Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han kände sig till öfverlopps eller som en obehörig, och han gick fort, liksom för att inbilla folk att någon väntade honom. För att slippa gå på gatan och spela en komedi, som ingen brydde sig om att se på, slank han ned på Östermalms ångkök, det var det närmaste. Han var en tarflig man med bara en lifränta och inga illusioner; han kunde gerna äta på ångkök. Ensam satte han sig vid ett bord, och medan han väntade på soppan föll han i funderingar. Ung hade han varit en gång. Och det hade funnits en annan, som också var ung då, och som hade röda kinder, en rund liten figur med nätta fötter i högklackade skor. Hans mor hade icke yttrat ett förebråelsens ord, men han hade känt med hennes känslor, — känt med henne hur det var att bli tillbakasatt af den man höll mer af än sitt lif, att skjutas undan i andra rummet, att lemna husets styrelse ur sina händer efter att ha egt den i trettio år. Hvarje vänlig blick åt de röda kinderna var en stöld från modern: det var en slitning att icke uthärda. Derför drog han sig tillbaka för att tänka efter, innan han tog ett afgörande steg, och medan han tänkte efter, gifte sig de röda kinderna med en kolhandlare, i den fasta öfvertygelsen, att Per Tobiasson var en svekfull mansperson, den der samvetslöst dref sin lek med trofasta qvinnohjertan, och allt framgent närande ett agg emot hela hans kön — kolhandlaren inberäknad. Och så blef herr Tobiasson gammal ungkarl — för att försona sitt svek. Ja, och nu satt han der ensam på ångköket och åt soppa. Jaha ja. Hur hade det varit förra julafton? Han hade haft studenter hos sig, tre stycken, som inte hade något hem att resa till. De hade varit så glada, berättat historier, rökt hans cigarrer och sjungit visor till öfver tolf. När de märkte, att han ville de skulle gå hem så tidigt, blefvo de missnöjda och tyckte, att han inte behöft bjuda dem, fast de voro för artiga att visa hvad de tänkte, och när de gått, var hushållerskan arg som ett bi, derför att de stannat så länge. Här skrattade skeptikern öfverlägset. Så var det att bry sig om andra!
Jag får till prot. anmäla min reservation emot det undantag ifrån tillämpningen af 90 § Reg.F., som nu ägt rum i afseende på Hr Bruces motion. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Hr Munck af Iiosenschölds, Nils Rudolf, d. 23 dennes e. m. på bordet ladga motion, att ordf. i hushållssällskaperne må tillsättas genom val. Vidare föredrogs och remitterades till StatsUlsk. FIr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolf, d 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de öfverlemnande af arméens pensions-kassas räkenskaper till granskning af R. St. och deras revisorer m. m. Före - Den 29 December f. m. 529 Föredrogs och remitterades lill BankoUtsk. Fl r Hjertås, Lars, d. 23 dennes e. m. på hordet lagda motion, ang:de utsträckning af handelsoch närings-diskonlens ullåningsrätt samt belåning af handelsvaror. Vid föredragning af Hr Hjertås, Lars, d. 23 dennes e. m. på hordet lagda motion, om ändring i nn gällande föreskrifter, rör:de försäljningar genom auktion, blef denna motion till Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. remilteiad. Hr Dalmans, Wilh. Fredr. Achates, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, alt lagberedningens förslag till 9 cap. jorda-balken, rör:de inteckning, må såsom lag aulagas, blef härefter föredragen och remitterad till LagUlsk. Föredrogs Gr. Mörn ers, Otto Gabriel, d. 23 dennes e. m. pä bordet lagda motion, om ändring af 1 § i 2 cap. af K. M:s stadga, ang:de skiftes-verket i riket d. 4 Maj 1827 samt K. kungörelsen d. 9 Juni 1832. Frih.-Raab, Adam Christian: Gr.
