Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastän premisserne till ifrågavar. förslag synas omfatta ett undsättnings-systéme för bela Iliket, inskränker sig likväl conclusionen derhän, att för de norra provinserna, hvarmed torde menas de norr om Gefle belägna länen, föreslå den anstalt, att, efter goda skördar och till visst maximipris, för Statens räkning/Jåta uppköpa spanmål i de sydligare seminenta länen, för att sedermera transporteras till norra orterna och der uppläggas till förvaring, i afsigt att undsätta innevånarne derstädes med dylik spanmål vid och efter inträffande missvexter. Med sådan inskränkning i omfattningen, måste föreslagna anstalt medgifvas vara verkställbar åtminstone, hvilket den, efter min tanka, deremot icke är, om man ville tillämpa den i allmänhet; men, äfven sålunda inskränkt, företer den för öfrigt stora olägenheter, till en början genom de dryga kostnader, som, oberäknadt upphandlingscapitalet, skulle behöfva nedläggas på uppbyggandet af magaziner och vid anställningen af en dyr förvaltningspersonal; vidare derigenom, att norra orternas jordbrukare ej kunna begagna den i de sydligare producerade spanmålen till utsäde; och slutligen dymedelst, att oriad spanmål icke kan hopas i magaziner flera år, utan fara för förskämning. Dessutom tror jag, för min del, hvad en annan talare jemväl vid tillfället anmärkte, att uudsättni.ngsbehöfvande i norra orterna äro och blifva mera belåtne med fortgången på den redan banade väg att indirecte understödjas, dels sockenvis med räntefria penningeförskott lill nödvändiga sädesuppköp, dels genom fogande anstalt om spanmåls tillhandahållande inom orterna af enskilde entreprenörer, äfven om desse skulle dertill från Statens sida uppmuntras medelst erhållande räntefria penningeförskott.
Det påstås i allmänhet, att vissa dels förnäma, dels furstliga slägler, som mycket gifta sig inom hvarandra, blifva allt mer och mer dumma och oskickliga. Jag förnyar min anhållan om afslag på Utsk:s betänk. Gr. Lagerbjelke: Jag ber att få hemställa till Hr von Hartmansdorff, om detta förhud, dä det aldrig tillämpas på dem som förhålla sig väl, och då det aldrig hindrar någon att förhålla sig illa, men, om det skulle tillämpas på dem, sora så förhålla sig, hortloge det enda sältet att godtgöra felet, verkligen kan anses medföra någon nytta. Hvad åter beträffar, att detta förbuds upphäfvande skulle borttaga den känsla, som nu finnes emellan nära släglingar, så tror jag att lagen i alla fall tillräckligt visar alt de äro närskylda, genom stadgadt högre ansvar för förbrytelser dem emellan och genom de jäfsanledningar, som derpå grundas. Hr Printzenskjöld: Den princip, som den siste värde talaren söker göra gällande, i afseende på upphörande af det förhud, som nu gäller för syskonbarn, till äktenskaps ingående med hvarandra utan K. M:s nåd. tillstånd, alt nemi. tillåtelse till ett sådant äktenskap bör utan inskränkning äga rum, äfven derföre, att syskonbarn, som brutit mot sedligheten, derigenom lemnades tillfälle alt godtgöra deras fel, anser jag ganska vådlig i sin tillämpning. Konungens vägran af bifall lill äktenskapet innebär ju ett straff för syskonebarnens brottsliga umgänge med hvarandra, och fruktan för delta stral!' utgör således en väckelse för dem att icke blottställa sig för dess tillämpning. Tag hort den nu bestående lagen, och denna fruktan skall upphöra och lemna rum för den föreställningen, att felet är af ingen betydelse. Vinner man väl något annat dermed, än alt befrämja samt gifva ökad fart åt lättsinnet och passionerna? Är detta nyttigt? Är det båtande för Staten, hvars förnämsta grundval bör vara sedlighet? Jag tror det icke. Jag tror tvertom, att hvarje lag, som innefattar varning mot fel och förbrytelser, är af stor vigt för det allmänna, och jag fortfar derföre att tillstyrka afslag å betänk. Frih.
