Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motioner, om nedsättning af räntanå penningelan. S, D. Föredrogos ånyo och Biföllos följande, från StatsUtskottet inkomne, och på bordet hvilande utlåtanden, nemligen: N:o 38, i anledning af Fullmägtiges i PiiksgäldsContoret gjorde anmälan af lfofmarskalken och Riddaren Friherre Gustaf Ridderstolpes lill dem ingifne ansökning, om återfående af en intecknad förbindelse, utgifven till säkerhet för Handelshuset här i Stockholm under firma J, C. Muller et Comp. af Rikets Ständer bevilljad liqvid för 7 stycken af RiksgäldsContoret utfärdade, på PostContoret i Hamburg år 1812 förkomne Partial obligationer, hvardera på iooo Floriner Brah. Vexelmynt, N:o 3q, i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, hos Ridderskapet och Adeln gjorde motion, angående RiksgäldsContorets räkenskapers granskning i KammarRätten ifrån och med för år i835; N:o 40, i anledning af Herr Hammarhjelms, C. F, motion, om anslag i tio år åt Skottske Agronomen Steffens-, N:o 41, i fråga om förhöjning i aflömngen för Storskiftes och Afvitt rings Landtmätare; N:o 42, i fråga om Kongl. Förste LifMedicus af Fontins bibehållande vid ett pensionsanslag; N:o 43, i fråga om anslag af allmänna medel lill bevarandet af Kyrkoruiner vid Visby; N:o 44» i fråga om Varbergs fästningsbyggnaders användande till oorrectionshus; N:o 45, i fråga om hegardt anslag till uppförande af Curhusi och Lazarettsbyggnad i Skellefteå m. m.; •N:o 48, i fråga om rättighet för Fånggevaldiger, att under fångtransport begagna serskild ridhäst; N:o 4<> i anledning af Herr Trolin? motion, om anslag af Statsmed., len tili en brobyggnad öfver Sundet emellan Sigtuna och Steningelande ! Fröt.
Ej skall dock den, sorn öfver Sex. ”tio år gammal är, emot sin vilja, till Nämndeman väljas; ej eller vare någon, sorn ur Nämn”den afgitt, skyldig att låta sig åter inväljas ”förr, än ordningen å nyo till honom kommer, ”sedan de öfrige, som väljas kunna , för Socknen ”Nämndemän varit.” I sammanhang härmed och på det den här meddelade föreskrift om Nämndemansval ej må hindra Domaren, att, utan omgång, tillkalla Extra Nämndemän, då behof deraf ^inträffar, har E. K. M* ansett rättigheten till sådan kallelse böra bestämdt u'tiyckas samt ett allmänt stadgande derom, i öfverensstämmelse med hvad 13 Cap. 4 Rättegångs-Balken för ett särskildt fall innehåller, tjenligast kunna intagas i 10 §. 1 Cap. samma Balk , hvilken §• alitsa skulle komma att lyda som föijer: Underdåniga Skrifvelser. 313 ”Nu häfver Lagman eller Häradshöfding ”förfall, alt han sitt Embete ej förrätta kan , kun”göre det Hof-Rätten. Pröfvas det lagligt, för”ordne Hof-Rä(ten en skickelig man, som Etn”betet i hans ställe föreslår. Samma Lag vare ’Vun Borgmästare, der Rådstufvu-Rätten utan ”honom ej domför är. Häfver Nämndeman för”fall, och varder förthy Häradseller Lagmans”Räit ej domför, eller saknas eljest fulltalig
