Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Läkare hafva nedsatt sig i Båstad af Bjäre härad och i Aby af Gråmanstorps socken i Norra Asbo härad, förutan hvilka denna ort skulle vara i stort behof af Extra Provinsial-läkares anställande derstädes. Anslag är beviljadt till lön åt en Extra Provinsial-läkare för Vestra Göinge härad, under vilkor att innevånarne i häradet upplåta lämplig bostad, och förberedande åtgärder för uppfyllande af detta vilkor äro vidtagne. I Christianstad finnes anställd en Stadsläkare, hvilken tillika är l:ste Bataljons-läkare vid der förlagde Artilleri-regemente, hvars Regementsoch 2:dre Bataljons-läkare jemväl der äro stationerade, och i Engelholm finnes stationerad en Bataljons-läkare för der förlagde Husargarnison. Inom länet finnas anställde 148 examinerade Barnmorskor, så att ytterligare behof deraf icke synes vara förhanden; hvaremot behof af Djurläkares anställande är ganska stort. Endast en Läns-djurläkare, stationerad i Christianstad finnes. Denne är för närvarande tillika anställd såsom Hästläkare vid Eders Kongl. Maj:ts 22 Christianstads län. SundhetsNämnder. Fattigvård. Vendes Artilleri-regemente. Visserligen finnas inom länet boende fyra å fem Sqvadrons-hästläkare, tillhörande Dragonoch Husar-regementerne, men deras biträde vid förekommande kreaturssjukdomar är icke med säkerhet att påräkna. I hvardera af länets tre städer finnes ett apothek saint ett i Båstad, ett i Broby och ett i Brösarp; o hvarförutom efter periodens slut tillkommit ett i Aby. tdundhets-nämndernes verksamhet har lyckligtvis icke på alla ställen i länet under perioden tagits i anspråk. Under året 1857, då kolerafarsoten härjade, särdeles i Christianstad samt i en del socknar å landet, äfvensom i Cimbrishamn, hade
Att miss - Lagutskottets Et tänkande n. 1031 bruk med utfärdande af pass visserligen böra !Örekonni!as, men att äfven de föreskrifter, hvilka Utskotten i sådant afseende föreslagit, syntes vara af en för den medborgerliga friheten vådlig beskaffenhet, emedan en fattig person mången gång kan behöfva resa i enskilde angelägenheter, men, med tillämpning af nämnde föreskrifter, det skulle kunna bero af en kittslig Tjensteman, att derifrån hindra honom; hvarförutan Herr Cederborg erindrat, att, ehuru, äfven han väckt Motion, om åtgärder att förekomma lösdrifvares kringstyrkande; Utskotten likväl icke i nämnde Betänkande upptagit och besvarat densamma; Af Herr Limnelius, sora yttradt, att långt ifrån att lika med Utskotten yrka uppbyggande af Arbets-och Corrections hus i hvarje län, skulle Herr Limnelius heldre önskat, att något sådant alldrig funnits till, ty ju flere arbetshus, som tillskapas, desto flera blifva föremålen för dylika inrättningar, hvarest lösdrifvare hafva större fördelar, än de kunna på annat sätt skaffa sig sjelfva, och åtminstone borde ej andre än brottslingar derstädes insättas: af Herr Montan, som förmenat, att Utskotten bort föreslå ansvar för den Tjensteman, som utfärdar pass åt obehörige personer, hvartill Utskotten skola egt desto större skäl, som de sjelfve medgifvit de många missbruk, hvilka i detta hänseende egt rum ; och yrkar Herr Pontan derföre, att, utom straff bör äfven iqo<x LagUtsftottet t Bet folk anden. ersa ttn i 11 gs-sk vidi gliet stadgas för ali deit kostnad och skada, som passhafvaren förorsakar de orter, uti hvilkällan kringstryker.
