Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande Häradsskrifvaren Halldin; så och då upplyst blifvit, att han endast genom underlåtenhet att, i föreskrifven tid, afgifva rapport öfver de medel, som influtit vid den uppbördsstämma, sorn hållits näst före den tid stölden från Hofling skall föröfvats, blifvit ålagd ersättnings-ansvar, hafva Rikets Ständer ansett skäl förekomma för beviljandet af större lindring för honom, än här ofvan för Lindberg är vordet medgifvet; hvadan, och med afseende tillika å de för Halldin serskildt talande omständigheter, Rikets Ständer velat tillåta Häradsskrifvaren Halldin, att med en fjerdedel, deraf minst hälften bör erläggas inom slutet af detta år och återstoden inom nästa års utgång, godtgöra det honom ådömda ersättningsbelopp. Hvilket allt Rikets Ständer, till svar å E. K. M.'s högslberörde Nådiga Remiss, få härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o April i835. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkänd hos RidJ. och Adeln den 3o April 1835- Preste-Ståndet den 3o Dorgare-Ståndet den 3o Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underd. Skrifvelse> rörande uppsigten och controlen öfver vården aj Götha Canal-Verk. (Statsoch Banco-Utsk. N:o 6o.) S. A. K.
Innan minuthandel med eller utskänkning af bränvin företages af den, som till sådan försäljning rättighet undlått, vare han pligtig att i stad hos Magistraten och å landet hos Kronobetjeningen anmäla, å hvilket ställe han försäljningen idka vill. Så ofta sådant försäljningsställe ombytes, varde anmälan derom likaledes gjord. Der enhgt § 7 eller 44 viss trakt för försäljningsstället blifvit bestämd, varde det iakttaget. § (22) 23. Algiften bestämmes af den för bevillnmgs-taxering näst derefter sammanträdande kommitté, men får ej understiga det belopp, som för den ifrågavarande tiden svarar mot den afgift, hvilken enligt de i §§ /7 och 48 stadgade beräkningsgrunder för år minst utgå bör. Skulle tiden ej uppgå till fjorton dagar, må dock afgifterne ej för kortare tid beräknas. Innan utskänkningen må företagas, skall nyssnämnda belopp förskottsvis erläggas till vederbörande uppbördsman. Då till utskänkning, nu sagd är, tillstånd meddelas, underrätte Kongl. Majits Befallningshafvande derom vederbörande skattskrifvare. Bil. till Samman». Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. När enligt § 25 rättighet meddelats till bränvinsutskänkning på passagerarefartyg, skola derför belöpande utskänknings-afgifter uppbäras i den stad eller kommun, hvarest rederiet har sitt hufvudsäte. § (24) 25. A landel må under den eller de dagar, då auktion, mönstring, uppbördsstämma, mantalsskrifning, ting eller annan lill folksamling ledande förrättning skall hållas, eller menighet för marknad, torgdag, kronoskjutsning eller skallgång samlas, minuthandel med eller utskänkning af bränvin ej ega rum, hvarken på det ställe, som för förrättningen eller menighetens samling är utsatt eller inom imil derifrån. Ej må någon i landsbygd fara med bränvin från by till by eller från gård till gård, att dermed köpslaga. § (25) 26.
Efter det sålunda uppgjorda fördelningar och i sammanhang dermed bestämda årliga afbetalningsbelopp blifvit i föreskrifven ordning fastställda samt härom meddelade beslut vunnit laga kraft, hafva, i öfverensstämmelse med hvad förut vid bokföringen af dylika lån och derå upplöpande räntor iakttagits, lånets obetalda belopp ökats med den ränta, som för hela lånetiden skall utgöras; hvarefter detta sammanslagna kapitaloch räntebelopp i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagits såsom ett räntefritt amorteringslån, att liqvideras genom den sammanslagna och jemte kronoutskylderna årligen inflytande kapitaloch räntebetalningen. Till följd af detta bokföringssätt hafva under år 1862 räntorna för hela amorteringstiden å 11 stycken vattenaftappningslån blifvit samma låns kapitalbelopp tillagda, hvarigenom Riksgälds-kontorets fordringar för dessa lån enligt räkenskaperna ökats med tillsammans R:dr 10,235: 33. och under år 1863 räntorna för 5 stycken sådana lån på enahanda sätt i räkenskaperna uppdebiterats med # 37,035: 92. samt under år 1864 räntorna för likaledes 5 lån uppdebiterats med * 10,501: 41. I likhet med hvad uti föregående riksdagsberättelser skett, hafva Fullmägtige ansett sig äfven nu böra uppgifva den minskning eller tillökning, som under de år eller 1862, 1863 och 1864, för hvilka räkenskaperna efter sednaste riksdags böljan blifvit afslutade, inträffat i sammanräknade kapitalbeloppet, af Riksgälds-kontorets fordringar i anledning af de flera för likartade föremål af Rikets Ständer beviljade och af Riksgälds-kontoret utbetalda låneunderstöd. Under dessa tre år har det oguldna beloppet af lånen för kyrkobyggnader och kvrkoreparationer minskats från 245,100 R:dr 60 öre till .
