Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Y l l e k l ä d n i n g, framstäld af grå etamine, har vid venstra sidan en 30 cm bred gallon af utterfårgad sammet. Främre draperiets högra sidorand är lätt veckad och träder in under det måttligt puffade bakre draperiet, som ligger ned öfver den släta kjolen; dess venstra sidorand åter är lagd i vertikala veck och förenad med kjolens bakvåd på sätt afb. visar. Det släta lifvet är framtill öppet och låter en flik af utterfårgad sammet bli synlig. Ett veckadt garnityr ligger rundt, om fliken upp om halsen och ett liknande v \ rundt om midjan. Dessa båda göras af klädningens tyg. (Se mönsterbilagan!) Lif. Afbildningen visar ett af mörk diagonal förfärdigadt lif, framtill öppet till hela sin längd och visande en veckad, blusliknande insats af likfärgad spetsväfnad, prydd med en bandslejf. Den andra bröstfållen är öppen 18 cm från underkanten. Främre delen lägges i små veck bort under randen, som afb. visar. Lifvet är baktill försedt med ett temligen långt veckadt skört. De ljusa rever, som delvis begränsa insatsen och på ärmarne, äro af ljust siden. Armkantningen och ståkragen äro af spetsväfnad. (Se mönsterbil.) Lif. Modellen härtill var af brun veloutine med ett kort, fålladt, afskuret skört baktill. Framtill är lifvet öppet och visar en insats af samma tyg, prydd med sidensnoddbroderi. Två 20 cm breda garneringsremsor, fållade vid axeln, omgifva, insatsen och löpa nederst samman i en lös rosett, som afb. visar. Våroch etai povnts, Alengons, duchesses eller Malines eller man måste låta sig nöja med maskinspetsar. Till krans och krona användes endast myrten. Slöjan måste arrangeras i överensstämmelse med hårdrägten. Den förfärdigas af glatt illusionstyll — 350 cm lång och 170 em bred — och omgifves med en bred kantsöm.
Och så funderar han en stund, om han skulle kunna våga att då yppa för henne sina framtidsdrömmar. Att hon anar dem, det vet han redan, lika sä väl som han känner med sig, att hans kärlek är besvarad. Han hade sett det på så mångfaldiga sätt. Såväl hennes rodnande kinder som ock hennes omtanke om hans trefnad talade ett stumt, men tydligt språk. Huru gladdes hon ej, då han bad henne om den minsta tjenst! Huru strå- lade ej hennes blick, då han föreslog henne att deltaga i söndagsskoleundervisningen, och huru sökte hon ej alltid att gifva honom de varmaste plättarne och den raraste filbunken! Ja, hela hennes offervilliga, kärleksfulla väsen var danadt att blifva solen i ett kristligt herdetjäll. Allt det der visste han; men äfven att många, många år skulle förgå, innan han kunde få ett eget hem att bjuda henne. Derför ville han ej binda henne. Han kände också hennes moders sträfvanden att förmå den ljufva flickan att taga den rike brukspatronen. Var det ej derför bäst att tiga och lida. Och med en suck började han att räkna öfver, huru mycket i räntor han följande dag hade att utbetala. Åter drog han en djup suck vid tanken på, huru många år det skulle tåla, tills studieskulderna kunde blifva betalda. Annas födelsedag randades, solig och klar, och med den en friare; men ej den fattige adjunkten, utan ortens rikaste och anseddaste man, egaren till V-dala bruk. Prostinnan sken som en sol vid den ära, som vederfors hennes hus; men den inkallade dottern svarade ett bestämdt nej. Modern bad henne betänka sig, och af undseende för hennes önskan lofvade hon » tänka på saken », och ju mera hon tänkte, desto afskyvärdare fann hon det att gifta sig utan kärlek. Hellre ville hon som lärarinna förtjena bröd såväl åt sin fattiga moder som sig sjelf, och i denna afsigt flyttade mor och dotter till närmaste stad. Här arbetade den unga flickan af alla krafter, dels i en skola och dels genom att gifva pianolektioner.