Må hända att det au ej vore olämpligt, i någon nion ägna en Ben 4 April e, m, n del af den ömhet åt landtmannen som Fabrikerna hittills ensamt fått åtnjuta; landtmannen behöfver, enligt min tanka hvarken premier elier förbud, inen deremot kräfver hans bestånd och förkofran, att sådan import-tull stadgas för de varor han sjelf kan producera, som sätter honom i stånd att rivalisera med hvilken nation som hälst5 om denna regel som ef-: ter mitt begrepp om handel är både enkel, rigtig och till ändamålet rakt ledande, kunde antagas som grund vid en ny tractats upprät-* tande med Ryssland, så skulle landets Invånare i allmänhet vinna, Handeln blifva fördelagtigare och ingen äga grundadt skäl till klagomål. Om Rikets Ständer beslutade att i detta vigtiga ärende till Thronet! frambära sina underdåniga önskningar, är jag öfvertygad, att Hans Maj:ts Konungen med nåd och välvilja skulle gå Nationens önskan till mötes. / . I Jag anhåller ödmjukast att dessa anmärkningar få åtfölja Herr Bruncrcnas anförande. i,- , 72 Ben 7 April f. m. Bilagor till PleniProtocollet för den 7 AprilÄ förmiddagen. N:o i« Herr af Klintberg, Carl: Jag hade ej tillfälle, att vara tillstädes* då hos Högloft. Ridderskapct och Adeln fråga förekom 0111 remiss af Herr Gretve C. H. Posses Memorial rcrande vissa grunder för en blifvande näringsfrihetj och jag anhåller derföre vördsamt att nu få yttra några ord i detta ämne. Berörde memorial innefattar dels ett ogillande af det underdåniga Förslag till förnyad Författning angående handtverkerierne, som en af Kongl. Majit tillförordnad Comittée år 18*6 afgifvit och hvilket nu blifvit af Kongl. Maj:t öfverlemnadt till Riksens Ständers granskning, dels en uppgift af de hufvudsakliga grunder, som Herr Grefve Posse, för sin del, anser mera lämpelige till ändamålet.
Björnbergen med sina stora magasiner fulla af spannmål, tillräckligt för att mätta alla stadens hungrande munnar, men i stället för att släppa ut den i marknaden och låta baka bröd däraf, kastade han spannmålen i pannorna och lät den förvandlas till brännvin. De, som förut nämnt Björnberg brännvinskungen, kallade honom nu brännvinsdjäfvulen. De fattiga knotade och bådo om bröd, de rike harmades öfver allt elände, som brännvinet ställde till. Man vände sig till Björnberg med hot och böner, men han vände döförat till och ville ej taga reson. Borgareskapets långmod började tryta, och slutligen beslöt man sig för att till Kungliga Majestät aflåta en skrifvelse med anhållan om brännvinsbränningens inställande i hela länet, i staden så väl som på landet. Det var en morgon i september, då Björnberg på pulpeten i sitt contoir fann en afskrift af denna borgareskapets petition. Han ryckte papperet till sig, läste och svor, svor och läste. »Beklagligen har här i Götheborg superiet utbredt sina förödande verkningar som en pest, så att det är nästan omöjligt att finna nyktra och dugliga arbetare eller tjänare, så länge ett nästan onaturligt antal krogar och ölminuteringsställen finnas, hvilka äro helt och hållet frigifna. Dessa lastens högsäten ...» Björnberg slog den knutna handen i pulpeten: – Här har jag dig, gamle räf, bakom det här står John Hall – jag kan höra hans låt, och Björnberg härmade på ett märkvärdigt träffande sätt gamle Hallens säfliga, högtidliga ton och starka engelska brytning: – Dessa lastens högsäten, dessa lastens högsäten. Så höll han åter pappersarket på sned framför det seende vänstra ögat och läste vidare: »Den rikliga förtjänst, skärgårdsboarne, arbetarne i sillsalterierna och trankokerierna samt andra arbetare hafva» – hvem ha de att tacka för den rikliga förtjänsten, om jag får fråga – »allt dränkes i denna syndaflod af brännvin» – syndaflod, det är den satans Hallen igen. Jag vet hvad den syndafloden heter, den heter afund och hat.
