Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
12,30-58,80 Siden-Grenadin — » 90 öre — 8,65 Siden-Foulard, tryckt, » 85 öre — 3,85 Siden-Bengalin._ » kr. Siden-Armures, Monopols, Crlstalliques, Moire antlque. Duchesse, Princesse, Moscovite, Marcelllnes, siden till täcken och flaggor m. m. portooch tullfritt till hemmet. Profver och kata21 B, Stockholm. Guldmedalj MALMÖ 1896, Stockholm 1897. Nutidens bästa STICKMASKINER Omsorgsfullaste arbete. Största användbarhet. Billigaste pris. Köpare erhålla undervisning gratis. Inga grå hår. Dittens h a r v a t t e n (äkta) gifver håret dess ursprungliga färg, borttager mjäll, befordrar hårväxten. Erhålles g:n E. LUNDSTRÖM, Birger Jarlsg. (578) Moderna Paletåtyger. — Moderna Promenaddräktstyger för Damer. ge färdigt för servering. Drygast. ^ * - MÄRK! Vi sälja denna prima sort oblandad 3 Ä 4 KR. BILLIGARE pr kilo än vissa andra firmor. Trilles. Ett aptitgifvande, magstärkande vin, afsedt för konvalescenter och svaga personer i allmänhet. Rekommenderadt af många hrr läkare. Pris pr butelj kr. 3,50 hos Högstedt &amp; C:o, Stockholm, 33 Regeringsgatan. J F ekoe å 5: 60 pr kg. Mindre aromrikt. Utmärkt hvardagste. Insänd 40 öre i frimärken, så erhålles prof af önskad sort. - v £efityrl Ett antal äldre årgångar realiseras till betydligt nedsatta priser och erbjuda för dem, som förut ej äga desamma, en billig, om växlande och lärorik lektyr.
Det skinande blå hafvet blef violett och oväntade, osynliga hemligheter, som hvilade på dess botten, kommo fram som dunkla färgfläckar under Sorgens skugga. De ljusgröna åkrarne blefvo blå, de mörkgröna skogsdjupen flammade i purpur. Allt blef så rikt och underligt. »Hvad är det?» frågade människorna hvarandra och sågo sig omkring. »Hvad är detta hemlighetsfulla, dunkla, bedårande, som vi icke ha märkt förr?» Och människorna började att älska Sorgens skugga. Det blef en besynnerligt kvalmig luft öfver jorden, så att ingen riktigt kunde andas, och människorna sade, att nu först var det skönt att lefva. Förr hade de så tanklöst fyllt lungorna med luft, nu gjorde hvarje andedrag ondt, och de måste hålla sig för bröstet och tänka öfver den smärta de kände. Solskenet hade förr gladt människornas hjärtan, men solskenet föll alldeles i onåd, nu, då Sorgens skugga hade visat sig. Solskenet kunde vara bra för barn och bönder, sådana, som endast leka eller arbeta, men för människor, som tänka, var solskenet allt för välkändt. Nej, Sorgens skugga, den var värd att se på och grubbla öfver. Och alla de, som kunde tala om sina tankar i ord eller toner eller färger, började att lofprisa Sorgens skugga. Sångerna ljödo så klagande och längtansfulla, att de uppväckte dofva, ängslande känslor och fingo människornas hjärtan att darra af en djup smärta. Ingen ville se eller höra något, som talade om glädjen. Glädjen hade ju flytt långt från jorden. Alla ville bada sig i detta dunkla vatten, som gaf kallrysningar och aningar om döden. Och Sorgen hörde med välbehag alla de lofoffer, som man bragte hennes skugga, och hon bredde vingarne ännu längre ut och lät dem dölja solen. Och människorna mättade sina hjärtan med sorgesånger, och funno en underlig och obekant glädje vid att känna sina tårar falla varma öfver kinderna, när de endast nämnde Sorgens skugga. Deras hem föreföll dem tomt och kallt, deras arbete glädjelöst, de tänkte blott på ett, de längtade blott efter ett, att krypa djupare och djupare in under Sorgens skugga. Sönerna sade till sin far: »Vi vilja icke tjäna dig, gamle man.
