Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r gjorde hemställan, om vidtagande af det Stadgande, att under de Titlar som röra FörsvarsVerket, Besparingar, som uppstått ä Anslagen till de Materiela Behof ven ej få användas till reglering eller förbättring af Löner , samt att nppkomne LöneBesparingar böra i första rummet användas till betäckande af de Brister, som möjligen under samma tid kunnat uppstå å de, till fyllande af Materiela Behofven, beviljade Anslag. 5:o Hos H. R. o. A. hafva ytterligare Hr Grefve Cronstedt, Clas, Hr Frih. af Nordin, Carl Johan, Herr Nordensköld, O. G., och Hr Crusenstolpe, M.J., anmärkt: att Tionde HufvudTitelns ställning och behof voro för K. M:t så tillräckligt kände, att den af Utskottet bos R. St:r tillstyrkte åtgärd att lill K. M:t ingå med underd. framställning om vidtagande af sådana inskränkningar och Besparingar i Utgifterne för Sjöförsvaret, som, med iagttaget beredande af Rikets säkerhet, öfverensstämma med Nationens förmåga att Utgifterne åstadkomma, vore öfverflödig; äfvensom Hr Grefve Cronstedt anfört: att Utskottet misstagit sig om beloppet af Tionde HufvudTitelns årliga Brist, då Utskottet derifrån ej afdrqgit de 48,5ooR:dr, som blifvit anslaget för Materielen af Utskottet lillagde; samt att Utskottet borde upplysa, hvaruti de å Materielen upp - 202 Stats-Utskottets ta-gne .Indelte Räntor, 2621 R:dr 32 sk., bestå eller hvartill de äro anslagne, emedan detta ej kunde igenfås hvarken i Utskottets Betänkande eller i 1823 års Statsreglering. Ehuru Utskottet icke dragit i tvifvelsmål, alt ju K. M:t äger kännedom af Tionde HufvudTitelns
RegeringsFormen vördsamligen tillstyrka den rättelse och jemkning i ofvannämnde citation, alt ordet: endast må der på sin plats återintagas samt orden: af TryckfrihetsLagen ej föreskrifna, hvilka ej höra till 86 §., men innefatta en nödig bestämmelse af vilkoren för Tryckfrihetens åtnjutande, clauderas, såsom i paianthes, och med olika styl utmärkas. Stockholm den 3 Junii 1823. 150 Constitutions-TJtskottets Betänkanden. Ankom den si Junii 1323. Memorial, till Riksens Ständer, med föreslående af ett tillägg i 75 <§. Riksdags-Or drängen; Enär i 75 §. Riksdagsordningen, bland åer åberopade RegeringsFormens §.$., som innehålla särskildta stadganden, om sättet att bestämma Riksens Ständers beslut, icke linnes införd 56 §., hvars sednare moment, föreskrifvande proceduren med Grundlagsfrågor, först vid 1815 års Riksdag tillkom, får, med gillande af gjord Motion, Constitutions-Utskottet, för behandling enligt Grundlagen, vördsamligen föreslå det tilllägg i ofvanberörda RiksdagsOrdningens 75 §. att i densamma näst efter orden : hvarom i RegeringsFormens, må intagas §. numern 58. Ankom d. 21 Junii 1823. Memorial till Högv. Präste-Ståndet i anledning af dess återremiss på Tjtskottets förslag till upphäfvnnde af Q morn. 4 §. Tryckfrihetsförordningen. Enligt Protocolls-Utdrag af den 15 nästledne Maji har Högvördiga PresteStåndet, med anmärkningar, som förklarats utgöra dess gemensamma tankar, återremitterat Constitutions-Utskottet under den 2 i nyssnämnde månad afgifna förslag till upphäfvande af 8 mom. i 4 §• Tryckfri» hetsförordningen.