Det är omöjligt att säga, huru länge detta sakernas tillstånd skulle hafva fortvarit, om Vesterlandet blifvit lemnadt åt sig sjelf i kinesisk afstängning. Men lyckligtvis blef det icke lemnadt åt sig sjelf. Till och med tidigare än det trettonde århundradet hade utvecklingen af den moriska civilisationen i Spanien och korstågens stora folkrörelse infört den surdeg, som ända från den tiden och till den dag, som är, aldrig upphört att verka. Först genom förmedling af de arabiska öfversättningarna, senare genom studiet af originalen blefvo det vestra Europas nationer bekanta med de antika filosofernas skrifter och till sist med antikens hela, omfattande literatur. Allt, hvad i Italien, Frankrike, Tyskland och England fans af hög intellektuel sträfvan och framstående begåfning, användes under århundraden att taga i besittning det rika arf, som lemnats af Greklands och Roms döda civilisationer. Underbarligen befordrad genom boktryckerikonstens uppfinning utbreddes och blomstrade klassisk lärdom. De, som egde densamma, bröstade sig öfver att hafva uppnått den högsta bildning, som då kunde af menniskor vinnas. Och detta med rätta. Ty om vi afse från den såsom på ett enstaka vårdtorn framstående Dante, fans det vid Renässansens tid i den då moderna literaturen ingen enda gestalt, som kunde jemföras med antikens män; det fans ingen konst, som kunde mäta sig med deras bildhuggarekonst, ingen naturvetenskap utom den, som Grekland skapat. Och, framför allt, det fans icke något annat mönster af fullkomlig, intellektuel frihet — af antagandet utan tvekan af förnuftet såsom den ende ledaren till sanning och såsom den högste domaren i moraliska ting.De nya lärdomarne utöfvade nödvändigtvis snart ett mäktigt inflytande på uppfostran. Föe dem, som nyss studerat Virgilius och Cicero, måste munkars och skolastikers språk förefalla föga bättre än rotvälska, och studiet af latinet stäldes på en ny grund. Dessutom upphörde latinet sjelft att längre vara den enda nyckeln till vetandet. Den kunskapstörstande, som sökte antikens högsta tankar, fann i den romerska literaturen endast ett återsken i andra hand häraf och vände sig mot det fulla ljus, som utströmmade från grekerna. Och efter en strid, ej synnerligen olika den.
Prat. 18S3 8; 18S4, 7 Sami. i Afd. ii Haft. 2 6 Lag-lilskollcls Betänkande, N:o 34. delens, långt till deras Öfver-Rätt, eller Svea Hof-Rätt; men de skulle ej komma i fördelaktigare ställning, om den förlädes i Hernösand. Med denna stad har största delen af Norrland på långt när icke den beröring, som med hufvudstaden. Med den stå de i oupphörlig kommunikation; der hafva de sin afsättnings-ort; den besqkes derföre af dem alla årstider; hvaremot blott den närmaste trakten kring Hernösand står i lifligare förbindelse med samma stad. Om någon fördel af en Hof-Rätt derstädes således blef för nämnde trakt, så inträffade ett annat förhållande för det öfriga Norrland och följaktligen för allrastörsta delen deraf. De med hvarje dag underlättade kommunikatious-anstalterna jemna i allt fall de olägenheter, som hafva sin grund i afstånden. Helt annorlunda var förhållandet, då Götha Hof-Rätt stiftades. Då saknades nutidens säkra och snabba kommunikations-medel, och det var ”tor de långa resor och expenser”, som inbyggarne i Götha land för sakers utförände i Hof-Rätten i Stockholm »mäste göra och utstå», som stiftelsen egde rum. Vigtiga måste ock skälen vara för nya stiftelser af ifrågavarande art. De kunna nemligen aldrig ske utan högst betydliga kostnader; och ehuru det visserligen är en nations ovilkorliga skyldighet att bestrida de utgifter, som erfordras för inrättningar, hvarå hennes bestånd och säkerhet hvila, är det likväl nödigt att, bland mängden af dem, sorn härtill fordras, omtankan rigtas derhän, att de, med minsta möjliga känning för Staten, uppfylla ändamålet.
Sedan Kongl. Maj:t Svarar mot 55 §. på Rikssalen åtskiijdt Riksens Sfänder, och dem hemförlofva^ samt LsndtMarskalken derefter på Riddarhuset afslutat Ridderskapets och Adelns sammankomster, afiemnar LandtMarskalken stafven till den efter Matrikeln äldste närvarande Ledamoten, hvilken med 6 Deputerade af Ridderskapet och Adeln, genast uppträder till Kongl. Maj;t för att LandtMarskalks. stafven i underdånighet återlemna, och må sedermera någon sammankomst för Ridderskapet och Adeln den Riksdagen ej äga rum. Likväl må de då ojusterade PleniProtocol1* rne inför RiddarhusDirectionen justeras. Den 18 Augusti e. m, 3°3 Stadga till ordnings vinnande vid Höglofl. Ridderskapets och Adelns sammankomster m. m. stadfåstad den 1825. 1) Den sorn stannar på gången, sedan LandtMarskalken öppnat Plenum, och ej då ge. nast sin Bänk intager eller sedermera finnes på gången stående, erlågge Trettiotvå skilhngar. 2) För den Som talar till Protocollet, upplåser Dictamen eller Memorial från annan än egen Bänk, vare lika afgift. 3) Den sorn lutar sig emot skranket framför LandtMarskalksbordet, erlågge En Riksdaler. 4) För den som vid val eller votering, innan hans Bänk blifvit uppropad, eller sedan han sin röst afgifvit, står inom skranket eller der frammanföre, eller i skrankdörren, vare lika afgift. 5) Den som gifver sitt bifall tillkänna genom handklappning eller sitt missnöje genom hvissling eller stötning i golfvet, eilägge Två.
