Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrt i öfrigt förvissad, att Rikets Ständer, vid behandlingen af sistnämnde tvenne anslagsfrågor, icke skulle obemärkt, alt de för Folk-Skole-Seminarierne «ch Elevernes stipendier nu äskade förhöjda summor voro lämpade egentligen efter behofvet vid den tidpunkt, då Folkskolorna öfver hela Riket borde organiseras, och då på en gång möjligast största antal Skolelärare erfordrades, men att, när detta behof blifvit fyldt och Skolorna endast efter hand påkallade Elever från Seminarierne, alt i afgångne Lärares ställe inträda, anslagen i förhållande härtill efter all sannolikhet kunde minskas. Då frågan ona anslag till Folk-Skolelärarei aflöning är väsendtligen be - Siats-Utskottets Utlåtande, N;o 282. 9 beroende af det beslut, Rikets Ständer komma att fatta, i anledning af Stalsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtanden, N:ris 38 och gj, i hvilket sistnämnde blitvit tillstyrkt, att, i den mon den personliga skyddsafgiften varder af Rikrts Ständer nedsatt, ett emot samma nedsättning svarande belopp skall till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling anslås och utgå, dock ej högre, än 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna, kunde det visserligen synas, som skulle Stats-Utskottet hafva bordt med sitt yttrande, i anledning af den Nådiga Propositionen, låta anstå, intill dess de i berörde utlåtanden afgifne förslag hunnit af Rikets Ständer slutligen pröfvas; me-n enär Riksdagen redan så långt framskridit, och en del af de i den Nådiga Propositionen äskade anslag blifva erforderliga, ehvad utgång; ifrågavarande förslag än kan få, finner Utskottet sig ej lämpligen böra längre uppskjuta handläggningen af denna för hela landet högst vigtiga sak. 1:0 Hvad således först angår det till bidrag för Folk-Skollärares aflöning i frågastä 1
Grannsämja, vänskap och enighet, se der hvad vi erbjuda, men dervid kan det ju få stadna, åtminstone för närv.de. Jag hade, ledd af dessa åsigter, ämnat endast så till vida hemställa om bifall å nu föredragne punkt, att derur uteslötes det som rörer Danmark, i hvilket fäll ordalagen endast med ett par ords ändring behöft jemkas; men då ett amendement blifvit framställdt i samma syftning af Hr Huss, hvilken tillika utvecklat den, de vetenskapliga intressena berörande, sidan af denna fråga, får jag, som visserligen inser denne riddersmans vetenskapliga auktoritet stå så högt, att det bör vara lätt för oss andra att i vetenskapliga, och i synnerhet på läkarekonstens utöfning syftande frågor underordna våra åsigter hans omdöme, härmed instämma i hans förslag, desto heldre, som det synes mig ega fördelen af mera bestämdhet i uttrycken. Skulle man nödvändigtvis vilja medelst ett »m. fl.» antyda en ytterligare utsträckning, så kunde man ju inkila dessa »m. fl.» mellan »barmorskorna» och det derpå nästföljande ord; men jag för min del finner sådant mindre nödigt, vill ej heller för en relatift mindre betydande utförlighet splittra propos:ne, utan yrkar den ordställning, Hr Huss föreslagit. Hr von Ehrenheim, Per: Då vissa prof äro i lag föreskrifna för utöfning af de yrken, som här äro i fråga, kan jag icke inse att bedömmandet af desse prof kan åt en främmande makt öfverlemnas. Om äfven samma examina föreskrifvas, om äfven kurserna bestämmas hufvudsakligen lika, så beror dock betydelsen af både det ena och det andra på läroverkens beskaffenhet, på det sätt hvarpå föreskrifterna handhafvas, och deröfver kan i ett främmande land ingen kontroll utöfvas. Att först föreskrifva vissa prof och sedan afsäga sig all kontroll deröfver, synes mig föga följdriktigt, och kan jag af detta skäl icke biträda hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit i afseende på Danmark, utan yrkar afslag derå.