Asfaltlack, fluorvätesyra och terpentin köpas i man bl. a. landtgårdar, stall, skolor — mycket färghandeln. Fluorvätesyran endast på kautschukväl utförda — samt en extra utställningsarflaskor. tikel, en docka, som är 160 år gammal och Gutknechts svartkrita är bland de bättre. tydligen af holländsk extraktion. Skulle någon ej vara i tillfälle att etsa rutnätsglaset, är j a g villig skaffa sådant, o m 1 kr. i friMan skulle kanske föreställa sig, att en lekmärken sändas i bref till tidningskontoret 15 Tegsaksutställning egentligen skulle vara lockande nérgatan och märkt » £m / V S. » En leksaksutställning. Bref till Idun. (Försenadt.) London i december. u är julen åter här med sitt förmildrande inflytande på människotankar och människohjärtan, med sin bevekande uppmaning till alla att dela med sig, hjälpa och glädja. Och ingenstädes lär detta väl ske allmännare och i större skala än här i London. En insamling i nämnda riktning, som nu nått de mest storartade dimensioner, sattes i gång för 10 år sedan af Mr Henry Labouchere, utgifvaren af tidningen » Truth » — för öfrigt bankir och medlem af parlamentet. Genom denna tidnings läsarinnor insamlades första året 5,000 leksaker att utdelas som julklappar till I för barn, men här utgöres den allra största delen af fullvuxna, däribland rätt många grå- hårsmän, som med stort intresse beskåda alla dessa under inom leksaksvärlden; trängseln är så stor, att ett par poliskonstaplar äro posterade i hvarje rum för att med sina rop: » pass on, please, pass o d, please! » hjälpa att föra människoströmmen framåt. Lådor för insamling af bidrag finnas på många ställen. I gymnastiksalen äro uppstaplade diverse saker, som på senare år tillkommit för att utdelas inom fattighusen; nämligen 250 skålpund te för fattighusgummorna, 52 skålpund tobak och 22 skålpund snus för » gubbarne ».
Kungörelsen den 4 Maj 1827, angående beräkning och fördelning af den ersättning, som boställs-innehafvare i anledning af verkställda egoskiften kunna erhålla eller få vidkännas: B. VII. 253, 254, A. 255, E. 367. — N:o 55, i anledning af väckt motion, att folkskole-inspektör måtte, dels, för anställande af inspektions-resor, berättigas till ledighet från annan ordinarie tjenst, dels förklaras för sjelfskrifven medlem och föredragande i Domkapitlet vid behandling af folkskole-väsendet rörande mål, m. m.: B. VII. 253 255, A. 255. — N:o 56, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om lydelsen af 18:de §:n, sista momentet, i förslaget till ny Jagt-Stadga: B. VII. 253, 255, A. 257, B. 306, 326, A. 326, E. 363. — N:o 57, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 50, öfver väckta motioner om förändrade föreskrifter i afseende å skogshushållningen i riket: B. VII. 253, 257, A. 257, E. 335.
Ständer» då utsedde Constitutions-Utskott, ingifvit Memorial anfört, dels genom muntligt anförande till Protocoliet af Riksdags-Fullmägtigen Anders Joachimsson från Östergöthland, som blifvit biträdde af flere bland Ståndets Ledamö - Lagoch Besvars-Uts&ottens Bctanlandcn. 393’ ter, hafva Utskotten funnit innefata ett upprepande af de flere, uti de förut af Utskotten handhafde ofvannämnde Meniorialer, till grund för deruti gjorde yrkanden, andragne omständigheter, jenjte förmenande, sä val att den väckte frägan icke borde betraktas vara af den beskaffenhet, att den skulle rö a den antagne GrundLagen, som ock att lämpeligast vore , det all jord droge lika Tunga; Men som Utskotten ansett sådant icke kunna föranleda till någon rubbning af det Utlåtande Utskotten, genom ifrågavarande Betänkande i berörde ämne meddelt, hälst det samma jemväl i hela sin vidd, är vordet af de irenne öfrige Biks-Stånden, enligt Utskotten tillhandasände Protocolls-Utdrag folden 2 och 7 i denne månad, bifallit; Altså fin.; na Utskotten sig icke tillkomma , att nu härvid taga annan åtgärd, än att ett sådant förhål* lande det Hedervärda Ståndet vördsamt tillkännagifva. Riksens Högloft, Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörandeföreslagen ändring af Kongl.
