Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det rader dock en betydande skillnad just i detta fall mellan de senaste ocli de första flickskolemötena, och hvad motet i Lund angår, kan ingen ined fog påstå, att det där endast var ett fåtal herrar som behärskade diskussionerna. Allra minst var detta fallet inom sektionerna, där nu för första g h g e n kvinnor sutto soin ordförande. Xhnga intressanta och för flickskolorna viktiga spörsinål före-. koinino vid de allinänna saminankomsterna - m %liända allt för många för att alla skulle behörigen kunna utredas. $1 öjlig7ietetz att begräma Jlickskolans verksamlhet och närmare bestämnma dess uppgift, gent emot de måtzga 7craf alln.zäfz7ieten ställer på $ensamma, var en a,f de viktiga frågor, som kommo under debatt. E n fråga af detta slag afgöres dock ej med några timmars diskussion, om den öfverhufvudtaget f. n. kan afgöras, sammanbunden som. den ar med djupt gående sociala frågor. E n del menade, att henimen ville ha salongsdamer, hvarföre skolorna måst; rätta sig därefter, andra Ater, att då hemmen fordrade, att flickorna skulle göras dugliga a t t försörja sig sjalfva, inåste skolorna gå i sainma riktning. Erfarenheterna voro således p&amp; denna punkt högst olika. Frdyan om öfvern ?zst~ * ängninngg var också före, dock utan att omfattas med sainina intresse soin vid föregfiende skolmöten. Det före föll soin on1 man varit ense oiii att någon öfveransträngning numera endast undantagsvis förekomne. Med större liflighet omfattades friigan ona feriernas förkortfiing och i samband därmed om feriernas anvtindande pb ett gagneligt stitt.
3. morn, det tillagg; ”eller ära under samma tid Penningar eller ”Varor af Gäldenär upplånte, eller under anunan förevänning åtkomne, hvilkas användande han ej kan behörigen redovisa.’’ De förslag, Vi 1 öfrigt, i afseende på denna Förordning, framställt, hav Kongl. Maj:t till pröfning af den till Lag Verkets öfverseende förordna^ de Comité öfverleinnat. 5:0 I afseende på hvad sorn bör iakttagas vid besvärs anförande i Brottmål, håfve Vi, intill dess den Allmänna Lagen, som är under omarbetning, hinner utfärdas, nu stadgat; ”Att den som vill hos Kongl. Maj:t söka än”dring i något af Hofeller Ofver Rätt med”deldt Utslag i Brottmål, som efter anslag ”är utfärdadt, ingifve i Kongl. Majus Justitia*, ”Revisions Expedition sina underdåniga besvär, ”inom hälften af den tid, som i 30. Gap. g. §, ”Rättegångs - Balken för tvisters fullföljande hnnes 49° Den q Augusti ”finnes utsatt. Har målet varit PIof-Rättens pröfning ”underställdt, vare lika tid till de underdåniga be”svärens, inlenmanderifrån den dag, Parten af Ut”slaget bevisligen undfått del. Böter, ersättningför ”Rättegångs-kostnacl och hvad Hofeller Öfver”Rätten derjemte ålagt den missnöjda Parten att ”gaida, skola, der sådant ej förut vid besvärs”anförande derstädes mot Under - Rättens Utslag ”skett, nedsättas hos Konungens Befallningshafvande, Magistrat eller Kronofogde i Orten, ‘‘samt bevis derom bifogas de underdåniga Be’’svären.
