Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad sälunda äskades har blifwit werksiäldt, och Hans Excellence Grefwe sk Otzzlas har jemwäl i dag fullgjort hwad Ridderskapct och Adeln af honom icke fordrat, dä Hans Excellence sökt inför Ridderskapct och Adeln ädagalägga sin oskuld, som likwäl Ridderskapct och Adeln önskat mätte endast med den i lagarne faststälde ordning inför wederbörande Domstolar och icke inom desse murar bcwisas. — DeS kan Medes icke wara Rld derffg» - -Z2 Den 22 September. bcrskapck och Adeln tillständigt, akt med ändring af deras redan förut fattade beslut inläta sig uti widare debatter i detta ämne, enär styrkt blifwit, att wederbbrande redan gjort anhängig deras talan om upprättelse; och pröfningeN af sjelfwa hufwudsaken i öfrigt tillhörer endast vederbörande Domstolar. — Hälst i Motsatt händelse Riddarhuset skulle förwandlas till Jnquisikions, Tribunal, och hwarje deh Medlem, skyldig eller oskyldig, blottställas för Intrigens cabalcr, att Utan laga ransakning och dom berbfwas betz Riddersr manna rätt, att deltaga uti ÄidderskapetS och Adelns dfwerläggningar, blott för det han uti strödde Skrifter till sin heder warder angripen, ofta till äswcNtyrs utan annan orsak, än att fä, ätminstone för ögonblickets undanröjd den Riddersman, hwarS tankesätt ansägos icke gynnande för den plan som killämnadeS. Hwarförutan sädane disputer pä Riddarhuset reta sinnena och störa ej mindre ordningen för angelägNe NiksdagSärendcrs handterande, än ock samdrägt och lNgn, som är sä hufwudsakllgt wid ÄrendcrncS afgörande till allmänt gagn och bästa, hwilktt bör wara hwarje Riksdagsmans enda ögnamärke.
Propos., angide ifrågastäldt utbyte af Kronan tillhörig jord emot enskild mans, i och för utvidgning af 2:dra Lif-Grenadier-Regitets lägerplats Malmen; JM 224, i ani. af väckt motion om tillägg i'de angide markegångssättningen antagne bestämmelser; JM 225, i ani. af väckt motion om tiondegifvares rätt att Den 9 Augusti e. m. 163 lösa den till professorerne i Lund anslagna tiondespanmål efter markégångspris, med förhöjning af 16 sk. per tunna; Bevillnings-Utskottet: JV2 22, ronde några vid regleringen af Tulltaxan af RiksSt:n ännu icke afgjorde frågor; samt JVs 23, i ani. af RiksSt:ns olika beslut, ronde stämplade pappers-afgiften. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 9 Augusti 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. 20 sisth Maj e. m. Fortsattes pröfningen af Särskildta Utsk:s i Relänk. JVsi afgifna förslag till förordn. ang:de vilkoren för bränvins försäljning; deraf nu förekom § 23. Hr Braunerhjelm, Ferdinand: Sedan R. o. Ad:r>? ge* nom förändrad lydelse af § 17, bestämt att serskild bevillning skall genom Taxerings-Komilé påläggas minuteringsoch utskänknings-ställena, kommer naturligtvis att försvinna det i § 23 mom. 1 befintliga stadgande, att Tr„ af afgifterne skall, afsättas för Kronans räkning. Denna 1,B torde derföre kunna sammanslås med den i mom. 2 förekommande T'ff, samt båda gemensamt utgöra en kassa, som användes till ändamål, som för länet nyttiga äro.
