Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna underhållskostnad var likväl beräknad för en årlig exercistid af 12 dagar, utom inoch utryckningsdagarne; men sedan exercistiden för Beväringsmanskapet nu mera blifvit förlängd till 30 dagar, inoch utryckningsdagarne oberäknade, och till följd deraf slitningen af exercismunderingen i förhållande till de med 18 dagar utsträckta vapenöfningarne äfven måste blifva större, Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. hade det extra underhålls-anslaget, som för hvartdera af åren 1859 och 1860 utgått med 126,000 Ridr, ansetts böra ökas, såsom det för innevarande statsregleringsperiod eller åren 1861, 1862 och 1863 är bestämdt, till 189,000 Ridr årligen. Otillräckligheten af det mindre anslaget har af erfarenheten redan blifvit ådagalagd; och då högst angeläget är, att den nu antagna planen för Beväringsmanskapets beklädande så väl i fredssom i krigstid orubbad uppehälles, hemställer jag i underdånighet, det Eders Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska det af Krigs-Kollegium för ändamålet begärda anslag, men icke såsom extra anslag, utan att beloppet 189,000 R:dr, såsom för framtiden nödvändigt, måtte på ordinarie stat uppföras och tilläggas anslaget för »Försvarsverket till lands i allmänhet.» Dessutom skulle, enligt hvad jag förut föreslagit, berörda anslag förhöjas med 10,501 R:dr 50 öre, utgörande beklädnadsm. fl. kostnader för ett nytt kompani Ingeniör-trupper.
Föredragande Departements-Chefen anförde härvid i underdånighet: “Vidkommande derefter sjelfva saken, så synes det mig i likhet med hvad af Kammarkollegii t. f. President blifvit yttradt, att Kammarkollegii, enligt Förmyndare-Regeringens beslut, den 28- April 1638 utfärdade Cirkulärbref, hvarigenom stadgades, att salpeterhjelpen skulle uppbäras med penningar, så för detta (1638) som nästförflutna året, intilldess en “order häruti ställd blifver,“ icke kan gifvas annan tydning än att detsamma innefattade en allmän föreskrift i afseende å berörde uppbörd, som borde lända till efterrättelse, intill dess annat förordnande derom meddelades. Att berörde stadgande äfven varit så tolkadt, synes ådagalagdt deraf, att salpeterhjelpen derefter uti alla provinser i Sverige blifvit erlagd i penningar efter kronovärdi, med undantag endast, att uti Småland och på Oland nu ifrågakomma beräkning efter markegång vid olika tidpunkter under 1700-talet blifvit införd, samt att denna afgift i vissa delar af Södermanlands Län utgöres efter annan beräkni*gsgrund eller med endast J stafrum ved, som efter markegång liqvidera*.
Statens Regent behöfver, för de högre plalserna inom administrationen, män, icke blott med i allmänhet goda embelsmanna-egenskaper och vana vid allmänna ärenders handläggning, ulan ock med vidsträcktare erfarenhet och vidsträcktare vuer, än sora kanna begäras af dem, som dagligen åro uptagna, öfverhopas af göromål. Man har ock sett, icke blott i Frankrike och Belgien, utan äfven i de liesta Tyska Stater, huru det öfvervägande embetsmannainflytandet verkat till oro och missnöje. Derifrån