Icke eller 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. kan den slutsats anses rigtig, att Hästholmens befästande varit 1856 öfvergifven, då den endast stöder sig derpå, att “militär-myndigheterna på stället“, d. v. s. i Carlskrona skulle hafva ansett nämnda holmes befästande, hvartill anslag först 1862 begärdes, mindre behöflig, om dervarande sund fylldes, helst departementschefen, som omnämner detta, straxt derefter tillägger, att under tiden för andra arbetens utförande, frågan om lämpligaste sättet att stänga Aspö-leden, som just går förbi Hästholmen, må bestämmas och kostnaderna derför beräknas. Att denna nya granskning ledt till samma slutföljd, som vid den ursprungliga planens uppgörande, visar Kongl. Maj:ts Proposition vid sednaste riksdag om anslag till befästningarne vid Hästholmen. Då jag således icke kan finna yttrandet om det “anmärkningsvärda förfarandet att föranleda anslag för utförandet af planer, som sedermera icke blifvit fullföljda", vara af omständigheterna påkalladt, så kan jag icke eller deraf komma till samma slutledning som Utskottet. De förändringar, vår flotta kan undergå, synas icke eller böra utöfva ett alltför stort inflytande på Carlskronas befästande, då denna örlogshamn väl icke kan eller bör öfvergifvas, och att så icke varit Utskottets afsigt bevisa de tillstyrkta anslagen till arbetena vid Hästholmen. Om än, hvad beträffar den föreslagna nya befästningen å Dynan, en sådan “särskild och mångsidig pröfning11, som i betänkandet omnämnes, kan hafva skäl för sig, synes deremot frågan om försänliuingarne i stora inloppet vid Kungsholmen vara så enkel, att någon ytterligare granskning än den, som af en hvar kan företagas, icke bör vara behöflig för ett besluts fattande.
Ehuru Committéen i allmänhet erkänner sanningen deraf, att reglerandet af enskilde angelägenheter bör i möjligaste måtto lemnäs åt den enskilda omtanken; har Committéen likväl, under nuvarande omständigheter, ej tvekat att, såsom grundläggning för fullkomligare credit-förliållanden i framtiden, och till hufvudsaklig lättnad i fastighets-egares förlägenhet, leda uppmärksamheten på en redan förut väckt fråga örn en hypotheks-inrättning med har ofvan anförda syftemål. En så beskaffad hypotheks-inrättning, som, efter Cornmittéens tanka, om den skall ega rum, bör till en början blifva allmän fÖE hela Rikefj men med lättnad till Öfverflyttning i provincialfördelningar, då crediten blir mera stärkt, kan svårligen tillvägabringas, utan att stadga i my nt - Betänkande om Rikets Penninge-Ferki 413 Värdet föregått, så att de till grund liggande fastighetsvärden blifva metalliska. Ingen skulle utbyta sin inteckning i viss egendom emot en hypotheks-obligation, om denna blefve ställd i ett omvexlande pappersmynt. Nu har borgenären åtminstone den utvägen, att indrifva siri fordran, fastän det kan gå långsamt, och sedermera genom vaksamhet på myntets föränderlighet söka undgå förlust; hvaremot hypotheksobligationen icke fästade hans fordran vid någon viss egendom eller gaf honom rättighet att, utan efter en längre tid utkräfva capitalet, så länge räntan behörigen erlades. Pa andra sidan kunde ingen försigtig gäldenär våga pantförskrifva sin egendom i metallisk valuta, då hans produkter komme att betalas med ett förr änderligt pappersmynt. Ett annat väsendtligt vilkor för inrättningen är, att utfinna säkrare grunder, än som nu vid så kallade Bancovärderidgar användas, till bestämmande af fastigheters värde i metallisk Valuta. Den tillförlitligaste methoden blifver val alltid att utröna behållna afkastningen och efter dess medelpris bestämma capital-värdet; men sättet och villkoren borde likväl vara fullständigare än de nu gällande.
