Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så har minimum af straff-arbetet i 3 § blifvit nedsatt från sex till fyra månader, med afseende å den skonsamhet, hvarmed det i denna § omförmälda brott en och annan gång torde böra bedömas; och då Rikets Ständer i 10 § för den, som vrider eller rubbar rör eller annat gränse-märke, förhöjt ansvaret så till vida, att detta brott, hvilket, enligt det Nådiga förslaget bör straffas med straff-arbete från och med sex månader till och med tre år, skulle, efter Rikets Ständers förslag, komma att beläggas med dylikt arbete från och med ett till och med fyra år, hafva Rikets Ständer dervid haft afseende ej allenast å brottets beskaffenhet, utan äfven å den omständighet, att detta förfalskningsbrott närmast är hänförligt till det brott, som omförmäles i 2 §, hvilken handlar om offentlig handling; hvarförutan Rikets Ständer anse böter ej böra komma i fråga för det brott, som omtalas i 19 § af E. K. M:ts Nådiga förslag, hvilken motsvaras af 18 § i Rikets Ständers förslag. Här har nemligen det brottsliga uppsåtet uppträdt i handling af särdeles vådlig natur. Men då det i vissa fall kunde leda till alltför mycken stränghet, att omedelbart döma till straffarbete, hafva Rikets Ständer ansett fängelse böra användas der förbrytelsen är af mildare art. För öfrigt hafva Rikets Ständer i förevarande afdelning endast funnit anledning till några smärre, i ordalagen vidtagne, förändringar, jemte sådana, hvilka påkallats af de afvikelser i sak, dem Rikets Ständer funnit böra ega rum. Beträffande likväl särskildt 9 §, hvarest i första momentet omförmäles förfalskning af Norska allmänna handlingar, och i det andra bestämmes huru den skall straffas, som förfalskar “annan utländsk offentlig myndighets handling1', har begagnandet af orden “annan utländsk" synts här ej vara fullt lämpligt, alldenstund de hänföras till första momentet, hvadan en sådan förändring af andra momentet vidtagits, att den anmärkning, som i berörda hänseende nu kan göras, förfaller, utan att meningen lider i tydlighet.
Jag medgifver, enligt hvad Hr von Hartmansdorff anmärkt, att om ordet ”häfd” insattes, så skulle möjligen liela författningen kunna komma att paralyseras, blott 33 a D c 11 ii Mars. genom delta enda ord, helt oell hållet eller åtminstone till en stor del. Om ordet ’’s t a d ga n d e u” anses lämpligare, så har jag intet det emot. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få instämma med Hr von Hohenhausen, att det hör heta: ”utfärdade privilegier eller K. bref och r e s o 111 t i o n e r.” Detta är den vanliga termen, och om dessa ord införas, så tror jag ej, att man träder någons rätt för nära. Hr Ribbing, Arvid: Jag anser mig skyldig nämna, att den grundsatsen är i lagen antagen, att landssed eller, såsom det der kallas, häfd må man rätta sig efter, der ej beskrifven lag finues, men alt jag således tror att det ej skulle gå an att här antaga el t motsatt stadgande, nemi. att, der beskrifven lag finnes, man likväl må rätta sig efter landssed, hvilket verkligen skulle inträffa har, om man införde del stadgandet, alt häfd skulle hafva något företräde framför denna lag. Jag tror icke, att della går an, och så vidt jag förstår och kan i hast erinra mig vid genomgåendet i minnet af allt hvad uti denna förfällning stadgas, så tror jag, att stadgandena ej kunna hafva retroacliv verkan. Hvad beträffar de förhållanden, som af Gr. Anckarsvärd blifvit anförda, rör:de den fjerdedel i skyldigheterna, som en landsförsamling har emot en stadsförsamling uti en viss ort, så tror jag ej, att denna författning om sockenstämmor och sockennämnder på minsta sätt vidrör dessa föi hållanden. Gr. Taube: Vid närmare efterseende måste jag medgifva, att jag tror, att del stadgande rör:de häfd, hvilket jag tagit mig friheten att föreslå, gerna kan utgå, och jag anhåller således att fä återtaga detta förslag. Gr. Anckarsvärd:
