Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de till stadens brandskadade invånare gifne gåfvomedel, har nödhjelpskomiteen öfverlemnat till fattig vårds-styrelsens disposition 6,666 R:dr 32 sk. Banko, deraf räntan får användas till understöd åt stadens fattige,’ hvilka årligen ökats, och hvilkas underhåll kostade år 1847 icke mindre än 1,409 R:dr 21 sk. 4 r:st., deraf stadens invånare, efter skedd debitering, erlade 1,076 R:dr. Genom fattigvårds-styrelsens omsorg, att för lindrig afgift utackordera barn på landet, kan någon besparing i det för samhället tryckande fattigunderhållet vinnas. Den förr omnämnda så kallade Sjögrenska fattigskolan fortfar att väl underhållas. Skolans lokal består af ett stort, efter sista eldsvådan väl uppfördt stenhus med rum för lärarinna och lärare, samt nödigt antal arbetssalar för barnen, deraf flickorna undervisas i nyttiga och nödiga haridaslöjder. I samma lokal äro ock rum, mot hyresersättning, upplåtne åt här varande seminarium för folkskole-lärares undervisning. Den år 1841 inrättade Söndagsskola har oafbrutet fortgått och begagnas flitigt af elever bland handtverksklassen, samt är i allt afseende af välgörande inflytande, åtminstone så länge nuvarande nitiske läraren, magister Johansson besörjer undervisningen. Med länets utom staden belägna hospital har ingen förändring inträffat. Helsotillståndet inom staden har varit godt. Sjukvården besörjes af provincialoch öfrige här bosatte läkare; men särskild stadsläkare finnes icke. Stadens polis är sedan min sednaste berättelse oförändrad. De till berättelsen hörande tabeller bifogas i underdånighet. CARL MÖRNER. N. J. Lång. G. Lagerstråle. TABELL för Landet Ausrmentsliemman O Konsrs-Fiskc .. Frälse-Säterier Säteri-Rusthåll Rå- och Rörs-hemman. Frälsehemman Frälse-Skattehemman Kronohemman Krono-Rust hällshem man Krono-Augmentshemman Krono-Skattehemman Dito Nyhemman med fribetså Krono-Skatte^Rusthållshemman. Dito Mil itie-Boställen Civile Boställen
Commando-mål må Konungen afgöra i närvaro af den Embetsman, åt hvilken Konungen allmän befattning dermed uppdragit. Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag Konungen besluter, samt att, då bans mening icke med Konungens beslut öfverensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett Protocoll, b vars riktighet Konungen medelst Sin höga påskrift besanne. Finner nämnde Embetsman dessa förelag vara af en vådlig t ig tning eller omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckliga medel, alt dem utföra, tillstyrke lian jemväl, att Konungen ville kalla, lill ett Krigsråd deröfver, tvänne eller flere af de närvarande högre militaire Embetsman; Konungen dock obetaget, alt å denna tillstyrkan och, der den bifalles, å KrtgsJRådets till Protocoll anförde tankar göra det afseende honom godt synes. Commando-mål, hvarmed förstås sådane, sorn Konungen, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmakten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, dä han sjelf förer Riks-Styrelsen, afgöra i närvaro af den bland KrigsDepartementens Chefer, till hvars Departement ärendet hörer. Honom åligge vid ansvar att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag Konungen besluter, samt att, då bans mening icke med Konungens beslut öfverensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett Protocoll, hvars rigtighet Konungen medelst sin höga påskrift besanne.