Vi måste ihågkomma, mine Hrr, att vi lefva här i ett monarkiskt land — huruvida det är konstitutionelt är en annan fråga; det beror på, om oppositionen förstår att begagna grundlagen både 238 D en 21 Mars f. m. i afseende på hvad der står och icke står — men ett monarkiskt land är vårt, och vi få således icke förbise det samband, som måste liga rum emellan Hofvet och Staten. Då vi antagit en dynasti och nedskrifvit §§ om thronföljare och arffurstar, böra vi icke förvånas deröfver, att när en sådan händelse inträffar, att en arfprins skall träda i gifte med Konungens samtycke, denne prius då behöfver ett anslag till sitt underhåll. En sådan sak kan väl icke vara främmande hvarken för oppositionens män eller för någon annan. Men hvarföre har då oppositionen nu framkommit med satser af den beskaffenhet, att den utsatt sig för att af andra, alldeles icke tillhörande den sidan, blifva vederlagd? Jo derföre att de från början fattat i hvad de anse såsom en grundsats, men som alldeles icke är någon grundsats. De hafva nemi. trott, att de borde förvandla en hyllning, gifven till en arffurste,' som skall gifta sig, till ett reghte i vår grundlag, som på det hela icke är något annat, än en samling af reglementariska föreskrifter, hvilket den dock icke bör vara; och till den ändan hafva de sökt undvika den enkla frågan: »Hvad skola vi erbjuda arffursten vid hans blifvande förmälning, hvilken Konungen från timonen tillkännagifva att han iimnar ingå? Ilade vi nu tagit frågan så, att när vi hört denna framställning från timonen, vi tänkt, att det åligger en nation, som styres af en monark, att visa sin hyllning vid ett sådant tillfälle, och att det bör kunna begripas att särskilda kostnader skola fordras för en gift prins i jemförelse med en ogift; så hade det varit ett icke allenast värdigt, utan nödvändigt och mycket enkelt ämne att öfverlägga om, huru stor summan borde vara.
Vid dylika låns beviljande hafva fordom vanligtvis lemnals 2 års räntefrihet, hvarefter erlagts 8 procent, deraf 2 procent såsom ränta, och återstoden, såsom kapital afbetalning. I förevar, fall är åter föreslagen en ränta af 4 procent, och 2 procent såsom kapitalafbetalning, med ett ord, man har lämpat dessa vilkor efter dem som äro föreskrifne vid bankolån pä fast egendom. Hr von Hartmansdorff är mera än de flesta andra uppskrämd af de nuvar:de politiska förhållanden, och tror, att de skola i framtiden göra rubbning i våra kredit-förhållanden. Visserligen tror jag, alt penningar icke kunna erhållas på samma vilkor som fordom, men hyser jag likväl för våra penningeförhållanden icke de farhågor, Hr von Hartmansdorff yttrat, helst då man kan taga för afgjordt, att den nuvar. ställningen i Europa icke kan länge fortfara. Rådfråga vi erfarenheten, finna vi, att riksg:s-kont. utan olägenhet, dä det varit i behof af penningar, erhållit dem åt min - Den 14 Juni e. m. SI minstone för 4 procent. Om nu äfven under kortare tid någon förlust skulle drabba riksg:s-kont. kunna dessa förluster icke blifva betydliga, enär summorne icke utgöra mera än pä sin höjd ett par hundratusen r:dr. Jag tror också, att riksg:s-kont. är sä väl administreradt, alt denna möjligen uppkommande förlust snart skall blifva ersatt, och hvilken, såsom jag redan nämnt, är ganska ringa mot de fördelar, enskilda beredes. Jag har redan på f. m. sökt tillkännagifva min åsigt i alla dessa frågor nemi. att. Staten bör träda emellan i frågor, som röra allmänna arbeten, för att skaffa låntagare penningar på möjligen bästa vilkor. Jag tillstyrker bifall till betänk. Hr von Hohenhausen: Hr von Hartmansdorff synes nog mycket fästat sig vid orden af en ledamots af StatsUtsk:s uttryck, att riksg:s-kont. vore endast och allenast att anse som en mäklares uppträdande för att förskaffa lånbehöfvande penningar. Hr von Hartmansdorff har dervid anmärkt alt mäklare i allmänhet icke göra några förluster på sina mäklare-bestyr.
Herr Norström anförde, ”att, då detta Betänkande af tvänne Stånd är förkastadt, och ingen anledning förekommer, att dessa Stånd sina Beslut förändra, samt hela frågan således förfaller, borde Utskottet i nu afgifvande Utlåtande, med anmälan af detta förhållande, hos Riksens Höglofl. Ständer endast hemställa, att någon vidare pröfning af detta ämne ej vöre af nöden.” Ut Supra. Ex Piotocollo. A. Fryxell. 1526 Eesv, och Ekön. XJttk. Eetänkanden. Ankom den 10 Dec, 1823, Vördsamt Memorial, Sedan Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts, den 21 nasti, April afgifne Betänkande, N:o 61, i anleda ning af föreslagne förändringar uti Kongl, Förordningen d. 26 Febr. 18x8, om Sock-? nestäoimor och KyrkoRåd, särdeles i hvad angår den Presterskapet, genom samma för-? fattning, tillaggde myndighet, den 21 och 23 derpå följde Maj, blifvit af Höglofl. Ridde?- skapet och Adeln samt Högv. PresteStåndet återremitteradt, men förstnämnde dag af Vällofl. BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet bifallet; så har Utskottet, uti sedermera den 8 Juli innevarande år meddeldt Utlåtande, i anledning af de hos Högv. Pre* steStåndet gjorde anmärkningar mot Utskottets förslag, att tiden till Besvärs anförande öfver så väl Socknestämmor, sorn ICyrkoRåds beslut alltid må, utan något behof af missnöjes anmälan, räknas från kungörandet, som jemnväl borde innehålla fullständig Besvärshänvisning, funnit det åsyftade ändamålet på ett lika rättsenligt, men, som det Besv. och Ekon.