R:dr 240,000: b) lån för nya Stiftskyrkan i Hernösand och Skolhuset i Nyköping 43,000: c) dito för återuppbyggandet af Conradsfors bruk „ 30,000: d) hamnbyggnadslån till städerna Warberg, Cimbritshamn, Carlshamn och Sölvitsborg . „ 90,000: Transport: 403,000: 1,812,413: 36. 6. — 10 — Transport: 403,000:" 1,812,413 36. 6. e) lån för upprensning afse' gelleden till Söderhamn „ 10,000: f) dito till vattenaftappnin gar och andra odlingsföretag „ 230,852: 10. 1. 643,852: 10. 1. 3:o öfriga tillgångar : a) fordringar af städerna Landskrona och Öregrund R:dr 11,583: 16. — b) dito för lyftade kreditiver, de inom linien förda kreditivfordringar oberäknade, . „ 532,157: 41. 3. c) förskottsvis utbetalda anslagssummor och ersatta brister i statsanslagen 882,597: 13. 11. d) förskjutna Riksdagskostnader och oredovisade förskotter till expenser m. m „ 12,533: 15. 2. e) tvenne f. d. Nummerlotteriets fordringar „ 672: 32. 9. f) fordran hos Hjelmare kanaloch slussverks bolag samt dess Direktion „ 21,106: 24. 4. g) räntefordringar, kalkylationsvis upptagna till desammas belopp vid årets början, . „ 49,062: 33. 10.
Finerska balansmålet redan upbnrit omkring 7,000 Rd:r, och då dertill kommer, att af de medel, hvarå arfvodet beräknats, 20,000 R:dr till Statskassan influtit, innan Adv.-Fisk. Printzensköld upträdde att i målet föra kronans talan, och således utan någon hans inverkan, så torde detta förhållande utgöra ett nytt skäl emot de talare, hvilka åberopat obilligheten af att Hr Priutzenskölds anspråk ogilla. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s Ullät. Frih. Cederström, Rudolf: Den välvilja, StatsUtsk. uttalat för den högt förtjente Valerii behöfvande enka och barn, skall utan tvifvel tillvinna sig R. o. Ad:s bifall. Alla de talare, hvilka i detta ämne upträdt, hafva äfven i denna del med StatsUtsk. instämt. Det är endast i afseende å besvarandet af Hr Printzenskölds lill Utsk. gjorda framställning, som här sig yppat olika tankar. Jag får förklara, att jag i detta hänseende instämmer med Hr Bildt och Hr von Hartmansdorff. Förgäfves svarar man, ä den andra sidan, att frågans juridiska del icke bör af Ständerna behandlas och att det alltid står Hr Printzensköld öppet att vid vederbörligt forum göra sin påstådda rätt emot kronan gällande. Då, såsom ingen har dragit i tvifvelsmål, Hr Adv.-Fisk. Printzensköld, sin pligt likmätigt, fullgjort allt hvad jxi honom ankommit, för att vara berättigad till det ifrågasatta arfvodets utbekommande, finner jag det vara II. St:r, hvars rätt han bevakat, föga värdigt att, i afseende å det honom tillkommande fullmäktigs-arfvodet, hänvisa honom till laga domstol, under förklarande, att de ej egde att med sakens juridiska del taga befattning. Hvar och en fråga, Mine Hrr, som blir föremål för Ständernas handläggning, företer alltid en juridisk sida, eller med andra ord, kan ur mer eller mindre ensidigt juridisk synpunkt betraktas.
