Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse Lagmans-Rätterne kommo att indragas, kunde det åläggas Lagmännen att emottaga denna befattning, hvilken, i motsatt händelse, borde uppdragas åt andra skickliga personer, som borde för sin möda erhålla ersättning uti enahanda dagtractamente och expeditionslösen, som Häradshöfdingarne åtnjuta, jemte .skjutslega för två hästar till och från förrättningsstället. Denna motion, hvilken Johan Jacob Rutberg från Norrbotten ansett olämplig för berörde vidsträckta Län samt flere af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter af hvarjehanda skäl trott sig icke böra gilla, hafva Bengt Gudmundsson från Halland och Anders Danielsson från Elfsborgs Län biträdt, den sistnämnde under yttrande, att, då den föreslagna ersättningen åt Egodelnings-Rätts-domare syntes alltför ringa, kunde befattningen öfverlemnas åt någon Häradshöfding, hvars domsaga emedlertid borde förvaltas af vicarius, samt ett skäligt arfvode af några hundrade Riksdaler Banco anslås, alt, för ändamålets vinnande, af Nionde IIufvud-Titeln utgå. Utskotten, som icke ega yttra sig öfver Anders Danielssons framställning om lörte-anslag till serskilda Egodelningsdomare, få, med erkännande af vigten utaf enhet i lagskipningen ej mindre i skiftesmål än alla öfriga Rättegångsärondén, erinra, att, då det enligt denna §. står invånarne i hvarje ort fritt att bos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att serskild parson för större eller mindre district må till Ordförande i Egodelnings-Rätt i. Nåder utses, synas de olägenheter Peter Andersson befarat, medelst be m - Lagsamt Allm. 23 c sv.- och Oeeon.- Utsk’.s Betänkande 2$:o zt. i j. gagnande af denna frihet, lätteligen kunna afhjelpas, utan att å Rikets Stan* ders sida erfordra någon åtgärd. 5 §.
Alla de bestämmelser och förbud, som det Högvördiga Ståndet påyrkat, finnas nemligen redan förut genom lag stadgade; och om de bestående lagarne för sabbatens firande ej verka till det afsedda ändamålet eller måhända ej alla längre tillämpas, så torde hjelpen böra sökas på andra håll, än genom stiftande af ett ytterligare antal lagar i samma ämne, helst en gammal men ej upphäfd lag, så framt den ej strider mot tidens åsigter och nationens anda, torde genom traditionen hos folket och genom den ofta skådade tillämpningen vid domstolarne, hafva vunnit större kraft och blifvit mera allmänt känd hos menige man, än hvad som med en nyligen beslutad lag kan blifva fallet. Ett förnyande af dessa lagar, derom yrkande inom Utskottet blifvit framstäldt, skulle således vara utan ändamål och blott innebära ett erkännande af deras kraftlöshet, utan att anvisa medlet till det ondas afhjelparide. Den första svårigheten för lagstiftaren möter genast vid bestämmandet af hvad som uti det allmänna lifvet bör såsom öfverträdelse af sabbatshelgden anses. Flere af bestämmelserna derom i vår nuvarande lagstiftning äro af beskaffenhet, att blott högst få medlemmar af samhället lära anse dem längre kunna eller böra tillämpas, deraf ock inträffat, att antingen en sådan tillämpning af sig sjelf upphört, eller ock 6 Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 38. undantag, genom särskilda lagar, måst göras för just de trakter eller de tillfallen, som varit de ende, der någon sådan tillämpning kunnat ifrågakomma.