Flere åtgärder hade visserligen blifvit vidtagne för en förbättring uti sjömanna-yrket, såsom, att Kongl. Majit den 23 Januari 1827 förordnat, att fem Navigations-skolor borde inrättas, en i hvardera af städerne Stockholm, Götheborg, Gefle och någon af stapel-städerne i Calmar och Malmöhus Län ; äfvensom genom Kongl. Commerce-Collegii ännu gällande Kungörelse den 1 Mars 1827 meddelats föreskrifter, i afseende å de kunskapsmått, som erfordras för Coopvaerdie-skeppare och Styrmän, men nämnde Navigations-skolor hade icke sedermera kommit till stånd; och ehuru år 1835 i de fleste Rikets stapelstäder examinalorer funnits tillsatte för att examinera dem, som önskade blifva till skeppare eller styrmän antagne, hade sådant så mycket mindre iedt tili det dermed åsyftade ändamål, som, då icke någre kunskapsprof erfordrats af examinatorerne och icke eller någon lön blifvit dem anslagen, personer ofta dertill antagits, hvilka varit ej allenast utan nautisk bildning, utan äfven likgiltige för saken ; hvartill komme, att examinatorerne åtagit sig att tillika vara lärare och sålunda, dels uppmanade af egen fördel ofta låtit dem, som ej egt tillräcklige kunskaper, genomgå examina och dels sjelfve okunnige, icke kunnat bibringa lärjungarne de erforderlige kunskapsmåtten, hvaraf följden blifvit, att ganska få anmält sig till nämnde examinas undergående å de ställen, der skicklige, nitiske och oegennyttige lärare funnits, hvaremot tillopp aldrig saknats, der kunskaper icke erfordrats för genomgåendet af examina. Jemte det motionären bifogat i afskrift ett, af den genom Kongl. Mnj:ts Nådiga beslut den 6
Balkar och Sparrar. Ekoch Bokstäf. Lathwood och annan Ved. B:ko R:dr 192,336. 163,770 » bräder å 3J R:dr » » 543,900. 62,108 st. balkar och sparrar å lf R:dr » » 103,513. 504,369 st. ekoch bokstäf å 2 sk » » 21,015. 370 famnar latlnvood och annan ved samt 38,641 st. lathwood, omkring » » 14,000. 2,362 tunnor tjära, å 10 R:dr , » » 23,620. Transport B:ko R:dr 900,384. 40 Transport B:ko R:dr 900,384. Härtill kan läggas: export af läkten, årämnen, bandstakar, bark och beck m. m., till ett årligt värde af minst . 20,000, efter hvilken beräkning årliga skeppningen från detta Län af trädvaror till utlandet kan anses hafva uppgått till ett värde af . 920,384, eller i det närmaste en Million R:dr B:ko. Härvid kan anmärkas, att af de i denna skeppning inbegripne skogsprodukter en icke ringa del är till Calmar Läns hamnar nedforslad från angränsande skogstrakter inom Kronobergs och Jönköpings Län; men deremot må erinras, att i beräkningen icke intagits den mängd trädvaror, som årligen härifrån Länet skeppas till Skåne och andra inrikes orter, och hvilken är så betydlig, att den kan anses fullt motsvara den del af ofvanberäknade export, som leder sitt ursprung från angränsande Län. Med Böda kronopark på Oland har under sistförllutna år föregått en märkbar förändring.
Då den tid, vid hvilken Konungen ämnat och önskat, att riksdagen skulle vara slutad, eller d. 3o April, nära var för handen, sammankommo förliden gårdag Ståndens Talmän samt öfverenskommo att till Konungen framställa begäi-an, det Konungen ville förlänga riksdagen till d. 20 instundande Maj, emedan ett betydligt antal mål i annat fall ej kunde blifva afgjorda, H. M. behagade på e. m. lemna Talmänrien företräde. På min, å egna och öfriga Talmäns vägnar, i detta afseende framställda begäran täcktes K. M. gifva ett svar, som i Svensk öfversättning af H K. H. KronPrinsen lemnades till Talmännen, och hvilket jag anser mig skyldig att vid detta tillfälle meddela R. o. Ad. H. Ex. uppläste derefter K. M:s nyssnämnda nåd. svar, så lydande: Mina Herrar! För omkring fem månader sedan framburo R. St. till mig deras underd. anhållan att blifva hemförlofvade vid Julhelgen. Det skulle hafva varit mig angenämt att dertill lemna mitt bifall; men min öfvertygelse, att deras arbeten på långt när ej kunde fullbordas inom den återstående tidsrymden , hindrade mig att gifva ett bestämdt svar. Jag tillkännagaf dem likväl min önskan, att de mätte påskynda fattandet af de beslut, som skulle underställas mig. För en månad tillbaka uppdrog jag åt Landtmarskalken, att meddela Eder min afsigt att upplösa detta riksmöte under loppet af April månad. Jag hoppades, att denna tid skulle vara tillräcklig; men då J nu framställen behofvet af ött uppskof till d. 20 Maj, så samtycker jagjjmed nöje dertill. Det är tillfredsställande för mig att omfatta detta nya tillfälle att bevisa Eder, hurusom mitt lifligaste och renaste syftemål alltid är att bidraga till befästandet af den öfverensstämmelse, som aldrig borde upphöra att råda emellan D e n 3 o April f. rn. de bada Statsmagterne, hvilka äro skyldiga hvarandra ömsesidig aktning, välvilja och tillgifvenhet.