M:t mätte härtill i Nåder upplåta en på Eskilstuna Kungsladugårds mark, i närheten af Eskilstuna stad, befintlig stenig och ofruktbar backe, Kapellbacken kallad, af 2 tunnlands 11 kapplands vidd, jemte ett tunnland derinvid belägen åker till byggnadsplats för skolhuset och lill planteringsland för skol-iäraren, att af Klosters församling tillträdas, när den tid, för hvilken Eskilstuna Kungsladugård nu vore utarrenderad, tilländaginge, eller den 14 Mars 1862; så har, efter det vederbörande fått häröfver i underdånighet sig yttra, E. K. M:t, uti cu till Rikets Ständer den 18 nästlidne April a flå ten Nådig Proposition, täckts förklara, att E. K. M:t väl för Sin del funnit den af Klosters församling sålunda framställda'begäran förtjena ett billigt afseende, helst, enligt hvad E. K. M:ts Befallningshafvande i länet upplyst, otvifvelaktig1, vore, att inom församlingen, som förr eller sednare skulle komma i behof af egen skolhusbvggnad, icke någon lämpligare plats än den föreslagna härtill funnes och upplåtelsen af den ifrågavarande jordrvmden, hvaraf blott ett tunnland utgjorde fruktbar jord, blefve för Staten af ringa betydenhet, i jemförelse med den stora fördel, som derigenom åt Klosters församling skulle beredas; men att, då Eskilstuna Kungsladugård, på hvars egor berörda mark vore belägen, tillhörde de Kronan omedelbart förbehållna egendomar, hvilka, jemlikt Regerings-formens 77 §., ej kunde utan Rikets Ständers samtycke Kronan alhändas, samt skulle efter de genom Rikets Ständer föreskrifna grunder förvaltas, E. K. M:t ville delta ärende i Nåder till Rikets Ständers pröfning öfverlemna och dervid föreslå, att ofvannämnda under Eskilstuna Kungsladugård hörande jordrymd af tillsammans tre tunn - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 9S.
Utan att tillskynda honom några directa fördelar, lätteligen kunna förorsaka honom Större utskylder, än dem han hittills fått vidkännas, förmenar Utskottet, att åtminstone ganska få, äfven om lånebiträden i sådant ändamål lemnades af staten, skulle på detta föremål villja använda sin omtanka och sin förmögenhet, minst i en tid, då jordbrukaren kanske ofta saknar utvägar till fyllan* de af de nödvändigaste utgifter och faehofver, Den andra hufvudsakliga förutgående åtgärden, som förevarande system tyckas påkalla, är, enligt hvad nämdt är, en allmän refning af all jord och en jemn fördelning af alla hemmans olika grundräntor; ty utan en sådan jemnkning skulle icke, enligt Utskottets tanka, den föreslagna uppskattningen af hvarje tunnland jord, kunna bringas till den enhet i värderingsgrunderne, sorn förslaget synes påkalla. I anledning af Herr Biskop Almqvists ttied heres Memorialer, har Utskottet redan yttrat sina tankar rörande en sådan åsyftad jemnare fördelning af hemmanens grund - jgi6 Besv. och Ekon. Utsk, Betnnkanäen. räntor, och Utskottet har dervid antagit da grundsatser, att en öfvergång från grundskatt-systemet till den princip, som gör en hvar medborgare i män af sin inkomst skattskyldig till staten, och derigenom bereder befrielse för jordbruket från sådane vid detsamma häftande onera, dem man icke utan skäl benämnt för servituder, vora i många afseenden önskvärd, och hvartill äfven en öfvergång redan vore börjad, hufvudsakligen genom de grunder för allmän bevillning» utgörande, hvilka i sednare tider blifvit antagne och utvecklade, och hvarvid, ehvad hemmansvärde, eller beha!» len afkastning dervid utgjort grunden för beräkningen, de privilegierade hemmanens högre värde eller större behållning af inkomst ådragit deras egare en större bevillning, än de oprioriterade. Äfven vid detta Riksmöte äro i förstnämnde afseende åtskillig e åtgärder beslutne, och under det lagstiftningen sålunda småningom närmar sig det mål, som ligger i tidens lynne att befordra, understödjer fortgången häraf äfven den enskilda industrien.