Under oroliga tider kunde det komma att ega många vådor, emedan StockholmsAdeln vore i tillfälle, att, på landtadelns bekostnad, bilda partier och på så sätt dominera ärendernas gång. Jag röstar bifall till Riddarh.Utskits i ämnet afgifna Utlåt, och afsing å Hr Brakels motion. Frih. Raab, Adam Christian: Då under början af denna diskussion de flesta ledamöter, som upträdde, försvarade UtskisBetlink., ansåg jag mig, som delade deras mening, kunna iakttaga tystnad. Jag har likväl under debattens fortgång erfarit att Hr Brakel» förslag har flere sympatier, än jag skulle väntat, och anhåller derför att få yttra några ord i frågan. Jag får till en början hembära min tacksamhet till de ledamöter af den vanliga majoriteten, som kämpat mot den åsyftade förändringen. De hafva derigenom ådagalagt en berömvärd försakelse, alldenstund antagandet af Hr Brakels förslag skulle ofelbart komma att öka och befästa den makt, som majoriteten redan eger Dernäst må jag yttra min tor undran deröfver att så många ledamöter, hvilka lika med mig tillhöra minoriteten, hafva upträdt och förordat Hr Brakels förslag. Jag kan ej annat än, i likhet, med den föregide värde talaren, uttala ett varningsord just till de Hrr ledamöter, som tillhöra minoriteten på Riddarhuset. Det egentliga motivet, man anfört för behofvet af ändring af det nu gällande sättet för bäukmis-valet, är det, att under nuvide förhållanden det kan inträffa, att en minoritet kommer att tillsätta bänkman tvertemot en majoritets önskan; man påstår t. o. m. att detta var fället vid 1840 års Riksdag. Nåväl! Vore det då skäl att minoriteten bortkastade denna enda möjlighet för densamma att utöfva något verkligt inflytande på TJtskis-tillsättningen, hvilken åter afgör hela Riksdagens fysionomie ? Vidare hafva några ledamöter fästat sig vid den omständigheten, att, om Hr Brakels förslag antoges, den rådande majoriteten skulle anse sig nödsakad att, vid upgörande af elektorslistorna, vara mindre exklusiv, än den nu visat sig vara. Må vara att den gåfve sig detta sken af modesti.
– Jag – svarar Struensee – har fäst kungens uppmärksamhet på Falkenskjolds tjänstgöring vid den ryska armén, där han i flera drabbningar mot turkarna utmärkt sig så, att han utnämnts till öfverste vid ingeniörerna och dekorerats med S:t Georgskorset för tapperhet i fält. Redan i oktober förra året expedierades till vår legation i Petersburg order om hans återkallande, då kungen ämnar tillgodogöra sig hans militära duglighet och erfarenhet vid en föreslagen omorganisation af den danska armén. – Så-å! – säger Brandt ironiskt. – Skall nu också armén omorganiseras? Finns det då icke i detta arma land en enda institution, som skall undgå att beröras af er reformatoriska tumme? Var försiktig i era manipulationer, annars kommer man en dag att finna er drunknad under alla de inströmmande klagoskrifterna! I detsamma inträder öfverste Falckenskjold och Brandt trippar ifrigt fram för att hälsa honom välkommen. I Struensees väl ombonade inre kabinett brinner en väldig brasa på härden och han själf sitter ensam framför elden, rökande sin pipa, trött af dagens arbete. Konungen och drottningen och hela hofvet hedra den franska komedien med sin närvaro. Det är tyst i slottets trappor och korridorer. Och han känner sig fri. Dagarna flyga eljes som brokiga fjärilar i storm, en efter en försvinna de ur hans synkrets. Han har aldrig tid att samla sig, hvila, tänka tillbaka. Tankarna fladdra ständigt framåt, timmarna fyllas af arbete och nöjen, han måste spänna sina krafter till det yttersta för att hinna med allt. Ofta har det på sista tiden kommit öfver honom en förnimmelse af längtan efter att få stanna ett ögonblick och hämta andan; men han är icke sin egen herre. Omständigheternas makt drifver honom framåt på den väg, han inslagit. Arbetet hopar sig omkring honom. Hvar genomförd reform drager efter sig tusen nödvändigheter, nya förslag strömma ideligen in, pocka på hans uppmärksamhet, unna honom hvarken rast eller ro. Allt måste ske fort, fort, i morgon kan det vara för sent. Instinktivt känner han sin ställnings osäkerhet. Han vet, att på de samhällets höjder, han bestigit, är marken hal som en gletscher. Glider hans fot, faller han, och allting störtar samman omkring honom.