Ständer fa derföre nu i underdånighet tillkännagiswa, att de wid detta Riksmöte stadsastat Bewillningen genom Postmedlen, af Brefwäxlingen till sitt förra belopp 152,202 R:dr Likaledes Landt-Tulls-ersattningen till sitt förra belopp — 152,002 R:dr Såsom tillökning i Bewillnin, gen hafwa Riksens Ständer derjemte faststäldt Sjö-Tulls-medlen till 8Z7,Z49 R:dr 14 §. 5 r:st-, hwaraf sedan ersättning för den indragna Land-Tulls-afgisten utgår af Skader och Land, enligt särskild författning, uppkommer en förhöjning af — 152,000 Rst>e Charle Sigillate-medlen till »52.022, med en förhöjning af — 62,220 R:dr Husbchofs Bränwinschränningsmcdlen lil! 702,020,med en förhöjn. af 340,200 Rstr Samt den Allmänna Bewillningen till 2,650,020 R:dr Hwaraf uppkommer osman nämnde Summa af — 3,200,220 R:dr L666 Den i6 Augusti. I anseende kill desa förhöjningar hafwa Riksens Ständer afwen warit nödsakade, att rörande de förhöjda Artiklarna förandra deras om Bewilimngens utgörande förut afgifne stadganden; och fa Riksens ^Stander härmed till Eders Kongl. Majit i underdånighet öfwerlämna. Riksens Ständers författning om Charte SiSillake - afgiften. Jukseas Ständers stadgande om Husbehofs Vränwins. bränningen i Riket, samt de afgifter för densamma böra utgöras: samt Swea Rikes StänderS Bewillning för ar i8-z och de påföljande arén intill stutet af ar iL-?, sa wida ej inom denna tid Urtima Riksdag infaller: gjord och samtvckt w!d Urtima Riksdagen i Orebro den i8 Augusti r8-2.
Kammar-kollegium sig destoheldre böra biträda detta utlåtande, hvilket Ståthållare-embetet då åberopat och förnyat, som det vidtagna dispositionssättet medelst utarrendering, ett sätt att förvalta skog, som, enligt hvad chefen för Skogsinstitutet äfven vitsordat, bör till de mest olämpliga, bäst bevisade, huru svårt det måste vara för slotts—styrelsen att sköta och draga inkomst af ifrågavarande park. Hvad äter anginge köpevilkoren, så förekomme härvid, att enkefru af Klint, efter en förhöjd beräkning af skogens afkomst, ökat den af hennes man i lifstiden erbjudna löseskilling till 5,600 R:tlr Banko; och ehuru Ståthållare-embetet, med stöd af den utaf hofjägmästaren af Ström verkställda uppskattning af skogen, hemställt, om icke en högre beräkning af densammas värde och årliga afverkning, än den sökanden antagit, borde få blifva grund för löseskillingens bestämmande, för den händelse kronoparken finge utom auktion försäljas samt lösesumman sålunda höjas till 4,200 R:dr Banko, ansåg likväl Kammar-kollegium sig böra i afseende härå anföra, att emot den af hof-jägmästaren af Ström verkställda uppskattning af skogen, redan vid en år 1850 hållen häradssyn, förekommit icke ovigtiga betänkligheter; att be - Slals-Ulskollels Utlåtande, M 129. 11 malde hof-jägnaästäre i dess senast afgifna underdåniga yttrande också icke ovilkorligen åberopat eller försvarat denna uppskattning; samt att sökanden alltså syntes ega något skäl att i sitt underdånigst afgifna anbud bålla sig vid den gjorda beräkningen af arrendets medelbelopp, 36 famnar, såsom grund för köpeskillingens bestämmande; hvartill vidare komme, att det af sökanden antagna pris, 5 R:dr Banko famnen, ej är för kronan oförmånligt, enär de 10 sista årens medium af markegångspriset på en famn tallved i Stockholms län utgör blott 4 R:dr 35 sk. 2% rst.
Gudar, våra fjät ledsagen! Gudars hägn än Finland har, Helga trädet än står qvar. TURILAS. Qvar helga trädet står, och härligt i dess hägnad Sig Finlands Guda-bilder te. Ej någon våge fram. Må här till deras lugnad Åt Plågomöjan offret ske. Ymnigt med halm omkring Christ-Patern linden;9 Zirligt sen honom vid trädstammen binden; Eldbrasan under sen antändas må. CHOR. Af detta offer stor gamman vi få. (Bränsle sammanföres vid roten af den midt på teatern befintelige kolade trädstammen, under det att Joukawainen synes ifrigt samtala med Turilas, och halm lindas omkring) PATER ANTON, som utbrister: J blinde hedningar, J kunnen ej förfära Sanct Henrics lärjunge med edert raseri. Med tjusning möter jag min tidigt vunna ära, Att bland martyrer räknad bli. Martyrer för sin tro! Ah vildar, kännen styrkan Utaf den andas kraft sig gjuter i mitt bröst, Och bjuder genom denna röst Er vända om från falska Gudars dyrkan. (Folket röjer förskräckelse vid dessa ord.) Ja, falska Gudar. Stock och sten, Som edra drömmars yra skapat, Och edra egna lyten apat... JOUKAVAINEN, afbrytande otåligt. Fort, smädarns skrud är färdig ren. (Pater Anton fastbindes vid offerstammen öfver det ännu icke itända bränslet under vild dans och) CHOR. Här får du, Kivutar, gräsliga möja En knapp i din tröja, En rem i din sko, Ett bloss i din stuga, I taket en fluga, Som kan, må du tro, Messa och skria Litamin Lustigt och bra. Ha, ha, ha, ha. PATER ANTON. Sanningens bekännare För er lära tåligt blöden. Må ett villadt slägte se Andans seger öfver döden Stigande från vanskligheten Härligt mot odödligheten. CHOR och Ringdans kring trädet. Messa, messa, käre Pater, messa. Dansen går rätt muntert och bra. Lustiger om, må kring helgonets hjessa Lågorna fladdra.