Lilla bror skall läggas i en kista, som också kommer från staden, och det skall bäddas med blommor och strån omkring honom. D e båda grannbarnen, som finna sig något tillbakasatta, där de gå i sina vanliga kläder, vilja gå med och plocka. » Då kan vi plocka bläbär ät oss själfva på samma gång. » Barnen traska i väg, Siri med sin ballong i handen. I skogen råkar hon släppa snöret — bara ett enda litet ögonblick, då hon ploc kar blåbär. Ballongen höjer sig ögonblickligen, sväfvar upp mellan granarna, rätt upp i himlen. Stor sorg och öfverlägsen tröst. » Vår lilla bror, som är i himlen, kastar nog ner den igen, » säger Ebba. Och den lilla torkar sina tårar. Hon har fått något att hoppas på. Men morgonen därefter, då hon förgäfves sett efter, om ballongen blifvit nedkastad från himlen, säger hon i samma ton, som den öfverlägsna Ella plägar använda mot henne: » Barnungen behäller den nog. » Då kommer Ebba ut, med rödgråtna ögon. » Våran pappa gråter, » säger hon i en ton, som uttrycker en viss belåtenhet öfver att kunna meddela en så underlig nyhet. Lille Karl kommer efter med ögon, som undra öfver allt det ovanliga, som nu. sker. Där kommer den lilla s \ arta kistan; där komma kartonger och askar, och tanter och farbröder komma på visit och, där bjuds chokolad och kakor, och det skall bli så roligt att se på, när lille bror lägges att sofva i kistan bland alla blommorna. De ha fullt upp att se på. Och ingen har nu tid att se efter dem, hålla reda på hvart de ta vägen och hvad de ha för sig. När de trötta sitta i gräset, händer det att någon af dem frågar: » Hur är det när man är död? » men ingen har något att svara. Och så föreslår man en ny lek, medan solen gassar ner från en sommarhimmel utan moln. F r å n Iduns läsekrets. Våra trappuppgångar. Och i sanitärt afseende! Hvem skulle k u n n a tro det? kaffe.
För öfrigt, och som, enligt hvad Utskottet inhemtat, Tackjerns-vågen i Stockholm, hvilken utgör en egen inrättning, afskild från Stadens stora Jern-våg, och ly. dande ensamt under Stockholms DrätselCommission, är försedd blott medj en ansvarig Tjensteman, nemi. Inspectoren eller Vägaren, som ej biträdes vid sin befattning af något Tull-Styrelsens eller Kronans Ombud; så, och för beredande af eö n Banco-Ulsfiotlets Memorial N.o 100. större säkerhet och controll, i anseende till det Tackjern, som, å denna Väg lig-, gande, kan blifva i Banken för lån pant satt, har Banco-Utskottet ansett sig böra tillstyrka: att Rikets Ständer bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , det serskildt Nådigt förordnande måtte, till vederbörlig efterrättelse, blifva meddeladt, af innehåll: att ingen Skeppnings-altest öfver något slags inlastadt lånbart Tackjern må ifrån Stockholms våg kunna utfärdas, som icke är underskrifven af de personer samfäldt, hvilka det, enligt ofvanintagna Reglementes 3:dje punkt, skulle tillhöra alt underteckna och ansvara för Yåg-attesterne till belå-v liing; äfvensom, att förpassning på sådant Tackjern icke får af vederbörande Embetsman vid Tullverket meddelas , mgd mindre Skeppnings-atteslen befinnes vara på nyssnämnda sätt verificerad. Rikets Ständers upplysta bepröfvande underställes detta vördsamligen. Stockholm den 19 Januarii iS3o. Bianco-Utskottets Memorial N o 1Ö1. *3 Nio i o i Ankom till Eip.-Ulsk. den »i Jan. 1830.
ä.nkom till Lrp. litsla. cles 5 älars, kl. 2 e. m. /MZV6L. /Vc?c//AL /^eopo^/t/o/r r/// /k/^6Z3' ^Znnc/e/'^ ccn^ttenc/e />6/c>^>/2eZ a/' t/en /-e/cu^Z/Z' t/c/^ /oe/nn/nA^-^anmc?