Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af samme motionär, om anslag af 3 tunnor krono-tionde såsom vinoch byggnads-säd åt Oscars annex-församling i Calmar stift. S. D. Till Lag-Utskotlet remitterades följande i dagens plenum väckta motioner af: l:o Kontrakts-prosten Malmstedt, angående ändring af 11 § 3 Kap. Missgernings-Balken; 2:o Domprosten Knös, angående ändring i de presterliga befordrings-lagarne; 3:o Biskop Björck, om ändring i författningarne rörande förslags uppsättande till pastorat; 4:o Lektor Sondén, om åtgärder till förekommande af missbruk vid utnämnande af tjenster i patronela gäll; 5:o Prosten Carlander, angående straff-bestämmelser för husdjurens miss handling ; 6:o Doktor Säve, om förbud för fromma sällskaper af kyrkans bekännelse, att för missions-saken eller andra välgörande ändamål utsända kolportörer, eller lärare af annan än den Evangelisk-Lutherska bekännelsen. S. D.
När sä sker och tilgär, dä först kan Riksgälds-Lontoiret kanna hwad som rätteligen inflyta bör, tidigt contro!Ier.-r felande kemiker, samt, säsom vfwan namdt är, genom i tid gjorde Anmärkningar förekomma widare L:i1<-rncer. Jag medgifwer wisserligen, ar, likmätigt hwad Höglofl. Stars-Utskottet anfört och anmärkt, den iftägawarande nya Uevi^ions-Lontoirs Inrättningen wid Riksgälds-Lontoiret skulle medföra en ny kostnad; men det ar bättre widkannas en flik icke sa betydelig utgift, än äfwenlyra flere Lslrmcer. Om Uevision af Bewillnings - Räkenskaperne fräns gär KonglKammar-Rätten, synes nägon minsk» iz;6 Den 29 Mars. e« m.' ning uti Betjeningen derstädes kunna böra aga rum, och denna besparing underlätta kostnaden wid Revisions-Inrättningen wid Riksgälds-Lontoiret. Den genom hittils warande samt här ofwan omförmälte felagtige Författningar och anstalter Utkomma Stockholmske balancen är troligen wida öfwerstlgande alt hwad ett nytt Revisions-Lonloir under Riksgälds-Lontoirets beståndstid kan komma at kosta; kunnandes iag fluteligen icke underlåta, at jemwäl pakalla Höglofl Ridderffapets och Adelns upmärksamhet pä den nu blifwande Bewillnings-^ummLns betydlighet, såsom utgörande twa och en half billion Riksdaler kanco, samt hurusom, med afseende derä, den ifrägawarande Revisionskostnaden destomindre bör wara nägon betänklighet underkastad, som icke sällan händt, ar mindre upbörder befunnits fordra särskilde Revisioner.
Jag anhåller, att med några ord få besvara Gr. Sparre. Han har flera gånger yttrat, att de olika åsigterne Stånden emellan icke kunna sammanjemkas. Jag har icke yrkat det, utan endast, att hvad sorn af 4 Stånd sammanstämmande är beslutadt, måtte få anses såsom ett R. Stms beslut och icke kunna uphäfvas genom en votering i Förstärkt Utsk., och att sådane satser, hvarom ett Stånd är ensamt, och de 3 öfriga Stånden satt sig emot, icke kunna lefva upp^ genom en votering, utan måste genom ett R. Stms beslut vara förfallne. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Den siste talarens bevisning synes mig så ovederlägglig, att jag hoppas, det R. o. Ad. godkänner Utskms hemställan. 1824 äis författn. bar med rätta blifvit utesluten derföre, att hon angår ett annat förhållande, än det förevande. Här är fråga om enskilde Banker, hvilka utgifva egna sedlar, men icke om sådana, som icke göra det. Således mäste man, ehuru saken än betraktas, erkänna att Gr. Lagerbjelke har rätt. Gr. Sparre: Den frågan, huruvida författmn är af ekono - Den 15 November f m. 85 misk eller eivil-lags natur, är ingen sats eller mening, såsom Gr. Lagerbjelke yttrat. Gr:n har derjemte sagt, att ingressen består af flera meningar, och att en del af dera kan förfalla. Så förhåller sig icke. Hufvudsaken är, om denna fråga är af eivil-lags eller af ekonomisk natur, och detta är omöjligt att utrycka ur ingressen, ty det är en sats, som måste tydas på det sätt, alt författmn är af ekonomisk natur. Det skulle leda till högst besynnerliga resultater, om man betraktar den principfråga, huruvida en författning, om hvars utfärdande är fråga, är af eivil-lags eller ekonomisk natur, såsom en sats, eller såsom några ord, hvilka kunde i lagen ingå eller icke. Detta gäller om en serskild §, men icke om ingressen, hvilken antyder beskaffenheten af författning
