Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och månne man ett ögonblick kan draga i betänkande, att det i stället är både rättsenligare, naturligare, och framförallt mera »unionsvänligt» att ställa frågan på den ståndpunkt, att båda folken i allsköns vänlighet kunna komma öfverens att sådana förändringar, som angå begge rikena, beslutas antingen efter föredragning i sammansatt Svenskt och Norskt Statsråd, eller, der så nödigt anses, genom propos. till de begge rikenas representationer? Hr Frih. Hamilton har fästat upmärksamheten dervid, att då K. St:r önska, att K. M:t måtte upskjuta pröfningen af Norska Storthingets beslut om Norska Ståt hällareskapets uphörande, sådant indirekt innefattar en begäran om afslag, emedan, enl. 80 § i Noriges Grundlov, hvarje lagförslag, som icke före Storthingets uplösning af Konungen sanktioneras, derigenom förfallit, hvilket således nu skulle blifva en omedelbar följd af upskofvet, enär Storthinget inom några få veckor kommer att åtskiljas, måhända ännu innan revisionskomitén blifvit tillsatt, långt mindre fullbordat sina arbeten. Ja, utan tvifvel har också detta varit Ekon.Utsk:ts mening, ehuru Utsk:t, likasom Hr Frilen sjelf vanligen i sina framställningar iakttager, velat begagna en behaglig och grannlaga form, för att icke mera direkt begära ett afslag i en fråga, deri icke B. St.-r, utan Konungen eger belutande-rätt. Meri Utsktt har uppenbarligen också haft en annan afsigt med tillstyrkande af upskof, den nemi. att Konungen skulle göra äfven ifrågavarande unionela stadgande till föremål för den blifvande revisionen, och sålunda kunna lemna Storthinget det helt naturliga svar, att Konungen ville taga förslaget i öfvervägande i sammanhang med de framställningar, Komiléen komme att göra om förändringar och tillägg till föreningsfördraget; och detta mätte väl vara qvintessensen i Utsk:ts hemställan.
Det han I män hundra g&amp;nger gjort, utan att vi qvinnor v&amp;ga klaga. » Och Benzon låter Pål svara på styfmoderns förebråelser: » Mitt föregående lif är icke renare än hennes; snarare motsatsen. » Björnson diskuterar saken i skådespelet » En Handske », der han visar, att det rättaste är mannens och qvinnans likställighet, att en och samma moral bör vara gemensam för båda, att man, i sedligt afseende, icke bör fordra mera af den ena, än af den andra parten. Förf. till » Ett.val » har icke utvecklat ämnet. Vidare är frågan, om det är rätt, att en qvinna, som en gång begått ett fel, bör äktas af den man, som vill göra henne till sin hustru, af den, hvilken älskar henne och sjelf är älskad tillbaka. Svaret är beroende på hans kunskap om felsteget. Deri är man dock ense, att den felande skall ångra, att lidan * det skall hafva renat henne, så att brottet utplånats. I » En skandal » säger Benzon, att en qvinna, som en gång felat, som lidit, ångrat och vändt om, hon förtjenar att uppresas. Och deruti instämmer man. Brändes i » Ett besök », Sardou i » Fer-nande », Dumas i » Denise » och i » fru Aubrays ideer » hafva, under den senaste tiden, förfäktat samma åsigt. Skilnaden är .blott den, att Sardous och Brändes hjeltar äro okunniga om brottet, först då lära känna det, när giftermålet är fullbordadt. Brändes låter upptäckten komma så långt efter, att ett barn finnes, då katastrofen inträffar. Och jag tror, att just detta är den grund, han bygger på, det moment, som i framtiden skall återställa äktenskapet, utplåna förbrytelsen och möjliggöra lyckan. Benzons manlige hjelte är medveten om felsteget. Redan då han begär henne, får han veta hela sanningen. Den älskade är nog uppriktig att öppet säga den. Förf. till » Ett val » låter sin hjelte ana den.