Expeditions-U tskottets Forslas, till und. Skrifvelse, N.-o nS. 229 Hvilket allt Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 27 October 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 Oct. 1^4°. Preste-Ståndet den 24 Borgare-Slåndet den 27 Bonde-Ståndet den 27 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående befrielse från rotering för Torps Kyrkoherde boställe å Dahlsland. (stats samt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 26.) S. A. K. Jemte förmälan, att nuvarande Pastorsbostället i Torps socken å Dalsland, efter att vid indelningsverkets början hafva påförts rotering, ännu icke, ehuru sedermera blifvet pastorsbol, kommit i åtnjutande af den pastorsbolen i Riket tillerkända rotefrihet, har hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt derom, att berörde boställe måtte från den åsätta roleri »gen befrias; och aldenstund E. K. M., uti Dess Nådiga Bref den 2 November 1833, angående af dertill utsedde Committerade förrättade dels jemkningar i 1811 års extra rotering, dels af dem förslagsvis uppgjord ny indelning i ständigt Soldatoch Båtsmanshåll af oroterade SkatteKronooch Frälse-hemman m. m., gillat och fastställt Committeiades tillämpning af Förfaltningarne, dåde, med befriande för Kyrkoherde-boställen från ständigt knektehåll, ålagt dem extra rotering; så och då det dessutom är stridande mot Presterskapets privilegier, att
Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets hemställan, att Rikets Ständer måtte lemna utan afseende ett af Doktor Sandberg väckt förslag, att sista punkten af denna §:s 1 mom. skulle erhålla följande lydelse: »Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, sedan äfven kyrkoherdens utlåtande blifvit infordradU fatte deri sitt beslut och gifve det Kommunalnämndens ordförande tillkänna»; Och då i denna fråga tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, har alltså Preste-Ståndets beslut om antagande af den utaf bemälde motionär föreslagna lydelse förfallit. § 15. I enlighet med ett af Doktor Sandberg väckt förslag hade Utskottet tillstyrkt, att ur författningen måtte uteslutas denna §:s 2 morn., hvari är stadgadt, att, der utskänkningsrättighet för gästgifveri blifvit uppsagd inom den i § 12 bestämda tid eller ock förverkad, Kommunalnämnden, om den så för godt finner, och derest ej å Kommunalstämma, som två söndagar å rad blifvit pålyst, annorlunda beslutas, eger att vid den auktion, som i mom. 1 sagd är, ny utskänkningsrättighet, med utsättande af stället för dess utöfning, i den uppsagda rättighetens ställe på enahanda sätt utbjuda och auktionsanbuden pröfva. Nämnda tillstyrkande har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch B or gar c-Stånden, men af Bonde-Ståndet afslaget. Som i denna fråga tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut och således Bonde-Ståndets skiljaktiga åsigt förfallit, har Utskottet endast skolat förhållandet anmäla. § 18. Vid denna § hade Utskottet föreslagit, att afgiften vid utskänkning af bränvin, efter enahanda beräkning som hittills, måtte förhöjas från 40 till 50 öre för hvarje kanna.
Jag tror med Grefve Frölich, att vettenskapsmannen bör kunna rätta sig efter hvilketdera system som häldst, och vore det blott fråga om dennes gagn, skulle jag visserligen icke tillstyrka förs-laget. Men skillnaden emellan å ena sidan det dyadiska och duodecimal-, och å den andra decimal-systemet, ligger efter min tanka uti något Den 3o Julii f. m. helt annat. Det må gerna vara erkändt såsom rigtigt, alt fördelningen med 2 eller 3 är äldre, än decimal-fördelningen. Orsaken är den, att räknekonsten är äldre än skrifkunnigheten; ty för livar och en, som räknar blott i hufvudet, skall i vissa fall en fördelning, grundad på dyadiska systemet och på det duodecimala, vara beqvämligare. Men ovilkorligen måste för hvar och en, som räknar med Arabiska ziffror, decimal-systemet vara bättre; och jag lemnar till Ridderskapet och Adeln att dömma, om detta system då kan sägas vara blott för vettenskapsmannett. Jag tror, att det är af största vigt för ingenting mindre än all handel och rörelse. Man torde invända, att antalet af dem, som räkna i hufvudet, är ganska stort, och måste alltid förblifva det. Jag erkänner detta, roen jag ber att få påminna, att för hvar och en, Sorn lärt sig att räkna på papper, mäste bilden af den Arabiska ziffrah ligga för tankan, och medfölja, äfven då han räknar i hufvudet, och han skall således äfven då hafva t lättare] alt rätta sig efter decimalsystemet , än efter hvilket annat systern. 60m hälst. Frågan synes således kunna fördelas i följande: 1:0 Har skrifkonstens utveckling ännu gjort landet moget till denna ifrågavarande förändring, eller bör man vänta, som Grefve Frölich tror, till dess uti en fjerran framtid, folkskolor blifvit anlagä5 H. tä * Den 3o julii f. m. da; bör man minst i 3o år uppskjuta verkställigheten af en sak, hvilken, när den sker, förorsakar lika stor förändring i existerande förhållanden? Är förslaget sådant, att det verkligen bryter så mångå förhållanden, som man synes befara?
