Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wid den hufwudfakliga pröfning af ärendet, uti hwilken Utskotten ssilunda ansett sig skyldige inga, har det, si eira sidan, ej kunnat undfalla Utstötte», att, genom uppskof till annan tid med fullbordande af den io:dcl, forn ännu af arbetet siterstsir, en tillökning i kostnaden msistc uppkomma, som, efter all sannolikhet, skulle i framtiden leda till än större uppoffringar si Statens sida, än dem hwilka till företagets slutliga utförande nu erfordras; men, si den andra. Utskotten jcmwäl insett billigheten af Nationens genom flere af dest Representanter framsiälde yrkanden, att, för fullbordandet af detta företag, ökade skatter icke msitte Nationen psiläggas, eller ssidane sitgärder widtagas, som skulle leda till rubbning i den ordning, R. Ständer önskat, att i Rikets Myntoch penninge-wäsende nu införa. Psi grund häraf, samt med afseende jemwäl si de inom Riks-Stsinden i allmänhet wid behandlingen af Förstottsfrägan framlagda sisigter, hafwa Utskotten trott sig böra lemna deras tillstyrkan till ytterligare bidrag fran Statens sida, för ifrsigawarande ändamsil, ssi wida tillgångar, utan begagnande af dylike utwägar till medlens anskaffande, kunna förefinnas.
Justerades pleni prvtccollct för den 20 April friherre Lilkversclrsölö, ldlils, upläste ett sä lydande. Wördsamt Memorial! En korrt tidcrymd har förflutit sedan Riksens Ständers senaste sammanwaro, den har dock warit nog lang för att lemna Landers Jnnewana. re bekymmer och oco. Wäc wördade Konung har un - 28 Den 2Z April. under delina tiden nära ett är warit af sjukdom sa bstwärad att han icke kunnat föra Riks - styrel, sen. Förlät mine herrar, alk jac; nvlifwar I)ägkornsten af de smärtande kansler som kidninqeii derom, kemnade Eder och hwa-je redlig medborgare. Händelse» som söljde derpä och som kan hädanefter inträffa i fall Konungen skulle ofrare L.swäras med en lika sjuklighet nödgar mig dertill. Wi hafwa redan i sinom rid genom utfärdad Nådig Kungörelse blifwit underrättade, om den Författning Hans Kongl. Majit behagat widkaga i afseende pä Rikers styrelse under Desi lyckligtwis nu mera uvhörda sjukdom; wi hafwa ytterligare ifrån Thronen färt afhöra de skäl som förmatt Konungen dertill och wi hafwa alla den inre öftvertygelsen, att ingen bordt wara mera berättigad att inlaga Konungens ställe, än den Prins som Smeriges Ständer korrt förut med enhällig röst kallat Thrcnfdljare. Hwem kunde wardigare upfylla denna platö än deri Prins, jom sä wäl pä KngSfältet som i Ministeriel» Cabincttet förwärfwat sig med rättwisa samkidaö beundran; hwem kunde kärare as Swenska Nationen i detta wigkiqa kall emoltagas än den Furste pä hwilken hwarje Swensk man ginndat hela sitt framlida hopp. Wi kunna således icke annat än igenkänna uti detta Kongl. Majus
Vid förnyad föredragning af Lag-VIskol tets Utlåtande N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande Nio 35, öfver Kongl. Majlis Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum, beslöt Ståndet, att, med antagande af Kongl. Majits i ämnet afgifna Nådiga Proposition, afstå hvad Utskottet i detta Utlåtande tillstyrkt. Prot.-Utdrag den 20 November 1857. 657 S. D. Högvördiga Preste-Ståndets uti Protokolls-utdrag N:o 591 gjorda inbjudning till Bonde-Ståndet att förena sig uti Preste-Ståndets beslut, det skulle Lag-Utskottet anmodas, att, så snart de till återremissen af nämnde Utskotts Betänkande N:o 46, rörande väckta frågor om en utvidgad religions-frihet, hörande handlingar till Utskottet inkommit, med fästadt afseende på de anmärkningar, som blifvit gjorda såväl emot Kongl. Majis Nådiga Proposition i ämnet, som emot Lag-Utskottets afgifna förslag, utarbeta förnyadt förslag till en författning så tidigt, att det må kunna vid innevarande riksdag komma under Rikets Ständers vederbörliga pröfning, blef af Ståndet antagen. Den 20 November. Frän Högv. Preste-Sländet.