St:r blifvit godkända, så att hvarken ökeeller Ränte-dagsverken, hvilkas utgörande innebär en för jordbruket tryckande tjenstbarhet, eller Hö och Halm, sorn vid de fleste Hemman icke utan afsaknad kan umbäras, eller Skogsproducter, hvilkas forsslande faller sig alltför kostsamt, blifvit bibehållne, utan desse persedlar förvandlade dels i Spannmål, dels i Ladugårdsprodueter, såsom smör, kött, fläsk och talg, i hvilka jordbrukets vanliga alster de mångfaldiga mindre dels styckade dels ostyckade Ränte-persedlarne, och deribland äfven kreatur, utom Får i ett enda Län, jemväl blifvit förändrade; men för öfrigt har, med afvikande från detta allmännare förhållande, vid de inom Länen föreslagne omsättningar, äfvensom hos Collegiura vid Ränte-reductionen i ett Län, för BergslagsOrter, der Tackjerns-tillverkning utgör Hemmansägarnes liufvudsakliga näring, Tackjernet, dels måst såsom hufvud-r än te-persedel bibehållas, der den af Betänkande n. 5 ålder dertill varit antagen, och återstående räntan i penningar och Ladugårds-producter uppföras, dels ock den gamla räntan, der andra persedlar deri ingått, hufvudsakligen i Tackjern omsättas, på samma sätt, som skälspäck och fisk naturligtvis utgör en större del af nya räntan å SkärgårdsHemman, hvilkas förnämsta afkastning från hafvet hämtas. Och uppgå de i samma ränta således föreslagna persedlar, inom ofvannämnde r8 Län, till ett antal af 12 stycken, nemi. Spannmål, Smör, Fläsk, Kött, Talg, Får ? Strömming, Torrfisk, Skälspäck, Tjära, Tackjern och penningar.
Summa 48,983: 37.10. 58,796: 28.10. l:o Utgifterne i det hela hafva med omkring /\ooo R:dr för hvardera året öfverstigit den af Kongl. Maj:t fastställda Stat. Ibland arliclar, som öfverstigit de calculerade behofven, har förekommit Bränvin, hvaraf för år 182g förslagsvis beräknats 144 kannor, men åtgått 894 kannor, och för år i83o beräknats i5o kannor, men åtgått 58o kannor. 2:o År 1829 utgjorde Sjukhus-personalen, per medium för hvarje dag, 201, samt kostnaden för underhåll och aflöning samma år 25,937 R:dr, hvilka fördelade på hvar person gör för året circa 129 R:dr. År i83o var Sjuk-personalen 187, med en omkostnadssumma för underhåll och aflöning af 25,o45 R:dr, som fördelad efter personernes antal gör för hvar och en särskildt årligen circa 134 R:dr. 3:o Sjuk-underhålls-ersättningarne för främmande personer hafva utgått efter 22 sk. 8 r:st. för dygnet, lika för båda åren. Allmänna Garnisons-Sjukhus-Byggnaden i Stockholm. 3^.äkenskaperne, som i Kongl. KammarRätten undergått granskning, utan anmärkningar, upptaga så väl för berörde Nybyggnad, som vidmagthållandet af Carolinska MedicoChirurgiska Institutet. Inkomster: Kongl. StatsContoret anordnat 5,000. 52,000. — —■■ HyresMedel för det Carolinska Institutet tillhöriga Stenhus m. fl. Utgifter!' Till ytterligare inredning af Rum m. m. uti Nya Garnisons-Sjukhuset , 4,395. 22,171: 6. — Till Carolinska Institutets vidmagthållande 637: 3. 4* 1,581: 35. 2.
Domkapitlets råd, sjelf insett nämnde vägrans obehörighet och förthy utfärdat det fordrade beviset, klagan i denna del icke föranleda vidare yttrande, än att olillständigheten af samma vägran icke måtte anses genom dess erkännande urskuldad, hvaremot, beträffande det utfärdade prestbevisets innehåll och de deremot framstälda anmärkningar, Justitie-Ombudsmannen, då Pastors ofvannämnda förklaring i denna del, derigenom han sökt utreda, hvaruti såväl Egendomsägarens orätta uppfattning i vissa delar af kristendomen, som ock hans förargelseväckande uppförande skulle bestå, tycktes ådagalägga, att, hvad genom nämnda i beviset nyttjade uttryck blifvit Egendomsägaren till last lagdt, hufvudsakligen utgjordes af samma fel och förseelser, som föranledt bemälde klagandes inkallande till Kyrkorådet, ansåg, att 36 Pastor bordt vid bevisets utfärdande hafva, med undvikande af ofullständiga och vilseledande uttryck, deruti endast infört, att Egendomsägaren varit med anledning af de och de anklagelsepunkterna inför Kyrkorådet inkallad, men att, till följd af hans uteblifvande, saken icke blifvit närmare utredd och af Kyrkorådet pröfvad före hans afflyttning från orten; hvadan och som det nu utfärdade prestbeviset måste belraktas såsom varande af ett ofullständigt och vilseledande innehåll, så anmärktes, att Pastor genom dess utfärdande i embetet felat och i följd deraf borde förständigas att nytt, fullständigt och sanningsenligt bevis för Egendomsägaren vid anfordran utgifva. Domkapitlet har funnit, hvad först anginge Pastors tvekan, att utlemna det begärda beviset, förr än han förfrågat sig hos Domkapitlet, Pastor till denna tvekan icke hafva saknat anledning, enär Egendomsägaren begärt, att flyttningsbeviset skulle ställas på utrikes Ort, utan att dervid uppgifva det ställe, dit han ernade afflytta, och enligt de af Kongl.