Då Utskottet sålunda icke kan frånträda sin förut yttrade öfvertygelse, att den ifrågavarande nya controllör) är både verkställbar och lämplig, hvilket äfven vitsordas deraf, alt den, i många år, med fördel varit begagnad vid K rono-Uppbörden i Stockholms stad, samt dertill kommer, alt skyldigheten alt anskaffa Häradsski ifvarens annotation på Kronofogdens qvittencer, onekligen kan för de skattskyldige medföra stora olägenheter, hvilka de icke skäligen böra underkastas endast derföre, att de tilläfventyrs icke äro i tillfälle att vid uppbördsstämman sina utskylder erlägga, finner Utskottet sig böia till alla delar vidblifva, hvad uti denna punkt är vordet föreslaget. 2 4 Stats-Utikottets Vtill ande j IV. o 3 26. y\de punkten j angående ifrågast Hlld förändring uti terminen för uppbördens redovisning samt förenkling uti Landsboks-räkenskaperne och deras tidigare af gifvande. Emot de hufvudsakliga framställningarne uti denna punkt liar endast förekommit den af en Ledamot af Ridderskapet och Adeln gjorde erinran, att räkenskaperne ej skulle kunna slutas med calender-år, emedan Fogden derigenom kunde komma i tillfälle alt sammanblanda olika års uppbörder; men denna erinran lärer så mycket mindre förtjena afseende, som redovisningen för hvarje års uppbörd, hädanefter som hittills, skulle Komma att afgifvas långt innan ett påföljande års uppbörd vidinge. Hvad vidkommer redovisnings-terminen, så förfaller val numera, genom förslaget om serskilda uppbördsterminer, det skäl, Utskottet anfört för afslyrkande af bifall till det utaf Herr Grefve Spens väckte förslag, att densamma måtte tillbakaflytlas till den 1 April, men det synes likväl betänkligt att, innan verkan af de flere förändringar uti uppbördsverket, som Utskottet tillstyrkt, hunnit visa sig, i förstberörde hänseende vidtaga någon förändring, hvilken icke år af verkligt behof påkallad.
Skrifvelse, N:o 210. 19 ten uppskattad inkomst“ och påförd bevillning saf gift', i formuläret N:o 13 till sammandrag öfver bevillningen för hvart fögderi; samt i formuläret N:o 15 till sammandrag öfver hela bevillningen i hvart län skulle införas ofvannämnda fem special-rubriker, äfvensom slutligen att formuläret Nio 14 till debetsedel skulle upptaga de förstnämnda fyra specialrubrikerna. Då sålunda två stånd stannade emot två anhöllo Rikets Ständer, vid öfverlemnande till E. K. Majit af den nya Bevillningsstadgan med dertill börande bilagor, att E. K. Majit täcktes i nåder tillse, huruvida några förändringar eller tillägg kunde i afseende på de uppgifna formulårerna blifva erforderliga, för att bringa dem till full öfverensstämmelse med Bevillningsstadgans föreskrifter; och vid Stadgans utfärdande fann E. K. Majit för godt att till efterrättelse fastställa dessa formulårer, sådane de blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet antagna. Rikets Stander, som tagit kännedom af det åberopade, utaf E. K. Majits och Rikets Kammar-Rätt afgifna underdåniga utlåtande i ämnet, äfvensom af KammarRättens förslag till formulårer, har funnit dessa öfverensstämma med Presteoch Bonde-Ståndens derutinnan, att rubriken “uppskattad inkomst“ blifvit äfven i dessa fördelad i ofvannåmnde 5 specialrubriker; hvaremot under rubrikerna i “föreslagen bevillning safgift“, “påförd bevillningsafgift“ samt “fastställd bevillning safgift“ förekommer endast en kolumn, deruti bevillningsafgiften för samtliga beskattningsbara inkomstbeloppen summariskt upptages.