skriket mot ”juristerna”. Man klagar öfver det onda, men man vill ej upsöka orsaken, ej bota i grund. Fi borde dock lära något af andra länders dyrt kopia erfarenhet. Vår aflägsenhet från medelpunkten af de politiska skakningar, som nu genomgå verlden, gifva oss dertill ett icke nog insedt och värderadt tillfälle. Vi skola måhända för sent ångra, om vi icke begagna delta, om vi tillslute ögon och öron, för hvad som nn kan läras af ds länder inom vår verldsdel, der de liberala, mot Adeln fiendlliga åsigterna gjort sig gällande. Inom Svenska Adeln finnas, Gudi lof, ännu tillräckligt både af kärlek och af pligtkänsla mot fäderneslandet, för att mana lill, och af förmögenhet, för att möjliggöra — en upfoslrau, hvilken, under i öfrigt gynnsamma förhållanden, danar statsmän. R. o. Ad:s öfverläggningar hafva länge utgjort den bästa skola — och det är svårt att bedömma, hvad verkan denna skolas tillslutande för alltid skall hafva, icke blott på Ståndets, men på Svenska Statens framtid. Man borde besinna sig väl, iu uan man dertill samtycker. Sådane, Mine Hrr! äro mina åsigter rörande Adelns nödvändighet, gagn, och sjelfskrifvenhet — sådane de skäl, som föra mig lill motstånd emot hvarje förslag alt beröfva fäderneslandet Adelns behöriga inflytande på vården af dess angelägenheter — sådan min reservation, i händelse R. o. Ad. skulle afslå Gr. Björnsljernas förslag lill gemensam tanke vid 12 §:n af Const.Utskrs nn föredragna mern. Hr Brakel:
Tackar bra. ANN' SOPHIE. SANDBERG. sell Ann' Sophie spinner. Det är blånor. Det var hä bra det. Så fint lin mamANN' SOPHIE. SANDBERG. KATRINA. När man har så fina händer, hä hä Så kan man förvandla blånor till lin, menar SANDBERG. herrn. Men så har det också varit så mycket att göra i dag. KATRINA. SANDBERG. Ackurat alldeles precis! Phu, så jag svettas! Affären går bra? men det har inte varit det. Vi ha satt upp nya Tackar mjukast det gör den visst det, gardiner i hela våningen, och ingen kunde sätta ram och bara en skarf på midten. upp förmaksspegeln mer än jag, som har vriden Nå, hvad tycker herrn om unga Vest? Tackar så mycket, men jag har inte profKATRINA. SANDBERG. KATRINA. kört honom än. Vest? Bodbetjenten! borgmästerskan frågade efter min nya häst, som bort; han hostade så förfärligt, och så hängde honom, gudbevars. Ber allra mjukast om urschäkt tyckte fru SANDBERG. kostar 300 riksdaler banko . Vest har jag kört hans fattiga mor i boden alltjemt för att se om KATRINA. SANDBERG Hm hm . mandel? Tycker mamsell Ann' Sophie om russin och ANN' SOPHIE. SANBERG. Nej, tack, det gör jag inte. hos Sundin, och då plockade jag på mig lite' af Nå, än om sviskon då? Jag var nyss inne hvarje.. (Tar fram diverse gråpappersstrutar ur fickorna). Var så god! ANN' SOPHIE (reser sig upp till hälften). Eleonora en stund? Tillåter mamma att jag får gå ned till Ulrika KATRINA. SANDBERG. Sitt stilla, barn. och lägger alla strutarna i Ann' Sophies knä). _________ Får det inte vara ett sviskon! (Bjuder sviskon Tionde scenen. DE FÖRRA. LUNDELL. Olle har blifvit anklagad för stöld. Nej, se bror Sandberg!
