Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den kan gå i olika proportion till hälften, tredjedelen, fjerdedelen af contanta cassan emot de utelöpande sedlarna. Sedan nu utlåningen upphunnit sitt maximum, och invexlingen fortgår, så kan, enligt nu varande lydelse af 6:te punkten, Banken icke*mera utlåna en skilling, om ock näringarna och allmänheten vore deraf i största behof, om ock Banken egde den högsta tänkbara soliditet. Genom upplåning kan ingenting uträttas, ty den tillökning cassan derigenom vinner, motsvaras jemt af de derföre utställda förbindelser. Med vexling blir alldeles samma förhållande. Banken mäste i sådana händelser alldeles upphöra med hela sin lånerörelse, såvida icke delegare göra nya contanta tillskott. Deremot skulle, enligt punktens förut antagna lydelse, lånerörelsen kunna fortsättas intill det bestämda maximum och dervid alltid bibehållas, ehvad förändring contanta cassan, genom invexling, kunde undergå. Ehuru väl ingen proportion mellan denna cassa och de utelöpande förbindelserna blifvit stadgad, så är dock just genom denna underlåtenhet nogsamt förklaradt det välgrundade för - Hör j.ill Bancooch Lag-Utsk. Betänk. N:0 2. 3 troende man fästat vid en klok och af stränga garantier banden Bankstyrelses omtanka i denna del. Exempel torde närmare upplysa det. Ett ActieBolag bildar sig med 4 millioners teckning. Deraf insättas i allmän vård säkerheter för i million. Inom första året inbetalas contant i million. Banken utgifver derefter sedlar eller förbindelser för 2 millioner, som då blir tills vidare maximum. Men genom vexling utgår snart af den contanta cassan till exempel ända till hälften. Återstår sålunda hälften eller 5oo tusen R:dr. Genom samma vexling är ock sedelstocken förminskad till motsvarande belopp, nemligen ii million, eller i million utöfver de i allmänt förvar liggande säkerheterna. Denna proportion måste beständigt under Bankens fortgående operationer fluctuera.
De följande kill legning tilläkne 12 ar eller till z7 äre alder utgör äter den alder dä hwar och en grundlägger sitt framtids öde, och häldre i öfwade walde yrken söker sin framlida, bergning än i p krigs - i68 Den Maji. kriqstjenstens mödor och osäkra belöning, man skaij swärligen pä landet i denna alder finna andra att leaa än dem, som genom mitzhushällning och ul» swäfningar kommit ifrän den rätta wäg, där arbetsförmåga , drift och goda böjelser bereda en larf. lig utkomst» och antalet as deni som lära lega sig skall således blifwa ganjka inlkrankt, men .behofwel af legning sa mycket större som det större antal conscribablc, a la i osäkerhet för utskrifning lära söka lega sä midt förmögeghet dek medgifwer och derom wilkorliga bering inga, och sädanl mäste inträffa sa snart författningen blir känd. Det är rväl sank, att de fleste af sädane legntnqs ac« corder, icke torde ga i fullbordan, men »verkan deraf är densamma, och man skall frän denna tid icke kunna komplettera vapancer i indelta armeen, att förtiga den öfwerdrifna höjd. hwartill legor redan stigit, och som mäste uvgä till en gränslös höjd, da man saknar möjlighet att npfylla förbindelsen. Sluteligen kan jag icke förviga cn anmärkning öfwer den i moralisks och oeconomilkr afseende skadeliga inflytelse sam stg företer af ungdomens fleräriga osäkerhet för krigstjenst, ben mäste otwiftvelaktigt werka huglööhet till allt da inga planer i något afseende för framtiden kunna upgöras, icke något arbete med bestämd uträkning j nägon wäg torde kunna företagas. Detta tuiständ sär kanske en inflytelse pä yngligenS moralike till hanö enskildla skava i förening med samhällets, och kommer han werkeligen i krigstjensten, sä torde han icke där winna uägok till sin moraliska bildning.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, hvardera med 9 röster. 16:de Bäi/km:s Afd. JH 1255. Hr von Schantz, Malcolm Gustaf, med 4 röster, och JH 1304. Hr Kuylenstjerna, Carl Johan, med 3 röster. 47: de Bänknv.s Afd. JH 1582. Hr Steuch, Mathias, med 4 röster och JH 1600. Hr Braunerhjelm, Ferdinand, med 3 röster. 18:de Bänkm.-s Afd. JH 1612. Hr Grundelstjerna, Axel Wilhelm, med 5 röster, och JH 1655. Hr Tornerhjelm, Johan Abraham, med 6 röster. 19:de Bänkm:s Afd. JH 1786. Hr Blomstedt, Carl Reinhold, med 6 röster, och JH 1842. Hr Edenhjelm. Gillis, med 7 röster. Hr von Rosen, Fullm. Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik, och JW 1975. Hr Scheffer, Pehr Henrik, hvardera med 7 röster. 21 :sla B'dnkm:s Afd. Hr Brakel, Mauritz, och •M 2017. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, hvardera med 2 röster. 22: dr a Bänkm.-s J/d. M 2112. Hr Sjöholm, Fullm. Hr Wästfelt, Otto Wilhelm, efter lottning med M 2090 Hr Adelborg, Anders Otto, hvilka hvardera erhållit 3 röster, och J\i 2114. Hr Nordensvan, Otto, med 4 röster. 23:dje Bänkm:s Afd. Hr Gripensvärd, Jacob Olof, med 9 röster, och JYi 2186. Hr von Wahrendorff, Martin, med 10 röster. 2't:de Bänkm:s Afd. Hr dorchimont, Wilhelm Albrecht, med 9 röster, och M 2253.