Skrif. X: 65. — Garnizohs-, som lidit straff, dess förpassande, se Fattigvård, Församliugarnes skyldighet dertill. Manufaktur-Diskonten, och - Smidet i Eskilstuna, se Gol legitim, Kommersa-, fonderne derunder. Markegång, dess upprättande, Just. Omb. Berält. Remiss å Memor. II: 457, E. U. Bet. Skrif, X: i4i. Marknader, Städernes enskilde Landt-, rättigheten till Register! 33 Sefas besökande, Remiss II: 436. 137. tid för bandel dervid, Remiss II: 472. Besl, IX: 472, Skrif, X: 2Ö2. K, M. Svar I: 367, ideras undvikande in på Högtiderne, Remiss II: 484. 487.-E. U, Bet, VIII: 120, Besl, IX: qo. 100, Io5, 121. Skrif. X: 97. M enighet, sättet till dess hörande i enskilda ärenden, Remiss II: 497. L, tJ. Bet,' VII; 193. 200. 2o3. L. U, Bet. VII; 364, s es^> IX: 297* 306. 315, förslag till sådan om utgifter utan R, S. Beslut, se Riks d ag sm SJ. M innesvård, öfver Hög-Salig H, K. H. Kron-Prinsen Carl August, K, M. Prop, I; 67. Skrii. X: 369. Molin, B„ Regimcnts-Skrifvarc, dess Remiss] åge, S. Skrif, X; 32g. M oratorium, se Jernbref, Morin, Sekreterare, Begrafningshjelp efter honom, S. U. Bet. IV; 554, Besk IX; 2.61. 252. 25g. 261, Skrif, X: 188.
För närvarande är mycket fashionabelt att bland andra » entertainments » bjuda på » skirt dance » (kjoldans). E n eller tvänne danserskor uppträda, klädda i nästan till golfvet nående ofantligt vida, goffererade kjortlar, med hvilka under dansen utföras med händerna allehanda svängningar och kastningar, alltunder det den dansande rör sig rytmiskt efter musiken. Den unga lady Russel — ryktbar för sitt mål om skilsraessa från sin man för ett eller par år sedan — har alltsedan dess slagit sig på denna dans som en » professional » och uppträder nu som betalad danserska i den societet, där hon förut var en beundrad och afundad medlem. V i d baler eller andra stora tillställningar tillgår här i allmänhet så, att en entreprenör vidtalas, som kommer ett par dagar förut (eller kanske blott samma dag) för att ordna allt som behöfves. H a n spänner t. ex. ett tält med dubbla väggar öfver trädgården, som belägges med golf, därpå en linnematta, dekoreras med speglar, lefvande växter, ljuskronor, lampetter m. m. — och balsalen är i ordning. O m det är kallt, eldas ett par dagar mellan de dubbla väggarna, och en stor brasa brinner under dansen i en nyuppförd kakelugn. Vackra, luftiga och behagliga balsalar får man på detta vis, men nog kostar det pengar. Dansen är långsam och säflig samt pågår, så länge musiken varar; man samtalar under tiden, och mellan danserna går man till förmaket, blomsterrummet eller till salen, där buffeten är. A l l t är omskapadt och gästerna äro flere hundra. Tillökning i möbler, som kan behöfvas, alla förfriskningar, uppassning m. m. anordnas af samme entreprenör, utan annat bråk för värdfolket än att blott — betala. Dagen därpå hämtas allt, och huset är snart åter i sitt gamla skick. Låtom oss nu betrakta ännu en sida af engelskt sällskapslif, nämligen de s. k.
Maj:t må ega inställa all ■vidare utbetalning af Statsmedel samt återfordra, hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller successivt betalas, inom den lid, Kongl. Maj:t kan bestämma: dock må längre anstånd ej ega rum, än intill nästa Riksdag. q:o För alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten , som afse upphjelpandet af någon orts industri, beviljat anslag, ulan att tillika något visst bidrag af orten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, är det vilkor i allmänhet stadgadt, att sådant bidrag, vare sig i contant eller på annat sätt, likafullt alltid bör utgå i den mon, som Kongl. Maj:t kan finna skäligt i Nåder bestämma. 10:0 Derest, vid närmare granskning, menigheter, bolag eller enskilde skulle finnas böra lemna större bidrag tili något arbelsföretag, än som, vid Statsanslagets beviljande, blifvit beräknadt, må Kongl. Maj:t ega att derom förordna, innan contract om företagets verkställande afslutas eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget, lito Der hamneller canal-afgifter komma att ega rum, skola dessa beräknas så lindriga som möjligt, och alltid på förhand genom contract bestämmas, hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega rum, utan att Kongl. Majtt, på grund af serskildt förekommande omständigheter, kan pröfva skäligt dertill lemna bifall, men deremot ovilkorligen nedsättning, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss, af Kongl. Majtt fastställd, procent.
Denna bevisning har emellertid Hr Frilen förmenat ligga uti smickrande och vackra ordalag, hvaruti Utsk:t skulle hafva berättat Fulhms åtgärder. Jag frågar likväl, om det är öfverensstämmande med Svenska språkets lagar, att då man, som Frilen, säger sig hafva velat uttala så mycket beröm öfver en myndighets åtgärder, återgifva detsamma i tryck med de ordalag, som i Bet. förefinnas. Man har nemi. ej på ett enda ställe, i en enda § uttalat ens ett »godkännande)) öfver någon åtgärd, utan man har begagnat sig af uttryck, som vanligtvis brukas, då man ej direkte vill klandra, men också icke anser sig kunna eller böra bestämdt gilla hvad som blifvit gjordt; man har nemi. hemställt: »att It. St:r måtte vid Fulhms åtgärder låta bero». Hvad hade väl varit naturligare, än att Utsk t, med afseende på det beröm, det velat slösa på Fullm., tillstyrkt: »att åtgärderna måtte af R. St:r godkännas». Månne det hade varit för mycken höflighet och upmärksamhet mot Fulhmge? Jag frågar, om icke just, i uttrycket »låta bero» ligger ett bevis på den ovänlighet, som genomgår Betänkandet? Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.: I anledning af hvad Ilr Akerman nyss yttrade, har jag tagit mig friheten begära ordet. Ilr Akerman har förundrat sig öfver, att man velat försvara sig och påstå att åtgärden var vidtagen i öfverensstämmelse med reght, enär, enligt hans förmenande, allt det beröm, som öfver Fullmäktiges förvaltareskap är uttaladt, skulle i viss mån förlora sitt värde i och med detsamma detta blefve bevisadt. För min del åmnar jag visst icke slösa något beröm på Fullm. derföre, att do visat så mycken djerfhet och mod, enär sådant ej kan ske utan att trampa Bankoreghts föreskrifter under fotterna. Tvärtom hyser jag den åsigten, att de hade varit värda det största beröm, om de utfört sitt värf i fullkomlig öfverensstämmelse med reght; ty just deri ligger, enligt mitt omdöme, den största förtjensten Hrr BankoFullm.