Dessa 2:ne punkter, nemligen den 2:dra och den 11:te, äro af Riks-slånden gemensamt behandlade, hvadan Utskottet ock ser sig föranlåtet att i sammanhang redogöra för de i anledning deraf fattade beslut. Banko-Vtskotlets Memorial, N:o 57. 3 lili de, ifrågavarande Utlåtande vidfogade, reservationer, hade vid anmaningsräkningarnes a fska Hån de fastats det vilkor, af doktor Sandberg, att ofvauberörde 180 § i Banko-reglementet skulle erhålla följande lydelse: ”När skulgad inbetalning å för Batikens räkning intecknad fordran utöfver tre månader utebli/ver, bör det förflutna årets ränta och arnorterings-procent i laglig ordning utsökas och indrifoas. Men skulle, efter pröfningtn af förekommande omständigheter, Bankens säkerhet anses sådant fördra eller giildenären blifvit tvänne år efter hvarandra lag sökt för del belopp, som årligen skall inbetalas ; så må Konungens Befallnings Imf vandes handräckning anlitas för hela det återstående lånets indrifning, genom den intecknade fastighetens utmätning och försäljning —• — förda protokoll.” Samt af herr J. F. Ekenman, att nyss omförmälde reglementes § skulle lyda sålunda: ”När stadgad inbetalning å för Bankens räkning inlecknad fordran icke fullgöres inom tre månader från den dag, dä inbetalningen bordt ske, skall hus Konungens vederbörande Befallningshafvande handräckning genast sökas till utbekommande af den förfallna räntan och kapital-afbetalningen, äfvensom af det återstående kapital-beloppet, derest Fullmäktige anse denna åtgärd för Bankens säkerhet erforderlig; egande Bankens kommissarier, i händelse förda protokoll Högloll. Bidderskapct och Adeln har bifallit Utskottets förslag i såväl 2:a som 11 :te punkten; högv. Preste-ståndet har bifallit 2:dra punkten, endast med den förändring, att orden i 6:te och Tule raderna i mom.
Ännu vid adertonde århundradets slut kunde den allbeprisade Gyllenborg, i företalet till sin lärodikt ”om Skaldekonsten”, uppställa denna definition: ”Skaldekonsten är ett efter någon viss cadence afmätt språk, behagligt för örat och instämmande med ämnet, som under berättelser, beskrifningar eller samtal, med lifliga uttryck, jemte bilder och liknelser, föreställes”. En definition, onekligt sämre än den allförhånade Liljestråles, som i företalet till sitt allmänt utskrattade ”Fidei-Commiss” 108 hade utlåtit sig: ”Hon är passionens och imaginationens eldade tungomål, utfördt i de tanken enklast och naturligast bildande ord, afmätta i en viss behaglig nummer, hvars upprinnelse är menniskans medfödda lust för harmoniskt ljud. Hennes syftemål är, att, då hon kort och klart afbildar den vackra Naturen, tala till både förstånd och hjerta, för att anbringa sanna och sunda tankar. Men att väl utföra detta, dertill fordras den goda smaken; som är: en själens invärtes förmåga att fatta nöje af det Vackra i Naturen eller Konsten”. Troligt är att Kellgren, om han ägt tillfälle att jemföra dessa definitioner, skulle funnit sig mest belåten med den sednare; hvilken ock, i sjelfva verket, betecknar just höjden af hela detta tidehvarfs theoretisktästhetiska åsigt. Också skönjes visserligen i fortsättningen af det från Gyllenborg anförda stället, att han satte Skaldekonstens hufvudegenskap i någonting, som ej hade fått rum inom definitionen, – nämligen i att vara ett ”gudaspråk”, som, genom sin på samma gång musikaliska och målande förmåga, är enkom gjordt för de högsta känslor, tankar och föremål. Men till någon egentlig begreppsfattning af den djupare åsigt, som här framglimtar, kom lika litet han, som någon annan af de svenska vitterhetsmännen före 1810.