Så kommer du då ifrå ditt rum, nämliga ifrå de ändar norrut, du och mycket folk med dig, alle till häst, en stor hop, och en mägtig här. Och du skall draga upp öfver mitt folk Israel, lika som ett moln, det landet öfvertäcker. Sådant skall ske på yttersta tidenom; men jag vill derföre låta dig komma in uti mitt land, på det att Hedningarna skola lära känna mig, när jag på dig, o Gog, helgad varder för deras ögon. Detta säger Herren Herren: Du äst den, der jag i förtiden af sagt hafver, genom mina tjenare Propheterna i Israel, hvilke på den tiden propheterade, att jag ville dig öfver dem komma låta. Och det skall ske på den tiden, när Gog komma skall öfver Israels land, säger Herren Herren, skall min vrede uppstiga uti mine grymhet. Och jag talar detta i mitt nit, och i mine vredes eld; ty på den tiden skall ett stort bäfvande varda i Israels land; Att för mitt ansigte bäfva skola fiskarna i hafvet, foglarna under himmelen, djuren på markene, och allt det som kräker och röres på jordene, och alla menniskor, som på jordene äro, och bergen skola omstört varda, och väggar och alle murar nederfalla. Men jag skall kalla svärdet öfver honom, på allom minom bergom, säger Herren Herren, så att hvars och ens svärd skall vara emot den andra. Och jag skall döma honom med pestilentie och blod, och skall låta regna slagregn med hagelsten, eld och svafvel, uppå honom och hans här, och uppå det myckna folket, som med honom är. Alltså skall jag då härlig, helig och kunnig varda för många Hedningar, att de förnimma skola att jag är Herren. Och du menniskobarn, prophetera emot Gog, och säg: Detta säger Herren Herren: Si, jag vill till dig, Gog, du som en Förste äst af de herrar i Mesech och Thubal. Si, jag skall böja dig omkring, och utlocka dig, och hemta dig ifrå de ändar nordanefter, och låta dig komma in på Israels berg;
Detta är, enl. min tanke, rätta sättet att tillvägagå och det, som mest öfverensstämmer med vår Ståndsförfattning samt med alla de konservativa förslag till förändring af representationssättet, hvilka blifvit framställda. Förevar:de punkt åsyftar att i afseende på Riksdagsmanna-valen i Stockholm, införa de allmänna valens grundsats, som i rikets öfriga städer gäller. För min del kan jag icke finna, att någon fördel skulle deraf härflyta utan tror att skada skulle snarare än gagn deraf följa. I st. f. att, såsom nu är fallet, idkarne af hvarje serskildt yrke välja riksdagman inom sig, hvarigenom val-ränker i möjligaste måtto undvikas och man får dugliga riksdagsmän, derföre att hvarje yrke för sitt eget bästa och för sin egen heders skull måste vara betänkt uppå att göra goda val, så skulle följden af de samfäldta valens införande naturligtvis blifva den, att då valkretsen utsträcktes till omfattande af hela stadens talrika borgerskap, val-ränkerna finge friare spelrum. En.hvar som önskade väljas, hade då en möjlighet att nå detta mål. Vid sådant förhållande vore det fruktansvärdt, att det parti, som för ögonblicket beherrskade tidningarne, blefve det som tillsatte Riksdagsmännen och att man finge dem alla af en och samma färg. Det kunde äfven hända att med detsamma man finge folkombuden allt för partiska åt ena sidan, man äfven erhölle dem af ett enda stånd eller yrke, så att man t. ex. den ena Riksdagen finge idel handtverkare och vid en annan idel handlande o. s. v. Sådant kan icke vara riktigt, ty det strider emot liela Stånds-författningens grundsats, att hvarje yrke skall inom representationen hafva sina målsmän för att iakttaga dess bästa. Då valen, såvidt jag kunnat fatta, skulle förrättas af elektorer, kunde det hända att om dessa af den borgareklass, som är den talrikaste, eller handtverkarnes, hvilken utser 20 af hufvudstadens elektorer, förenade sig med fabrikörernas, hvilka till antalet äro 6, skulle dessa 26 personer, som utgöra flertalet af 50, tillsätta Riksdagsmän efter behag.
JN:o 258 sami Förstärkta Stuts-Utsk. Meni. Genom Nådig Skrifvelse den 19 Maj sistl. år liar E. K. M., sorn funnit f. d. Stats-Secreterarne C. G. Grip och A. von Hartmansdorff > hvilkas befattningar genom Stats-Rådets forändrade organisation upphört, vara berättigade alt, intilldess de lill andra embeten med motsvarande eller höne löner på Stat kunna varda i Nåder utnämnde, bibehållas vid innehafvande löneförmoner af 4,000 R:dr, med derunder beräknade 260 tunnor spanmal, för .— mlPt.rätta r>å alt vi,t Allmän. S. A. K. dånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 Februari 1841. 548 Expedilions-Utskollets Forslag till und, Skrifvelsej N.o 2/J1. Uppläst och Sterremitteradt hos Ridd. och Adeln den 10 Fehr. 1841. Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 6 Mars — Bonde-Ståndet den 6 (Se Expeditions-Utskotlets Memorial N:o 41, samt här nedanföre upptagne förslag till underdånig skrifvelse N:o 278.) Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Febr. 184r Preste-Slåndet den 18 Borgare-Slåndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående hvad iagltagas bör vid handel om lösören, sorn köparen låter i säljarns vård qvarblifva. (Lag-Utsk. Bet. !N:o 122 och Ull. N:o 171.) S. A. K.