IX. R. 477. XII. B. 35. A. 120. XIII. Bergsförfattningar, om skyndsamt utfärdande af vissa. V. B. 38. A. 92. Bergslag, Stora Kopparbergs, om upphörande af allmogens inom vissa trakter af Stora Kopparbergs Län skyldighet att till detta in natura leverera Hemraansränleoch Mantalseller Qvarntullskolen, samt om upphäfvande af öfriga Bergslager tillerkända privilegier och särskilda förmåner; äfvensom i sammanhang härmed - C 33 ) roed om nedsättning i kopparränlan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget. I. 48. R. 123. V. B. 258, 326, 362. A 369. VI. E. 11. Bergslag, om upphäfvande af den s, k. tvungna lackjernsblåsningen derinom. Se Tackjernsblåsningen. Bergverk, om åläggande för ägare deraf alt i vägunderhållningen deltaga. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 1. Beräkning af Statsverkets inkomster. Se Stats-Utskottels Utlåtanden och Memorialer N:ris 64, 176, 246, 275 och 371. — af Salpelerhjelpen inool Kalmar Län, om anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse deri. Se Salpelerhjelpen. — af Tullmedlen, Saluaccisen, Postmedlen, Charta-Sigillata-afgiften och bränvinsbränningsmedlen. Se Sjölullsroedlen. Berättelse om hvad sig i Rikets styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, Kongl. Majrts. — Se Revisorer, Juslitiie-Ombndsman, Bankofullmäklige, Komiterade lill tryckfrihetens vård, Riksgälds-Kontorets fullmäktige. Besigtningar å boställen. Se 'Ekonomiska besigtningar. Besittningsrätt (ill kronohemman, angående förändring i föreskrifterna derom. Se Kronohemman. — till kronoskatte-brnkshemman, om meddelande af lagfart och fasta derå. Se Lagfart.
På gränsen af Lerbäcks och Godegårds socknar har bolaget Vieille Montagne begynt arbeten på dervarande zinkblendelager i stor skala i ändamål att vid Åmmeberg, vid en vik af Wettern, koncentrera malmen för skeppning till Belgien. Inom bergslagcrne finnes öfverallt tillgång af kornig kalksten, som användes ej allenast för tackjernstillverkningens behof, utan äfven såsom marmor försändes från Nora socken i grofhuggna block till Stockholm för vidare bearbetning. I Grythytte socken finnes lerskiffer, som brvtes och användes till taktäckning i angränsande orter. V O O Vid 15 större brännerier, hvaraf 3 i Lindes, I i Fellingsbro, 1 i Glanshammars, 5 i Örebro, 3 i Kumla, 1 i Skyllersta och 1 i Sundbo härad, tillverkades sistlidet år 420207 kannor och vid 34 mindre brännerier 35000 kannor brännvin. (i 8 Fabriker af betydenhet saknas på landet. De största äro 1 pappersbruk nära Orebro med 25,000 R:dr tillverkningsvärde, 1 glasbruk i Hammars socken med 27,000 R:dr varuproduktion samt ett nyanlagdt krutbruk i Nora socken, äfvensom ett oljeslageri vid Karlslund, som producerat olja till värde af 7272 R:dr. Produktionsvärdet af samtlige fabriksnäringar på landet utgjorde 1857: inom Öster-Nerike R:dr 38,280. » Vester-Nerike » 40,920. » Nora fögderi 10,775. städernas fabriker uppgår tillverkningsvärdet i Örebro till samma år: )) 7 64,000. förnämligast läder, snus, vagnar, tändstickor i Askersund till och ljus; >J 60,000. } Nora till )) 10,000. och i Linde till » 300.
