Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Egendomar icke validera emer den ränta han mäste utgifva till sina Borgenärer, u an akt sä fördjupa Skatten för sina Underhafwande att de warda utarmade och nödgade efter ett ester flere ars förlopp lemna Hemmanen öde, hwarigenom äfwen den säkra inkomst han förut kunnat päräkna förswinner; att han längre bibehäller alla sina Egendomar, och icke om förmänlige anbud göras försäljer en del af dem, för att dermed liqvidera sin Gäld och sedermera af de öfrige med sine underhafwande lefwa treiaczuilt och nögdt ; äfwen sä owiÄigt handladt synes det mig, att uti ett Rike, hwarest finnes andra utwägar till afbetalning af en äsamkad StatsSkuld, icke widraga deste utwägar utan i det längsta prästa hwarje Individ». Näntorne, hwaraf största delen annammas af Utlänningar; fräta like Kräftan; wära medborgeliga krafter aftyna, och genom de dryga ärliga kemister af penningar utur Riket, ,428 Den 27 Zebruarii. ket, mäste nationella Crediten förringas och warder of wart Mynt salia. Men vin i fräga warande Lägenheter försäljas till Landets Barn, inflyta till Skats'Ca6an betydliga summor, soms, anwände till afbetalning ä Rikets Utländska Skulder, lemna såsom en winst för Staten alla de penninge - räntor, hwilka tillförene wandrat ur Riket, och Bewillningen som af Landets Jnnewänare dittills mäst utgöras , kan följaktligen i samma mohn nedsättas. För en och annan torde det anses betänkligt, som jag vck redan hörk, att nu widtaga de yttersta utwägar af Rikets tillgångar, utan att lemna »agot deras till wära Efttrkommande i händelse de warda försatte i den äfwentyrliga belägenhet hw.nutinnan wi ty warr befinna ost. Men enär sjukdomen är häftig mäste ock kraftiga botemedel widragas om lifwet stall bibehällas.
Al agazi ns-Ii ira 11 ningens räkning; StatsUtskottets Betänkande, lågt på bordet af Presteståndet, s. $45, bif, af Borgareståndet, s. S57- Betiinkande, om försäljning af Committerades lill Beg. loring af Biket9 Styrelse-verk; Särskildta Utskottets Utlåtande bif. af Borgareståndet, s. 293. af Bondeståndet, s. 295. af Adeln s. 297. af Presteståndet, s. 297. ié Bevillningen, .öfversigt af allmänna. BevillnmgsUtskof* tets Memorial,- lågt, till Handlingarne af Adeln; lil. s. 4iy. af Presteståndet; 3IT, s. 419 af borgareståndet, lil. s, 424. Bevillning, om yrkadt anstånd med inbetalningen af detta års allmänna; Stats,Utskottets Betänkande, bif. af Adeln, s. 125. af Borgareståndet, s. 132. af Bondeståndet, s. 134. af Presteståndet, s. i47- — om grunderna för allmän; BeyillningsUtskottefg betänkande, återrem'. af Adeln. S. 224. af Presteståndet, s. a4y. af Bondeståndet, s, 246. Ytterligare Utlåtande bif. af Adeln, s, 4oi. af Prestestånder, s, 4ö6. af Bondeståndet; s. 4.32* af Borgareståndet, ä. 446.
Friherre Anckarswärd_, Carl Henriks anförde skriftligen: Rikets Ständers värdighet fordrar utan tvifvel, att aktningen för deras ombud, äfven bibeliålles uti ett stadgadt begrepp om de förvaltande myndigheter nesförhållande till dessa Rikets Ständers ombud, hvilka, försedde med ett i Lagen stadgadt uppdrag, likmätigt 42 § Riksdagsordningen ej allenast äga tillgång till alla Kongl. StatsContoirets räkenskaper, protucoller och handlingar för de år Revisionen sträcker sig-, utan ock äga rätt att af StatsContoiret undfå de upplysningar och handlingar, sora de i öfrigt finna nödige för att efterse oell granska, huruvida utgiftcrne äro icke allenast öfverensstämmande med de fastställde Slätemo, och grundade på så väl dera, som Kongl. Maj:ts särskilda nådiga förordnanden, der sådane legat till grund för utbetalning-arne, utan ock med behöriga qvittencer, verificerade af dem, som ägt de anordnade medlen att uttaga och disponera. Jag har ej uti Grundlagen kunnat finna det rum, som ställer Rikets Ständer, 102 Den i5 December f. m. deras Revisorer eller dessas åtgärder, under de förvaltande myndigheternes pröfning eller utlåtanden; och i min tanka har aldrig Rikets Ständers värdighet till den grad blifvit nedsatt, som uti Kongl. StatsContoirets utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse för 1827. Kongl. StatsContoiret har uti detta utlåtande, ifrån åliggandet att förklara sakförhållanden, ingått i bedömmandet af Revisorernes till deras Principaler afgifne motiver, till utgångspunkterne för deras handlingssätt, och derjemte tilltrott sig att af Instructionen för Rikets Ständers Revisorer, ej mindre än ifrån gällande lagar, söka stadga den grundsats , att derifrån icke hemtas anledning lill någon Rikets Ständers Revisorer lemnad rätt att fordra redovisning från de förvaltande verken.