Arik. till Exp.-Ulsk. den 30 Mars 1954, kl. 12 m. Utlåtande, angående cl t fåre slaget nytt låns beviljande åt det för hamn-anläggningen vid Kungsbacka bildade aktie-bolag. (tigs. Afd.) Inom Borgareoch Bonde-Stånden hafva staden Kungsbackas ombud vid innevarande riksdag, herr S. Hagman, samt Riksdagsfullmäktige!! från Hallands län, Anders Nilsson, under åberopande af dertill erhållna uppdrag, genom väckta motioner föreslagit, att, för liqviderandet af det lån å 6,000 R:dr, som, enligt Kongl. Brefvet den 1 Juli sistlidet år, utaf Handelsoch Sjöfartsfonden erhållits till fullbordande af en båtleds-anläggriing mellan nämnde stad och den derutanför belägna hafsfjord, Rikets Ständer mätte bevilja ofvanbemälda aktie-bolag ett nytt lån å enahanda summa, emot årlig återbetalnings-skyldighet af 6 procent, dervid skulle beräknas 4 procent ränta och kapitalet amorteras med det överskjutande beloppet. Enligt hvad Stats-Utskottet, till hvars utlåtande dessa motioner blifvit remitterade, af dertill hörande handlingar inhemta!, har, för åstadkommande af en pråmeller båtled mellan Kungsbacka och den |:dels mil derifrån belägna hafsfjorden, hvilken skulle erbjuda den säkraste och bästa hamn på hela Halländska kusten, ett bolag för några år sedan bildat sig, med ett tecknadt aktie-kapital af 4,900 Rulr. Kostnaden för detta arbetsföretags utförande var uti det häröfver uppgjorda förslag endast beräknad till 16,000 R:dr, men befanns, efter kostnads-förslagets granskning af vederbörande Distrikts-chef, sannolikt komma att öfverstiga 22,000 Rulr. Dock förklarade bolaget sig villigt, att, om kostnaden också skulle uppgå till sistnämnda belopp, utföra ifrågavarande företag, emot erhållande af det derför sökta statsbidrag, 11,100 R:dr.
Det sammas åtgärd tillhörer, sär Utskottet ingä i cqentelig förklaring öfwer det som bliswit hos Hög» loflige Ridderskapet och Adeln anmärkt, och at öfrige Respcctive Ständen sä högtideligen meddeladt. Ut» skottet erkänner gerna att orden: sii widc möjligt är, hwilka ej finnas i StatS-UtskottetS Betänkande, kunna pä wist sätt wara umbärlige i Expeditionen, hälst deruti pä flere ställen uttryckeligen nämnes den i 48 tz. RegeringS-Formen Konungen tillagde rättighet att Sjelf förordna om Detz Hsf. Men om också betta tillagg är aldeles öswerflödigt, kan deremot Utskottet för fin del ej medgifwa att saken i del aldra minsta genom denna tillsatts förwrides eller ändras, eller att Beflutet derigenom blifwer mer eller mindre wilkorligt. Dä fräga är om något, som helt och hallit. sökes af Konungens Nåd, förstäs altid tyst derunder, ej endast: Gä widt möjligt är, utan dertill med: sä framt Ever Rongl. Maj:c för godt finnérÄr tillägget sälnnda blott en ordfyllnad, tillkommen, som man plägar säga, för rundhetens skull, torde den ej kunna anses som annat är ett stylfel; och hwilka fel äro all» männare? De öfwerseö rvanligtwis, — och kan hända nästan 24 Den i December. nästan förmycket. Skulle arer killsattsett werkeligen ös» tyda något, mäste man granffa hwad det betyder. Möj» lligheterne torde endast wara twänne; Antingen har Utskottet genom detta uttryck äsyikadr ett sätt akt göra Konungen mer upmarksam pä Riksens Ständers un» Derdäniga önskan, —> och dä leryda orden: sa widö möjiigc etr det samma som: i möjligaste marco; Eller ock har Utstorret krorr Riksens Stander förbund» lie att framställa
En fördel, som bör förbehållas åt nu varande domaretjensters innehafvare, hvilka ingå i de nya domstolarna, är att på indragningsstat vid afskedstagande åtnjuta samma vilkor, som genom bibehållande af förut innehafda tjenster skulle tillkommit dem, så framt nemligen dessa vilkor varit bättre, än dem de nya tjensternes indragningsstat kan komma att erbjuda. Troligen måste denna sednare blifva knapp, möjligtvis inskränkt till hvad som kommer att anslås i kontant lön *). Dock torde en sådan rätt till afskedstagande med bibehållen lön blifva lika litet begagnad, som den hittills varit det af häradshöfdingar (i fall nemligen