Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från och med den Usta September nedsattes afgifterna för öfvervigt å bagage sålunda, att hvarje Usta och 2:dra klassens passagerare äger afgiftsfritt medföra bagage, vägande till och med 100 ® och hvarje 3:dje klassens passagerare till och med 50 ®. För derutöfver stigande vigt erlägges: inom 5 mils distans: för 1 till och med 20 ® 20 öre. öfver 20 till och med 40 ® 40 » o. s. v., med tillägg af 20 öre för hvarje 20 ®; öfver 5 till och med 10 mils distans: för 1 till och med 20 ® 30 öre. öfver 20 till och med 40 ® 60 » o. s. v., med tillägg af 30 öre för hvarje 20 ®; öfver 10 till och med 15 mils distans: för 1 till och med 20 ® 40 öre. öfver 20 till och med 40 80 » o. s. v., med tillägg af 40 öre för hvarje 20 ®; öfver 15 till och med 20 mils distans: för 1 till och med 20 ® 50 Öre. öfver 20 till och med 40 100 » o. s. v., med 50 öre tillägg för hvarje 10 ®. A Vestra stambanan nedsattes från och med den 19:de September afgifterna för timmer, planle och bräder sålunda, att frakten för full vagnslast med minst 100 centner af dessa artiklar, då ägaren sjelf ombesörjer lastning och lossning samt fri magasinshyra endast för ett dygn medgifves, erlägges med: för en distans af 4 mil och intill 6 mil 45 öre per
Han har väl sagt, att han beredde mig till min första nattvardsgång. Det var en skön tid, den bästa i mitt lif. Han var mig då såsom en himmelsk vän. Hvarföre har han inte kommit hit nu mera? Pappa har ändå aldrig varit oartig emot honom. Nu berättade Harald allt som läsaren redan vet om Stella, men hvaraf Irene hittills blott hört, att Ortman upptagit en fattig och värnlös flicka och nu uppfostrade henne såsom eget barn. Tårar af glädje och rörelse glänste i Irenes ögon, när han slutat. Hon såg på Harald med en viss beundran och utbrast: – Gud måste säkert älska er mycket, efter han utvalt er till ett medel för ett högt och godt ändamål Men jag vill se denna Stella, kanske kan hon bli mig en vän. Ni måste laga så, att jag kan få se henne. – Går det ej an, att fröken besöker den man, som beredt er till nattvarden? Kan er far ha någonting deremot? – Säkert måste jag vara ett elakt barn, ty jag skulle helst gått dit i hemlighet Men jag finner, att ni har rätt; min far kan icke ha någonting deremot. Och jag skall gå dit ensam – tillade hon med en ton, som menade: du får icke följa med mig dit. De blefvo nu störda af steg och Irene reste sig upp ifrån minnesvården. Kammarjunkaren v. Assar syntes vid krökningen af vägen. – Kors – utropade han – detta är romantiskt; herrskapet har haft ett rendezvous på en graf. v. Assar menade ingenting illa med dessa ord, men som hans blotta åsyn, nu, icke behagade Harald, dender tyckte sig ännu ha så mycket att säga Irene, så behagade hvad han sade ännu mindre. – Om herr kammarjunkaren nu varit i mitt läge och jag helt oförmodadt fått se er och fröken Irene här vid minnesvården, så nej minsann jag kommit på att kalla scenen romantisk. Det var icke utan att Irene var ganska belåten med Harald, för det han sagt dessa ord. Kammarjunkaren deremot visste ej rätt, huru han skulle taga dem; han visste icke rätt, om det passade sig att taga hymör eller ej. Han åtnöjde sig med att säga: – Herr magistern talar i gåtor, tror jag.