Sådant malte vara ändamålet med alla dylika bidrag. Här har blifvit sagdt, altman nu ej borde vara alltför frikostig utan behålla medlen för framtiden och emedlertid förränta dem i Statens cassör, så att menigbeter framdeles finge godt deraf. Men en annan talare har redan yttrat hvarföre han befarade att vid en kommande riksdag hvarken stora eller små torde få några bidrag af Staten. Just på det att en så fruktansvärd spådom ej rnåtte gå i fullbordan, synes det vara skäl att nu, medan man äger något, gifva åt dem som behöfva. Man säger äfven, att om Norrtelje eller några vissa orter få anslag, så skola andra blifva missnöjda. Det är omöjligt att göra alla till viljes, ty sorn icke alla kunna få, så blifva ej heller alla nöjda. Skulle man taga någras obelåtenhet till förevändning, så borde in - Dc-n 22 Ma rs c. m. gon få något. Jag hoppas således, att de skäl, som emot detta bidrag äro framställda, icke skola anses vara af den beskaffenhet, att R. o. Ad. vägrar det ifrågaställa bidraget. Visserligen liar .StatsUtsk;s vägran blifvit åberopad häremot; roen då torde det tillåtas mig åberopa en annan myndighet, som i statshushållning torde öfverträffa sjelfva StatsUtsk., och det är BorgareStåhdet. När detta beviljat 6,000 ruhlin förevar, ändamål, så synes också R. o. Ad. hafva skäl att göra det, hvarigenom 3 Stånds sammanstämmande beslut vunnes. Frih. Sprengtporten: Det har hittills allmänt antagits, alt vederbör, embetsverks utlåtanden borde vara eliel' anses såsom sådana källor, hvilka skulle äga tillräckligt vitsord, äfven för R. Sirs Ulsk., att derpå grunda sina omdömen. Oin icke denna sats får gälla, så blir det i sanning ett ganska svårt uppdrag för hvarje kommande StatsUtsk. att pröfva och med någon sakkännedom framställa sina åsigi afseende på de frågor, hvilka underställas detsainmas pröfning; ty någon intuitiv kunskap i ämnet kan man icke begära att ett R.
Sådant vore ock desto mera ändamålsenligt, som ifrågavarande anslag, med afseende å de grunder, enligt hvilka utgifterna äro bestämda, synes för framtiden böra blifva reservations-anslag, hvilket Kongl. Maj:t äfven vid" förra riksdagen löreslog, men Rikets Ständer då icke biföllo, af den anledning att utgifterna för denna statsreglerings-period ansågos kunna (såsom det äfven hittills visat sig) bestridas med de af Rikets Ständer anvisade medel, utan att påräkna blifvande besparingar. — Utskottet får således, på grund af hvad nu blifvit anfördt, tillstyrka, a) att Rikets Ständer, jemte förklarande att elementar läroverkens anslag hädanefter kommer att uppföras såsom reservations-anslag, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder medgifva och förordna, att de besparingar som vid slutet af innevarande statsreglerings-period å detta anslag förefinnas, må afskiljas från 8:dc Hufvud-titelns allmänna besparingar och vid afslutandet af innevarande års räkenskaper utbalanceras såsom en för elementar-läroverkens behof reserverad behållning till år 1861 och påföljande år. Under förutsättning att denna hemställan vinner godkännande, anser Utskottet att, utan någon ytterligare förhöjning af elementar-läroverkens anslag, erforderlig tillgång skall förefinnas såväl för de beräknade utgifterna, som för den mindre betydliga tillökning deruti, hvilken torde föranledas deraf, att lärjungeantalets tillvext vid ett eller annat läroverk kan påkalla någon förstärkning i lärarekrafter. — Den rättighet till högre lönetursberäkning, som Utskottet 80 StatsUtskottets Utlåtande N:o 123. uti 56:te punkten föreslagit för vissa extra lärare, synes ej heller, då dessas antal är mindre betydligt, böra föranleda till någon särskild förhöjning i anslaget.