Innan diskussionen fortsattes öfver Const.Utsk:s betänk, ronde nalional-representationeus ombildning, tager jag mig friheten hemställa alt R. o. Ad. täcktes bifalla, att LagUtsk:s betänk. N:o 26 ang:de fördelning af fängelse-distrikten i riket, må å föredragn:slistan framflyttas alt förekomma näst efter samma Utsk:s betänk. Anledn. till denna min begäran är, alt vid nästa sammanträde för sammansatta Statsoch LagUtskm förekommer frågan om anslag lill fängelsebyggnader; vid afgörande! af hvilken fråga, det torde vara af vigt att känna det beslut, som blifvit faltadt öfver ifrågavande betänk. Uppå i anledn. häraf framställd propos., heslöls att LagUtsk:s d. 24 dennes bordlagda betänk. N:o 26, i anledn. af väckt fråga om inrättande af serskilda Domstolar för behandling af brottmål rörde häktade personer, skulle å föredragmslislan upföras näst efter samma Utsk:s betänk. N:o 25, ang:de domstolarnes ombildning, Hofrätternes utflyttning samt rättegången och arbetssättet i sistnämnde domstolar. Fortsattes pröfningen af Const.Utsk:s d. 3 och 16 dennes på bordet lagda mern. N:o 7, med förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne. Härvid förekom nu och upläsles det af Ilr Weidenhjelm, Ernst Aug., afgifna förslag till gemensam tanke, sålydands: ”att jemväl öfrige embetsman, som icke innehafva börd eller jord, må i representationen beredas inträde.” Gr. Lagerbjelke, Gust.: Sedan R. o. Ad. genom 3:ne voteringar afgjort, det Ståndet icke anser att embetsman, såsom sådane, bör tillkomma representationsrätt; så hemställer jag, att II. o. Ad. i konseqvens med dessa beslut äfven måtte afslå det förslag till gemensam tanke, som nu blifvit föredraget. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma lanke antoge Hr Weidenhjelms frågavande förslag.
Den goda damen såg med förargelse hur mycken tid Harriet använde vid skrifbordet och uppmanade modern att genast hemkalla henne, p % det hon matte fortsatta med handarbetena, hvilka visat sig mera säkert inbringande an det literära arbetet. Modern skref till sin då tjugusjuariga dotter ett barskt bref, åläggande henne att ofördröjligen resa tillbaka. Djupt nedslagen öfver att se denna utsigt till oberoende ryckas ifrån sig, men bunden af sin vana vid lydnad, efterkom Harriet befallningen. Hon hade böjt sig, men var dock icke kufvad. Unitariska föreningen hade utsatt trenne pris, afsedda för afhandliiigar rörande bästa sättet att viiina katoliker, judar och muhanimedaner för den unitariska läran. Det för hvarje afhandling utsatta priset var icke stort: tio guinéer för den katolska, femton för den judiska och tjugu för den muhammedanska. Men begäret att mäta sina krafter med andras bestämde Harriet för att täfla om alla tre prisen. Hon började med den katolska uppsatsen, som skulle inlemnas ett halft %r före de andra, samt lät en skolpojke mot betalning renskrifva manuskriptet. I september 1830 fick hon den glädjande underrättelsen, att priset var hennes. Aggad af denna framg %ng, grep hon sig an med de andra tv4 prisuppgifterna. Båda manuskripten renskrefvos af olika personer, på det ingen före öppnandet af namnsedeln skulle kunna misstänka att båda skrifterna voro författade af saninia person. Hon drog till och med försorg om att konvoluten vor0 af olika form, att sigill och lack voro olika, samt att båda afhandlingarna voro skrifria p&amp; olika slags papper och med olika black. Till prisdoniames stora förvåning, visade det sig också att alla tre prisen tillfallit en och samma person. Medan Harriet väntade på taflingens utgång, skref hon en längre berättelse för ungdom, Pive years of youth. Deremellan sydde och broderade hon för främmande, allt med sin vanliga energiska flit. Den sista tiden hade hon allt mer och mer egnat sig at studiet af nationalekoiioini, och hon började fundera på att man genom lämpliga berättelses kunde åskådliggöra hela systemet.