Fönstren stå naturligtvis öppna under dylik damning, o c h på det att de, s o m hålla på därmed, ej skola utsätta sig för förkylning, är det husmodrens skyldighet att se till, att de arbetande äro varmt klädda, särskildt o m fötter o c h ben, o c h att de hafva duk öfver hufvudet, så väl för dammets skull som till undvikande af tando c h öronvärk. Här må vara platsen att anmärka, att det hus ser mera våråadt ut, där tjänarinnorna, äfven på stökdagar, äro ordentligt o c h snyggt klädda o c h se rena ut, än om de möta oss i mindre vårdad klädsel. När fönstren kunna öppnas, k o m m e r turen till mattorna, som nu äro fria, då de flesta möblerna äro utflyttade i ett annat rum. Äfven här må en anmärkning tillåtas. Tamburen är vanligen den enda plats, dit möblerna kunna föras dylika stökdagar, o c h i hus, där det tillätes att de piskas i förstugorna eller där det finns piskbalkonger — och hvarför finnas ej sådana i alla hus — är det ju gifvetvis vigast att de stå i tamburen. En viss prydlighet o c h reda kunna iakttagas m e d det dit utflyttade bohaget, så att ej den inträdande mötes af en allt för brokig samling eller stötes af det oordnade skick tamburen befinner sig i. M e n vi återgå till mattorna. Ä r o de lösa, hopvikas de och rullas noga tillsammans, o c h äro de fastspikade, lösgöras de sakta t. e x. i ett hörn först. Härefter har man till hands en stark, trubbig knif eller annat verktyg m e d rak ej hvass kant. (En grof s. k. fiskknif med afbruten udd är förträfflig.) Knifven föres under mattans kant och riktas m o t spikarne, hammaren slår m o t knifvens skaft o c h spikarne bändas ledigt upp, utan att mattan på minsta vis skadas. Möjligen afbrutna, i golfvet kvarsittande nubbar borttagas, före skurningen, m e d en tång.
Ie.g nämner ibland dem endast läsningen - Den 26 Jun». ningen i blandade ämnen. Med all den aktning, som tillkommer en hög Konungens Embetsman, tror jag det dock icke more Riksens Ständer »värdigt, att ställa nationen, hwad dest ranke-odling beträffar, under en enskilt mans förinynderffap; och oaktadt den synnerliga aktning jag hyser för den mans personliga karakter, som i delta ögonblick bekläder Hof-Camzlers embeker, bekänner jag för min del, att sä willig som skyldig jqg more, att inför domare smara för mina yttranden, i sall jag, i cn Utgifwen skrift, rakat förnärma en medborgare, och sä beredwillig jag »vore, att bekänna och försona mitt fel, om domaren funnit att jag selat, sä vlideligt more det mig, att, »vid sullmyndige är, weta wig stäld under en informators inseende, den der, såsom stundom i förnäma hus brukas, ej fär aga den som felar, blott skall walla unga herrarne och »vackert be'dem: Lägga borrt den knif som särar, Ej söka sadan ro, der nöjet kostar tärar. Skrifter af fortfarande smädelig art skulle ock Hof-Cantzlern fa inhibera och till förbud hos Kon. ungen anmäla, Bchöfwcr jag föra Ridderskaper och Adeln till minnes, huru mangen ffrift, som ä den tid dä den först kom i ljuset, hette smädelse och tillskyndade sin författare förföljelse, i andra rider kallades sanning och tillmann sin författare ad. la menniffors aktning. Jag hehöfwer endast nä»,' na k^olitzres lartuste och sijollZreni saga om ljusets fiender.
N:o 127 angående Bokhållaren Carlsuntls an sökning om utbekommande af Mantals-skrifvare-provisionen för åren 1811 och 1812, R:dr 44: 17- 5- N:o 128, angående utbekommande af begraf ningshjelpen efter Sekreteraren Morinä 27X Rtdr 32 skilling. BankoUtskottet. N:o 17, angående den nya Mynt-Ordningen. N:o 18, angående frågan örn rättighet att i Banken mot Svenskt Specie-mynt, tillbyta sig omyntadl Guld och Silfver. N:o 20 , om förlängning i Preskriptions-tiden för Lans omsättning i Banko-Diskont-Verket, 962 Prot. N;o 2 1 , om tidigare föredragande och utgifvare* de af Bankens Fastighets-lan. iN:o 22, om närmare bestämmande af rättighet ten för Bolag och Corporationer att i Banken upptaga Fän pä fast Egendom. N:o 23 , rörande de vid Banko-Diskont-Verket erforderfige vederhäftige Betyg och ökning i antalet af Verkets Styresmän, N:o 2 <] , om understöd för Söder-Telge Kanal, 3S:o 19. Stats-och Banko-Utskotten, angående justering inför bada Utskotten gemensamt af de föreskrifter sorn skola gälla Rikets Ständers bada Penninge-verk, LagUtskottet, N:o 56, angående upphörande af Publike Authoriteters rättighet att domina, då tvist uppkommer om Kontrakter som de med enskilde afslutat å Kronans vägnar. JJ;o 65 , om fölupen Makas rätt att i nytt giftermål ingå. Fho 66, om bestämd förklaring, angående hvad till Politi-mål hörer. N:o 67, angående Sjö-Lagens öfverseende. !N*'0 68, om jordägares företrädes-rätt till Brukares lösa Egendom. X:o 69, angående frågan om ändringar i nu stadgade Eättegångs-Ordning.