sportelsystemet bibehålles). Yid regleringen blir således att påräkna följande tillgång på ledamöter: Hofrätternes ledamöter utom presidenter och vice presidenter 51. Af 83 borgmästare öfverblifva 10 och användas 73. m Då nu hvardera domstolen bestås en sekreterare och en fiskal; finnes härigenom plats för de öfverblifna borgmästarna och dessutom för 40 personer, som böra tagas bland litterata rådmän och hofrätternes betjening. Af denna betjening återstår då ett betydligt antal personer, kanhända omkring 40, hvilka måste föras på indragningsstat. Men ersättning tili staten för denna utgift skulle kunna tagas från innehållning på de löner, som genom inträde i domstolarna tillfalla de nu minst lönta borgmästare, hvilka emot de sålunda åt hofrättsbetjenle bibehållna löneersättningar borde äga att påkalla dessa personers biträde i expeditionsgöromålen. Rådmän, som ej tilläfventyrs blifva använde, måste behålla de afsina städer bestådda inkomster. Besväret häraf, såsom en qvarlefva af städernes gamla lagskipningskostnader, bestridda af dem sjelfva till vida större belopp, blir dock för städerna icke något nytt betungande, och försvinner efter icke alltför lång tids förlopp. Det andra alternatifvet för inrättningens verkställande är bibehållandet 'af städernes varande domstolar. På förnuftsskäl lärer detta bibehållande icke kunna stödjas. Om dessa i allmänhet illa lönta och alltför litet sysselsatta *)
Värdet as de88a dagsverken, Ireräknade ester det laga g>ris, 8om vid sängars användande tili ariiete sör enskilde ^ersoirer vanligen erllälles, oell 80m gs n^a strömsllolms Lolsg sör närvarande erlägges, eller 13 skillingar 4 r8t, visade, att under det närvarande sörliällandet en utgistssumma 15 kur kä8tnin»8lunFarn68 -11 deisi! Oruddar danAvurc^-liieln; inecl ak86encle dvara, oed «Iu allclele8 enaliaixla l<udullancle inlrällacle meil cle länkar oell lcronoardei8liarlur, 80m använ,la8 viil n^^köranclei -il cle nya dän8l an»el86 -d viMiaileriie, livari^enoiu lä>l>;vurtl8un8laAei, i 8iällei tor li^Mnacl8konclen, ärligen delu8ia8 niecl 20,000 llH<8claIcr, oell d^AAnacduiAikierne i 8ainuia man ealenlera8 ininclre, än cle cerlvl;»xn äro, 8i^rel8en i iinclercläniAliet Iieii>8iä lille, ali en räiiede i körenu-nncle al^eenclen nräiie vicligAa8, livariAenoni verlcliAa kördällunclei niecl livarje liiel
Vid förra riksdagen talades mycket om Gellivara, det i Norrbotten belägna, och hvarjehanda åtgärder beslötos och medel anvisades, för att både genom Luleåelfvens kanalisering och vidare genom anläggandet af jernväg, göra detta malmfälts rikedomar tillgängliga och fruktbärande; och vi veta äf ven, huru dessa för-arbeten, som skola öppna vägen till det väldiga grufvefältet, så vidt de af Svenska Statsverket bekostas, nu äfven pågå. Men äfven vid innevarande riksdag har man — hvad väl är — att an mäla och hos Rikets Ständer förorda ett annat Gellivara; ett malmfält, hvilket hvarken i sträckning, i tillgång på malmen och halten af densamma står efter det högt upp i norden belägna; nej, fastmer, det har företrädet, dels derföre att malmen der icke hemtas ofvan jord, eller i dager, utan ur grufvor, ehuru ej af betydligt djup, hvarföre ock arbetet der kan fortgå året om, dels ock för fältets belägenhet, som är centralt, med afseende på landet i dess helhet, samt äfven kan komma att året om hafva gemenskap nära nog med hela landet, såvida nemligen som det härföre nödiga kommunikationsmedlet, eller jernväg, kan åvägabringas och vinnas. Detta malmfält är Grängesberget, beläget på landthöjden mellan Örebro och Stora Kopparbergs län, inom Ljusnarsbergs socken i det förra, och Ludvika i det sednare länet. Meningen vore att göra detta rika malmfält öppet och tillgängligt för landet, och den större marknaden, genom byggandet af en jernväg från Frövi station, på Köping—Hult-banan till Falun, och hvilken, med afseende på utgångsoch ändpunkterna, skulle benämnas »Frövi—Falubanan», eller, med hänsigt till belägenheten inom landet, »Svenska centralbanan».
