Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett så beskaffadt stadgande tillhör således egentligen en lag för notarius publicus; här är deremot, enligt min tanke, icke rälta platsen derför, och om något tillägg i den syftning göres här vid denna §, så blir det nödvändigt att införa enahanda föreskrift på 6 ä 7 andra ställen, der samma sak förekommer. Hr Åkerman: Jag tror icke eller att det här föreslagna tillägget är nödvändigt; är det likväl af nöden vid uttrycket ”nästa dags utgång”, så bör det väl äfven tillsättas längre ned i samma § der det heter, ”inom 8:de dagen derefter”; hvilket är 9 H. 22 338 Den 18 Sjep t ernber. ett lika obestämdt uttryck. I vår civila lagstiftning förekommer ofta tidsförhållanden; det lalas der ora år, månader och dagar, utan att någorstädes finnes bestämdt huru dagen, månaden eller året skall beräknas. Jag tror för min del att man kan antaga §:n oförändrad. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad yttrade: Hr von Hartmansdorff: Jag har föreslagit att protesten borde göras innan klockan 6 eller 8 på aftonen. Det borde visserligen åligga mig, som uppgifvit ett förslag till ändring alt närmare bestämma alternativet. Men då jag funnit det samma icke röna något understöd af St:s ledamöter, ulan tvertom af 2:ne talare anses öfverflödigt, skall jag icke yrka propos. derpå. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. 11 § af Utsk:s förslag. Lemnades utan anmärkning. 14 §. Hr von Hartmansdorff: Efter min lanke är den i denna § förekommande mening: Försummas det och vållas derigenom vexelinnehafvaren hinder eller skada, vare vexelgifvaren derför i allo ansvarig”, alldeles öfverflödig. Mig synes det vara tillräckligt om §:n hade följande lydelse: ”Vexelgifvare åligge, sedan vexel är utfärdad, att med först afgående post derom underrätta den, å hvilken vexeln är dragen, så framt ej uttryckligen i vexeln sagdt är, alt advisbref ej följer”. Gr. Sparre:
Att bland en större mängd särskilda myntpjeser, och således äfven bland det antal af öfver 15 millioner stycken, som efter nya myntfoten blifvit präglade, ett eller annat skulle kunna utletas, som i någon ringa mån vore felaktigt, sådant lärer icke med billighet kunna läggas Myntmästaren till last, enär lian sjelf omöjligen är i tillfälle att lägga hand vid, eller personligen utföra, någon af Myntningsoperationerne, hvilka alla af möjligast pålitlige, men visserligen icke ofelbare, arbetare måste verkställas, och hvilkas resultat, t. ex. penningarnes vigt efter hvitsjudningen, till en viss grad beror af omständigheter, de der icke alldeles bestämt kunna mätas eller beräknas. — Obestridligt är äfven i följd häraf, och ur flere andra skäl, att det ingalunda någonsin kan blifva pracliskt möjligt att med full mathematisk noggrannhet hålla Mynlningen på sjelfva den i JFörfattningarne utstakade Normalhallten och Normalvigten, till hvilka båda således endast ett närmande i sjelfva verket kan äga rum. 1 afseende på hallten synes ingen betänklighet vara dervid, att den stundom litet öfvergår, stundom stadnar litet under den rättaste, men i afseende på vigten torde en sådan vexling vara mindre lämplig, särdeles om vigtöfverskolten blifva något betydliga, ty erfarenheten har i flere andra länder visat, att de tyngsta penningarne då utletas och nedsmältas. Hittills, och för det närvarande, utgör det högstberörde Kongl. Brefvet af den 18 Augusti 1813 ett rättesnöre för Myntverket, som på grund deraf följt det i alla tider öfliga sättet, att, med sökande af det rälta, hålla penningarne snarare något under än öfver Normalvigten. Det oftast förekommande lika öfverskotta i hallten lemnar derföre i det nogaste ersättning. Skillnaden emot beräkning blifver i alla fall så liten, att den alldeles bortfaller mot andra afdrag, som vid Myntets export och nedsmältning i främmande land äro alldeles oundvikliga. Anmärkas bör ock, att då Slagskatten i de flesta länder utgör från li till 2, ja ända till 6 procent, är den i Sverige blott J procent.
