Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åter hade Hagar tillbragt en timme under makten af dessa intryck, när hon vaknade till besinning af en brännande törst. Törsten var värre än hungern. Hennes hufvud värkte, hon skälfde af köld. Skulle man här låta henne törsta och frysa till döds? Såstången låg så nära ... Nej, ingen feghet! Hon trefvade efter kohuden, som hon varseblifvit någonstädes i hörnet, och bredde ut den på golfvet för att bereda ett nattläger. Huden var torr och styf, hon lyckades svepa en flik omkring sig och somnade. Men i detta fängelse fanns ingen nattro. Om en stund sprang hon upp, ty någonting hade med kvicka, mjuka fjät krupit öfver hennes ansikte och tycktes vilja inkrypa i barmen. Det var en råtta, och Hagar afskydde råttor. Yrvaken trampade hon på såstången, grep den, höjde den mot taket, men kom till besinning, bortkastade åter stången och satte sig, hopkrupen och skälfvande, på sillfjärdingen för att afbida dagsljuset. Ingen feghet! upprepade hon. Ändtligen började en strimma af dagen gry genom den trånga källargluggen. Klockan borde nu närma sig sex på morgonen, och husfolket var i rörelse. Hon hörde röster, källarens dörr öppnades, en dräng och en piga inträdde. Drängen ställde sig att bevaka utgången, medan pigan försedde sig med dagens behof af förråden i källaren. Släpp mig ut! ropade Hagar, i det att hon försökte tränga sig fram genom dörren. Svaret blef en hård knuff tillbaka. Så då, sade drängen med ett grin, mera af dumhet än elakhet. Är det du, som förhäxat vår nådiga fröken? Flyg ut genom stenmuren, om du är af den rätta sorten! I detsamma ångrade han sin obetänksamma uppmaning, som ju en häxa så lätt kunnat efterkomma, och ropade till tjensteflickan, att hon skulle skynda sig: här vore hin lös. Ingången stängdes ånyo, och fyra nya långa timmar förflöto, tilldess att fru Beata slutligen visade sig i dörren. Hon fann sin fånge orörligt inkrupen i ett hörn af källaren och insvept i kohuden, hennes enda, otillräckliga skydd mot det kalla luftdraget.
Efter den store Guslaf Adolphs död skrifver Axel Oxenstjerna i det märkliga memorialet från Frankfurt am Mayn den 8 Oct. i633, hvilket på en gång innehåller grunddragen till en fullständig försvarsoch finance-plan för Sverige: ”Ändock den införde handels-ordinantien hade sina skäl på den tid, da den gjordes, så är likväl nu klart och ögon - D c 11 17 J u n i f. m. 3a5 skenligt, att handeln är derigenom förminskad såsom den der alltid älskar frihet, efter som städerna ej heller deraf vexa, att en man, två eller tre hafva näring allena och sätta köpet, tilan tillvexten kommer af folksens myckenhet och sammanlopp, och deriveras derifrån på alla statens ledamöter, hvarföre ock större delen af ämbeternes skrän och deras stranga leges, särdeles de med fåfänge omkostnader, borde remitteras, ålan ser hvad utländske stader, och äfven Götheborg, vunnit på en fri marknad för utoch inländske på en beqvämlig tid 0111 året, och ändock några få krämare skole säga deremot, och det kunde synas, som den fria handeln skulle försvaga borgerskapets näring, så skall likväl den, sorn saken med förnuft och utan passion anser, och skådar det belas välstånd, finna att våra inländska varor derigenom skola, blifva begärlige. — Bäst är således att Kronan sätter sin profit i en riktig tull, och g i f v e 1' handeln i under såta ines li ände r.’' Hr Ribbing, Bengt: Jag skulle visserligen icke mot sätta mig en återremiss af detta betänk., om jag ej fruktade, alt man derigenom gjorde frågan än mer invecklad för den makt, som slutligen skall densamma afgöra. Det är icke så lätt, att i sådana saker som denna kunna förena de olika intressenas åsigler; men jag tror, att som saken nu står och med de yttranden, som föregående Ständer i ämnet afgifvit, det icke bör blifva särdeles svårt för Regeringen att deraf draga sådana slutsatser, att hon kan uppsätta och utgifva en tillfredsställande författning i ämnet.