Dömer icke så varden I icke dömde; fördömer icke, så varden I icke fördömde; förlåter, så varder eder förlåtet. Gifver, så varder eder gifvet; ett godt mått, väl stoppadt, skakadt och öfverflödande, skall man gifva uti edart sköt; ty med samma mått, som I mäten, skola andre mäta eder. Och han sade till dem en liknelse: Kan ock en blinder leda en blindan? Falla de icke både i gropena? Lärjungen är icke öfver sin Mästare; men hvar och en är fullkommen, då han är såsom hans Mästare. Hvad ser du ett grand uti dins broders öga; men en bjelka uti ditt eget öga varder du intet varse? Eller huru kan du säga till din broder: Broder, håll, jag vill borttaga grandet, som uti ditt öga är; och du ser icke sjelf bjelkan uti ditt öga? Du skrymtare, tag först bort bjelkan utu ditt öga, och sedan se till att du kan uttaga grandet, som är i dins broders öga. Ty det är icke godt trä, som gör onda frukt; ej heller ondt trä, som gör goda frukt. Ty hvart och ett trä varder kändt af sine frukt; ty icke hemtar man heller fikon af törne; ej heller hemtar man vinbär af tistelen. En god menniska bär godt fram utaf sins hjertas goda fatabur, och en ond menniska bär ondt fram utaf sins hjertas onda fatabur; ty deraf hjertat fullt är, det talar munnen af. Hvad kallen I mig Herra, Herra; och gören dock icke hvad jag säger eder? Hvilken som kommer till mig, och hörer min ord, och gör derefter, jag vill låta eder se, hvem han lik är. Han är lik enom man, som bygger ett hus; hvilken grof djupt, och lade grundvalen på hälleberget; då floden kom, strömmade hon in på huset, och kunde dock intet röra det; ty det var grundadt på hälleberget.
Går värdet ej öfver tio daler och är gerningen ej utmärkt med sådan omständighet, ali den ändå för stöld anses skall; dä kallas den snatteri; och vare straffet böter frun och med fem till och med tjugo daler, utom i de fall, hvarom i 5 och 4 §§ sägs. 22 Lag-Utslcoltels Utlåtande, JYl 48. s *■ Begår någon stöld eller snatteri af säd, skuren eller oskuren, hö eller halm, stackadt eller ostackadt, ute ä mark; trädeller jord-frukt ur trädgård eller på åker eller annat, som der planterade eller sädt är; ollon eller nötter ute å mark; huggen ved, timmer, gärdsel eller annat dylikt i skog eller eljest ute å mark eller å flott-led; åker-, leoreller trädgårds-redskap ute ä mark; uteliggande malm vid grufva eller redskap, som till grufdrift hörer och ej instängd är; utestående bistock; fisk ur dammar, sumpar, nät, mjärdar, kalsar eller annat fisketyg eller ock sjelfva fisk-etyget, som ute ligger; foglar eller andra djur ur jagtredskap eller sjelfva redskapen ute ä marken; ankare eller låg frän uteliggande fartyg eller ock saker, som till blekning eller torkning eller för annan sådan orsak utlagde eller utställde äro; dömes, för stölden, till böter efter § 1, samt straff-arbete frun och med tre månader till och med ett år, samt, för snatteriet, till böter frän och med tio till och med femtio daler. § 4. Begär någon stöld eller snatteri i Konungens Slott eller af det, som veterligen tillhörer Staten eller mild Stiftelse eller inrättning till fattigas försörjning eller sjukas värd, straffes efter thy i 3 § sägs. Lag samma vare om stöld eller snatteri föröfvas af tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare från husbonde, eller af handtverkare eller annan arbetare frän den, hos hvilken han arbetar.
Motionairen har slutligen erinrat, att om Låne-Contoirets hittills varande befattningar komme att, i enlighet med dess förslag, utsträckas till ej mindre ädla metallers emottagande och förvar, än Guldoch Silfver-panters samt Handels-varors belåning, så uppstode af sig sjelf behofvet af en utvidgad local för Contoiret, der nödvändiga Banco-Utskottets Betänkande N:<j 5g. 21 och säkra förvarings-rum kunde inrättas; till vinnande hvaraf det också blifvit föreslaget, att ett eget lius måtte inköpas och blifva salt i det skick, som för ändamålet ford ras. Banco-Utskottet, som i dessa ämnen hört Herrar Banco-Fullmägtige, har ansett nuvarande omständigheter icke medgifva antagandet af de framställda förslagen om invexling och förvarande för Bankens räkning vid Låne Contoiret i Götheborg af omyntade poster i Guld och Silfver; och får, till stöd för denna dess öfvertygelse, endast nämna: att i Götheborgs Stad hvarken finnes någon allmän anstalt för Guld och Silfvers proberande, eller någon person autoriserad att utfärda sådana bevis öfver halten, hvilka vid Kongl. Myntet härstädes kunna, utan förnyad undersökning, antagas och gälla; ‘att vid Låne-Contoiret ännu helt och hållet saknas sådana för värings-rum, som för upplag och säker vård af ädla metaller erfordras och vanligen begagnas; att afhjelpandet af denna brist genom inköp och inredandet af ett eget hus säkerligen blefve kostsamt; och att metallerne, när de blifvit vid Contoiret emotlagne, ändå måste för en blifvande utmyntning, förr eller senare transporteras hit till Stockholm, hvarvid, utom den dermed förenade risqve, kostnaden här - aa Baiico-Ulskoltels Betänkande N.o 5g. före, serskildt beräknad, sannolikt klefve drygare än om, f[>å sätt förut vanligt varit och äfven innevarande år blifvit contraheradt, leverancerne mot betingadt pris i ett för allt blifva kostnadsfritt och på säljarens risqve till Banken directe aflemnade.
