Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Eleonora Duse. Till Zacconi * kom en dag en läkare, som hade sökt upp honom blott för att fråga, om han endast spelade sina roller, eller om han också kände dem, och Zacconi hade svarat: » O m jag känner? Tänk er — efter första akten af Dostojewskis » Andras bröd » är det mig, som vore jag gammal — förskräckligt gammal, gammal ända in till det innersta djupet af min själ och min kropps mest fördolda tågor ». En kritiker, en mycket framstående kritiker, skeptisk som alla kritici, har skrattat åt dessa ord och menat: » Den kära Zacconi, han behöfver då sannerligen inte posera. » O, detta skratt! — O, dessa o r d! — Hur ondt ha de icke gjort mig! Skrattet var tvifvel — sarkasmen ironi — ordalagen öppet, kränkande hån! — Men jag vill bli den store skeptikern en Paulus, en Paulus som öppnar hans ögon på vägen från Damaskus, på det han må se det sanna ljuset. Ack, I tron alltså verkligen, verkligen att en konstnär ej är något annat än en automat, som hasplar af sina roller, som satte man bara in en annan, en ny vals? I tron alltså verkligen, att han kan vara än Othello, än Mercadet — än Osvald, än Armand — än Hamlet, än Loris, utan att i sin själs innersta djup fullkomligt lefva med den person, han framställer, i alla hans lidanden och smärtor? — O, hvilken missuppfattning, i hvilken I ären fångne! Hören — och förlåten mig, o m jag är nog oblyg att använda mig själf som exempel. Analysera mig, studera mig, då jag står däruppe på scenen och mina nerver, mina arma sönderslitna nerver skälfva — då mitt blod svallar — mina pulsar hamra och bulta — mitt hjärta slår, som ville det sprängas — och min hjärna tycks mig söndersmulas och upplösas i sin fruktansvärda hyperästhesi.
Förvaltningens räkenskaper äro 1852 års granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, hvaremot 1853 års der ännu icke undergått revision; och af Stationernas räkenskaper hafva 1852 års för Carlskrona och Stockholms Stationer samt 1853 års för Götheborgs Station granskats i Kammar-rätten med anmärkningar, men 1852 års för sistnämnde station utan anmärkning;' varande 1853 års räkenskaper för Carlskrona och Stockholms Stationer derstädes ännu ej reviderade. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från föregående år: Tillgångar: Uppbörd: Stats-anslag för året å 5:te hufvudtiteln 1,449,480: 1,449,480: Dito dito uti indelningar och natura spanmål 102,470: 102,470: Af 1850 och 1851 års natura-spanmåls-anslag 42,357: 15. 4. 50,000: Medel till utomordentliga åtgärder för rikets försvar (af lilla kreditivet) 190,000: Af det vid 1850 och 1851 års riksdag beviljade extra stats-anslag för sjöförsvarsverket 150,000: 350,000: Öfverskott för år 1850 å i riks-staten påräknad inkomst af båkoch lots-medlen 20,854: 10. 11. 36,407: 41. — Transport: 1,765,161: 26. 3. 2,178,357: 41. 129 Transport: Begrafningshjelp mot ersättning af Rikets Ständers lliksgälds-kontor Lotsverkets andel af 1851 års inkomster af Landsorts fyrbåk Båtinans-beklädnadsmedel Ersättningsoch försäljningsmedel Influtna medel till uppköp af spanmål Diverse inkomster
Hr von Troil har yttrat, att man bör söka få ett slut på denna fråga, som redan vid 2:ne Riksdagar föranledt trassel, men månne man, för att afsluta en sak, bör träda lagligheten för nära, hvilket ovedersägligen skulle ske, om Utsk:s hemställan bifalles och derefter andra arfvingar sig anmäla, åt hvilka man skulle nödgas säga: ”ja, vi hafva återställt den försutna fatalie-tiden,-men denna eftergift kommer icke eder till godo, ty några personer, som påstått sig vara de enda arfvingarne, hafva redan fått uttaga hela arfvet.” Skulle, såsom Hr von Troil omförmält, förhållandet verkligen vara, alt lagliga bevis finnes derå, att de ifrågavaride personerna äro enkan Sandelius enda arfvingar, så har jag naturligtvis intet deremot, att hela arfvet åt dem öfverlemnas, men finnes icke sådana bevis, så hemställer jag fortfarande, huruvida det vore med rättvisa öfverensstämmande att tillerkänna dem bättre rätt ån de skulle hafva egt, derest fatalie-tiden ej försummats. Som jag ingalunda kunnat finna, att min framställning blifvit af de 2:ue föreg:de lalarne vederlagd, förnyar jag min anhållan om Propos. å bifall till det förslag jag afgifvit. Den 24 April. 