De för Banken erforderliga silfverindragningar hafva tillförene alltid verkställts från Hamburg; men när, under förra hälften af år 1864, förstärkning af Bankens silfverförråd befanns erforderlig, beslöto Fullmägtige, med afseende derpå, att prisförhållandena å utrikes orter kunde göra det fördelaktigare att inköpa silfver i London än i Hamburg, att söka inhemta någon erfarenhet härutinnan, samt läto fördenskull under Mars månad nämnda år från London hitföra ett parti silfver; en åtgärd, till hvars vidtagande det först under sednare tid af Rikets Ständer åt Fullmägtige lemnade bemyndigande att köpa vexlar å £ Sterling öppnade lättadt tillfälle. Dä silfverindragning ungefär samtidigt skedde frän Hamburg, bereddes härigenom möjlighet att öfver resultaten af de tvänne särskilda operationerna anställa jemförelse; men enär en sådan icke af Fullmägtige framlagts, uppgjorde 1864 års Revisorer, pä sätt här ofvan anförda § af deras Berättelse ornförmäler, en dylik beträffande det då från de båda nämnda platserna inköpta silfret. Vid denna jemförelse utgingo Revisorerne, som, på skäl, hvilka i sist åberopade § anföras, dels ansågo den vid förut skedda beräkningar af kostnaden för från Hamburg infördt silfver begagnade beräkningsgrunden, att 133' R:dr Runt, oförändradt antagits lika med 100 mark Hamb. B:ko, icke angifva verkliga förhållandet, dels funno detta antagande ännu mindre kunna läggas till grund för en jemforelseberäkning mellan resultaten af införsel från tvänne särskilda platser, från den åsigt, att evalvationen af de främmande valutorna till Svenskt mynt borde ske efter de vid tiden för silfrets inköpande verkligen gällande kurser, samt yttrade, med anledning af det resultat beräkningen angaf, hurusom skäl syntes vara för handen att Angående inköp af silfver.
— Detta stadgande till Borgenärs ^ch Gäldenärs ömsesidiga säkerhet förutsätter den princip, att gälden skall wara till sitt belopp bestämd och as Gäldenären godkänd, sa wida in» teknings åtgärden skall äga kraft; Men det wisnr ock, att Gäldenärs uteblifva förklaring ej får uppehålla Borgenärs säkerhet: Således kan enär denne fullgjort alt hwad pä honom ankommer, ingen åtgärd af annor man uphäfwa denna säkerhet, utan mäste den sörblifwa orubbad och anses sä helig, att inga försök till detz häfwande mage hofwa werkan. — Skulle an» norlunda ske wore Borgenärs säkerhet ingen, omöjelig att beräkna, och derigenom skulle det högst wigliga förrroender aldeles förswinna. Den händelse, att en Gäldenär söker afträdesörman inngk, han stg förklarar öfwer en sökt inrckning, Den ri December. iz8i ning, eller ock söre den dag, soin lill en ladan för» klaring; afgifwande blifwit Utsatt, bör således icke »nedföra osäkerhet för Borgenären, enär han i rätter lid kungjort sin ansökning, helst det annars ffulle ligga i hwarje Gäldenärs magt akt förekomma all säkerhet. — Lagstiftaren som »visligen sörutsert, att Gäldenär kunde lägga hinder j »vägen och genom hvarjehanda försök uppehålla Borgenären i desi rätt, har ock sörefkciswit, att intekning stall gälla frän den tid den först i Rätten sökteS. Detta wisar, att det är intekriingenS sökande och skuldens obestridde belopp söm Utgöra grunde» för inlekningen. Den anbesalte påskriften ä stuldebrcfwet är cgenteligen icke annat än Domarens demis, att ingenting mera äkerstär af hwav lagen fastställ, böra af intekningssökareu iakttagas, samt att gälben är ostridig och alt den handling, och ingen annan, warit grunden för Borgenärs begärts och erhallne »säkerhet. Utskottet anser derföre lagens stadgande i i §. ? Cap. Rättegångs