Englands colossala flotta har dock icke mer än 20, hvaraf blott 4 äro armerade. Ryssland lär ännu icke hafva mer än ett; det har jag sett. Det är troligen ett af de största ångskepp, som flyta på vattnet; men dess försvar syntes mig icke svara emot en ao-kanons-corvett, då kostnaden af detsamma säkerligen gick till i om icke 3 gånger högre, än denna. Då förhållandet är sådant, är min öfvertygelse i denna del, att man endast med varsamhet och gradvis bör gå till väga; att med a:ne ångfartyg, Svenska flottan redan äger, på längre tid icke erfordras mer, än de 2:ne, hvartill K. M. i dess Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof äskat medel, som jag hoppas blifva beviljade. Häraf följer ovedersägligen, att flottan icke behöfver Motala mechaniska verkstad, emedan sådana machiner, sorn erfordras till sistnämnde fartyg, kunna erhållas från andra ställen och till bättre pris, än för hvad de vid Motala kunna tillverkas. Bevis härför ådagalägges bäst derigenom, att de ma - De n 3 Mars £ ra. a33 machiner, som nu för Kronans räkning förfärdigas å detla ställe, kosta 64,000 R:dr, då Hr Owen för alldeles dylika ej erhåller mer än 5oå5i,ooo R:dr. Dessutom hafva kännare mig försäkrat, att fullständiga ångmachiner i England ej betalas med mer än 37 Pund Stell, eller nära 5oo R:dr Btco per hästkraft; hvaremot de nu sednast vid Motala fabricerade betalas med 640 R:dr efter samma kraft.
En sådan egendomlig andlig sekt som frälsningsarméen kan – för att gripa ett exempel af tio – icke uppstå genom en ren tillfällighet, genom en enda persons tycke och smak. Frälsningsarméens gudstjenst med tamburiner och hallelujahsång får väl snarare betraktas som ett tecken på, att sjelfva pietismen längtar tillbaka till ett mindre trumpet yttre. Vår tid har blickat allt för djupt in i naturens hemskaste kaninkällrar och har dessutom på det rent sociala området blottat ett allt för stort svalg mellan ideal och verklighet, för att icke de känsligaste och mest begåfvade författarne i förstone skulle gripas af svårmod och förtviflan. Denna förtviflan skall naturligtvis slå ännu djupare rot hos författare, som lefva i små land, der deras ekonomiska ställning blir ytterst tryckt och der den tid, som behandlar menniskan efter hennes inkomster, bemöter dem med intolerans och öppen ringaktning. Der ingen hjelp står att få, brukar resignationen dock oftast förr eller senare infinna sig som den siste tröstaren. Den som bygger på illusioner löper fara att sjelf krossas, då hans illusioner ramla. Vi byggde på allt för många illusioner, och de störtades allt för plötsligt öfver ända, att ej en tid af sorg nödvändigt måste följa. Den som bygger på resignationen deremot han står upprätt, när illusionerna falla samman, och när hans lifs dagar äro räknade, räcker han med ett vemodigt leende de sina sin hand och dör. Aldrig skall någon varaktig lycka grundas på skälfvande nerver, men väl på resignationens marmor, äfven om den kyler. Slutligen måste betraktandet af allt det andliga material, som vårt århundrade lagt för våra fötter, uppväcka en känsla af triumf, alltså af glädje. Vidare kan medvetandet om tillvarons skuggsidor endast ytterligare skärpa vår önskan att nästan med pietet taga vara på alla stunder af lycka, att på allt sätt omhulda och förljufva dem, att låta vår diktning och konst rädda dem undan glömskan. Vi kunna icke blott deltaga i andras lidanden utan äfven i deras glädje. Har medlidandet ej en syster, som vi kunna kalla medglädjen?