St:r måtte hos K. M. hemställa, att, derest enskilde kristne, eller någon församling, enhälligt anhölle om tillåtelse att vid gudstjensten, eller andra presterliga förrättningar, begagna de äldre, genom nya katekesen och kyrkohandboken afskaffade andaktsböckerne, K. M., efter öfvervägande af omständigheterna i hvarje särskildt fall, måtte täckas till en sådan und. anhållan lemna nådigt bifall, om anledn. förefunnes, att samvetsömhet, och icke egensinne eller trotsighet, dertill varit bevekelsegrunden. Ekon.Utsk., till hvilken motionen remitterades, afstyrkte och samtlige RiksStm afslogo densamma. Detta oaktadt tror jag skäl till frågans återuptagande vara förhanden. Såsom motiv för sitt afstyrkande anförde Utsk. att, »då det måste anses önskvärdt, att så väl vid religionsundervisningen, som vid gudstjenstens utöfning, enhet i möjligaste måtto dr rådande inom hela riket, och stora svårigheter utan tvifvel skulle upstå vid tillämpningen, om olika kyrkohandböcker finge begagnas, samt 170 Den 3 December e. m. för öfrigt förslag till ny kyrkohandbok redan vore utarbetadt och under pröfning, äfvensom nytt förslag till katekes nära färdigt», så ansåge Utsk., innan frukterna af dessa nya arbeten hunnit visa sig, ytterligare förslag i detta ämne ej böra komma under pröfning. » Önskligheten af den största möjliga lithurgiska enhet vill jag ej förneka. Men grundregeln för all sund kyrkolagstiftning måste vara den urgamla, erkända: I det nödvändiga enhet; i öfrigt frihet; i allt kärlek. Fullkomlig likhet i kyrkobruk är icke nödvändig för Kyrkans sanna enighet. Vår Svenska Kyrkas grundlagar, den oförändrade Augsburgiska Bekännelsen och Upsala mötes Beslut förklara uttryckligen och samstämmigt, att »till Guds församlings sanna enig»het är nog att vara samdrägtig i evangelii rena lära och sakra»mentens bruk, och är icke för nöden att allestädes skall vara »lika menniskostadgar, kyrkoseder eller ceremonier af menniskor »instiftade.»
13 i den af allt för tränga former mätte qväfvas, hvarigenom icke allenast sjelfva skapelsen förlorar sitt syfte och sitt ändamål, utan hvad ännu värre är, afvoghet väckes emot uti framtiden möjligen framställda förslag lill liknande institution. Jag önskar varmt att Utsk. icke förblindadt utaf, enl. min öfvertygelse diktade politiska farhågor, mätte förbise den verkliga fara, som hotar samhället, om det demokratiska elementet, utan förutgången politisk upfoslran fattar statsrodret. Jag har redan uti det svar jag, på emot mitt förslag gjorda anmärk:r, haft äran afgifva, visat hvarföre jag ej delar dessa först omnämnde farhågor, och besinnar man Nationens lugna lynne, och dess djupt rotade kärlek till Konungamakt, besinnar man dessutom den tidpunkt uti hvilken detta förslag blifvit väckt, en tidpunkt af allmän reaktion emot de anarkiska läror och rörelser, som skakat Europa, en reaktion som ännu länge skall fortgå, till dess elen pendelsvängning, som de maktägandes och styrdas ömsesidiga felsteg ständigt framkallar, och hvilken svängning med sin skugga åtminstone äfven öfverfar de länder som äro främmande för rörelsens drifkraft, åter mot maktens tinnar upjagar folkkraften, — besinnar man allt detta torde lätt vara alt inse, hvarifrån en verklig fara möjligen kan hota. Jag anhåller äfven, att bredvid hvad jag såväl uti min motion som uti mitt mundiliga anförande haft äran yttra, få fästa Utsk:s upmärksamhet på en omständighet uti hvilken ändring måste beredas, så vida icke Statens syftemål alt befrämja och skydda sin inre utveckling skall gå förloradt. Vid hvarje riksdag lemnäs af StatsUtsk. till svar å månget, så väl af Regeringen sorn af enskild riksdagsman, framlagdt förslag, det yttrande att StatsUtsk. väl erkänner de fördelar förslaget skulle bereda, men till följd af bristande tillgångar, icke kan föreslå R. St. att antaga detsamma, ett yttrande hvaruti Stine oftast se sig tvungna att instämma.