Om Svenska folket är såsom alla andra folk deladt i classer genom sina yrken, genom sina. syselsättningar och sina näringar, samt de särskilda banor, hvarpå de vandra, så hafva de likväl aldrig varit skilda i classer genom sin större eller mindre jordegendom. livad egentligen afsigten med detta sätt att dela de valberättigade i classer kan vara, det visar icke förslaget, enär det icke uppdragit någon gränslinie emellan dessa classer, så att man ser hvaråt författaren ämnat gå, om census dem emellan blir hög eller låg. Man kan således icke se om denna indelning skulle blifva till fördel för de mindre eller för de mera bemedlade. Det säges vidare: ”Kretsarne för de här ifrågavarande val böra sä ordnas, att minst 50 personer på hvarje ställe deltaga i valet.” Att 50 personer, då de finnas på stället, skall utgöra en tillräcklig valcrcts uti en stad, äfvensom på landet, vill jag icke bestrida, men det är mörkt, huruvida desse personer sjelfve skola vara närvarande eller icke. Fjerde punkten innehåller sättet att formera den äldre kammaren. Den består af 40 af Konungen tillsatta ledamöter, samt af 15 ledamöter af Adeln, 15 af Prester, 15 af Borgareoch 15 af BondeSt. valde, såsom de hittills varit constituerade. Hvad först angår de ledamöter af äldre kammaren, som af K. M. tillsättas, sä instämmer jag med Frih. Cederström deruti, alt detta är olämpligt. Jag har redan på förmiddagen haft tillfälle yttra min mening härom. Det är icke K. M., sorn är valman för Svenska folket, utan K. M. är dess högste ledare. Hvarföre finnes representation? Jo för att låta Konungen höra folkets röst. Delta är det första ändamålet. Det andra är, att folket vill se huru Regeringen gör. Får K. M. höra folkets röst när K. M. väljer representanterna? Det är icke den vägen, som folkets röst skall gå till Konungens öra. När folket vill se huru Regeringen gör, skall delta ske genom personer, som Konungen utväljer?
Dessutom måste hvarje anmärkn., som ett Stånd förklarar såsom dess gemensamma tanka, innehålla ett sådant redactionsförslag, att votering deröfver skulle kunna anställas i förstärkt Constit.Utsk. Den 18 December e. m. 34i Frih. Cederström har sagt, alt Standen vid forsta riksdagen väl kunna ogilla ett grundlagsförslag, men att detsamma icke desto mindre skall hvila till påföljande riksdag, beledsagadt af Ståndens afstyrkande. Hvartill detta ogillande skulle tjena, kan jag icke inse, helst det t. o. m. vore osäkert, om det vid afgörandet korame att tagas i ringaste öfvervägande, eller ens Ståndens uppmärksamhet att derpå fästas. Härvid får jag för öfrigt erinra, att då Constit.Utsk. vid sisth riksdag uti samma fråga föreslog sådana votertsproposm, att den, som bifölle, att Utskts förslag skulle hvila till antagande eller förkastande vid påföljande riksdag, skulle votera ja, och den det ej ville, skulle votera nej, och. <1 om nej vunne, förslaget ändock skulle blifva hvilande, beledsagadt af Ståndens afstyrkande, så tog jag mig friheten att i Utsk. reservera mig häremot, och uppgjorde ett förslag till andra och rimligare voter:spropos:r, hvilka äfven af 3:ne Stånd antogos. BondeSt. var nemi. det enda, som satte sig häremot. Det går således an att uppgöra riktiga voter;spropos:r, äfven utan Constit.Utskts medverkan, om så skulle behöfvas. Samme värde talare har sagt, att en K. propos. icke kan förändras. Så borde det vara; ty om Stånden göra någon ändring i den propos., som K. M. framställt, blir det icke längre hans propos. utan förvandlas till ett It. St:s förslag. Men emedlertid lemnar 2 mom. af 56 § Reg.F. Stånden en tydlig rättighet att göra anmärkntr äfven vid en K. propos. om grundlagsändring.