Den liar nemligen utgjort: » 1855 63,422: 30. 3. » 1856 87,039: 27. 4. således i medeltal för dessa 5 år 72,704: 1. 8. § 6- Beträffande lielsovården inom fängelserna och Krono-arbetskorpsen, inhemtas af vederbörande läkares uti Fångvårds-styrelseus berättelse intagna redogörelse, att totalsumman af sjuka utgjort 5,945, med 242 döda, utvisande, vid jemförelse med nästföregående år, en ökning i sjuknummern af 238, men minskning af döda med 11. Med undantag af straffoch arbetsfängelset vid Långholmen samt krono-arbetskompanierna å Rindön, på hvilka ställen dödligheten varit framstående, kunde mortalitets-procenten i öfrigt anses serdeles låg. De mest förekommande sjukdomar voro bröstinflammationer 18 — 138 — samt skörbjugg, hvilken sednare framträdt långt mera än under föregående år oell med en ovanlig intensitet. Vid sjette krono-arbetkompaniet å Enholmen hade sjukdomen epidemiskt utbrutit i Juni månad och angripit ända till en tredjedel af manskapet samt ytterligare tilltagit under de följande månaderna. De hufvudsakligaste orsakerna till sjukdomen voro, enligt dervarande läkares förklaring, »osunda bostäder, osnygghet jemte enformig salt föda»; men sedan Kongl. Fångvårds-styrelsen, i anledning deraf, anbefallt utspisningens förstärkande med mera färsk mat, daglig badning i sjön och noggrann luftvexling i logementerna, började de sjuke genast att förbättras, hvilket likväl fordrade så lång tid, att först i November månad alla insjuknade voro återställde. På Långholmen hade sjukligheten under året varit stor och mortaliteten öfverstigit det sednaste qvinqyenniets maximum. Orsakerna hade berott på dels epidemiska, dels temperatur-förhållanden, och dödlighetens ökande specielt på bröst-inflammationernas talrikhet och intensitet samt kolerans utbrott.
Jag har upplefvat, att en gammal artillerist, en präktig karl, som under 1788 års krig varit liera gånger blesserad, satt 10 månader i Sveaborgs cäsemater, under det processen med vanlig hugnande långsamhet emot honom fördes, för det en fånge rymt ifrån honom, och jag var då nog lycklig att, såsom ledamot af Krigs-Hofrätten, frälsa honom från spö, hvilket skedde genom det argument jag nu anfört. Men om hos oss pbilantropien skall sträckas längre, än i de friaste länder; om vi aldrig kunna komma ifrån denna ide'e, och inse alt friheten är bäst betryggad, der verkställande maktens organer verka med största energie inom lagen—men slås på fingrarue, och det ganska strängt ändå, när de gå utom lagen, —om vi icke kunna komma från dessa ide'er om det relativt lyckliga tillstånd, man ar skyldig att bereda åt dömda och fängsligt sittande banditer; om vi icke kunna komma till ett annat systemet så må vi afskaffa alla lagbestämmelser mot fångspillan, och låta fångarna gå, samt underkasta oss sjelfva följderna. Men må jag, i hvad mig beträffar, bekänna, att jag depenserat så mycket medlidande på förflutna och blifvande rånade, Den i5 Februari f. m. 21 att jag är alldeles bankrut pä medlidande för förflutne och tillkommande rånare. Åtskilliga hördes härtill yttra sitt bifall. Hr Rosenqvist: I anledn. af hvad den siste värde talaren yttrat, får jag blott nämna, det verldshistorien upplyser, att ju mildare lagarna och ju mildare de straff, som tillskapas, äro, ju närmare är friheten, och att i a^nat fall ett motsatt förhållande inträffar. Motionären har, på ett mindre upplysande sätt, lösryckt några perioder ur mina yttranden och, såsom han sjelf säger, motbevisat hvad jag anfört; men jag anser bevisningen icke vara fulländad, utan åberopar hvad jag förut yttrat, samt anhåller att mina yttranden jemte hans må få åtfölja remissen till Utsk. Hr Cederschjöld: Frih.