Man ssulle kunna inwända, at en Lgpitalbt wid penningarnes utlånande altid skulle kunna förbehålla sig hwad wilkor han behagade för deras återbetalning, och at man sälunda altid kunde wara säker at äcerfa en lika god wara som man utlämnat; men jag känner ej om sädant är tillåtit. Om det icke af Lagarne för» bjudes, sa är min motion öfwerflödig. Emedlertid, om någon Domare här är närwarande, torde hart derom kunna meddela nplysning. Sjette Landet. Herr iZ48 Den 29 Mars. e. m. Herr ak klinteberg, Willielm, yttrade sig: Herr Friherre Stael von I^ollsteing wäckta motion, deröfwer Stars-Ukstotlet afgifwit dess Betänkande, asyftar wäl tydeligen den farhaga, at emellan Banco-Specie och dest kepresentativ i Lancosedlar stulle kunna upstä sadan stillnad, som minskade de sednares warde, relativt til det de kunnat aga wid utlåning eller egendoms-handel, hwarigenom en Langifware eller Säljare skulle försättas i lidande, hwilket Friherre Stael von klollstein astundar mä förekommas genom något derom steende stadgande; men som et allmänt förordnande derom ofelbart skulle supponera ej allenast möjligheten af Banco-sedlarnes förminskade wärde i handel och wandel privata personer emellan, Utan äfwen föranleda til den supposition, hwilken ej bör kunna tankas, at Lancpaen saknade konä til det representativa Myntets inlösen, sä lärer ock et flikt stadgande , ehwad dermed äsyftas ersättning genom WexelQours eller ^gio emellan Specie-mynter och Lancosedlarne, wara stridande emot sakens natur; och som i öfrigt en hwar, enligt Lag, äger ac rätta sig efter hwad afkaldt är, med den werksamhet i Lfwerenskommelsen, at äfwen förord bryter
Sorn nr-gon annan anmärkning häremot icke blifvit gjord, än alt hos Hrglofl. jRidderskaget och Adeln samt Vallöf]. Borgare-Ståndet af någre I eda möter ar erindrat, att Kongl. Majus di tipps ti ens rätt öfver hvad ■Riksens Ständer för Försvars-Verket anslar, härigenom blefve inskränkt och att lämpligare syn. tes att Sjöförsvarets Anslags-Summa erhölle sin titul i ordningen närmast efter den, sorn inrefattir anslaget lill Arméen, i stället för att nu halvi blifvit föreslagen att utgöra den Tionde Huf_ vud-Titeln, så får Stats-IJtskottet härvid endast åberopa hvad af andra Fedtmöter är anförd:, alt, nemligen Kongl. Maj:t genom denna fördelning lika erhåller inom dessa anslagen mera inskränka <lispositions-rätt öfver medlen än hittills; Men deremot vinnes härigenom en säkerhet i beräkningen öfver tillgångarne för hvardera Vapnet, som utan tvifvel skall hafva en fördelaktig inflytelse, då det lemnar tillfälle att tidigt och med större fördel anskaffa rriaterialier, förråder, m. m. så väl för Armeen som Flottorne och lämpa förhållanderne efter do olian a tillgångar, ne samt att ehuru väl Utskottet äfven för sin del skulle anseit lämpligast att anslaget för flottorne erhållit sin ordning bland Hufvud Til larne närmast efter den som innefattar anslags surnmorne för Arméen, har sådant funnits nu icke bura tillstyrkas , såsom åstadkommande en rubbning uti redan beslutna förhållanden, hvaraf förvillelse kunde uppkomma, 47a St a ts - U ts kot t e t s Betänkanden. Jemnfdrelsen emellan åtgången för Arméen* behof under de sista fem åren, sådant det af Räkenskaperne-sig visar och den af Kongl. Majrts General-Adjutant för Arméen upprättade specification, hvilken åter grundar sig på de ifrån Kongl.
De anmärkningar, hvilka föranledt återremissen, innehålla hufvudsakligen, dels att Utskottet icke tillräckligen utredt frågan eller framställt något förslag rörande sättet att skydda posterna, dels ock att genom den tillstyrkta underdåniga skrifvelsen möjligen kunde hemtas anledning till förökade besvär för redan förut hårdt betungade postskjuts-skyldige hemmans-innehafvare, hvadan till Utskottets hemställan rörande innehållet för den underdåniga skrifvelsen borde fogas en så lydande mening: »dock utan att pestförare derigenom ytterligare »betungas.« Bih. till R. 81. Då Utskottet fortfarande är af den i omförmälda Betänkande uttalade åsigt, att vederbörande embetsmyndighet, eller General-post-styrelsén, bäst torde vara i tillfälle att för Kongl. Maj:t framlägga de förslag, som till ändamålets vinnande kunna anses lämpligast, samt Utskottet följaktligen icke eller kunnat ingå uti någon annan än den i Betänkandet afgifne utredning rörande den af motionären föreslagna forvagns-inrättningen, hvilket förslag Utskottet af anförda skäl, dertill jemväl må läggas det inom hedervärda Bonde-ståndet befarade ytterligare besvär för de postskjuts-skyldige, icke funnit sig böra tillstyrka, har Utskottet ansett hvad vid återremissen anfördt blifvit icke vara af den beskaffenhet, att Utskottet på grund deraf egt anledning frångå sin i Betänkandet yttrade åsigt om behöfligheten af åtgärders vidtagande till posternas skyddande; men som Utskottet har sig bekant, att General-post-styrelsen den 23 nästlidne Mars och således efter det ifrågavarande Betänkande blifvit till Rikets Ständer aflemnadt, till Kongl. Maj:t aflåtit underdånig framställning i ämnet samt den föreslagna skrifvelsen från Rikets Ständer således ej vidare är behöflig för att på frågan fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet, finnér Utskottet sig af sådan anledning böra vördsamt hemställa att någon åtgärd uti ifrågavarande afseende icke måtte af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 28 April 1854.