Ingen crime de lise-fullmakt begicks – jag vill åtminstone hoppas det – vid afpatrullerandet ner i undra våningen der middagen skulle intagas, förrän Grefve R i stället att, som meningen varit konfyera Mina T , hastigt närmandes mig, bjöd mig sin arm, den jag så mycket hellre antog, som jag såg husets äldste son, den tjocka Göran nalkas i samma afsigt, och vi gingo ner till det stora hästskobordet, hvarpå ett litet utbygge för två personer, efter hvad man kunde se, nyligen tillkommit. Dit förde Grefven mig, och förblef – under alla fram och tillbaka placeringar, der orubbligt. Sent omsider sutto vi alla. Vårt lilla bord, som nästan kunde anses för ett bord för sig, var tämligen nära värdens högsäte, och rätt väl för mig som jag sedan fann, icke långt från Pappa. Hittils hade min Kavaljer varit tyst, men efter ett ganska kort svar på något värden skrek till honom, vände han sig till mig och sade: ”Ni tycker visst icke heller om att svara på dumma frågor?” Jag skrattade – men innan jag hann svara på denna fråga, ropade den fasansfulla Hofmarskalken från andra ändan af bordet öfver till mig, kallande mig efter vanligheten Nådiga Baronessa, på det alla måtte märka att han rest i Danmark och Tyskland, och frågande efter Baron, det vill säga Pappa, som satt der ett par steg ifrån honom. Jag svarade blott med en högst liten böjning på hufvudet. I det samma kommo ett par halfhögt yttrade ord af min granne mig att se på honom. Dystert stirrande framför sig sade han nu: Baronessa – omöjligt – skulle kedjan – nej hon fängslas icke deraf ” Efter en stund tillade han högre och till mig: ”Hvad för en Baron talar den der stojande karlen om?” ”Om min Far.” – ”Visa mig honom.” – Pappa såg just på oss. Jag nickade åt honom och sade Grefven hvem han var. ”Ännu en fri” liksom utropade Grefven, efter att ha noga sett på Pappa. ”Er Far – älskar Ni honom – ja – jag ser, Ni älskar honom. Finnes någon annan, som är kär för Ert hjerta.” –
Fårs kringspridande och fortplantande i Eandet befordras genom det att, i likhet med livad i Jemtland redan skett, Stamm-Schefferier af sådana får, med understöd af publique medel inråttas i de Orter, som för detta farslag kunna finnas i synnerhet lärnpeliga, samt att till ytterligare uppmuntran för den fin-ulliga eller så kallade Spanska Får-afveln, hvilken redan här i Diket vunnit god framgång, Tullen på Utländsk fin. Ull efter omständigheterna förliöjes. 3:0 Att insamling af Horn, Tagel, Borst,1 Hår af kreatur samt .Lumpor på tjenligt sätt befrämjas. Af sednare årens erfarenhet lärer det kunna med visshet slutas, att Höganäs Stenkahgrufva hädanefter ej allenast förmår fylla det inhemska behofvet, utan äfven lemna ett öfverskott till export. Detta med högst betydlig kostnad för dess Intressenter förenade företag, hvilket, genom tjenliga uppmuntringar underlattadt, bör kunna blifva af stor nytta för Riket, förtjenar visserligen en synnerlig omvårdnad; och det är i detta afseende Utskottet får föreslå, att Tullen för Engelska Stenkol må utsättas till 25 procent af värdet, beräknadt till 2 R:d. tunnan, samt den deraf inflytande Tull.inkomsten anslås dels till premier för de inhemska Gjuterier, så kallade Angmaschiner oell andra betydliga inrättningar, som bevisligen begagna sig af Svenska Stenkol,’ och dels till export-premier för hvad af denna vara Den 5 o Juni'. 8 37. vara till Utrikes orter utskeppas, hvilken anstalt Utskottet anser vara af sä mycket större nödvän-t dighet, som de Svenska Stenkolen, såsom betan.' gade med dryga frakt omkostnader, i annat fall ej kunna, ehuru i det närmaste jemn god a ined de Engelska, försaljas till lika låga pris, sorn dessa sistnämnde, hvilka sällan annorlunda än så-; gom barlast hit inkomma och följaktligen undgå den transport-kostnad, hvarmed de förra besväras.-
