Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle dock denna inbjudning icke af någotdera Ståndet antagas och sammanjemkning af de stridiga meningarne således icke på detta sätt kunna tillvägabringas, lärer omröstning i ämnet i Förstärkt Lag-Utskott icke kunna undvikas, dervid, då Presteoch Borgare-Stånden utan förändring bifallit Kongl. Maj:ls af Utskottet till antagande tillstyrkta Nådiga Proposition, densamma torde böra till ja-proposition antagas; men då den skiljaktighet å andra sidan eger rum, att Bonde-Ståndet godkänt det af flere reservanter inom Utskottet framställda, här ofvan anmärkta förslag, och att Ridderskapet och Adeln stadnat i det serskilda beslut, som jemväl finnes här framför intaget, får Utskottet, enär blott en mening må till eonIra-proposition uppställas, inbjuda Ridderskapet och Adeln att med Bonde-Ståndet i denna del sig förena. Yarder denna inbjudning dock icke antagen och Bonde-Ståndet vidblifver sitt beslut, måste frågan om hvilkendera meningen skall utgöra contra-proposition, genom omröstning slitas; och får Utskottet för sådant ändamål afgifva ett så lydande förslag till 6 Lag-Utskottets Memorial, iV:o "jg. Och Vo te rings-proposition: Den, som vill, att den af Bomle-Ståndet antagna mening skall uppställas till contra-proposition, röstar Ja; ilen, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer det af Ridderskapet och Adeln beslutade förslag att till contra-proposition antagas. föreslår i följd häraf Utskottet omröstning hufvudsafeen efter denna Voterings-pro position: Den, som vill, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förändrad lydelse af 23 Kap. 1 §■ Ärfda-Ba/ken och tillägg till y §. i 20 Kap. samma Balk, skall oförändrad antagas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva, med förkastande af Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition, beslutat, att 1 §. i 2.3 Kap.
Vid öfvervägande häraf, hafva Rikets Ständer väl ansett, att alla åtgärder, som kunna befremja handel och näringar, böra, så vidt möjligt är, iagttagas, såsom varande verksamma medel alt befordra trefnad, välstånd och förkofran; men, då Rikets Ständer derjemte icke tilltro sig kunna med säkerhet antaga, att de för Trelleborg sökta privilegier komme alt medföra beräknade fördelar, för bedömande hvaraf erfordras en närmare kännedom om vissa speciella och locala omständigheter, än som kunnat liemtas af hvad i frågan blifvit hos Rikets Ständer anfördt; hafva Rikets Sländer funnit sig böra härmedelst i underdånighet anhålla, del E. K. M. täcktes i Nåder föranstalta om vederbörlig undersökning, i afseende på hvad rörande detta ämne nu blifvit anmäldt, samt att E. K. M., i händelse en utvidgad handelsfrihet för Trelleborg skulle finnas nyttig och ändamålsenlig, dertill behagade lemna Nådigt bifall. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Maj 1841. Expedilions-Utskottcts Förslag till und. Skrifvelsej IV.-o 3 N:o 337. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Maj 1841. Presle-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Slåndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående local för Riks* Archivet samt Vitterliets-j Historia;- och Antiqvilets-Academiens samlingar. (Stats-Utsk. Ull. JNtris 354 och 435 samt Mern. N:o 490.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 2
Bilagor till PleniProtocollet för deri 27 Augusti, förmiddagen N:o 1. Herr Montgommerie, Gaftaf: Vid Herr von Hohenhausens anförande i Bista Plenum förbehöll jag mig att göra några anmärkningar; men som återremissens ändamål inskränkte sig blott till ändrandet af ett ord Uti de Högloft. Utskottens Utlåtande, äfvensom till Önskan om revijion icke endast af militaire LåfoVerken, utan ock om en lika beskaffad revision, i sammanhang dermed, af alla Rikets Lä2 toVerk, ej mindre de civila ån de militaira, och Den 2» Augusti f. fri - då denna vidsträcktare undersökning af mig icke blifvit vägrad, eller år stridande, utan tvärtom öfverensstämmande, med mina yrkanden, grundsattser och önskningar, på det all enfidighet så vål i undersökningen af LåroVerkens brister som deras förbättrande, må blifva så allmänt sammanhängande, det hela omfattande som möjligt; tror jag mig sålunda icke böra upptaga Höglofl Ridderskapets och Adelns tid med någon vidlvf'ig vederläggning, ehuru lått det vore, af Herr von Hohenhausens anförande till försvar af Krigs Academi* ris nytta och nödvändighet, hvaremot både af andre och af mig redan så mycket år anfördt, utan af ett enda verkligt skål hafva blifvit af KrigsAcademiens ifrige och nitiske förfäktare vederlagdt. Ändå yrkar Herr von Hohenhausen: att ynglingar forn bevijiat Academierne i XJpfala eller Lund, vid 16 å 17 ars ålder icke dgt kurt/kaper, forn kunnat berättiga dem till antagande i den lägjta clasfen vid Carlberg.