Presle-Ståndet den 30 Borgare-Ståndet den 30 Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående kostnadsfri upplåtelse af Kronan tillhörig jord åt Gellivare blifvande bolag, för anläggning af en jernväg mellan Gellivare malmfält och Bottniska viken. (Stats-Utsk:ts Uti. N:o 117.) S. A. K. Uti en lill E. K. Majit ingifven skrift har, enligt hvad E. K. Majit behagat i nådig Proposition den 27 Oktober sistlidet år meddela Rikets Ständer, Grosshandlanden Victor Kjellberg i underdånighet anmält, att, sedan han och öfrige nuvarande delegare i Gellivare eller Gellivara inom Norrbottens län belägna egendom, som omfattade malmfält, skogssträckor och odlingsbara marker lill en ännu icke genom afvittring fullständigt begränsad rymd af flera hundratusen tunneland, uti inköp och förbättringar å samma egendom nedlagt omkring tvä och en half millioner Riksdaler Riksmynt, men dervid för tillgodogörande af nämnde egendoms tillgångar icke blott på en ovanligt rik och från oarter fri jernmalm, utan äfven pä skogsalsler och andra produkter, funnit första och oundgängliga vilkoret vara anläggandet af en jernväg för lokomotiv emellan Gellivare malmfält och Rottniska viken, så hade egarne, med anledning häraf, förklarat sig benägne att till ett bolag med större kapital-tillgångar öfverlåta hela egendomen, och Kjellberg icke blott, på sin bekostnad, låtit anställa sorgfälliga undersökningar angående berörda jernvägs-anläggning, hvilken till en längd af 17 svenska mil, skulle, enligt upprättade och vid Kjellbergs skrift fogade ritningar, beskrifning och kostnadsförslag, Bih. till R. St.
Tillförordnade Föredraganden, Constituerade Justitia-Cancellers -Secreteraren Junbeck föredrog i underdånighet : 2:0 r öredraganden anmälte i underdånighet, att, sedan Kongl. Majit, vid föredragning den 10 sistlidne April af Lag-Committéens underdåniga skrifvelse den 1 förutgående Maitii angående upphafvande af g §. i t Cap. Utsöknings-Balken och förslag till ändring af 45 Cap. 2 §. Missgernings-Balken, förklarat det Kgl. Majit väl gillade Lag-Committéens omdöme, att det nu gällande stadgandet om Ämbetsoch Tjenstemäns ansvar för förskingring af medel, fordrade förändring, äfvensom hufvudgrunderne för det af Committéen afgifne förslag; men då KoDgl, Majit deremot ansåg betänkligt god - An g. upphof ande af S §• i i Cap, Uts. B, m. m. 93 känna, det en så vidsträckt pröfoingsrätt i afseende på straffbestämmelsen blefve Domaren öfverlemnad, heldst en brottmålslag borde, så noga möjligt är, bestämdt innefatta ansvaret för hvarje skeende förbrytelse, och Domaren i annat fall, genom Lagens obestämdhet, skulle försättas i ovisshet, huru Lagen, efter dess rätta mening, borde tillämpas; ville Kongl. Majit hafva uppdragit Lag-Committéen, att utarbeta ett ytterligare förslag till Lag i detta ämne, som innefattade särskilde gradationer i bestraffningen och närmare utvecklade grunderne för tillämpningen deraf, samt de omständigheter, hvarå vid Domslutet afseende borde göras; hvarefter, och sedan ett sådant förslag inkommit, Högsta