Likväl synes denna utvexling alltid böra vara frivillig och utan alla slags tvångsmedel verkställbar, emedan Lappen, såsom ett fullkomligen Nomadiskt folkslag, natarallt tvång, och, då han deraf för mycket tryckes, vandrar bort och flyttar sina bopålar till nästgränsande Riken, der han mötes af frihet och oberoende. Så väl för Lappen som Nybyggaren, ja sjelfva Bonden uti dessa vid sådan rörelse ovana bygder, skulle verksamheten säkrast framkallas genom en genast synbar fördel. Om derföre några mindre premier, hvilka för Kongl. Maj:t och Kronan ej blefve af känbar betydenhet, kunde fastas per Skeppund för malmtransporten och dessa utbetaltes i det mynt eller sådana varor, som äro i orten kände och begärlige j så skulle derigenom det åsyftade ändamålet säkrast vinnas. Hvad sådana uppmuntringar uträttat, då de äfven af de ringaste och under minsta tillverkning eller bemödande kunna erhållas, derpå äro Norrländska premie* lärfter ett talande bevis. Och hvad den arbetande folkclassen uträttar, så snart han in er fördelen af sitt arbete, derom vittnar Saltpetertillverkningen i de Norra Provincerna och dess historia. Men, då upplyst blifvit, att Lapparne af Nybyggarn©, hvilka lefva och underhålla sig, nästan endast på de förras bekostnad, så hårdt tryckas, att desse slutligen utrotas och kanske med dem de för denna ortens hushållning och exporthandel så högst nödvän - 804 Eesv. och Ekon. JJtsk. Betänkanden. diga Renkreaturen; så anser Utskottet vara af största vigt, att genom undersökning på stället bestämmes en viss gränslinea emot Lappmarken, inom hvilken intet Nybygge bör få anläggas, utan må denna landsträcka öiverlemnas till Lapparnes ostörda hembygd} ankommandes det på vidare utredning, med hänseende till tjenligheten för Nybyggens anläggande, huruvida denna gräns kan förblifva den nu varande eller böra till annat ställe förflyttas. Sådana äro de grunder för inrättandet af en Bergslag i dessa tracter, som Urskottet trott sig böra föreslå och nu får vördsamligen öfverlemna till Riksens Höglofl.
Nöjes man ej åtRättens beslut i dessa mål; bafve lof alt besvära sig deröfver i HofRätten inom den tid, som i 16 Kapitlet 1 § stadgas. Besvärar sig någon öfver beslut, hvarigenom Under-Rätt helt och hållet eller lili någon del afslagit ansökning om intecknings beviljande eller bifallit ansökning oin intecknings dödande, nedsättning eller förändring; vare då skyldig, att, å landet sist å det lagtima ting, som infaller näst efter en månad, sedan tiden för besvärens ingifvande i Öfver-Rätt utgick, och i stad inom en månad från nämnde tid, till Under-Rätten inlemna bevis, att besvären till Öfver-Rättcn inkommit; och varde det bevis i Under-Rättens inteckningsprotokoll intaget: försummar den, som KongL Maj:ts Nåd. Proposition, Jtä 47. 19 besväral sig, att fullgöra hvad nu sagdt är, och ändras Under-Rättens beslut i högre Rätt; ege den ändring ej annan verkan, än att inteckning, som derigenom beviljad eller bibehållen blifvit, anses såsom vore den sökt å samma dag, beslutet örn ändringen vid Under-Rätt företes, samt att i öfrigt stadgas må, det denna författning skall träda i verksamhet den dag, den varder allmänneligen kungjord, i afseende på inteckning, som efter .den dag beviljas; inen ej förr än med den 1 Januari 1852, i fråga om inteckning, som före kungörandet beviljad blifvit; dock att i de redan då inträffade händelser, att flera fastigheter blifvit intecknade för odelad fordran, och någon bland dörn häftar för serskild inteckning, som å samma tid med den odelade eller efteråt tillkommit, de gjorde ändringarne i 18 och 19 §§ ej må, till inskränkning af den rätt, som, enligt sagde <§<§, tillkommit innehafvaren af den serskilda inteckningen, tillämpas förr än den 1 Januari 1857. De uti Stats-Rådet och Högsta Domstolen i ärendet förda protokoll bifogas, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Stockholms slott den 31 Januari 1851.