Den beräknade reella fondens förhållande till D. i Januari År 1777 (bancoscdlar och riksg:ssedlar fr. o. m. i8o4) myntadtguld och silfver samt gångbart kopparskiljemynt). tillägg af vissa fordringar hos staten och enskilde, aflyst gammalt kopparmynt m. m.) De här uppförda summor äro afskrifna dels af tabellen N:o i vid Statsoch Bancolltskms betänk. N:o i vid sista riksdag, dels af den vid 1823 års riksdag af BancoUtsk. uppgjorda summariska tabell öfver Bancooch Riksg:s-sedelstocken m. m. från år 1800 t. o. m. år 1822. (Tillhör K o. Ad:s Prot. 6 H. p. i5o.) Den 5 Maj f. m. Jag tillstyrker salunda, att det måtte förblifva vid hvad nuvarande Baneoreglemente i 4 Art. i Afd. § n stadgar, att efter allmänna silfvervexlingens början det åligger Fullmägtige att fästa noggrann uppmärksamhet derpå, att reella fonden varder bibehållen vid en nödig styrka. Gr. Cronhjelm: Sedan jag anmälde mig, är hufvndsakligen sagdt, hvad jag ämnade säga. Jag vill derföre blott förena mig med dem, sorn anse proportionen som 2 till 5 vara af intet gagn, utan tvärtom ländande till mycken skada. De 2tne första punkterna af Utskrs förslag äro nu föredragna. Första punkten innefattar definition på sedelstock. Om denna definition skall finnas, så delar jag med Utsk:s ledamöter den öfvertygelse, att densamma är riktig; ja, den är så riktig, att sjelfva realisationens fiender måste finna sig genom den uppställda beräkningen afväpnade. Men jag är af den öfvertygelse, att denna definition är alldeles obehöflig, likasom bestämmandet af en fortfarande proportion emellan metalliska cassan och sedelstocken, ehuru jag på det af Hr Lefre'11 anförda skäl skulle vara benägen alt något frångå den-» na öfvertygelse.
