Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln fått mottaga ett, vid pröfningen af Utskottets Betänkande, N:o 11, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf, under den 30 förutgångne November af Hr Rosenblad , Bernhard, framstäldt och af Ha ns Excellence Herr Grefve Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptaget förslag, i afseende på bevillningen för de embetsoch tjenstemän, hvilka af de förenade Rikena samfäldt åtnjuta aflöning eller tractamente, hvilket förslag är af följande lydelse: ”Att de embetsoch tjenstemän, hvilka af de förenade Rikena samfäldt åtnjuta aflöning eller tractamente, må blifva fritagne från skyldigheten att till Svenska Statsverket erlägga bevillning för den del af deras aflöning eller tractamente, hvilken af Konungariket Norriges bidrag till det gemensamma Stats-anslaget utgår, uti hvilket afseende vederbörande Departements-Chef för hvarje år borde till Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contor meddela uppgift å det belopp, som för de, under respective Hufvud-titlarne, uppförde utgifter, af Kongl. Norrska Stats-bidraget utbetalas; hvarefter uträkning borde ske å bevillning* erläggande endast för så stor del af aflöningarne eller tractamentena, som af Svenska Statsverket bestrides.” Af de i anledning deraf afgifne remissen föl jäktige och, på sätt protocolls-utdraget utvisar, med de öfrige Riks-stånden communicerade yttranden inhemtas, bland annat, att Herr Rosenblad, Bernhard, anfört följande: ”Bevillnings-Utskottet har alldeles förbigått en af mig i detta afBih. till R, St, Prut, i8j4< 3"
Rikets väl kräfva, att Statsministern Frih. Stjerneld, Samt Statsråderne Frih. Lagerbjelke och Hr Ihre skiljas ifrån Statsrådet? Men, sedan jag nu yttrat mig ang:de den påföljd, som betänk., enl. min tanke, endast kan erhålla, ålägger mig min rättskänsla ännu den ytterligare pligt, att inför det Stånd, hvaraf jag är ledamot, frimodigt uttala det intryck, sorn Utskts sätt att gå tillväga hos mig åstadkommit. Beredvillig alt lemna aktning åt andras öfvertygelse, får jag skilja inig ifrån, men icke klandra den åsigt Utsk. följt i frågan om lagbudets tillämpning; men granskningen afanmärkntnas beskaffenhet har tillhört håde min rättighet och min skyldighet. Dervid har jag med bekymmer tyckt mig saknaden oväld, den billighet, och framför allt, den fullständighet, som nationen haft rätt att i anmärkntna förvänta. För att på egen öfvertygelse grunda ett omdöme, ang:de rådslagens egenskap af underlåten pligt, behöfva R. St. upplysning ang:de så väl de skäl, på hvilka rådslagen varit grundade, sorn äfven de skäl, på hvilka Utsk. stödjer sitt ogillande; och det kan då icke vara nog att till ansvnrspåföljd framställa blott och bart facta, beledsagade af ingen sådan upplysning. Det är sannt, att Riksd.Ordn. ålägger icke Utsk. att infordra rådgifvarnes förklaring; men då sådant måste härröra deraf, att lagstiftaren ansett Utskls utväg till ali upplysning ligga ofelbar, dels i prottna, dels i handlingar, som stå att erhålla; så har det förundrat mig att i de flesta af anmärkntna finna ingen sådan upplyssning.