Enot förslaget, att personer, som icke äro berättigade att deltaga i sockneslämma, likväl måga öfvervara dess förhandlingar, hafva äfven beitäökligheter blifvit yttiade; men då dessa förhandlingar i mångå fall ganska väsendtligt verka på personer, sorn från deltagande deri äro uteslutne, fordrar grannlagenhelen, att de åtminstone må få afhöra, huru deras rätt och fördel vårdas, och några olägenheter deraf synas icke skäligen kunna befaras, då den så beska flad e offentligheten icke är medgifven annorlunda, än så vidt utrymmet medgifver, och iagltagelser för öfrigt äro föreskrifne för alt förekomma oordningar; men då det åberopade SKälet för ifrågavarande ‘rättighet endast gäller för invånarne af samma socken, inom hvilken slämman hålles, hafva Utskotten nu föreslagit derefter lämpad inskränkning. §,6. Emot Utskottens förslag, att röstiatten och bidraget till communalafgifter, hvarom io §. handlar, må beiäknas efter den en hvar påförde bevillning för egendom, lön och rörelse, hafva anmärkningar allmännast blifvit framställde, då beviilnings-laxeringen skall ske .ojemnt och således den af Utskotten föreslagne tillämpningen ofta skulle föranleda en orättvis beskattning, hvilken för en del medlemmar blefve serdeles kännbar, äfvensom ilerehanda olägenheter och missförhållanden förmenats uppstå genom den af Utskotten föreslagne beräkningen af rösti ätt igheten. Enligt hvad Utskotten redan uti det förut afgifne Betänkandet anfört, hafva Utskotten ansett, alt bidragen för de communala behofven borde utgå i nion af hvarje medlems förmögenhet och inkomster, samt alt rösträtten borde lämpas efter desse bidrag.
Med instämmande uti Utskottets enhälliga yttrande har Kongl. Maju uti Näoig Proposition af den 14 Junii till Swea Rikes Kron Prins förestagit Prins Lnkisuirrn af Schleswig Hollstein, Sonderburg, Augustenburg. Listigt tacksamme för Kongl. Majus hulda omsorger, samt fullkomligt öfwertygade om Hans Durchlauchtighets ut« märkta egenskaper och dygder, hafwa wi enhälligt stadnal i det beslut, att wälja och utkora Högtbemälte Furste Prins Onirisn.^ m. m. lill Swea Rikes Kron-Prins enligt af Osi uprätlad och understrifwen Walact af den sammanhang härmed och efter meddelandet af Hans Kongl. rZL4 Den 28 Zcbruar». Kongs. Höghets förklarade samtycke alf sedan Freden blifivit äkerwunnen. i Norden, ätaga sig det Honom Updragna dyra kall, hafwe Wi gemensamt med Kongl. Majit saststäldt den Successions ordning, hwarester. Hrns Kongl. Höghet Prins eäULWML Manliga Bröstarfwingar stola äga räll till Sweriges Thron. Esler det Hans Kongl. Höghet kill Hukwudsta» den anländk, hafwe Wi, under den 21 Anmarii inne, varande är emoiragil Desi afgifne Nådiga försäkran, vch derjemte under den i samma manad aflagt War Huldhets Cd al Hans Kongl. Höghet, som i följd af Kongs. Maj:ts Adoptions-Am, kallat Sig L^kL. och genom detta sitt första ars fästat qwar rvid Tronen ett älstadt namn. §- 6. Bland ds wlgtlgasic föremal för Hans Kongl. Majrts Nådiga omtanka, bland de pä en gäng wifaste och lyckligaste af Desi anstalter, räkna Wi med stät äterstassandet och försäkrandet af ett efkerlangtadt Fredslugn.