Landtbruks-akademiens förvaltnings-komité, dels med en äldre och erfarnare lärare från hvartdera landtbruksinstitutet, från hvilken sålunda sammansatta komité Rikets Ständer kunde få i form af Utskotts-betänkande införvänta ett detaljeradt förslag till reglemente för båda instituten. Genom ett sådant förfarande skulle, efter motionärens uppfattning, ej mindre Ständerna beredas tillfälle yttra sig till ledning vid det nådiga reglementets slutliga affattande, än äfven vinnas tid och undvikas dryga kostnader, hvilka vore nästan oskiljaktiga från allt annat komitéväsende. Hvad först beträffar motionärens sistberörda hemställan till Utskottet, har Utskottet vid det förhållande, att gällande Riksdags-ordning icke medgifver bildandet af en sådan komité, som den af motionären föreslagna, ansett sig icke kunna vid samma hemställan fästa något afseende. Vidkommande sjelfva motionen har Utskottet väl funnit, att betydliga olikheter förekomma uti de för rikets båda landtbruks-institut, vid Ultuna och Alnarp, gifna reglementen, af hvilka det för Ultuna utfärdades den 18 Februari 1846 och det för Alnarp den 25 Februari 1859; men ehuru Utskottet anser sig böra uttrycka den åsigt, att enhet uti undervisningen vid berörda instituter vore önskvärd och ländande till stor nytta för landtbrukets utveckling och förkofran, har Utskottet likväl på grund deraf, att, på sätt Utskottet inhemtat och motionären sjelf omförmält, Kongl. Maj:t lärer vara betänkt på utfärdandet af nytt reglemente för ifrågavarande instituter, och Kongl. Maj:t icke lärer underlåta att dessförinnan infordra utlåtande af sakkunnige personer, funnit sig icke böra tillstyrka bifall till motionärens förslag, utan hemställer, att Herr Sundvallsons ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 22 Januari 1866. Allm. Besv.- och Ekon.-Ul'skottets Betänkande J\s 38. Ank. til] Iixp.-Utsk. den 25 Jan. 1866, kl. 1 e. m.
Fan böra vara i behörig ordning indrifne, el er ock nödige åtgärder härtill vidtagne, på sätt här nedanföre närmare omförrnäles. 2 §• Götha Canal-Bohtgs Samt Malmö DiscontVerks ordentligen bokförde Skulder liqvidera» sålunda: 1 Nom. De af Directionerne öfver desse Di scont-Verk på Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer inlösas, vid uppvisandet, til! fulla beloppet med Banco Sed ar, jämlikt Riksens Ständers genom Stats-Utskottet Fulimägtige med» deldte serskildta förordnande. 2 Moni. De öfrige Capital-Sk ulderne, jemte derå til! den förste October 1817 upplupne Räntor, liqvideras till fulla beloppet, på det sätt, att utaf hela Surntnan af Capital och Räntor, desse sistnämnde beräknade till den förste October 1817, betalas en femtedel contant, och för de återstående fyra femtedelarne utgifva» Riksgälds-Contoirets Obligationer, utan ränta, på fyra år, med en fjerdedels afbetalning årligen, hvilka Obligationer, utan afseende på ti - Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 1967 den, til Eiqviden sker, altid komma att utfärdas under en och samma dag, eller den förste October 181K, samt ställas på jämna Tio tal. Men, derest fordringsbeloppet af Capital och Ränta skulle vara sådant, att, sedan en femtedel är Contant betaldt, Obligation för de öfrige fyra femtedelarne icke skulle kunna utfärdas på jemt Tio-tal, må skillnaden, eller hvad sorn understiger Tio Riksdaler, med contant liqvideras. Astundar någon fordringsägare, vid första Xnqviden, att få sin fordran fördeld uti flere lika lydande Obligationer, må det tillåtas, när fordringen, som med Obligationer skall liqvideras, utgör ett sådant belopp, att någon af Obligationerne icke blir på mindre Summa, än Etthundrade Riksdaler, samt derutöfver pä jemnt Tio-tal.
Jag säger icke detta för att kasta skugga på några enskilda, ty det finnes troligen lika skickliga och lika oskickliga i alla classer; men det ligger i sakens natur, att man ej gifver sig tid att tillräckligt noggrannt pröfva en sådan mängd af mål inom den korta tid, som ett lagmansting vanligen påstår, och vid besinning häraf tror jag, att man practiskt bör linna, huru föga båtnad man har af lagmansrätternas bibehållande. För min del anser jag samma skäl nu tala för deras afskaffande som vid sista riksdagen, och jag tror ej, att man har skäl att från en enda reservant bland BondeSt:s ledamöter i LagUtsk. hemta sitt omdöme om opinionen inom detta Stånd. En värd ledamot har här nyss upplyst, huru en hel socken i Calmar län fordrat lagmansrätternas upphäfvande, och i Skåne, der en enda lagman, som visserligen för närvar, är en ganska skicklig man, skall granska icke mindre än 10 häradshöfdingars göromål, önskar allmogen detsamma. Jag fortfar att yrka bifall å betänkandet. Hr Dalman: I anledn. af Gr. Mörners yttrande, att jag skulle åsyfta att genom lagmansrätternas indragning förhindra de fattiga att fullfölja sina rättegångar, vill jag blott Den 6 Augusti e. m. yttra, att jag, långt ifrån att hindra, gerna skulle vilja vidtaga hvilka åtgärder som helst för att lättade fattiga i detta afseende; men då jag tror, att lagmansrätterna medföra ingen fördel för hvarken den fattiga eller den rika, kan jag ej annat än fortfarande yrka deras borttagande. Frih. Boye har till mig ställt den frågan, huru hela BondeSt. och Svenska folket kunde sägas önska den här föreslagna förändringen, då likväl en af BondeSt:s ledamöter i Utsk. reserverat sig emot betänk. Jag har blott yttrat, att Svenska folket, såsom representeradt af BondeSt., vid sista riksdagen uttalat en sådan önskan, samt att vid denna riksdag flera motioner i ämnet blifvit väckta inom BondeSt.; och jag hemställer, huruvida en enda reservant kan anses uppväga en sådan opinionsyttring.