Kanunar-Collegium, inse angelägenheten, att gällande Författningar, utan undantag till någon enskild persons förmon, i deras helgd bevaras, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl att bifalla Arrendatorernes af Sörfors Krono-Laxfiske underd. anhållan att, efter arrende-tidens utgång, få ytterligare, under flera år, på nu stadgade vilkor, arrendet bibehålla ; hvaremot Rikets Ständer, med afseende å ej mindre vitsordade betydligheten af den å Fiske-byggnaderne timade skada, än ock å den af Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelade upplysning om svårigheten att verkställa den kostsamma reparationen å den så kallade Djuptinan, få till Eder Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att, efter Eget ompröfvande, i Nåder bestämma, till hvad belopp den sökta nedsättningen uti nu gällande Arfendeafgift eller Taxa, för återstående trenne Arrende-år, må ega rum, äfvensom huruvida Sökanderne, i händelse de, genom inträffande sAa‘ga 1 vintrar, vid Arrende-tidens slut, ej ännu blifvit satte i tillfälle att verkställa den å Djuptinan nödiga reparation, och ej sjelfve för Arrendet åter stanna, måga, för Djuptinan, till någon mindre del njuta eftergift uti den, enligt Contract, dem åliggande skyldighet att, vid atträdandet, aflemna Fiskebyggnaderne fullkomligen åter iståndsatte, och denna skyldighet, i hvad sorn derutöfver kan erfordras, å de blifvande Arrendatorerne öfverflytta. Rikets Ständer framhärda etc. 84 Exp. Utsk. Försl, till lind. Skrifv, N:o 36, N;o 36, Uppl, o. godk. hos Ridd. och Adeln d, 2 Mars 1829. Preste-Ståndet cl, 5 — —■. Borgare-Ståndet d, 5 — —• Bonde-Ståndet d, 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående af Mjölnaren Eric Wäss eli söht nedsättning i Arrendet för Carl Gustafs Stads Krono-Tulhjvaru.
Llt supra. klx krotocollo, /r. 6. 8 i 1 vers tolpe. Utdrag af protokollet, hälle: hos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen t Orebro den 14 2lug. 1312. S. D. 8öredrogos ånyo Allmänno Blswärs, och Economie, Utffottetö den 9:0c Junti och den z Julli pa horvet lagda Memorial, angående stmts pingS - Den -4 Augusts. 264/ ninas-ssyldighet samt deltagande i byggnader m. m. af Tingshus och Härads. Fängelser m. m. och angående werkställighrt af besiutade öfwerenskommelser emellan Kyrkoherdar och deras Åhörare, om Prest rättigheter; hwilka Ridderstapet och Adeln hade hänstjutit, llll behandlande af det till jemnkning af stridiga meningar emellan Standen tillsatte Särstildka Urstott: och sedan Högloflige Ridderstspct och Adeln det Särskildta Utstottets Betänkande bifallit, men derjemte erhållit underrättelse, att genom 2:ne Stånds beslut, berörde samma Utstötts Betänkande wore till nästa Riksdag hwilande, fann Ridderstam och Adeln i följe deraf, afwen de oswar, anmaldta frågor under samma uppskof inbegtipne. lUt supra. klx krotocollo, 6. 8i Iver stol ps.' Utdrag af protscollet, häller hos HZglofl. Ridderstapetoch Adeln, wid Urtim» Riksdagen i Orebro den 14 Aug 1312.
Vt dr. den 18 Aue, \83/f.. i5 dets beslut om det förtydligande i Bevillnings-Förordningen, i afseende på afgift å synbar förmögenhet eller inkomst, att ifrån inkomst icke afdrag får göras för lefnads-kostnad.. S. D. Föredrogs och lades till liandlingarne ExpeditionsUtskott et i Memoiial N.o 14» till; Högloflige Ridderskapet och Adeln, med anhållan 0111 meddelande af Ridderskapets och Adelns beslut, angående en fråga i Banco-Utskottets Betänkande N:o 14. S. D, Preste-Ståndet, som beviljat det i Stats-Utskotlets Utlåtande N;o 321 tillstyrkta anslag af 4000 Rdr för hvardera Academien till afbjedpande af de oundgängligaste materiela behofven, och genom ProtocollsUtdrag blifvit underrättädt, att Högloflige Ridderskapet och Adeln fattat enahanda beslut, beslöt, på derom väckt fråga, att vänligen inbjuda Yälloflige Borgare-Ståndet, sorn till samma ändamål beviljat 2000 Rdr, att i denna punkt med Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet sig förena S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Banco-Utskottets Betänkande N.'o a5, angående afskrifning af ett från Banken till numera aflidne Handlanden i Uddevalla Paul Vikström utgifyet fastighetslån. S. D. Vid förnyad föredragning återremitterades B ane o-Ut skottets Betänkande N:o 26, i anledning af Enkefiu Ulrika Silfverstolpes ansökning om fortfarande understöd till hennes sons uppfostran.