Qvinnas, ogift, rätt att vid viss ålder vara myndig, angående. VI. 370. R. 464. Qvittningsoch pant-rätt för fordran bevakad i konkurs, om förslag till lagstadganden rörande. II. 277. R. 278. V. B. 658. A. 660. R. Haab. Friherre Carl Adam. yttranden: Rannäs Höltagården, om befrielse för delta hemman från grundränta oell rotering samt nämnda skyldigheters öfverflvttande på nya kapellansbostället Hafrida Ågården i Jönköpings län. IX. B. 67. A.'99- Referater för tidningarne af Ridderskapet och Adelns samt Riksståndens förhandlingar. Se Tidnings-Referater. Regements-skrifvare, som liro i saknad af karaktershus å sina boställen eller ännu ej fått de för dem afsedda boställen tillträda, om anvisande af medel till utbetalning af inqvnrtering«-pengar åt. Regerings Formen 5 och 6 §§, om förslag till ändring i, angående ett nvtt Stats-Departement. IX. B 500, 789, 795- A. 796. XI. U. 3' 5. — 5 och 6 §§. angående ändring i. i afseende å Stats-Rådets sammansättning. — 12 §, förslag till ändring i, angående Stats-Rådets hörande öfver afhandlingar och förbund med främmande makter. — 12 g, angående det tillägg till, att Konungen icke må utan Rikets Ständers samtycke blifva regerande furste af utländsk — R — 155 staf. VII. U. 100, 104, 108. U. 257. A. 409. XI. U. 306, 320. Regerings-Eormen, 17 oell 22 §§, om förslug till förändring uti, åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter.
Län, som yrkat, att beskattningen på ifrågavarande verk och lägenheter måtte förblifva i sitt nuvarande skick. Då Rikets Ständer, på sätt deras under den 17 och 18 Mars i83o afgifne underdåniga Skrifvelse, N;is 4^3 och 47§> innehålla, af anförde skäl, icke ansett sig kunna bifalla det af Kongl. Majit i högstberörde Nådiga Proposition framställde förslag, att redan skatllagde sågar, valkoch stampig. till R. St. IO Stats-Utskollets Vi lutande IV. o 233. veris endast må beskattas såsom fabriker, deraf årlig bevillning, i mon af inkomst, borde utgå, men deremot, hvad anginge de sågar, stampoch valk-verk, om hvilkas anläggning dädanefter kunde blifva fråga, eller, ehuru redan anlagde, ännu icke blifvit skattlagde, i -öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, funnit dessa verk böra anses såsom fabriksinrältningar, deraf årlig bevillning skulle erläggas, och Utskottet icke anser skäl att, uti hvad senast församlade Rikets Ständer sålunda beslutat, nu föreslå någon förändring; så hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Per Nilssom förrberörde motion må lemnäs ulan åtgärd. Stockholm den 14 Augusti i834< STOCKHOLM, tryckt hos Bernh. M, Bredberg, 1884. ■Stats-Utskottets Utlåtande N;o 234. Ank. till Exp. Utsk. dem 22 Au g. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om godtgörelse dt vissa Åcademier och andra Allmänna Inrättningar för mistad rättighet att, uti Rikets Ständers Bank, efter al pari, invexla Silfver.