Öppnande eller för afyttrande af någon inländsk eller utländsk skrift, ocn då det står hvarje författare eller förläggare fritt, att antingen sjelf eller genom andra afyttra tryckta skrifter, kan jag icke finna annat, än att det är ett upenbart öfverträdande af Grundlagens bud att stadga, att förr än någon tillätes till salu utskicka andliga skrifter, skall han deröfver inlemna en förteckning till Konsistorium. Jag anser detta försök, att på ett eller annat sätt kringgå Grundlagen, vara ett vådligt tilltag, som R. o. Ad. icke bör tillåta. Då jag, på sätt nu blifvit visadt, anser motionen vara grundlagsvidrig och således icke böra erhålla remiss, vill jag icke ingå i någon vidlyftigare undersökning om dess innehåll; men jag kan dock icke undgå att yttra det omdöme om densamma, att den är obehörig och obefogad till sitt innehåll, illfundig till sin syftning och olaglig till sin form, samt att den för öfrigt endast är an Den 12 November. 117 märkningsvärd derför, att den kan anses såsom en gradmätare på den gallfeber, som den utaf K. M. i Nåder utlofvade högst rättvisa Propos:n om religionsfriheten förorsakat på ett visst håll. Jag förnyar min anhållan, att Hr Thams motion icke måtte blifva remitterad till något Utsk. Hr Tham: Mot min egen vilja nödgas jag upträda för att försvara min motions remitterande till LagUtsk. Jag hade tänkt aflägsna mig härifrån, sedan jag upliist de af mig nu gjorda förändringarne; men då jag, oaktadt dessa, hört sådana inkast göras mot motionen, som här skett, tror jag mig böra bemöta dem med ett svar. Jag har här hört en man, som eljest varmt nitälskar för kristendomen och kristligt nit, och som ofta yttrat, att han ingenting högre önskar än att se kristendomen blifva rätt lefvande bland menniskorna, — jag har hört denne man nära nog påstå, att vår Herre sjelf läte utså ogräs bland hvetet, eller åtminstone icke förbjuder att detta ogräs utsås. Nådens
Icke destomindre har Utsk. afstyrkt anslag för della behofs afhjelpande. Jag anhåller, att denna punkt måtte i sin helhet återremitteras, på det att, om anslag beviljas till tekniska skolor i de nu af mig omnämnde släder, medlen sedermera må ställas lill Konungens förfogande. Frih. Åkerhjelm: SlatsUtsk. har tillstyrkt anslag till tekniska läroanstalter, der det fått emottaga mera fullständig utredning. Det har varit fallet med de anstalter, ät hvilka anslag blifvit af Utsk. förordade. Jag skulle icke motsätta mig en ålerremiss i det syfte Hr von Hartmansdorff begärt, såvida, enl. hvad man sagt mig, icke 3 Ståud bifallit anslagen till Chalmerska slöjdskolan och skolorna i Örebro och Norrköping, och R. St:s beslut således i delta hänseende vunnits. Jag hemställer alltså, hvartill en återremiss skall tjena, ty den kommer icke att hafva någon påföljd i fråga om dessa punkter. Hr von Troil, Sam. Gust.: De af SlatsUtsk. här föreslagna 12,000 R:dr afse 2:ne olika föremål nemi. 10,000 R:dr för inrättande af nya tekniska elementar-skolor och 2000 R:dr lill utvidgande af redan befintliga såsom Chalmerska slöjdskolan i Götheborg. I fråga om inrättande af nya sådana skolor förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff och tror, att den i detta hänseende föreslagna summa bordt ställas lill K. M:s disposition, men deremot tror jag, alt R. St. kunna och böra besluta om de 2000 R:dr Utsk. föreslagit till Chalmerska slöjdskolan; och dä hvar och en har sig bekant den stora nytta denna skola tillskyndat vårt Iand och de mänga skickliga näringsidkare sorn derifrån utgått, måste jag, under förhoppning alt R. o. Ad. icke vägrar det lilla tillskott här är i fråga, anhålla om bifall till denna del af punkten. Hr von Hartmansdorff har yttrat sin förundran deröfver, att Utsk. kunnat tillstyrka sådana skolor för Örebro och Norrköping, men icke för Eskilstuna.