Lön erhållit, kunde anses berättigad, att, sedan han ifrån innehafd Tjenst tagit afsked, återfå och såsom Pension åtnjuta dess förra Page-underhåll; hvadan ock K. StatsContoiret icke ansåg sig kunna tillstyrka Nådigt bifall å den sålunda gjorda ansökningen, under hemställan likväl, att, i fall K. M:t skulle täckas å densamma göra Nådigt afseende, Nåd. Proposition till R. St:r måtte gö_ ras om uppförande å Allm. Indragn.Staten af den Pension Sökanden skulle i Nåder anses böra erhålla; så har, i betragtande af de för DuRietz förekommande serskildta omständigheter, samt enär andre hos Högstsal. Konung Gustaf III tjenstgörande Pager fått såsom Pension behålla deras innehafde Löner, K. M:t under den 18 Jan. 1826 i Nåder beviljat honom den Förmån, att intill denna Riksdag uppbära en årlig Pension af i5o R:dr, svarande mot hans Aflöning så< sorn f. d. Page; och, hafva sedermera, uppå enahanda skäl, efter derom gjorde underd. Ansökningar, de öfrige af ofvanbemälte Personer, af hvilka Gapitainen Coijet nu mera skall aflidit, hvadan frågan, så vidt den honom rörer, förfaller, genom K. M:ts serskildte Nåd. Skrifvelser till K. StatsContoiret, blifvit en lika förmån tillagde. 388 Stats-U skottets Som merbemälte personer icke äga -någre Löneförmåner på Stat och de för dem förekommande serdeles ömande omständigheter af ålder och sjuklighet samt torftighet och oförmögenhet att annorledes förskaffa sig nödigt lifsuppehälle, af de remitterade Handlingarne vitsordas, har Utskottet funnit sig böra till R. St:rs bifall vördsamt hemställa: att Lieutenanterne H. H. Dullietz och J. F. DuRietz samt Capitainen, Frih. B. von Liewen måga, såsom Pension, tilläggas det belopp af i5o R:dr årligen, som hvardera å Högsts.
Uppläst och godkäodt hos Ridd. och Adela den 11 Juni i84i> Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 12 — rBonde-Ståndet den 12 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om ändringar af Författningarne, rörande laga försvar och lösdrifveriet, samt i fråga om tvångs-arbetshus m. m. (Lagsamt Allm. Besv. oell Ekon.-Utsk. Bet. N:o 56.) S. A. K. Vid för eli a fd profning af åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar om ändringar af Författningarne, rörande laga försvar och lösdrifveriet, äfvensom om förändrad organisation af Tvångs-arbetshus och Correctionsfängelser, samt efter tagen kännedom af de utaf serskilde Committerade för Fattigvårdens reglerande afgifne förslag i dessa ämnen, hafva Rikets Ständer funnit, att, vidkommande forst frågan om lösdrifveri och försvarslöshet, de för närvarande deremot gällande Författningar, såsom utgående från en grund» sats, hvilken blottställer den, ulan eget förvållande, tjensteller närings-löse för nära nog enahanda behandling, som den kringstrykande lättingen, till följd häraf understundom sjelfve motverkat det med elem afsedda ändamål och icke sällan bidragit att öka brottslingarnes antal. En förändring i denna del af Lagstiftningen anse Rikets Ständer derföre vara nödvändig; men vid betragtande af, å den ena sidan, hvarje medborgares rättmätiga anspråk på ett fritt användande af sina moraliska eller fysiska krafter, under vilkor att ej förnärma andras rätt eller ligga det allmänna tili last, och, å den andra sidan, Statens förbindelse att vidtaga erforderliga säkerhetsmått, på det så väl den inre ordningen, lugnet och egande-rätten icke må kränkas af personer, de der sakna höstäder eller kända utvägar att på lofligt sätt finna sin bergning, eller eljest icke stå i förhållanden, hvilka synas utgöra en borgen för ett laglydigt uppförande, som ock att samhället, hvilket åtagit sig
Då Expeditions-Ulskottets Kansli är, i anseende till den mängd af göromål, som för närvarande fordra dess åtgärd, så sysselsatt, att detsamma, äfven med det biträde, som erhållits från hedervärda Bonde-Ståndets kansli och fortfarande kan derifrån vara att påräkna, omöjligen kan medhinna att, med den skyndsamhet, som blifver nödvändig, derest riksdagen skall kunna snart afslutas, utskrifva så vidlyftiga handlingar, som Bevillningsstadgan, Tulltaxan, Chartae -sigillatae förordningen, Riksdagsbeslutet m. na., får Expeditions-Utskottel vördsamt anhålla, att, i likhet med hvad vid föregående riksdagar egt rum, Utskottet måtte, emot redovisningsskyldighet, berättigas från Riksgäldskontoret reqvirera så stort belopp, som, med iakttagande af noggrann besparing, kan linnas erforderligt att, såsom gratifikationer i förhållande till lemnadt biträde, tilldelas de personer, hvilka det för Utskottet blifver oundgängligt att anlita, utom dess ordinarie kanslipersonal, samt ofvan omförmäldta biträde. Stockholm den 18 Augusti 1851. Memorial till Rikets Ständer, angående förhojdt arfvode åt Föreståndaren för Tryckeri-afdelningen af Utskottets Kansli. Vid de 2:ne nästföregående riksdagarne hafva Rikets Ständer, med bifall till dåvarande Expeditions-Utskotts derom gjorda framställningar, beslutat, att, enär det arfvode af 3 R:dr 24 sk. banko om dagen, Kongl. Bibliothekarien Arwidsson åtBih. till R. St.