395 Gr. Sparre, Erik: Jag tror aldeles icke, att man genom bifall till detta Utlåt, träder lagligheten för nära. Den sista värde talaren har sagt, att han tror Konungens mening med den Nåd. Propos. vara den, att försätta saken i det skick, hvaruti den skulle befinna sig, om preescriplion ej inträffat. Detta anser äfven jag vara K. M:s mening, men jag finner derjemte, att ett bifall till Utsk:s Utlät, icke på något sålt ändrar förhållandet.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu S nyo föredrogs Statsoch Banco-Utskottens den 8 dennes, under N-o j 02, afgifne, samt den 9 derpå följde e. m, på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 92, förut meddelade yttrande , i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om ytter» ligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande , så vidt den ro» rer ett torsko» af 100.000 JRldr , fann Ridderskapet och Adeln för godt att , på Statsoch Banco-Ctskottens förstnämnde Utlåtande , samt till förberedande åtgärder för fortsättningen af Götha Canal, bevilja ett bidrag af 100,000 Rldr Banco, att af RiksgäldsContoiret genast utlemnas, under vilkor att Canal-Directionen blifver Kongl, Maj» och Rikets Ständer ansvarig för medlens användande till Canal-arbetet, och Bolaget för deras återbetalning, på sätt Rikets Ständer fram, deles må förordna, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag» samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut, Prol. Utdrag den 13 April 1829. 39 sköttens den 18 sistlidne Mars, under N:o *3» afgifne, samt den 3o derpäföljde e. m. pä bordet lagda Betänkande , i anledning af väckte Motioner om ä ndring i Kongl. Förordningen den 19 December 1 827, angående grunderne och vilkoren för Hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman.
Direktionen äfven böra omnämna, att vid inredningen af Riddarhus-salen det visat sig behöfligt, att derjemte anställa en allmän reparation af det hvälfda taket och som dervid förmärkts att, i följd af tidens åverkan, från detta af gips på rör bestående tak en icke obetydlig massa gipsgrus nedfallit på plafondtaflan, hvilket redan föranledt att taflan sänkt sig i en bugt af en aln från sjelfva plafondytan och framdeles lätteligen kunnat ytterligare skada och måhända totalt förderfva berörde tafla, hvilken utgör ett af de mest utmärkta konstverk, hvarmed målarekonsten i Sverige genom Ehrenstrahls pensel blifvit illustrerad; och Direktionen liar derföre funnit sig föranlåten att låta taket undergå reparation samt under tiden nedtaga plafond-taflan, hvilken sedermera, efter det densamma blifvit restaurerad, är äter uppsatt. Alla dessa arbeten hafva naturligtvis medfört högst betydliga kostnader, nemligen för gruudmurarnes omläggning 7 6,002 R:dr 97 öre, för gaslysningen (i afseende på hvilken anmärkes, att jemväl för den del deraf, som redan är fulländad, kostnaden ännu icke är till fullo Entreprenören godtgjord). — 2,000 R:dr, för inredningen i Riddarhus-salen, jemte takets reparation samt inredning och möblering af Sekreta Utskotts-rummen 21,669 R:dr 96 öre, för värmeledningen 18,403 R:dr 19 öre, samtför plafond-taflans nedoch upphissande samt restauration 2,221 R:dr 36 öre. I fråga om den del af nyssberörde kostnader, som erfordrats för gaslysningen, har Ridderskapet och Adeln redan, genom bifall till Riddarhus-Utskottets vid sista Riksdagen afgifna Utlåtande N:o 21, godkänt att Direktionen vid den nu ingående