Att, utan afseende på qvalifikation, de, hvilka kunna hänföras till en kategori, jemförlig med den, hvarunder de nu till sjelfförsörjning berättigade komma, icke böra vara underkastade skyldighet att göra anmälan och uttaga tillståndsbevis, anser Utskottet sig kunna tillstyrka på den grund, att Bevillningsförordningen lemnar utväg att utan svårighet påföra idkaren en efter rörelsen lämpad beskattning, och Fabriksoch Handtverks-ordningen redan nu i l:sta och 2:dra §§, med erkännande af sjelfförsörjningsrät.ten, medgifver dels hvar och en rättighet att, utan särskildt tillstånd, med biträde af hemmavarande barn och i tjenst stadde arbetare tillverka fabriksoch handtverksarbeten till eget och underhafvandes behof, och dels laudtmän enahanda rättighet, att till afsalu förfärdiga husslöjdsals ter. Beträffande stadgandet i 6 g 4 mom. af nu gällande Handels-ordning, att idkare af bergsbruksrörelse å landet är berättigad att vid bruket åt derunder lydande folk och åt dem, som dit hafva varuforslingar eller för bruket verkställa arbeten eller körslor, utan afseende på afståndet från stad hålla förnödenhetsvaror till salu, dock ej andra varuslag af utländskt ursprung, än dem, som i mom. 1 af samma § omförmälas; så har Utskottet trott att, derest den nu förordade utsträckningen af handelsfrihet för landet skulle bifallas, en blifvande ny Handelsordning icke lämpligen borde innehålla en dylik undantagsbestämmelse, enär förslaget berättigar att vid bruk anlägga öppen bod till försäljning af inhemska tillverkningar, och de enligt gällande författning till försäljning derstädes nu medgifna utländska varor kunna utan olägenhet på ett kortare afstånd hemtas.
Att berätta för andra, hvad vi läst, tala om, hvad vi båda hafva läst, och höra andras tankar och åsigter i ämnet — hvad det lägger för ett ökadt behag och intresse till vår läsning! Hvad det gör allting klarare och hjelper oss att komma ihåg mycket bättre! Det är ingenting, som hjelper oss att förstå en sak så bra, som det att tala om den. Låt oss derför mer odla vanan att samtala med någon om, hvad vi läsa. Det gör ingenting, om denna någon ej har läst boken. Kanske somliga skola säga, att de hafva ingen, som skulle förstå eller taga intresse i deras läsning. Hafva de någonsin försökt? Huru kunna de annars veta det? Det är så många, som hafva så liten tid för läsning, att delta skulle vara att göra dem en verklig tjenst. Det skulle gifva dem nya tankar, nya intressen, och vända sinnet bort från egna bekymmer och svårigheter. Härigenom skall äfven ett förut okändt föreningsband uppstå mellan två personer. Och det är inte alltid s. k. bildade personer, som behöfva uppskatta sådana samtal mest. V i veta bara, att för oss skulle läsningens halfva nöje gå förloradt, såvida vi ej sprakade om allt, hvad vi läsa, det må vara historia, biografier, resebeskrifningar eller uppsatser i de mest skilda ämnen, med någon, som har läst jemförelsevis få böcker. Man borde åtminstone hålla en lista på alla böcker, man läser; då kan man vid årets slut se, hvilka böcker och huru många man läst. Denna lista skall tjena som ett slags protokoll öfver de medel, hvarigenom anden utvecklat sig. Ännu bättre skulle det vara, om man bifogade en kort recension öfver hvarje bok, då man läst den. Det behöfver ej taga lång tid; några få ord äro bättre än ingenting. V i få på intet sätt försöka efterhärma tidningsrecensioner, utan bara helt enkelt Att läsa högt är också ett bra sätt att säga, hvad vi tänka om boken och våra skäl hafva nöje och draga största fördel af en bok. derför. Eller vi kunna i några få drag anAndra kunna arbeta, medan den ena läser. Hur gifva hufvudinnehållet och dervid nämna man önskar, att detta oftare gjordes i familjenågot, som särskildt gjort intryck på oss. kretsen under vinteraftnar!