Vidare bör det tagas i betraktande, att, sedan för verldshandeln nya fält. blifvit öppnade i aflägsnare länder, Svenska Regeringen icke bör underlåta att, lika med hvarje annan handlande nations Regering, söka, medelst inhemska producters ökade afsättning, åt landet bereda delaktighet af de fördelar, sorn den vidgade verldsmarknaden kan hafva att erbjuda. I detta afseende är det vigtig!, alt medel för ändamålet kunna disponeras så, att de åtgärder, hvilka finnas nödvändiga, må kunna vidtagas. Deraf torde det inses vara nödvändigt, att de tillgångar, som på ifrågavar. fond hittills kunnat vara alt beräkna, icke må undergå någon minskning. Jag vill visserligen icke bestrida, att, ehuru den beskattning, hvarom här är fråga, sedan Algirs eröfring af Fransmännen, tid efter annan redan blifvit förminskad, dels genom den s. k. Iästetalsafgiftens afskalfande, dels genom upphörande af convovafgiften på utgående varor, och dels äfven genom nedsättning af sanir ina afgift på inkommande varor, omständigheter dock skulle kunna i framtiden inträffa, till följd hvaraf tillgångarne på denna fond skulle kunna komma att öfverstiga det verkliga behof vet; men om och när sådant kan inträffa, kan det med visshet aulagas, all K. M. sjelfmant vidlager de åtgärder, som af om - Den 4 Januari e. m. 37 ständigheterna kunna påkallas för åstadkommande af den möjliga minskningen i denna beskattning. Hvad särskildt angår den af StatsUtsk. föreslagna förnyade anhållan, att ”nödiga åtgärder måtte vidtagas för lillvägabringande af en sådan reglering af Norska statens andel i de samfälda kostnaderna för Svenska och Norrska handelns skyddande, som med rättvisa oell billighet öfverensstämma”; så anser jag mig böra hafva äran upplysa, att den Svensk-Norska Comité', som varit förordnad alt bereda vissa de båda Rikena gemensamt rör:de ärenden, äfven baft sig uppdraget att handlägga frågan härom. Comileens betänk, är nyligen inkommet lill K. Al., och det är således alt med visshet, emotse, att denna angelägenhet, utan någon förnyad framställning från R.
Förutom denna nådiga Proposition hafva jemväl från Riks-Stånden blifvit till Utskottets behandling öfverlemnade motioner i ämnet väckte, inom Högloflige Ridderskapet och Adeln al Grefve af Ugglas, Ludvig, samt Friherre Cederström. II, inom Högvärdiga Preste-Ståndet af Prosten Arrhenius och Komminister Åsbrink, samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Per Nilsson från Espö i Malmöhus län, i hvad angick förhållandet i Skåne, Anders Nilsson från Hallands län, E. M. Falk från Skaraborgs län, P. Eriksson från Wermlands län och Paul Eritz Mengel från Upsala län; hvarjemte Utskottet fått emottaga Protokolls-utdrag, innehållande de flere yttranden i ämnet, hvilka så väl inom Ridderskapel och Adeln, som inom Borgarcoch Bondestånden, blifvit af åtskillige talare afgifne. Då samtlige desse motioner och yttranden kunna till större eiler mindre del hänföras under de punkter, hvilka i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition framläggas till Rikets Ständers pröfning, öfvergår Utskottet nu till anförande och granskning af dessa punkter och af de yrkanden, som sålunda med hänseende till de frågor, som i hvarje punkt af den Kongl. Propositionen beröras, blifvit inom Riks-Stånden väckte; hvarefter det, som af motionernas innehåll återstår, torde böra pröfvas. Första punkten af dessa grunder Ivder sålunda: I :o. »Presterskapets inkomster fördelas sålunda, att hvarje tjenstgörande prestman erhåller en efter tjenstegrad och embelsåligganden lämpad, anständig bergning.