Utsk. har föreslagit, att bidraget till quarantaines-im ätlniugen i Känsö, 2,000 r:dr, skulle uppföras på den hufvudtitel, som kommer att tillhöra Ecclesiastik-depnrlementets föredragning. Utsk. tyckes icke hafva vetat att emellan de quarantaines-anstalter till förekommande af smittas införande i Riket med handelsfartyg och de quarantainer, hvilka inrättas inrikes till hämmande af farsoter, såsom choleran, är den skilnad, att de förra höra under det departement, som har att göra med utrikes handeln, då deremot de sednare tillhöra Ecclesiastik-departementet. Det misstag Utsk. i detta hänseende begått, bör således rättas, så att ifrågavar. anslag må komma att höra under Civii-departementel. Vidare har Utsk. tillstyrkt, att 4-5>000 ''^i sjöexpeditioner må uppföras på den hufvudtitel, sorn tillhör Utrikes Ministerns föredragning; dock att, när sjöexpeditioner förekomma, special-redovisningen för dertill erforderliga, å berörde anslag anvisade kostnader kommer alt åligga Svenska och Norrska flottornas särskilda administrationer. Detta sätt att gå tillväga innebär en onödig sammanblandning af anslag för utrikes drender med anslag, som rättare böra hänföras till dem för de båda förenade Rikenas sjömakt. Om för detta ändamål en bestämd summa anvisas, och användandet deraf tillkommer utrikes departementet, så stå medlen ej säkrare i statsverket för det ena departementets än för det andras läkning. Då är det väl rättare, att summorna stå för det departementets räkning, under hvilket redogörelsen kommer att äga rum; och denna kan för sjöexpeditionen icke lämpligen tillhöra något annat än Sjöförsvars-departementet. 16 11. 23 Den 7 November e. m. Det är äfven otjenlig! att till förvaltning af en embetsman, som har en sådan befattning sorn en minister, hänföra någon annan slags penninge-redogörelse, än den honom oundgängligen åligger. Jag måste således anmärka att fördelningen, såsom ruig synes, är oriktig. Frih. Cederström, Jacob:
Passa alla de lagar, som då voro gällande, t. ex. den, Den 2 September. n 7 sorn vid lifsstraff förbjöd landtraannen att afyttra sina varor på annan ort än i staden, passa väl dessa lagar för vår lid? Hvarje tid, som förflyter, har sina idéer och sina äsigter, som icke öfverensstämma med de följande tidernas. Så har det också gått med latinska språket, oaktadt så många stora andar rört sig inom de klassiska idéernas område. Men de döda formerna hafva härvid icke varit hnfvudsaken; ty idéerna kunna lika väl uttryckas på de moderna språken som på de gamla. Hr Tersmeden, Per Reinh.: Det Romerska språkets förträfflighet har här af flere talare blifvit ådagalagd, men af ingen bestridd. Således lärer detta vara en fråga, med hvilken man icke behöfver uplaga Ståndets tid. Men det är med detta språks studium som med allt annat, att det har tvenne ändar, en begynnelsepunkt och en slutpunkt, ett mål, om ock ouphiuneligt. Hvad det sednare beträffar, lärer väl ingen vilja motsätta sig att man i detta språks studium må gå så långt i kännedom och kunskap om de antika författarne som möjligt. Det är endast begynnelsepunkten, hvarom här är fråga, eller huruvida latinläsningen skall hörja vid en något mognare ålder eller genast vid den allra tidigaste. Man har talat om England, och om dess gamla adels klassiska bildning. Jag tager mig friheten i detta hänseende anföra ett yttrande af just en medlem utaf denna gamla adel och som derjemte bar ett af de berömdaste namn, som den moderna litteraturen har att upvisa, nemi. Lord Hyron. Han säger på ett ställe, att de gamla klassiska författarne, Horatius, Propertius m. fl. icke skänkte honom den njutning, som han eljest af dem skulle ha haft, just i följd deraf att han från sina barna-år varit nödgad att begagna dem såsom lexor.