Af de till Consul Wilckens i Odessa betalte H^-B:ö R.dr 2,000, med R:dr 6,033: 4g likasom för år i83t 3 000- — Äfvensom till Stats-Contoret, för andel i Ottomaniska beskickningens kostnad, H:r B:o R-dr 11,440 eller Sv. B:o 34,215:35. tillböra år I8*3r “*d 17,000: Transporteras — 76,000: 185,572 162,123 347,695 28 Stats-Uiskottets Utlåtande N-o 3g >. * ___ ' Transporteras Ballance till år 1833- Skuld till diverse Verk ... 19,570:23. Dito till diverse personer 50,400:33. 6. Återstod af lånet i Hamburg Men, i:o om den här ofvan anmärkta skulden till Marocco för både i83i oell i83:s ej blifvit utesluten att Jialanceras med R:dr 110,000:— —• 2to om på varorna i Tunis afskrif vits hvad aldrig för dem erhållits — 3,237:21. 2. 3:o äfvensom en af Kongl. Majrt före detta underkänd fordran hos Comm.-Capit. Fischerström — 656:27.11» 4:o likasom Convoy-Goramissariatets fordran hos Rosner i Christiania, hvilken troligen aldrig utfaller . — 6,258:42. 3^ 5to för högt uppförde värden å inventarier — 284:21. 4- 610 den å skulden i Hamburg uti Ballancen för lågt upptagne coursskilnad till ett belopp af — 5,250: — så skulle, med Hufvudboks ballan cens rättande till detta belopp Rtdr 125,687; 16.
Dalmans anförande, och då jag för vederläggning af den skulle komma att ingå i en allt för vidlyftig deduction af testamentsJäran, nödgas jag förena mig med honom att begära återremiss å detta betänk., emedan jag anser LagUtsk. ej hafva ingått i ämnet så djupt, som det förtjenar. Jag tror, att för bägge meningarna eller såväl för dem, som önska fideicommissers bibehållande, som för dem, hvilka önska deras afskaffande, vore det icke ovigtigt, att vi skulle komma till ett resultat, som ej upphäfves genom exceptionslagar, hvilket nu är fallet. 1810 års författning har nemi. till K. M. lemnat ett prerogativ att upphäfva fideicommisset' eller att utan något correctiv tillåta deras intecknande. Jag ser hos de motioner, som föranledt detta betänk., en syftning att endast gifva en laglig rätt till det, som hittills blifvit tillåtet såsom undantag. Om detta tiilstyrkes af Utsk. i förening med sådana correcliver, som hindra, att fideicommisser blifva ett rof för creditorerna, skulle jag ej deri se något ondt, och jag skulle deremot gerna se, att de, hvilka såsom fideicommissarie!- äga rätt att tillträda stora egendomar, men nästan äro ur stånd dertill af brist på medel att sköta dem, skulle i laglig väg få denna rätt och ej behöfde, såsom våra fideicommissarie!' för närvarande göra, söka dispens hos K. M. Då vi stå på punkten att skaffa oss enskilda creditanstalter och vilja, att Statsbankens functioner ej må blifva andra än de, som tillhöra en Statsbank, måste man vara betänkt på, huru den enskilda crediten skall kunna suppleera behofvet af capitaler och sätta alla medborgare i tillfälle alt belåna sin jord efter de grunder, som kunna stå tillsammans med våra rättsförhållanden. Jag tror, att om LagUtsk. behagar se saken ur denna synpunkt samt se, huruvida det icke vore bättre att genom beskrifven lag gifva åt fideicommissarien en rätt, sorn nu beror på Konungens nåd eller Högsta
I anledning häraf hafva Bänko-Fullmäktige, som ansett något omslut af 1844 års räkenskaper icke kunna verkställas, väl låtit med Riksgälds-Kontoret uppgöra en liquidationsräkning för bestämmande af den Kontoret tillkommande andel af Bankens kapitalbehållning vid nämnde års slut, men dervid, beträffande frågan huruvida i berörde kapitalbehållning jemväl borde inbegripas Stockholms Handelsoch Närings-Diskonts, Banko-Diskontens samt Malmö Låne-Kontors reservfonder, funnit, att, enär desamma, enligt innehållet af ofvan åberopade §. i Banko-reglementet, skulle såsom tillfälliga kapitalvinster i Bankens