Hvad sjelfva faran angick, så trodde han den ej så nära förhanden, ty han visste, att i sådana fall parterna ömsesidigt gerna betänka sig, förrän steget verkligen tages, fastän det lätt kan blifva en vana att utan betänkande hota dermed och tala derom. Något oroades han likväl af Linas häftighet och Fredriks besök i dag. Han fruktade nemligen, att denne skulle förstått aflocka henne något oförsigtigt, uppmuntrande ord, som nu så bittert ångrade henne. Han trodde henne om allt godt, men egna förhållanden hade gjort, att han redan vid Fredriks giftermål fruktande upptäckte det, som hon icke trodde att då ännu någon dödlig anat. En tid hade han hoppats, att denna böjelse nu var helt och hållet qväfd, men sednaste tilldragelser hade tyckts visa, att dermed icke så förhöll sig, och han hade af en så tidigt rotad känsla, då den fann sig besvarad och säkert på allt vis uppeldades, fruktat det värsta för hennes lugn, ehuru intet för hennes heder. Nu inneburo hennes ord en stark sjelf-anklagelse. Sedan hon i hvad hon ansåg för hufvudsak, nemligen att han borde medla försoning mellan Fredrik och Märtha, yttrat den åsigt: «att för Fredriks skull farbrodern härtill vore lämpligast, samt att han sjelf nog skulle ställa saken så, som om uppmaningen dertill komme blott ifrån honom,» frågade han, icke utan liten farhåga för svaret: «Hvad sade då Fredrik i dag, som så mycket upprört Lina? Att han kastat sina ögon på vår lilla engel, det visste ju också Lina förut. – Var han nog samvetslös att göra förslager för framtiden? – Vid Gud, han det skall hafva gjort för intet!» slutade han och sprang upp ifrån soffan, glömmande sig och sin värdighet af en fridens man, men återvände genast litet flat till den behagliga plats han lemnat. Det gick dock ej så lätt att få svar på den frågan. Hon hade föresatt sig att göra en uppriktig syndabekännelse och började – med balen. Icke tidigare? Nej, icke tidigare – men hon tillade dock, då hon omtalade sin förskräckelse och huru hon förrådde den, att det skedde «af barnslig svaghet».
Supéen var nu slutad, och kort derefter aflägsnade sig Signildsborgsgästerna, sedan friherrinnan erhållit Vanloos bestämda löfte att snart besöka hennes familj. Äfven Vanloo sade farväl; i det ögonblick han tryckte värdinnans hand, gjorde hans ögon en tyst fråga, om hans närvaro stört ett älskadt hjertas inre frid. Svaret blef en obeskriflig blick af vemodig glädje, som spridde en klar återglans på Vanloos panna. Då Drake befann sig ensam med sin hustru ... den lilla Hedvig hade redan gått till hvila ... fattade han hennes arm och gick tigande vid hennes sida några slag fram och tillbaka genom rummet. Agnes undrade, hvad denna ovanliga förtrolighet skulle betyda, då Drake stannade med henne framför en spegel. Agnes ryste, då hon såg sin bleka, andelika bild bredvid sin mans, öfver hvars mörka och slappa anletsdrag i detta ögonblick sväfvade ett bittert leende. – Se, sade han, – en tafla af tvenne lyckliga makar! Med dessa ord lemnade han rummet och begaf sig till sitt laboratorium, der han, i afvaktan på Vanloos återkomst började träffa förberedelser till nattens arbete. Sedan Vanloo ridit ut genom borggårdens stora port, hade han nämligen tagit en omväg, lemnat sin häst i det närbelägna torp, der han plägade härbergera den, och till fots återvändt till Sjövik, i hvars östra tornflygel han inträdde genom en bakdörr, till hvilken Drake lemnat honom nyckeln. Han fann denne sysselsatt med ugnens eldning, och natten tillbragtes nu med den första undersökningen af rabbi Chisdai ben Israels guldtinktur. Inqvisitorn. Sedan pastor Suenonius lemnat Ingrids koja och underrättat sin vän länsmannen, att denne följande dag åter skulle infinna sig i prestgården, för att såsom pastorns vittne åtfölja honom på de återstående visitationerna hos socknens för hexeri misstänkta qvinnor, styrde han kosan mot sitt hem, för att vid middagsbordet styrka sig med lekamlig spis.