För ett exercishus . : 38,006: — „ de praktiska öfningarne 6,221: 52. „ anskaffning af materiel och hästar 5,573: — 49,794 52 Ingeniör-korgsen: Till upptöraude af kasernbyggnad och kokhus för Ingeniörtruppens behof 55,190: 25. „ rekrytering af ytterligare ett kompani ingeniörtrupper 5,400: — „ ett nytt krigsbrygge-eqvipage 60,000: - 120,590 25 Diverse anslag: För uppförande af byggnader till förvarande och vård af de till regementen och korpser utlemuade krigsgevär . 25,000: — „ dito af stall och ridhus för Smålands Husar-regemente 40,000: — Ersättning till T.sta Lifgrenadier-regementet. för afkastningen af Öfversteboställe! Kungsbro, hvilket af förre boställshafvarens sterbhus innehafves till midfastan 1867 520: 31. Till uppförande af stallbyggnad för ridskolan vid Strömsholm 18,000: — 83,520 31 Summa 2,087,777|08 STOCKHOLM, TRYCKT HOS [SAAC MARCUS, 1866. - ;7 • Stats-Utskottets Utlåtande J\s 52. 1 N: o 52. Ank, till Exp.-Utek. den 17 Febr. 1866, kl. 3 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-staten Femte Hufvudtitel. (U. A.) För (lenna Hufvudtitel, innefattande anslagen till Sjöförsvars-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: kontanta penningar 3,392,943 It:dr 60 öre, indelta räntor, enligt markegång förslagsvis beräknade till 81,510 Hulr samt 59,623 kubikfot 2 kannor oindelt spanmål, efter 2 R:dr kubikfoten, till 119,246
Tb aniabsTffB t -*iod sq a9nri9b ys nab aiaJiojlaJÖ-JBl?. «‘t8g »cm cunsfc i j,2 n*b .«o3abl«g2jIiB bly aagnioöltB abrmfigrxs ,t>6n a. g. sllöfid rfoo oyxs » aaoTbaiö'? -O .3 ol9lJodalU9imoHCDjO Boo atBvaaS cr nöfpUA bihih rr n»b ilo o sn" tgl onexh i<i Protocoll kallna lans Höglofligé Riddefskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholn* Ar 1815- Sjette Delen. STOCKHOLM, Tryékta hes A. C assnius, alij. Tisdagen den I Augusti, Plenum kl. f eftermiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofh Ridderskapet och Adelns Plenum den 31 Juli I8I5- Tu, en den 29 dennes af Herr Flath., Carl, gjord motion — att då billigheten fordrade det Administrationen af Götha Canalverket vidtoge sådana åtgärder, hvarigenom de af Riksens Ständer till fortsättande af Canalarbetet anslagne medel återgå till Landets invånare och ej hopa sig i vissa kuststäder, till vinning för några få enskilda på det allmännas bekostnad, Götha CanalDirectionen måtte förbindas att, vid årliga upphandlingar af spannmål, bränvins, victualier och andra förnödenheter, uppköpa dessa förråd af den inhämska productionen, utom vid de tillfällen då prisen, genom missväxt eller rustningar, blifvit inom landet alltför högt uppdrifne .— lemnade Höglofl. Ridderskapet och Adeln na Middi 0. Ad. Prat. 6:te Del. N:a I. 2. 4 Den i Augusti. sitt bifall, med tilläggning att detsamma skulle de öfriga respectiva Stånden vänligen meddelas. Ut supra.
Nummerbokhållarne att uppgöra de jjfriga extrakterne. §8. Som Högh Banko-Utskottet vid sistförflutna Riksdag, med afse-Om lydelsen af ende å den af Rikets Sländer åsyftade reorganisation af Bankover^fullmakter, , .i ■■ 1 • 11 soth utfardas ket, ansåg det vara i sin ordning, att söka undanrödja det hinder för en deltjenför en möjlig bespaiings åstadkommande, som kunde förefinnas dersteman^ 1 Banuti, att, vid utnämningar till åtskilliga tjenster inom Verket, den utfärdande fullmagten innefattade namnet på den afdelning, der den utnämnde skall tjenstgöra, och hvarigenom kunde inträffa alt, förmedelst ändring utaf afdelningarnes benämning vid en möjligen ifrågakommande reorganisation, mer eller mindre grundade anspråk på tjenslernes öfverförande till en surnumerär stat skulle kunna framställas; fästade Högh Utskottet Fullmägtiges uppmärksamhet derå, huruvida icke, med de undantag Banko-reglementets 43 §• innefattar, framdeles ulfärdande fullmagter för Kamererare, Kassörer, Bokhållare, Revisorer, Notarier, Kontorsskrifvare och Kanslister ej måtte upplaga benämningen på den afdelning eller det kontor i Banken, hvarest den utnämnde skall tjenstgöra, utan att hans anställande i den ena eller andra afdelningen må ankomma på Understyrelsen, med Fullmägtige förbehållen rätt att pröfva de besvär, som kunde öfver något Understyrelsens så beskaffade beslut anföras.