I följd hvaraf, och derest Ridderskapet och Adeln skulle behaga gilla denna Utskottets åsigt vördsamt tillstyrkes, att 48 §. uti det af Utskottet uppgjorde, och på Ridderskapet och Adelns pröfning nu beroende för-j slag till en förändrad redaction af Riddarhusa Ordningen, må sålunda ändras, att orden: vid flutet af hvarje Riksdag, borttagas, och i stället införas ; ovilkorligen inom fy ra' mannder fran den dag dd Kongl. Maj:t afgifvit Dess Nådiga proposition till Rikets Ständer angående. Statsverkets tillstånd och behof, af Ridderskapet och Adeln &c. samt att vid periodens olut det tillägg göres: JOch bör Directionens RiksdagsBerattelse sä tidigt af RiddarhusUtskottet granskas, att Ri åder skåpet och Adeln, i anledning af det yttrande, Utskottet deröfver bör afgifva, md kunna inom nämnde tid pröfva samma Berättelse ock huruvida Directionen md hafva dess åliggande i afseende på Riddarhusoch Sliftsärendernesförvaltning rätteligen fullgjort. Äfvensom att 1 3 §. af x Art. uti Förslaget till Instruction för RiddarhusDirectionen, de orden: vid fuiet af hvarje Riksmåle, må utbytss mot orden: på fatt 48 §. i RiddarhiuOrdningen fad gar. Dm 9 October c. m, y5 Hvilket dock alif, till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 8 October 1823. På Riddarhusötskottets vägnar Polucarpus Cronhjelm. N. Snoilsky. Bilaga till Pleni-Protocollet för den 11 October, förmiddagen. Herr Treffenberg, Cuny Gabriel: Då detta ämne förra gången här discuterades tillkännagaf jag det föga hopp jag ägde, att denna Riksdag se realiseradt mitt Förslag om stämpladt papper tili begagnande vid postuppbörden, så till vinnande af en bestämd controll öfver densamma, som till införande af den berömda frankeringsmethoden. Flere personer, som vid första påseendet 76
Det är för sådant ändamål, som Catharina KronoBränneribyggnad blifvit upplåten, och underhålles med de medel Stockholms Stad särskildt för denna Sjukhusanstallt erlägger. Hvad åter Tanto Bränneri beträffar, så har detsamma aldrig varit upplåtet lill någon annan, utan blifvit för Magazinsfondens egen räkning disponeradt, och dess numera visserligen förfallna tillstånd har således icke kunnat undvikas, sä vida man icke velat använda Magazinsfondens egna tillgångar till högst dryga reparationers verkställande. Husets hastiga uppförande förorsakade dess dåliga beskaffenhet frän början, men det bör åtminstone icke tillskrifvas misshushållning, alt man icke underhållit detta hus, lika väl som Magazinslnrättningens öfriga tillhörigheter, ty vid en blifvande försäljning skulle man då icke hafva kunnat påräkna ersättning ens för reparationskostnaderne. Den af Herr Rosenqvist omnämnde mossen lät jag efterfråga genom Konungens Befallningshafvande i Örebro Län, der den sades hafva legat; men den kunde icke igenfinnas. Dess åsätta värde af4 R:dr betecknar inköpspriset, icke årlig ränta. Den har på detta sätt stålt upptagen i Magazinslnrättningens böcker alltsedan 1780-talet; och jag frågar, omj del 5o H. 9* Den 18' jSt o v t: m ber f. rri. väl lönar mödan, alt använda besvär ocb bauske äfven kostnad, för att få reda på en jordlapp, sorn blifvit inköpt för 4 b:dr och sorn ingen nu mera vet, livar den finnes. Hvad slutligen angår försäljningen af Upsala f. d. Bränneri till SeraphimerOrdensGillet; så får jag anmäla, att jag, såsom Chef för MagazinsStyrelsen, flere gånger sökt öfvertyga OrdensGillel om nödvändigheten att med sitt anbud uppgå till lägenhetens upptagne värde, om anbudet skulle kunna antagas; men SeraphimerOrdensGillet har beständigt förklarat , alt de betydliga reparationskostnader, sorn erfordrades, icke medgåfvo högre köpeskilling, än Gillet redan erbudit.