Den min men ett döde behöfver icke hyllning, det är nog visst; jag har behof att hviska » tack och farväl » till sist. » De fattiga hafveri I alltid ... » dem möta vi dagligen, men vännen är från oss gången och kommer ej mer igen. Med rosor sira vi bruden, som strålar i lyckans glans; af liljor och immorteller den döde vi binda en krans. Ty rosor och liljor — alla — framspirat i Edens lund. Med bud och hälsning de komma i glädjens, i sorgens stund. Charlotte Lindholm, - När man skall hålla gästabud ... Några praktiska vinkar för unga husmödrar. Af Ellen Bergström. M®lå och då har bland Iduns läsarinnor en fSkga önskan försports, att i tidningen måtte inflyta några anvisningar rörande anordningarna vid en festmåltid i hemmet jämte några dithörande etikettsregler, och är det denna önskan vi — efter måttet af vår erfarenhet och med ledning af kunniga och väl förfarna föregångare på detta område — i det följande vilja söka tillmötesgå. De tider äro länge sedan flydda, om hvilka det i rimkrönikan heter: » Den som vill till gästabud draga, Han måste gaffel och sked med sig taga. » Framstegen i fråga om gästabudsanordningar hafva hållit jämn takt med framstegen på de flesta andra områden, och den fornsvenska enkelheten, då gästen sans facon vid bordet själf framtog de redskap, med hvilka de många bastanta rätterna skulle inmundigas, har fått vika för ett allt mer och mer kompliceradt skick. Till och med dukningen af ett gästabudsbord är nu för tiden en ganska vacker konst. En och annan torde nog tycka, att den likväl är vaktmästarnes specialitet, och att husmodern ej har anledning att besvära sig med dess inlärande; men må det då ihågkommas, att nian på ganska många håll ej har tillgång till dessa hjälpare, hvadan nödvändigheten kräfver att värdinnan själf tager bestyret om hand, och att det för öfrigt tillhör hvarje husmoder att förstå bedöma, o m de, åt hvilka dukningen är anförtrodd, utföra den väl och skickligt, samt äfven att genom blommornas ordnande o. d. åt bordet gifva » the finishing touch ».
Utskottet remitterad, motion, angående ett anslag af io,ooo R:dr B:co, till inköp, för Statens räkning, af det så kallade Oxenstjernska Archivet på Tidon, beslående af 5oo äldre handlingar på pergament, och omkring 16,000 -bref, vexlade emellan Axel Oxenstjerna samt de fleste samtida Europeiske . Regenter, Diplomater och Härförare. Utskottet erkänner visserligen, att det må anses lämpligt och nyttigt, att sådana samlingar, som för landets historiska minnen kunna vara af vigt, böra, så vidt ske kan, blifva till allmänt begagnande, såsom Statens egendom, tillgänglige; men då hvarken af motionen erhålles någon visshet derom, att nuvarande egaren är hågad alt det ifrågavarande Archivet, emot dm uppgifne summan, aflåta , eller Utskottet är i tillfälle pröfva vidden och värdet af sjelfva samlingen, tror Utskottet lämpligast vara, att, till säljaren af sådane samlingar, må öfverlemnas att, om deras inköpande af Staten, gora underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, sorn, efter vederbörandes hörande, i afseende på samlingens värde, icke lärer underlåta, att till Rikets Ständer afgifva Nådig Proposition, om anslående af nödige medel för inköpet, i fall sådant må finnas vara för det allmänna förmonligt; och anser Utskottet sig följagtligen icke kunna till motionen tillstyrka bifall. Stals-Utskottets Ut låtande j N.o 35Jf. Litt. E. 59 6:0 Genom Nådig Skrifvelse af den i3 sisth Januari (inlagen under N:o j5 i 1 Afd. af Bibanget Lill Biks-Ståndens Protocoll) , har Kongl. Maj:l gifvit Slats-Utskoltet del af en utaf
Äro banden, som för några likväl visat sig vara ganska lyckliga, hårda för andra; så är det bättre, att samhället och familjen hafva denna hårdhet på sina samveten, än att dessa i evighet skola skälfva under frihetens missbruk och motstridiga vindkast. Hade ifrågavarande författare mäktat bevisa sanningen af den sats, som predikar ett tillkommande tusenårigt rike, ett nytt lycksalighetens, då skulle vi med nöje äfven hafva underskrifvit detta ”Det går an”, hvilket han, genom sina skrifter efteråt, sökte förvandla från roman till dogm. Men nu, ehuru som vi tro, i tanka att väcka en ljusens engel, väckte han en slumrande demon i mensklighetens hjerta – och författaren är för stor och betydande, för att ett sådant hans tilltag skulle lemnas oanmärkt. I denna bok, som nu lemnas åt allmänheten, förekomma en mängd snarare obscener, än scener, icke derföre som skulle vi känna hos oss ett behof af att gifva dem luft, utan för att göra ett försök att parodiera en viss modern fallenhet för att rufva i botten af en förskämd smak , som, hämtad från en utländsk litteraturs träskmarker, icke bör få fast grund inom fosterländska landamären. Säger någon, att vi smäda eller såra menskligheten, svara vi med den berömde Törnrosförfattaren: ”Vi smäda ingen – vi önska välsignelse öfver alla.” ”Det är märkvärdigt, med hvilken lätthet menniskan återföres äfven till minnet af den stund, då stafven bröts öfver hennes oskuldsfrid.” Islossningen, löfsprickningen, häggblomningen – ljufva förebilder af sommarens dagar, mot hvilka det friska blodet rusar med stormande fart, för att i svallet fördränka alla isiga minnen! Men för sjuklingen, i hvars sönderslitna bröst döden med förfärlig aptit spisar sitt lungmos, hvad ären j väl annat, än svartklädda likbjudare, som med maskrosens kinder småle åt grafven och förgängelsen?