samt i afseende på taxan, att, derest, vid debitering af frakter eller andra afgifter enligt de i § 2 omförmälda specialtaxor, det skulle befinnas att i något fall påförts lägre afgift eller frakt än rätteligen bort ske, kraf för bristen skall, för att blifva gällande, hos vederbörande trafikant anmälas sednast åttonde dagen derefter; att, då skrymmande gods och sådant gods, för hvilket enligt §§ 10, 18 och 19 i taxan afgifter skola såsom för skrymmande gods erläggas, i större myckenhet till fortskaffande anmäles, det må ankomma på Styrelsen att, i särskilda läll, med afseende ä det anmälda godsets beskaffenhet, den väglängd detsamma är afsedt att fortskaffas jemte öfriga förekommande omständigheter, bestämma den afgift, som vid sådana transporter bör för hvarje vagn erläggas; att, med afseende på den betydliga skilnaden emellan vigtsenheten för ilgods och för ällmänt fraktgods, denna, i § 29 bestämda enhet skall för sistnämnda slags gods utgöra en half centner, hvaremot, då vigten öfverstiger femtio skålpund, men icke uppgår till en hel centners afgift, dock skall såsom för hel centner beräknas; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 120. 3 att den lastning och lossning, som enligt § 36 åligger trafikant, vid afsändning eller emottagande af gods i hela vagnslaster, må kunna, der trafikant det åstundar eller sådant af andra orsaker påkallas, genom vederbörande stations-tjenstemäns försorg verkställas emot afgift, som Styrelsen eger bestämma; ankommande det jemväl på Styrelsen att, för transport af diverse landtmannaprodukter och trädgårdsalster, tillhörande samma klass, ehuru ej af samma slag, åt landtmän förhyra hela vagnar, emot afgift efter den vigt, som hvarje vagn i medeltal lastar, dock för minst etthundra centner; att vid debitering af den i § 32 mom. 4 bestämda platseller magasinshyra iakttages hvad ofvan beträffande S 36 af reglementet blifvit föreskrifvet; samt att, med tillämpning af det uti § 34 Styrelsen gifna bemyndigande att uppå skeende ansökning för särskilda fall bevilja nedsättning med högst tjugu procent i den afgift, som enligt gällande taxa eljest skolat erläggas, Styrelsen eger att äfven i allmänhet förordna om slik nedsättning, när sådant finnes vara tillfördel för jernvägsrörelsen; hvarjemte det må ankomma på Styrelsen att i de fall,
Jag hemställer om icke detta 9 H. ‘ 57 450 Den lö April f. m. är en uppenbar motsägelse. Voterar man en sådan §, så kan man icke sedermera fastställa ett minimum. Ofverläggningen förklarades nu vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o.,Landtm, yttrade, att det blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s förslag, dels antagande af ett af flr von Hartmansdorff aflemnadt så lydande förslag: ”Lia metalliska nassan ej öfversliger J af sedelstocken, må den sistnämnde uti intet fall, genom ingifvande af län, eller meddelande af creditiv, eller genom någon, afBancostyreisen beroende åtgärd, ökas”; dels ock bifall till Hr von Hohenhausens följande förslag: ”Bancofullmäktige böra bemöda sig att upprätthålla den metalliska cassan vid ett belopp, som icke understiger en proportion af 2 till 5 till den beräknade sedelstocken”; hvadan H. Ex. nu först finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Utsk. föreslagna 53 §. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr von Hartm ansdorff begärde votering. I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att det blefve nödigt att bestämma huruvida Hr von Hartmansdorffs eller Hr von Hohenhausens förslag borde blifva contrapropos. vid voteringen, samt alt H. Ex., enär Hr von Hartmansdorffs förslag först blifvit afgifvet, nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle att sistnämnde förslag finge intagas i contrapropos:n. Ropades ja och nej, hvarefter Ii. Ex. tillkännagaf, det lian trott sig finna att denna propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. Hr von Hohenhausen: Då får jag begära votering, efter som det är stäldt på konst. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos.:
Hvad man här fordrat, har utgått från den öfvertygelse, att Bevillningen ej borde derigenom behöfva ökas, och att tillgångarne skulle vara tillräcklige. Grefve Cronhjelm: Hvad först vidkommer Friherre Cederströms anmärkning, att på IndragningsStaten uppföra ett matanslag, så hemställer jag, om det varit brukligt, att uppföra sådant på IndragningsStaten. Jag vill ej bestrida, att de ifrågavarande 5oo R:dr nu behöfvas, men då det är klart, att denna utgift försvinner, så snart inflytt - Den 7 October f. nj. 221 ning sker i Casernerne, är detta just ett sådant anslag, som kan utgå af besparingarlie, men ej af IndragningsStaten, emedan detta sednare vore besynnerligt. Hvad angår Herr Rosenblads anmärkning, att runda summor skulle anslås, är sådant visserligen för räkenskaperna beqvämt; men jag skulle tro det vara lika oegentligt handladt, att underskrida, som att öka, förslaget, när man bestämdt vet hvad som erfordras. Hvad dernäst angår Grefve von Schwerins anförande, får jag lika med honom begagna tillfället att redogöra för mina tänkesätt. Jag har trott, att samma vilkor kunde bibehållas, som Kongl. Majit yrkat, det att Bevillningen ej skulle öfverskridas. Hvad åter angår Rikets Ständers Statsutskott, och det inom Ridderskapet och Adeln förevarande Statsutskott, så får jag tillstå, att, om jag skulle antaga, att något sådant här bildat sig, jag dock funnit det handla efter samma vilkor, emedan jag alltid hört dem, hvilka skulle tillböra det, säga, att de ej vilja öfverskrida ti 11- gångarne. När således de båda StatsUt O O skotten handla efter samma åsigter, skulle jag önska, att den ömma försoning och bättre trefnad som Herr Grefven omtalat, äfven måtte etablera sig mellan de båda StatsUtskotten, till vinst af tid för öfverläggningarne inom Ridderskapet och Adelil. Friherre Cederström:
Jag ber att till stöd härför få anföra eif exempel. Genom just den nya navigations-lagen, som tog sin början år 1850, har numera den vigtiga fraktfarten af trädvaror från Canada (ill England blifvit öppen för Svenska och Norrska fartyg. Enl. den rapport vi nyss erhållit från vår nya Consul i Quebeck, har under förlidet år denna frakthandel sä utfallit, alt 44 Norska fartyg deraf hafva begagnat sig och deremot blott ett Svenskt. Norrige njuter de fördelar, som Commerce-colhm föreslagit för Svenska skcppsredericrna. Jag förblifver således såsom riksdagsman väl vid samma tanke jag haft såsom Commerce-råd, att tillstyrka tull-lindringarnes uphäfvande, dock med det uttryckliga förbehåll, att samtidigt dermed beviljas de lindringar för skeppsförnödenhelers införsel, jag hos Bcvilln.Utsk. föreslagit då jag väckte motion, om antagande af Hr Karströms förslag till tulltaxa med några ändringar. Nu anhåller jag alt få yttra mig öfver den förändring i tullbestämmelserna, som innehålles i Konungens nåd, propos. Man kan antaga att den Brasilianska tull-lindringen i medeltal varit gällande för införsel till Sverige af de vigtigaste kolonialvarorna, soc 8* - 114 Den 26 F e I) r u a r i. okad Statsinkomst af 300,000 r:dr. Sockret konsumeras lill slörsla delen af de förmögnare, och ifrågavar. beskattning skulle således utgöras af dem, som hade råd att erlägga densamma. Deremot, och om Statens tillgångar medgifva alt vi kunna umbära denna Statsinkomst, förekommer det mig vida ändamålsenligare att nedsätta eller borttaga tullen på sill, fattigmans föda, och salt, som utgöra behofver för hvarje fattig person, i den minsta hushållning, och jag skulle tro att man derigenom åstadkommer en större rättvisa, än derigenom att man nu nedsätter tullen på socker. Men skulle tullen å råsocker fortfarande sältas till 3 sk., är klart alt lullsatserne å det beredda sockret mäste, om tull-lindringarne borttagas, höjas med proportionerlig! belopp, till skydd för våra sockerbruk.