Maj:t, genom nådigt bref af den 11 November 1850, förordnat, att dessa spanmålsanvisningar in natura skola upphöra och samma spanmål bland statsverkets inkomster upptagas, dock, hvad skolmästarens aflöning angirige, först sedan nuvarande innehafvare!! från tjensten afgått eller förk!a>— rat sig dermed nöjd. Stuts-Utskottets Utlåtande, N:o 220. 23 Den i motionens första moment föreslagna reglering skulle således endast i afseende å den genom sistberörde Kongl, bref indragna spanmålsqvantitet blifva“erforderlig; och då Utskottet, på de af motionären anförda skäl, anser det vara jemväl för dem, hvilka äro af dessa spanmålsanslag i åtnjutande, af synnerlig vigt att bibehållas vid rättigheten att desamma in natura utbekomma, har, af sådan anledning, Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, l:o att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, oansedt den i nåder anbefallda öfverflyttningen på Statsverket af ifrågavarande 54J tunnor spanmål, desamma dock för de ändamål, hvartill de äro afsedda, måtte af vederbörande, som deraf äro delaktige, få, efter faststäldt markegångspris, lösas vid närmaste kyrkoherberge, med bibehållande vid de rättigheter, som i afseende å spanmålens forsling tillförene författningsenligt egt rum. Vidkommande åter framställningen om Skytteska donationens skiljande från statsverkets inkomster, så anser Utskottet den största möjliga säkerhet för ifrågavarande medel och deras användande för det afsedda ändamålet ligga deri, att de redovisas i samman hang med den allmänna kronouppbörden och således äro underkastade enahanda kontroller, som förvaltningen af statens medel; hvadan Utskottet hemställer, 2:o att motionen i denna del må lemnäs utan afseende. Stockholm den 3 Juli 1851.
Vid detta förhållande och då, jemlikt Rikets Ständers nu fattade beslut, dessa afgifter komma att utgå med ett till två tredjedelar nedsatt belopp, har Utskottet, med hänsigt derjemte till den minskning deri, som af omvexlande markegångspriser kari blifva en följd, trott sig böra föreslå, att rotevahans-afgifterne af de utsockne frälsehemmanen i Halland må beräknas till ett belopp af 10,000 r:dr samt uti Riksstaten bland statsverkets ordinarie inkomster under serskild rubrik uppföras näst elter rubriken: rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord. Stockholm den 28 September 1848. Bih. till R. St. 1 Ank. till Exp. Utsk. d. 29 Sept. kl. 2 c. ni. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande de uti memorialet J\s 519 föreslagna voterings propositioner. Som, med antagande af Stats-utskottets i memorialet J\° 319 gjorda in bjudning, Preste-ståndet numera, lika med Borgareoch Bonde-stånden, bifallit 2:dra, 17:de, och 47:de punkterna af utlåtandet JV2:o 242, hafva, i följd häraf, nedannämnde i berörde memorial föreslagna voterings-propositioner förfallit, nemligen M 1, rörande anstånd med betalningen af köpeskillingen vid skatteköp å kronohemman, M 8, angående förvandling i vissa fall af kronooch kyrkotionde, samt JVZ 19, i fråga om bågskatten i Herjeådalen. Öfver voterings-propositionerna N:is 4, angående Fahlu kungsgårds-hjelp, och 18 rörande indragning till statsverket af arrendena utaf vissa statens egendomar, hvilka propositioner blifvit af Bidderskapet och Adeln, samt Borgareoch Bondestånden godkända, har omröstning i förstärkt Stals-utskott egt rum.