I afseende på hufvud föremålet för berörde motion, nemligen beklädnadsoch mötes-passevolanee-afgifternes förvandlande från ett Rotehållare ensamt drabbande, lill ect för alia Samhällets medlemmar gemensamt bidrag, hade Utskottet, under medgifvande, att de med Roterings-besväret förenade kostnader äro ganska dryga, och att önskligt vore, det lindring deri kunde beredas, ulan att andra Samhälls-classer derigenom blefve öfver Rofvan betungade, tillika yttrat, att då Utskottet, såsom ersättning för den lindring, som kunde Rotehållare tillerkännas, icke kunde uppgifva annan tillgång, än att ingående Revillningen i motsvarande mon skulle ökas, men 8 Stucs-TJrs^cttrs {j, Inta Me ArM 30 J. hvilken utväg åter ULskottet, i närvarande tidpunkt, ansåg vara mindre lämplig för ett ändamål, som ej är oundgängligt, Utskottet icke heller fann sig kunna tillstyrka bifall å Grefve von Fersens ofvanherörde motion. Emot detta yttrande hafva anmärkningar blifvit gjorda hos Ridderskapet och Adeln af Grefve von Fersenj Grefve Honij Grefve Björnstjerna, Herr Dahlian, m. flere, hufvudsakligen innehållande: att om det kunde visas, att Rotehållare nu draga större börda , än som de vid Knekte - Contractens upprättande sig åtagit, borde sådant äfven aflaje!pas ; att tillgångar då äfven nog kunde utfinnas; att tid vore, alt älven i Sverige öfvergå lill ett ändamålsenligare Besk a tili i ngs-sy s te m, och att, om Tull-bevillningen med klokhet uppgjordes, och rationela Lagar stadgades för Brån vins-tillverkningen, full tillgång skulle beredas för afhjelpandet af ofvannämnde ojemnbeter, 111. m.
Hr Printzensköld har visserligen i lik het med mig yrkat återremiss, men han har tillika framställt ett förslag, hvilket jag för ingen del kan understödja, han har nemi. sagt Don 26 Mars. 433 sagt att BcvillmsUtsk:s förslag, väl vore bra, men att det icke borde tillämpas af E. St:rs Just.Ombudsman. Jag känner igen den byråkratiska tendens, som röjer sig på bänken derborta. Hr Printzenskölds jemförelse med bränvinsoch chartasigillataförfattningarne håller ej streck, ty grunderna äro upgjorda här på stället, beloppen satta och embetsmännen ega endast att uptaga desamma. I detta fall är förhållandet olika, och hur byråkratisk Hr Printzensköld än är så får han väl medgifva att då E. St:r beskatta sig sjelfva, så bör det vara deras ombud och icke Hrr embetsmän, som böra bestämma beloppen. Näst det skäl, hvarmed jag började kan väl ingenting mer talande bevisa olämpligheten af den nuvar:de BevilhsPörodmn än att, på sätt Gr. Ugglas yttrat, vid flere föreföregående Eiksdagar förslag blifvit väckta om omarbetande af Bevilln. sFörordmn utan att inom Utsk. vinna sympathi, men att slutligen vid denna Eiksdag Utsk. funnit det vara af högsta behof påkalladt att någon förändring gjordes af denna Förordmg. Jag ber likväl att Utsk. icke måtte skjuta frågan på Eegeringen, utan sjelf gripa verket an, och det är i denna förhoppning som jag fortfar att yrka återremiss. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Man har mycket och med skäl klandrat BevillmsFörodmns föreskrifter, men' på samma gång som man erkänner befogenheten af detta klander .måste man också medgifva omöjligheten för BevilLsUtsk. att i närvande ögonblick kunna åstadkomma något bättre. Utsk. saknar nemi. i allt för hög grad de dertill erforderliga upplysningar och uppgifter, och är äfven dertill allt för talrikt likasom dess tid för knapp.