På grund af ofvan omförmälda, intill närvarande tid bibehållna, likhet i de ordinarie lönerna för innehafvarne af enahanda tjenstebefattningar inom Rikets Ständers Bank och Riksgälc/s-kontor, och under åberopande derjemte af de i nuvarande Banko-Utskotts Memorial N:o 44, sidd. 22—24 uppgifna, å det sednare verkets betjening jemväl tillämpliga, förhållanden, hafva Fullmägtige föreslagit: att ordinarie åflo ningen för hvardera af här nedan uppräknade tjenstemän måtte från och med början af nästkommande år få utgå med följande belopp, nemligen: för de äldste inom fornta tjenstegradcn, till hvilka hänföras halfva antalet samt den öfverskjutaride, derest hela antalet är ojemnt, med
Disconternes natur och ändamål medgaf icke, att upplåna pengar, för att hålla dem inneliggande; utan ändamålet, Deli o Marti i. så för Verken sjelfya, som för Allmänheten, fordrade, att de penningar sorn af Disconterne, till låns emotlogs, skulle genast åter utlånas; och det var då bra solklart, att när man, på en gång, genom kungörelsen emot Malmö Digcont-papp er, gaf misstroende till de andra båda Disconternes papper; och man icke rille, på några veckor understödja de sistnämndes credit; hvilket varit så oåndligen lätt; så skulle omöjligheten uppstå för dem, att så hastigt indrifva éina fordringar, sorn behofvet att betala deras skulder fordrade, och på detta sått betog man dero möjligheten, icke att göra rått för sig, men att göra det ino n den korta tid, som papperens Innehafvare ägde rätt att begära. Att först, som man säger, tillstållningsvis slå fötterne undan allmänna Creditverk, och sedan förebrå deni a tide icke stodo uppe; det år dock icke ädelt; oell man må, så mycket man behagar, förnya den förvrängning i begrepp, hvaraf man, vid sista Riksdag, betjente sig, för att förvilla omdömet, och såmedelst tillvägabringa systemets antagan* de; så qvarstår dock resultatet i penningebri-r sten, som år en följd af indragningen. Hvilket var det sorn skulle bevisas. Hvad åter angår Herr Friherre Wirsen*, anmärkning derom, att i den uppgift på öfverjärna, som jag haft äran meddela, halfva beloppet bör afdraga*, såsom utgörande den vanliga 6 procents räntan; så bör jag erinra, att enligt den mig lemnade ofvannämnde uppsatts, de i egenskap af 6 procents ränta influtne medel särskilt blifvit beräknade, hvaraf synes följa, alt ben S Martil. 125 deri af mig uppgifne, och af Herr Friherre Wirsén anmärkte, andra summan eller 284,59,5 Riksdaler 58 sk. 4 r:st. endast måste innefatta de till RiksgåldsContoiret influtne 12 procents räntor.