Vid förnyad föredragning återremitterades Bevillnings och Oeconomié- Vt skollen t Betänkande N:o 3, angående grnnderne for förändrade föreskrifter om bran vinsbränningen och hvad dermed har gemenskap. I sammanhang härmed och i betraktande deraf, dels att detta mål i och för sig sjelft fordrar någon tid för att ytterligare behandlas och bringas Lill slut, dels att åtskilliga andra Riksdagsfrågor, serdeles den om Allmänna Bevillningen, icke torde kunna definitivt afgöras, förr än Pdkets Ständer hunnit bestämma den Stals-inkom.st, soni .genom bränvins-tillverkningen bör kunna påräknas, hvadan ett längre dröjsmål med nämnde fråga skulle betydligt förlänga Riksdagen, fattade .Ståndet följande beslut: att, i stöd af 44 §• Riksdags-Ordningen, anmoda sammansatte Bevillningsoch Oeconomic-Utskotten att, senast morn en månad efter delfåendet af samtlige S.andens ålerremisser af detta Betänkande, till Stånden inkomma med det nya Utlåtandet i ämnet; Oell skulle de respektive Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta Preste-Ståndels beslut sig förena, jemte anmodan, att, i likhet med hvad Preste-Ståndet i dag vidtagit, med sine Cancellier så'förfoga, alt återremisserne af ifrågavarande Betänkande,framför andre mindre vigtige eller tidsödande mål, måtte så skyndsamt sorn möjligt. varda till Sammansätta JJtskotten expedierade. Från Y allo fl. Borgare-Ståndet. S. D,. I anledning af Bilagan Litt. I .vid Stats-1't kottets Utlåtande ]y:o 54. angående beräknande at St ils-Å erkets inkomster, och, uppå Herr Cederborgh gjorda hemställan, blef den del af bemälde Hen Cederborgh .angående Nummer-Lotteriets anskaffande, afgifna motion, som angår förbud emot eller beskattning af offentlig försäljning utaf alla utländska lotteri-sedlar, remitterad till Lag-Utskottet.
Sedan AV i öfver förenämnde förslagsritning infordrat Wårt Öfverintendents-embetes utlåtande, har samma Embete, under den 28 Oktober 1856, tillkännagifvit, hurusom Embetet funnit ritningen böra omarbetas och derföre låtit, med ledning af från läroverkets Rektor infordrade upplysningar, för skolhusbyggnaden uppgöra ny ritning med tillhörande kostnadsförslag, slutade med en summa af 15,424 R:dr 40 sk. B:ko, hvilken sednare ritning blifvit vederbörande delgifven, dervid ej mindre Umeå stads innevånare än dervarande magistrat anhållit, att skolhuset måtte uppföras i enlighet med sistnämnda ritning, helst v. Konsuln L. Glas förklarat sig villig att, i sådant fall, för detta ändamål såsom gåfva erlägga 1,754 K:dr 1 sk. 4 rst. B:ko, utgörande skillnaden mellan den summa, stadens innevånare förut förbundit sig att till byggnadsföretaget utgifva, och tredjedelen af kostiiadsförslaget till byggnadens uppförande i öfverensstämmelse med den hos Embetet utarbetade ritningen; hemställande Embetet, att samma ritning måtte af Oss i nåder fastställas. __ Vid underdånig föredragning af detta ärende, håfve Wi funnit godt i nåder gilla den hos Ofverintendents-embetet för merberörde skolhusbyggnad omarbetade ritning, hvilken genom Embetets försorg kommer att eder tillställas, för att vid byggnadsföretaget lända till efterrättelse; hvarjemte Wi velat tili eder ofvanomförmälda hemställan i afseende på nödiga tillgångars beredande åt stiftets byggnadskassa för bestridande af den andel i byggnadskostnaden, som bemälde kassa kommer att vidkännas, i så måtto lemna nådigt bifall, att såväl redan influtna som framdeles inflytande behållna inkomster af lediga ecklesiastika lägenheter, hvilka ej till annat ändamål redan blifvit af Oss disponerade, ma af bygguadskassan uppbäras tillsvidare och tilldess densammas utgifter i och för ifrågavarande skolhusbyggnad såmedelst blifvit till fullo godtgjorda. Meddelande eder sådant härigenom till egen och vederbörandes underdåniga efterrättelse, befalle Wi etc.
V 41; V. 41 a. a. V 40 a. a. V 40 a. a. y 40 a. a. ¥ 40 i b. V 40 b. 1 40. b. V 40 b. V 40 . b. V 40 b. 1 40 b V 40 b. V 40 - b. y 40 b. V> 40 b i 40 b, V 40 b V 40 a. a. V 40 b. Y 40 a. a. y 40 a V 41 a. a. ¥ 40 b. i 40 ? a. a. y 40 j S. R T -c - 3 „ * a sn. a O % p* ra B ra p~ n a - tige , tid efter annan beviljade N:o N:c Sid Ridd. o. Adeln. j Preste! Ståndet.
Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänkide, med höjande af summan till 2,250,000 ILdr. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: På de al flere talare anförda skäl får äfven jag yrka bifall till den i Frih. Klinckowströms reservation gjorda hemställan, att hela det af trafikstyrelsen begärda anslag måtte bifallas; och förenar jag mig i anhållan om uppskof med det af Frih. af Ugglas väckta förslag om uttalande af en önskan, att jernvägsmaterielen måtte tillverkas inom landet. Frih. af Ugglas: I)å Stats-Utsk:ts ordförande upplyst, att frågan om ett uttalande från representationens sida af den önskan att jernvägsmaterielen måtte förfärdigas vid våra inhemska verkstäder, framdeles kommer att blifva föremål för R. St:rs öfverläggning, afstår jag för närvarande från mitt framställda yrkande; och jag tillåter mig uttala den önskan, att StatsUtsk:t måtte åt denna fråga egna all den uppmärksamhet, dess vigt kräfver. Med anledning af hvad Gr. Posse anfört, angående inhemsk tillverkning af materiel, ber jag att få nämna, att icke allenast rörlig materiel, utan äfven skenor kunna med ganska stor fördel inom landet tillverkas; och jag tillåter mig att i detta hänseende anföra ett exempel, som är ganska anmärkningsvärdt. Vid Ommebergs zinkverk anlades för några år sedan en jernbana, till hviken användes så väl rörlig materiel som skenor af uteslutande Svensk tillverkning, och jag har sedermera vid flera tillfällen hört förvaltaren vid nämnde verk berömma så väl materielens förträfflighet som ock det billiga pris, hvartill den erhållits; och jag tror, att när enskildta personer funnit sin uträkning vid att använda så väl rörlig som fast materiel af inhemsk tillverkning, skall äfven staten kunna göra det. Gr. Mörner, Carl Göran: Efter de yttranden, som här af flere talare blifvit algifne, kan mitt uppträdande visserligen synas icke vara af behofvet på kalladt.
Med den emhetsbefattning jag innehar, och kännande för öfrigt någorlunda innevånarnes i Wenersborg kritiska financiella ställning, — kan och bör jag ej undgå att ytterligare vördsamt fästa R. St:s uppmärksamhet på hvad derom är genom det föregående både utred t oell hevisadt. Jag hoppas derjemte, att den känsla af billighet och välvilja, som gjort sig gällande för andra städer och orter, icke skall förneka sig med afseende på Wenersborg. Slatsekonomiska skäl, hem tade från stadens geographiska läge, och utsigterna för dess tilllagande framdeles, i relativ vigt äfven för Riket, synas dessutom tala nog uppenbart för bifall till föreslagen lindring i villkoren för byggnadslånet; och, efter min öfvertygelse, kunna ock hittills gällande bestämmelser derom icke möjligen vidmakthållas ulan låntagarnes framtida obestånd, hvilket, allt annat ondt oafsedt, kunde hafva direeta förluster för statscassan lill gifven följd. Jag anhåller vördsamt, alt II. R. o. Ad. täcktes bifalla återremiss af utlåt., på det StalsUtsk. måtte kunna taga dessa mina uppgifter och anmärkntr i ämnet under behörigt öfvervägande; i hvilket afseende mitt anförande torde få åtfölja återremissen. Gr. Lewenhaupt, Patrik: Jag får förena mig med Hr Sandelhjelm i anhållan om återremiss, hufvudsakligen af det skäl, att, om StatsUtsk:s utlåt, bifalles, så kommer Wenersborgs stad icke att åtnjuta enahanda förmåner tued an - t (yi Den 3 Juni e. ra! dra städer, sorn varit i samma cathegori, utan alt något verkligt skäl för en sådan olikhet förefinnes. Hr von Qvanten, Garl: Äfven jag utber mig att få säga några ord till förmån för Wenersborg. Utsk. bar utgått från dea synpunkt, att icke ändring borde ske i föregående Ständers beslut ang:de lånebiträden; men, sednaste Ständers, lagstiltningsperiod är nu tilländalupen, och man kan således nu, utan att träda deras rätt för nära, besluta annorlunda än de.