/^ ^om r-Zc/ Zec/ZA-ö/Z/vanc/s ^cr^toenZ ^o> ö/öe^tt/Zcr^, oe/c o/?r c?ZeeLZoc/e?r^ anucknc/unc/e/ 6//- ven ^Zoe/c/ro/nr^ ö/ott c/en /ci /^e^/vcuec /äk/o. 8eclsn Xon^l. l>Ispt, uppä Likets vict 1809 velt 181 o arens Likscls^sr körssmlscle 8täncier8 unclercläni^s snlialisn om en silman unclersöknin^ sk Lresterskspets sä ksllscle vecleiisA, nti lVscliAt Liek till 1)688 oell Likets Lismmsr-Lolle^ium 8smt 8tsts-6ontor, sk elen 2y ^pril 1812, körorclnst, stt clen pä Leics^liA tiel körlsuscle rpsnmslen skulle köresläs tilt inclraZninA vick clet lecli^s Lsstorst, elei' L^rkolierclens inkomster ökverste^e 100 tunnor; oell cls Lon^I. l)Isp't, uti lVäcli^ Lroposition till Likets 8tsncler viii 28, 5 ärs Liksmöte, köreslsAit, stt elen ännu ieke clisponerscle, men till inclrs^ninA stsllcls, t)el,s»Ii» ticl8 körlsnin^s-spsninälen mätte snslss till unclerstöcl lör Likets sllmänns Länooell Upplöst, inox-Verk, sä väl till löne-körl>ättiinAsr, sorn skol-msterisliers snsksKsncle, ss beslöto Likets 8tsncler, enligt clerss unclercläniAS skrikvelse clsn , r lVluj samma ar, stt clen Lresterskapet clä ko, länts LelcaAliA ticls ko, läninZS-spsnmäl, 80m vore till inclra^nin^ ställe!, kin^e, i clen mon körläuinxen lörkölle, till cletta änöamäl snvänclas; men som livarken Leloppet sk Lenna tillzän^, eller ti c! en , clä Len LIelve använilöar, kuncle liestämmas, sä önskacle Likets Ltäncler, stt Xon^l. ä1sj:t emecllerticl ville sk 8tstsverkets ökverskott snslä
I 66 § är den nya makt Landshöfdingen uppdragen, att vid åtals förordnande mot Landssekreterare eller Landskamererare äfven skilja dem från embetets utöfning, der omständigheterna sådant påkalla. Något behof af en sådan medfart har säkerligen ännu icke visat sig; och om det någonsin förekomme, torde dock medgifvandet af denna utväg fordra det noggrannaste betänkande. I uppkommande tvister, . som öfvergå till misshällighet emellan Landshöfdinge och dess Embetsbiträden, lärer val lika lätt hända, att Landshöfdingen, §om att Biträdet har orätt. Om nu på Landshöfdingens anmälan ett åtal skall anställas, och han imellertid skiljer den angifne Landssekreteraren eller Landskamereraren från tjenstens utöfning, men det vid åtalets utförande eller förberedelserna dertill befinnes, att den angifne ej begått något straffbart fel; så följer häraf dock ej alltid full upprättelse för den skada och oförrätt, som den angifne genom suspensionen lidit; och för Landshöfdingen blir det svårare, men icke lättare, att återtaga honom i tjenst, än det hade varit att imellertid fördraga bois. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse lill 1856 års riksdag. 2 — 10 — norn i ostörd utöfning deraf. Utan tvifvel är det också olämpligt, att en oafsättlig tjensteman skall af någon annan, än domaren, under hvilken han lyder för sin tjensteutöfning, kunna derifrån skiljas, under det frågan om ansvar för fel i denna utöfning beror af laglig pröfning.
Ad. skulle finna för godt alt återremittera detta sednare morn., så vill jag icke sätta mig deremot; men med afseende å de fall, sorn Hr von Hartmansdorff framställt, såsom hinder för dess antagande, kan jag icke underlåta att till H. Utsk. framställa några jemförelse!’, på det att Utsk. för framtiden må söka bereda ett bättre stadgande i denna väg. Det vore ett bättre, om inom StatsUtsk. kunde föreslås den miuimivigt, som bör vara för afradsgild spanmål af alla slag. Vi hafva visserligen circulär från f. d. Magasinsdireclionen, och författningar som bestämma afradsgild spanmål lill 13£ hé vigt per tunna råg, men denna författning är icke 58 Den 4 Januari f. m. känd. Den bör likväl finnas, ly från magasinerne skola lill Kronans trupper derefter ullevereras span mill; men, efier hvad som nu af Statscont. linnes faststäldt, lill endast 13 L® 5 ti per tunna för råg'. Om nu SlalsUlsk. skulle finna, alt samma minimivigt bör fastställas, så är den visserligen klen, ty man kan icke kalla säd strid, med mindre den väger 13| Lti. Emedlertid hvad som än kan blifva faststäldt, så bör det ej bestämma sådane medelvigler, som på grund af skördarne inom soeknarne hvarje år fastställas; ty del är ju rent oförstånd, alt jemföra spanmål, som väger 14 Lti och 15 ti med spanmål, som väger 8 Lti. Då frågar jag: skola icke dessa viglbeslämmelser leda oss in i en härfva af trakasserier, som blott skola föra till tvister, gräl och kif? Men vill och kan StatsUtsk. inkomma med förslag lill minimivigt, skulle den än blifva endast 13j Lti, sä alltför gerna, det har jag ingenting emot; 5 ti mer eller mindre gör för Slalen ingenting, men gör för säkerheten hos räntetagarne ganska betydligt. Jag vill icke motsätta mig en ålerremiss, så vida nemi.