För mig synes det, som skyldigheten att brandförsäkra, borde åtfölja alla hus i en Stad, hvarigenom dels en större styrka skulle vinnas för det nya Brandslods-Bolagets Cassa, och dels ett likar - Den ai April f, m. 65 artadt intresse väckas, att, efter uppkommen eldsvåda, biträda vid släckningen. Jag tror derföre det böra antagas som lag, att, då de fleste husägare i en stad funnit förmånligt att husen brandförsäkras, bör det åligga alla, att i brandförsäkringen deltaga. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: Jag bekänner, att jag tillhört pluraliteten inom Utskotten, som trott att man ej kun* de ålägga en husägare i stad, att emot dess vilja, vidtaga en åtgärd, hvilken är förenad med en icke obetydlig kostnad, och ännu mindre föreskrifva honom att försäkra sitt hus i något visst FörsäkringsContor. Utskotten hafva ansett sådant på det högsta stridande mot äganderätten. Kunde man också ålägga brandförsäkrings-skyldighet såsom allmän regel, så skulle man väl ändock icke kunna betaga husägare optionsrätten att sjelf bestämma, hvarest han vill brandförsäkra sitt hus. Flere hafva funnit för sig förmånligast, att ingå i utländska BrandfÖrsäkringslnrättningat, och jag skulle anse som ett våld, att hindra sådant. Utskotten hafva ej trott, att något dylikt band borde läggas på den enskildta äganderätten. Det har varit motivet för Utskottens Utlåtande, å hvilket jag icke kan annat än tillstyrka bifall. Herr Hjerta, Gustaf: Jag instämmer till alla delar med Friherre Ehrenborgh, 31 H. 5 66 Den 21 April f. m. och skulle anse det såsom ett nytt sätt att brandskatta, förr inskränkt till yttre fiender, men nu öfverflyttadt äfven till inre medborgare, om man skulle ålägga Städernes husägare en ovilkorlig brandförsäkringsskyldighet, i synnerhet som derigenom ingen större säkerhet mot eldskador vinnes. Ty det är naturligt att de, som icke hafva sina hus brandförsäkrade, förlora mest genom en eldsvåda, och således äro mest intresserade att förekomma den, eller biträda vid släckning.
Jag hade icke ämnat deltaga i denna öfverläggning och tänker icke eller nu yttra mig i afseende på sjelfva saken, på den grund, att jag öppet erkänner mig tillhöra dem, som, enligt Gr. Lövenhjelms yttrande, icke besitta den djupa insigt i financiella ämnen, som äfven i min tanka fordras för behandlingen af ett så vigtigt ärende som detta. Jag har således endast begärt ordet, för att, med anledn. af några yttranden, alldeles icke hörande till saken, få yttra min opinion. Här har blifvit framstäldt såsom ett hinder för verkställighet af Gr. Frölichs motion, att sinnena vore i en så stark passion, att intressena vore så delade, att det skulle vara af någon våda, att det skulle medföra någon ytterligare tändning af de förhanden varande passionerna, om man bragte ifrågavar. förslag å bane. Då jag för min del ingalunda varseblifvit några så beskaffade passioner; då jag icke sett någon annan spänning af intressena vid detta tillfälle, än som inom hvarje deputerad församling måste 156 Den 4 September f. m. finnas, då djupgående frågor komma under meningsstrider om olika sätt att nå clt gemensamt åsyftadt mål; då jag tror att så beskaffade farhågors yttrande särdeles i landsorten kunna gifva en falsk anspelning på representationens förhållanden inom sig: så har jag trott mig böra lägga en motsatt opinion i vågskålen, på det att ett yttrande i motsatt mening äfven deruti måtte finnas. Hvad beträffar Gr. Frölichs motion, så ämnar jag, på de skäl jag redan haft äran nämna, hvarken motsäga eller biträda den. Hr von Hohenhausen: Det är i anledning af den siste värde talarens yttrande om den sinnesoro och sinnesstrid, som skulle herrska inom landet, och som skulle motverka den motion, Gr. Frölich här framställt, som jag anhåller att få yttra några ord. Jag tror alt detta är ett fullkomligt missförstånd, åtminstone har jag icke haft något sådant yttrande. Gr. Löwenhjelm tycktes helt och hållet missförstå mitt yttrande, eller också har han uttryckt sig orätt, då han bedömde det. Det är detta som gifvit Gr. Anckarsvärd anledn. till sin nu gjorde framställning.