Proposition M 43. 11 att kompanicheferne må hafva skyldighet föra rulla öfver sitt manskap, med ledning af de årliga mantalslängderna; börande ett sammandrag af rullan årligen insändas till bataljonschefen, som lemnar en afskrift deraf till Landshöfdingen; att landstormens män må hafva samma rätt till krigsbelöningar för visad mandom och samma rätt till pension för svår blessyr, som för arméen är stadgadt; och att de frivilliga skarpskytteföreningarne, ehuru vid uppbåd uppgående i krigsförstärkningen eller landstormen, må, till förvärfvande af ökad vapenfärdighet, fortfara efter nu gällande grunder, i hvad de icke strida mot landstormen. Kongl. Majt vill härmed till Rikets Ständers pröfning och yttrande framställa dessa förslag, angående grunder för beväringsmanskapets användande samt om bildandet af en landstorm; skolande, i händelse af antagande häraf, förslag till författningar, så väl om den allmänna beväringen som angående landstormen, af Kongl,.Majt till Rikets Ständer vid en blifvande riksdag framställas. Kongl. Majt förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. CARL. A. F. Z. Reuterskiöld. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 43. Utdrag af Protokollet öfver Landtf&rsvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stais-Rådet å Stockholms Slott den 21 November 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Statsrådet Reuterskiöld uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkan, förut fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o
Proposition gjort sig högt förtjent af nationen, då, i ingressen till denna Proposition, sjelfva orsaken till det onda öppet uttalas. Kongl. Maj:t förklarar deruti, att det är bränvins-bränningens förening med jordbruket, eller den så kallade husbehofs-bränningen, sorn skäligen kan anses såsom en hufvudsaklig anledning till den ökade bi änvins-consumtionen och deraf alstrade olägenheter, som väckt grundade bekymmer för bibehållandet af ordning och sedlighet, serdeles bland de lägre folk-classerne, äfvensom för betryggande af satntids och eflerverlds väl och trefnad, i så väl ekonomiskt, som moraliskt hänseende. Kongl. Maj:t har ansett det mera än sannolikt, att bränvins* brännings-rältighetens skiljande från jordbruket och förvandlande till en högt beskattad, och jemförelsevis lättare controllerad, fabriksnäring skulle, bland alla medel, hemtade från den ekonomiska lagstiftningens område, verksammast bidraga till det ondas botande. Kongl. Maj:t förklarar dock sedan, alt ett bestämdt påbud, stödt på dessa grundsatser, under nuvarande förhållanden, skulle för våldsamt ingripa i de fleste hemmans-brukares vanor och hushållnings-sält, och att ett sådant påbud derföre nu ej kan utgifvas. Då den ena Statsmagten med en så faderlig vishet öppet uttalat sin tanka om ursprunget till det onda, tror jag, det hade varit den andras pligt att ej låta detta ord falla, utan att den borde hafva med tacksamhet emottagit detsamma, erkänt dess läglighet och tillika undersökt, om ej det stora ändamålet kan vinnas på någon annan väg, än genom detta af Kongl. Majit såsom äfventyrligt ansedda påbud, mera lämplig för och mindre våldsamt ingripande i de nuvarande förhållandena.