Det var vid 1867 års riksdag som landtmannapartiet såg dagen. Likaså hafva vi redogjort för de misslyckade försök, som vid samma riksdag gjordes att åstadkomma andra partibildningar. Redan vid påföljande riksdag gjordes nya försök, om ock af annan beskaffenhet, och ' det s. k. nyliberala partiet kom till. Få begrepp äro mer obestämda än begreppen konservativ och liberal. Gambetta blir af Buffet och hans vänner ansedd för mer än liberal, eller rättare sagdt radikal, under det att Rochefort och hans petroleuser stämpla honom som olijelpligt konservativ. Någon normalgräns, der konservatismen slutar för att låta liberalismen vidtaga, fmne$ icke och kau ej finnas. Obestämdheten af dessa s. k. motsatser visade sig tydligt nog i den stora striden om representationsförändringen, då alla de, som motsatte sig den genomgående reformen, blefvo kallade konservative. Ingenting kunde emellertid vara mindre befogadt än detta, ty de som ville behålla det gamla ornbbadt lära vara lätt nog räknade, och säkert är att i den stora minoritet, ¡som på riddarhuset motsatte sig reformen, få funnos, som önskade och trodde på bibehållandetaf det gamla represen ta tionsskicket oförändradt. Hvad der-emot desse s. k. konservative kämpade för, det var att söka ingjuta den gamla andan i de nya formerna och derför önskade det nya annorlunda skapadt än nu blef händelsen. Man behöfver i detta afseende endast kasta en den flyktigaste blick på det representationsförslag, som af denna minoritet framlades, för att inse, huru obefogade de beskyllningar voro, som framslungades mot dem för envist fasthållande vid de föråldrade grunderna. Tvärt om visade sig detta förslag i flere afseenden långt liberalare än det De Geerska, och särskildt torde de grunder, på hvilka denna minoritet ville bygga den andra kammaren, vara ett långt större medgifvande åt liberalismen än den andra kammare, vi nu fått, utgjorde. Men de ville icke bygga representationen endast på den burgne hemmansegareklassens intressen, utan ville, med behörigt erkännande åt dess berättigade anspråk på en betydelsefull andel i representationen, äfven der inrymma plats för andra element.
Om jag icke orätt fattat Grefve Posses sist framställde förslag, kunde hela saken afgöras genom en enda votering, emedan Grefve Posse medgifvit, att Japropositionen finge innefatta afslag å så väi den oeconomiska delen, som Lag-förslaget, och Contra-propositionen kunde ju i sådan händelse få dicteras utaf Herr Munck af Rosenskjöld. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller ödmjukast, att vi kunde få förfara nu, likasom i natt, nemligen först votera om Contrapropositionen. Med detsamma denna blefve bestämd, torde votering kunna undvikas om det öfriga af frågan. 784 Den 15 December f. m. Herr Grefven och Län dt-Marsh al k c n yttrade , att det visserligen ankorame på Ridderskåpet och Adeln att afgöra, huruvida Ridderskapet och Adeln önskade att antingen, på sätt Herr Landt-Marskalken hemställt, dela Utskottens Betänkande i 2:ne delar, samt föjst afgöra den oeconomiska, och sedan den juridiska delen, eller ock, såsom Herr von Hartmansdorff föreslagit, företaga Betänkandet i hela dess vidd på en gång tiil pröfning; men dervid, i anseende till de flere särskilte meningar, först votera om Contra.propositionens beskaffenhet , innan den slutliga pröfningen kunde förekomma. Herr Grefven och Landt-Marskalken vore likväl för dess del öfvertygad, att sistnämnde behandling af målet, såsom mera invecklad, oundvikeligen skulle föranleda till minst 2:ne särskildte voteringar; då deremot den af Herr Landt-Marskalken föreslagne åtgärd både vore mera enkel, och äfven , efter hvad Herr Landt Marskalken vågade hoppas, tilläfventyrs torde bereda den följd, att sedan den oecconomiska delen blifvit afgjord, pröfningen af den juridiska skulle kunna utan votering verkställas. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde således å nyo, om icke Ridderskapet och Adeln behagade gilla den af Herr Landt-Marskalken sist gjorde Voteringsproposition, Bifölls.