Men lilla isgumman hon stod nederst på rutan, hon förändrades aldrig och fanns alltid qvar på sin plats. "Det är isdrottningen", tänkte Ina. Hvar morgon nickade Ina ett godmorgon åt sin gumma; middagstiden, då solen började kännas något varm, frågade hon henne litet oroligt, huru hon mådde, och om qvällen, när hon gick att lägga sig, sade hon: "godnatt du, ser du hur varmt och skönt jag har i min lilla säng, och du måste stå hela natten i kölden. Men se det har du för att du är drottning". Men längre led det in på våren, och varmare blef solen, och redan hade gummans trädgård icke synts till på många dagar, men ännu qvarstod lilla gumman. Hon var fäst vid en fin rispa i glaset och smälte ej så lätt. Dock se, nu smalt en dag diademet från hennes panna och föll ned. "Hon är väl ej drottning numera", tänkte Ina. Inom en liten stund föll lilla isgumman tillsammans, och af henne återstod endast en tår. Men en annan dylik låg äfven i Inas öga. Vinter efter vinter såg Ina dagligen på den fina rispan i glaset, om ej isgumman skulle återkomma dit, men hon syntes der ej mera. Endast hennes trädgårdar skimrade alla år i glänsande prakt. Hvad skall den gamla? Skall jag sjunga? Hvad skall jag sjunga? God natt, god natt, jag skall ej sjunga mera; jag skall somna. God natt! Hvarför skulle jag sjunga, för hvem skulle jag sjunga? Redan smyger ålderdomen ett och annat silfverstrå i mina lockar. Den gamla skall icke sjunga. Hvad är en gammal qvinna? Ett grand i ögat, en sticka för foten. Huru skall den gamla gifva glädje? Hon skall tiga, hon skall försvinna. Då när ingen blir henne varse, ger hon den bästa fröjden. Tyst, tyst, din lock blandas redan med silfverhår, göm dig, försvinn, att ingen behöfver se dig. God natt, god natt, jag vill sofva. Hvarför har äfven den gamla känslor, hvarför vill äfven hon lefva, hvarför vill hon titta utom sin dörr? Sof, sof, god natt, jag vill sofva. Tyst! Der inne ljuder gladt tal, der ljuder glädtigt skratt.
När man nu lägger härtill att AssistanceContoiret är en tillflyktsort för allt slags tjufgods, att det åstadkommer och uppmuntrar misshushållning, lättja och tjufnader, äfvensom direct och uppenbart emot l3g och rätt idkar procenteri isynnerhet med den förfelade framgång, att StatsCassan ganska betydligt förlorar pä satarna Ben 3 October f. mi 29 rörelse, sorn eljest för enskildta sh‘ges vara särdeles lönande, __ då tyckes det mig som intet enda talande eller ens rimligt skäl skulle återstå, i stöd hvaraf man, med hopp om någon framgång, borde kunna yrka på dess vidare fortfarande på Statens bekostnad under hvad förändrade administrationsvillkor som helst; och det är på sådana grunder jag vördsamt anhåller, att StatsUfskottets betänkande måtte återremitteras,' så att Utskottet må komma i tillfälle, att närmare pröfva Herr Östbergs och isynnerhet Herr Hjertås förslag, i afseende på AssistanceContoirets snara upphörande, och öfverlemnande till. enskildta bolag innom Hufvudstaden. Herr af Uhr, Gustaf: Jag för min del tror tvärtom, att Assistanceinrättningen bör behållas, ty, om jag ock skulle medgifva, att åtskilliga skadliga följder deraf uppkomma, innebär dock detta ingalunda, att ju icke inrättningen, rätt administrerad, medförer mera godt än ondt. Otti nemligen denna allmänna .Låninrättning icke v», re tillfinnandea, skulle utan tvifvel mycket mera moraliskt ondt ega rum. Den fattige lånbeböfvande skulle då nödgas vända sig till enskilde procentare, som visserligen taga långt högre ränta, än As8istansContoiret, ehuru detta äfven beräknar mer än laglig ränta, men låntagaren har åtminstone der den fördelen, att hans pant är i säkert förvar, och ovillkorligen till honom återstå i I es, när han inom förfallotiden anmäler sig till dess inlösen.