Rosens motion, och dels rättigheten till motioners väckande enl. 56:te §:n Riksd.- Ordn., Hvad K. M:s Propos. anginge, så omnämnde den endast denna bana såsom föremål för undersökning, utan att framställa något förslag till dess anläggande, och kunde den således icke föranleda till anslagets beviljande. Beträffande åter Gr. von Rosens motion, kunde dess åberopande endast afse, huruvida frågan nu är väckt och på sådan grund kan uptagas. I delta afseende förekomme, att Gr. von Rosens motion afser anslag, biand annat, äfven för en bana, gående Iden riktning, Frih. Klinkowström nu omnämnt, samt att Utsk. gjort den, af R. o. Ad. samt 2:ne andra Stånd bifallna hemställan, att de i Gr. von Rosens motion förordade förslag, ang:de stambanors utförande af vissa enskilda entreprenörer, mätte anses hafva förfallit. Denna Utsk:s hemställan syntes dock egentligen afse sjelfva sättet för dessa förelags utförande, enl. hvad ordalagen innefattade, och denna åsigt bestyrktes äfven deraf, att några af de banor, som nu blifvit bifallne, voro uplagne i Gr. von Rosens motion; hvadan icke riktningen af banorne, ulan sjelfva sältet för banornes utförande kunde anses hafva utgjort föremålet för det i afseende på samma motion fattade beslutet. Vid sådant förhållande, och då endast sådane propos:r, som befinnas uppenbarligen stridande mot grundlagen, kunde af Hr Gr. o. Landtm, förvägras, ansåge han sig böra öfverlemna frågan lill R. o. Ad:s pröfning. Hvad åter den af Gr. Posse begärda bordläggningen anginge, så kunde den, då här icke vore fråga om någon ny motion, icke beviljas på annat sått, än med stöd af 49:de §:n Riksd.-Ordn:n, i fall Ståndet ansåge beslut om det gjorda förslaget böra i annat plenum fattas. Efter sedermera framställde propos:r lill bifall först å Utsk:s, derefter å Gr.
Kommitterade, som i öfverensstämmelse med de för löneregleringen antagna grunder, uppfört *äldre Kapten” till lika lön med Kompanichef, anse sig, i ändamål att framgent såsom hitintills, bereda någon högre inkomst åt äldre Kaptener, som icke hafva batteri eller kompani, med der.;f härflytande förmåner, böra föreslå bibehållandet af nu utgående arvoden af 600 Rdr åt 12 bland dessa Kaptener. Vid saknaden af något grundadt skäl hvarföre Regementstrumpetaren vid artilleriet bör njuta högre lön än hans vederlike vid de öfriga vapnen, har den hittills för honom utgående lönen blifvit nedsatt till 700 Rdr. Deremot anse kommitterade de å Svea artilleriregementes stat för Krigsarklimästaren och Kontrollanten vid artilleriförrådet uppförda, och redan länge otillräckliga befunna, arvoden af 300 Rdr för den förre och 75 Rdr för den sednare, icke billigtvis motsvara hvarken det besvär eller den med äfventyr förenade noggranna vård och omtanke, som utöfningen af dessa befattningar i mer än vanlig grad tager i anspråk, och hvarförutan betydliga förluster kunna för kronan uppstå. Af sådan anledning hemställa kommitterade att berörda arvoden måtte förhöjas till åtminstone 500 Rdr för Krigsarklimästaren och 200 Rdr för Kontrollanten. I enlighet med den af kommitterade föreslagna organisation och lönereglering för artilleriet böra följande af de å nu gällande stater uppförda särskilda arvoden och anslag för vissa ändamål dels indragas såsom obehöfliga och dels till beloppen nedsättas, nemligen: 1) indragas a) å staten för artilleriet i allmänhet: Arvode till Fälttygmästaren enligt Kongl. (Detta arvode upphör genom hvad ofvan är föreslaget i afseende å Fälttygmästare aflöningen. ) Arvode för öfverinseende! vid gjutningen af jernkanoner enligt Kongl. Transport , 2,100. 81 Transport Fyllnadsersättning (ill arméens pensions-kassor för vakansoch liggetidsbesparingar enligt Kongl. Brefvet den 30 Mars 1855 (För den händelse pensionskassan skalle af statsverket öfvertagas.) b) å artilleri-stabens stat:
Förhållandet var, att tyget kostade åtta kronor, och att Ida själf lagt till två, men som hon var alldeles ovan vid att narras, hade hon svårt att få äfven denna lilla nödlögn öfver läpparne. Fru Björk såg något flat, men mycket förnöjd ut. » Nåja, det måste jag bekänna inte var dyrt, » sade hon, » tack ska ' du ha, min flicka. » Hon sträckte fram handen efter paketet, som Ida lämnade henne. Därefter vände hon ett par gånger på det, synade det noga och stoppade det under armen för att gå och lägga det i sin byrålåda. Det var icke ofta fru Björk fick emottaga bref eller paket, men när det någon gång skedde, tyckte hon icke om att i brådkastet öppna dem. H o n kände ett försiktigt, misstänksamt begär att en liten tid få gömma dem, fundera och vända på dem och så i ensamhet och stillhet bryta dem och se, hvad de kunde innehålla. » Nå, men ska du inte öppna det, mamma lilla? » utbrusto flickorna. » Jo bevars, men vi ska äta först, » svarade modern och höll hårdt i paketet med bägge händerna. » Nej tack, nu kan du unna oss att få visa det! » utbrast Ida, i det hon skämtsamt ryckte paketet ifrån modern och därefter öppnade det och bredde ut tyget öfver en stol. » Nå, är det inte vackert kanske? » » Ja, » svarade fru Björk, sedan hon granskat tyget och nupit däri, » men inte passar det till nattrock, inte! Det är alldeles för ljust och elegant. Jag har just sett efter, att Marias söndagsklädning börjar bli nött, därför är det bäst, att du tar det här, så kan man ju alltid se ' n vid ett tillfälle köpa ett nytt till min nattrock! » Bägge flickorna brusto ut i ett skratt, så hjärtligt att frun mot sin vilja tvangs att skratta med.
Departements-chefen anförda skäl, hvarföre några bestämmelser om en sådan förpligtelse för Kronans uppbördsman ej heller nu borde stadgas, synas jemväl Utskottet så mycket mer förtjena afseende, som, innan sig visat, på hvad sätt och tid i hvarje ort Pastors lön kommer att utgöras, svårighet torde möta för bedömandet, huruvida de göromål, som i främsta rummet åligga Kronans uppbördsmän, samt så väl Kronans och den enskildes som de Presterliga löntagarnes säkerhet, kunna medgifva denna betydliga tillökning i arbete och i uppbördsbelopp, detta sednare så mycket mer äfventyrligt, som redovisningen skulle komma att ega rum inför många ej med hvarandra gemenskap egande personer, bland hvilka ingen hade någon del i kontrollen å Kronans uppbörd, och således möjligheten, att genom den ena uppbördssumman betäcka balans i en annan uppbörd, underlättades. Utskottet tror således att, intilldess fullständig utredning egt rum af alla de omständigheter, som härvid kunna komma under betraktande, bestämmelserne ej böra sträckas utöfver hvad Kongl. Majit i denna punkt föreslagit och hvilket synes Utskottet vara i allo välgrundadt; derföre Utskottet ock, som delar den i den nådiga skrifvelsen uttryckta åsigt, att Presternes aflönande af församlingen och ej af Staten medför många praktiska fördelar, anser sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till denna punkt. 3:dje Punkten: »Reglering af Presterskapets löneinkomster skall ske, i den mån sådant utan förnärmande af innehafvares rätt kan verkställas, således ovilkorligen vid först, efter författningens utfärdande, inträffad pastorsledighet, eller, om derförinnan fastställd pastoralie-konvention längre tid är gällande, så snart denna tid tilländagår. Sådan reglering må ock tidigare försiggå, derest en församling och dess Presterskap i önskan derom sig förena, eller vid inträffande pastorsledighet församlingen påyrkar gällande konventions upphörande.