Att hvarje Län och Socken skulle efter en beräkning af den Bevillning, sorn under de sednare åren erlagts, ovilkorligen utgöra en viss Bränvins-skatt, vore att bjuda en stående Bevillning, och 8* i iG Den 4 J n n i i fro. skulle medföra svåra olägenheter; den ena, alt Jordbrukarens rätt, att, då han ej vill bränna, afsäga sig rättighet, men också slippa afgiflen, skulle vara honom betagen; eller ock den andra, att hans afgift skulle fördelas på andre. Detta har ändå mindre förundrat mig, än det förslag, att husoch jordägare skulle erlägga böterne för sine Torpares och Arbetares fylleri. Jag hade icke väntat mig att Herr Ribbing glömt den gamla Domare-regeln: Att hvar äger sin sak ensam böta. Jag anhåller om återremiss, och att desse anmärkningar må få åtfölja densamma. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Sakkunnige män hafva redan yttrat sig öfver Betänkandets ekonomiska delar, och då jag sjelf i dessa ämnen saknar nödig kännedom, skall jag naturligtvis öfver dem ej tillåta mig något yttrande. Det var Herr Thams anmärkning mot den egentliga lagfrågan, eller den af Utskotten föreslagna återflyttningen från Konungens Befallningshafvande till Domstolarne af ornförmäldte mål, hvaraf jag föranläts att begära ordet. Den värde Talaren har väl icke försökt vederlägga de skäl, på hvilka Betänkandet i denna del är grundadt. Också förmodar jag, att det ej mindre för honom, än för andra, vill blifva svårt, att härutinnan åstadkomma någon grundlig contradeduction. Herr Tham torde ej taga illa upp, att jag rättar ett af honom Den 4 J u n i i f. ra. 117 begånget misstag, bestående deruti, att Iian uppgaf, det Rikets Ständers begäran vid 180g eller 1810 årens Riksdagar föranledde utfärdandet af nu gällande Dryckenskaps-författning. Det skedde i anledning af Ständernes framställning vid 1812 års riksdag; en riksdag, från hvilken ej många goda gåfvor kommit. De ifrågavarande målen äro af ren juridisk beskaffenhet.
Utskottet, som i afseende å saltad sill, samt oberedda torra hudar och skinn äfvensom salt kommer i tillfälle att här nedanför särskildt sig yttra i sammanhang med besvarandet af andra i samma ämne väckta motioner, får, beträffande de öfriga nu omförmälda artiklarna, bland hvilka en del, enligt hvad här nedan förmäles, funnits böra medgifvas någon nedsättning i nuvarande utförsclafgifter *), i öfrigt erinra att, äfven om tullfrihet i så vidsträckt mån, som af motionären blifvit föreslagen, kunde i allmänhet vara önskvärd eller med antagna grundsatser öfverensstämmande, deraf likväl skulle komma att föranledas en högst betydlig minskning i de af Staten påräknade inkomster af tullmedlen, för hvilken då genom beskattning på annan väg måste beredas ersättning; hvarföre Utskottet hemställer, att, tullfrihet vid införsel för nu ifrågavarande artiklar icke må af Rikets Ständer beslutas. Vidare torde nu i ett sammanhang få behandlas de inom Riks-Stånden väckta förslag, hvilka afse upphäfvandet af redan medgifven tullfrihet å en del varor, hufvudsakligen landtmannaprodukter. I sådant afseende hafva yrkanden blifvit gjorda: hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Liljencrantz i den förutnämnda motionen (N:o 1G1); samt inom Bonde-Ståndet af Gustaf Johansson i hans förberörda motion (N:o 310), Jöns Rundbäck från Göteborgs och Bohus län (N:o 289) och af Per Persson från Vermlands län (N:o 385); af hvilka motionärer framställts olika förslag till *) nemligen & kochenilj, bomullsgarn, jomgrytor m. m., ankare, draggar m. m., kläder, talgljus, oäkta porslin, skomakare-arbeten, andra slag, slöjdvaror, såpa, bomullstråd oell blekt linnetråd, samt bland väfnader bokbindare-cloth.