Den i April e. m. Föredrogs ånjm StatsUtskottets den y sist!. Mars under N:o po afgifne, samt den 23 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver ExpeditionsUtskottets Memorial N:o 22, angående tillökadt biträde vid Correctur-läsning. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: ExpeditionsUtskottets Memorial, som gifvitänledning till StatsUtskottets förevarande Utlåtande, har endast från PresteStåndet blifvit lill StatsUtskottet remitteradt. De öfrige 3:ne Stånden biföllo genast ExpeditionsUtskottets begäran om visst anslag till Correctur-läsning, Som nu således trenne Stånd bifallit ExpeditionsUtskottets memorial tvärtemot hvad StatsUtskottet tillstyrkt, hemställer jag, om någon annan åtgärd kan vidtagas, än att StatsUtskottets Utlåtande blifver lagdt till handlingarne. Werr Tham , Wollrath: Efter den upplysning Friherre Palmstjerna afgifvit, torde något yttrande af mig vara öfverflödigt; jag ville annars blott upplysa, att det af StatsUtskottets föreslagne sätt för Correcturläsningen, åtminstone inom BevillningsUtskottet, ej är verkslällbart, emedan dervarande Extra Cancellister hafva förut fullt att göra. Herr Hjerta, Gustaf: Jag finner visserligen, lika med Friherre Palmstjerna, alt 3:ne Stånd redan bifallit Expeditions - Den i April e. m. 87 Utskottets Memorial, som var alldeles motsatt mot StatsUtskottets förevarande Utlåtande. Men vi måtte väl bora hämta någon erfarenhet af våra Riksdagar, och om vi nu funnit, att Expeditionsutskott ej verkställer tryckningen af Bihanget på ett lämpligt sätt, om vi finna, att tryckningen derigenom snarare fördröjes än fortskyndas, så tror jag vi ha oss öppet att fatta ett annat beslut.
Enligt 83 § Regerings-Forrnen, böra dessa stadgande» ovilkorligen tillämpas efter deras ordalydelse, och, i öfverensstämmelse dermed, innehåller ock Val-Protocollet, att Suppleanten utvaldes i icke vidsträcktare afseende, än att han skulle efterträda Juslilias-Ombudsmannen, i det fall, att han dör innan nästa Riksdag. 25 § i Justitim-Ombudsmans Instruction, den Rikets Ständer, enligt 96 § Regerings-Forrnen, ensamme utfärdat och Konungen icke sanctionerat, utan endast, på Ständernas begäran, låtit kungöra, står i uppenbar strid med omförmälde Grundlags stadganden, för hvilka nödvändigt måste vika föreskriften i Justitiae-Ombudsmans-Instruclionen, då denna sistnämnde handling, ifrån hvad synpunkt som man än vill betrakta den, icke kan upphäfva, ändra eller undanrödja verkan af sjelfva Grundlagen. I alla fall innehåller Juslitiae-Ombudsmans-Ioslructioiien, att Suppleanten, under den ordinaries lifstid, inträder i Embetet, blott i den enda händelse, att Juslilia:- ömbudsman, för någon tid, blir uturslåndsatt, att kunna bestrida Embetet, för iråkad svår sjukdom eller annat laga förfall, hvarmed lärer menas sädane förfall, som allmänna Lagen uppräknar i 12 Gap. 1 § Rättegångs-Balken; och således kan icke en gång ifrån Instructionen hemtas något stöd för den tanke, att Suppleanten eger inträda i tjenstgöring för eller handlägga något serskildt mål, i hvilket den Ordinarie händelsevis kunde vara jäfvig. Af 101 § Regerings-Forrnen, och äfven af sjelfva Instructionen äger Justitiae-Ombudsmannen obehindrad rutt, att öfverlemna sådane måls behandling lill Justitia? Cancelleren.
På grund häraf hafva Rikets Ständer underdånigst hemställt, det Kongl. Maj:t läcktes vid kommande Riksdag meddela Nådig Proposition ej mindre om en förändrad method för markegångssättningarne, än om indragning af de till Militaireoch Civil-Staterne samt lill Schole-Slaten och andre allmänna ändamål indelte räntor, och att verkställigheten af räntepersedlarnes reduction i allmänhet måtte emedlertid få hvila; anhållande Rikets Ständer derjemte, att, derest Kongl. Maj:t skulle finna densamma för någon ort så nödvändig, att denna reduction icke bör uppskjutas, verkställigheten då icke annorlunda än efter de skattdragandes hörande, må vidtagas, samt att, till vinnande af enhet och likstämmighet, hela åtgärden öfverlemnas åt vissa af Kongl. Maj:t i Nåder utnämde Comiteradc. Rikets Ständer hafva derjemte uti underdånig Skrifvelse af den 11 Mars i83o anmält, hurusom hos dem klagan blifvit förd öfver de olägenheter Kongl. Maj:ts Nåd.