räkenskaper uppdebiteras, men sådant först uti 1845 års räkenskaper kunde ega rum, af ordalydelsen i samma §. följde, att omförmälda reservfonder, vid den skeende liqviden, icke kunde Riksgälds-Kontoret tillgodokomma, utan borde såsom vinstmedel hos Banken innestå; hvaremot Rikets Ständers Ii (tuko-(Isko Hels Memorial, A: o 5. ö år 1845 församlade Revisorer, uti tryckta Berättelsen (pag. 48—öl), uppå anförda skäl, förmält sig anse, att den uppgjorda liqnidations-räkningon, pä sätt 228 §. föreskrifver, bordt vara på ett omslut af 1844 års räkenskaper grundad; i hvilket fall, och då ett sådant omslut, bland annat, kommit att upptaga Riksgälds-Kontoret lill godo reservfonderna och 1844 års räntevinster å diskontrörelsen, Banken jemväl skolat till Riksgälds-Kontoret lefverera sammanräknade beloppet af dessa reservfonder vid nämnde års slut, och således 419,422 r:dr 4- sk. 8 rst. banko mera, än som, enligt den af Banko-Fullmäktige uppgjorda liqvid, till Kontoret aflemnats.
Dotnstol föregångne undersökningar, sådana ersättningar Stamoch Hjelp-Rotarna emellan bestämma; och har Kongl. Maj:t, med bifall till Riksens Ständers ofvanberörde underdåniga anhållan, låtit, under den 13 October a 81 2, Dess Nådiga skrifvelse, angående verkställigheten häraf, till safnteliga Kongl. Majus Befallningshafvande utfärda.
Då, i fråga om sättet för återbetalningen af de utaf Rikets Ständer för allmänna arbetsföretag beviljade lånebiträden, enligt nuvarande bestämmelser, i allmänhet är stadgadt, att efter 5 års förlopp från slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgälds-kontoret utbetalde, och för de lån, sorn successive utgå, fem år från slutet af det år, hvarunder första hälften af lånet blifvit lyftadt, bör årligen erläggas 8 procent af hela den beviljade lånesuniman, hvarigenom godtgöres ränta å 2 procent af det vid hvarje liqvid återstående kapital samt det öfriga utgör kapital-afbetalning, så hafva Rikets Ständer, till beredande af nedsättning i of vanberörda, efter Rikets Ständers åsigt, alltför höga årliga amortissementsbelopp, för de lån af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka komma att utgå af medel, som vid innevarande riksdag blifvit af Rikets Ständer anslagare, beslutat den förändring, att, med borttagande af hvad angående räntefrihet under viss tid för dylika lån för närvarande är stadgadt, lånesumman skall infrias genom årligt erläggande af 6 procent, deraf först godtgöres 4 procents årlig ränta å det återstående lånekapitalet, hvarefter det öfriga kommer att såsom kapitalafbetalning å lånet afgå. Från de vid sistlidne riksdag meddelade föreskrifter angående pröfningen af skuldförbindelser och öfriga säkerhetshandlingar för lånebidrag af ifrågavarande beskaffenhet, hafva Rikets Ständer tillika ansett den afvikelse böra ega rum, att nämnde pröfning varder åt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret anförtrodd. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o l5t. Emot öfriga i afseende på sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af lån och anslag för allmänna arbeten gällande bestämmelser, hafva Rikets Ständer icke funnit något att erinra, hvadan dessa bestämmelser, med ofvan omförmälde förändringar och med uteslutande af hvad, som, till följd deraf, att anslag för odlingsföretag icke beviljats, ej vidare blifver tillämpligt, af Rikets Ständers blifvit fastställde.