Men om densamma till detta belopp icke utgått till löntagarne för hvarje särskildt år, har likväl af staten till löntagaren för dessa 10 år utgått den I 10 Den 26 Maj f. m. summa, som motsvarar berörde medelpris, och hvaraf hvarje io:dedel utgör 6: 44- 6. Enahanda förhållande blir äfven framdeles, d. v. s. att hvarje ro:dedel af ett decennium väl kan gå öfver, men icke undei\6r:dr, så länge detta belopp beräknas som minimum. Följden af den nåd. propos. blir således hvarken löneförhöjning för tjenstemännen eller ökad utgift för staten, ty 10 år skulle alltid i detta afseende kosta den lika mycket, om de fördelas i ioidedelar eller ej; men mindre svårigheter i räkenskaperna, mera stadga och säkerhet i löningssättet uppkommer härigenom. Jag erkänner emedlertid lämpligheten deraf, att spannmålsberäkningen under lönerna måtte upphöra; och jag tror äfven detta kunna utan befarad osäkerhet för löntagaren ske, sedan myntbestämninger. försiggått och i den mån tjenstemännens löner vinna behöflig tillökning genom de dels skedda dels föreslagna nya löneregleringarna. En reservant i StatsUtsk., Hr Santesson, har i detta afseende framställt ett förslag, som synes förtjena uppmärksamhet, det nemi., att ett medium af de sednaste antingen 10 eller 5 årens riksmarkegångspris måtte fastställas såsom gällande till nästa riksdag, att all spannmålsberäkning under lönerna å stat afskaffas med innevar. års utgång, emot det alt de embetsoch tjenstemän, hvilka nu innehafva ordinarie löner på stat, å allmänna indragningsstaten fa bibehålla denna förmån intill deras afgång eller befordran tili andra löner. Jag vill ej ingå i pröfning, huruvida den nu var. tjenstemannastaten kan äga billig rätt att uppföras på indragningsstat för deras under lön beräknade spannmål, i händelse denna beräkningsgrund skulle upphöra. Allt beror uppå, om denna fördel för dem är ett lönevilkor eller ej.
Och att sen högfärdas öfver er dygd och tala om att jag gjort värre ... ha, ha, ha; ja ni får ursäkta, men det är lindrigast sagdt löjligt. Hvad ha ni qvinnor för namn för sådant? Ni ha er egen ordbok, hvad kallar man deri en sådan själens fräckhet? Säg Åh, ni fariséer! Jag ville nagla er vid skampålen!» Han knöt sin fina, magra hand och skakade den i det han bet tänderna samman. Det var icke styrkans vrede, utan svaghetens enerverande lidelse, som uttömde sig sjelf. »Om I voren bättre än vi! Om I voren bättre!» Vädjande höjde han ett ögonblick denna smala hand, och så föll den slappt utmed sidan. Marianne hade kastat sig i den stora armstolen vid fönstret. Allt som hållit henne uppe hade vikit sig och sjunkit tillhopa under hans anklagelser. Det fans icke ett ord mer till svar. Och utan att hon brydde sig om att dölja eller hindra det, störtade tårarne utför hennes kinder. Hon hade endast en tanke: om hon kunde få dö ifrån all denna skam. Pål spratt till och såg på henne. Det rörde sig nya stämningar inom honom. Denna gråt hade något så hopplöst öfvergifvet, så motståndslöst förkrossadt, att han greps deraf. Han böjde sig fram och såg på henne, med spänd, koncentrerad blick. Det var som om han sett någon ligga blödande och sönderslagen, värnlöst lemnad åt honom. Han gick omkring det lilla fönsterbordet, alltjemt med samma oroliga blick fästad på henne. »Marianne?» sade han liksom tvekande och lade sin ena hand på hennes, som slappt hvilade i knät. Hon såg icke på honom, knäppte blott samman sina fingrar om den våta näsduken, tryckande den mot sina läppar, som skälfde. Utan att vända sin blick från hennes ansigte sjönk han ned på en pall, som stod framför hennes fötter. Det var som hade han fått ett annat ansigte, så fullt af deltagande och medkänsla var det. »Marianne, hvarför skulle du tvinga mig in i ett sådant utbrott?» sade han dröjande, »jag rår inte för, att jag blir hänsynslös när jag såras. Du vet inte hvad jag lider. Värre, mycket värre än den jag bryter ut mot.