Efter alt sålunda hafva genomgått frågans grunder, Och, sorn jag förmodar oell hoppas, visat dess sanna beskaffenhet och värde, utbeder jag mig få framställa 2:11c aller - Deli 37 Maj e. 111, 3og nativa förslag lill mynt-systeme, sådana jag anser dem böra vara och kunna blifva, ulan särdeles rubbning af närvar, förhållanden och vanor. lista Alternativet med ^ r:dr riksg. till en lie t. 1) .Svenska myntets räkneenhet faststalles till jemnt r:dr silfverspecie, i enlighet med det skrot och korn (vigt och finhet), som mynlordningen af den g Maj x835 bestämmer. 2) Denna gemensamma myntoch räkneenhet, svarande emot 6 sk il lingni' silfverspecie och i räknevärde enahanda med ^ rldr riksg.sedlar, således jemnt så stor som den enligt nu gällande allmän lag bestämda bötes-dalern, benämnes k 1 o 11 a. 3) Kronan indelas i 10 delar, som kallas krans. 4) Kransen indelas i 10 delar, som kallas styfver. Jkrans 1 stycke å krans — 2 styfver. 1 stycke a ^ krans Kopparmyntet utmyntas efter t,000 kronor (5oo rldr rlgs.) på 1 Sti vict.vigt ä 400 $'■ 1 krans kommer således att väga ti koppar. i krans .' T§g^ ti koppar. £ krans Tö8öö ti koppar. krans eller styfver to%ö ^ koppar. 21 d r a Alternativet med 1 rldr rlgs till enhet. 1) Svenska myntets räknc-enliet faststalles till jemnt 4 r:dr silfverspecie, i enlighet med det skrot och korn (vigt och finhet), som myntordningen af den g
I sammanhang härmed har Utsk:t, såsom ett stöd för afstyrkandet, andragit, att proportionen emellan Sveriges åker och skogsjord borde snarare föranleda till skogarnes förvandling till åker än tvärt om, hvilket skäl skulle kunna antagas, om fråga vore att inoui någon af våra skogsorter anlägga en barrskog, men måste helt och hållet förfalla, då frågan är om ekskog, hvaraf Sverige och snart sagdt hela Europa råkat i brist, och som måste, årligen importeras till Sverige för betydliga summor, under det att spanmål deremot årligen exporteras. Missförhållandet emellan afkastningen af en ekplantering och af hvad som erhålles vid Leckös utarrendering, har också af Utsk-.t upställts bland skälen mot denna kungsgårds plantering. Detta åberopade missförhållande har dock till ingen del blifvit utredt och eger, efter min öfvertygelse, icke rum. Erfarenheten vid Wisingsborg har gifvit vid handen, att gården kan samtidigt med ekplanteringen gifva en rätt vacker afkastning, hvarå jag såsom exempel vill åberopa förhållandet derstädes under de 5 sistförflutna åren. Utgifterna af alla slag för styrelsens och tjenstemännens aflöning, materialinköp, förvaltningen, planteringarnas drifvande, nybyggnad af åtskilliga hus och en dyrbar hamnanläggning af sten, betydliga reparationer af inangårdshusen m. m., hafva under dessa ä åren häremot utgjort för år 1854 7,869: 13, år 1855 9,282: 8, år 1 856 10,704: 75, år 1 857 1 2,992: 75 och år 1858 14,41 1: 62 öre eller tillsammans 55,260 rdr 33 öre, således 4,650 rdr 59 öre mindre än inkomsterna, oaktadt kungsgården härunder påförts hi la kostnaden för styrelsen och tjenstepersonalen, samt under tiden vunnit ett betydligt högre kapitalvärde genom nedlagde kostnader och ekskogens tillväxt i massa under tiden.