Seraplnmer-Ordens-Gillet har likväl, vid de Hospilaler, hvarifrån Ilospitalshjonen blifvit flyttade, låtit efter hand incassera der utestående fordringar, af orsak, att Sysslomännen derstädes, i den mån de afgå, indragas, äfvensom af särskilda anledningar uppsägning utaf åtskillige fordringar på en del andra ställen skett, men dessa uppsägningar hafva raerändcls väckt missnöje hos låntagarne, hvilka, till större delen i många år innehaft lånen och påräknat, alt, emot ställd och godkänd säkerhet, än vidare få dem innehafva. Om nu alla lånen vid Ilospitalerne skulle indrifvas och medlen från Seraphimer-Ordens-Gillet å nyo utlånas, så inträffade dessutom den omständighet, att, i stället för det räntan å dem nu erlägges med 6 procent årligen, härstädes ej kunde påräknas högre ränta än 5 procent, i följd hvaraf, genom denna förändring, en icke obetydlig årlig förlust komme att Hospitals-fonden tillskyndas; och derest åter den anstallt vidtoges, att lånehandlingarne å ifrågavarande lån, som äro många till antalet, de flesta å smärre summor, skulle hit insändas, för att hos Seraphimer-Ordens-Gillet förvaras, i hvilket fall naturligtvis årliga räntorna äfven borde här liqvideras, skulle derigenom för låntagarne uppkomma både besvär och kostnader, som nu undvikas. Af dessa skäl anser Seraphimer-Ordens-Gillet sig ej kunna i underdånighet tillstyrka något allmänt ovillkorligt stadgande om ifrågavarande låns indrifvande eller om lånehandlingarnes hit insändande.
Enligt ingifvit utdrag af 1754 ars Hospitals-Räkning bestå inkomsterne för denna tiden uti: Ordinarie och Extra Ordinarie Hem mans-Rån t or Krono-Tionde Spannemål, uträknad efter Kronovärdering Donerad Spannemål 10 Tunnor årligen af Marsvinsholm lordskylder, Tomtören och Hyror i Staden Intéresse-Medel • denna till de fattiges underhall gjorde inrättning fått dess början, och år 1539 oc^ 1572 blifvit med dess inkomster af Danska Konungame CHRISTIAN lil och FREDRICH II stadfästade, och dess förmaner förökade. Nu för tiden bestå inkomsterne, enligt Utdrag af 1754 års Hospitals-Räkning, uti 240 Tunnor 5 f j: r Krono Tionde Span ne tn al, Donerade Frälse - Hemmans Räntor ^ 37 P-T^OÖr. Landgillepeli Jordskylds-Pen ningar " I®* Interesse och Fruktl>are Lapi taler 433? 5* Pung Stockoch Inskrifningspenningar m. m. t - 64: a. S:a 6 S 51 24. Vinsten på Spannemalen efter Markegången 466: 30. — . | , T . Tillsammans 1,152 D:r 22 ör* Silfvermynt. 08:0 Christiansstads Hospital. Detta Hospital förmenas vara uppkommit af tvenne andre vid Ähu3 och Vää inrättade 1662 Stats-Utskottets Betänkanden. Hospitaler, hvilkas inkomster skola blifvit detta Hospital tillslagne, sedan Staden Christianstad blef af Konung CHRISTIAN IV anlagd och ar 1622 med Privilegier försedd. Hospitalet är byggdt af sten, tvänne vä.' rungar högt, hvarvid år 1 700 en Kyrka af korsvike blef uppbygd, och 1727 samt 1729 aro åtskilliga tillbyggnader gjorde.