Ständers Statssamt Banco-Utskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 6 October 1823. s, D. Linot delta Beslut Reserverade sig Herr C. J. Hjärne, i enlighet med dess sedermera afgifne skriftliga anförande så lydande; ”På Högloft, Utskottens Pluralitet nu behagat bestämma, att frågan om en förlängd praescriptionstid till inlösen af ännu oinlöste Assignalioner, utgifne af Götha Canal Bolags och Götheborgs f. d. Discont-Verk, bör sedan arne Stånd stannat mot 2 förfalla, under åberopande af 75 §• Riksdags-Ordningen, får jag, som varit af skiljaktig tanka, häremot äran Reservera mig. 75 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver väl, att mål som kunna förfalla, böra det, då 2 Stånd slädnät mot 2 i beelu - 3i6 Ståts-Utskottets Betänkanden. tet, men undantager derifrån bestämdt sådan som 6g §. Regeringsformen uppgifver böra till det förstärkta Stats-Utskottets afgörande öfveriemnas. Ibland sådane mål föYeskrifves de vara, som på något sätt röra Riksgälds-Conloirets Utgifter eller Inkomster, och det är på denna grund jag vågar påstå, att detta mål bör tillhöra Förstärkta Stats-Utskottets afgörande, enligt 69 §. Regeringsformen, som jag således anser bordt ligga tili grund för beslutet.
Flottans Stater och Kongl. Bergs-kollegium samt af Stockholms och Götheborgs Städers embetsoch tjenstemän äro till andre inrättningar upplåtne. 5:o Inskrifningspenningar, som vid indelta Infanteriet och samtlige värfvade Regementen skola utaf hvar och en af manskapet, vid inskrifningen i rullorna, erläggas med 16 sk. 6:o Sventjemre-afgift, utgående till belopp af 8 sk. för hvar och en af gemenskapen då han antages vid de till Kavalleri indeldla Regementen; dock beräknas vid Bohus läns Regimente denna afgift till endast 4 sk. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 51, Litt. A. 19 7:o Af skedspenningar, hvilka med 8 sk. utgöras af hvar och en utaf manskapet vid arméen, "som för hemmansbruk eller andre omständigheter’’, på egen begäran, undfår afsked. 8:o Afgifter af gåfvor, förluningar, donationer och pensioner. Uti Kongl. Förordningen den 31 December 1689 stadgades, att till krigsmanshuset skulle erläggas för gåfvor i kontant 5 procent deraf, samt i gods och räntor 8 procent af den årliga räntans belopp, för konfirmationer å länsrätt en procent af jordeboksoch mantalsräntan samt för donationer på lifstidsfriheter i ett för allt 2 procent; varande dock genom Kongl, brefvet den 29 Oktober 1828 förklaradt, att förberörde stadganden äro tillämplige endast för sådane gåfvor, som af Kongl. Maj:t och kronan föräras. Från skyldigheten att betala den uti Kongl, resolutionen den 30 Mars 1690, i ett för allt till fem procent af pensionsbeloppet, bestämda afgift till krigsmanshuskassan äro, genom Kongl, brefvet den 5 Juli 1826, pensionstagare numera frikallade. 9:o Afgifter för ärftliga värdigheter bestämdes genom Kongl.