Enka, som en sådan åtgärd möjligen oftast kan leda till betyd - LagUtskottets Eetänkanden, 17 lig skada och förlust för arfvingar, samt föranleda till vidlyftiga och kostsamma rättegångar ; hvarföre ock Utskottet finner sig icke kunna tillstyrka bifall af hvad Herr Prosteri Hagberg i denna del föreslagit. Till Riksens Höglofl. Ständers vidare granskning och bepröfvande varder dock detta vördsamt öfverlän.nadt. Stockholm den 17 December 1817. N:r 3. Lag-Ut skottets Utlåtande, angående Författningars och Kungörelsers uppläsande frun Predikstolen ejter Gudstjenstens slut. ■tlögvördige Preste*Ståndet Ilar till Dag-Utskottets handläggning remitterat det af Herr Professoren m. m. Doctor C. P. Hagberg dit itlgifne Memorial, hvaruti Herr Doctorn och Professoren, med antagande af nödvändigheten att från den offenteliga Cudstjensten aflägsnas alt som under Andakts timmarne ofördelagtigt verkar på. sinnet, samt vander uppmärksamheten på främmande föremål, andragit, det isynnerhet menliga följder för andaktsöfningen deraf skola uppstå, att utfärdade KonglFörfattningar samt Embets och Tjenstemäns Kungörelser i åtskillige vecldslige ämnen böra under GudsBihang till Riks-St.
Under påverkan af tidens och speciellt omgifningens tankeoch känsloströmningar hopgyttras en mängd idéassociationer till en kompakt massa, ytterligt svår att upplösa, och känslornas och drifternas flöden ledas in i vissa djupt gräfda kanaler o. s. v. Utan denna omedvetna process, hvarigenom själen så att säga införlifvar med sig den mottagna födan och utvecklar sin af naturen gifna organism, skulle den sakna en fast stödjepunkt. Hela den psykologiska erfarenheten, individuell eller universell, pekar också samstämmigt åt det hållet, att anden har sina starkaste och svåråtkomligaste rötter i den naiva, omedelbara, af själfanalysens svärd icke genomstungna öfvertygelsen, känslooch viljeriktningen. Hvilken kamp är häftigare i den enskildes lif än den som rasar, då den vaknande själfbesinningens och därmed tviflets vindar bryta fram genom den trosluft, han från barndomen inandats? När strida folken eller raserna vildare, mera fanatiskt än, då det gäller kampen för nedärfda, religiöst dogmatiska föreställningar? Till och med den inåtvända, klara reflexionen kan icke verka organiserande på själsenheten, om den icke dels är i harmoni med det instinktiva lifvets djupaste fordringar, dels tränger in i detta och tager det i sin tjänst. Därmed föras vi öfver till en undersökning af den andra verksamhetsriktningen hos den mänsklige anden. Människan har af naturen i högre grad än djuren förmåga af eftertänkande. Först brukar hon denna sin skicklighet på ett mera yttre sätt för uppställandet af vissa mål, utfinnandet af därtill lämpliga medel, begripandet af yttre företeelser, genomarbetande af den föreställningskärna, som är henne egen och som hon utan något tvifvel på dess hållbarhet i och för sig upptagit. Men för den bildade människan kommer gärna en tidpunkt, då hon på allvar kastar blicken in i sig själf för att i eftertänkandets klara ljus granska det lif i henne, som hämtar sin näring från själens djupaste och mörkaste schakter. Forskande, inträngande utfrågar hon sig själf. Det och det säger hon är själfklart för mig. Men hvar är den säkra grunden?