S)?aj:t ocf; kronan upplåtit?, blifmit anlaggbe, i förgå runi5 niet borbe få åtnjuta cn fåban frihet, ehuru meb fenare anläggningar förhållanbet möjligen fitnbc fiina? annorluit5 ba, bå be förminffat rccognition?5jfogeii?, till beftämbt roerf eller änbamål upplåtne omfång; bocf enär upplåtelfen af 93etänfan ben, 9?:o 25?. XLY benna npttjanbe ratt för obcftämb tib c i etter were att anfe annorlunba, än en af ölongl. SD?a;:t oå; Åronan gjorb behaglig tibSsfövläning, bwarpå få werf oå) inrättningar egentligen blifwit grunbabe, fåffutte ccf åtongt. 3)?a;':tS oå; ÖfronanS rätt, att benna förläning änbra etter återtaga, wara obejiriblig; och bär motionären berföre hemfiäfft, om jefe atta från recognitionS-jTogarne i fötjb af 1811 årå Äongl. görfattning, utbrutna hemman oå; lägenheter, fe* ban be på ofwanberörbe fätt btifwit jfatttaggbe, borbe meb f«tf ffattemannan-ätt få bepåttaå ocf; innehafwaö. 3 antebning häraf h>ar Utffottet anfett ftg böra färn wifa titt följanbe innehåll af öfongl, ötungöretfen ben 4 gjbrttavii i8n, ’’2Bib benna affallning” (nemi. af oafmätta reeognitioné
Sedan började hon om igen, men endast för att afbryta sig midt i en löpning, och hvarje gång gaf hon, om jag så får uttrycka mig, pianot en örfil. Jag blef helt underlig till mods. Jag drog mig in i läsrummet, slog mig ner i ett hörn och lät tankarne löpa så där, som de bruka ibland. I fantasien såg jag mig gift med Marianne; vi hade varit gifta i många år och — vi grälade. Nej, rättare sagdt, hon grälade. Och hon var lika oresonlig och brutal i sina uttryck mot mig, som hon nyss hade varit i handling mot det stackars pianot, som väl inte kunde rå för, att hon spelat galet. Och när jag suttit en stund och stirrat på den obehagliga tafla, fantasien upprullat för mig, började jag resonnera kallt och klart öfver saken. Marianne hade icke själfbehärskning, Marianne var orättvis, Marianne skulle efter några års äktenskap bli en drake, ett huskors. — Och den slutledningen verkade betydligt afkylande på mig, må ni tro. Hvarje gång jag sedan träffade henne, stod den där lilla pianoscenen för mig • — och det blef aldrig något frieri af. Min idol har nu varit gift i många år. » » Nå? » » Jo, hennes man så godt som bor i Karl X I I L s torg och på Stora sällskapet, då kan ni veta, hur han har det hemma. Då de förekomma tillsammans ute i sällskapslifvet, ser han strykrädd ut för hvart ord han säger. Och hvar gäng jag ser honom, tackar jag min lyckliga stjärna, som förde mig in i tidningsrummet den där morgonen. Annars hade ju jag kunnat vara han! » öfverstinnan skrattade, men så blef hon allvarsam i hast och sade: » Vet ni, baron, den där historien är ganska lärorik. Tillåter ni, att jag talar om den för mina flickor? » » Tala om den för hvem ni vill. — • Här ha vi aftonbrisen nu! Kapten hade rätt. Akta hufvudet, mina unga damer — nu går focken öfver! » Kunde med min penna blott jag måla, huru morfars gamla ögon stråla under mörka, tjocka ögonbryn.