Han har äfven afgifvit förslag till förenkling af organisationen af Tjenstemännen vid Assistancen, och ehuru hans förslag endast styckevis blifvit antaget, har årsdeficit de sednare åren varit betydligen mindre. Af dessa skäl och då denna förtjente Embetsman efterlemnat Enka i knappa omständigheter, får jag vördsammast föreslå_, att en pension af 3so R:dr B:co måtte på RiksgäldsContoirets Stat uppföras för framlidne ÖfverCommissarien P. A. Herderichs efterlemnadeEnka; hvarigenom, lion försättes i samma förmoner som en enka efter en hennes mans vederlike i Banken. Herr von HartmansdorffAugust: I afseende på Herr Rosenblads första motion, får jag tillkännagifva, att Fullmägtige i RiksgäldsContoiret i dag redan beslutat den åtgärd Herr Rosenblad föreslagit, att nemligen lemna den lediga tjernsten i GeneralAssistanceGonloiret tills vidare obesatt, och förordna en person att under tiden förrätta tjensten, emot arfvode. Hvad den sednare IO Den 2i April f. m. Motionen beträffar, är jag skyldig att vitsorda den afgångne Tjenstemannens förtjenster i afseende på GeneralAssistanceContoret, men rörande beloppet af den pension, som bör tilldelas hans Enka, kan jag icke yttra mig så bestämdt, som Herr Rosenblad, innan vederbörandes utlåtande blifvit inhemtadt. Herr Rosenblad: Sedan Herr von Hartmansdorff upplyst, att den i min första Motion föreslagne åtgärd redan blifvit verkställd, anhåller jag att få återkalla denna Motion, men begär remiss af den andra till StatsUtskottet, Herr Grefven och Ordföranden hemStälde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Herr Rosenblads först väckte Motion, i afseende å den genom ÖfverCommissarien
Att missbruk af bestående lagbestämmelser kunna vara att befara likaväl hvad Skolstadgan beträffar, som med afseende på hvarje annan till efterlefnad fastställd lag och förordning, kan Utskottet icke bestrida; men då motionärerne på intet sätt visat olämpligheten af de i sednaste nådiga Skolstadga, den 29 Januari 1859, med så mycken försigtighet och varsamhet gjorda straffbestämmelserna, förutan hvilkas bibehållande det, enligt Utskottets förmenande, skulle falla sig snart sagdt omöjligt att upprätthålla nödig tukt och ordning inom skolan, så lärer väl ej eller för visadt synnerligt okynne hos skolungdom kroppslig aga helt och hållet böra borttagas, utan torde det i sådana fall vara i sin ordning, att läraren får bibehålla den honom i Skolstadgan medgifna och enligt naturen af all uppfostran honom tillkommande rättigheten att, på ett faderligt, det är mildt men allvarligt sätt, tillrättavisa felande lärjungar, helst han dervid har sig ålagdt att alltid aktgifva på att bestraffningen icke utöfvas af nyck eller öfverilning, samt då härtill kommer att i oftaherörde nådiga Skolstadgas 53 § uttryckligen finnes föreskrifvet, att lärjunge, först sedan han, genom fortfarande okynne och sjelfsvåld, visat andra straff vara utan verkan, må, efter af Rektor gifven varning för påföljden, i händelse af ny förseelse, med lindrigare kroppsaga bestraffas, finner Utskottet sig böra tillstyrka: att motionärernas hemställan om förbud emot användande af kroppsaga i Rikets Elementar-läroverk och Folkskolor, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Hvad beträffar motionärernas yrkande, att ett bestämdt straff måtte stadgas för den lärare, som i annan ordning, än i § 53 af sednaste nådiga Skolstadga är föreskrifven, utdelar kroppsaga, så enär, för dylika och andra förseelser å lärarens sida, nu gällande