Det visar sig ock, att bestämmelserne uti de citerade instruktionerne, i berörde hänseende, äro för tjenstemännen strängare, än det ofvannämnde, uti nya Landshöfdinge-instruktionen intagne stadgandet, enär de förra samtlige upptaga, att skiljandet ifrån tjensteutöfningen fortfar till dess åtalet slutligen blifvit afdömdt, med det tillägg för Kansli-departementena, att olver Departements-chefens beslut, derom särskild klagan ej föras må, och att tjenstemannens halfva lön skall innehållas, samt för Jägeri-staten bestämmes, att den tilltalade, under det åtalet varar, äfven förlorar löneförmånerne; då deremot Landshöfdinge-instruktionen icke innefattar någon föreskrift, alt den, sorn, i följd af åtal, genom Konungens Befallningshafvandes beslut, skiljes ifrån tjenstgöring, derigenom går miste om lönen eller är förhindrad att särskildt öfverklaga nämnde beslut. Utskottet uppskattar fullkomligt den stora vigten deraf, att Statens tjenstemän icke ställas uti godtyckligt beroende af vederbörande embetsmyndigheter; men det får ej heller förbises angelägenheten för nämnde myndigheter alt ega nödig makt för upprätthållande af ärendenas ordentliga fortgång, så att Statens tjenst icke åsidosättes. Det är ock uppenbarligen för sådant ändamål, som myndigbeterne blifvit tillagde rättigheten att, då tjensteman ställes under åtal, jemväl kunna emellertid skilja honom ifrån tjenstens utöfning, enär det är lätt funnet, att felaktigheten kan vara af sådan beskaffenhet, alt det ingalunda vore lämpligt, att den dermed beträdde blefve vid tjenstgöring bibehållen, hvilket framför allt är påtagligt, derest åtalet föranledes af försummelse att fullgöra tjensteåligganderne, enär i sådant fall tjenstens uppfyllande kunde, till både allmän och enskild skada, blifva åsidosatt. Några anmärkningar mot den rätt, som sålunda, i tid efter annan utfärdade instruktioner, blifvit embetsmyndigheter tillagd, hafva derföre Utskottet veterligen icke heller blifvit framställde, likasom olägenheter deraf ej visat sig hafva inträffat.
December tillkännagifyit huruledes Inkomsterna från Kolonien St. barthelemy blifvit sedan sjsta Riksdagen disponerade, och dervid, i anseende till desse intraders förminskning förklarat, det Kongl, Maj:st förväntqde, qtt om Svenska Theatren som härutaf de senare arén erhållit ett bidrag af 30,500 R:dr ärligen, skall upprätthållas, nödige medel dertill af Rikets Ständer måga anslås, helst denne Inrättning, betracktad under dess enkla inflytan. de på Svenska Språket och Litteraturen icke borde kunna lemnäs utan det afseende, sorn Nationens stigande odling förtjenade, har Kongl, Maj:st genom Nådig Remiss den 6:te uti denne månad till Riksens Ständers Stats - Utskott pfverlemnat. ett af Theater-Directionens Ordförande Herr Öfverste Kammar-Junkaren och General-Majoren m, m. Grefve Gust. Löwenhjelm i underdånighet ingifvet Memorial i detta ämne, så lydande: ”Eders Kongl. Maj:ts Theaters närvarande belägenhet tvingar, mig att å nyo i underdånighet vända mig till Eder Kongl. Majit med underdånig anhållan om Eder Kongl, Majus Nådiga bistånd. Det är icke hufvudfrågan, nemligen den om Theatrens framtida ödes bestämmande, jag nu ämnar vidröra. Derom har jag i mine förre Memorialer till Eder Kongl. Maj:st och till Riksens S.änder mig utförligen så i Litterairt, sorn 4 Politiskt, Moraliskt och Ekonomiskt af - * 3 38 Stats-Utskottens Betänkanden'. seende yttrat, och af Eder Kongl. Majstfs Nåd för Theatren samt Riksens Ständers upplysning hämtar jag full anledning till den säkra öfver* tygelse att hvad i denna'väg är möjeligt säkert sker, och att hvad sorn icke sker är, i anseende till tillgångarnes beskaffenhet, omöjeligt.