Full mägtiges handlings-sätt, och hvilka igenfinnas i Herrar Fullmägtiges protocoll, sorn i detta ämne icke blifvit infordradt, ännu mindre läst. Innan Högh Utskottet inför Rikets Ständer gjort den nu beslutne anmälan, har jag ansett att fullkomlig upplysning om målet förut bort tagas, äfvensom det ock synes mig varit rättsenlrgt, att Herrar Fullmägtiges förklaring blifvit infordrad, och som detta icke heller skett, nödgas jag reservera mig emot Utskottets hela behandling i detta ämne.” Uti denna Reservation hafva instämt: Herr Prosten Svedelius, Prosten Nordin, Herrar Lundgren, L. J., Waern, J., samt Riksdagsfullmägtige J. L> Wiklund ifrån Westernorrland och Eric Nilsson ifrån Jemtland. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i-834» f Bil. Litt. E. till StatsUljäkoltets Berättelse» rörande Götha Canal Bolag: Utdrag af Räkenskaperne öfver Gotha Canal Rc ifrån oell med år 1829 Genom Lagsökningar. Genom acErsatte Lagcords aevilsökningskostSumma Jnflutne Medel. Capital. Öfverräntor. jan de. nader. Discont Verks Inkomster och Utgifter till och med år 1833. Utbetalte Medel. Restitutioner, Arfvoden och andra Omkostnader. Ombudsmannens Provision. Afbetalning på Discontverkets skuld till banken. Bil. Litt. F. till Sta lsTltsl;ot tets Berättelse rörande Malmö f. d. Discont. Utdrag af Räkenskaperne öfver Malmö f. d. Discont Verks Inkomster och Utgifter ifrån och med år 1829 till och med år 1833. Genom Lagsökningar. Genom acErsatte Lagsökningskostnader. Restitutioner, Arfvoden och Omhidsmannen; Provision. Afbetalning Jnflutne Medel. Capital. Öfverräntor. curus * jande. Utbetalte Medel. andra Omkostnader. verkets skuld till Banken. Stockholm, tryckt lios J. Härberg. Litt.
JM 13, afgifna förslag till ändring af 52:dra §:n Reg:s-F:n och 24:de §:n Riksd.-Ordn:n; JM 35, med voter:s-propos:r, i fråga om Consl.Utsk:s förslag, uti Meni. JM 15, till ändring af 39:de §:n Riksd.-Ordn:n; JM 36, med votei :s-propos:r, i fråga om Const.Utsk:s, uii Mern. JM 16, väckta förslag lill ändring af 69:de §:n Reg:s-F:u; JY2 37, med voter:s-propos:r, i fråga om Const.Utsk:s, i Mern. JM 17, afgifne förslag till ändring af 14:de §:n Riksd:s-Ordn;n; St a ts-U tsk ot tel: JM 226, i auledn. af väckt motion om uplåtelse åt staden Köping af en del utaf krono-lägenheten Hushagen; JM 227, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels rättighet för kronolionde-skyldige inom Upvidinge och Konga härader af Kronobergs och Westra härad af Jönköpings län, att få leverera tiondespanmälen in natura, eller ock lösa densamma med penningar efter markegång, dels ock enahanda rättighet för räntegifvare i afseende å ränte-persedlar; JM 228, i anled. af väckt motion, ang:de rätt för tionde-gifvare till ersättning af Stals-verket, i följd deraf, att R. Stms beslut om upbörande af tioude-gifvares forslings-skyldighet icke ännu blifvit till verkställighet befordradl; JM 229, i anledn. af väckt motion om förändrad reglering af kronoparken och allmänningen Mösseberg; JM 230, i anledn. af erhållen återremiss å Betänk. JM 124, ang:de väckt fråga om förändring i nu gällande sladganden, i afse ende å det åtskilliga af K.