R:mt R:dr 300: —- b) Till Vaktmästaren vid Banko-diskontverket Forssboms enka, Sara Gustafva Hagberg » 112: SO, c) Till Kanslisten vid Banko-diskontverket Assesoren Th Claessons enka, Wendela Margareta Malmberg » 22S: — d) Tili Kamereraren vid Låne-kontoret i Malmö S. G. de Marés enka H. C. Rede uiegh » 500: — e) Till Bokhållaren vid Låne-kontoret i Göteborg J. P. Anderssons enka, Charlotta Tronell » 300: — f) Till Registratorn vid Låne-kontoret i Malmö 11. Gullanders enka, Jacobina Christina Nobelius » 300: — g) Till Vaktmästaren vid Banko-diskontverket Erik Sjöbergs enka, Catharina Christina Sundgren » 73; — h) Till Banko-ombudet vid Låne-kontoret i Malmö Carl Adolf Nordströms enka, Clara Sofa Nordström » 47S: — i) Till förre e. o. Kammardrängen och ved sågaren i Banken O. Lagerström ... » 180: — k) Till Kamereraren i Banken A. A. Drakes enka, S. Löfwenius » 175: — I) Till enkan Louise Wigström, född von Schwerin » 300: — m) Till Advokat-fiskalen i Banken N. A. Heur lins enka, //. C. Lind » 175: — tillsammans R:mt R:dr 3,117: 50. 2:o till understöd åt pensions-anslalten för enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banko-diskonten, Låne-kontoren och lumba bruk, ett belopp af högst 900 R:dr R:mt, som vid hvarje års slut utbetalas, intilldess ifrågavarande pensions-anstalt vunnit full stadga och säkerhet. Kanko-Utskottels Memorial M 45.
Insatte medlen tillhöra 563 ståndspersoner, 2,164 personer tillhörande arbetande och tjenande klasserne, 1,439 barn, 157 diverse verk och inrättningar samt 19 fångar. Från sparbanken utbetalas årligen 66 R:dr 32 sk. till hvardera af Josephinas slöjdeskola, söndagsoch aftonskolan samt småbarnsskolan, eller tillsammans 200 R:dr såsom frivillige gåfvor. Till stadsskjutsens upprätthållande äro, enligt Magistratens den 19 Mars 1823 61 för stadens skjutsinrättning utfärdade reglemente, anslagne åtskilliga staden tillhörige jordar jemte en gärd i staden. Nämnde jordar innehålla, enligt derå sednast verkställd mätning, 420 tunne4Vedels kappeland, nemligen: Spillepengsmarken, åker och äng 94: 22,6. dito betesmark Hl: 16,5. O06: 6,1. hvarjemte enskilde jordägare, eldigt Konungens Befallningshafvandes utslag den 24 December 1812, äro pligtige att för sine jordar vidkännas '/sidel i kostnaden för skjutsningsbestyret, och hvilket bidrag från och med är 1846 af dem fullgjorts sålunda, ull sedan från alla utgifterne för året, deruti inberäknade 666 R:dr 52 sk. såsom hyra för den gård med åbyggnader, som af inrättningen disponeras, afdragits alla inkomsterna, med undantag likväl för arrenden af ofvanuämnde lör skjutsbestyret anslagne stadsjord, en femtedel af den derefter uppkommande bristen påföres sjelfägande jorden. Denna brist utgjorde för sistförllulna året 7,446 il:dr 25 sk. 10 rst., deraf alltså jordägarnes bidrag 1,490 R:dr Banko. Nuvarande hästantalet vid skjutsinrättningen utgör tjugo par.