Eko och för nästa år komma att upgå till 600 Rdr s. m., Utsk., med afs:dé å bemäido tjenstemäns höga ålder och öfriga förekomne bevekande omständigheter, skolat tillstyrka, att Lungren måtte vid afskedstagandet upföras å Rikets allmänna IndragningsStat till åtnjutanda för återstående lifstid af en årlig pension af 900 Rdr Rmt. Hr Lungren, hoppas jag, har mycken förtjenst, men på sätt såväl motionären som andra talare här visat, har likväl Lagmannen Carlsson i lifstiden varit honom vida öfverlägsen; och då bl ifver det väl en följdrigtig billighetsfordran, att den af Prosten Schram m. fl. motionärer föreslagna pensionen jemväl förunnas den förtjenstfulle embetsmannen Carlssons enka. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordfiden framställt att under öfverläggningen blifvit yrkadt, dels bifall till förev:de punkt, dels Den 9 December e. m. 195 att, med afslag derå, R. o. Ad. måtte besluta, att R. St:r må för Landssekreteraren, Lagmannen m. m. J. A. Carlssons enka Helena Holmström bevilja en årlig pension af 500 Rdr Rmt att utgå af allmänna IndragningsStaten, och dels bifall till motionen, hvari blifvit hemstäldt, att R. St:r måtte åt hans enka och döttrar på allmänna IndragningsStaten anvisa ett pensions-belopp af 500 Rdr Rmt årligen, hvilket efter enkans död, såvida döttrarna då voro ogifta, kunde nedsättas till 300 Rdr och framdeles ytterligare minskas med 150 Rdr, när endera dottren blefve genom gifte försörjd eller med döden afginge, anmälde sig och yttrade: Hr von Kraemer: På det att rösterne icke må splittras afstår jag från mitt yrkande och förenar mig med Gr.
Dahlströms enka, angående dito 152: 74. Danviks hospital, angående försäljning tili skatte af derunder lydande hemman 102. Dejeforss och Forshaga, angående kanaloch sluss-anläggning vid 120: 29. Delleti—Ljusne eif, angående jernväg mellan .. 160: 3. Deputation till Deras Majestäters kröning^ i Norge, angående rese kostnads-ersättning till 115. Donationer, angående utredning af tillkomsten och beskaffenheten af vissa sådana 123: 58. Drake, Professor, angående pension till 152: 67. Drottningholms och Nockeby broar, angående användande af öfverskott å anslagen för 11. Dylta Svafvelbruk, angående upphörande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till 202. jaja 4 Utlåtandets Nummer och Moment. E. Edströms enka, angående pension till . 152: 39. Ekegrens dito, angående dito 152: 72. Elelementar-läroverk, angående aflöning till en ny lärare för åtskilliga städers 123: 36. Elementarskolan, nya, i Stockholm, angående anslag för ytterligare lärare vid 123: 38. ElUnge ocb Utsjövalls qvarnar, angående väganläggning mellan 120: 4. Embeteoch tjenstemäns löneförhöjningar, angående bibehållande af 48. Eriksson, Vaktmästare, angående pension till 152: 13. Eskilstuna kungsladugård, angående öfverlåtelse af jord från 83. EslöfLandskrona, angående jernväg mellan 160: 1. h. » —Ystad, angående dito 160: 1. 1. Expeditions-Utskottet, angående arfvoden åt renskrifnings-biträden inom 218. F. Fahlskog, angående rotefrihets-afgift för 56. Fahlu bergsskola, angående anslag till 93: 46. » » , angående flyttning af 197. Farmaceutiska Institutet, angående anslag till 123: 68. » » . angående byggnadslån till 123:109.