St:r, i följd deraf, tillåta att detta Kronans fordringsanspråk må i Räkenskaperne afskrifvas. Reservation: Åf Herr HartmansdorffAugust: I afseende på grundsatsen åberopar jag min reservation, mot den af Landshöfdingen af Wingård tillstyrkta afskrifning. Men i afseende på tillämpningen finner jag Herr Dahlgren vara mindre klandervärd än Herr af Wingård, emedan det i allmänhet är lättare för en förman att hålla 3o2 Stats-Utskottets en underlydande till ordning, än för en underordnad, alt agta sig för en förmans svek. Med Hr von Hartmansdorff förenade sig Hr Riben, Carl Wilhelm. Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStanden i frågan angående försäljningen af 5 stycken Kronan tillhöriga Krigsskepp och redogörelsen för derför influtne > medel. (I.-A.) Effe r erhållen del af de beslut RiksStanden fattat i anledning af hvad Utskottet först uti Betänkandet Wto 101 och sedermera, på grund af dervid gjorda anmärkningar, uti ytterligare Utlåtande N:o 218 hemställt och tillstyrkt, i frågan angående försäljningen af 5 st. Kronan tillhöriga Krigsskepp och redogörelsen för derför influtne medel, har Utskottet, då dessa beslut i 2tne omständigheter äro stridige mot hvarannan och hvardera meningen af 2:ne RiksStånd antagits, skolat härmed afgifva förslag till saromanjemkning samt till voteringspropositioner, så vida frågorna öfverlemnas till Förstärkta StatsUtskottets afgörande. 1:0 Utskottets hemställan att den af Lilla Creditivet till liquidation af förlusten å hela Skeppshandeln lyftade Summa 2ii,5i5 R:dr 2 sk. måtte afskrifvas, har blifvit bifallen af Högv. PrästeStåndet samt Vällofl. BorgareStandel, hvaremot Högh Ridderskapet och . Betänkande», JV:o 36g. 3o3 Adeln samt Hederv.
Var rådande, bildades kyrkans tjenare särskildt i klostren; då köpmannaväldet hade öfverhand, blefvo Hanseförbundet^, händelsbetjenter Särskildt uppfostrade i dess skrän och gillen. Dessa handlande blefvo, lika som presterskäpet, förbjudna att gifta sig, för att ej, genom blodsband och deraf följande ömmare förbindelser med andra medborgare, försvaga Stånds* intresset för Presteeller Köpmannaväldet. Enär både det ena Och det andra VOrO stötta-* gi6 Den 25 Martil, de, och krigarens yrke fick företräde framför alla andra, hafva motsvarande anstallter, ehuru modifierade af en upplystare tid blifvit vidtagna. Nästan öfverallt har man inrättat särskildta undervisningsverk för Officerare, och hvilka band äro icke i många länder lagda på krigares giftermål? För flera år, och just under dem, då gossen tager sitt skaplynne, skiljes han från den husliga kretsen af Föräldrar eller anförvandter och uppfostras i en caserne för ynglingar, hvilken i vissa1 enväldiga länder skall vara så afstängd från umi gange med andra, att endast de strängare klostren fordom, eller fängelser nu för tiden kunna dermed jemnföras. I samma länder, hvarest militairinrättningen är mera än hos oss på stående fot, der kommer den från krigsskolan utgående, att inträda i en Caserne för fullvuxna, och att fortsätta sin lefnad, utan särdeles beröring med andra medborgare, andem som höra till hans stånd En sådan utbildning kan icke annat än vara ensidig och stridande emot den medborgerlighet, som bör vara andan i grundlagliga samhällen. Också då Adolph Fredric, hos oss stiftat den första Cadetcorpsen och öfverlemnat inrättningen till Riksens Ständer att underhållas, frugtade de åsyftningen dermed, och föreslogo dess förflyttning härifrån till Carlscrona, hvilken också skedde. I det utbildade skick, den sedermera fått på Carlberg, har dan väl icke varit så ensidigt militairisk, som dylika inrättningar i andra Stater; men utgående från samma grundsats, har den likväl måst medföra dyli - Ben 25 Mar lii. 917 ka följder.