A motsidan har man velat skapa en annan grund för bördsrätten än den enda och naturliga; man har nemi. talat om kärleken till födernejorden; men det var alldeles ieke kärleken till jorden, utan det var ättens eller slägtens och bördens rätt til! jorden, som grundläde bördsrätten. Då man nu mera icke kan åberopa någon rättvis grund för denna rätt, och fråga upstår, skall bibehålla densamma eller icke? så kommar man in på ett nytt Don 15 September e ro. 185 gebiet. Här har man talat om huruvida det vore nyttigt att egendomar såldes till underpris och oin det icke derför vore af vigt för slagteri att vid sådana tillfällen få börda jorden. Då rättsbegreppet. icke vidare fordrsr att jorden skall tillhöra slägten, utan densamma är individens egendom, så finnes det icke vidare någon grund för ett sådant stadgande att slägten skall hafva rättighet att häfva ett köp, som individen frivilligt afslutat, derföre att detsamma förmenades icke vara för honom förmånligt. Gr. Sparre talade om familjen och anspelade på det vackra förhule emellan dess medlemmar, som fanns i gamla tider. Nu är dock att bemärka att allt som står i fjerran antingen i tiden eller rymden, gerna antager ett angenämt utseende. De aflägsna bergen äro blånande och få derigenom ett mystiskt utseende; när vi komma nära dem, så äro de gråa och råa alster af skapelsen. Så är det också med forntiden. Man betraktar den på afstånd och färglägger den med inbillningskraftens pensel, så att den får ett mycket intagande utseende, men på närmare håll är den ganska hemsk att, skåda. Hvad ligger uti detta fordna patriarkaliska förh:de, som Gr. Sparre så vackert beskrifvit? Jo just hvad vi kalla despotism! Husfadren var oinskränkt herrskare öfver familjens medlemmar, och den Romerska paterfamilias hade, såsom vi veta, jus vitse et necis. Ett sådant förhållande tror jag ej att någon önskar sig åter. Då jag således anser att bördsrätten icke vidare har den ringaste grund i folkets tänkesätt, ulan att tvertom det allmännas väl fordrar att bördsrätten försvinner, kan jag icke annat än yrka på bifall till Utsk:ts förslag.
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut skottets den 25 och 29 sistlidne April på hordet lagda Betänkande N:o 82, i anledning af väckt motion om inrättande af en central-niyndighet för kyrkliga oell undervisnings-ärender, beslöt Ridderskapet och Adeln en underdånig skrifvelse med anhållan, att Kongl. Maj:t vid den allmänna reorganisation af förvaltningsoch styrelse-verken, sorn Rikets Ständer vid denna riksdag begärt, täcktes taga i öfvervägande deras vid förra riksdagen framställda underdåniga anhållan om de ecklesiastika ärendernas ordnande under en central-styreise. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 och 29 sistlidne April på hordet lagda Betänkande N:o 83, i auledning af väckt motion om nedsättande af en kommitté för undersökning af Kongl, och Hvitleldtska gynmasii-godsets tillstånd och förvaltning. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Utskottets den 25 och 29 sistlidne April på bordet lagda Utlåtande N:o 6, om bestämmande af dag för nästa lagtima riksdags början. S. D. Föredrogos och hilöllos Stats-Ulskottets nedannänmde den 29 sistlidne April på bordet lagda Utlåtanden: N:o 60, i anledning af väckt motion, angående afskrifning af arrende-skillnads-ersättning, ådömd Landtbrukaren C. Th.
För egen del, har Kollegium härvid ingen ting att tillägga. 4:o Vidkommande slutligen den af Revisorerne gjorda anmälan, att redovisning öfver de medel, som lyftats å det, enligt Kongl, brefvet den 12 Augustt 1845, å [handels-”och sjöfarts-fonden anvisade anslag för anskaffande af unionsvapen och flaggor vid de Svenska och Norska konsulsoch vicekonsuls-stalioner, för hvilka sådana funnos erfoderliga, ännu icke blifvit afslutad, får Kollegium i underdånighet upplysa, alt, sedan Kollegium till Eders Kongl. Majit afgifvit redogörelse för det åt Kollegium i berörde afseende nådigst lemnade uppdrag, samt Eders Kongl. Majit, i anledning af Kollegii underdåniga hemställan, genom nådig skrifvelse af den 4 September sistlidet år. meddelat föreskrift i några omständigheter, som på den slutliga redovisningen för ifrågavarande medel ägde inflytande; har sådan redovisning blifvit afslutad och, den 10 sistlidne December, till Eders Kongl. Majlis och Rikets Kammar-Rätts granskning öfverlemnad. De i nåder hit remitterade Revisionsberättelserna återställas i underdånighet, och Kollgium framhärdar med djupaste vördnad, Storma k tigste Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, €. ii. SKOGMAN. J. N. BORELIUS. Stockholm den 7 Februari 1850. j g A. " '* ■< ...'■ • j.. ■; i. STÄNDER ANGÅENDE AF RIKETS STÄNDERS REVISORER. STOCKHOLM. Tryckt hos P. G. Berg, 1850. 0 4 Till Rikets Höglofl. Ständer. iSedan undertecknade, likmätigt gällande föreskrifter, den 15 sistlidne