Och Israels Guds härlighet steg upp ifrå Cherub, öfver hvilkom hon var, intill huströskelen, och ropade till honom, som linnkläden på hade, och skriftyget vid sina sido. Och Herren sade till honom: Gack igenom Jerusalems stad, och teckna de män i ännet med ett tecken, som sucka och jämra sig öfver den styggelse, som derinne sker. Men till de andra sade han, mig åhörande: Går efter dessom igenom staden, och slår derinne; edor ögon skola ingen skona, eller med någon öfverse. Slår både gamla, ynglingar, jungfrur, barn och qvinnor, till döds; men de som tecknet hafva på sig, ingen af dem skolen I vederkomma; begynner först uppå minom helgedom. Och de begynte på de gamla män, som för husena voro. Och han sade till dem: Ohelger huset och görer gårdarna fulla med döda kroppar; går här ut. Och de gingo ut, och slogo i stadenom. Och då de utslagit hade, var jag ännu qvar blifven, och jag föll på mitt ansigte, ropade och sade: Ack! Herre Herre, vill du då förgöra alla de qvarlefda i Israel, att du så utgjuter dina vrede öfver Jerusalem? Och han sade till mig: Israels hus och Juda hus missgerning är allt för stor; det är icke annat än öfvervåld och orätt i landena och i stadenom; ty de säga: Herren hafver öfvergifvit landet, och Herren ser oss intet. Derföre skall mitt öga ock intet skona, och ingen nåd bevisa; utan jag skall göra med dem, som de förtjent hafva. Och si, den mannen, som linnkläden uppå hade, och skriftyget vid sina sido, svarade, och sade: Jag hafver gjort såsom du mig budit hafver. Och jag såg, och si, på himmelen, ofvan Cherubims hufvud, var lika som en saphir, och ofvanpå honom var lika som en stol. Och han sade till den mannen i linnkläden: Gack in emellan hjulen under Cherub, och tag händerna fulla med glödande kol, som emellan Cherubim äro, och strö dem öfver staden; och han gick in, så att jag såg då han der ingick.
Cederström att förbehållet är öfverflödigt; men till tröst för dem, sorn anse förbehållet nödigt, är det sorn jag uppgifvit förslag lill en annan ordalydelse. Antingen denna antages, eller den som Frih. Palmstjerna föreslagit eller någon annan dylik, sä blir följden den, som J finnen, mine Hrr! att dä behöfver i detta afseende icke något vidare beslut af R. St. fattas, i händelse skattejemkningen icke varder afgjord. Deremot, om man antager den af Utsk. uppgifna redaktion, sä är det nödvändigt att R. St. ang:de inkomstberäkningen fatta ännu ett beslut, antingen skattejemkningen antages, eller förkastas, emedan den uppgjorda beräkningen, thy förutan, icke är fastställd Detta är skilnaden, mine Hrr! och vinsten följaktligen den, att åtminstone i den ena händelsen slippa fatta vidare beslut om ämnet, i händelse R. St. vidtaga elt sådant som Frih. Palmstjerna och jag föreslagit; hvarföre jag, då det ej genast kan ske, anser denna punkt böra återremitteras. Den 16 Februari f. m, 505 Frih. Cederström: Jag beklagar att jag för 3:rlje gången måste uppträda i en fråga af så ofantligt enkel beskaffenhet, att den ej bordt upptaga någon tid och många ord. — Grundlagen innehåller det vilkor som, för bestämmande af skatterna så (ill utgifter sorn inkomster, skall iakftagas. Grundlagen säger alldeles tydligt alt, om K. St. i Statsutgifterna besluta mer än hvad inkomsterna räcka till, så skall skilnaden genom ökad bevillning fyllas. Delta känna vi af grundlagen, och det är således alldeles slut pä alla sådana frågor.