Enligt till Utskottet ankomna utdrag af Riks-Ståndcns protokoll öfver behandlingen af omförmälda Betänkande, hafva Stånden, i fråga om de i samma Betänkande, pag. 10, 11 oell 12, framställda förslag, rörande afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt tolagen, fattat följande beslut: Ridderskapet och Adeln har bifallit hvad Utskottet föreslagit, med den förändring i afseende på vissa städers godtgörelse för förlorade tolags-umgälder, att tillökning eller minskning i den af Utskottet föreslagna ersättning skall beräknas endast för jemna 500 R:dr, hvarmed tull-uppbörden i hvarje stad öfver-eller understiger det af Utskottet antagna belopp. Preste-Ståndet har, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat ifrågavarande förslag. Borgare-Ståndet har bifallit detsamma; och Bonde-Ståndet har jemväl bifallit förslaget, i hvad det afser afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden, men afslagit detsamma i hvad det beträffar städernas tolag. lith. lill II. St. l‘rot. Lafva vid behandlingen af ifrågavarande Betänkande Ridder skåpet och Adelii, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat Utskottets yttranden och förslag, angående inoch utförsels-tariferna; Pr este-Ståndet återremitterat Betänkandets öfriga delar, såsom egande närmaste sammanhang med frågan om afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt tolagen; Borgare-Ståndet bcsiutåt att låta handläggningen af Betänkandet hvila, till dess sig visat, huruledes frågan om tolagen, efter förnyad pröfning hos Utskottet, blefve af Rikets Ständer slutligen afgjord; hvaremot Bonde-Ståndet, beträffande förslaget till tulltaxa, med ogillande af hvad Utskottet föreslagit, beslutat att nu varande taxa i allmänhet borde fortfarande gälla, dock med undantag för vissa artiklar, i afseende å hvilka Ståndet särskildt fattat beslut.
Exc. Hr Gr:n och Landtm., att derunder yrkats dels bifall å Utsk:ts förslag till förändrad lydelse af den ifrågav:de punkten och dels att R. o. Ad., med ogillande af Utskits förslag, måtte godkänna punkten, sådan den blifvit af K. M. föreslagen, med det tillägg, att emellan order, »således» och »ovilkorligen» infördes följande mening: »derest konvention eller förening om presträttigheternas utgörande antingen icke blifvit upgjordi eller är för obestämd tid fastställd.» Härefter framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts förslag och besvarades med starka nej jemte åtskilliga ja, hvarefter gjordes propos. å bifall till den 3:dje punkten i K. M:s Propos. med ofvanomförmälte tillägg, och då svaren dervid utföllo med starka ja och några nej, förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 4:de punkten. Efter tillkännagifvande att Utskits hemställan i afseende å denna punkt blifvit af PresteSit bifallen, framställde H. Exc. Hr Den 21 April f. m. Gr. o. Landtm, propos. å bifall till samma hemställan, dervid svarades ja. 5:te punkten. H. Exc. Hr Gr. oell Landtm, tillkäunagaf, att Utskits, beträffande 5:te punkten, gjorda hemställan jemväl blifvit af PresteSt:t bifallen, samt framställde derefter propos. ä bifall till samma hemställan ; och biel denna propos. med ja besvarad. 6:te punkten. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkäunagaf, att PresteSit i afseende härå fattat följande beslut: »Utsk:ts hemställan bifölls endast så tillvida, att lista mom. af 6:te punkten i K. M:s Nåd. Propos. godkändes, hvaremot andra eller sednare mom. af samma punkt afslogs.» Hr von Troil, Sa m uel G n staf: Enligt hvad H.
Dito 1805 l):o 401,204 D:<l. ötvcrvigt emot k:v 1804 D:o 2585,772 D:o l);o 1805 O:o 5,520,591 0:o v:o 1806 v:o 8,007,062 D:o Dm 1807 Inga utelö^ankls Dikszalkls - 8scllLr, utan enäali 2 billioner i ObliZstio^sr ikrsn sr 18067 54r dunkla med en sadan tanka, det den skulle wilsta un, danvraga sig at oeltaga uti en grundläggning nl Rikets hjelp, ined Myntets stadgande ifrån et »vacklande til et recil mynt. Uck samma allmänna nit til Landets räddning som uti huf.oud!aken al!,jd warit och dlifwer radande hoS Höalofli»' Riddirstaper ocd Zldeln, deltager jag äfiven nied (a »mcken warme som någon, ehuru uti sätter ar wnma ändamälet, med mindst känbara förlust, jag ödmukast beder ta öswerlemna mina tankar lii Höglostige Rlddrrffaoets ock Ade-ns hogtuplysta pröfning.