Hans Excellences tjenster emot fäderneslandet, vid flere tillfällen visade, då enskildt fördel ej kan till räknas honom hafva varit driffjädern, tala nog, som jag tror, för att vederlägga Herr Friherrn; men jag får, så väl å egna, som å deras vägnar inom detta Hus, hvilka hafva äran känna Grefve Adlersparre, anmoda Friherren, att, i händelse Friherren icke gittar bevisa dessa sina uttryck, återtaga, eller ock närmare utveckla 20 6 Den 6 Februarii f. m. dem, då jag önstar de ej blifvit framställda i den mening att förolämpa Grefve Adlersparre; och jag hemställer till en hvar, om dessa uttryck kunna annat än finnas sårande. Jag tror, att Vestra Armeens ändamål var att understödja Rikets Ständer, icke att kränka deras rättigheter. Slutligen får jag äran yttra, det jag är öfvertygad, att samma obehag, som jag känner vid återkomsten på detta ämne, delas af de fleste inom detta Hus, då det alltid är smärtande att påminna sig en epok, när ingen annan räddning fanns att bevara det olyckliga och blödande Fosterlandet, än att slita det heliga bandet emellan Konung och Folk. Herr von Hartmansdorff\ August: Med förbigående af hvad sorn är sagt om mig, anhåller jag få yttra några ord öfver hvad som blifvit jdtradt om andra. Det gör mig hjertligen ondt, att på detta rum höra de namn, som i framtiden ofelbart skola lysa mest, omtalas, icke med loford, utan snarare med klander. Det kan icke annat än förefalla den ene eller den andre, som deltagit i tidens hvälfningar, smärtande, att man redan söker rifva upp sår, hvilka ännu icke torde vara läkta. Då 20 år knappt förflutit sedan 1809 års Statshvälfning, vore det förmätit att tro sig kunna med lugn framdraga dessa händelser till offentligt öfverläggningsämne. Hvilka hemliga eller up - Den 6 Februarii f. m. 207 penbara skäl, som då lago till grund för vederbörandes handlingssätt, känne vi ej så noga.
Denna skiljaktighet emellan Riks-staten och räkenskaperna härleder sig, såsom Revisorerne utredt, derifrån att markegångs-priset å spanmäl och andra ränte-persedlar kan blifva högre eller lägre, än hvad i Riks-staten beräknats; men då nämnde förhållande, enär samtliga dessa inkomster äro indelta till vissa verk eller personer, som utlaga beloppet af de skattskyldige, hvarken kan föranleda lill öfverskott eller brist för Statsverket, har det väl synts Revisorerne i delta hänseende likgiltigt, hvilka summor i Riks-hufvudboken upplagas, såsom af Rikets Ständer påräknade, vare sig till inkomst eller utgifl; dock som, enligt Revisorernes tanka, det är oegentligt och äfven missledande alt i en räkenskap upplaga andra summor än dem, som uttrycka det i kolumnernas rubrik antydda förhållande, hafva Revisorerne ansett rättelse deruti böra vidtagas sålunda, alt uti ofvannämnde två kolumner hädanefter införas samma summor, som uti Riks-staten, men att skilnaden emellan dessa och de i verkligheten utfallande beloppen i särskild kolumn upptagas, hvarigenom upprättandet af förutnämnde särskilda tabell ej vidare blefve behöflig!. Då Rikets Sländer funnit den af Revisorerne föreslagna och af Slats-kontoret tillstyrkta åtgärden vara ändamålsenlig, såsom åsyftande förenkling af räkenskaperna, så fä Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t läcktes anbefalla vederbörande alt vid Riks-hufvudbokens upprättande hädanefter vidtaga den af Revisorerne föreslagna, här ofvan i underdånighet omförmälda förändring. 8:o. Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer hafva omförmält, ali, vid granskning i Kammar-rätten af 1852 års redogörelse för Magasins-fonden blifvit anmärkt, det någon förteckning å de tili värde af 1,937 R:dr 44 sk. upptagna inventarierna icke funnits räkenskapen bilagd, hvilken anmärkningsfråga då ännu var på Kammar-rällens pröfning beroende.