N:o om Statsverket 1856. 41 Transport Banco för tunnan, eller 2 Rdr Riksmynt för kubik-foten, till 1,300,000 hvaremot den kronan behållna delen af tionden, hvilken vid 1851 års stats-reglering beräknades till 18,200 tunnor ä 6 R:dr, eller till 109,200 R:dr, och vid 1854 års riksdag äfvenledes till 18,200 Tunnor ä 6 V3 Rtdr eller till 121,33373 R:dr Banco, nu upptagits lill 19,8 11 tunnor eller 125,000 kubikfot, motsvarande, efter ofvannämnde pris af 2 R:dr Riksmynt för kubikfoten 250,000 3:o Tionde spanmåls-lösen, beräknad, såsom vid de tvänne sednaste stats-regleringarne, till 4,400 R:dr Banco eller 4:o Arrende-medel af Kungsgårdar och andra krono-läg enheter, hvilka beräkuade vid 1851 års Riksdag i penningar lill Banko R:dr 38,000: — och i spanmål 15,000 tunnor ä 6 R:dr eller 90,000: — 128,000: — samt år 1854 i penningar till 30,666: 32 och i spanmål 19,400 tunnor ä 6V3 R:dr eller 129,333; 16 160,000; — nu ansetts skäligen kunna utföras till; penningar R;dr R:mt 56,000 spanmål, 12 2,000 kubikfot ä 2 R;dr R:mt 244.000 5;0 Silfverlionde, myntare-lön och Slagskatt beräknad år 1851 tili 9,500 och 1854 lili 10,500 R:dr Banco, samt nu till 6;o Iioppar-Räntan, sorn vid 185 1 års slals-reglering beräknades till 500 Sk ti ä 130 R:dr, eller till 65,000 R;dr och vid slats-regleringen år 1854 lill 6 15 Sk^. ä 13 3 73 R:dr eller till 82,000 R:dr Banco, men hvilken nu, sedan genom Kongl. Maj;ts nådiga beslut den 19 December 1855 afraden utaf Fahlu Bergslag för Stora Kopparberget blifvit nedsatt från hvart 10:de till hvart 30:de
En Kärfve Halm. Ett st. Timmerstock. Ett Lass Ved. Eili si. Litt. En Tolft Bräder. En Tunna Tjära. En Tunna Jord. En Tunna Fårgödsel. En Tunna Aska Ett JM Lin. Ett JM Hampa. Ii än. En Aln Lärft. Ett st. Litt. En Tunna Hvete. En Tunna Råg. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. Cimbrishamns Distrikt. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. Cimbrishamns Distrikt. En Tunna Hafra. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. Cimbrishamns Distrikt. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. Cimbrishamns Distrikt. Litt. Ett JU Smör. En Tolft Bräder, 6 alnar långa, tjocka och 8 tum breda. \ tum En Tolft Bräder, 6 alnar länga, tjocka och 7 tum breda. £ turn Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. Cimbrishamns Distrikt. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. Cimbrishamns Distrikt. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt. (12) i Christianstads JLäis. Ett DrängeDm 1 sverke. Ett Öke-Dagsverk e. Christianstads Distrikt. Engelholms Distrikt* Cimbrishamns Distrikt. Christianstads Distrikt. Engelholt^ Distrikt. s Cimbrishamns Distrikt. Litt. Ed Tunna II vett*. En Tunna Råg. En Tunna Rågmjöl. Eu Tunna Korn. En Tunna Kornmjöl. En Tunna Ha fia. Ett Smör. En Tolft Furubräder. Ett DfangeDagsverke. Litt. En Tunna Hvete. En Tunna Råg. En Tunna Rågmjöl. En Tunna Korn. En Tunna Kornmjöl. En Tunna Tulimjöl. En Tunna Hafra. En Tunna Bönor. En Tunna Smör om l3 ålEtr,^ Smör. En Tunna Honung om iG åU. Ett J& Holill Dg. En Tunna Tyskt Öl. Ett liu aili». Ett st. Ko. Ett st. Fodernöt.
