Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Exempel anföres: en speculant i landso ten, hvilken sjelf eller hos sin commissiona i Stockholm äger credit, köper spannemå; jern, victualier &c., men äger för ögonblick ej penningar i cassan; han utgifver då till sä jaren sin assignation på 2 å 3 månaders beta ningstid, ställd å dess commissionair i Stock holm, som derå tecknar accept. Vill säljare nu för denna assignation genast hafva valet ren, så endosseras den af honom, och om bio ett af de 3:ne å assignation befintliga narn är väl kändt, så fås genast hos privatBanke valutan. Om affairen åter i Stockholm upp göres, sker den på följande sätt: att säljare utställer på köparen assignation å beloppet erhåller dess accept, då hvarje innehafvare soc på en dylik assignation vill hafva penningar kan öfverlåta den och i privatBanken bekom ma beloppet; äro dessa assignationer försedd, med säkra namn, är ingen tvifvel det de jt icke i allmänna rörelsen kunna begagnas såsom liquider till förfaliodagen, utan endossement. cjg8 Den 2S Februarii j? Min afsigt med denna motions väckande^ har egenteligen varit att bevisa den allmänna nytta hvar och en kan draga af Privat-Banks associationer, och då de bidraga till en liflig gare rörelses befrämjande, äfven få dem i likhet med hvad brukligt är i England och Nor« ra America, inrättade här i landet. Jag anser mig nu ej böra längre upptaga Ridderskapets och Adelns tid med detta ämne, utan hänviser hvar och en som önskar sig ett mera utveckladt begrepp i saken, än jag genom min framställning kunnat lemna, till den tryckta afhandlingen om Privat-Bankers inrättning. Då egenteliga grundvalen för dess möjliga formerande, hvilar på det lagrum och dets författning, hvad det reglementariska vidkommer, jag föreslagit, anhåller jag att detta mitt vördsamma memorial måtte först blifva de respeetive Medstånden communiceradt, och sedan till Lagutskottet remitteradt.
Du har stulit honom från hans fader, lärt honom att hata denne, skändat hans moders minne och uppfostrat honom till en olycklig svärmare. Är det detta, som förtjenar min tacksamhet? Simmias, jag har igenkänt dig. Från detta ögonblick gör jag min rätt öfver dig gällande. Du är min slaf. Jag för dig härifrån till fängelset för förlupna slafvar, och från fängelset inför domstolen. Du följer mig nu genast. – Jag ber, att du betänker dig, innan du låter fängsla en romersk medborgare. Vore jag än den Simmias, om hvilken du talar, så låter det likväl icke bevisa sig. Tacka dina gudar, att du återfunnit din son, och trösta dig härmed öfver förlusten af en slaf. Simmias skall du aldrig återfinna, äfven om du verkställer din hotelse. För öfrigt är jag beredd att följa dig till fängelset eller hvarthän du vill föra mig. Du är envåldsherrskare i Athen, och motstånd mot din vilja tjenar till intet. Men följderna af din obetänkta handling skola återfalla på ditt eget hufvud. Bevekelsegrunderna för ditt handlingssätt äro mig fullkomligt klara. Jag är Kristian och biskop; detta är nog för att vara brottslig i dina ögon. Du vill ej låta gå ett tillfälle ur händerna att kasta en svart skugga på en sådan mans lefnadsbana, ty om äfven anklagelsen är obevislig, skall den dock, som du hoppas, fästa en fläck på hans namn, en fläck, på hvilken förtalet kan peka och säga: se sådane äro den nya trons förkämpar och Kristianernas herdar. Och ännu mer, du vill i min Clemens’ ögon nedsätta mig till en usling, emedan du förbittras deröfver, att hans hjerta tillhör mig och är främmande för dig sjelf. Jag vedergäller detta dermed, att jag säger dig, Clemens, att denne man är din naturlige fader, och att du bör vörda och lyda honom såsom sådan – lyda honom i allt, som icke strider emot Guds bud. Jag öfverlemnar dig i hans händer, förvissad, att fastän vi skiljas, skall du i hans farliga grannskap hvarken förgäta den Gud, som jag lärt dig att känna, ej heller förgäta den fosterfader, hvars glädje du hitintills har varit.
Nådiga ompröfning det ankommer om skjuts-legan ytterligare må höjas, om möjligen understöd kan lemnäs af tilläfventyrs befintliga stats-medel, eller någon annan utväg till olägenheternas afhjelpande vidtagas. 7:o Om i stad, oaktadt sådan förhöjning, som ofvan, morn. 5. f., omförmäles, det bidrag, som lill entreprenad af skjuts-skvldige fordras, skulle öfverstiga hvad de anse sig kunna utgöra, aumäles likaledes förhållandet hos Kongl. Maj:t, som, elier omständigheterna i hvarje särskildt fall, medgifver den lindring, som, efter vederbörandes hörande, kan anses erforderlig och utan hinder för trafiken kan ega rum. 8:o Vid stationer, der skjutsuingen för det närvarande är upplåten på entreprenad * med bidrag al de skjuls-skvldige, må entreprenören uppbära, utöfver den nuvarande, förhöjd lega, så framt han medgifver, att minst i af den derigenom uppkommande behållningen. beräknad som här ofvan (2. b.) sägs, kommer de skjuts-skvldige till godo i afräkning å af dem betingadt bidrag. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bestämmer den höjda legans belopp, med iakttagande deraf, att det i intet fall blifver högre, än som erfordras för att från alla bidrag befria de skjuts-skyldige och ej heller öfversliger i stad 1 R:dr 20 öre och på landet 1 R:dr riksmynt. 9:o Der forvagnar, som göra reguiiera turer, inrättas eller der jernväg framgår och skjutsuingen i följd deraf minskas, eger Kongl. Maj:Is Befallningshafvande, uppå anhållan af Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse IS:o 144. 419 entreprenör, nedsätta förut föreskrifvet häst-antal i den män forvagnseller jernvägs-inrätlningen fyller behofvet för resandes fortkomst. 10:o
Då Friherre Anckarswärd redan medgifvit min framställning om olämpligheten alt införa Procent-aflöning bland Tullstaten här i Landet, och således, så till sägande, besvarat Herr Rosenblads anmärkning deremot, liar jag intet vidare dervid alt tillägga. Att GeneralTullstyrelsen ej kan directe hämma lurendrägeri och tullförsnillning medgifves; men genom resor och beröring med Tull-personalen uträttar den likväl mera, än man skulle tro, och mycket mera, än då ÖfverDirecteuren vid Tullverket utöfvade ett anonymt Chefskap. Nu äro Tullstyrelsens resor, verkliga mönstringar af Tull-personalen, och medföra nytta, om de rätt ullöras. Flyttning af Tull-personalen sker äfven nu vanligen inom Districten af DistrictsCheferne, sorn anmäla det hos GeneralTullstyrelsen, hvilken då äger att pröfva, och hittills haft skäl att gilla, den föreslagne åtgärden. Herr Bråkenhjelm_, Pehr Reinhold: Ehuruväl jag är öfvertygad, att Friherre Åkerhjelms uppgift af Tull-organisationens kostnad ej undfaller StatsUlskottet, tager 456 Den 3o December e. m. jag mig dock friheten, att, emir det kanske undfallit Friherren sjelf, fästa uppmärksamhet på att Friherren vid sin jemnförelse emellan Tullverkets omkostnader uti vårt Land och andra Länder, tagit ziffran till grund, då deremot en viss procent-beräkning af tullintraderne skulle hafva visat en åskådligare och sannare jemnförelse; att Friherren vid uppgifvande af, huruvida Tullverkets Stat kostar Kronan mera nu, än år i8a3, yttrat, det Tullverkets omkostnader år i8a3 utgjorde a5 procent af intraderne, men år 1827 endast 20, ehuru Friherren omedelbarligen derpå sagt, att intraderna år 1827 voro långt större, än år i823; hvarigenom Friherren således lemnat rum för den enkla och påtagliga anmärkning, att 20 procent af en större summa kunna komma att utgöra mera än 25 procent af en mindre, och att omkostnaderna vid Tullverket till och med kunna hafva ökats sedan år 1828.
Om vi kunde tänka oss att Sverige blefve förvaudladt till en Porlo-Franco, kunde Ilrrme vara öfvertygade, att en stor del af norra Europas handel skulle draga sig hit. Delta försök har England gjort, och förr eller sednare kommer all handel dit, och derför har äfven välmågan stigit inom detta land högre än i alla andra. Jag ser icke den ringaste fara af borttagandet utaf en grundskatt som denna, enär den är öfverflödig; och jag är öfvertygad, att icke större bevis finnes att en Regering ledes af Stalsmanna-åsigter, än när den, såaom i fråga' om tionde-lackjernet, föreslår borttagandet af en onödig skatt, och derigenom visar, alt den tänker sig in uti förhållanderne. Sä har äfven skett i andra länder, der ministrarne hafva vunnit folkets förtroende. Att. envist vidhålla en skatt och på samma gång tänka på möjligheten att införa en annan dylik, skall nödvändigt skaka förtroendet, hvaremot det är en alldeles ogrundad farhåga att tro, det en skatt, som borttages, då den är obehöflig, icke skall äter införas eller ersättas, då behofvet sådant fordrar. Gladstone, för att taga exemplet från England, föreslog förb år och genomförde en nedsättning uti skatterna, större än fonder i landet varit försökt, och i år har han framlagt en krigsbudget. större än förut varit skådad. För båda dessa åtgärder vann han representationens odelade bifall, hvarföre? Jo! emedan man ena gängen höll ministern räkning för bemödandet alt minska nationens bördor, och andra gängen mäste erkänna beskattningens nödvändighet. Så går det alltid om Regeringen tänker sig in i folkens förhållanden, och icke så till sägandes stereotyperar beskattningen, och jag skall alltid såsom nu, när Regeringen proponera!- en nedsättning i beskattningen, vara färdig att understödja den, serdeles i fråga om jernhandteringen, Dan 22 Mars e. m. 409 af hvilken nedsättning det är isynnerhet vårt åkerbruk, som kommer att vinna. Vi begagna oss här i Sverige alldeles för litet af jern för jordbrukets behof.
Ständers d. 8 Mars 1810 fattade Beslut, de emot bemälte Banco-Gommissarie uppgjorde ersättnings-räkningar fått förfalla, saint de i grund deraf balancerade Surnmor blifvit i räkenskaperna afförde; och då någon ersättning för dessa 66 R:dr 32 sk. således ej kan äga rum, hafva Herrar Fullmägtige ansett sig böra hemställa att de samma må få afskrifvas. Stats-Utskottet har tagit detta allt i öfvervägande, och dervid funnit hvad Herrar Fullmägtige i ena och andra afseendet anfört val grundadt; hvarföre ock Utskottet ej allenast får tillstyrka de här ofvanornförmälte ändringar uti Reglementet för General Assistance-Contoiret, utan ock, att de uti nyssnämnde Contoirs - räkenskaper balancerade 6& R:dr 32 sk. må afskrifvas, hvilket Riksens Hoglofl. Ständers bepröfvande vördsa mligern underställes. Stockholm d. 19 Juli 1815* På Deri 25 Juli. På Häglof!. Riddersk. På Högvördiga Prest* och Adelns Ledarn. Ståndeis Ledan:, vägnar vägnar Carl de Geer. C von Rosenstein. På Vällofl. BorgareTa Hedeivärda Bonde*. Ståndets Ledam, Ståndets Ledam. vägnar vägnar Carl Fr. Landbergi Jon Jonsson. C. Sylvan. tlpplast hos Högl. Ridd. och Adeln d. 2 5 Juli Högvord. Prest-S tande: d. 25 Vällofl.Borgare-Ståndet d. 27 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 —■ Riksens Högloft. Ständers Siats-Utskotts Betänkande i anledning af Vällofl. Borgare-Ståndeis Remiss å Herr Radmannen Danid Bagges Memorial om förvex/ing af förslitne Bancooch Riks gäIds-Scdlar. Vällofl.
Maf han åter, Under någon längre tid, antingen helt och hållit Saknat tillförsel efter erhållit den sparsammare än behofvet fordra', då äfö dff begärlige, och betalas Väl ända till behofvet är fyldt, hvilket vaf fallet Under och stta-St efter sista Franska Kriget, Fåfängt inbillar mati sigj att hans behof eller hans håg aft köpa, öfver det nödvändiga, ökas i dén mohn vi skulle vilja öka’ afsättningen, — Det albira minsta öfverflöd på denna Vahra, sätter den i vanpris på sätt nu de sednare åren skedt, och hvilket Jag ledan långt före detta i Högfofl. Afdelningen liafvit äran Upplysa, alldeles på särt Herr Landshöfdingen och CommendeUren af Brinkman här anmärkt. Och af samma ordsaker, skulle déf af manga hysta hoppet om Utlänningars tillströmmande och höga betalning, genom lags» Tulläfgifler helt säkert blifva besvikit. 324 BevillningsUtsk. Betänkanden. Må det tillåtas mig anföra ett exempel : Salt är hos oss en oumbärlig, fast Utländsk vara; men en vara, som alltid tili ett nästan lika Qvantum erfordras. Manne å'gången på den skulle i det hela befordras derigenom att en stor myckenhet inkommer, och stora förråder hopades i Stapelstäderne ? Följden deraf blifver visserligen étt lägre pris, och äfven att mången hushållare dermed försedde sig till större parti än vanligt: men denna för en ii* ten tid ökade afsättning skulle så mycket mera minskas efteråt, emedan samma inbragta förråd räckte så mycket längre. Och är det intet så med alla förnödenhets varor, som blott till ett visst bestämdt Qvantum erfordras? Jag kan ej finna annat. Om dertill Svenska handeln icke försedde oss med nämnde nödvändighetsvara, utan det tillfördes oss af Utlänningen, eller Producenten sjelf; manne han skulle finna räkning vid att påföra oss detta behof fortare än det åtginge och någorlunda betaltes? Och månne
Den stora frågan, om ett beskydd åt jordbruket genom bibehållande af jemna sädespriser är möjligt, eller ej, har fått en ny rigtning, och bos mig en öfverraskande upplysning genom det förträffliga Memorial Herr af Wingård här uppläst. Jag uppkallar det Ut6 fl. 7 98 Den 17 December f. m. skott, till hvilket ämnet hänvisas, att ät denna plan unna en granskning, så fullständig, som ämnets vigt synes påkalla; och då jag hoppas, att Utskottet, efter en sådan, äfven jemför den med de mångfaldiga förslag, hvilka här blifvit gjorde, förmodar jag, att det ger oss ett Betänkande, som omfattar dem alla. Den strid, som i England ägt rum, och till hvars afhjelpande en stor man framlade detta förslag, är ej så aldeles olik den, som äfven hos oss existerar. I England finnes en Jordbruksaristocratie, som vill utestänga all concurrence. I Sverige har det någon gång, måhända, varit ett allt för högt rop på höga spannmålspriser. Detta har efterträdts af Bruksoatronernes intresse, sorn aldrig kunnat få nog låga priser. På håda ställena concentrerar frågan sig i samma punkt, att lagstiftande magten måste söka undanrödja striden, och lemna ett billigt afseende åt håda intressena. I Utskottets Betänkande väntar jag att få se utlemnadt allt afseende på endera intresset särskilt. Då jag vittsordar det yttrande af Friherre Anckarsvärd: att en §. i PiegeringsFormen synes lägga hinder i vägen för Herr af Win gårds förslag, så skiljer jag mig likväl från honom iden tanka, att overkställbarhet skulle inträffa, lill dess den vore ändrad. Lika med honom önskar jag, att ändringen må bifallas, men, då jag är öfvertygad, att Regeringen vill landet lika väl som Ständer - Den 17 December f. m. 99 ne, kan jag cj antaga som möjligt, att, i fall Sländerne fanne en sådan reglering vara till landets bästa, och i fall den går så nära fullkomligheten, Regeringen skulle vägra, eller icke gerna gifva oss sitt biträde.
Länga afhandlingar fordra tålamod af alla, som ej äro direct interesserade för saken, dä deremot den, som blott esfiurerar sitt amne, blir, om icke behaglig, Åtminstone dräglig för alla. Flygtiga öfwerstgtcr äro begwämligast att producera, och tilldraga sig lättast upmärksamhet; samma favoritämnen kunna derföre ofta framdragas för allmänheten, likwäl tinder varierad drägt. Politique är af det mest allmänna intresse, och följaktligen allmännast eftersökt; satirer, smädelser, radlanden ofta pä sanningens bekostnad, lömska cir« «UM - 768 Den 26 Iunir rumlocutioner, som, utan att namngifwa, indirecte Utpeka och framkasta tillmäle», för hwilka auctor, äfweii af den oskyldiqaste, swärligen, genom en de, stnitionsrik lag, kan älkommas. Sadant är ej utan läsare och gör MSIiga intryck pä eli icke stadgad allmän opinion. Men »nanne wi, för alla desta olägenheter, böra helt och hållet förbjuda wista ämnen att widröraS, wista skrifter att utgifwas, eller/ genom en, sjelfwa ordet tryckfrihet/ motsägande cen/ur, qwäftva de goda ined de onda; eller wänne icke/ genom kloka och bokstafweligen efterföljda strafflagar, detina, „ svin all annan öswerdrifk, lika säkert skulle förekommas? Jag tror detta sednare; äfwen tror jag, i förbigående sagdt: an penninqeböter arv elt> i sin prkncipe origtigt, bestraffningssätt, ty del medförcr ideen, att köpa rättighet til brotts begående, altid särande för en hyfsad nations grannlagenhet. Jag önskar uprigtigt, att alla skrifhranä och egennyttans foster mätte lemna runi ät snillets och Vet mogna förståndets. Men nia dereniotdet alkid blifwa hwarje medborgares helgade rätt, ait pä ett wärdigt sätt, med eller utan stit namnS underteVnände/ allinängöra stna enMdta tänkesäit-:
Jag anhåller ora tillgift, för det jag begär upplysning, Den i5 Ju ni i f. m. i65 huruvida nian genom ett bifall till detta Memorial, som blott innefattar ett inberättande, kan anses afgöra afskrifningsfrågan. Om så är, har jag orätt och skall visserligen förena mig i begäran om återremiss. Det kan ingalunda ingå i min mening, att efterskänka någon Rikets Ständers rätt, eller uppoffra den i och för en bristande undersökning af ämnet; men jag upprepar, att jag icke förstår, huru ett bifall lill detta Memorial kan betaga oss granskningsrätten af dispositionerna. Jag önskade derföre, att Grefve von Schwerin läcktes ha den godheten upplysa, om denna summan aldrig mer kommer under granskning. Grefve von Schwerin: Jag har väl icke till hands någon specification på de anmärkte 170,000 R:dr och deras disposition; men jag får anmäla, att inga andra poster, än de, som Revisorerne funnit påkalla anmärkning, kunna upptagas af StatsUtskottet; också hafva alla de poster, som varit föremål för anmärkning hos 1825 och 1827 årens Revisorer, jemväl blifvit pröfvade af Utskottet. Alla till och med år 1826 utbetaldte poster finnas i de till Rikshufvudböckerne hörande tryckta Capitalräkningar. Herr Hjerta: I det Memorial N:o 155, sorn kommer näst efter detta, och innefattar alla de utgifter, hvilka böra till ersätt - i66 Den i5 Junii f. m. ning eller afskrifning anmälas, finnes icke ett enda ord om de 170,000 R:dr, hvilka här äro i fråga. Det lian visserligen icke vara min mening, att få någon redogörelse för hvar och en tryckningskostnad på 6 Riksdaler, o. s. v., utan endast att få posterna sammanfattade i naturliga hufvudrubriker, der man åtskiljt hvad som är i följd af Rikets Ständers beslut, och hvilka beslut, hvilka Skrifvelser, och hvad sorn har sammanhang med uppbörden , och hvilken del af densamma, Statsmedlen eller Riksgäldsmedien o. s. v.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ålder för dem, io6 Den 26 October e. m. sorn af HofRätterna till Domare-embetets ulöfvande förordnas. Åf den 17 dennes: N:o 116. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ansvar åden, som bortförer eller undanhåller annans minderåriga barn. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga proposition angående tillägg uti a5 Cap. 5 §. RättegångsBalken. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 4o öfver Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti. Öfver väckt motion om en strafflag mot Slafhandel i allmänhet. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 85, angående förslag till Lag för åhörarer som bevista RiksSlåndens öfverläggningar.j Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den 28 October f. m. Onsdagen d. 28 October 1829. Plenum klockan g Förmiddagen. Föredrogs å nyo Hedervärda Bonde* Ståndets den i g dennes aflåtne, och samma dag eftermiddagen på bordet lagde, ProtocoIlsUtdrag, innefattande BondeStåndets beslut, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Riksdagens afslutande sist vid medlet af nästa December månad; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, alt sig med BondeStåndet förena. I sammanhang härmed företogs nu äfven till pröfning Högvördige PresteStåndets den a3 dennes aflåtne, och samma dag f. m. på bordet lagde, ProtocoIlsUtdrag, innehållande inbjudning till de öfrige RiksStånden att deltaga uti åtskillige till Riksdagsärendernes verkliga påskyndande, och undanrödjande af alla de hinder, som kunde möta Kongl. Maj:ts
Ac behandlings-sättet wid sakers beredande inom Stander, om också i afseende pa kvemisser någon gang misstag ffulle förelöpa, aldrig kan förändra sjelfwa sakens natur af Beffattnings-, Bewillnings-, Oc!conomigs., Lagelier Grundlagsfrågor, sadan den i Regerings-Formen blifwit ut« tryckeligcn bestämd, och at följakreligen ofwannämnde behandlingssätt wid sakers beredande ingalunda amboriserar Regeringen, at anse en sak annorlunda an Grundlagens ordalydelse föreffrifwer; et medgifwande af Ständer och et förhållande af Regeringen, som wore häremot stridande, ffulle med detsamma wara at införa et helt annat förandringseller förklarings-sätt af Regerings-Formen, an denna umyckeligen anbefalt. 2:0- Wid' Wid tillämpning häraf pä förewarande fraga finnes rydeligen, at ven ena delen af Riksens ScänderS beslut, med instämmande uti den af Konungen ti! Rotarnes rätkwisa och billiga lättnad redan widragne åtgärd, innefattar en underdånig önskan om dest snara werkställande, och den andra delen-acer et utlåtande, som bestämdt förutsätter, ar i framtiden ej något steg matte widragas, som strider^emot 82 §. af Regerings-Formen. Da nu fyra Ständ beflutit alt detta, och trenne Stånds beslut warit kilrackeligt i frägan om uphäfwandet, som nu ensamt blifwit afgjord, hwaremor fraqan vm återinförandet af en sadan inrättning nödwändigt ffulle reducera sig til et Bewillninqs-mäl, anser jag Lxpeclaionen, sadan den är föreslagen, wara gansta behörig, afwensom jag finner, at särstildle
Gurlis, sade Ludvig alvarsamt, .du borde ej säga, hvad du ej menar. GS och ligg dig och sof p5 saken, SS. skola vi talas vid i morgon .. * Jo, jag menar det verkligen. Jag tycker inte alls om dig, och jag tror, att jag aldrig gjort det., ' Jo, jag w d det, för att jag Slskar en annan si? fdr / ud@i mycket .. ~Hveni nr det d3.b * Joo du, det 31 löjtnant Torlow, och han är sa rysligt stilig, och du %r en sådan otack, gammal stock, som inte bryr -. sig - om nigon mnan än sig s] elf! * K ä r a Gurli, lugna dig !a, Nej, det gör jag inte !. aSes8, Gurli, kom och satt dig h&amp;, sa skola vi prata f&amp;rstand,b och han ville sätta henne 119 sitt knn. Nej, jag vill inte sitta der, och jag \ &lt;Il inte prata Iönthd. Dn är s % otäckt förstandigb * Ja, jag är väl tvungen, nar jag har en s9dan oförsi5ndig liten hustru. Hör p$ nu, Gurli du älskar inre Torloa .. &gt;Joo da; och han alskar mig också.? aHar han sagt det? *, Nej, inte precis, men jag vet det riid8.9 soch iae vet. att han inte &amp; r det.&gt; * Det Ger du inte .. ~Vilnta litet. skall du W höra: men det vore allra bäst. om du ville sätta dig i kitt knä. Sesa, m.in älskling, gör det nu snih,r. och han drog henne ned till sig med mildt vild. Sesk der ja, nu har du det riktigt bra aldeles som p i den tiden du ej tyckte en bil om mig. Jaså, jag får iutc kyssa dig saja, det f5r vara di än SS länge. Ja, hör nu pa. I morse kom Torlow till mig och bad mig fara till fröken Ekberg, som pa natten blifrit hsftigt sjuk. Hon var inte pa balen, som du nog markte.