Men om detta icke tillätes mig, så återstår för mig intet annat än att anhålla om Hr Frih. o. Landlrms propos. lill bifall på mill först framställ da förslag. Gr. Mörner: Om något i form skulle finnas stridande uti den af Frih. Haab nu närmare bestämda redakhn af hans förslag, vill jag visserligen icke påyrka densamma. Men jag skulle beklaga om R. o. Ad. skulle vilja behandla hvarje enskild ledamots här mundtligen framställda förslag såsom något så lill alla sina delar orubbligt sora ett Const.Utsk:s betänk. Andamålet med våra öfverläggningar trodde jag vara alt söka sammanjemka meningarna och komma lill de resultater sora man kunde finna varade bästa och derom förena sig, men icke att för en jemkning af ett eller annat ord skjuta ifrån sig möjligheten af en förbättring, så vidt man anser att förslaget innefattar en sådan. Skulle således R. o. Ad. anse förslaget innefatta något, hvarå det är värdi alt fästa afseende, så hoppas jag att R. o. Ad. icke måtte finna att detta sednare, i sak ingalunda skiljaktiga, förslag, som Frih. Raab framställt, böra för formens skuld förkastas. Frih. Palmstjerna: Först ber jag få erinra derom alt Frih. Raabs förslag är skriftligen aflemnadt, och således är det icke en mundtlig framställning. Dernäst ber jag alt få erinra R. o. Ad. om att en föreg:de dag har man sagt att öfverläggningen om förslagen till de gemensamma tankarne rörde den bestämda formen hvaruti de voro framställda, och man har i dag äfven sagt att fastän vi hade voterat 2 gånger om en och samma sak, så var den likväl framställd i olika ordalag, och när den 3:dje gängen blef föremål för pröfning, då var frågan om att hålla sig till ordalagen och icke vid saken, som genom votering var 3 gånger förkastad. Nu åter skall man hålla sig till saken och ej vid ordalagen.
Då såsom llr Paijkull ganska riktigt anfört, det någon gång kan hända, alt reparationskostnaderna för en nummer uppgår ända till 3o r:dr b:co, och det äfven understundom kan inträffa, att samma rusthålls-nummer tvanne år å rad, samt sedermera, orri dragonen på ett eller annat sätt afgår, snart åter kan få sin karl commenderad till rekrylmötet, då deremot andra numror kunna 20 till och med 3o år ifrån sådan cornmendering vara befi inde; så blifver derigenom rustningskostnaden för olika nummer högst olika tryckande: och kan äfven häraf synas, huru orättvist det vore, om den af Hr Paijkull föreslagna ersättning, enligt hans project, skulle fördelas lika på alla nummer. Ofvannämnda ojemnhet i kostnader för de rustande är likväl genom Hr Landshöfdingen Frih. von Krseiners nitfulla omsorg, enligt hvad jag här ofvan haft äran anföra, nu nyligen inom Upsala län afhjelpt, då, enligt bemälde Hr Landshöfdings, af de rustande bifallna förslag, kostnaden för reparationerna vid rekrytmötena hädanefter kommer att af alla rusthåll erläggas lika och utgår med 2 r:dr 8 sk. b:co per nummer. Slutligen har motionären önskat, att bestämmas skulle huru läng tid rekrytoch remontmötena borde räcka. Jag i får derföre äran upplysa, att denna bestämmelse redan länIgesedan är gjord och flera år efterlefvad. Detta anförande bade blifvit afbrutet genom t. f. Hof4 H. a3 i j8 Den 14 Mars. cancellerens ankomst, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade 6 nåd. propositioner oell skrifvelser. Hr Paijkull, Carl Samuel: Frih.
I ani. af Gr. Anckarsvärds anmärkn. får jag uplysa, att UtrikesMinistern afgifvit förslag till Depart:ts Expeditms omorganisation; men detta förslag, som jemväl finnes bilagdt den K. Propos:n, innefattas icke uti Utsk:s Betänk., utan Utsk. har endast tillstyrkt fastställande af staten i förmodan, att omorganisationen icke destomindre kan af UtrikesMinistern verkställas. Uppå härefter framställd propos. bifölls Utsk:s ifrågav:de hem - Den 24 Mara. 395 ställan, med den förändring, som blefve en följd af IL o. Ad:s förut fattade beslut, eller att summan 25,500 Kdr förändrades till 26,300 Kdr. 3-dje punkten. Gr. Anckarsvärd: Till Ministerstaten har K. M. begärt 559,700 Bdr, motsvarande omkring 479,600 Francs, och då härtill lägges det Norrska bidraget, Olifver sammanräknade beloppet omkring 626,000 Fransyska Francs. T anledning häraf anhåller jag få visa, huru förhållandet år 1853 var med dessa utgifter inom rikare länder oell med större folkmängd än i Sverige; men med samma rangordning inom Europa. I Belgien utgjorde de 392,000, Sardinien 433,000, Böjern 473,000, Danmark 500,000 och Holland 5 08,000 allt Fransyska Francs. Sveriges och Norriges gemensamma utgifter till Minister-staten upgå således till 126,000 Francs utöfver hvad den högst betalande Staten af de här nu upgifna erlägga för samma ändamål. För mera än 40 år sedan tog jag mig friheten att på detta rum ifrågasätta, huruvida icke de SvenskNorska diplomatiska angelägenheterna skulle kunna skötas af personer roed lägre rang och för mindre kostnad, med ett ord af Chargés d’Affaires. Under hela den sedermera förflutna tiden har jag icke blifvit öfvertygad att jag misstagit mig.