Mången har hufvudsakligast hyst dessa farhågor med afseende å jordbruket. Men månne icke dessa farhågor redan böra lugnas derigenom att enligt Utsk:ts förslag den fria räntan skulle medgifvas endast för s. k. korta papper och för sådana, der säkerheten ej bestod i fastighet? Det finnes dessutom ännu ett annat och långt vigtigare skäl för att frigifvandet af räntan icke skulle komma att lända jordbruket till skada, utan tvertom till gagn. Detta består i den af Utsk:t så tydligt utvecklade omständigheten att en fri ränta utgör ett nödvändigt vilkor för att egendomspriset på ett naturligt sätt skall ställa sig i ett riktigt förhållande till afkastningen och kapital-tillgången, samt sålunda vara . en slags barometer, som angifver det normala tillståndet och varnar för öfverdrifna spekulationer i denna riktning, hvilkas följder alltid äro ganska bekymmersamma. Bland de många olägenheterna af stadgandet i nu gällande lag om räntans inskränkning, vill jag för öfrigt blott påminna om det obestridliga faktum att detta stadgande på mångfaldigt sätt kan kringgås, och att det sålunda, utan att åstadkomma hvad man dermed åsyftar, fastlielldre ökar det onda och i betrycka tider så försvårar anskaffandet af penningar att mången derigenom till sin olycka tvingas till ruinerande försäljningar. Ett slående bevis på svårigheten eller omöjligheten att under Den 15 September. 263 alla förhållanden iakttaga lagen, hafva vi dessutom haft deruti, att statsmakterna sjelfva en gång af omständigheterna nödgades anskaffa och utlåna kapitaler till högre pris än lagen egentigen medgifver. Jag skulle visserligen hafva anledning att än vidare utveckla många af de skäl, som tala för antagandet af detta förslag, men de hafva redan så ofta blifvit framdragna, dels i K. M:s Nåd. Propos. vid sistl. riksdag, dels i löregide diskussioner i ämnet, och nu slutligen i Utsk:ts Betänk., att jag nu inskränker mig till att endast anhålla om bifall till den förevarande punkten. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik:
Maju skulle vid utfärdandet af ”Tullbevilluings tariffen finna i Nåder för ”godt, att göra några undantag från den ali”männa införselfriheten , Kongl. Maj:t då täcks ”genom en särskild Nådig författning låta des. ”sa undantag allmänt kunnige göras , och äf”ven vidtaga samma utväg, hvarje gång be”hofvet sådant kräfver.” Jag kan ej fiona , hvarföre vi skulle förbjuda utförseln af bjelkar ; det skulle föga bekymra England. Fås de ej ifrån Sverige, så fås de ifrån andra länder, Detta har ingen beröring med reciprocitetsfrågan. Grefve Cronhjelm: Jag uppträder ej för 764 Den 2o Augusti f. m. att försvara reciprociteten, ingen kan mera hata den än jag, men i den theorie jag här hört uppställas, ligger just att man »kall kunna pocka sig till förmåner genom utförsel-förbud. Att ej England skulle bry sig om våra trädvaror, kan jag icke förstå- Hvarföre skulle icke Engelsmännen då alltid hämta dem ifrån Amerika ? Herr Grefven och Handt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att utförsel af Kopparslantar borde beläggas med Tull. Ropades Ja. Hvarefter Herr Grcjvcn och LandtMarjkaliken yttrade, att då någre Ledamöter föreslagit den utgående Tullen å Kopparslantar till a $ procent, andre åter till I procent, trodde Herr Landt-Marskalken sig böra sätta en medelväg, i hvilket afseende Herr Landt Marskalken hemställde, att berörde Tull mätte till 15 procent bestämmas. Ropades Ja och Nej. Friherre aj Nordin : Om jag ej fattade oi rätt , föreslog Grefve Cronhjelm 5 procent, hvilket kan vara något öfverensstämmande med det rätta, och jag anhåller således om proposition å detta förslag. Herr Greinen och Lan dt Marjk olken föreslog, att utgående Tullen å Kopparslantar måtte tili 5 procent bestämmas. Ropades Ja och Nej. Den 20 Augusti /, m, 7&S Frihsrre Wrangel: Jag anhåller om förnyad proposition på 15 procent, Friherre Cederjlröm :