Om de velat befatta sig med ett sådant utslag, så hade de måhända yttrat sig genom vägrande af propos. på det nu förevar, memorialet. Kanhända förestår oss ännu i denna afton en dylik vägran. För min del tror jag rättast vore alt lägga meni till handling irna; men då Fiih. Cederström velat att det skulle ogillas, då han uti sin åsigt blifvit understödd af flera talare, och lian dessutom icke plägar gifva med sig, så befarar jag att vi icke komma tili slut förutan en votering. Det är under förutseende deraf, som jag nu går att äfven yttra min mening. Första frågan är naturligtvis den, hvad grundlagens hud innehålla. Vi måste då erinra oss, att vår, olika med Brödrarikets och med de flesta andra länders, icke utsätter något bestämdt minimiantal, som erfordras för alt ett RiksStånds medlemmar skola vara bislulföra. Man fastställer något sådant icke ens för utsk.ledamöter utom för eli enda fall, så vidt jag kan påminna mig, nemi. för BancoUtsk., då det med R. Sits rutt beslutar. Skulle nu den förevar, frågan afgöras enl. analogien med hvad sorn i öfrigt är gällande, så lärer R. o. Ad. finna, alt när grundlagen i afseende på förstärkt StatsUtsk. utsätter huru stort det största antalet af hvarje Stånds medlemmar må vara, men icke bestämmer det minsta antalet, och då man har 3o års praxis för att inom Utsk:n äfvensom inom RiksSt:n ärendena afgöras lika väl då det finnes 4> 5, 6 eller 10 ledamöter, som då der finnas 5 h 6oo, såsom händelsen varit inom detta rum,— huru vill man då begära en annan tydning af grundlagen i afseende på förstärkta Utsk.? Coust.Utsk. t. ex., hvilket beslutar med R.
Stockholms slott den 13 mars 1809. CARL. Kungörelse att all vidare uppbörd av den påbjudna krigsgärden genast bör inställas. Stockholm den 14 mars 1809. Sedan Vi denna dag beslutat sammankalla rikets ständer har Vi prövat för gott att genast inställa all vidare uppbörd av det Kongl Påbudet av den 7 januari i år ålagda krigsgärd. Rikets ständer må själva efter grundlagen äga tillfälle att besluta i detta viktiga ämne Stockholms slott den 14 mars 1809. CARL Brev och Påbud till samtliga rikets ständer angående en allmän riksdag den 1 maj innevarande år. Stockholm den 14 mars 1809. Sedan den 13 i denna månad utfärdade nådiga kungörelse till ett älskat fäderneslands räddning från oundviklig undergång, har Vi funnit Oss föranlåten att tills vidare, i egenskap av riksföreståndare antaga riksstyrelsen. Vi har ansett det vara av största vikt och angelägenhet, att med rikens ständer överlägga om mått och steg till beredande av svenska folkets framtida välfärd. Vi bjuder och befaller samtliga rikens ständer att till den 1 maj i år infinna sig i Stockholm. Det gäller alltså inte endast ridderskapet och adeln, som Gustaf II Adolf den 6 juni 1626 och Gustaf III den 9 november 1778 enligt riddarhusordningen sammankallade, utan alla stånden. Prästerskapet skall representeras av ärkebiskopen och alla biskopar samt så många präster från varje stift, som brukar infinna sig. Ifrån de övriga stånden skall så många som tidigare varit och med fullmakter försedda, så att Vi kan göra en begynnelse till riksdagen samt efter ett lyckligt slut hemsända eder igen. Stockholms slott den 14 mars 1808 CARL. Kungörelse angående frihet till införsel av utländskt odestillerat brännvin, tågvirke och talgljus samt ravenduk och segelduk, som lindring i tullen å foderväv och grövre lärfter. Stockholm den 20 mars 1809. Brännvin, foderväv och grövre lärfter kan inte produceras i tillräcklig mängd i landet. Därför ges frihet att införa odestillerat brännvin från utlandet mot tullavgift lika med 18 kannor brännvin mot 1 tunna råg och ¼ tunna korn. Särskilda regler i Stockholm och Göteborg.