Ridderffapet och Adeln genom dest Privilegier ansett sig wara skyddad; men Borgare-Ständet erindrade sig ock wid detta tilfälle hurusom Ridderffapet och Adeln, enligt desi Prvtocvll för den s sistl. Junit i ^ puuoten af dest deruti meddelte Stadganden, fränfagt sig rättigheten at, med andras uteflutande besitta säterier, emot det förbehåll, at det mätte wara hwarje Swenff man af hwilken Clast Medborgare han wara mä, obetagit, at fsrwerrwa fast ägcn-sm sch jord innom Sweriges Rike, af hwad natur som häldst, och ätnjuta densamma tilhöriga förmaner, emot upfpllande af dermed förknippade sch redan stadgade skyldigheter; äfwensom at Borgare-Ständer funnit billigt at fästa ä sin sida enahanda wilkor wid dest sränsägelse af lösningsrätt til sadan Stads-ägendom, som nägon af Adeln eller annat Ständ sig tilhandladt. Ehuru de af Ofrälse Ständer, som ej äro Borgare finnas i Åtskilliga Städer wara genom eftergifwenhet ä Borgerskapets sida hittils frikände frän inquarterings - ffyldighet i fredstider för deras ägande Gärdar och Hus, trodde dock Borgare - Ständet böra sättas utom all fräga, at ju en sädan inquarterings-utgörande , hwilken i flera Städer Ofrälse - Ständet i allmänhet lika med Borqarne för ägande fastighet widkännas, werkeligen är et til sjelfwa ägendomen hörande onus. Borgare-Ständet, som gjorde sig förwistadt, at Högloft. Ridderffapet och Adeln i sjelfwa sakens natur skulle sinna den säkraste grund för detta förhällande, fann sig säledes i Högloft Rid» derffapets och Adelns nu commumcerade yttrande - 266 Den 18 Julik. de äga en förnyad anledning, at, r stöd af Högloft.
Hennes tidigare uppgifter såsom Nora, Rebecka, Maria Shtart, i Björnsons skådespel, Jungfrun från Orleans, Gretchen, Ofelia, Regina von Emmerils och Hoppetossan i » Arbetarens hustru » — ingen af alla dessa kunna mäta sig med Hedda Gabler, Julia, Schillers Maria Stuart, Adrienne Lecouvreur, Kameliadamen, Thérése Raquin och Kirsti Fleming, i hvilka fru Ida Aalberg, hvad uppfattningens själfständighet och djup, hvad utförandets realism, hvad bildernas ädla helgjutenhet och sanning samt hvad en glänsande teknik beträffar, står på höjden af vår samtids .skådespelarekonst. » Fru Ida Aalberg, » skref Novoje Vremjas teaterkritiker vid hennes gästspel i Petersburg i februari detta år, » besitter ett outtömligt förrSd af nervkraft och lidelse. Hon spelar icke på tiljan, utan lcfver uti sin roll, som hon belyser med lifvets och sanningens ljus. Hon åsidosätter därvid ingalunda de sceniska detaljerna, hennes diktion, mimik och plastik nå ända till fullkomlighct, men äro därjämte i allo originelt genomtänkta, och hennes prestationer i sin helhet erbjuda en djup njutning, som inpräglar de bilder hon skapar i åskådarens hjärta och själ. Efter detta gästspel lämnar fru Ida Aalberg intet ringaste tvifvel därom, att hon tillhör antalet af den europeiska scenens få första rangens skådespelerskor. » Den ryske krititern har därmed sagt det bästa och riktigaste, som man i få ord kan säga om fru Ida Aalbergs konst. En uppgift, som behagar henne, gör i henne cn oemotståndlig eröfring. Hon spelar icke, hon lefver skaldens tankar på scenen, identifierar sig med och uppgår fullständigt i de personer hon framställer, och det förefaller SskSdaren, som sSgc han verkliga händelser draga förbi hans ögon, lifvets växlande former, lika skiftande, lika omedelbart och dock trolskt förbundna som bilderna i ett kaleidoskop. Hon känner ej heller några yttre hinder att gifva sin inspiration ett stort, kraftigt och äkta dramatiskt uttryck.