Ridd.Sekret., att, enl. ankomne prot.utdr., Presteoch BorgareSt. bifallit ifrågavar. utlåt, samt jemväl BondeSt. bifallit sednare morn., men, på grund af gjorde anmärkn:r återremitterat det förra mom. deraf. Frih. Raab: Har således frågan fallit derigenom, att två Stånd bifallit Utsk:s betänk, så lärer en återremiss icke tjena något till; men vid sådant förhållande får jag hemställa om ej R. o. Ad. ville låta dervid bero. Frih. Cederström, Rud.: För min del vågar jag anhålla om propos. till bifall å detta utlåt. Jag hade under sisll. riksdag hedern att vara ledamot af det Utsk., som då handlade frågan, hvarvid, efter vidlyftigt ventilerande i ämnet, man slutligen med betydlig pluralitet korn till det grundligen och väl öfvervägda resultat, som efter min åsigt är det råtta, att i hvarje serskildt fall öfverlemna åt vederbör, menigheter sjelfve, att, i samråd med Consistorii ombud och andre, som med ärendet lagligen äga taga befattning, afslnta sådane konventioner, som å ena och andra sidan kunna finnas antaglige. På sådant sätt sker allt frivilligt och med minsta svårighet, småningom och säkert. Varsamheten dervid blifver en borgen för varaktigheten af dessa öfverenskommelse!'. Fördenskull är jag fortfarande öfvertygad derom, att denna för hvarje särskildt fall tillämpliga lösning af frågan, skall bereda större belåtenhet, än om man påbjuder, för att icke säga, påtrugar menigheterne ett om välmenande nit vittnande, dock något otåligt och derföre mindre tjenligt sätt dertill, så till vida att menighet och presterskap icke allestädes torde genast vara till förändringen lika benägne. Der, hvarest man är villig att afsluta sådana konventioner, der må de ock upgöras, men på de ställen der det icke väl låter sig göra, der är det och gifvet, alt om saken till följd af ett skeende påbud verkställes, sådant sannolikt icke lärer lända till ömsesidig belåtenhet.
Efter meddelandet af denna till sitt hufvudsakliga innehåll nu anförda framställning, hafva Revisorerna för egen del yttrat: ali genom Kammar-Rättens, af Kongl. Maj:t fastställda, beslut, förevarande, sedan mer än 25 år tillbaka, dels på utredning i administrativ väg och dels på domstols åtgärd beroende fråga om redovisning för de af ofvannämnde siussaniäggnings-bolag uppburna allmänna medel, numera blifvit så tillvida afgjord, att f. d. Bolagsdirektionen vore frikänd för ansvarighet inför Kongl. Maj:t och Kronan för de af densamma, i afseende å berörde arbetsföretag, vidtagna åtgärder; men då likväl, till följd deraf, att Kongl. Kammar-Rättens Advokat-Fiskals-Embete, som haft atl i delta mål utföra Kronans talan, riktat sina påståenden endast emot bemälde Direktion, Kammar-Rättens utslag icke eller afselt annat än Direklions-ledamölernes ersättningsskyldighet, vore följaktligen frågan, huruvida bolaget sjelf kunde lagligen tillförbindas att till Kronan återbära större eller mindre del af de emottagna, men icke behöringen redovisade medlen, hvilken fråga aldrig utgjort föremål för domstols pröfning, ännu alt anse såsom oafgjord; — på hvilket förhållande Revisorcrne ansågo sig desto heldre böra fästa uppmärksamhet, sora ofvanstående framställning af bolagets åtgärder och förvaltning antydde, att en del af den fasta egendom, som uppgifvits vara för slussanläggningen inköpt, ännu måste tillhöra bolaget, och genom rättegångs anställande torde kunna utrönas, huruvida äfven af den öfriga delen, hvarmed förhållandet syntes mera tvifvelaktigt, någan tillgång till ersättande af det allmännas förlust kunde beredas. Af Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader i anledning af revisionsberättelsen afgifna underdåniga utlåtande, har Utskottet vidare inhemtat, att, sedan ofvannämnde inför Kongl. Kammar-Rätten anställda åtal blifvit slutligen afgjordt och målet öfverlemnadt till Styrelsens handläggning enligt Kongl.