Af nämnde stuteris nitiske Chef, Hof-Stallmästaren in. m. J. V. Beyer, har jag begärt och erhållit nedanstående uppgift angående Ottenby stuteri tab. Litt. E. Begge ITushållnings-Sällskapen i länet hafva under senare åren vidtagit flera verksamma åtgärder för boskapsskötselns upphjelpande. Tjurar af Ayreshire-race, dels lemnade från statens holländerier och dels anskaffade genom Hushållnings-Sällskapens föranstaltande, hafva blifvit stationerade å flere ställen. Utmärkta afvelsdjur af får och svin hafva årligen införskrifvits och på lämpliga vilkor utlemnats till jordbrukare i länet. Genom expositioner och prisutdelningar hafva Sällskapen för öfrigt sökt att framkalla och underhålla en fiffigare håg för ladugårdarnes förbättring. Tal). Litt. Ottenby Stuten. År. Det vid hvarje års slut underhållna antalet af Främmande ston betäckta af stuteriets hingstar Försäljning af hästar Stuteriets alla inkomster hafva in summa utgjort. R:dr R:mt. Äldre hästar. Föloch unghästar. Summa hästkreatur Vid stuteriet. Ä hingststationen. Antal sålda Försäljningssumman. R:dr Runt. Moderston. Hingstar. Arbetshästar. Patt-föl. Irsta året. 3:dje året. 4:de året Äldre hästar. Unga hästar. Holländeri. Skogshushållning. 19 Ett Kronan tillhörigt holländeri af Pembroke-race, sorn vid periodens början var stationeradt på Björnö nära Calmar, men hvilket ansågs icke motsvara sitt ändamål, har blifvit indraget; hvaremot ett statsholländeri af Ayreshire-djur inrättats på Casimirsborg i Södra Tjusts härad, hvarifrån, sedan ställets ägare aflidit, detta holländeri flyttats till sin nuvarande plats å egendomen Sundsholm i samma härad. Någon allmännare kreatur sjukdom har icke under detta tidskifte hemsökt länet.
»Gamla Agneta,» sade hon högt till sig själf, som det blifvit hennes vana där i ödemarken, »du sitter uppe i din stuga och spinner och spinner. Du får slita och sträfva alla dagens timmar för att ej förgås af hunger. Men är det någon, som har glädje af att du lefver? Är det någon, gamla Agneta? »Hade du en af de dina i lifvet, kunde det så vara. Bodde du längre ned åt bygden, vore du väl till glädje för någon. Så fattig, som du är, kunde du hvarken ta till dig hund eller katt, men du kunde väl ibland låna hus åt en tiggare. Du skulle inte bo så långt ur stråkvägen, gamla Agneta. Om du bara en enda gång finge ge en törstig vandrare en dryck vatten, så visste du ändå, att du lefde till någon nytta. Hon suckade och sade sig, att inte ens bondkvinnorna, som lämnade henne spånad, skulle sörja hennes död. Nog hade hon sökt göra ett ärligt arbete, men det fanns väl många, som kunde göra det bättre. Hon kom i riktig gråt, då hon besinnade, att herr kyrkoherden, som sett henne på samma plats i kyrkan under alla dessa Herrans år, kanske skulle tycka det vara alldeles lika godt, om hon vore där eller ej. »Jag är som en afliden,» sade hon, »ingen frågar efter mig. Jag kunde lika så gärna lägga mig att dö. Jag är redan förfrusen i kölden och ensamheten. Jag är hjärtfrusen, det är jag.» »Kors ja, kors ja,» sade hon, ty nu var hon riktigt i farten, »om här bara funnes någon, som behöfde mig, så skulle det väl ännu finnas värme i gamla Agneta. Men kan jag sticka strumpor åt stengetterna kanske eller bädda sängar åt murmeldjuren? Det säger jag dig,» sade hon och sträckte handen mot himmelen, »att du får skaffa mig någon, som behöfver mig, annars lägger jag mig att dö. I detsamma kom en hög och allvarlig munk emot henne på gångstigen. Han slog sällskap med henne, därför att han såg, att hon var bedröfvad, och hon berättade för honom om sin sorg.
Denna, en vanlig säterstig, delade sig dock snart i två, och vi skiljdes helt varma från ynglingarne, men hur vi gingo, kommo vi vid en böjning af stigen åter bredvid dem. »Ni gå nog vilse!» ropade vi, tvärsäkert antagande att sådant ligger ynglingar i blodet. »Någon af oss gör det», svarades, och så märkvärdig var fjellnaturen, att vi nu stodo i en samlad grupp, spanande på karta och mark efter hvar sin väg, men funno blott jemnlöpande vandringsstigar. Det är ödets vilja, tänkte vi och följde våra manlige förare tills vi slutligen alla sju ej mera visste hvar vi befunno oss. Det bekymrade oss dock föga, ty vi stodo då midt ibland en flock menniskovänliga kor, och på en aflägsen höjd, på andra sidan om frodiga inhägnade ängar, låg en större säter, dit två af kamraterna gingo för att bespeja nejden. Efter en längre väntan hissade de framryckningssignal; vi klättrade öfver diverse gärden, vadade genom det höga, redan daggiga gräset och följde efter till sätern. Här lemnade våra ynglingar oss, sedan de först öfvertygat sig sjelfve och oss, att vi voro dragna ur vår rätta kosa genom att följa dem. Reflektionerna gjorde sig sjelfve och besparade sålunda oss ett obehagligt arbete inom det psykologiska området. Sätern hette Aulstad och sades tillhöra Björnson, fast han, som säterguten upplyste, aldrig hade besökt den under de år han, gutten, skött den. Här var nemligen ingen budeja, utan karlen skötte, med gjäterguttens hjelp, hela mjölkhushållningen. Ehuru vi nyss haft olägenhet af manligt sällskap, skulle vi dock gerna velat stanna här till följande dag, ty kartan visade, att vi hade långt till Lidsätrarne, men gutten tycktes vara mindre hågad för en sådan inqvartering och erbjöd oss en vägvisare.