Rikets Stäiider lill mötes, och då skola äfven Rikets Ständer skänka den deras förtroende. Herr Rosenblad: Jag anhåller få framställa några anmärkningar vid de yttranden, som blifvit afgifne mot hvad jag anfört. Jag förblifver vid den tanka, att det är af oberäkneligt inflytande på Statsregleringen, om myntregleringen bestämmes efter 128 eller 48 sk;s norm. Skulle vi bifalla uphäfvande af moratorium på Banken, hvarom motion blifvit väckt, skulle jag tro, att skatterne, bestämde i silfver-riksdaler, skola blifva mer än dubbelt känbarare än nu. Jag kan således ej undgå vara af den mening, att det är vigtigt alt känna, i hvilket mynt vi bestämma de summor vi lemna StatsVerket; och om jag beklagar, att ett sådant osäkert förhållande upkommit, och hoppas att det måtte blifva sista gången, tror jag dock, att vi måste taga förhållanderne sådane de äro. Äfven får jag anföra, att jag ej gillar den tanka, att andre Riksdagsmäns rätt skulle vara hämmad derigenom, att Utskotten ensamt föreslå de åtgärder, som skola vidtagas. Jag tror, att Grundlagen bestämt sältet, huru Riksdagsmän äga rätt att lemna sine tankar, dels genom motioner, dels genom anmärkningar, som alltid äga rätt till den uppmärksamhet att blifva pröfvade. Just respecten för denna petitionsrätt fordrar, 38i Den 12 Januari i. alt Utskotten lemnäs tillfälle, att taga dem i betraktande. Men sedan Utskotten förehaft, hvad hvarje Ledamot föreslagit och underkastat det pröfning, då är det deras ovilkorliga rätt att efter egen öfvertygelse, utan instruction, besluta, ty Grundlagen medgifver blott en sådan för BancoUtskottet. Jag gillar den Ledamots af StatsUtskottet yttrande, som sagt, att Utskotten få föreslå, hvad de pröfva efter deras öfvert}rgelse vara nyttigt, men att de blott äga att föreslå, samt Rikets Ständer att ensamme besluta.
PL ds af StatsUtstotter amagne grunder, har Utskottet nu framställt till Riksens Ständer den fråga; Om Riksens Ständer finna, att RiksgäldsContoiret stall löna Tjensteman för att upöära och redowisa BrandförsäkringsWerkets medel och i öfrigt rvidkannas den efter SlatsUtstottets tanka, RiksgäldsContoiret tillstyndude nya förlust genom utbetalande af ränta ä Brandförsäkrings.medlen eller om ds af StatsUtstottet widkagne ofmannämnde åtgärder Sf Riksens Ständer gillas. Att RikSgäldsContviret lönar Tjenstemän farstildr för upbörden af Brandsörsakringsimedlen är »cke med förhastandet enligt. ^ Upbörden och redowismngen deraf sier gemensamt med RiksgäldsConkoirets medel och beloppet af de. förre är i anseende till de senare sa ringa, att desto göromäls borttagande ifrån Contoiret eller qwar»' biifwande derstädes icke till det minsta synes orsaka, CsMrel uägyu kostnad. Dä detta icke lärer kuns na Den r8 November» 85? na motsägas, förmodar jag, att om Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, esler hwad StatsUtstottet ansett deras styldighet wara, stulle hafwa yrkat (det^ock BrandförsäkringsWerket förm">deligen ej kunnat medgifwa) att bliflva befriadt frän upbörden af Brand» försäkrings-medlen, hade sädant bordt anses säsom en oginhet, hwilken ej lande till RiksgäldsContoirets förmän, men för BrandförsäkringsWerket blifvit gansta betungande. Den förlust af ränta RiksgäldeContoiret mäste »vidkännas, inti l betz hela Fonden är uttagen har jag förut wisat icke wara nägon annan än den som i alla fall och till ännu större belopp ägt rum om Fonden förblifwit L sikt förra flick.