Våren var förbi; rosorna blommade kring det gamla slottet; men ej var det de, ulan röda, svällande qvinnoläppar, som ute » i stora verlden » fält ett par ord om faran att hålla sin unga syster med en så fager och nobel stallmästare. Julisolen målade darrande, glänsande fläckar på den lilla skogsängens saftiga matta, der två sadlade hästar än nappade Endast en sida af p a p p e r e t b ö r af en munfull gräs, än lekfullt gnedo sina fina halsar mot hvar andra. På en afhuggen frisk ekstam suito Dagmar oeh hennes barndomsvän leende och pratande, utan en aning om, att ett hjerta klappade af ångest och harm helt nära dem, och icke sågo de det bleka ansigte, som böjde sig fram emellan buskarne bakom dem. Som två glada, tanklösa barn lekte de två med en stor gräshoppa, som Dagmar fångat, oeh höll i handen. Viggo lutade sig fram för att se, om gräshoppan verkligen bitit sig fast i det lilla rosenfärgade fingret, då den vackert gröna insekten med ett enda skutt förflyttade sig bort på hans arm. Med ett litet utrop af barnslig harm räckte Dagmar ut sin hand efter flyktingen, men fick handen hastigt fångad emellan solbruna kraftiga fingrar. Skämtet och löjet tystnade, men blott för en sällhet, som är för stor, för ren och helig att linna ord. Ett prassel i skogen, en orolig gnäggning af Dagmars häst återförde dem till verkligheten. » Vi sitta här visst för länge, » sade hon oskyldigt och drog sin hand ur hans. » Ja, det är tid att återvända, » svarade han med en suck. Men i nästa ögonblick låg åter det sorglösa hjertevinnande leendet öfver hans unga ansigte. Med ridderlig vördnad lyfte han Dagmar på hästen, och sida vid sida redo de genom den svala, friska löfskogen. Följande dag var qväfvande het, men vid den vanliga timmen stod Viggo med Dagmars och sin egen ridhäst vid slottstrappan. Ett tungt gulaktigt moln låg rakt öfver borggärden, när Dagmar kom ned för att stiga till häst.
Revisorerna ofta slösat med * åtminstone vittnar det icke till Göthä CanalDirections förmån* ätt de tvärtemot Reglemferitets föreskrift före 1815 års Riksdag till CaLalDifeCtiönen lånt 850,000 R:dr, samt än yt* Éerligare efter denna Riksdag ökat denna Utlåning med andra 250,000 R dr och det emot Pant, som redart förut till annor man Var pantsatt j oaktadt Ständeme* genom en förnyad föreskrift, bestämt UtlåningsPrinciperne* hvarUti ingalunda influtit * att något Lån till CaLalDireCtionert finge beViljas utan Hypotheque* Och hvilket afsteg har den påföljd * att dehlia Biimma måste blifvit af Utskottet ansedd, såsom förlorad, då den icke i beräkningen af tillgångarna blifvit upptagen, hvarföre jag an. Ser Directeurerne böra ansvara af samma skäl* som Directionen i Malmö för utlåning emot Reglementets föreskrift, Utan vederhäftig borgenJ härigenom kan Banquen * sammmanlagdt med den lessource, som finnes i CanalVerket, få ersättning för sitt Creditiv* utah att in^å i del - Ten t~t Marfil, e. m. Sing af Bolagets Fordringar, som ostridigt bora Borgenärerne enskilt till. Emellertid * då Assignatiönernä äro till så obetydligt belopp , ätt de genom inbetalning af DiscohtLäb kunfia innom ett år inkomma, stf jag intet något birtder böra läggas emot defas prompfä inlösen af Banquen , hemligen : Götheborgs och Götha Canals.