Då det således är för Rusthållarne en skyldighet, enligt Författningar, och för Rotehållare ett nödtvång genom förhållandet med Soldatens antagande, att sjelfve underhålla sine Den i3 Mars f. rlj. sihe Ryttare och Soldater vid molen; trdr jag deraf följa, alt Rikets Ständer nu kunna, likasom år 18r2, besluta, om MötesPasfievölance-afgift böf aga rum, eller ej. I detta afseende hafva arne olika förslag blifvit af Konungens Rådgifvare framställde. Det förslaget, att PaSsevolartceil skulle utgå genom Allmän Bevillning, anser jag lika med Herr von Heynne, ej hvila på rättsprincip, emedan derigenom ett onus, som åligger visse medborgare, skulle kastas på andra, som ej äro skyldige att i Rustoch Rotehåll deltaga. Visserligen vore det likväl lyckligt för jordbruket; om delta förslag kunde antagas, i synnerhet om de uoo.ooo Rrdr, som, enligt förslaget, skola årligen behöfvas till möteskosthadelnes bestridande, kunde, såsom nian förmodat, Utgå utan förhöjning af nuvarande Bevillning, Men jag hemställer, huru denna calcul står tillsammans med Kongl. Majfts Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof. UtgiftsTitlarne öfverstiga der alla upptagne Inkomster, dem StatsUtskottet dessutom nedprutat; och då nu redan der visar sig en brist af 4°>000 Rrdr, som man förmodar kunna betäckas af blifvande öfvetskottsmedel, vet jag i sanning ej, huru deraf skall kunna bestridas en ny utgift af icke mindre än 300,000 Rrdr. Kunde man åter såsom säkert antaga, att tillgång härtill skulle beredas genom öfverskott å TullBevil!- 16 H, i3 >94 Den i3 Mars f. m. ningen, i följd af en förbättrad inrättning oell förvaltning af Tullverket, vore det mig kärt, alt en sådan lindring i folkets bördor vunnes.
: ' Fredrik~aiBremer-Forbwndets .med / emmar annpop !d~ h t. med ~ snaraste t; / / by r&amp;, 54 Drott~inggatan. ' 3: e haft .. ' DAGNY T O I SKR F I T FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN VavZ Mfidli.agm, Kvinnas valbarhet till ledambt i fattfgv0rdsstyrelse. EZZen IVhitZoc7c, Ifrsprungligt. Poem. F ~ i t x Ran7c; .Bo.nsekvenser ..,. Buch der ?Qzmeaa, von Laura Marholm.) ;, Meddelanden frAn Fredrika-Bremer-Forbunc !et. Fr0n skilda hall. Louise Otto-Peters f-+. - a ' ' s. - " (~Das 3 ': A Predrika-Bremer-Forbundets adr,: Drottninggatan 5ka Under sommaren 3nska.r cn lärariiiiia i Rkliard Anderssons iiiusikskr&gt;la f&amp; vistas. hos en fiiinilj pA l a i d ~ t inat att u~ideil.isa i piaws elning. Narmwe iin (1eilii ttehcr lem uas pH. Fredrika-Bremeraör undete Byrii, Dmttniiiggatnn 34. Stockholm. T Hygieniska OBS.! Skodon tillverkas fik Henar, Damer och h m: Prisbelönta af DrHkt-Raformfikeningen. -: Skodon tillverkas afven efter modern fason. w Allt arhete iitföreu iioggrarmt och af hiista materiel. q Reparationer verkställas val och på bestämd utlofvad tid. P. GUST. Nya Hush %llsskolan (tsr lbildade flickor). - Grnncl~l 1881. Nya. Föresthdarinua: Fröken H. Croiius,: _ nushall a) akola 1YT6t; a3&amp;&amp; " Vestra TrikdgaPdsgatan 19.: OBS.!
Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde äfven utse en Suppleant i Eiddarh.Utsk. i st. f. Gr. Taube. Föredrogs ånyo och remitterades till Lag-Utsk. K. M:s d. 5 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till E. St;r, ang:de vissa 80 Den 8 November. ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet. Ånyo föredrogs K. M:s d. 5 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St:r, ang:de upliörande af det för rotehållarne eller soldaterne vid Indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll. Hr Sandströmer, Anders Peter: Då i den K. Proposm säges, att den fördel, som der blifvit föreslagen för rotehållarne vid samtliga Indelta Infanterierna, icke borde tillkomma rotehållarne i Jemtland, hvilar detta påtagligen på något missförstånd i afseende å förhållandet med den åberopade roteringskassan. Enär jag eger så mycket närmare kännedom härom, som den nya roteringen i nämnde provins verkställdes under den tid jag var Landsh. derstädes, anser jag mig derföre skyldig att meddela de uplvsningar, som deraf kunna påkallas. Uti den K. Proposm säges, att beklädnadsbidraget utgår af en roteringskassa, som har sig hemmansräntor anslagne, och att, i följd deraf, omkostnaden för beklädnaden, hvilken utgår från denna kassa, ej drabbar rotehållarne, utan Staten.
Under de få år jag varit RiddarhusKamererare, har jag tillräckligt erfarit, huru stort behofvet är af sådana understöd. Alltid är de sökandes antal betydligt; men särskildt påminner jag mig en händelse 1826, då ibland i5 sökande befanns en yngling, som var 23 år gammal, och redan förgäfves sökt en gång förut. Hans fader hade deltagit i i5 större och mindre träffuingar mot rikets fiender, var då sedan ett halft år sängliggande sjuk, och i så torftiga omständigheter, att, vid hans snart inträffande död, uppstod concours. Ehuru goda betyg denna Yngling hade, var dock behofvet och omständigheterne för andre Sökande sådane, att denne då ännu icke kunde få Stipendium. Jag har sett Sökande Ynglingar 3 gånger gå miste om sådane Stipendier, och först fjerde gången erhålla dem. Är det under sådane förhållanden skäl, att borttaga befinteliga medel, från ett behof, hvars verklighet är så ovedersäglig och öfvervägande, för att använda dem till ett annat, hvars tillvaro blott är förmodad? Böra väl vi så famla efter loford af meningarne för dagen, att vi ej låta det gamla och erkändt nyttiga äga bestånd, utan förstöra det på nya, osäkra och onödiga försök. Jag yrkar bifall å Utskottets Memorial, och begär till Den 23 Mars e. m. 315 tidens vinnande genast votering, om min mening icke på annat sätt varder bifallen. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Gustaf: Sedan Herr von Hartmansdorff begärt votering, borde jag kanske icke upptaga Ridderskapets och Adelns tid med något yttrande i detta ämne. Dock kail jag icke underlåta förklara, att jag instämmer med dem, som yrka, att Ridderskapets och Adelns beslut i denna fråga vid sistlidne Riksdagen måtte äga bestånd, och förevarande Memorial afslås. Genom de 2:ne Stipendier, som här äroifråga, anser jag icke någon synnerlig hyllning lemnäs hvarken åt lidens kraf eller tidens fördom, hvarom man härstädes talat; ej eller tror jag dem kunna omättligt bidraga att antingen öka täflan hos JNäringsidkarne eller minska deras antal, som beträda Tjenstemannabanan.