På sätt motionären förmält, gjorde Kongl. Majit vid sistlidne riksdag framställning derom, att Öfverste Haasum, hvilken, i följd af den beställning, han såsom Guvernör å kolonien S:t Barthelemy innehade, icke tillhörde någon på riks-staten uppförd aflönings-stat, och då det åt bemälde Öfverste anförtrodda Guvernörs-embete, som i sig förenade både militär-befäl, civil administration och diplomatiska göromål, kunde anses jemförligt med Kongl. Maj.ts inom Riket varande Befallningshafvandes embeten, måtte berättigas att, under de för tillgodonjutande af pension å Rikets allmänna indragnings-stat i allmänhet stadgade vilkor, vid afskedstagande från nämnde embete, uppföras till dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda belopp, som, jemlikt Rikets Ständers vid 1834 års riksdag meddeldta beslut, vore för Landshöfdingar bestämdt, eller 3,000 Ridr Biko årligen, hvilken framställning Rikets Ständer, uppå Stats-Utskottets tillstyrkan, jemväl biföllo; och då Rikets Ständer således gjort billigt afseende å Öfverste Haasums mödosamma och ansvarsfulla befattningar samt hans skäliga anspråk å en betryggad utkomst på ålderdomen, finner Utskottet mindre lämpligt att, endast i följd af en tillfälligt inträffad prisstegring å flera lefnadsförnödenheter, föreslå ändring i ett så nyligen af Rikets Ständer vidtaget beslut, hvadan Utskottet hemställer, att Herr Thams ifrågavarande motion ej niå till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Maj:ts uppmärksemhet å angelägenheten för hospitals-fonden att vinna befrielse från en utgift, som nu vidlåder samma fond, ehuru deri synes icke böra dermed belastas, nemligen: omkostnaderne jör brottslingar s som uppgifvas hafva, vid begående af deras missgerningar, varit eller ock efteråt blifvit vansinnige , och på sådan grund af domstolarne befriats från ansvarj med förklarande, att om dem bör tagas sådan vårdj att de ej vidare blifva för samhället vådliga. I följd af detta stadgande hafva dessa brottslingar, enär annan utväg för deras vårdande saknats, måst intagas å hospital, der de sedermera qvarstadnat. Dylika personer kunna icke behandlas såsom vanliga hospitalshjon, med hvilkas emottagande å hospitalen afsigten är att genom curativ behandling få dem lill förnuftet återställde, för att återgå lill samhället. Brottslingarne måste deremot blott förvaras, för att sättas ur tillfälle att vidare begå brott och störa allmänna säkerheten samt kunna följaktligen icke lösgifvas. Deras behandling är således alldeles främmande för hospitals inrältningarne, der ifrågavarande brottslingars vistande äfven medför stora olägenheter, dels derigenom, alt de måste särskildt och med mera noggranhet bevakas, hvaraf åter Bil. tiU R. St. Maj:ts Nåd. Proposition, N.o 3j. ökade omkostnader för hospitalen uppkomma, dels ock i anseende dertill, alt deras vistande bland hospitalshjouen hos dessa väcker obehagliga och för deras tillfrisknande menliga intryck. På hospitalen vistas för närvarande trettioen dylika brottslingar, för hvilkas underhållande Seraphimerordens-gillet nu i underdånighet begärt ett särskildt årligt anslag af slats-verket, stort 5,000 R:dr, Med föranledande häraf, ocb då vården af dessa brottslingar lämpligast synes stå i sammanhang med fångbevakningen, samt, jemlikt] erhållna underrättelser, omkostnaderne å södra korrektions-inrättuingen i hufvudstaden uppgå till omkring 166 R:lr banko om året för hvarje person, hvilket för 31 personer skulle utgöra 5;146 R:dr, föreslår Kongl.