Pastorat af andra klassen 13^ dito; Pastorat af tredje klassen, .äfvensom vid missivering till Komminister 10 tunnor ; allt beräknadt efter årets markegång, dock att, i händelse, hvad Komminister beträffar, 10 tunnor skulle öfverstiga halfva beloppet af dennes löne-inkomster, Adjunktslönen icke må utgå till högre än hälften af det belopp, hvartill Komministerns egen lön uppgår.» Ant. till Exp.-Utsk. d. 18 April 1854, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring uti den Borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsnings-skyldighet. Uti en af Herr A. F. Boman inom Yälloflige Borgare-Ståndet väckt, till Utskottets handläggning remitterad motion, har blifvit anfördt, hurusom skjutsningsskyldigheten i staden Fahlun, hvilken skyldighet, utan bidrag af öfriga fastighetsegare, uteslutande utgjordes af stadens Borgerskap, numera, sedan antalet af hållhästar tid efter annan blifvit ökadt ifrån två ända till tolf stycken, hvilka skola vid anfordran tillhandahållas, blifvit för Borgerskapet så betungande, att densamma förorsakade en ärlig utgift af 2,000 R:dr R:gs, oaktadt Borgerskapet, för att icke göra bördan ännu mera tryckande, ej vid egna resor begagnade hållskjuts från staden; och har motionären derjemte uppgifvit, att Fahlu stad icke, såsom de flesta andra städer, egde någon förlänad jord, eller andra förmåner, hvaraf understöd till skjutsningen s bestridande kunde hemtas. Såsom exempel på huru olika ifrågavarande onus tryckte olika städer, har motionären anfort det förhållande, som rörande skjutsnings-bestyret eger rum i de båda öfriga städerna i Stora Kopparbergs län, Hedemora och Säther, hvarest på förstnämnde ställe Borgerskapet för skjutsens upprätthållande endast dcltoge med 116 R:dr Allm. licsv - och Ekon.-ilsk. Belänk., A:o Si. 27 32 sk.
Kommer nu någon Herr P., så slår jag ihjäl honom. Axel till Anna. Millioner år vill jag ge för en afton, sådan som gårdagens. Anna, du såg ut som en engel med ditt lockiga hår och din hvita klädning, – och en engel, en god, tillbedjansvärd engel, var du för mig, gjorde mig till den lyckligaste bland varelser, som andas jordens luft. Hvad jag är lycklig! Hvad du måste vara det, som gjort mig så! O, gode Gud! hvilka minuter af himmel har man ej på denna jord, om hvilken man säger så mycket ondt! Litet drömde väl min goda Onkel och din söta Tante om, att medan de i soffan vid lampskenet arbetade på att slå opp en förlofning, så knöto vi i skymningen vid fönstret en annan. Jag är som en annan menniska, sedan jag på fingret känner din ring. Anna min! min Anna! O hvilken god och ädel varelse måste jag ej bli! Axel till Anna. Hvad himlen är klar, hvad luften är frisk. Jag behöfde andas; min sällhet tryckte mig. Jag gick ut, dansade nästan staden igenom, sjöng högt, fick alla menniskor att gapa på mig, och hade lust att omfamna alla menniskor. I mitt bröst är en sällhet, som kunde lyckliggöra en half verld. Anna, hvad jag älskar dig! Anna till Axel. Äfven jag är outsägligt lycklig. Männerne älska väl häftigare, men om bättre, om mera troget. Axel, – det få vi kanske ännu se på oss. Äfven jag känner mig bättre och ädlare. Jag vill blifva god, mild, sann, med ett ord, en verkligt älskvärd qvinna, för att göra Axel lycklig. Derpå tänker jag nu ehvad jag går, står, sitter, syr, spelar, sjunger eller läser, hvilket gör, att intet blir rätt och i rättan tid gjordt. „Hvad kommer åt dig, flicka?“ frågade nyss min Faster; „jag tror du har feber, dina ögon lysa så ... känner du något ondt i hufvudet?“ „Jag känner snarare något omkring hjertat,“ svarade jag. Genast måste jag ta in en god portion Prinsens och Hoffmans droppar. Du skrattar? Jag med. Axel till Anna.