I sednare och uplysta tider menar jag äfven Förstånd, men förståndet betraktadt såsom Styrka. At 2 Pund öfwerwäga 1 Pund är otvifvelaktigt Rätt, en Sanning, men det är Tyngden, en Kraft, som föreställer Styrka, hvilken gjör öfwervigten. Historien bevisar nogsamt, at fordom utvaldes alla Regenter efter Kroppens Storlek och Styrka; men sedan Slugheten tilltagit, sedan Människjan blifvit förfalskad, så har styrkan förvandlat sin gamla Physicaliska natur. Aesopi kråka fast med andra fjädrar var ändock en kråka. Athen fan sig befogad under det Heliga Peloponnesiska kriget at befalla Chio taga del deruti. Chio var en ö, independente förut. Hvad hade Athén för en rätt at befalla? Jo, Chio hade endast 2 Fregatter och Athén hade 10. Et rike har i en senare tid mist sina Provincer på samma sätt. Min Herres Rätt! Min Herres Sanning! Vi sjunga i Psalmboken: Jag under Djefvulen fången låg, Kunde mig ej sjelfver hjelpa. Utaf tre Regeringssätt tror Herr Thorild två vara för mycket. Det är Montesquieus fel at icke hafva gjort 3,000 eller lika många Regeringssätt som Magter. Den Allmänna Sällheten le Souverain Rien har redan Voltaire omtalt och sammanliknat med le Souverain Bleu, le Souverain Ragout. Den lyckligaste Regering vore där, som hvarken funnes dygd eller odygd, men de lyckligaste Medborgare finnas åter där båda delarna äro i högsta grad. Lugnvattnet gjör vattenpass eller Måttstocken för all höjd, all djuphet. Stormväder är derföre icke mindre naturligt än Lugnet; utan tvärtom infaller ännu oftare. Den Högsta Sällheten, huru ser den ut! Det högsta Goda, Gud Fader är ofta målad såsom en vördig gubbe med grått och vackert skägg, sitjandes på en sky, uti en hederlig Ponceauröd mantel. Det hjelper begrepet at personifiera abstracta ting.
Tillgångarna lågo nu orörda såsom öfverskott, och det blef då nära nog en statspligt, att icke, genom ett öfverflödigt och obilligt afseende på hvad förut blifvit föreslaget, underlåta att framställa hela behofvet, du det var verkligt och motsvarades af tillgångarna, utan att man behöfde öka skatterna eller för i anleda ett betungande eller påläggande af ökade bördor. Man har äfven nämnt, att förslagen rör:de administrationen i allmänhet böra utgå från Styrelsen. Jag medger visserligen att Representationen har fullkomlig rättighet att från Styrelsen förvänta förslag i alla vigtiga delar; men jag tror, att det ligger i vår grundlags natur, att äfven från den andra sidan sådana förslag kunna utgå. Det är visserligen gifvet, att i grundlagen Styrelsen, såsom ett centrum för landets förvaltning, förutsattes böra känna alla landets behof, men det är för Styrelsen, äfven med bästa vilja i verlden, omöjligt, att kunna motsvara detta, i alla delar, på ett fullt tillfredställande sätt. Många ärenden finnas, hvarom blott inom den af individer från alla delar af Riket sammansatta Representationen fullständig kännedom kan finnas; och det synes således ganska naturligt, att förslag böra utgå från begge dessa auetoriteter. Man har omtalat, att bland orsakerna, hvarföre StatsUtsk. utan afseende på tillgångarna, afknappat och afslagit en stor del af de begärda anslagen, vore, att en viss missbelåtenhet skulle ilga rum, ett misstroende, som skulle skingras med den ifrågavar. förändrade organisationen inom Statsrådet, om följderna deraf blifva enliga med de missbelåtnas önskningar. Jag ämnar icke nu ingå i någon pröfning af grunderna för denna missbelåtenhet. Dertill kunna finnas riktiga grunder, dertill kunna finnas oriktiga grunder. Det ligger i lynnet hos hvarje individ, att laila omdömen efter sina åsigter. Det är icke derföre sagdt, att ogillandet har gällande skäl för sig, äfvensom det är alldeles gifvet, att, oaktadt ogillande af en eller annan åtgärd kan äga rum, de bästa afsigter och anledn. till gillande af det hela kunna finnas.