Under förutsättning, att vid verkställigheten af bangårdsoch verkstads-anläggningarne inom hufvudstaden behörigt afseende fästes å tillämpningen af den utaf Kongl. Majit godkända och af Utskottet förordade grundsatsen, att de föreslagna vestra och norra stambanorna framdeles borde i hufvudstaden förenas och erhålla en gemensam bangård, hemställde Utskottet i 11 punkten af Utlåtandet N:o 62, att Rikets Ständer måtte, jemte ett särskildt anslag för en bangård på Norrmalm, hvarom frågan under denna riksdag dock sedermera förfallit, anvisa för en mindre stationsgård eller så kal Bih. till R. St. Jad ”anhalt-station” på Södermalm 160,000 R:dr, samt för reparationsverkstäders inrättande här i Stockholm 200,000 R:dr R:mt. De om dessa 2:ne anslagssummor sålunda gjorda framställningar, hvilka Ridderskapet och Adeln afslagit samt Preste-ståndet ansett hafva förfallit till följd af sistnämnde
Denna enkla Plan innefattar inga vådor y och gör minsta rubbningen. Man uppf yller derigenom löftet att ej minska Rörelse Capitalet , och man har ej genom arbitrerande afvikelse från Lagen förnärmat någon Medborgares rätt. Filial-Disconterna upphöra att vara skadliga, när inga 3 Procents I.»rättningar mera äga rum och de blott röra sig med BaocoSedlar. Att Controll tillskapas, och att ej Banco Fullmägtigé med korslagda armar åskåda olagliga tillgrepp, Jurer ej behöfva tilläggas. Bancooch Riksgälds-Fullmägtiges åliggande att i Discontväg åter utsläppa, hvad i afbetalriingar inflyter, är så obestämdt och tyckes så mycket bero af deras godtfinnande, att jag härutinnan nödgas yrka positiva föreskrifter. Att i böljan af ett Betänkande säga., att en utvidgad Discotit-Rörelse är skadlig, odh sedermera tillstyrka, att hvad som tillflyta Bmquen i ärlig inkomst skall i Discontväg åter utsläppas, är en motsägelse, men jag har en gång -yttrat, att Utskotten blott syftas eonseqventa i ovilja emot Fastig - Den 75 April* hefs Ågare och belåning på det säkraste Hyp theque i Verlden, Fastighet. Såsom bevis på denna inconseqvence mä vidare anföras, att man säger, det Län-Rörelsen på korta terminer försvarat tillgången pä stående Lån. Sid. 4 och på flera smällen i Betänkandet yrkar man en 1 fligare förelse o.-h omsättning i Disconterna. Man säger atf indragningar af Sedelmyntet äro skadliga och göra Nationen fattigare, samt gifva icke ersättning at dem sam förlorat; men Sid. 38 yttras den tvetyoiga sattsen, att Fenninge Stocken icke permanent får ökas eller minskas; och ela Creditiverna. Sid. 1; sägas vara period.ska, är ju tydeligt, att Sedd-Stockens periodiska minskning icke allenast är möjlig, utan äfven oundviklig. Sid. ig' yttras, aff brist i penningens stadga gör Penninge-forlägenhet.
Ett annat inkast mot Rikets Ständers Banks ställande inför lagen i fullkomlig likhet med privat-banker, torde någon finna deruti, att Rikets Ständer ej, såsom enskildte borgenärer, kunna bysättas; men jag vågar påstå, att denna skiIjagtighet både kan och bör borttagas. Likasom den öfver alla domstolar upphöjde konstitutionel^ Konungen måste låta verkställa sine beslut genom inför lagen ansvarige Mini - a56 Den 23 October f. in. sirar, likaså ovilkorlig t nödvändigt synes det mig, att den andra Statsmagten, då den, öfverskridande gränsen af sitt Lagstiftarekall, vill uppträda som e!t näringsidkande bolag, måste låta verkställa detta genom Fullmägtigä, hvilka inför Domaren, för de åtgärder hvartill de låna sig, äro lika ansvarige som andre medborgare. Om andra representativa Stater ej framvisa något dylikt, så är också Rikets Ständers Bank ensam i sitt slag, och besynnerliga institutioner torde äfven fordra ovanliga organer. Jag kan åtminstone ej uppgifva något annat pålitligt medel, att hindra kommande Ständer hushålla lika illa med Banken, som fordne Ständer gjort, än det, alt de i sådan händelse skulle blifva utan Fullmägtige, emedan ingen ville äfventyra, att inför lagen framstå som bankruttspelare. Del blefve då för Fullmägtige nödigt alt pröfva, om Bankens tillgångar voro sådane, samt dess lånerörelse och hushållning så reglerade, att hvar och en fordringsägare otvifvelagtigt kunde erhållla, hvad honom med rälta tillkomme, och att, om förhållandet befunnes annorlunda, undanbedja sig förtroendet. Sedan jag sålunda antydt den åsigt* som jag anser böra ligga till grund för Rikets Ständers Banks juridiska förhållanden, går jag att efterse, hvad garanti mot fram - Den a3 Octo ber f. ra. a5 7 framtida missbruk innefattas i det förevarande lagförslaget. Vid 1 § anmärker jag blott eltredactionsfel, att det nemligen ser ut som en olika invexlingsgrund skulle följas med de sedlar, som äro utgifne före och efter den dag, då silfverutvexlingen börjar, ehuru meningen måtte vara fullkomlig likhet.