Hvar och en torde lätt finna, huru djupt nedtryckande det måtte vara för den person, som begått en så grof förbrytelse, — en sådan förbrytelse behöfver, efter vår nuvar. lagstiftning, dock ej vara så serdeles stor, — att han mäste undergå spöstraffet; huru djupt förnedrande det måtte vara, säger jag, alt framställas publikt för det samhälle, till hvilket han, efter undergånget straff, skall gå tillbaka, såsom medlem deraf, och huru vidrigt för samhället att se honom der inträda. Hos dessa brottslingar har jag i allmänhet också funnit, långt ifrån ånger, tvertom verklig förhärdelse och ej sällan en fullkomlig likgiltighet för allt menniskovärde. Jag tror således, att hvarje strafflag bör innebära humanitet och en sann princip af ledande till ånger, rättelse och varning, — jag har alltid, der lagens bud och erkända rätt ej hindrat, röstat för spöstraffets förvandling till ett straff, som, utan brännmärkt vanära, möjligen kunde återföra den ångrande till samhället. Denna åsigt har också , under de sednare åren, varit gällande inom den högre lagskipningen. Jag biträder derföre motionen och skulle önska, att den kunde än mera utsträckas. R. St. hafva redan vid ett annat riksmöte i denna fråga gjort underdånig hemställan, hvilken Konungen likväl vid sista riksdag på den grund ej kunde antaga, att det föreslagna endast utgjorde ett partiel t stadgande, och det hela lemnades oförändradt; men i afseende på detta hela, fann K. M. detta straff vara så olämpligt, att Han ansett detsamma i våra strafflagar icke böra finnas. Jag skulle således önska, att LagUtsk. kunde utsträcka sitt afgifvande förslag längre än motionären, och, om möjligt vore, bereda förvandling af spöstraffet till fängelse vid vatten och bröd, eller endast till fängelse, åtminstone för dc flesta brott. Den 19 Februari e. m. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Jag upprepar, alt jag anser spöstraffets afskaffande vara en ofelbar framtids-sak, oell att jag anser detta afskaffande bestämdt önskligt; men jag tilläde, att jag trodde det böra ske varsamt.
Kungörelsen den 20 Maj 1835 löreskrifvet, att handskrifven invisning bör, för att vara gällande, antingen egenhändigt skrifvas och undertecknas af utgifvaren, eller ock bestyrkas af 2:ne pä en gång tillstädesvarande vittnen, af hvilka det ena skall hafva invisningen skrifvit. Invisningar eller assignationer hafva mycken analogi med vexlar. Skilnaden består hufvudsakligen uti formen och den strängare exsekutiva verkan vexelrätten medför. Dä det numera står hvar och en fritt att utgifva vexlar, handskrifna eller till större eller mindre del graverade, med eller utan vittnen, och utan inskränkning i fråga om beloppet, så bör väl samma frihet, gifvas i afseende pä invisningar, helst desse, till följd af deras enklare form och mindre stränga exsekutiva verkan, torde föredragas af många, särdeles landtbrukare och mindre industriidkare, af hvilka man icke rimligen kan fordra så noggrann kännedom om gamla, minst sagdt besynnerliga, special författningar, och för hvilka således ifrågavarande lagbuds fortfarande giltighet skulle vara en verklig snara, en källa till förluster och chikaner. Jag får alltså vördsamt föreslå: Det Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att ofvannämnda, uti Kongl. Förordningen af den 13 Juli 1818 och Kongl. Kungörelsen den 20 Maj 1835 meddelade, förbud och stadganden måfie till ali kraft och verkan upphäfvas. Om remiss till Höglofliga Lag-Utskottet anhälles. Stockholm den 29 November 1862. A. O Wallenberg. 414 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. M SIS’, Af Herr Wallenberg t Om upphä[vande af de i Kongl. Kungörelserna den 7 Augusti 1816 och den 7 Maj 1817 meddelade stadganden, äfvensom af alla öfriga före den 25 Augusti 1851 utkomna författningar angående vexlar, i hvad de icke angå sjelfva ordningen för köpslut af utrikes vexlar och kontrollen derå.