Jag föreslår derå en tull af 1 sk. b:ko, och oaktadt detta ännu utgör omkring 25 proc. af varans pris på inköpsorten, skall det utan allt tvifvel, om förslaget antages, leda till en så betydligt ökad import, att Staten vinner derpå. Värdet af corinlher är också allt för orimligt högt uptaget i tulltaxan och föreslår jag vördsamt dess nedsättning till åtminstone icke högre än 6 sk., såsom ändock i de flesta fall öfver inköpspriset med tillägg af frakten. Plommon och sviskon af de ordinära och mest begagnade sorterna äro en artikel af mindre värde än russin och böra således draga en något mindre tull, nemi. 1 sk., hvilket sannolikt skulle öka tillförseln deraf tillräckligt för att ersätta den minskning, som nedsättningen synes medföra om tillförselqvantiteten blefve oförändrad och hvilken tullnedsättning jag således föreslår äfvensom värdets nedsättande från 6 lill 5 sk. Det är ett af erfarenheten ojäfvadt och styrkt förhållande, att billigare priser föranleda ökad åtgång. Detta gäller i synnerhet om sådana artiklar, som höra lill 202 Den 29 December. dagliga husliållsbehof. Men äfven om lagstiftarne vid det lyckliga resultat, som visat sig, att lullnpbörden under de föreg:de åren öfverstigit beräknade beloppet, skulle .begagna detta att hindra afgifterne på sådana artiklar, hvilka kunna lemna tillfälle äfven åt den mindre bemedlade att göra sina knappa födoämnen mera välsmakande, så befordras i min tanka dermed både allmän nytta och klok hushållning, och denna grundsats blir i längden vida bättre alt följa, än ali endast försöka uträkna genom hvilka medel de högsta möjliga belopp må kunna åtkommas för statskassan utan afseende på konsumenternas billiga anspråk. Det är visserligen icke min mening att tullafgifterna på de här sednast omnämnda artiklar äro så omåttliga, att de ej kunna bäras, men man torde knapt för ofta kunna ihågkomma den grundsatsen, att tullafgifter på konsumtionsartiklar för det dagliga behofvet i sig sjelfva icke böra betraktas annorlunda än såsom ett nödvändigt ondt det folket mäste vidkännas så långt det verkligen är nödvändigt för det allmännas skull, men icke för att först skapa öfverskott och sedan deraf nya statsutgifter.
Jag skulle för min del tro, icke, såsom Hr Rosenblad begärt, att man borde afslå denna punkt och bifalla Hr Rosenblads motion, ty denna motion afser räntegifvande papper af mycket olika natur, utan jag tillstyrker att R. o. Ad. ville återremittera ifrågavar. punkt till Utsk., som borde skilja frågorna noga i afseende på beskaffenheten af hvarje slags papper, som i fråga är, och bestämma i sitt förslag för hvilka papper någon afgift i bevilln:s-väg kan komma i fråga. Jag anhåller derföre alt R. o. Ad. ville återremittera denna punkt. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, ropades starka nej, blandade med ja. Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. forsin del, med afslag å Utsk:s yttrande i denna punkt, behagade besluta, att, såsom Hr Rosenblad föreslagit, den lindring i bevillmn för utdelning å aktier i kanalbolagen, Höganäs stenkolsverk och andra likartade med K. M:s privilegium försedde bolag för allmänt nyttiga företag, bör medgifvas, att, då årliga utdelningen ej öfverstiger 3 procent af det tillskjutna aktiekapitalet, bevillmn fastställes lill lika procent af utdelningen, som denna utgör procent af aktiekapitalet. Afven denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja; hvarpå Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s yttrande i, denna punkt samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade, det han trott sig finna alt R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat den sisla propos:n. 19:o Ang:de Hr von Hohenhausens, Hr Wammar hjelms och riksdagsm. Jöns Jönssons motioner om bevilln:n af enskilda banker och hypotheks-inrätttiingar.
Den enkla tunnan utan tillägg, egentligt mål endast för kol vid Stora Kop parberget, 32 kappar, eller 56 kannor. b.) SpanmaUtunnan om 32 kappar eller 56 kannor, med 4 kappar eller 7 kan nor såsom råga, således 63 kannor. c.) Malttunnan likaledes om 32 kappar eller 56 kannor, men med 6 kappar eller 10J kannor såsom råga, således 66j kannor. d.j Salttunnan om 32 kappar eller 56 kannor, med 2 kappar eller 3j kannor såsom råga, således 59J kannor; samt e.) Tunnan för stenkol, brännkol, gips, kalksten och krita, om 32 kappar eller 56 kannor med råga. f.) Tunnan för färsk sill: 80 kannor. 2:o Tunnan för våla varor, eller packtunnan, om 48 kannor. Till denna hör beckoch tjärlunnan, som får vara ett stop drygare. Härvid bör slutligen tillika anmärkas, att jordfrukter i särskilda provinser mätas med olika tunnemålt och jemväl olika inom samma provins, så att tunnemått af 24, 28, 32, 36, 40, 42, 46 och 48 kappars rymd för dylika varor ömsom begagnas, dels med och dels utan råga; och finnes tunnans innehåll för rotfrukter ingenstädes i lag bestämdt.