Då likväl en hvar bor kunna inse, att, för den händelse en allmän folkbeväpning skall bringas till stånd, en sådan måste erhålla icke allenast vapen utan äfven åtskillig öfrig krigsmateriel, så och vid det förhållande, att, som bekant är, denna tillgång icke kau blifva så särdeles betydlig, tror jag mig endast behöfva anföra dessa omständigheter, för att ådagalägga, att man icke kan förutsätta något så utsträckt fält för dess användande. Skall man åter i främsta rummet använda dessa medel för beväringen och derefter disponera återstoden för en s. k. folkbeväpnings organiserande, så liar man allt skäl att antaga, att den tillgång, som finnes, är helt och hållet behöflig för det förra ändamålet. Pn dessa skäl anhåller jag att Ii. o. Ad., med afslag å denna §, måtte antaga den 12:te §:n utaf K. Akts Nåd. Propos. 1 cilli liGt». Gr. Sparre: Dessa ord ”cn allmän folkbeväpnings orga niserande” tillkommo i Utsk:t genom votering. Jag får upprigtigt tillstå att jag, för min enskilda del, icke varit särdeles böjd för detta tillägg; men inom Utsk:t i öfrigt rådde deremot mycken sympathie derför, enär man ansåg att det läge icke allenast inom möjlighetens utan äfven trolighetens område att den ifrågav:de beväringsfonden skulle kunna blifva större än behofvet för beväringens organiserande erfordrade, samt att således äfven något kunde blifva öfver att använda till den omtalta folkbeväpningen, hvilken i allmänhet i Utsk:t mycket förordades. Ehuru jag visst icke väll ifrigt förfäkta detta tillägg, tror jag dock icke, att det skadar, om detta står qvar; ty det beror ju sedan på K. Akt att använda medlen, hvarest lämpligast finnes. — Ledd af denna åsigt i frågan kommer jag hvarken att begära propos. å den ena eller andra framställningen i ämnet; utan instämmer i det beslut B. o. Ad. i detta afseende fattar. Hr Wrangel:
Uti nämnda betänkande, sorn blifvit föranledt af cn inom Högvördiga PresteStändet vackt motion om ändring af 1855 års omförmälda förordning, hade Utskottet tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte i sammanhang med antagande af ny Strafflag för sin del besluta en författning, hvarigenom, med ändring af 1855 års förordning, stadgades, att, då medlem af Svenska kyrkan gjort sig skyldig till straff för åtskilliga i förslaget uppräknade brott och han efter utständet straff kom åter, kyrkoherden i församlingen eller den, som dennes ställe företrädde, skulle med honom om hans själs bästa samtala och, der han funne sig kunna nattvardens bruk honom tillstädja, sådant hos kyrkorådet anmäla. Detta Utskottets förslag har endast Ridderskapet och Adeln godkänt. Preste-Ståndet har för sin del antagit en sä lydande författning: ”Med ändring af Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, förordnas som följer: Medlem af Svenska kyrkan, som gjort sig skyldig till stnff, för det han hädat Gud, eller lastat eller gäckat Guds heliga ord eller sakramenten, eller för gäckeri af gudstjensten, eller för väld, svordom, oljud eller annan förargelse i kyrka under gudstjenst eller annorstädes, der gudstjenst hålles, eller för mord, dråp eller rån, då dödsstraff derå ej följer, för barnamord, stöld, äktenskapsbrott, blodskam eller lägersmål i förbudna leder eller för våld mot föräldrar; så ock den, som begått lönskaläge eller gått drucken eller oskriftad till nattvarden, eller sedan han af presten enligt kyrkoordningen blifvit varnad att derifrån sig afhålla, må ej af den heliga nattvarden komma i åtnjutande, innan han eller hon af sin själasörjare i närvaro af tvä eller tre bland församlingens medlemmar, dem själasörjaren tillkallar, låtit sig enskildt skriftas och aflösas, pä sätt särskildt föreskrilvet är”. BiL Hll B. St. Borgareoch Bonde-Stånden hafva återförvisat frågan till ytterligare behandling af Utskottet.
Ned iagllagande ak de88a tillägg oeb ändringar, lillsl^rble Idögsle Dom8ko!en8 fleste Dedamöler bisall ä Lommillerades Dorsallnings-korslag; bvaremol Dögsle Domstolens bemälde Dedamöler ansago Driberre ^»r/er sersbilla korslag innesalla flere regleinenlarisba köresbrisler as den ari, all de ej lämpligen bonna eller böra i en brollmäis-tag inköras oeb bunde således ej lillsl^rba antagande deras. duslilim-bädel Oresve 80m dels in8lämde i de an märb »in gar vid Lommillerades sörslag till Dag emot us>^>ror oeb olokliga folbsamlingar, bvilba voro en söljd as den gransbning, sörslagel lill n^r Lriminal-Dag oeb 8er8bildl 11 Lajaillel 8lrass-balben deras uli llögsle Dom8lo!en körul undergält, oeb uli bvilben gransbning duslilike-badel iebe deltagit, oel> del8 förenade 8ig med bvad Idögsle