Sämjas de ej om uteslutning bland de af rällen foreslagnc, der sådan, efter thy * 3 § sägs, bör ske, gånge ock uteslutning efter lott. Utebli/ver part, ulan förfall, då han till val af nämnd kallad är, välje rätten i hans ställe. Lag samma vare, der part eljest drager sig undan valet. Finnes annan, den der i saken del häfver med honom, som uteblifvit eller sig undandragit, må han välja jemväl för den sistnämnde. För kallelse till val af Nämnd bör iakttagas laga stämning stid. §• 6- Göres jäf emot den, som till Ledamot i serskild Nämnd vald är eller af rätten blifvit föreslagen; pr öfve det rätten. Jäf i detta fäll äro: om han ej fyllt 25 år; om han står under annans målsmanskap eller under någondera partens husbondevälde; om han, såsom allmän embetseller tjensteman lyder under någondera partens förmanskap ; om han till någondera parten står i det s/cyldskapseller sv åger skap s-förhållande, som, enligt 13 Cap. Rättegångs-Balken, utgör jäf emot domare; om han sjelf, eller någon, som med honom i sådant förhållande är, eger i saken del eller kan någon synnerlig nytta eller skada deraf vänta; om han är någondera partens reppen - 6 Lag-Utskottets Betänkande, N;o 21. bara ovän eller vederdeloman; om han begått brott, som van frejd medförer eller står under tilltal för dylikt brotta om han i saken fullmäktig varit. Domare i den rätt, som till serskild Nämnd dömt, må ej till ledamot i samma Nämnd väljas; dock vare den, som lill ständig Nämnd hörer, deraf ej hindrad att i serskild Nämnd vid samma domstol inväljas, ändå att han saken förut öfvervarit, eller att sedan i ständiga Nämnden sitta, enär saken vid rätten ytterligare förekommer. §• 7. Komma parterne å ömse sidor öfverens om val af serskild Nämnd, då skall den utgöras af de män, som valda blifvit, utan att så för fores, som i 3 § stadgadt är.
Riddcrskapets och Adelnö upmärkfamhet pa den af en wärd Ledamot redan anmärkta skillnad emellan wista af Riksens Ständer förordnade Utskott. Sä oumgängligc det synes wara, at de Utskott, som aga rättighet at sjelswa afgöra wista mender, fa InstruLlioner, som, dä de utstaka gränsorna för deras rättighet, förekomma mistbruket deraf; sa öfwerflödigt är det ock at dermed förse ek Utskott, hwilket ej annat göromål är updragct an at foresta och hwars förslag Riksens Ständers LIsna äga den ostridigaste rättighet, at granska, gilla eller förkasta. Jag förbigår at omnämna huru lang tid som skulle åtgå innan en sadan InstruKicm hunnit af samreliga Rik, fenö Ständer antagas, hwarförinnan den icke til ef. terrätkelfe ku»de tjena; men skulle intet en sadan InstruQion i stället för at befordra arbetets skyndsamhet, åstadkomma hinder och willradighet hos BewillningsUlskottet, da en föreskrift näppeligen larer^ kunna gifwas uti alla äsksiller, som der förekomma? Äcmindstone lä, rer det wara ytwifwelaktigt ar den skulle lägga band pa Höglostige Ridderskapets och Adelns egen pröfningsrätt of et arbete som blifwit werkställt efter utstakade grunder och bestämda Förordnanden. Och da en InstruLkion för Riksens Ständers Bewillnings - Utskott icke tilförene warit bruklig, anhäller jag at dec ej läggeS mig til last om jag citerar en §. af 1779 ars Riksdags-Beslut, angående iakttagande af den ordning wid ärendernas afgörande, som wid den Riksdagen, ben första under nuwarande Regeringssätt, warit följd och k samma Beslut til mönster och efterföljd wid paföljands Riksdagar framställeS. Jag prononcerar icke tillämpningen af denna Lag til närwarande kilfälle, utan öfwerlemnar den til Höglostige Ridderskapets och Adelns egen uplysta pröfning.