Det är lätt att finna den rätta metoden i Historia om man klart föreställer sig denna Vetenskaps ändamål att verka på känslan. Läraren läser först igenom biografin högt, eleverna läser den flera gånger, då läraren utforskar om eleven fattat innehåller, sedan lämnas det genomgångna stycket för redogörelse för nästa lektion. Detta går till så att eleven först svarar på frågor och sedan helt på egen hand framställer det med egna ord. Har undervisningen genomförts efter denna metod kan eleven på gymnasiet på egen hand läsa och redovisa Historiska Skrifter. Den omtänksamma läraren går dock igenom läxan och ger egna kommentarer och anvisningar på bredvidläsning. På så sätt fullkomnar läraren elevens bildning för Historien. Den större eller mindre nyttan av kronologiska tabeller beror helt på deras konstruktion och bruk. De skall vara författade efter en skala, liksom en karta med tidslinjen mittpå, så att händelsernas avstånd eller sammanträffande blir åskådlig. De skall inte vara försedda med en mängd uppgifter, så att de villar ögat och delar uppmärksamheten, utan endast uppta huvudsakliga händelser. De skall inte framvisas förrän lärobokens texter genom lärarens förklaringar är rätt uppfattade. De kan lätt göras av läraren och avskrivas av eleverna De är då vida mer nyttiga än om de var tryckta. Dels kunna de inte komma för tidigt i undervisningen, dels fäster de sig i minnet under avskrivningen. Detta arbete kan vara en gagnande och muntrande sysselsättning under lovstunder och ferier. Det är svårt att bedöma hur långt en yngling från gymnasiet skall hinna. Men man menar att vid inträde vid akademierna bör han fullständigt känna Fäderneslandets Historia och Universal Historien till folkvandringstiden. Berättelserna om medeltidens villor och senare tiders kabinetts historia bör väl inte uteslutas. Den äldre tidens historia har fördel framför den nyare, då den är grunden för religiositet och utan vidskepelse ingjuter i ungdomen en stark känsla av kärlek till fosterlandet och medborgerlig dygd. Den Bibliska Historien vänjer barnets hjärta att med vördnad omfatta den Evige Gudens styrande och vårdande försyn. De äldre hedniska folkslagens hävder framställa däremot varje kraftfull människas inflytande på framtiden. Båda samfällt leder till en tro som inte hindrar verksamheten, som under de kraftigaste bemödanden likväl alltid kommer ihåg sitt beroende av upphov och styresman. Historien lämnar lärdomar av ljus eller okunnighet, dygd eller sedefördärv, kraft eller vanmakt både för den enskilde som för hela folkslag.
Dessa inskrifningspenningar bibeböllos sedan i sjelfva hemmansräntan. Men af Kongl. Brefvet den 24 December 1692, rörande förmedling af utskrifningsspenningarne i Halland, inhemtas, att utskrifningen i denna provins 1675 blifvit satt på manskapet, i stället för hvilken utskrifning, penninge-afgift 1680 blifvit bestämd alt utgå först med 4, sedan med 3 daler af hvar och en mantalsskrifven mansperson, men 1692 nedsattes till 2 daler, med uttryckligt stadgande, att samma ulskrifnings-penningar skulle erläggas af Adelns utsockne frälse. Icke desto mindre befinnes, att utsockne frälset under tiden efter 1675 ingalunda var frikalladt från utskrifning af manskap. Vid riksdagen 1683 är Adeln i Halland icke undantagen från den då beslutade utskrifningen al manskap. Af Kongl. Brefvet den 17 Februari 1686 inhemtas, att vid utskrifning i Halland 10 skatte-frälse ställdes lika med kronooch 15 frälse i en rote. Kongl, resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär af den 21 Februari 1689 utvisar, att åHiga utskrifningar egt rum, öfver hvilkas stränghet Adeln i Halland hade besvärat sig, med anhållan att ’’icke högre graveras, än frälsegods i andra provinser, der de i stället för knektehåll hafva årliga utskrifningar eller ock gifva penningar för knektehållet. ” Under Konung Carl Xll:s krig skedde utskrifningar af manskap i Halland, vid hvilka 1703 sattes 5 krono-hemmati mot JO utsockne frälse om en rote, 1708 mot 3 kronohemman 6 utsockne, samt 1711, 1712 och 1713 utsockne frälset svarade lika med kronohemman.