Vidare, 4 0) Att de vetenskapliga forskare, Iivilka friii moralstatistikens döda simror vilja göra slutlcdiiiiigar rörande det lif, soiii lefves omkring oss ocli stalla dctsamnia i den kristliga lifs.5skådningeiis ljus; måste taga med i rakningen afven de brottsliga Iiandliiigar, hvilka ickc lagligen kunnat ' åtalas, meii som varit anledning till nyn brott, samt fördela nnsvarct för sådana förbrytelser rättvist mellan, 3 ena sidan dcn döiiida och vanlicdrade, å andra sidan den odönidc ocli i vcrldens ögon alltjemt lika hederliga brottslingen. Och slutligen j: o) Att det för den kristliga etiken icke galler att med yttrc nicdcl bevara det ena könct för frestelse, mcdan det andra leiniias att lefva hur tygellöst som helst, utan att det galler att hos bada inprägla den vaktande tanken: LRt ass icke fresta A-~nrwrirn! En ferie-färd. fterföljande brer ar icke skrifvet för offentligheten. Det inneh3ler berättelsen om den fotvandring jag i soinras. företog med nigra Iarjungar f r h Högre lärarinneseminariet och Normalskolan. P&amp; red: s af Dagny enträgna begäran lemnas det nu till offentligheten i den förhoppning, att det möjligen kan komnia nagra af licnimens och skolans målsmän att tanka p. %, att våra flickor också höra till den skolungdom, som kan behöfva komma ut på sommarv vandringar:. Nu skall jag halla mitt löfte och beratta dig nllgot on1 v81 feriefird, hvilken lyckades v81 och skankte flickorna, som jag hoppas, biide nytta och nöje. Vi foro fran Stockholm onsdagen den 7 Juli kl. j e. m. med 9ngb9ten Pius, som förde oss uppför Strömsholins kanal till Sn~edjebacken. Pius Sr en liten primitiv $ngbit, der man Ster mntsitck och lefver helt ogeneradt. Ilen har ej heller blifvit berörd af tidens bradskande fart, utan gir sin lunk i sakta mak.
Leijonhufvuds åsigt stride följas, så borde man i ett enda beslut afslå alla begärda .löneförhöjningar. Jag anhåller om bifall till H. Exc. Gr. Sparres förslag. Gr. Lagerbjelke: I anledn. af en värd talares yttrande får jag uplysa, att, enligt nu gällande statsreglering, skall StatsKontoret årligen lemna ett öfverskott af 1,480,000 Rdr Bko till KiksgäldsKontoret. StatsUtsk:s Kamererare har äfven upgjort en kalkyl, huru det i den nya statsregleringen skulle utfalla, om alla de föreslagna förhöjningarne komma att utgå. Denna kalkyl visade det ganska nedslående förhållandet, att i st. för detta öfverskott upkommer en årlig brist af 58,000 Rdr Itmt. Hrr:ne torde således finna, att StatsUtsk. har temligen ondt om penningar, och då sfi är förhållandet, måste man hushålla mera, än då man har rik tillgång på den varan. Det har aldrig varit Utsk:s eller Frih. Leijonhufvuds afsigt, att man skall slösa på ett ställe och hushålla på ett annat, och jag påstår, att Utsk., i fråga om 8:de IlufvudTiteln, varit lika frikostigt som i afs:de på de öfriga HufvudTitlarne. Om man jemför K. M:s Propos. med Utsk:s förslag, skall man finna, att Utsk. med högst betydliga summor öfverskrida hvad K. M. begärt. Jag anhåller om bifall , till Utsk:s förslag. Hr Liljehöök, Carl Berthild: Enligt min åsigt kan Utsk. icke beskyllas för njugghet i fråga om 8:de HufvudTiteln, ty Utsk. har gått långt öfver K. Man har här anställt en jemförelse emellan Adjunkter vid Universitetet och Teknologiska Institutet, men man måste ihågkomma, att nu för tiden det rent praktiska arbetet betalas ganska högt, och att Staten måste konkurrera med de enskildte. Det är ett lyte på tiden.
Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag, Kongl. Maj:ts. I. 13. A. 17. — Se Revisorer: Justitise-Ombudsmans; Komiterade för Tryckfrihetens vård; Riksgälds-Konlorels Fullmäktige; Banko-Fullmäktige; Riddarhus-Direktionen. — angående förrättad revision af Banko-Diskont-verkets räkenskaper och förvaltning för år 1850. Se Banko-Diskont-verket. ( 24 ) Berättelser, fem årsLandshöfdingarnes sednast afgifna, angående utdelning deraf till Riks-Ståndens ledamöter. I. 28, 35. — skriftliga, om uphörande deraf i mål, som från HofRätt hos Kongl. Maj:t fullföljas. Se Lag-Utskottets Betänkande N:o 28. Beskatlningsväsendet, förenkling deraf, angående. Se Stats-Utskoltets Belänkanden N:ris 167 och 262. Bevillningen, angående grunderna för den blifvande Allmänna, samt angående föreski ifterne för deras tillämpning. Se Be vi 11- nings-Utskottets Betänkande N:o 4. Bevillning å löner och pensioner, angående befrielse för Statens embelsoch tjenstemän från utgörande af. II. 229. R. 230. VI. B. 42, 225, 239, 405, 414. A. 419. Se vidare Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4. — å all slags inkomst af så väl fast egendom som rörelse och penningeförmögenhet, angående aflåtande af en underdånig skrifvelse, med anhållan att Kongl. Kaj:t täcktes låta utarbeta och till nästa riksdag förelägga Rikets Ständer ett förslag lill. II. 256. III. II. 8. VI. B. 42, 225, 239, 405, 414, 461, 497. A. 540.
En waklande och ostadig Cours kan uti Revksorernes omdöme, icke antagas fäsom ert säkert bewiS för minskade wexcl-lillgängar, dä man af erfarenheten känner, att blotta fredsoch krigsrykten, hwarefter enflkilde inrätta deras speculationer, gansta östs äro de ende och egemelige anledningar som werka Coursens stigande eller sall. Revisorerne kunna ocö 976 Dsn 18 November. fä swärligen stilja sig wid den öfwertygelfe, alf d-i är bäve försigtigare och i Let hela mera körmänligt fök Contoiret» att ottiämk med nödig warfamhet köpa Wexlar till Len Cours, soln för dagen ak gängbar, an a t under hepp och iörwäntan af bättre tider, urstiuta dermev. Och akt, enär reqnj liönekne ofpnsias efter vmständiaheterue, sadan' a<t för wäl bör kunna nerkställas, Utan att Contoiret gettoM sine upköp kan sigås hwarken bidraga kill underhällande af en hög Cours, eller medwerka till desi upsät» tande. Befarade, men till desi werksiocher ännu aldeles oufrönre päsöljder af Tnntoiiets C.mccUrrence med enstil e Nemitten er, rpckas derföre icke böra biifwci naaot st l, atr inffränkaoch än mindre aldeles in» sialia Cvn oireis wexel.up^öpr och stilttad mäste jem ival göras emellan en lotcerad och mindre för^gtig uphandling, och den, som we.kställes pä sävant satt, att »nan endast följer Coursen Uli desi förändringar och koper till dek pns, iom af enstilde Remiuentee betalas.