Utskottets till de öfriga Riks-Slånden gjorda hemställan lades till tiand lingarne. % 59. Utskottets hemställan bifölls. §§ 70, 71 oell 74. Utskottets till de öfriga Riks-Stånden gjorda hemställanden lades till hand angarne. Med liangående al förut fattadt beslut, biföll Ridderskapet och Adeln Ut skottets hemställan. §§ 89, 122, 125, 125 och 126. Utskottets till de öfriga Riks-Slånden gjorda hemställanden lades till hand lingarne. % 127. Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets förslag till lydelse för sednare delen af ifrågavarande §. Prot.-Utdrag den 19 September 1860. 7 51 § 4 40. Ridderskapet och Adeln antog §:n med den ordalydelse, sorn Utskottet lili förevarande Utlåtande föreslagit. Ingressen. Utskottets till Presteoch Borgare-Stånden gjorda hemställandet) lades till handlingarne. Utskottets sisla anmälan. Lades till handlingarne. Förslaget lill Förordning om Boskillnad och undanskiftande af egendom i makars bo. §§ 5 och 42. Utskottets lill Preste-och Borgare-Stånden gjorda hemställanden lades lill handlingarne. § 4 5. Ridderskapet och Adeln antog Utskottets uti Betänkandet N:o 53 afgifna och ånyo framlagda förslag till denna §:s lydelse. §§ 44 och 15. Utskottets lill Presteoch Borgare-Stånden gjorda inbjudning lades till handlingarne. Förslaget till Förordning, huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urafragörelse, sä ock angående undanskiflande af egendom i död makes bo. Utskottets lill Presteoch Bonde-Stånden gjorda hemställan rörande Förordnings-förslagels rubrik, samt
Den 9 December. 3:o Urtima riksdag eger Konungen, när hanför godt finnér, afstöta; Och upphör urtima riksdag alltid, då tid för lagtima riksdags sammanträde infaller. Kamrarnes bildande. a) Valrätt och valbarhet. § 7. l:o Rätt att i den ordning och efter de grunder, denna R.
Resultatet af detta nattliga arbete erbjöd hon at olika redaktörer och förläggare, men förgafves. Fullkomligt okänd som hon var, och utan literara föresprakare, fick hon knappast sina manuskript lasta. Allt skickades tillbaka till henne, anda tills hon i förtviflan erbjöd det %t Monthly Kepository, der det alltid togs in och gjorde lycka. - m - P P 276 Hon skref slutligen till mr Fox och sade honom att det var henne omöjligt att göra allt detta arbete utan ersättning, men han kunde endast svara att hans tillgingar voro strängt begränsade, och att det högsta han kunde erbjuda henne vore 15 pd. st. om aret, för hvilken summa hon kunde skrifva s % mycket hon själf &gt;ansag lämpligt ». Med samma post sände han henne nio nyutkomna böcker att recensera, som en liten början. Under de följande två åren fylde Harriet Martineau p % dessa eländiga vilkor en stor del af tidskriftens spalter. Uppmanad af utgifvaren skref hon nu en langre berättelse kallad The hoje of the a8re7us, hvilken intogs i tidskriften. Den väckte så stort uppseende, att mr Fox helt ädelmodigt tillr&amp;dde henne att icke langre begrafva sina berättelser i J~Gozzthley Repositar-y, utan i s d l e t iitgifva dem i bokform. Hon följde Adet, och det lilla häftet utgafs under hennes eget namn. Det blef väl emottaget, öfversattes till franska och reproducerades i Förenta staterna. Medan boken l %g tinder pressen, reste Harriet ftir en kort tid till London. Genom förmedling af mr Fox erbjöds hon der plats såsom korrekturläsare på ett tryckeri. Men för att kunna antaga detta anbiid, var det nödvändigt att hon slog ned sina bopålar i London. Hon skref genast till sin mor om saken. Samtidigt fick mrs Martineau emellertid afyen ett annat bref, detta fr %n den qvinliga slagting, hos hvilken Harriet vistades.