Herr Landt - Marskalken tillkännagaf, »tt det i sista pleno pä bordet lagde betänkande om landttullarne nu komme akt ä nyo föredragas. Friherre ak kääk.anson, anmälte sig och yttrade, att dä Konungens nädiga proposition rörande tullwerket blef första gängen hos Nidderffapet och Adeln föredragen, hade Rldderfkapet och Adeln beflutit den samma till BewulningsUtffotlet remittera: att denne remiss hade warit sä mycket mera förenlig med ändamälet, som saken wore ett beqmämligt sätt till utgörande och inbringande af en wiss del utaf Kronans intrader. De andra ztne Riks-Ständen hade likwäl hämvisat samma Kongs, Proposition till gemensam behand» ling af Bewillningsoch Oeconomie - Utskotten, Bägge Utskotten hade säledes med detta amne tagit befattning, Resultatet hade blifwit, att de ansett sig ej kunna sträcka sin pröfning widare än till den oeconomiska delen af frägan; och hade derwid ge? nom Den 6 Julli nom bägge Utskottens pluralitet blifwik tillstyrkt, a!t lauditullame mätte förhlifna uphäfue. Emedlcr» tid insäge utan t!vifwel Ridderstapet och Adeln akt preli: inariker borde afgöras, huru de u pä tullar» ne päräknade intrader skulle kunna ästadkommas. E aitet till bewillningens utgörande mäste nödvändigt stödja sig pä flerehanda grunder, och borde hivarje bewillnings ariicel i gemenskap med de öfrige handteras.
Då dessa fördelar tillsammantagne icke torde vara utan sin vigt, samt den åsyftade reformen endast är en tillämpning af hvad redan under flera riksdagar blif vit åtgjordl i afseende å Kongl. Maj:ts Propositioner och Utskottens betänkanden, förmodar jag det fog icke saknas för min vördsamma hemställan, det Rikets Ständer måtte besluta, att redan vid denna riksdag låta uti Bihanget till Riks-ståndens protokoll trycka de i Ståndens plena väckta motioner. I fråga om verkställigheten af en sådan förändring finnas två olika sätt att tillvägagå. Det ena är alt omedelbarligen efter det en motion blifvit hos ett Stånd väckt, låta befordra den tili trycket. Det andra åter att öfverlemna detta bestyr ål vederbörande Utskott, lill hvars handläggning motionerna blifvit remitterade. I 16 Prot.-Utdrag den 2 November 1859. sednare fallet kunde Utskotten gruppera motionerna, så att de, hvilka egde inbördes sammanhang, komme att följa efter hvarandra. Hvardera melhoden har sina företräden, och ehuru mig synes att del först framställda alternativet, såsom lättast att verkställa, vore det fördelaktigaste, har jaglikväl icke ansett mig i della hänseende böra afgifva något bestämdt förslag; ulan hemställer om det icke kunde öfverlemnas lill Expeditions-Utskottet, alt uppgöra och till Itikets Ständer inkomma med förslag till verkställighet af den motionerade förändringen. Jag anhåller att denna min motion måtte till Expeditions-Utskottet remitteras. G. Cederschiöld.