Det är Evangelii sanning och kraft, som skall betvinga hedendomen inom våra landamären; hjelper icke den, sä hjelper det icke eller att insläppa andra sekter, som störa friden både i raenniskornas hjertan och Staten; men det ord, som är mäktigt äfven till fästens nedrifvande, torde ännu ega tillräcklig kraft att betvinga hedendomen inom oss, och utur den framkalla ett nytt lif, ty det är Guds ord. Baron Creutz har, såsom jag förmenar, (jag törs icke säga det med bestämda ord) likväl mindre åsyftat religionsfrihet, än conventikelfrihet; jag sluter dertill af Frih. Raabs motion, som väcktes i sista plenum, i hvilken han förklarade, att hans motion var föranledd af Baron Crentz’s och vore att anse såsom blott ena hälften af densamma. Helt nyss har Baron Creutz förklarat, att jag icke känner Conventikelplakalet. Jag önskade att Baronen förstod det likaväl som jag känner dess innehåll. Jag känner ganska väl, att slutet af detta plakat med straff belägger dobbel och spel om Söndagarne, men jag hemställer till Baronen sjelf, om man väl derföre att den ena delen af en författning icke efterlefves, äfven bör uraktlåta att efterlefva den andra? jag för min del har sä mycket kristligt sinne, att jag önskar det både den förra och den sednare delen måtte efterlefvas. Häraf må man dock icke tro att jag är sä fästad vid Conventikelplakatet att jag anser det vara ett fullkomligt mästervärk, tvärtom har jag klagat deröfver, att det till sina straffbestämmelser är opraktiskt, hvarföre jag äfven önskar att denna del af plakatet måtte blifva ändrad. För min del älskar jag en stilla kristendom, som går fram genom den inneboende kärlek, som Guds anda verkar hos menniskan, och jag rår icke för att jag ej älskar läseriet. Det må linnas många meningar under detta ord ”läseri”, men jag kan blott fatta en enda mening deri, ty all sann tro kallar jag kristendom, och allt hvad i mera eller mindre måtto skiljer sig frän ordets sanna upfatlniug, kallar jag läseri.
Detta hemställes dock Riksens Höglo!]. Ständers vidare pröfning vördsammeligen. Stockholm den 10 April 1823. Betänkande, i anledning af RiksdagsVulin Lagti gen, för Stockholms Stad, Herr Johan Westins Memorial, angående HuseSyner å Öfver OfficersBoställen, RiksdagsFullmågtigen för Stockholms Stad, Herr Johan Westin, har u«i Memorial, som Vallöf]. BorgareStåndet till Lagutskottet remitterat, hemstäldt att Kongl., Huse? Lagutskottets Eetdnkandeti. 153 Syns Författningarne afåren 1752 och 1770, sorn ålägga Häradshöfdingarne, hvar i sin Ort, att förrätta Afoch Tillträdea HuseSyner å ÖfverOffjcersBoställen, matte i så måtto, förändras, att denna för Domaren alltid lönlösa och tidödande befattning, blefve en RegementsAuditeurerne åliggande skyldighet, helst desse sistnämnde, innan de till denna Syssla befordras, i alla fall böra innehafva alla de kunskaper, som erfordras för en slik förrättning; emedan de, enligt ofvanniimnde Kongl. Författningar, åro förpligtade och berättigade, att, i samma ord» ning och, efter samma föreskrifter, som för Syner å ÖfverRefälets Boställen blifvit letnnade, sådane å Underofficerare* Boställen med Domaremyndighet verkställa j hvartill Herr Westin ansett äfven såsom skäl böra komma, att då ofvannämnde förrättningar, så väl å öfversorn UnderBefälsBoställen, med Regementets Oeconomie ega en nära gemenskap, hvarmed vål Auditeuren, men ej Landets