För städerna bör det vara likgiltigt, hvilken tid på året de betala sina skatter, emedan de utgöra en ringa del af det capital, som ofta. om-sättes; och att arbetskarlen på landet har minsta arbels-förtjenst och således bästa penninge-tillgång i September och Qctober månader, kan svårligen bestridas annorlunda än undantagsvis.’* Ståts-Utskottets Utlåtande j JV.-o 1-JO. 35 Af Herr Doctor Björkman: ”Jag reserverar mig emot delta Betänkande, såvidt dermed afses, att all till Läroveiks-staternas aflöning af ålder anslagna kronotionde skall småningom indragas till Kronan, och hela denna aflöning sedan för all framtid, utan någon spanmålsberäkning, bestämmas endast i penningar. Deremot gillar jag fullkomligt, att denna kronotionde af Staten, på sätt i Betänkandet föreslås, hädanefter uppbäres, och ifrågavarande aflöning, beräknad såsom hittills, så långt tillgångarne räcka, efter ett visst tunnetal af anslaget till löntagarne utgår från Stats-Contoret, efter ett för 5 år i sender fixeradt pris. Det tunnetal af spanmål, sorn. för närvarande af de anslagna kyrko-herbergena utgår lill vissa Läroverks stater, bör nemligen hädanefter anses såsom en, antingen orubblig eller hvart 5o år föränderbar tionde-sättning, och uppbäras efter för 5 år i sender fixeradt pris, af Stats-Contoret, och derifrån utlemnas till samma stater som förr, och sålunda samtlige lönings-tagarne, i kraft af och i förhållande lill alla af ålder gjorda donationer och anslag, evel Ideligen innehafva den lagliga rätten att få njuta spanmåls-beräkningen till godo. Eljest kunde de vid Universiteten, Gymnasier och Skolor nu säkrare beräknade löner i en framtid blifva underkastade ofta behöfliga, men bestridda löneregleringar.
Till löner for 6 General-Befälhafvare för Militaire-Districten, samt 3 Inspectörer för Ca valleriArtillerioch Forti ficationsvapnen samt deras Staber, utgår, enligt Kongl. Brefven den 13 Februari och 29 April 1830, grundade på Rikets Ständers vid 1828—30 årens Riksdag fattade beslut, förutom hvad å anslaget för oförutsedda utgifter blifvit anvisadt, en summa af 54,700 R:dr, hvilken summa till en del blifvit beräknad, såsom tillgång vid verkställandet af armeens lönereglering, intill dess att de indelningar, som nu af GeneralBefälhafvarne innehafvas, kunna, i nion af skeende afgång, återgå till Regementerna. Utskottet har icke ansett sig ega skiil tillstyrka Rikets Ständer sådane åtgärder, hvarigenom sjelfva principen, att fördela armeen i Inspectioner och General-befäl, rubbas, men bör likväl icke undertrycka den mening, att, om en sådan organisation skall motsvara sin bestämmelse, så väl i krig som under fredstid, det är af högsta vigt, att ett större antal pensionsrum, än som nu finnas, må blifva tillgänglige för afskedade Inspectionsoch DistriclGeneraler, som vid uppnådd högre ålder må anses hafva förlorat den förmåga af verksamhet, som erfordras, att föra Divisionerne i fält och i fredstid vaka öfver deras tjenstbarhet.
Som ifrågakomma anslag sålunda är genom lie Stånds sammanstämmande beslut beviljadt, men olika meningar dessa Stånd emellan uppslått i drande Irågan, om och hvilka förbehåll vid anslagets beviljande böra fästas, får Utskottet, lör denna Irågas afgörande genom omröstning, föreslå följande voleiiugs-pioposilion: ”Den, som vill, alt vid beviljadt anslag lill uppförande af nya skolhusoch gymnastikbvggnader i Götheborg de förbehåll skola fästas, all tdl bristens betackande utväg må ulan Stats-verkels vidare anlitande beredas, äfvensom atl några kostnader för byggnadernas underhållande icke komma alt drabba Stats-verkel, röstar ja; den det ej vill, röstar n‘*.i; vinner nej, anses frågan om dessa förbehåll hafva förfallit.” 30:o. Utskottet hade i 108 punkten, andra yttrandet, föreslagit, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit läcktes låta undersöka om någon annan af de Slaten tillhörande byggnader och deribland det nu af Kommers-kollegium begagnade hus å Riddarholmen, må vara till Riks-aikivets inrymmande tjenlig samt alt, för den händelse all en förändiad lokal för Riks-arkivel af Kongl. Majit godkännes, en summa af 10,000 Ridr, för flyttning och behöflig inredning, nu anvisas alt, i män af behof, utgå. Delta förslag är bilället af Presteoch Bonde-slånden, men afslaget af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet.