» 1850 » » » 34 » » 2,973 » 1848 till inrikes » 11 » » 1849 » » » 11 » » 1850 » » » 10 » Å stadens tvänne skeppsvarf hafva under samma år följande fartyg blif vit nybyggda, nemligen: år 1848 6 stycken af tillsammans 715 läster. » 1849 3 » » » 189 » » 1850 3 b b b 396 b Stadens import har hufvudsakligast utgjorts af dels salt, som haft afsättning till Norrige, inrikes städer, angränsande skärgård samt allmogen i detta och Östergöthlands Län, dels sill och torr fisk för stadens och omkringliggande landsorts behof, dels också manufakturvaror, hvilka sednare dock till större delen emottagits endast i spedition för andra, inuti landet belägna städers handlande. Antalet af de från Westervik till utrikes orter expedierade skeppsladdningar samt beloppet af all slags uppbörd vid dervarande tullkammare hafva utgjort: år 1848 102 B:ko R:dr 43,789: 21. 3. b 1894 81 38,091: 21. n. , b 1850 116 36,656: 34. 6. Tillsammans 299 B:ko R:dr 118,537: 29. 8. eller i medeltal cirka 100 39,846: Exporten har förnämligast utgjorts af trädvaror och jern. Af dessa slags varor exporterades: 38 År 1848 » 1849 » 1850 Furuplankor. Enkla bräder. Balkar, sparrar och så kallade sleepers. Ekstaf. Stångjern. som gör i medeltal för hvarje år cirka Under åren 1847, 1848, 1849 och 1850 hafva tillhopa sextioen personer erhållit
S Här är största skälet, hvarföre man icke vill antaga Lagman Danckwardts förslag, då voro alla prejerier undanröjde. Voro Svenska allmogen och skattehönderne beredvillige alt bortdrifva Christian den II, så lingö de också betala kalaset, sorn man säger, ty elter den dagen fick Adeln samla till sig godsräntor, skatter af all» slag, men hvad lingö skattehönderne till belöning för besväret? Jo, hela den så kallade hemmantals-räntan lingö de sig af Ådel och enväldet, tid efter annan, pålagd, en rätt hederlig lön, som de nu fä betala 50, 70 ä 80 Riksdaler årligen. Det var väl ändå Christians mening att göra Sverige lika lyckligt som Norrige sedan blef/ Af David Åndersson, Sven Heurlin, Petter Persson, Jonas Johans«■ son, Anders Nilsson, Sandstedt och Gezelius. Bih. lill R. SU Prof, 1S4S. Ank. til Evp.-Utsk. d. 20 Mars, kl. 11 f. a.
De höga stråna sågo med mildt allvar ned på dessa ömtåliga skönheter, som misslynta förvarade sina hvita blad och gula ståndare inom läderhårda öfverdrag, så snart solen ej ville visa sig. En solskensdag kommo de fredlöse till denna tjärn för att meta. De vadade ut till ett par stora stenar inne i vass-skogen och sutto där och kastade ut agn för de stora, grönstrimmiga gäddor, som stodo och sofvo i vattenbrynet. Dessa män, som ständigt färdades ute i skog och fjäll, hade, utan att de själfva visste det, kommit in under naturmakternas välde lika mycket som växter och djur. I solsken blefvo de öppenhjärtiga och modiga, men om kvällen, så snart solen försvunnit, blefvo de tysta, och natten, som förekom dem mycket större och väldigare än dagen, gjorde dem ängsligt maktlösa. Nu försatte dem det gröna ljuset, som föll in mellan vassen och färgade vattnet i guldstrimmigt brunt och svartgrönt, i en slags underverksstämning. All utsikt var stängd. Stundom vaggade vassen för en omärklig vind, stråna rasslade, och de långa, bandlika bladen fladdrade mot deras ansikten. De sutto i gråa skinndräkter på de gråa stenarna. Skiftningarna i skinnet härmade den vittrade, lafklädda stenens skiftningar. Hvar och en såg kamraten i hans tystnad och orörlighet förbytt till en stenbild. Men inne i vassen gingo jättefiskar med regnbågfärgade ryggar. Då männen kastade ut krokarna och sågo vågringarna fortplantas inne bland vassen, var det som om rörelsen skulle bli starkare och starkare, till dess de märkte, att den ej blott berodde af deras kast. Ett sjörå, till hälften en människa, till hälften en glimmande fisk, låg och sof i vattenbrynet. Hon låg på rygg med hela kroppen under vatten. Vågen smög sig så nära efter kroppen, att de ej förr märkt henne. Det var hennes andedrag, som ej tilläto vågorna att stanna. Men det var ingenting underligt i att hon låg där, och då hon nästa ögonblick var borta, visste de ej rätt, om hon blott varit en synvilla. Det gröna ljuset trängde genom ögonen in i hjärnan som ett blidt rus.