Ehuru nemligen, med undantag af straffsystemets pröfning vid 1844 års riksdag och vissa i öfrigt då antagna principer, Rikets Ständer ej förr haft lagförslaget under sin granskning eller deröfver i sjelfva saken yttrat en tanka, än genom de beslut, som vid sista riksdag fattades angående kriminallagen; och ehuru ett å Regeringens sida vidtaget föränd rad t behandlingssätt af lagr‘eformen således visserligen icke skulle kunna sägas vara stridande mot någon Ständernes tillkännagifva mening; lärer dock svårligen kunna nekas, att detta lagförslag, efter hvars framläggande för allmänheten så många riksdagar förflutit, också derigenom måste anses vara Ständerna bekant. Men då det är sålunda bekant, såsom ett af Regeringen tillämnadt förslag, på hvilket möda och kostnad så länge blifvit använda; Lin det ej ens tillbörligen väntas, att detta förslag skulle af Regeringen på eget bevåg öfvergifvas, om icke efter en redogörelse för motifver, som vid ett arbete af denna vidd svårligen med nöjaktig utförlighet stöde att åstadkom ma. R. St. Just. Ombudsm. Enib.-Berättelse för år 1848. 5 Ali detta lagförslag, så vidsträckt och så genomgripande del redan finnes, kommer under Rikets -Ständers pröfning, och ej dessförutan förfaller, vill då synas vara nära nog en nödvändighet. Det måste således fullbordas; (och huruvida, innan detta skett, något annat lagberedningsarbete kan företagas, torde lätteligen förekomma betänkligt.) Också har dess försvinnande i annan ordning aldrig ingått i mitt föreställningssätt om ärendets rätta behandling. Den underdåniga hemställan, jag vågat göra, föranledd af de vid sista riksdag hos Rikets Ständer vidtagna åtgärder, har endast gått derpå ut, att lagreformens sak i den del, hvarom fråga redan då varit, ej måtte för en längre Lid blifva beroende af det öde, som än en gång kunde träffa lagförslaget.
Mor; på foten lästes åtskilliga tankar af Young, hvars nattliga klagosånger lågo upslagne bredevid den ena Cypress krukan. Jag betraktade med vördnad dessa föremål, och likasom frugtade att oroa den heliga tystnad hvilken omgaf mig. Mamsell Haller gret icke mer; en ljuf Melancholi tycktes ha tillbakahållit hennes tårar. „Denna lilla byggnad„ sade hon „är „inrättad af min Mor, detta var det ställe „hon mäst älskade; ofta om sommaren följ„des vi hit att under dessa täta häckar åt„njuta svalkan; Någon läsning, som bil„dade mitt förstånd och mina böjelser, ut„gjorde här vårt tidsfördrif och afbröts en„dast af anmärkningar, tjenlige att elda „min kärlek för dygden. Sällan tillät hon „någon främmande att komma hit. Lotta„! sade hon ofta, „det blir en tid då endast „minnet af mina råd skola leda dig; men „om intet flycktigt nånsin har nalkats detta „rum, om intet gyckel af fåfängan här „kan syslosätta din hogkomst, då skola des„sa skuggor beständigt uprepa för dig di„na plikter, och din oskuld finna här sin „säkraste fristad.„ Hastigt lämnade hon mig, och märkande att hon ville dölja utbrottet af sin saknad, stadnade jag qvar; jag nyttjade ensamheten att närmare granska det inre af denna helgedom, jag lyftade locket af Urnan, den var upfyld af skrifter som jag gissar voro författade af Fru Haller. Undervisningar för ett ungt fruntimmer utgjorde de flästa, men där funnos äfven afskrifter af några ypperliga vitterhets stycken, samt en öfversättning ur Rousseau, ehuru icke fullbordad. Jag lade dessa papper tilbaka, jag återläste de tankspråk som prydde Albaster foten, och vid hvarje rad kände min vördnad förökas; Jag likasom blygdes öfver den ringa agtning hvarmed jag inträdt, mina knän darrade, och innom ett ögnablick fann jag mig i en tillbedjande ställning, öfversvämmad af tårar och lutande mitt hufvud emot kanten af Nichen.