Man kan skilja dem, som förtjena afseende, från dem, som det icke förtjena; men att komma till frågan, eller om Piidderskapet och Adeln vill begagna sin rätt, att enligt 44 §• Riksdagsordningen förelägga StatsUtskottet tid alt inkomma med sine Betänkanden, så kan jag ej, 384 Den ia Jan tiar i i. enär §:n innehåller: och kunna Riksens Ständer genom Ståndens pluralitetj när sä nödigt pröfvasj förelägga Utskotten tid till deras Betänkandens af gifvande; finna annat, än att §:n uttrycker, att det är RiksStåndens pluralitet, som fordras till ett sådant beslut, och att en remiss af frågan, i egenskap af enskilt motion , följakteligen ej är tillfyllestgörande. Ridderskapet och Adeln måste antingen antaga eller förkasta ifrågavarande förslag; antager pluraliteten det, måste StatsUtskottet förståndigas, att inkomma med sine Betänkande» inom den bestämda tiden. Nu finner jag på intet ställe i Grundlagen någon ting bestämdt, huru StatsUlskottets Betänkanden skola afgifvas, eller hvad de skola innehålla. En värd Ledamot Herr Rosenblad har medgifvit, att det ej ligger någon oformlighet deruti, att de kunna afgifvas i särskilte fördelningar, och således fortfar jag att yrka proposition på hvad jag föreslagit, men vill dock , af aktning för StatsUtskottet, ej begära utsättande af ett bestämdt datum, utan blott, alt Betänkandcrne infordras inom den möjligaste korta tid, emedan StalsUtskottets Ledamöter, lika så väl som vi, känna de förmåner, som deraf upkomma.
Äfvenså tillkommer det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att å landet, sparsamt och efter noga ompröfvande, sedan vederbörande PasLor oell Socknemän, samt, der så anses nödigt, äfven Harads . Rätt, blifvit hörde, meddela tjenlige, ordentlige och välfräjdade personer tillstånd, under ofvannämnde villkor, till enahanda försäljning af bränvin, på obestämd tid, men icke utöfver ett år, å ett eller annat ställe, vid segel-led samt vid sommaroch vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas; äfvensom, der behofvet för forslande dtt synnerligen fordrar, vid allmänna landsoch farvägar; och ege Kongl. Majrts Befallningshafvande derjemte att, vid förutvarande innehafvares afgång, eller då uäringsrätligheten af desse förverkas, eller på derom af Pastor och Socknemän gjord anmälan, efter omständigheterna, omflytta eller indraga öfvei flödiga Värdshus, Spisqvarter och andra Näringsställen. Pastor å landet vare pligtig alt hvarje år, vid Walborgsmässo-sockneslämma, inhemta socknemännens yttrande, huruvida något Värdshus, Spisqvarter eller annat näringsställe, med ofvannämnde minuteringsrältighet, inom socknen bör indragas, och i sådan händelse göra anmälan derom hos Kongl. Maj:t Befallningshafvande. Om vid Grufvor, större Bruk och Herregårdar samt manufacturier, värdshus för resande erfordras, och rättighet åslundas att under förutnämnde villkor der utminutera bränvin, skall tillstånd för inrättande af dylika Värdshus sökas hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som, efter Pastors och Socknemännens hörande, derom förordnar. Genom de i denna Förordning gifne stadganden om bränvinsförsäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som DistilleringsBolaget i Stockholm, enligt contract, tillkommer. § 43.
Jag får derföre tillstyrka att Betänk, till alla delar bifalles. Den 6 Juli f. m. 73 Hr Hjärne: Det var något oväntadt att höra de StatsUtsfcs ledamöter, som hittills upträdt, yttra sig mot detta förslag, då de med sin röst biträdt nästan alla de anslag som Utsk. föreslagit. Denne Bataljonspredikant har här icke någon af sitt eget Stånd som talar för honom, och derföre har jag ansett, att han behöfver en annan målsman. Jag har sagt att dessa tjenster äro af behofvet påkallade. Hr Bildt har tyckts medgifva att så är förhållandet, men han har afstyrkt löneanslag till denna tjenst, derföre att tillgångar dertill icke skulle finnas. Jag får då säga, att vid en Riksdag, då man anslår så många millioner, så gör några tusen lidr till eller från ieke så mycket. Man har äfven sagt, att denna tjenst har så många fördelar, att den ieke behöfver någon ersättning i kontanter Dessa tjenster hafva likväl förlorat just den hufvudsakligaste fördelen, som var den dubbla tjensteårsberäkningen, och om man vill att de skola finnas, så måste man också gifva dem något anslag. Man har sagt, att här blott är fråga om löneförhöjning på grund af den dyra tiden. Det medger jag, men då bör det väl äfven vara skäl att gifva något åt dem, som hittills haft nästan intet. Dessutom föreställer jag mig, att K. M. bäst bör vara i tillfälle att bedöma, huruvida denna tjenst kan umbäras eller icke, och då K. M. nu föreslagit ett anslag åt denne tjensteman, så böra It. St:r bevilja det, såvida de anse att tjensten fortfarande bör finnas till. Nu då alla andra tjenstemän få löneförhöjning skulle dessa för första gången erhålla en lön. Jag tillstyrker derföre fortfarande bifall till K. M:s Propos. Hr Gr. o. Landtnäs härefter först till bifall å förev:de mom. och sedermera till bifall å den af K. M. för en SqvadronsPredikant äskade lön af 500 Itdr Ernt framstälde Proposrr besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o.