Föredrogs ånyo LagUtskottets den 16 sistlidne Februarii under N:o i65 afgifne, och den 19 i samma månad e. m. på hordet lagde Memorial, i anledning af gjord hemställan om anmodan till Lagutskottet att till RiksStånden inberätta, huru den i Utskottets Betänkanden N:ris 58 och io3 upptagne fråga, om ändring i i8ochi9§§. af InteckningsLagen, blifvit afgjord m. m. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag kan för min del icke annat än instämma i Herr Printzenskölds åsigt af denna sak. Jag tror nemligen, att Lagutskottet oriktigt förfarit, då det ansett denna sak höra förfalla. Här hafva nemligen icke 3 Stånd stannat emot 2. Två hafva icke nekat hvad de andra två jakat. Alla 4 hafva deremot instämt deruti, att ändring är nödig; men 2 vilja hafva ett förtydligande, och de 2 andra vilja hafva ett annat, Detta är således olika meningar ^ och de måste sajumanjemkas. I 58 Den 8 Mars e. m. logikan kallas de slags mål, som omtalas i 73 §. Riksdagsordningen, för contraira motsattser, men de som omtalas i den följande 75 §. för contradictoriska motsatser. I det senare fallet förutsättas 2 Stånd alldeles bestrida de andra arnes mening: i det förra endast vara skiljagtiga i anseende till sättet för ändamålets vinnande. I frågavarande sak lior till det sistnämnde fallet. Jag får derföre hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna, att detta Utlåtande borde ogillas, och Lagutskottet anmodas alt uppgöra voteringspropositioner till Förstärkt Utskott. Jag inser väl, att detta icke kan medhinnas vid denna Riksdag; men det är för principen skull; som man, ej böra låta saken passera. Hans Excellence Herr Grefve Mörner* Adolph Göran:
Af samma skäl sorn Herr Cederschjöld anfört, nemligen att man hör klart inse hvad Lagstiftaren menat med uttrycket försvärande formaliteterj kan jag för min del icke instämma i den åsigt, hail i denna fråga synes äga, emedan jag nödgas förklara, det jag ingalunda kan klart inse den olägenhet, han befarar af antagandet utaf ConstitutionsUtskottets nu ifrågavarande förslag. Den värde Talaren nämner, attoni Utskottets förslag antages, skulle Ridderskapcts och Adelns uteslutande ur Representationen kunna tillvägabringäs af de 3:ne öfrige Stånden. Detta yttrande förefaller mig något besynnerligt, ty Ridderskapet och Adeln måste ju alltid äga sin rätt förvarad att, genom afslag å ett sådant förslag vid den andra Riksdagen, omintetgöra detsamma ; och skulle man äfven kunna supponera att Ridderskapet och Adeln fogade sig efter de öfrige Ståndens tanka i ett sådant fall, så skulle likväl Konungen otvifvelaktigt, genom nekadt bifall till ett sådant beslut, bibehålla Ridderskapet och Adeln vid deras rätt. Jag tror derföre, att detta exempel ingenting bevisar emot ConstitutionsUtskot - Den 22 Fe br nar i i f. m. 3t tels förslag. Hvad åter beträffar behandlingssättet af Konungens propositioner i Grundlagsfrågor, så är min öfvertygelse, att, antingen de tilleller afslyrkas, de böra kunna af Sländerne vid en derpåföljande Riksdag pröfvas, och härpå grundar sig stadgandet, att om ConstitulionsUtskottet tillstyrker en Kongl. Proposition, densamma nödvändigt bör blifva b vilande, samt, i händelse den afstyrkes, Stånden skola besluta, huruvida den skall hvila eller ieke. Jas tror att Konungens deltagande magt i lagstiftningen icke bör på något sätt rubbas, och kan derföre icke instämma i Herr Cederschjölds förslag. Dock bör jag erkänna, att jag möjligen deruti har orätt, emedan jag ej kunnat rätt uppfatta det, hvartill fordrats mera än ett blott flyktigt åhörande af en så utsträckt redaction. Herr Cederschjöld:
Under loppet af vintern återgår det till Stockholm, att användas till vexlar, för att betacka den skuld, Finska importörer gjort på utrikes ort. Vintertid är i Finland vanligen stor brist på större sedlar, så att vid remisser med posten sådana med svårighet anskaffas. Också, då jag såsom Generalconsul för Allm. Magasins-directls räkning uppköpte spannmål, eller eljest behöfde draga på Stockholm, voro mina assignationer högst begärliga, hvilka jag utbytte mot sedlar af 2 och 3 rldrs valör och äfven derunder. Af allt detta synes kunna slutas, att en stor sedelmassa icke kan vara i oafbrutet omlopp i Finland och att, sedan det Svenska mynt, som under seglationen indragits från Sverige, småningom under årets lopp återkommit, att på vår börs användas till vexelköp, återstoden af de i Finland utelöpande Svenska sedlarna äro oumbärliga för den inre rörelsen; hvadan vådan af silfvers uttagning ur vår Bank torde vara mindre hotande, än man föreställt sig. Då jag har ordet, vill jag begagna tillfället, för att yttra den förhoppning jag hyser, att genom de åtgärder, hvilka i afseende å Bankens organisation och blifvande verksamhet komma att iakttagas, en betydlig besparing i kostnader synes böra, om ej genast, åtminstone i framtiden kunna tillvägabringas, hvilken, i anseende till den tillökning i Bankens behållna inkomst, som dymedelst uppkommer, skall öka dess kraft och sjelfständighet. Enligt den tryckta öfversigten af Bankens ställning, har dess förvaltningskostnad och enskilda utgiftsconto efter 1831 års bokslut uppgått för ett är lill icke mindre än 248,971 r:dr 5 sk. 11 rist. och för disconterna särskildt till 67,394 r:dr 9 sk. 9 rist., eller tillsammans 316,365 rldr i5 sk. 8 rist., under det, efter afdrag af alla afkortningar, nettobehållningen af alla ränteinkomster endast utgjort något öfver 400>000 rldr.
Sits omsorg uti anspråk, enär den inre säkerheten i min tanke utgör det första villkoret för allt samhälles belåtenhet, och då jag tror, att den yttre'säkerheten mindre äfventyras, ju meia den inre finnes vara tryggad. Jag refererar mig i öfrigt till min reservation, vid afgörande! af statsreglerin för tredje och fjerde hufvudtitlarna Jag skulle nu hafva med min röst velat bidraga till bifall för Utskts betänk., men, då återremiss af så många blifvit yrkad, skulle jag anse olämpligt att nu motsätta mig deri. Derjemte vågar jag, efter jag nu har ordet, taga mig friheten till Hr Baron o. Landtm, samt Höglofl. Ståndet vördsamt hemställa, huruvida herrarne vilja instämma med mig i den framställning eller förfrågan, om icke plenum kan afbrytas och fortsättning af discussionen i ett nästföljande plenum kan äga rum, dä nu tiden tyckes vara så långt liden, att Huset betydligen glesnat och torde blifva ännu glesare om plenum kommer alt fortsättas längre. StatsIJlsk:s utlåt. N:o 354 ^ klef derefter af R. o. Ad. återremitterade Hr Frih. o. Landtm, förklarade, i anledn. af Gr. Anckarsvärds yttrande, det Hr Landtm, ansåg nödvändigt, att R. o. Ad. ännu något fortsatte plenum och toge under öfvervägande utlåt. litt. C. R. o. Ad. behagade tinna , att 35a Dena5 November c. ra. föredragn.listan upptoge en mängd mål, hvaraf en del vore ganska vidlyftiga, och tiden hade på förmiddagen blifvit upptagen med ett enda måls afgörande. Det vore angeläget, att sådana mål, som hörde till Statens reglerande, blefve så skyndsamt som möjligt afgjorda, emedan riksdagens slut alltid på dem berodde. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag vill visst icke motsätta mig påskyndandet af ärendenas afgörande i allmänhet, men jag hemställer likväl till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad.