Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarken ordet innan eller ordet emelian finnes der nämndt. Denna författning borde i förevarande fall desto mer lända till efterrättelse, som Kongl. Majit i inledningen dertill beha - I© Den 3 October /, m. gat i Nåd^r förklara, det Kongl. Maj:t icke funnit densamma innefatta några föreskrifter, hvilka kunna anses stridande emot de för Ja. stitimOmbudsmannens Embetsbefattning i Regeringsformen lagda grunder. Och har det varit Fuilmägtige så mycket mindre tillständig! att ifrån så uttryckelig! bestämda föreskrifter afvika, eller förvandla ärendet till ett föremål för en, förfrågan, som, utom det, att Fuilmägtige då med skäl kunnat tillvitas, att i oträngdt mål hafva Rikets Högloft. Ständer besvärat, Fuilmägtige äro, i stöd af de för dem utfärdade Ansvarighetslagar och Instructioner, vid strängt ansvar förpiigtade, att noga efterkomma hvad dem till efterrättelse blifvit föreskrifva. Rikets Ständers säkerhet bvilar ock, på en sådan Deras Fullmägtiges lydnad och på rättigheten, att den vid alls tillfällen kunna påyrka. Aldraminst bör det då vara Stäodernes Fuilmägtige tillåtit, att, emot det klart uttryckta orda förJlåndet, i möjligheternes obegränsade rymder uppsöka a/Jigter och andemeningar, sorn med Lagens bokstaf icke äro förenlige. Hvad angar anmärkningar rörande det af Fuilmägtige beslutne uppskof med valet af Justitieombudsmannen* efterträdare, åberopar jag hufvudsakeligen hvad Herr Stråle en förfluten Plenidag derom anfört. Jag får endast tillägga, att Fuilmägtige ansett sig äga så mycket iner anledning till detta uppskof, som sednare Momentet i 26 §. af JustitiaeQmbudsmansiens Instruction bjuder_: ”Rlifver den person, Ben 3 Oclober /, m„ Ii sorn Riksens Siänder utsett, att Justit:asQ:nbudsmannen efterträda, till verkelig Justitieombudsman förordnad, väije genast bemälte Fullmägtige samfält och per capitalen annan."
Såsom uti Utskottets förut afgifna Utlåtanden angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 2, 3, 4, 5, 6 och 7 Hufvud-tillar egt rum, får Utskottet äfven här, beträffande de löne-förhöjningar och nya löne-anslag, hvilka komma att af Utskottet å 8.de Ilufvud-titeln tillstyrkas, åberopa sin i Utlåtandet N:o 41 gjorda, af Rikets Ständer gillade, hemställan i afseende å tiden för beloppens utgående, äfvensom de beslut Rikets Ständer, i anledning af nyssnämnda Utlåtande, dels redan fattat, dels komma alt lätta rörande der föreslagna vilkor för löne-förhöjningarncs åtnjutande; härvid dock undantagande lönings-staterne för elementar-läroverken, hvilka Utskottet, såsom längre fram i detta Utlåtande förmäles, ansett nu böra definitivt bestämmas. Do förändringar, som i afseende å förevarande Hufvud-tilel ifrågakommit, omIÖrmälas här nedan i den ordning, hvaruti anslagen i Riks-staten äro uppförde. DepartementsChefen. l:o. Uti Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof är af Kongl. Maj:t begärdt, att nuvarande aflöning för Departementets Chef, 10,500 R:dr, måtte med 4,500 R.dr förhöjas till 15,000 R:dr. Bih. till 11. St.
N:o 4. 797 föredragen; och träde strax Sveriges Ständer och Norriges Storting i författning, att detta bägge Rikenas förenade Representanters beslut Kongl. Maj:t eller, i fall af Dess frånfälle, den lagliga Interims-Styrelsen meddela». När i 8 § af Norriges Grundlag föreslås, att Konungens fullmyndighets-ålder måtte bestämmas genom en lag, som gifves efter öfverenskommelse emellan Norriges Storting och Sveriges Ständer, hafva Sveriges Rikes Ständer nu för sin del beslutit att fastställa denna ålder till fylda 18 år. Riksens Ständer hafva äfven medgifvit, att, i det fall Sveriges Ständer och Norriges Storting om denna ålders fastställande ej skulle sämjas, saken måtte varda afgjord genom en af bägge Rikenas Representanter sammansatt Committé, som med Riksens Ständers och Stortingets rätt derom med Ja och Nej måge rösta. Riksens Ständer hafva beslutit att, innan denna Riksdags slut, till denna Committé utvälja 12 personer, eller 3 Ledamöter af hvart Riks-Stånd, och att denna Committés handlingssätt må varda bestämdt alldeles i enlighet med de grunder och på det sätt som för den ofvanför nämnde Val-Committéen blifvit faststälde. Ytterligare hafva Riksens Ständer funnit intet hinder för stadgandet i den Norrska Grundlagens 26 §, så lydande: »Konungen har rätt att sammandraga troppar, begynna krig och sluta fred, ingå och upphäfva Förbund, affärda och emottaga Sändebud. När Konungen vill begynna krig, skall Han meddela Regeringen i Norrige Sina tankar och derom inhemta deras Betänkande, jemte en fullständig Berättelse om Rikets tillstånd, i anseende till dess finaucer, försvars-anstalter m. m.
De begge herrarne tycktes äfven tro, att sjukdomen kunde vara smittosam, kastade endast på afstånd en blick på den döde, och så skumt det var i detta ohyggliga fängelse, var det icke lätt att upptäcka misstaget, isynnerhet för personer, som icke mycket sett herr Erik Liljeholm och icke eller hade något skäl till misstanke. Fångknekten fick befallning att nedlägga den döde i en kista, hvilken befallning han så fort som möjligt utförde, och tillspikade sedan kistan väl på alla sidor. Nu randades den af så många med bäfvas rantade dag, då hertig Carl inträffade i Åbo. Han föregicks af blodiga rykten. Alla som retat hans vrede genom trohet mot Sigismund, och synnerligen de, hvilka genom sin börd eller större förmåga kunde blifva farliga, föllo offer för hans hämd. Halshuggning, stegling, förlust af all egendom drabbade tätt, och de lifdömdes familjer befunno sig i sin djupa sorg, med detsamma de förlorade makar, söner eller bröder, tillika försatta i den yttersta fattigdom. Hustrur och barn till de fångne herrarne på Åbo slott omgåfvo hertigen vid hans ankomst och bådo knäböjande om nåd för de sina. Hertigen svarade: "Hvi bedjen och anropen J mig? Jag kan intet, det är lagen, som skall dömma dem. De hafva brutit mot konungens ed, gjort uppror mot fäderneslandet och stått mig efter lifvet; deras dom måste lagen fälla." Hertigen gick nu opp i sina rum och lät genast införa Arvid Eriksson Stålarm, som värdigt och lugnt besvarade hertigens häftiga tilltal, och skyndade sig att begagna tillfället för att få framställa Johan Fleming, såsom af honom lockad och öfvertalad att qvarstadna. "Han hade kommit till Finland för att ordna enskilda angelägenheter och skaffa sig något penningar, dermed han skulle bege sig i fremmande land, att der öfva och försöka sig, såsom unge adelsmän bruka, hvarigenom han i framtiden bättre kunde tjena sitt fädernesland." Sedan Stålarm blifvit bortförd, befallte hertigen att Johan Fleming skulle införas. Hertig Carl vandrade fram och åter med stora steg. Ådrorna på hans tinningar svällde. Gång efter annan sammanknöt han handen.
Denna §., sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 9 Maj 1835, innehåller bland annat: ”Har, för någon borgenärs fordran, lös egendom b 1 if”vit i laga ordning i mät tagen och salt i allmänt förvar, eller under utinät”ningsmäus försegling; njute ock han rätt lill betalning utur den utmätte e”gendomen, ändå att den ej före concursens början hunnit säljas eller ur gäl”denärs bo uttagas.” 1 afseende härpå är af Riksdags-fullmägtigen Olof Persson en erinran gjord, som går derpå ut, att, då, i fråga om sättet för utmätnings verkställande, någon föreskrift ej funnes, att egendom, som utmätes, bör sättas i allmänt förvar eller under utmätningsmans försegling, samt latmätningsmannen således ej vore pligtig att sålunda med utmätt gods för fala; skulle Concurslagens stadgande om dylika åtgärders vidtagande, såsom vil - Lag-Utskottets Betänkandej N.O 19 kor för borgenärs rätt till betalning ur egendom, som före gäldenärens concurs blifvit utmätt, men ej hunnit säljas, leda till den följd, att borgenären icke komnle i åtnjutande af den förmon, lagstiftaren i sjelfva verket velat honom tillägga; hvadan motionären föreslagit, att orden: ”och satt i allmänt 'Torvar, eller under utmätningsmans försegling,” måtte från 30 §. uteslutas. För att besvara denna framställning, lärer Utskottet ej behöfva ingå i pröfning, huruvida utmätning i allmänhet af lös egendom må anses vara lagligen fullbordad dermed, att egendomen endast upptecknas samt qvarlemnas i gäldenärens vård.
Kronofogden enskildt tjenstebiträde är detta vanligen väl lönadt med fritt vivre och husrum samt de flere, ofta ganska inbringande, enskilda uppdrag, hvaraf dylika biträden, såsom sådana, komma i åtnjutande, utom utsigten att framför andra varda ihågkomna vid tillsättandet af länsmanssysslor m. fl. c) Löner o c Kronofogden åtnjuter efter sednaste regleringen 2,500 R:dr årlig lön jemte provisioner och är derförutan i tillfälle att bereda sig inkomster af utmätuingsverket samt andra från den närmare beröringen med allmänheten härflytande funktioner. Varande boställsafkastningen i lönen inberäknad och denna sednare alltså ingalunda öfverskridande behofvet. Pensionen på indragnings-stat utgör 2,000 R:dr och ur Civilstatens pensions-inrättning 600 R:dr, allt Riksmynt. d) Utgifter i o Kronofogdens bestämda och lönlösa resor äro: en tur omkring fögderiet under Häradsskrifv arnes. helsa och krafter, tvänne eller flere. Desse aflönas, utan ringaste statsanslag dertill, af Häradsskrifvaren ensam med omkring 300 R:dr R:mt till hvartdera, utom fritt vivre och husrum, hvartill kommer en större mängd renskrifning, som ändock måste öfverlemnas åt andra personer mot särskild betalning. Härvid torde icke höra förbises, att, oaktadt Häradsskrifvare-kontoren i allmänhet och särskildt af de Kongl. Kollegierna betraktas såsom skolor för Kameralisters praktiska inöfvande, då nemligen för antagande i Kollegierna fordras intyg öfver praktik å Häradsskrifvarekontor, likväl desse kontors egna biträden icke vid befordringar få räkna sig till godo denna tjenstgöring i annat fall, än om de under tiden kunnat skaffa sig förordnanden för principalerna. Pensioner. Häradsskrifvaren åtnjuter i boställsafkomst, lön och provisioner endast tillsammans 2,000 R:dr R:mt och saknar dessutom alla tillfällen att, åtminstone i egenskap af tjensteman, derutöfver kunna bereda sig några inkomster.
"Lag, hvarefter Stats-Ministrarne och öfrige Ledamöter af Stats-Rådet, till h vilka för alla i denna lag uppräknade fall äfven hänföras för tillfället förordnad föredragande och den embetsman, som i commandomål Konungen råd g i 1 vit, skola för embetsfel af Riks-Rätt dömas; dels ock vidare i lagen endast benämningen Stals-Råds-Ledamot komma att begagnas. Då, genom de af Konungen och Rikets Ständer vid Riksdagen åren 184-0 och'1841 antagne Grundlagsförändringar, de i ansvarighets-lagen omnämnde serskilde föredragandes, Hof-Canzlerens samt Rådgifvarnes i commandomål befattningar blifvit öfverflyltade på Stats-Ministrarne och StatsRådets öfrige Ledamöter samt dem emellan fördelade, och då, för undvikande deraf att i hvarje § af ansvarighets-lagen upprepa benämningarne på de serskilde Ledamöterne af Siats-Rådet, lämpligt är, att i rubriken till lagen införes en allmän bestämmelse, som utvisar, hvilka embetsman nu, enligt Grundlagarne, till Stats-Rådet höra, och att vidare blott användes den°korta, men fullständiga benämningen Stats-Råds-Ledamot, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att den i omjörmälda hänseende föreslagna förändring måtte vinna Rikets Ständers bifall. Hvad dernäst angår i öfrigt ifrågasatta förändringar i omförmälde lag, 4 Lag-Utskottets Betänkande j N-o i8. så vill Utskottet följa den ordning, hvari de till ändring anmärkta stad* ganden förekomma, § 3l På sätt anmärkt blifvit, har motionären serskilt hemställt, om icke utur omförmälde, uti framställda förslaget oförändrad bibehållna §, der det heter:
Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlets följande Betänkanden: N:o 95, i anledning af väckta motioner i fråga om förändring i sältet för auktioners hållande i städerna samt om nedsättning af auktions-provision; N:o 1)4, i anledning af väckt motion i fråga om ändring af 22 § i Fiskeristailgan den 29 Juni 1052; N:o 95, i anledning af väckt motion om tillsättande af en Iuimitté för omarbetande af krigslagarne; N:o 96. i anledning af väckt motion derom, att lagstadd dräng, som till båtsman antages, måtte genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter såsom båtsman, samt om ersättning till Amiralitets-krigsmanskassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning; N:o 9 7, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de stadganden, eniigt hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till AniiralitetsKrigsmanskassan; - Brot.-Utdrag den 9 Juni 1860 465 N:o 98, i anledning af väckt motion cm förändring i föreskrifterna rörande hästarnes färg vid Artillerioch Kavalleri-regementena; N:o 99, i anledning af väckt motion, att sökande till Musiklärare-plats vid lägre Elementar-läroverk eller Organist-beställning skall förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien; N:o 100, i anledning af väckt motion om de båda Fotgardes-regementenas förening till ett regemente; N:o 101, i anledning af väckt motion om upphäfvaude af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke; och N:o 102, i anledning af väckt motion om bildande af föreningar för ersät tande af förluster uppkomna genom bagelskador. S. 1). Föredrogs ånyo ett meddeladt utdrag N:o 282, af Högloft.
Slutligen ville Kongl. Maj:t i Nåder fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, om Staten skulle öfvertaga hela den så kallade Servicekostnaden eller Inqvarteringsbesväret i de städer, der en del af slädens tolagsmedel förut blifvit härtill använd, eller om utgifterna af tolagsmedlen till föremål, som snarare rörde det allmänna, än staden enskildt, såsom i Stockholm, utgiflerne för Gymnasium, Krono-uppbörden o. s. v., framdeles skulle komma att upphöra och i stället af statens medel bestridas, ersättningen af tullmedlen lill dessa städer för förlorad tolag borde i samma mån minskas; och ansåg Kongl. Majit likaledes, att, såsom vilkor för tolagsersättningens tillgodonjutande, uttryckligen borde föreskrifvas, att, intill dess annorlunda kunde förordnas, nu gällande bestämmelsen angående tolagsmedlens användande i hvarje stad skulle tjena till efterrättelse, och att för hvart år behörig redovisning för ersättningsmedlen skulle uppgöras och inom April månads utgång nästpåföljande år till CommerceCollegium från Öfver-Ståthållare-Embetet i Stockholm och Kongl. Majlis Befallningshafvande i landsorterna insändas. Härjemte hafva till Stats-Utskottet blifvit i Nåder öfverlemnade de af Cominerce-Collegiura och General-Tullstyrelsen i det förevarande ärendet afgifna underdåniga utlåtanden, med dertill hörande Tabeller och öfriga handlingar; och får Utskottet, efter häraf tagen del, i anledning af den Nådiga Propositionen anföra: De skäl, som, till stöd för ifrågavarande förslag, blifvit af Kongl.CommerceCollegium åberopade, innefattas i ett handlingarne bilagdt Transsumt af Collegii d. 28 Februari 1834 afgifne berättelse om förhållandet med tolagen och andra afgifter å handeln i Rikets Stapelstäder. Under nuvarande förhållanden, skulle varor i en Stad, der tolagsafgifterne äro låga, med helt olika förmån och vinst inoch utskeppas, än i en Stad, hvarest berörde afgifter utgå till högre belopp.
För att förekomma denna anledning till tullförsnillning, har Utskottet föreslagit, att i dessa 13 Städer, der man har magaziner och tullbevakning, de trafiquerande köpmännen skulle äga tätt att på högst ett år upplägga vissa varor, som med serskilt märke i taxan äro utmärkte, det vill säga aila råämnen, och sådane colonialvaror, som äro mindre omistelige. Det är ej fråga om mode och graolåtsvaror, eller dylikt. Dessa ofvannämnda varor få uppläggas uti enskifta eller allmänna hus, under gemensam vård af tullbevakniogen och köpmannen. Det tillhörer det reglementa - Ben i4 Augusti 0. m. riska, huru tillsynen skall ske. Måhända bör likväl den förändring äga rum, att de Städer, som skola begagna eldan creditupplagsrätt, böra hafva allmänna bus, för att upplägga varorne uti. Dessa varor skola hafva undergått ordentelig värdering, innan de läggss in , och efter den skall tullen betalas, på det att, ehvad varorne falla eller stiga, ingen disput må kunna uppstå om beloppet af tullafgiften. Så snart köpmannen vill försälja sin vara, skall han erlägga tullen, och detta skall ske sist inom ett år, men om han utför den, betalar han endast credit-tull. Detta är stadgadt, i ändamål att förekomma tullförsnillning och gifva anledning till en förmonlig trsnsito-handel. På denna grund har detta förslag blifvit gjorda ej häratadt ensamt af theoretiska idéer , utan äfven af våra grannars exempel. De begagna denna anstallt för att påföra oss lurendrägeri. IDani mark finnas sådane creditupplag, endast uti den enda Staden, der utländska fabriksvaror få införas, nemligen Köpenhamn. I Norrige har man dessa upplag till ytterligare grad. Här får man blott hafva dem uti den Stad, der varorne införas. Der får man flytta dem in i landet hvart man vill, och detta har kanske den åsigten, att förlägga dera närmare gränsen, för att sedan låta dera gå öfver gränsen hit till Sverige. Så torde äfven dylika varor öfverkomma från Danmark till Skånska Städerne.
Om jag hade yrkat, att skatten skulle höjas till 2 sk. b:co för hvarje kanna, och alt R. St. således skulle medgifva en bevillning i brännvins skalt af 5,ooo,ooo r:dr eller 4 gånger det nyssnämnda beloppet; så fruktar jag, att deri legat något alltför afskräckunde, emedan de brännande säkerligen insett, att de skulle komma att få betala det. Slutligen har jag äfven afselt, att icke rubbningen i nuvar. förhållanden skulle blifva alltför hastig. Om jag skulle antaga 2 sk. b:co skatt på hvarje tillverkad kanna brännvin, så vore detta ungefär detsamma, som att säga, alt alla små pannor skulle genast upphöra, och fabriksbränningen deremot införas. Jag skulle verkligen önska att så skedde, men jag har trott det vara bättre, att detta åstadkommes småningom. Nu är förhållandet verkligen det, att den, som har ett mindre redskap, och endast bränner för verkligt husbehof, skulle, i stället för att han Den 9 November e. m. 259 nu bränner i sex månader, anmäla sig för endast en månad, och han blefve således, ifall han ansåge husbehofsbränningen för sig vara fördelaktig, ej utestängd derifrån, förrän en allmän opinion hunnit bilda sig emot husbehofsbi änningen, och han funnit skäl alt nedlägga den. Detta har varit de skäl jag haft för mitt förslag, och jag öfverlemnar till R. o. Ad. att pröfva hvad belopp, sorn kan finnas lämpligt. Såsom skäl alt ej uppsätta skatten till 2 sk. b:co torde man ytterligare kunna anföra, att man i sådan händelse, vid en möjligen blifvande votering i förstärkt StatsUtsk. sätter för mycket på ett kort. På dessa skäl tror jag det vara rådligare att välja en medelväg emellan' det högsta, som BorgareSt. föreslagit, nemi. 2 sk. b:co, och det lägsta, som BondeSt. föreslagit, nemi. i enlighet med 1835 års förordn., ett och ett halft r:st. h:co per kanna, emedan jag befarar, att mången skulle hafva fruktan för dessa 2 sk. h:co, hvilka vore en alltför märkbar och stor skilnad emot det gamla. Gr.
— Utskottet anför till stöd för sitt afslag, att det ej är ädagalagdt, att nämnde Auditörs tjensteåligganden blifvit förökade till följd af det i Wisby förlagda värfvade depot-kompaniets förening med Gottlands National-beväring. Men då Auditörens vid Gottlands National-beväring tjensteåligganden ursprungligen varit inskränkta till behandlingen af förbrytelser begångna af mediemmarne vid en Bevärings-korps, hvilken, med undantag af sjelfva befälet, blott en vecka under äret står under krigs - Stats-Ulskotlets TJllålande M 66. 6S krigsartiklarne, faller det sig väl naturligt, att dessa tjensteåligganden skola minst till sitt dubbla mätt förökas, då denne tjensteman äfven får sig anbefaldt att handlägga alla de förbrytelser, som kunna inträffa inom en korps, hvars alla medlemmar under hela sin tjenstetid höra under krigslagarna. •— Då sjukhusläkaren vid nämnde Beväring redan förut varit i åtnjutande af särskildt arfvode för den läkarevård han, utom sina egentliga tjensteåligganden, egnat åt depot-kompaniet i Wisby; då, till följd of Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, Höglofl. Stats-Utskottet föreslagit för Fältkamereraren och Kontorsskrifvaren vid samma Beväring förhöjda aflöningar för en ej obetydlig tillökning i göromål och ansvar, hvilket allt härleder sig från det med National-beväringen verkställda införlifvandet af Artilleri depotkompaniet, så synes mig rättvisa och billighet fordra, att Auditören, hvars tjensteåligganden naturligtvis till följd af detta införlifvande komma att ej obetydligt ökas, mätte för detta tillökta arbete njuta någon ersättning.
Då man jemförer rörelsen och folkmängden i Stockholms föreslagna Discont Jjåne-district med dem i Götheborgs och Malmö Dåne-district, skall man genast finna, att de för dessa senare district anslagna Discont Rånesummor äro alldeles för små, i synnerhet när man besinnar, att penningebristen derstädes äc vida större än i Stockholm, hvarest någon klagan i denna del mindre eger rum, och desto, mindre bör ega rum, sorn, i fall man ville lik-, na penninge-circuladonen med blodens omlopp i menniskans kropp, man skulle kunna säga att det är för mycket blod i hufvudet, men för litet i de öfriga lemmatne. Öm således icke någon större fond ärr den föreslagna kunde anvisas för Götheborgs och för Malmö Disconter , skulle jag furesl|8 *8 Den 16 September f. m. så framt en större summa längre tid lage har i Stockholms Discont outlånad , densamma då för lånsökande inom ProvinceDisconfernes districker anordnas. Den fria assignationsrätten, som så mycket underlättar penninge-transactioner, begagnas dessutom mera i Stockholms lane district än i de öfriga, och torde således göra den föreslagna Discont-fonden för densamma mer än tillräcklig. Jag förenar mig ock med de ' värde Ledamöter, som ansett DiscontGontoiren böra ega rätt, att assignera å Banken, helst det vore besynnerligt, om icke Biksens Ständers egna Verk skulle tillgodonjuta samma assignationsrätt, som enskilde personer få utöfva. Man har inom BancoUtskbttet föreslagit , att Christianstad skulle blifva station för den södra Disconten, i stället för Malmö, sorn Utskottets pluralitet dertill utsett; men hvaremot Friherre Cederström trott Landscrona vara för ändamålet tjenligare. Om man vill jemföra Landahöfdingarnes femårs-berättelser örn tillståndet i de bada Skånska Länen, skallman nogsamt finna, huru obetydlig handeln i Landscrona och Christianstad är, i förhållande till Malmös. Det är väl sannt, att sistnämnde stad har en dålig hamn, men denna hamn är dock långt mera begagnad än de förras, och är dessutom i senare tider mycket förbättrad.