Utskottet är öfvertygadt, att det ifrågavarande stadgandet icke kan, utan åsidosättande af behörig uppmärksamhet vid tullbehandlingen, föranleda sådane missbruk, som i anmärkningarne blifvit omförmälde, men att deremot det föreslagna förändrade stadgandet skulle uppdrifva tullafgiften till så betydligt belopp, att all förtullning uteblefve; hvarföre ock Utskottet anser sig böra vidblifva sitt omförmälda, af 3 Stånd redan godkända förslag. I afseende å den under hufvudrubriken »Metaller, sammansätta,» förekommande artikeln r Messing, oarbetad, latun och tråband inbegripne,» hvarå Presteoch Bonde-stånden, i enlighet med Utskottets förslag, bibehållit nu gällande införsels-tull, 33 r:dr 16 sk. skeppundet, men Borgare-ståndet nedsatt tullen till hälften af nämnde belopp, har Itidderskapet och Adeln beslutat återremiss. Det har nemligen blifvit anmärkt, att messing utgjorde en nödvändig råvara för åtskilliga inhemska näringsgrenar, och isynnerhet de mekaniska verkstäderna, samt att införseln derföre borde underlättas genom betydlig nedsättning af den både i och för sig, och med hänseende till tullsatserne å koppar och zink, hvaraf messing tillverkas, öfverdrifna införsels-tullen; och har man ifrågasatt, att denna tull borde bestämmas till likhet med införselsafgiften å gårad koppar. Emot tullnedsättning är åter anfördt, att messing vore föremål för ganska betydlig och särdeles kostsam inhemsk tillverkning, hvilken behöfde det skydd, som nu gällande tullsats innebär. Då Utskottet utarbetade sitt afgifna tulltaxe-förslag, ådrog sig ifrågava rande artikel icke någon särskild uppmärksamhet, emedan fråga derom hvarken i motion eller annan framställning blifvit väckt. De, Utskottet nu tillhandakoinne, anmärkningarne hafva deremot framkallat en undersökning, som icka tillåter Utskottet att vidblifva det förra, från flere äldre tulltaxor hemtade förslaget.
En bonddräng tillgriper psal ”modicon, reser in lill biskopssättet, afhÖr sången i skolan ”någon vecka och tager dessutom privat undervisning af ”cantor, får bevis om skicklighet, besöker på 3 ä 4- dagar ”en vexelundervisningskola, samt skördar der ett ampelt be”tyg, men af sådan stil, stafning och sammansättning, altman ”solklart finner, hurusom bär en blinder leder en blindan. ”Jag har sett flera sådana betyg, och med dem taga sig ”candidater 11a väl fram både till klockareoch vexelunder”visningslärare-sysslor. Frukten blir ock lika mager som ”sädet. Här finnas tabeller af åtskillig form och nummer ”både för stafning och renläsning. Men när den ena bör ”aflösa den andra vet ingen. Ingen bok upplyser derom. ”Ingen egen erfarenhet har läraren derom samlat. Hans ”gång blir derföre pä styltor. Oss fattas centralskolor äfven ”för vexelundervisningen. En sådan borde finnas vid hvarje ”biskopssäte; sjelfva presterna skulle deri examineras, och in”gen vexellindervisningslärare få antagas, förrän lian från ”en dylik centralskola medförde ett hedrande betyg. Nå 8 H. 2 * IO Den i Juni I. tu. ”gon kunskap inåtte nödvändigt ligga till grund såväl för ”denna lärarepersonal som andra.” Dessa underrättelser äro alldeles öfverensstämmande med den erfarenhet, jag såsom föredragande haft, då besvärsmål inkommit öfver vederbörandes oskicklighet i undervisningen. Jag hoppas, att R. o. Ad:s ledamöter, åtminstone hvar och en af dem, som sjelf gjort sig den mödan att efterse någon folkskola eller att stifta en sådan, och jag vet, att flera med denna berömliga förtjenst äro här, ingalunda skola finna detta omdöme öfverdrifvet. Efter denna framställning af behofvet anhåller jag att närmare få yttra mig öfver sjelfva anslaget. För hvar och en, som begär ett sådant, är det nödigt: 1:0 att visa, huru han användt de medel, han redan fått, och 2:0 huru han ämnar begagna dem, han ytterligare begär.