I enlighet med Utskottets tillstyrkande i tretionde-andra punkten af dess Betänkande N:o 71 äro, på sätt bilagde tabell utvisar, till åttonde Ilufvudtitelns anslag af oindeld spanmål för Iilereci-staten på sjette Hufvud-titelns anslag för jord förluster genom kanaloch vaganläggningar öfverflyttade de för Sfa is -Usko t tets Utlåtande, N:o 73. 3 prestgårdarne i Lyrestads och Fägreds socknar af Skaraborgs län fastställde ersättningar, tillsammans 55 tunnor spanmål. 5:o. Under titeln Klcreci-staten finnas i riksstaten uppförde 5 tunnor om deld spanmål, utgörande anslagen vinoch byggnadssäd till Loos kapellförsamling: men då denna post rätteligen bör upptagas å anslaget till kyrkors underhall. hemställer Utskottet, att densamma, på sätt å bilagde tabell skett, må få till sistnämnda anslag öfverflyttas. Universiteten. 6:o. Kongl. Majit, som funnit nödigt, att de löneförmåner, hvilka nu rore ansi agne till vice-bibliothekaricn samt förste och andre amanUenserne vid akademiska bibliotheket i Lund, blefve ökade för den förstnämnde från deras nuvarande belopp 41)0 r:dr till 700 r:dr, för förste amanuensen från 250 till 400 r:dr och för andre amanuensen från 200 till 300 r:dr, har derföre föreslagit, att dessa lönetillökningar måtte varda å ordinarie stat uppförde med tillsam mans 550 r:dr.
S. D. Föredrogs och remitterades till Expeditions^Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga svar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagna Grundlags-förändringar; Gifvet Stockholms Slott å Rikssalen den 5 Februari 18b 7. S. D. Vid föredragning al Kongl. Maj:ts nådiga jKriivelse med förslag] till förnyad förordning, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handel och sjöfart, 196 Prot.-Utdrag den 7 Februari 1857. remitterades densamma till Bevillnings-Ulskottet, hvilket, om det så funne nödigt, egde, jemlikt 45 § 11 i k sd ags-or d rt in gen. att, för frågans behandling, med annat eller andra Utskott sammanträda. S. D. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om öfverlåtelse af en Eskilstuna kungs-ladugård tillhörig tomt åt Fabriks-idkaren Theophron Munch tell, för utvidgande af hans mekaniska verkstad i Eskilstuna m. m., remitterades, jemte dervid gjorda anmärkningar, till Slats-Utskollet. S. I). Efter skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: I fråga om erforderligt statsbidrag till upprätthållande af den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering; Om årligt anslag af 666 R:dr 32 sk. banko eller 1,000 R:dr Riksmynt till lön åt en ny Provincial-läkare i Nordmarks härad af Wermlands län; och Om anslag för aflönande af en extra Provincial-läkare med station i Trosa stad. S. D. Föredrogs Konslitulions-Utskottels Memorial N:o 6, med bestämmande till hvilket Utskott särskilda af Doktor Nils Nordlander och Riksdags-fullmäktigen J. E. Rutström väckta motioner, angående förändring uti den för Westeroch Norrbottens län gällande skattläggnings-method, höra förvisas.
Om deremot det uti riksstaten uppförda anslag 1,350,000: — med tillägg af de i förestående tabell upptagna särskilda inkomster 355,766: 4. 1,705,766: 4. jemföras med ofvanstående utgifter 1,701,048: 67. visar sig den i rikshufvudboken å fångvårdsanslaget uppförda besparing 4,717: 37. § 2. För de särskilda fängelseoch arbetsinrättningarne hafva under revisionsåret inkomster och utgifter uppgått till följande belopp: Straffoch arbets fängelser. Inkomster. Utgifter. Fästningsfångelserna. Kronoarbetskompanierna. Lånsoch kronohäkten. f. d. straffängelset Kronan - 1,276: 19. Stockholms stads kronohäkten — 15,571: 5. Kristianstads dito — 28,913: 32. Bil. Litt. Q. till 1864 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 115. l:o. Straffoch arbetsfånge på bestämd tid af mankön: Vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen — dito i Malmö.. Per medium 2:o. Straffoch arbetsfånge af qvinkön: Vid straffoch arbetsfängelset å Norrmalm i Stockholm. » straff-fängelset i Norrköping » arbetsfängelset i Göteborg Förplägning. För år. Per medium 3:o. Lifstidsfånge af mankön: Vid straff-fängelset i Karlskrona » dito i Kristianstad » dito i Landskrona » dito å Ny-Elfsborg » dito i Warberg Per medium 4:o. Krono-arbetskarlar: Vid Disciplin-kompaniet ... » 2:dra och 3:dje Krono-arbetskompanierna » 5;te dito » 10:de och U:te dito Per medium 5:o. Fånge i länsoch kr ono-fängelserna:
Af Herr von Axelsson, G. J., emot de delar af Utskottets Betänkande, som skilja sig ifrån Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet. af Prosten Modigh: »Emot Utskottets beslut i 3:dje och 4:de punkterna får jag afgifva följande reservation. Utskottet har föreslagit att Biskoparnes löner skulle till dem kontant utbetalas af Statskontoret och deras nuvarande alla inkomster af kronotionde, boställen o. s. v. till samma kontor ingå. Emot en så genomgripande förändring af närvarande förhållanden, som detta förslag innefattar, synas flera vigtiga skäl förtjena att anföras. Väl skulle förslaBih. lill R. St.
Diskont - Verks Förvaltning, för att dem genast tili Trycket befordra; hvaröfver Herrar Revisorer stadnat vid det Beslut, att berörde Protocoller ej finge från deras Cancellie till tryckning utlemnas förr, än den förseglade Revisions-Berättelsen blifvit bruten och kommit till samtlige Riks-Ståndens kännedom: har Banko-Utskottet, i likhet med hvad en del af Revisionens Ledamöter härutinnan yttrat, ansett Sökandens rättighet i detta afseen. de vara genom 2. §. 4. morn. uti Tryckfrihets. Förordningen af den 16 Julii 1812 förbehållen och förvarad; hvadan Herrar Revisorerne, efter Utskottets tanka, enär de begärde Protokollerne ej innehöilo något sådant, sorn doldi och hemligt hållas borde, icke heller ägt tillräcklig® skäl att vägra, det desamma genast finge till trycket utlämnas. Ofver förhållandet för framtiden i berörde hänseende, har Utskottet uppå serskild förekom - BanJtoUtslottets BelcLnlianden'. men anledning, under den 10 sistledne Martil afgifvit dess vördsamma utlåtande samt derå fått emottaga Trenne Respektive Stånds bifall. Den af Herrar Revisorerne tillstyrkte afskrifning af Två Tusende R:dr, hvilka sedan år a 808 varit bland Bankens fordrings poster balanceräde, i anseende till då skedd inlösen af en från 100 till 2too R:dr förfalskad X/äne-Baniens Assignation; får Banko-Utskottet efter inhämtat fullständig kännedom om förhållandet , på de af Herrar Revisorerne anförde skäl, äfven för dess del till Rikets Höglofl. Ständers bifall vördsamt anmäla. Och har Utskottet i öfrigt inhämtat att sådane försigtighets mått i anledning häraf blifvit vidtagne och oafbrutit bibehållne, hvarigenom säkerheten mot dylik© brottsligeförsök med de emellan Verkets egne Departementetcirculerande Sedlar , kan anses i möjligaste måtto bevarad.
Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158. Inbrott, angående förändrad lagstiftning derom. Se Brotlmålslagstifi ningen. Indelta Arméen, om anslag till. Se Stats-Ulskoltets Utlåtande N:o 69. Indelta räntor och kronotiooden, angående utgörande af. Se Beskattningsväsendet. Indragning af 10 Biskops-embeten. III. B. 160. A. 162. — af Universiteterne i Upsala och Lund. IV. B. 122, 162. A. 353. — om sådan af Tullkammaren i Fahlun. IX. B. 233. A. 277. — af Landsfiskalstjensterne. III. B. 385. A. 421. — om sådan af Korrektions-inrättningen på Långholmen. III. B. 385, 441. IV. 134. A. 135. — om sådan af Commerce-Collegium. Se Commerce-Collegium. — om dito af Krigs-Akademien vid Carlberg. IV. B. 122, 162. A. 353. Indragnings-slat, angående 2:ne vid f. d. Magazins-departementet anställde tjenstemäns upförande på. II, 227. III. R. 31. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. Indragnings-staten, angående regleringen af allmänna. Se HufvudTitlarne. 13 ( 98 ) Industrioch konst-produkter, Svenska, om anslag för öfversändande af sådane till 1855 års Exposition i Paris. Se Paris. Infanteri-gevär. Se Gevär. Inflyttning, om anslag för sådan af duglige arbetare till vissa delar af Norra Vermland för alt bibringa undervisning i husslöjd. Se Siats-Utskottets Utlåtande N:o 71. Införsel, angående tullfri sådan af sképpsförnödenheter och angående premier för inhemsk tillverkning af segelduk och tågvirke. II. R. 328. Se vidare
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 20 Öct. 1823» Preste-Ståndet d. 23 Borgare-Ståndet d. 23 BondeStåndet d. 23 —• — Riksens Ständers underd. Skrifvelse, om användande af Djekne-penningarne i Hernosands Stift. S, A. K. Sedan hos Riksens Ständer Fråga blifvit väckt om den olikhet, som, i afseende på användandet af den matlags-afgift, hvilken erlägges under namn af Djeknepenningar, eger rum inom He rnösands Stift, i så måtto, att omkring 74 R:dr deraf årligen ingå till E. K. Mits och Rikets Stats-Contoir, hvaremot hela denna afgift af Rikets öfrige Dom-Capitel sjelfve disponeras; hafva Riksens Ständer rörande detta ämne inhemtat, att Djeknepenningarne, likmätigt Riksdags-Beslutet och Bi-afskedet den 7 April 1624, äro anslagne, dels till fattige Scholas-piltars hjelp, dels ock till Scholte-Lärares understöd och att, ehuru desse medel i allmänhet äro ställde till vederbörande Dom - Capitels disposition för nämnde ändamål, samt likmätigt Kongl. Brefvet den 24 April 1788, böra till redovisning upptagas jemte Läro-Werkens i Stiften öfrige inkomster, likväl, från längre tid tillbaka, en del af Djeknepenningarne i Wester-Norrlands samt Westerbottens och Norrbottens Län blifvit lef - TJnderdäniga Skrifvelser. 703 Vererad till Stats-Werket,-ibland hvars ordinarie inkomster den ock vid Slats-regleringarne blifvit till 75 R:dr årligen upptagen. Detta hafva Riksens Ständer i öfvervägande tagit; Och sorn billigheten fordrar, det Hernösands