Då skulle kunna hända, derest vexling minskat eontanta easssan och ”behållningen” alltså sjunkit, att, efter den nu föreskrifna beräkningsgrunden, det ej tilläts Banken hålla ute ens så mycket creditsedlar, som svarade emot dess eassa. Exempel: Å Grundfond insatt . 5oo,ooo. i Hypotheker D:o D:o 5oo,ooo. i Contanter i ,000,000. öm Banken ej idkar uppoch utlåning, skulle den få utgifva ytterligare 5o proc. ereditsedlar ^00,000'i,5oo,ooo. Men genom vexling kan ingå 3oo,ooo, hvarmed Cassan minskas till 200.000 och behållningen på det hela lill 700,000. Gm nu Banken idkat depositions-rörelse, hvarföre enligt §:n bör ske afdrag 600,000. så blir Saldo 100,000. Och då kommer man till det besynnerliga resultat, att, ehuruväl, enligt paragrafens första period, sedelstocken skulle få vara 3oo,ooo R:dr mindre än i,5oo,ooo, d. ä. 1,200,000, så blir den genom den stigande upplåningen och dess afräkning begränsad till i5o,oooi! Upplåningssumman 600.000 har således en mer än aritmetisk, ja nästan magisk inverkan på sedelstocken, ehuru upplåningen kunde vara för Bankens sedelrörelse ganska oskyldig, t. ex. om Banken successive på 6 månader upplånat Bancosedlar eller silfvermynt och, utan att derpå grunda sedelemission, blott emot högre ränta åter utlånat dem på 6 månader. Det är likväl icke min mening, att upplåningsrörelsen skall få vara obegränsad, (se derom min §. 8.) men jag tror, att den ej, vid föreskrifts meddelande i Lagen om credit» sedelemission, bör uppställas såsom factor. — Den hörer icke egentligen till den frågan. d) Det ytterligare lagbudet i §:s senare moment innehåller en sifferföreskrift, hvars gagnelighet jag icke kan inse.
För öfrigt torde jag fä fräga: manne den anda man önskar finna hoS förstärkningsarmeen, kan astadkommaS genom den frän legningsjystemet nödwändigl härflytande omständigheten, atr hederlige, gode och förtjenstfulle ynglingar skulle beständigt utsättas för den förnedringen alt ställas i led, och i likhet med elake, sedelöst, liderligoch törhända rvansrägdadc karlar, som af de förmögnare blifwil hyrde att upfylla deras rum? För Den Z Naji. -39 Får wilkoret för legnings rättigheten främst och egenteligast besia i förmögenhet och lyckliga omständigheter, sä ger man derigenom en uy styrka ät penning-aristocrakien, som redan stundom är odräglig nog och kan hända den odräglrmste af alla. En förmånsrätt byggd pa silka grunder, stall ännu mer underblåsa den redan hos ost nog starkt brinnande arran att famla penningar pa hwad sätt der ste ma, med bekostnad bade af allmänt wäl och mensklighet; en sadan rättighet stall lill och med mycket öka den löjeliga men ej sällsynta fåfängan, att syrraS förmögen, fast man ej är det. "Det moro orimmctigt," hafwa Legningsprojects förswarare pastatt, "att den eller den ynglingen (de hafwa citerat en och annan ung rik man) "stalie nödgas tjena, da han med sina penningar "kan och will satta io a 12 karlar öfwer 25 ars "alder i filt ställe." , Jag medgifwer att Armeen wann derigenom, ej blott i talrikhet men ännu mera i kroppstig duglighet, emedan rika ynglingar ej just alltid äro de första Krigsmansämnen. Men däremot fragar jag: skulle ej principen för sörstärknigs armeen lida? skulle ia ja 20 lejda karlar, kunna arsätta hwad hela Corpsen mäste hafwa wunnit i esprir och föreningsanda, om den icke sjelf tjent lika med den fattige?
T^H Utskottets? handläggning, har ett Meinorial i detta ämntj af Herr Prosten D. Aspelin ifrån Hogvördiga PreatStåndet blifvit remitteraut, deruti, med åberopande afPrestStåndets den 28de juni 1809 gjorda Concessioner, och det derstädes anförda villkor, att Comministrar icke derigenom måtte med någon för dem ny tunga besväras, hemställes, om icke både med rättvisa och billighet vore öfverensstämmande, att Comministrarne befriades från all Skjutsning ; och såsom stöd för rättvisan af ett sådant yrkande åfaeropas 1 i4de §. uti Regeringsformen, som låter det bero vid samtliga Ståndens öfverenskommelse!- ock Konungens bifall, om ändringar och jemkningar i Smedens Privilegier skola ske; hvadan Cömministrarnes skjutsningsskyldighet, såsom ett Privilegii-mål, ej kunnat dem åläggas annorlunda än med samtliga Ståndens, det vili säga, äfven PrestStåndets begifvande; hvilket enligt ofvannämnde samma Respectiva Stånds Protocoll icke ägt rum, utan voro Comministrarne deruti, äfvensom uti Concessionen, från skjutsningsskyldigheten befriade; hvarförutan, såsom grund för billigheten häraf, anföres, att Cornministrarne böra alltid hafva en häst att med säkerhet påräkna vid de mångfalldiga Tjenst - Eesv. och Ekon. (Jtsk. Retänkahåeru Förrättningar, hvartill de hunna påkallas, och’ hvarvid de enligt Herr Tröstens tanka böra i Lag vara fredade ifrån den möjeliga nödvändigheten, att under det deras och helai bygdens hästar äro i skjuts, antingen gå till fots, eller försumma någon del af sitt Em, bete; förmenande Herr Prosten slutligen, att omförmälde skjutningsskyldighet härledt sig från en misskrifning i Riksdagsbeslutet, hvilken Riksens Höglofl. Ständer äga gifven magt att med rättelse och ändring afhjelpa.
Eöredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde den 28 sisth Pebruari och den 4 dennes på bordet lagde Uti. och Mern. N:o 37, i fråga om ytterligare anslag för Statens Agronomer; och N:o 38, angule utdelning bland RiksStms ledamöter af åtskilliga i Riksg.Kont. förvarade tryckta KomitéBetänk. och andra handlingar. Ånyo föredrogs sammansatte Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utskottets den 28 sisth Pehr. och den 4 dems på bordet lagda Utlåt. N:o 7, i enl. af väckt motion, angule förändrade grunder för användandet af den från K. Serafimer-Ordens-Gillet utgående upfostringshjelp. Gr. Mörner, Carl: Då denna motion remitterades gjorde jag några anmärkmr med afseende på dispositionen af denna upfostringshjelp. Jag anmärkte då, att hvar och en, som är något bekant med förhållandena på landet, vet, huru svårt det är att finna lämpliga fosterföräldrar till vanvårdade barn. Inom mitt län finns f. n. en sådan anstalt, der 18 barn finnas utackorderade, men man har icke utan största möda och mot en ganska betydlig afgift lyckats få dem fosterföräldrar. Motionären har sjelf i sin ingress medgifvit, att det numera icke vore möjligt att finna personer, som ville åtaga sig sådana barn mot den ringa^ afgift som enligt Serafimer-Ordens-Gillets föreskrifter finge gifvas. Afven anser jag att man binder länsstyrelsen allt för mycket genom de tvenne kategorier man upställt; den första omfattande vanartiga eller kringstrykande, och den andra fader eller moderlösa barn; ty då, en sak som äfven Utsk. vidrör, 8,000 R:dr B:ko skall fördelas i mån af folkmängden på 22 län, så kommer en ganska ringa del hvarje län till godo.
Om vi således utan svårighet nödgas erkänna, att Sverige icke äger några skatter, så skola vi snart finna huru litet vi äfventyra att nu mera än förr i sådant hänseende anfallas. Jag inser icke heller hvilka anledningarne kunna vara till den minsta farhåga, att väre constitutionelle förhållanden skulle kunna föra oss uti nödtvång att mot främmande inflytelser behöfva försvara dem; jag tror att undersökningen om vårt Statsskick för den Monarckiska principen skall lemna de mäst tillfredsställande utslag; man skall hos oss finna en redan från ålder lagbunden Monarki; en Representation af fyra Stånd, som mera framställa idéen af förra tidem Landtständer; än något af den ny ares conftitutionella L a gfiift ning a r; en Representation sorn sammanträder blott hvart femte år, som till tvåtredjedelar utgöres af Embetsman och som genom ein sammansättning icke äger någon styrka, hvarken genom sammanhag emellan de serskiidte Stånden och ännu mindre genom Representanternas sammanhang ined Folket i egenskap af deras Comittenter. Undersökningen skall utan allt tvifvel visa huru denna Representation genom sin oformeliga och litet efter tidfordringarna beräknade sammansättning från alla håll öppnar tillgång för ca indirect inflytelse, under l58 Den i8 September f nu det den på samma gång befriar Styrelsen från tvånget, att genom dess organers ofenteliga uppträdande uti Representationen förskaffa sig det på talanger och vidsträcktare insigter grundade inflytande, hvars välgörande verkningar 6» väl i ledningen som uti initiativet i öfverläggningarne finner ett så vidsträckt fält. Huru litet en sådan NationalRepresentation som vår med den nu rådande monarkiska principen är i strid lärer icke kunna vara tvetydigt , och detta torde så mycket lättare inses då man betänker huru mycken svårighet man haft att ens kunna förfäkta den tankan, att Sverige efter sine Grundlagar åtminstone borde äga en Ministére och huru mycket man är böjd att ännu bestrida denna mening.