Knifvar: rak-, med eller utan fodral penntälj-, sjömans-, eller gröfre arbets .. bordsoch andra slag, ej specificerade, samt gafflar: med skaft af silfver, pläter, ebenholtz, elfenben . med skaft af andra ämnen . Kobolt-malm och metall Koeffyr er Kol, trädKonfityrer Konserver, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor Koppar: rå eller garad smidd, valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning I skålp. 1 skålp. 1 stycke. 1 skålp. 1 skålp. lnföraels tull. Riksmynt. Kochenilj ; se Färger. Kolsyradt Natron; se Soda. Kompasser; hänföras under Instrumenter, navigationsetc. Konjak ; hänföres under Bränvin. I Kopal; hänföres under Gummi, alla slag, ej specificerade. Kopiepressar; hänföras under .lern, gjutgods, ej speoificeradt, gröfre. Kopparrök; hänföres under Vitriol, andra slag. Bih. till JR, St. Koppar: smidd, valsad eller gjuten : bleck och spik till fartygs förhydning andra helfärdiga arbeten, opolerade . polerade Kopparnickel Kopparskrot eller gammal koppar, endast användbar lill omsmältning, samt koppar-aska Kopparstick, Estumper och Litografiska arbeten, sorn utgöra tillbehör till tryckta verk andra slag, oinfättade infattade, se Tafvelramar. Koraller, äkta, oarbetade arbetade, oinfattade infattade med Guld eller Silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den; infattade med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Korgar och Korgmakare-arbeten: af oskalade qvistar och spån af skalade, men oklufna qvistar af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag . Koriander Korinter Korkar, skurna, ulan beslag, äfvensom korksulor med beslag Korkbark Kort, spel Anm.
Den der omnämnde torparen var tilltalad och misstänkt för mord å sin svärmoder, på hufvudsakligen följande grunder: att svärmodern enligt läkares intyg, icke af vådlig händelse, utan genom annans handa verkan ljutit döden; att bemälde torpare, som, enligt anhöriges och flere vittnens utsago, en längre tid ådagalagt ovilja och förakt för, samt fatlat särdeles missnöje och harm deröfver att svärmodren umgåtts med förslag att träda i nytt gifte; att han vid flera tillfällen 0111 henne fällt hotelser, som till och med angått hennes undanrödjande, samt efter hennes död, hvilken han i det längsta sökt förklara såsom af olyckshändelser tillskyndad, icke allenast visat sig kallsinnig och liknöjd, utan fastmera haft yttranden, utmärkande t i! I leise med svärmodrens död; att han, som jemväl den morgonen, då våldsgei ningen sig sannolikt tilldragit i närheten af hans hemvist, röjt elt vredgadt sinne, icke gittat afgifva en tillfredsställande redogörelse för sina förehafvanden vid samma tid; och slutligen att ingen annan person funnits, hvilken, såsom han, kunnat misstänkas att hafva mordgerningen förölvat. Då han likväl enständigt nekade sig hafva begått omnämnda mord, så ansåg så väl häradsrätten, som Hofrätten honom, i brist af tillräcklig bevisning, ej för denna sak kunna till ansvar fällas; hvilken dom visserligen städfästades af Högsta Domstolen, genom pluralitetens, d. v. s 4 ledamöters beslut, men 3:ne ledamöter ansågo deremot genom vederbörande läkares yttranden m. m. vara utredt, att svärmodren genom annans handaverknn ljutit döden, samt att de emot omnämnda torpare förekomna omständigheter innefattade så bindande bevisning, att han varit banemannen eller i gerningen d< Iaktig, att de lemnade målet i den delen till framtiden och tillstyrkte hans insättande på correct.inrättningen å Långholmen i enskildt fängelserum, för att af vederbör, presterskap till bekännelse förmanas.
St, Brot, 184.0, 4 Sami, 2 Afd. 23 Haft, 1 2 Staissamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o lil, från skyldigheten att på en gång hålla mer än en mundering; så och då detta förhållande lärer bero på frivilligt ingångna öfverenskommelse!’, samt Utskotten dessutom hysa den öfvertygelse, att, genom begagnandet af den uttjenta munderingen under marcher och vid flere förekommande tillfällen, lifmunderingen blifver sparad, och icke obetydliga fördelar i ekonomiskt afseende härigenom beredas de rustande sjelfva, hafva Utskotten icke kunnat denna del af motionen med tillstyrkande beledsaga. I följd hvaraf frågan om befrielse från åliggandet att till mötena transportera äfven den uttjenta munderingen, torde förfalla. Vidkommande slutligen motionärens hemställan om tillåtelse att till linnebyxor för grenadierne få använda lärft i stället för tältduk, så och då Utskotten anse sådane frågor, deri rättelse kan vinnas, på. sätt lag och laga stadgar föreskrifva, icke böra blifva föremål för Rikets Sländers öfver läggningar, anse Utskotten de rustande, derest de förmena, att befälet trädt i förevarande afseende deras rätt förnära, böra, i besvärs väg göra den gällande. Slockholm den December 1840. N:o lil. Betänkande, i anledning af väck! fråga om befrielse för Rotehållare från skyldigheten att ersätta klädespersedlar, som skadas af mal.