J a g eriiiraib mig lifligt, linrii mycken ovilja och gyckel vi - jag sager med afsikt vi, ty jag räknar mig verkligen till förtjänst, att jag var nied den gangeii - utsattes för, då vi lyckades agitera in den första kvinnan i ett af Stockliolnis skolrid. Endast några &amp; r h a h a förfliitit .sedan dess, och nii anser man clet snart soin en gifren sak, a t t i dessa myndigheter iifven skola finnas kvinliga ledamöter. Och afven våra motsthdare f r811 deri f örsta tiden hafva många gånger uttryckt sin stora tillfredsstallelse öfver det skedda. S b: skiille det utan tvifvel ocksi g5 här, oni lilan blott kunde, ' ' förmå .sig att taga det första steget. Och nar det en girig tages, skall inan snart blifva förviinad öfver, hnm vidsträckt användning för kvinliga krafter viir fattigvård i själfvn verket erbjuder. Att så måste vara händelsen, borde inan kunna förstå endast daraf a t t bland Stockholms stads 14,000 understödstagare omkring 10,000 utgöras af kvinnor och barn. Men genorngii en g h p våra olika fattigvhrdsinstitutioner, och rii skall finna det ännu tydligare! Hvar skulle till en början kvinnan vara mer på sin plats äii bland fattigvå~-dsnam1- dens delegerade, f " Or barnuvåd? Äfven en s&amp; ifrig motståndare mot reformen som den af mig flere ginger citerade iiasandaren i St. D .. har framhållit önskvärdheten af att iifverliirnna tillsynen öfver de utackorderade barnen &amp; t kvinliga krafter. Ueni - jag liar redan p %- pekat det - en sådan tillsyn vore s&amp;kedigen till fögz gagn, om ej den kontrollerande finge garanti för att hennes undersökningar och nttalanden afven blefve beliörigen beaktade. Och våra fabtighzcs, hrilka. till stiksta delen äro l~efolkade af åldriga och orkeslösa kvinnor!
Samhället har en oeftergiflig pligt att vaka deröfver, att icke medel, under längre tid samlade för vigtiga ändamål, tillgripas för att lindra ögonblickets tunga; dess styrelse skall i detta fall vara medlare mellan samtid och framtid, att icke kortsyntheten eller egennyttan, för att lätta sin egen börda, vältrar den med fördubblad tyngd på efterkommande.» 1 denna reservation instämde herr Hedenstjerna öch herr prosten Tellbom, den förre likväl endast hvad angick sista punkten deraf. Af herr Indebetou: »Emot Utskottens beslut får jag i följande punkter mig reservera: l:o I afseende på organisationen af fattigvårds—styrelse på landet, hafva af åtskillige motionärer förändringar blifvit föreslagne. Enligt nu gällande författning utgöres denna styrelse af sockennämnden, och för att vara valbar till ledamot i sådan nämnd, erfordras det att ega rösträtt i sockenstämma. Härigenom inträffar det i sådana församlingar, der större delen af fastigheterna äro uti en mans hand, att högst få personer blifva valbara till ledamöter i sockennämnd och fattigvårds-styrelse. På dessa få personer samlas hela bördan af bestyret med fattigvården, hvilket ofta kan vara ganska betungande. Jag anser derföre de motionärers mening hafva förtjent afseende, hvilka yrkat, att äfven andra personer må kunna i fattigvårds-styrelse inväljas, än de, som i sockenstämma ega rösträtt, och jag föreslår på sådan grund, samt i öfverensstämmelse med hvad riksdagsfullmäktigen Slrindlunds motion i detta afseende innehåller, den ändring i § 3 mom. 2 af nu gällande författning, att orden: »å landet utgöres denna styrelse af socken-nämnden», utbytas mot följande stadgande: nä landet väljes denna styrelse -på sockenstämman. Någon närmare bestämmelse i afseende på de personer, hvilka böra utses till ledamöter i styrelsen, lärer icke vara behöfligt, då valet beror af kommunens röstegande medlemmar, och dessa icke lära i fattigvårds-styre|sen insätta andra personer än sådana, till hvilka de hysa förtroende.