Hr L. är för öfrigt ej ensam om dylika små försyndelser. — Fröken Karlsohn och hr Nygren fylde väl sina uppgifter som resp. Micaela och Zuniga. — Ingen operavän bör försumma att höra och se » Carmen », sådan operan nu presenterar sig. Teatersalongen var i lördags fullsatt, och de uppträdande helsades med de fiffigaste applåder. I nästa vecka återupptages » Kronjuvelerna ». K. Dramatiska teatern. Denna teater har likaledes, sedan den öppnades under ny ledning, lefvat på goda och synnerligen väl utförda repriser. Nu har den emellertid sitt första nya program färdigt. I morgon torsdag gifves nämligen Frans Hedbergs 3-akts-skådespel » Flinta och stål » samt ett franskt 1-akts-skämt af A. Millaud, kalladt » Villa till salu ». Kollerna och deras innehafvare äro, i första stycket: Gerle, jägmästare, hr Hillberg; fru Gerle, fröken Klefberg; Ernst, kandidat, hr Törnquist; Anna, fru Rundberg; Elin, fru Hartman; kaptenskan, fru Geiies mor, fru Dorch-Bosin; Ström, bruksinspektör, hr Örtengren; Ida, fröken Sandell; Berg, pastorsadjunkt, hr Baickström; Karin, fröken Ahlander; en skogvaktare, hr Hamrin. I andra stycket: Macassar, hr Backström; Criquelot, hr Personne; Den okände, hr Bergqoisl; Claire, fru Rundberg och Celeste, fröken Bäckström. Svenska teatern. I dag onsdag gifves f. f. g. den tyske författaren Rudolf Kneisels nya lustspel » Fröken Räf », hvilket med stor framgång gifvits på de flesta teatrar i Tyskland. D e vigligaste rollerna och deras innehafvare ä r o: Kramer, hr Warberg; Dora, hans hustru, fru Julin; Molly, deras dotter, fru Anna Lundberg, född Malmgren; Edgar Mollberg, hr Ekelund; Eva Wahlstedt, fru Sten / ett; Dränger, hr Holmqoist; Julius Heinwald, hr Lundberg. Konsert. I musikaliska akademiens stora sal gafs i går afton (tisdag) den första konserten för säsongen. Den var af synnerligen gediget och framstående slag.
Jag tillstår, att jag hyllat samma mening, som den värde anmärkaren, och trott att inom Stånden ej finge göras anmärkningar mot ConstitutionsUtskottets Memorial; men vid sista Riksdag, då frågan var om Constitutionslltskottets Memorial i anledning af särskilte Utskottets förslag till StyrelseVerkens reform, hade ConstitutionsUtskottet ogillat särskilta Utskottets förslag om HofCanzlerens bibehållande och om inrättandet af en särskildt StatsSecreterare för Sjöärenderna. Häremot gjordes hos Ridderskapet och Adeln anmärkningar; man förkastade HofCanzlerens bibehållande, och yrkade likaledes inrättande af ett nytt StatsSekreterareEmbete. Jag bestred då rättigheten att göra anmärkningar vid Constitutions-Utskottets Memorial. 4 5o Den 27 Januarii f. m. Jag skall anhålla att få uppläsa en kort strophe af denna öfverläggning, pag. i8§ i utte Tomen: ”Friherre Cederström: Jag ”mäste erkänna, att det är tröttande, att ”ideligen höra Constitutions-Utskoltets Ledamöter säga, att Ståndens gemensamma ”tankar icke få göras gällande hos Utskot”tet, då det likväl bestämdt åligger Utskot”tet att rätta sig derefter.” Detta gaf mig anledning att närmare begrunda saken, och jag fann, alt Friherren hade fullkomligt rätt, ty Grundlagsstiflarens anda och mening var, att Grundlagen ej skulle kunna ändras utan att förslaget blifvit vid 2 Riksdagar godkändt. Det fägnar mig högeligen alt i elen värde Friherren är i83o igenkänna samma talare, som år 1812 så ädelt, fast metl så liten tillfredsställelse, försvarade tryckfriheten. — Jag igenkänner honom då han här yrkar förkastandet af borgen för tidningsutgifvare, och då han ej erkänner riktigheten af Utskottets förslag om domstolarnes rättighet att afdömma tryckfrihetsmål, samt då han yrkar bibehållandet af en Jury, fast olika organiserad. Mycket talar verkeligen till försvar för Herr Friherrens mening: jag skulle verkeligen ingå derpå, om jag ej deremot fann flere svårigheter, ja riktiga omöjligheter.