— Och konversera kunna de i allmänhet; hur herr Den spelade i den pjäsen och fröken Den misslyckades i en annan pjäs, allt sådant är riksviktiga saker, nästan lika viktiga som att löjtnant den och den är en gudomlig valsör och att det vackraste ekipaget i staden tillhör. Hon: O, sådana öfverdrifter! Han: Låt så vara! Men det står kvar, att de unga damerna lefve mest för att roa sig och känna lifvets allvar endast genom romanerna. Under tiden brottas deras blifvande män ute i världen för att tillkämpa sig en ställning så god som möjligt. Redan som små parflar ställes den frågan för dem, » hvad de skola bli ». På få undantag när lära de sig mycket snart inse, att arbete förestår dem. Och j u längre de komma i lifvet, 2 famnar barrved ä 13 kr Afgiften härför inbegripes i extra utgiftskontot. Kontributionen, kännbaraste utgiftsposten, enär ingen direkt valuta därför erhålles. Och torde denna post komma att ökas nästa år, må därtill tagas medel ur extra utgiftsposten. Upptager efter nuvarande taxering cirka 180 kr. Hushållet 100 kr pr månad Hushållningen måste ordnas så, att inga luckor nå- gonsin måtte uppstå i kassan. Alla matvaror och specerier m. m. köpas pr extra kontant. Krediten är en parasit, som undergräfver välståndet och hindrar oberoendet. Må man noga ibågkomma detta. Hushållsmedlen bör husmodern punktligt och till fullo erhålla, helst sista dagen i hvarje månad, annars den första, för att genast göra de nödvändigaste inköpen af smör, mjöl, spisbröd, gryn, bönor, specerier m. m., på det att ej någon brist af ett eller annat kommer i fråga vid förefallande behof och detta kanske just då måste, till hvad pris som helst, anskaffas. För barnen tjänligaste lefnadsordning vore: innan de gå i skolan på morgonen en stor kopp simmig hafresoppa, intet bröd behöfves härtill. Utmärkt närande och lättsmält, håller barnens magar i godt skick och onödiggör alla purgativ. På intet villkor bör man gifva sina barn kaffe på morgnarne.
Om vi för öfrigt vilja betrakta från en mera allmänlig synpunkt hela detta ämne, den mänskliga bostadens inredning, dess apterande och prydande i enlighet med skilda tiders behof och anspråk, så skola vi genast finna, att detta leder oss vida utöfver gränserna för rätt och slätt ett snickerioch tapetserarestudium. Det är tvärtom ingenting mer eller mindre än en af de viktigaste sidorna af den mänskliga civilisationens utveckling. Hvarje förfiaing i bostadsförhållandet betecknar en förändring i lefnadssätt och vanor, och man kan på detta vis ej blott steg för steg följa kulturens allmänna gång, utan äfven uppdraga jämförelser mellan olika länders och folks, j a mellan olika folkklassers ståndpunkt vid en viss gifven tidsperiod. Det har funnits en tid — • arkeologerna kalla den stenåldern — då den. enda kända människoboningen var en bergseller jordhåla, hvars enda och hela » möblemang » utgjordes af EORG LEVY ' 5 LINMEjVIÅGAJIN. Drottninggatan 53, Stockholm. — en bädd af gräs, mossa eller torkade blad. Och efter denna period, som varade en evighet af sekler — ty evighet är allt som ej har någon gräns — kom så en annan, säkerligen icke stort mindre långvarig, till hvilken öfvergången betecknas genom uppförandet af den första hyddan ofvan jord. Huru människorna under dessa barbariets tidsåldrar lefde, därom saknar man icke kännedom, tack vare de lämningar af deras primitiva husgeråd, som här och där i vår egen tid dragits fram i dagen. För våra ögon ter sig detta naturtillstånd med allt hvad därtill hörer såsom ett människor ovärdigt och nästan ofattligt elände, men den tidens människor kände sig måhända mycket bättre tillfreds med sina existensvillkor än vi, ty de visste ej af något bättre att jämföra dem med. Men det är först då, när det är fråga o m en civilisation i egentlig mening som man med mera intresse kan fästa sig vid dess yttringar i fråga o m människoboningar och dess bohag. Det är Egypten, som vi måste betrakta såsom kulturens gamla stamland, och det är i alla händelser från dess forntidsmonumenter, som vi kunna hämta den bästa kännedom om lifvet för årtusenden tillbaka.