Hvar och en, äfven den minst bildade, har begrepp om en kannas rymd; men att en flytande vara skall beräknas efter kubikfot måste förekomma främmande för den stora mängd, som lägger hand vid saken. 04 Kongl. Enär antagandet af större enhet för våta varors uppmätande, än kannan, visar sig vara obehöfligt, och sådant i min tanke ingalunda skulle för den mindre kunnige underlätta tillämpningen af de praktiska vetenskapernas resultater, anser jag mig höra underdånigst afstyrka förslaget, att bestämma något större rymdemått för våta varor, än den nuvarande kannan. Inskränkningen till denna enhet, såsom den egentliga, hindrar ingalunda tillåtelsen att uppmäta våta varor med större målkärl, blott dessa målkärl äro stämplade till sitt vissa kannetal och delar deraf, i händelse målkärlets rymd ej noga instämmer med kannetalet. Det hindrar ej heller våta varors, tjäras, ättikas, oljas, bränvins m. fl. försäljning uti kärl af hvad storlek som helst, utan att detta bör gifva anledning till missförstånd, blott det stadgas, att hvarje kärl, hvaruti sådan vara försäljes, bör vara märkt med det kannetal, detsamma innehåller. Hvad åter angår torra varor, inser jag nogsamt olämpligheten af att bibehålla en laglig tunna för spanmål af 36 strukna kappar, en för malt af 38 och en för kalk af 34. Men genom stadgandet att lagliga målet vid ali uppmålning af torra varor skall vara tunnan om 36 strukna eller 32 rågade kappar, kunna dessa oegentligheter afhjelpas, utan att den gamla enheten, tunnan, aflyses. Bibehållandet af nuvarande tunnan, såsom hufvudsaklig måttstock för myckenheten af torra varor, har i min tanke icke någon olägenhet med sig, enär den utgör en jemn multipel af så väl kannan, som kubiktummet. Då alla rymders storlek kan betecknas i kubiktum är deras reduktion till tunnetal ganska enkel utan någon vidlyftig räkning; hvar och en som förstår quatuor species, kan göra den när så erfordras; men den erfordras ganska sällan.
Lån, hade jag för Ulin del önskat, gtt de egentliga fi’astighets-LaJ nen, som icke lemna någon direct fördelat Staten, blifvit till en sammantagen mindre Summa inskränkta, och deremot Odlings-fonden ökad, Jieldst densamma på ett omedelbart sätt bidra» ger att åt Biket bereda tillväxt af contribua» bie jord, Men' då detta mitt förslag icke v unnie ■framgång, anser jag så mycket mer angeläget, att den obetydliga Summa, sorn för Odling är anslagen, och endast jean anses såsom ett försök till utrönande af behof och nytta, måttej för att uppfylla detta ändamål, rätt användas^- Jag tror derföre t 1:0 Att åt Kongl. Landtbruks - Academie* val md öfverlemnas att af årliga anslaget göra fördelning imellan Länen; men ingalunda att in«se Den 2 Augusti inom de samma någon viss fixerad maximiUtlånings. summa må aga rum; ty afseende bor härvid göras icke på den individuella vinsten genom små localeod Ungar, utan fastmer pS. större företag, sorn icke utan allmänt understöd kunna utföras , pch sorn gagna, icke allenast odlaren, titan ock kringliggande grannar, hvilka i sin mån vinna genom mossars aftappan* de med mera dylikt, 2:0. Att anmälan till erhållande af odlings* Xån bör ske hos Förvaltnings-TJtskottet af Lä', nets Landt hushållnings.Sällskap, som till Kongl. Xandt-Fruks-Academien inom årets, slut afgifver sitt yttrande öfver de odlingar, sorn förkommande året böra äga, företräde till Lån af den för Länet anslagna Summan; hvarvid af. seende bör liafvas ej allpnäst å tiden då anmälan är gjord, utan ock å Odlingens större eller mindre nytta i jemförelse med kostnaden •< 3, :oAtf den summa, sora föregående året af Länet icke blifvit begagnad, må det påföljande fä disponeras; och att Kongl.