Besl. IX: 6)4. 619- 624. 627, — se äfven Landsköp och Landtmannavarqr,' O. Odlingar, Län för dem från Banken, Revisor. Beratt, II: i3. Skrif. X: 4^o, — rättighet dervid att tillhålla grannar till afloppsdikens upptagande, Remiss II; 4go, L, U, Bet, Vilt 122. Besl. IX: 323. 3?5, — ytterligare om Lån dertill och om Förbattringshus, Remiss II: 659. E. U. Bet, VIII, 828“, Besl, IX: 5o7. Omröstning, 1 Utskott, C. U. Bet, lil; 38. Resi. C. U. Bet. lil; m. Besl. IX: Register 35 479, C, U. C. U. Bet. III: i35. Besl. IX: 692. — ssedels afläggande, föreskrifter derom, C, U, Bet, III: 57. Order, Militär-, se Bref, Osmundsjern, sättet till lefverering deraf, Remiss IT: 494. S. U. Bet, IV: 482. Skrif. X: i63, P. Pappersbruk, understöd för dem, se Collegium, Ko mmerse, - — se äfven Lumpsamlare. Parm-penningar, BroTorgoch Renhållningspenningar, i Stockholm, samt Vågoch Mätarepenningar, i öfrige Städer, Remiss II: 473. 499. E, U. Bet. VIN: 332. Besh IX: 248.253.255.267. E. TJ. Bet. VIII: 831. Skrif. X: 467. Pass, vid Resor öfver Norrska Riksgränsen, se Trädvaror. — Msgistraternes rättighet till utfärdande deraf, och Passkontors inrättande, Hemiss II: 516. E. U. Bet. VIII: 110.
Först vill jag protestera mot de anmärkningar, som blifvit uttalade af en ledamot, dervid han säger att det var allt för genomskinligt och man behöfver ej tveka, att dessa 10 millioner, som reservanterna i StatsUtsk:t föreslagit att kontrahera öfver de 25, skulle användas till andra fördolda ändamål. Jag får nämna för den värde ledamoten, att jag, så väl som alla andra medlemmar af Den 15 Februari e. m. detta Stånd, liar anspråk att blifva trodd på mina ord och att mina •ord ej tolkas på annat sätt än de blifvit uttalade. Jag kan äfven ■omöjligt finna, huru man kan fatta Betänkandet på sådant siitt, då det innehåller tydlig föreskrift att de 10 millionerna ej skulle oanvändas, förrän II. St:r samraanträdt till nästa Riksdag; och dess utom kan jag ej föreställa mig att Statsverket skulle vilja begå ett ■kontraktsbrott eller att någon ledamot skulle hafva panna att framkomma med ett sådant förslag. Många torde finnas, som frukta, att en tillökning i lånesumman, sådan reservationen föreslår, skulle inverka skadligt på bankens ställning. Af flera föregående talare har blifvit ådagalagdt att bankens ställning blir bättre i stället för sämre, och att således i detta hänseende ingen fara förefinnes.' En annan talare, Hr ven Koch, har yttrat att. han för sin •del ej ville bifalla kontraherandet af dessa 35 millioner, derföre att det vore tänkbart, att R. St:r vid nästa Riksdag icke skulle fortgå på den utländska lånebanan, och äfven derföre att provinsiella ■intressen då skulle kunna framkalla en ny lånunge på några millioner. Jag måste bekänna att ett af hufvudskäleti för mitt yrkande -af 35,000,000 var just den förhoppning, att man skulle undvika ■uptagandet af nya utländska lån. Jag vet alltför väl att både inom representationen och bland allmänheten den föreställningen gjort sig gällande, att man ej bör tiplåna högre belopp, än man behöfver för de påbörjade jernvägsarbetenas fullbordande; men om nu R. St:r i sitt underd. svar till K. M:t förklarade, att R.
M 56, i anledning af motion om ändring af Kongl. Kungörelserna den 20 November 1845 och den 23 Mars 1858, rörande ersättning till vittnen, som i brottmål åberopas af allmän åklagare. Ståndet lät vid Utskottets härutinnan gjorda hemställan bero. JVs 37, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposili' n till Livets Ständer, angående ersättning till domare och målsegande i de fall, då flera härad haiva gemensam tingsstad i brottmål. Bifölls. J\l 38, i anledning af motion om stiftande af en lag, rörande afskedande af Statens etnbetsoch tjenstemän, som i följd af va:.:;nne, le nhet, b indhe.t eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att oeras tjänster bestrida. Bifölls; och JV5 59, i anledning af motion om ändring eller förklaring af Kongl. Cirkulärbrefvet den 28 Mars J858, i fråga om beräkning af tiden för lärares vid elementarläroverken rätt till uppflyttning i högre lönegrad. Alla tre momenten godkändes. S. I). Föredrogs punktvis Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JVJ 11, i anledning af dels gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock Biks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet JYs 4, angående vilkoret! för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Den af Utskottet framställda inbjudningen uti lörsta yttrandet,^angående § 41, blef af Ståndet antagen. S. D. Vid nu skedd föredragning af Be vill nings-Utskottets Memorial, JVs 22, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande tulibeslämmelserna för bran - Prot.-Vtdrag den 31 Augusti 1863.