Men deraf följer icke, att de, som äro af samma tanka i afseende på beloppet, äfven i öfrigt instämma i StatsUtskottets förslag. Således anser jag af behofyet bestämdt påkalladt, att olika propositioner måste äga rum. Herr Crusenstolpe: Grefve Posse har i så måtto misstagit sig, att jag, som är för vilkorets bestämmande, ej är för det mindre lönebeloppet i afseende på StatsSecreterarne. Han var väl ej emot ett högre belopp, då fråga var om StatsRåden, men är nu deremot, då det rör StatsSecreterarne. I anledning af hvad Herr Lefren senast yttrat, må det tillåtas mig anmärka, att erfarenheten i dag tyckes visa, att antingen blygsamheten, eller epidemien, inom Utskottet måtte hafva varit exempellös. Grefve Posse: Det yttrande jag nu går att afgifva, rör icke saken, utan mig personligen; men detta är icke mitt fel. Om jag i det föregående plenum hade yttrat mig för förhöjning af Stats Rådets löner, Den 25 September f. rn. 187 bade Herr von Hartmansdorff icke saknat all anledning till sin förundran; men Herr von Hartmansdorff har så mycket mera orätt citerat mig för ineonsequence, som jag under öfverläggningen om StatsRåds-Iönerne iakttog fullkomlig tystnad. Då jag likväl icke tycker om, att andra äro ovissa om mitt handlingssätt, får jag underrätta Herr von Hartmansdorff nu, att jag röstade för 6000 R:dr för StatsRåderne, och då denna lön, utom laffelpenningarna, utgjorde blott 4000 R'dr; anser jag sistnämnde summa lämplig för StatsSecreterarne. För öfrigt finnér jag så väl delta, som det föreslagna högre beloppet, mindre än behofvet påkallar; men då detta behof står i bredd med många andra för Riket oumbärligare, är jag nödsakad att se på dem, och måste vara nöjd, om man blott ett steg kunnat komma målet närmare. Grefve Horrij Claes Fredrik:
Hr Gripenstedt har vis serligen ganska riktigt uppfattat min mening med den framställning jag gjort. Jag har sökt uttrycka mig på det sätt, alt första dagens prot. skulle vara undantaget från den uteslutning jag föreslagit, hvarigenom uti prot. skulle inflyta alla öfverläggningar, intilldess öfverläggningen om tulltaxans särskilda artiklar begynte. Jag har till en viss grad lyckats, då Hr Gripenstedt uppfattat mitt yttrande på detta sätt; men skulle några vidare förtydliganden äga rum, så är jag för min del färdig att ingå på alla, som kunde leda dertill, att förslaget icke missförstås. Hvad åter angår den frågan, att vid detta beslut precist begagna samma ordalag, som vid sista riksdagen nyttjades, så torde jag få fästa Hr von Hartmansdorff^ uppmärksamhet derpå, att de ordalagen icke äro fullt, tillämpliga nu, ty de hafva följande lydelse: Ståndet beslöt, ”alt ur hittills förda prot. måtte utgå alla de deliberationer, som blifvit hållna vid slutliga pröfningen af de särskilda delarna af tulltaxan.” De särskilda delarna af tulltaxan äro mera omfattande, åtminstone efter min uppfattning, än mitt förslag, och skulle möjligen kunna leda till sådana uteslutningar, som Hr von Hartmansdorff icke åsyftat. Skulle Ståndet likväl anse detta annorlunda, så vill jag visst icke sätta mig emot att man nu begagnar samma ordalydelse för detta beslut, som vid sista riksdagen nyttjades; ehuruväl densamma i min tanka icke är så bestämd och icke så tydligt uttrycker min mening, som jag nu har sökt att uti mitt förslag uttrycka den. Frih. Hamilton: Jag tog mig friheten begära ordet, blott för att svara på hvad en värd talare här yttrat, nemi. att det undanlag jag begärt för första dagens yttranden vore öfverflödigt, genom det förslag, som Frih. Palmstjerna framställt, emedan Frih. Palmstjernas framställning åsyftade uteslutande ur prolocollet endast af de discussioner, som rörde deu speciella Dea 20 Januari. 319 granskningen af artiklarna. Så kumle jag icke uppfatta Frih. Palmstjernas förslag, men väl den ordställning, som var antagen vid förra riksdagen.