I IO Den 26 Mars e. m. gjordt, att lemna 100,000 R:dr såsom lån emot pant, i och för sig sjelf innefattar en ganska besynnerlig Proposition. Om man skall äga laglig säkerhet i en pant, bör densamma vara under långifvarens vård, annars innefattar den ingen panträttighet. Ännu mindre finnes någon säkerhet uti att låna på elfecter, som skola användas, nötas och förtäras. Om dessa inventarier kunde pantsättas, så hade Directionen säkert annorstädes fått låna på dem. Jag tror således, att sjelfva denna Proposition innefattar något, som, om det blifvit framställt af enskild man till en annan, icke hade blifvit synnerligen vänligt emottaget. Uti förenämnde misstag, som från början blifvit gjorde i afseende på arbetets företagande i större scala, än tillgångarne medgåfvo, samt det sätt, hvarpå man sedermera framställt sina anspråk emot Rikets Ständer och Folket, om Bolagets rätt och Rikets Ständers skyldighet att ovilkorligen bevilja dess begäran, tror jag att vi skola igenfinna anledningarne till det Ökade missnöjet med Canalen; och man torde få svårt att bestrida, att detsamma ju icke äger grundade anledningar. Svenska Folkets Representanter äro då skyldige att lyssna dertill och att ställa besluten så, att man bevarar Statens medel ifrån att obeliörigen dragas till andra ändamål, än hvartill de äro anslagne. Men huru verkställa Den 26 Mars e. m. detta annorlunda, än att medlen iclse vidare få disponeras af ett enskilt Bolag eller dess Direction, utan ställas under den förvaltning, Grundlagarne i allmänhet föreskrifva för Statens medel, det vill säga af Kongl. Maj:t och Dess Embetsmän, samt under den ansvarighet, som Lagarne för allmänna medels liandhafvande och redovisning utstaka. Många bestrida sjelfva nyttan af Canalen, och tro densamma i framtiden aldrig kunna äga bestånd. Jag bekänner, att jag icke har nog sakkännedom, för att härutinnan fatta ett säkert omdöme.
Utskottets framställningar biföllos i afseende å 5:te punkten, med undantag deraf att följande mening skulle från Utskottets under denna punkt intagna förslag utgå: ”Dock må icke i något fall öfv erflyttning af medel ske till fonderne för fastighets-belåning eller för utlåning med omsätlningsrältRiks-Ståndens vid 32 punkten fattade beslut, 2:dra och 3:dje mom. under punkten 45 af Utlåtandet, 59:de punkten, utom 4 morm under berörde punkt uti Betänkandet N:o 34, hvilket moment ansågs böra utgå, 66:te punkten, 71 punkten, 1, 3 och 4 mom. af Utskottets i utlåtandet afgifna förslag till föreskrifter, motsvarande 210 och 211 §§ i nu gällande Banko-reglemente, äfvensom 2:dra mom. af berörde förslag, så vidt samma moment ej stöde i strid med Ståndets förut fattade beslut; hvarjemte den Utlåtandet bifogade tabell godkändes, dock så att de rättelser deri, som Ståndens beslut i ärendet kunna föranleda, blefve vidtagne. Beträffande 27 punkten och de under 45 punkten af Utlåtandet upptagne 1 och 4 morn., vidblef Ståndet sina förut i ämnet fattade beslut; hvaremot 50 puhkten afslogs. Alla öfrige af Utskottet i Utlåtandet gjorda anmälanden lades till handlingarne, såsom icke erfordrande någon vidare åtgärd. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 115, i anledning af väckte motioner, dels beträffande Elementarläroverken samt de s. k. Pedagogierne eller mindre Stads-skolorne, och dels om tillägg till föreskrifterne i afseende på Student-examen. Utskottets framställningar under Litt. A, B, C, D, F, G, H och K biföllos, med endast det tillägg i afseende å Litt. A, att ordet ''gemensamt” skulle i förslaget inflyta näst framför orden "redan gillade grunder;” hvaremot hvad Utskottet hemställt, rörande Litt. E, I och L återremitterades, med dervid gjorde anmärkningar.