“Öfver krogvinst ingen välsignelse“ är en gammal sats. A. innehade krogen i Ö. i många år. Såsom född på stället minnes jag bonom ännu, säger Rollin. Han samlade egendom. Enkan öfverlefde honom. Deras dotter gifte sig med en bonde och fick flera barn. Dessa föräldrar hushållade bort allt hvad de hade, dogo i fattigdom, och barnen gingo efter deras död och tiggde sina bitar. C., traktör på samma krog, samlade äfven icke obetydlig egendom, var barnlös och dog hastigt. Enkan flyttade till Stockholm, der hon dog, sedan hon testamenterat all sin egendom åt en vaktmästareson M. Jag såg samme unge man en gång på gamla Norrmalm. Han var då välfödd, välklädd, försedd med urkedjor och berlocker. Några år derefter såg jag samma person vid samma värdshus, men nu stående vid porten och tiggande allmosor af de ingående. B., vid samma krog, var våldsam och högmodig, sägande bland annat, att han låtit förfärdiga sig tvänne nya klädningar, hvarpå han befallt skräddaren att icke nyttja någon enda skärf. B. lade sig in med en annans hustru, vållade skiljsmessa, gifte sig sedan med den frånskiljda, satt några år vid krogen, samlade sig der icke obetydligt; men måste slutligen skiljas från stället; köpte sig då ett halft mantal i Gamla Upsala by; men äfven det måste han snart lemna; blef så krögare i Upsala en kort tid, men gick omsider som sparf från ax och dog som simpel arbetare vid Stora Varfvet i Stockholm. Efter honom kom L. till lägenheten. L. var en hederlig och rättskaffens man, men snart var hans helsa undergräfd. Han dog, lemnade efter sig åt enkan och 5 barn 15,000 riksdaler. Enkan gifte om sig med efterträdaren F. Äfven han dog snart och enkan måste upphöra med rörelsen, flyttade till Upsala och dog der, efterlemnande åt barnen omkring 45,000 rdr. Af barnen dogo 3 i yngre år. En son köpte en stor egendom, men blef tokig och dog.
Beskrifning om kusterne vid Östersjön och Finska viken. 42:o. Samma arbete på Tyska. 43:o. Underrättelse till chartorna öfver Bohus bugten och Kattegatt. 44:o. Beskrifning om Norrska kusten. Bilaga N:o 3. Ett Titelblad. Generella Chartor. Nordsjön. Brittiska öarne. Engelska canalen, Franska bugten, Portugisiska sjön m. m. „ 29. Vestra delen af Medelhafvet. , 30. Medlersta delen af d:o, med Adriatiska hafvet och Archipelagen. , 31. Östra delen af dito, med Marmora-sjön samt Svarta och Azofska håfven. Pass-Chartor : N:o 4. Bottenviken. „ 5. Bottenhafvet. „ 6. Finska viken. Norra delen af Östersjön. „ 8. S.Ö:a delen af dito. „ 9. S.V:a delen af dito, med Sundet och Bälterne. , 10. Kattegatt med Bohus-bugten. , 12. Norriges nordvestra kust. „ 13. Norriges vestra kust med Hetlands-öarne. , 14. Skagerrack med N.V:a delen af Nordsjön. „ 18. Södra delen af Nordsjön med Hoofden. 24. Engelska canalen. , 25. Uppgående grunden. Franska bugten. „ 27. Nordvestra kusten af Spanien och Portugal. „ 2S. Gibraltar sund. Kust-Cliartor : Lit. A. Bohus-bugten m. m., ifrån Christiania till Götheborg. , B. Östra delen af Kattegatt, från Götheborg till sundet. C. Sundet emellan Sverige och Danmark. D. Hariö-bugten och hamnarne från Ystad till Ölands S:a udde. „ E. Calmar sund med Öland. Den 17 Augusti f. m. 239 Lit. F. Norrköpings bugten, från Calmar sund till Landsort. „ G. Gottland med Fårö och Gottska Sandö. „ U. Stockholms skärgård ifrån Landsort till Oregrund. „ /. Alands och Abo skärgårdar, fr.