilka åtgärder hafva ett menligt inflytande på Folkets moralitet, personlig säkerhet och ägande rätt. Uta|> att spilla tiden med ett öfverflödigt motiverande af lagens bristfällighet i närvarande fall föreslår jag, att 17 Cap. 37 §. RättegångsBalken måtte få löljande lydelse: ”Varder någon i brottmål bunden till sak. med klara skäl och fulla bevis, äntå att han ej kan förmås till bekännelse, ther galle ej hans nekande. Och vare jemväl ogild återkallelse eller förnekande af bekännelse, som den tilltalade gjort i närvaro af ojäfvige personer, inför Domstol, eller annan embetsmyndighet, derest icke den tilltalade, med minst halft skäl, kan styrka, att han till bekännelsen blifvit tvungen eller lockad. Ej må Domare eller Konungens Befallningshafvande låta någon till bekännelse pinas och plågas: gjör der någor, plikte som saken är till.