Och förblifver evigt Din trogne (tar pennan ur hennes hand och skrif ver). M A R I A . Knut, min älskade bror! K N U T . Maria, min lill a kära syster. (de omfamna hvarandra) J a, här har du mig åter. Men låt mig se på dig... Ditt hår har mörknat, du h ar vuxit upp, men barnet blickar ändå f ram ur dina klara, goda ögon. M A R I A . Och du , min bror, jag kände dig icke och likväl var det något som drog mig till dig ... Så gammal du ser ut ... s tort skägg, mörk hy ... men du är ändå min älskade bror. K N U T . Och vår f ar är h an densamme? M A R I A . Åhja ... han bi behåller sina g amla vanor ... nog har h an åldrats . 4 K N U T . Och allt här i huset är sig likt. Lilla Anna är väl en ung och äl sklig qvinna ... hon var en söt men egensinnig flickunge då jag sist såg h enne och kallade h enne min lilla fäs tmö. M A R I A . Hon är ännu l itet eg ensinnig, men g od och vacker... Jag håller så hjertligt af henne, men pappa vill inte vi skola umgås såsom när vi båda voro små ... inte tro r jag h eller att Ålderman B äck ser mig så gerna ... och detta är bra l edsamt för mig. K N U T . Tro r du att li lla Anna minnes mig ännu? M A R I A . Jag är säker derpå ... vi tala beständigt om dig. K N U T (stannar, betraktande porträtterna). Om mig? Det v ar så länge sedan hon s åg mig ... j ag väntade att finna henne gift redan, ehuru jag bad henne, halft på gyckel, dröja dermed till dess jag kom hem ... Maria du ... jag tycker att våra högtärade förfäder se så förundrade på mi g... De själlösa ögonen sti rra så frågande på deras ättling i rätt nedstigande led...
StQokhoim den 22 Oct. r834« Sist s~Vt skottets Vt!. Ar;o 399, a3 N:o 399.1 Ank. lill Exp.-Ulsk. den Oct. Utlåtande, i anledning af IleiT Rosenblads, B., afgifne motion, rörande utdelning af Ridderskapets och Adelns Frotocollför föregående och innevarande Riksdagar. (RGS. A.) Uti berörde motion, sorn blifvit från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad, liar Molionairen, för att i någon nion göra den dyra tryckningen af Ståndets Protocoll nyttig och i öfverensstämmelse med hvad som icke endast eger rum i flere utländska länder (r Frankrike utdelas gratis till hvarje Ledamot af Kammaren ett exemplar af Monileuren, som innehåller alla Tal, och i England en massa af Handlingar, sorn tryckas för hegge Uusen^) föreslagit: att till Ridderskapets och Adelns närvarande Ledamöter mätte utdelas Ståndets Protocoll för föregående och innevar. Riksdagar, i den nion de färdigt ryckas, sedan likväl ett visst antal exemplar blifvit afsatt, så väl för allmänheten, sorn för Archivet, de senare till begagnande af framtida Utskott. Vid remitteringen af denna motion, har Riddarhus-Secreteraren upplyst: att de delar af Protocollen, hvilka redan äro tryckta, hafva, i enlighet med Rikets Ständers vid nu pågående Riksdag fattade beslut, i Rid« darhus-Cancelliet blifvit sålde till de Ledamöter af Ståndet; hvilka önskat att köpa deni ; samt hemställt, huruvida, i händelse någon utdelning af dessa Protocoll skulle komma att ske, det icke hlefve nödvändigt att någon föreskrift meddelas, huru förhållas skall med de exemplar, sorn redan blifvit sålde, och om icke någon återbetalning för desse exemplar bör ega rum, enär billigheten tyckes fordra, att alla Ståndets Ledamöter skola åtnjuta samma rätt.