Pensionärer torde sålunda äfven finnas en eller annan Enka, hvars förmögenhet borde afhålla henne både ifrån att söka och emottaga en sådan benådning; men ibland cfe till mistning af lifstidspensioner nu ifrågavarande personer, hafva åtskilliga, med förra Regenters försäkringar om oqvaldt åtnjutande deraf, erhållit dem såsom belöningar för särskilta, Konung och Fädernesland gjorda synnerliga tjenster, 1 eller efter vanligt bruk och stadgad allmän regel för tjenstgöring vid Thronföljares och , Kongl. Personers uppfostran; mångå Enkor och Barn hafva undfått deras Pensioner för Fäders och Mäns förtjenster, andra åter för omständigheter som väckt ett billigt medlidande, och personer, som länge uppvakt; i och t jent vid de förra Kongl. Hofven, men genom förändringar med Sysslor och Tjen$Ijti, 2\ a y .Sm . ste - 626 Den 29 Maj. steförfattningär; blifvit tjenstlösa och icke ansetts kunna utan orättvisa förlora deras löner, innehafva hvad dem på sådan grund tillkommit. De i detta amne sig företeende omständigheter har Eders Majit till ett ytterligare öfvervägande af Riksens Ständer framställt, för att tillse, att helgden af förra Regenters beslut, efter då varande Regerings-Lagar rättmätigt fattade, och att en nyss stadgad Styrelses aktning och Riksens Ständers anseende af rättvisa, ädelmod och storhet i afsigter och beräkningar icke måtte uppoffras för en ringa Statens vinning af partiella indragningar, föga betydande till deras hela belopp, men ytterst kännbara för de enskildta Män, Enkor och Barn, som derigenom beröfvades påräknade medel till en nödtorftig bergning eller ett torftigt välstånd.
7:o om behandlingen af skedde auctionsanbud å vissa till Strömsholms Kungsgård hörande lägenheter ... Svar på återremiss . 8:o om afskrifning af ett från Handelsoch Sjöfartsfonden till Direktionen öfver Segelfarten emellan Wenern och kafvel utbetaldt lån Anmärknings anledning ar , Stals-Utskottets till Constitutions-Utskottet remitterade anma landen derom igenfinnas i 4:de Sami. 1 Afd N:s 8, 14, 16, 17, 18, 27. Anmärknings anledningar. Se Anmälan 20. m 8 ™c» c/)-1- K,- V5 1 o O 5 o t N:o N:o| Sid. fö zn C tri 5T-1 SET Riks-Ståndens Beslut. n OQ T % 5. ’ 22. | Ridd. o. PresteBorgareBonder Adeln. Ståndet. Ståndet.j Ståndet. N:o § 6:te Hufvudtiteln * ♦ * . Svar på återremiss Voteringsproposition . V 45 a. a. V 45 a. a. V 45 a. a. 5 45 A. Anslag till arlida hellof: l:o till H. M. Enke-Drottningen, H. K. H. Kronprinsen och Deras Kongl. Högheter Arlin rstarne ... .
Jag talar alldeles icke för m>g sjelf, ty jag har Dr.n 11 Junit e. m. 65? har ingen permanent Rotering, och lärer aldrig med mitt eget bifall få någon sådan. I öfrigt anhåller jsg om proposition till bifall af Betänkandet med det tillägg jag tagit mig fri.; heten föreslå, och hvilket kanske är något be-J stämdare än Grefve Mörners. Haris Excellence Herr Grefven och LandtMar/kalken föreslog, att StatsUtskottets ifrågavarande 2:ne Utlåtanden måtte gillas, med det tillägg, att de Roterings-skylldige hvilka vid förra Roteringen varit frånvarande må till den nya undersökningen varda behörigen kallade samt dervid äga rätt afgifva det Utlåtande, hvartill de kunna anse sig befogade. Friherre Wrangel: Ehuru det nästan icke är någon skillnad emellan det af Eders Excellence nu föreslagne samt det af mig förut framställde tillägg, tror jag likväl att det sednare är något bestämdare än det förra, och får således anhålla att StatsUtskottets Utlåtan-! den måtte gillas med det af mig gjorda tillägg. Grefve Mörner'. Jag delar visserligen lika tänkesätt med Friherre Wrangel i afseende ä ifrågavarande ämne, men anser dock den af Hans Excellence framställde proposition både kunna och böra af Ridderskapet och Adeln bifallas. Hans Excellence Herr Grefven och Landt i Marjkalken förnyade sin förut gjorde propor Ridd, o. Ad. Erot, VII B. I Afd. 43. 658 Den 11 Junit t. m, sition, hvilken af Ridderskapet och Adeln med J» besvarades. Hvarefter Hans Excellence hemställde, att de öfrige RiksSiånden matte inbjudas, att uti det af Ridderskapet och Adeln nu beslutade tillägg med Ridderskapet och Adeln sig förena. Bifölls. Grefve Hamilton, Axel Raul: Friherre