(Bryter det). HufvudJag lofvade henne att lämna upp ett bref igen gjort storartade grufköp uppe i Norrbotten. ­ 54 ­ WALTER (stoppar brefvet i fickan). Ä' människorna galna HERMENS (ger honom tidningen). Läs själf! FRU HERMENS. Får vi sällskap med dig, Walter? WALTER (läsande). Ja. FRU HERMENS. en gång ger sig tid att läsa slut Hannas bref, för honom. Han hvarken hör eller ser. När han inte så existerar naturligtvis heller ingenting annat ADA. Nå, än pappa då? HERMENS. buren.) Låt mig få fullständiga uppgifter, Walter, så kan jag se igenom dem i kväll. Ska bli. FRU HERMENS. Kommer Ernst efter till Lunells? ADA. Han sa, att han lofvat bort sig. Kommer du nu, Walter? WALTER. Ja. Han visste inte riktigt, om han kunde. WALTER (läsande). Jag följer med till Lunells. (Går mot tam ­ 55 ­ HANNA (från de inre rummen. Tittar försiktigt under portièren, innan hon vågar sig in. Knäpper de sista knapparna i sin klädniug, en smakfull supédräkt. Går öfver golfvet och lyssnar vid dörhänderna och springer ut i fonen). rarna. Tittar i fönstret, klappar tamburen. Ringer på teleFår jag 372. (Paus.) Tack! (Ringer.) Var god och skicka upp en half kilo vindrufvor till Hermens. Ja, nu genast. Tack. Vänta litet. En butelj champagne också. Det ä' detsamma bara den ä' bra. Ja-a-a. (Ringer af. Ringer om ostron? Jaså. Ett par dussin. Klockan igen.) 610. Tack! (Ringer) Har ni några vackra åtta till Hermens. Riktigt stora. Tack! (Ringer af.) tar en blomma från en jardinière och fäster den i håret. Det ringer. Hon springer och öppnar.) HANNA. Herre gud, jag har ju ingen is. Nå ja, det ä' Tack, tack, det var raskt! (In med sina paket.) (Kommer in igen, synar sin toalett framför spegeln, godt ändå!
2:0 alt uti § 5, der det heter: — ”Skulle en Statsråds ”ledamot, eller tillstyrka Konungen att vidtaga sådant ”steg, hvilket uppenbarligen är stridande emot Reg.F:ns bok”stafliga föreskrift uti § 57, rör:de R. St:s beskattningsrätt, ”uti § 60 till förhöjande af den bevillning R. St. sig åtagit, D c n 7 Mars f. ra. '■”ellet' af sådana artiklar, hvilka i densamma till bevillning ''räknas, allt sådant till förhöjande af Kronans inkomster; "dock härunder icke begripna sådana, i denna § 60 ej omnämnda, afgifter , hvilkas föremål äro inrättningar lill enskildes gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom bak-, "bro-, färjeoch andra afgifter af dylik beskaffenhet måtte antingen alldeles uteslutas hela undantagsstadgandet: ”dock härunder dylik beskaffenhet," eller ock samma stadgande erhålla följande redaction: ” — dock härunder icke begripna bak-, brooch färje"afgifter, samt andra dylika, som af enskilde uppbäras, och "hvars fastställande är oundgängligt för anläggning eller vid"makthållande af anstalter lill rörelsens befordrande inom "landet." Paragrafens närvar, lydelse synes mig anmärkningsvärd i tre afseenden: först derföre, alt en lag, som icke är grundlag, innehåller fastställandet af ett undantag från hvad som bör kallas grundlagsvidrigt, och detta med uttryckligt medgifvande, all samnia undantag saknar motsvarighet i grundlagarna; för det andra, att under alla riksdagarna elter 1809 intet Const.Utsk. har varit betänkt på att föreslå införandet i § 60 Rcg.F. af ett sådant motsvarande stadgande , hvilket i sina väsendtliga delar ganska väl står tillsammans med ekonomiska lagstiftningens öfverlemnande till Regeringen ; för det tredje, att när man försummat betänka, att stadgandet borde stå på beit annat ställe än här, har man tillika gjort redactioneu af denna § obestämd.