Huruvida delta sätt att tillvägagå är det ändamålsenligaste, torde dock kunna ifrågasättas, enär det icke lemnar säkerhet derför att någon enda i landtbruksoch skogshushållning fullt hemmastadd person blifveri tillfälle att yttra sig i en angelägenhet af ifrågavarande beskaffenhet. Rikets Ständer anhöllo ock uti deras ofvannämnda underdåniga skrifvelse den 22 Maj 1845, att länens Hushållnings-sällskaper skulle, jemte vederbörande kronobeijente, i frågan höras, innan berörde maximioch minimi-arrende bestämdes; och ehuru E. K. Majit icke lemnat nådigt bifall till framställningen i denna del, hafva Rikets Ständer dock funnit det önskvärdt, att personer med verklig sakkännedom äfvensom kronobetjeningen hördes i ämnet, innan maximioch minimi-arrendebeloppen bestämdes af vederbörande myndigheter, från hvilka all befattning med nämnde angelägenhet likväl svårligen kan skiljas. Inrättandet af en särskild stjrelsegren för berörde angelägenheter skulle nemligen, enligt Rikets Ständers tanke, föranleda ökade ntgifter i den mån, alt det kunde vara tvifvelaktigt, huruvida den tillökning i arrendebeloppen, som härigenom vore att förvänta, till nämnde utgifter försloge. Rikets Ständer hafva emellertid ansett sig böra underdånigst fästa E. K. Maj:ts nådiga uppmärksamhet vid ifrågavarande angelägenhet, hvilken, fortfarande stadd i utveckling, alltjemt tarfvar förändrade och efter tiden lämpade föreskrifter, som nu i många hänseenden till ocb med saknas. I sistnämnda afseende få Rikets Sländer exempelvis omförmäla, att, ehuru redan år 1836 temligen fullständiga föreskrifter meddelades i afseende å militie-boställens bebyggande och häfd m. m., sådana föreskrifter i många fall ännu icke äro att tillgå, beträffande Statens öfriga egendomar; och då dessa och möjligen äfven andra omständigheter torde böra tagas i betraktande vid upprättandet af förslag till förnyade stadganden i berörde angelägenhet, fä Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K.
Med behörigt östverwägande af hwad salunda förekommit, ansägo Ukckorrcn det wara för dek Astmänuas nytta och i sragans närmarande stäck bäst och rjrnligast, akt Bränwinsbränninyc» oafb-Mtit sär fortsättas c ter enahanda förhastande som b-tttsts sä länge och intill Setz Riksens Högloft. Ständer hunnit cist slutelig! afgörande företaga granffningen i samma ärende och den nya Författningen derom allmänneligen kan blifwa kungjord , U-ibotten trodde i sölje häraf jämwäl blifwa ang.-lägit, ett Riksens Hägloff. Ständer hos Kongl. i underdånighet omhålla akt nådigt Pä. bus genast mätte Utfärdas, nied 'wrderrätkelfe, att Bränwins ö ränningen i R.ket efter detta ärs slut widare och inull dest annorlunda warder.-'förordnad!, sär ruöswas xä lika säll som förut; Men hwad angar Bewillnum-z - aigiftei, får Bränwinsbränningen bör veu efter U-stotteuS ranka, för nästa ar utgöras, i enlighet melw!d uti nya Författningen' härom kan blifwa stadgadt. - Widare och dä i händelse UEsttens redan afgifne prvjett ötu Bran-vins bränningen kommer ott antagas, e > owar ,".uot wist afqitt lär nyttja sä stor panna som ästn.isas, sanno Uistwtten för näwarande icke nödig! ttkjäkla uägon lid lili friheten «kt förändra re - Den 14 December. 845 redan förfärdigade Vränwms pannor, utan au städans, om något besked härutinnan ffulle eriordras, läiNpeli» gast kan wid besiurcr öfwer sjelfwa husivuoämnet bestämmas.