Vid sislförflutne Riksmöte meddelades, i afseende å hufvud-titlarnes besparingsmedel, följande bestämmelser, intagne lili Rikets Ständers underd. skrifvelse N:o 332, af den 12 Maj 1841 > äfvensom 6 §, 3 mom. i RiksdagsBeslulet: ”De besparingar, hvilka intill nästa Riksdag kunna å någon eller några af hufvud-litlarne uppkomma, må fortfarande af Kongl. Maj:t användas till sådane utaf Rikets Ständer ej förut pröfvade utgilter, hvilka hädanefter kunna finnas för rikets styrelse af oundgängligt behof påkallade för samma ändamål, som med hvarje hufvud-titels anslag afses, och hvilka utgifter al 1 Lid måste vara tillfälliga och icke af permanent egenskap, hvadan besparingarne i intet fall må komma i fråga att begagnas till bestridande af årliga löner och arfvoden, hvilka böra rätta sig efter den statsreglering, som af Rikets Ständer blifvit godkänd att gälla, intill dess densamma i vederbörlig ordning förändras; börande vid dispositionen af besparingarne i öfrigt iagttagas, att de besparingar, som ett år reserveras, kunna ett följande år användas.” Utskottet, som ej funnit några olägenheter hafva uppkommit i följd af en dylik ordning vid besparingarnes användande, anser bibehållandet deraf böra leda till redighet både i Statsmedels-förvaltningen och i räkenskaperne, hvadan tillstyrkes, att Rikets Ständer, vid öfverlemnandet af Riks-Staten, måtte, i afseende å dispositionen af besparingarne uppå hufvud-titlarne, i allo vidblifva och åberopa, hvad derom vid 1840—1841 årens Riksdag är vordet bestämdt. I händelse af bifall härtill, torde någon serskild åtgärd icke erfordras i anledning af Friherre Rehbinders ofvanomförmälda motion, hvilken Utskottet tillstyrker måtte få förfalla. Stockholm den i3 Januari i845. Stats-Uts kottets Utlåtande, N.o 135. 3 * M 135.
i stället för den förut af jorden utgående grundskatten, kunde dels användas till befordrande af sådana produktiva företag, som erbjöde säker afkastning, dels, insatta i bankrörelsen, befordra lättnad för handeln, manufakturerna och andra industrigrenar; hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit den 18 December 1857, anfört, att, vid öfvervägande af dessa förslag, Rikets Ständer ej kunnat förbise, att, då de i ämnet tillförene hos Ständerna gjorda framställningar icke vid något riksmöte rönt ett gynnsamt mottagande, men samma fråga städse återkommit och syntes tillvinna sig allt större uppmärksamhet, detta förhållande häntydde på en allmän och fast grundad öfvertygelse hos den skattskyldige jordens egare om olämpligheten af det nuvarande beskattningssättet; att ehuru grundskatterna i allmän - Stals-Utskottets Utlåtande N:o 121. 3 het numera icke kunde anses vara så betungande att de bildade ett hinder för jordbrukets förkofran, den ojemna fördelningen af dessa skatter likväl utgjorde en lätt förklarlig anledning till fortfarande missbelåtenhet hos de skattskyldige; och att, efter hvad Komiterade för Uppbördsoch Redogörelseverkets förenklande uti sitt deu 30 April 1847 afgifna underdåniga betänkande upplyst rörande denna ojemnhet i räntebeloppen, hvilka för ett skattehemman omvexlade emellan 8 R:dr och 183 R:dr, det vore önskvärdt om ett mera billigt och ändamålsenligt sätt för jordens beskattning kunde införas.
Finans-departementet häraf meddelade transsumt föredraget den 2 Februari 1864; och nådiga kungörelser utfärdade, dels angående det af Rikets Ständer beviljade understöd åt behöfvande landtvärnsmän från 1808 och 1809 års krig, dels ock derom, att ansökningar om understöd från det å Allmänna Indragnings-staten anvisade belopp af 20,000 R:dr för Officerare, Under-ofticerare och Läkare, som deltagit i Sveriges scdnaste krig, skola, i eldighet med Rikets Ständers derom framstälda anhållan, vara åtföljda af Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvandes intyg om sökandens medellöshet. Om de af Rikets Ständer beviljade pensioner för åtskillige Militäre tjenstemän blefvo vederbörande underrättade. 68:o af den 4 December 1863, i anledning al Kongl. Majits Proposition, rörande Krigskollegii ombildning till en Armée-förvaltning. (191.) 1864 den 5 Januari i underdånighet föredragen: och Krigsoch Kammar-kollegierne anbefalde att till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande öfver det väckta förslaget att vården och inseendet öfver Arméens boställen skulle från Armée-förvaltningen skiljas. Sedan della utlåtande inkommit, blef ärendet den 28 Februari 1865 ånyo inför Kongl. Majit anmäldt; hvarvid Kongl. Majit, beträffande frågan om afskiljande från Armée-förvaltningen af vården och inseendet öfver Arméens boställen, förklarade sig icke kunna för det närvarande detta bifalla; likasom att Kongl. Majit nu icke heller kunnat samtycka till det af Rikets Ständer jemväl — 14 — ifrågasatta afskiljandet från Arméeförvaltningen af de underKrigs-kollegii vård och förvaltning ställda kassor och fonder.