Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vida skiljd från den klandervärda kitslighet att utan giltiga anledningar söka motarbe^ ta de Utskotts Ledamöter, hvilka, enligt öfvertygelse, använda deras yttersta ansträngning att, till Statens bästa, motsvara ett dem upp-J dragit dyrbart förtroende; och dessutom ifrigt delande Nationens varma önskan, att snart se Ridd. *. Ad, Prof, VI. B. II, Afd, 69, 7®. 546 Den 2 g Maji. ett långvarigt Riksmöte slutadt, skulle dessa skäl säkert bragt mig till tystnad, om icke jag alltid van, att rakt och utan några slags biafsigter, yttra och följa min öfvertygelse, äfven såsom medlem af Arméens PensionsCassas Direction, ansett det för en pligt, att, så vidt i min förmåga står, försöka verka till nämnde Cassas bästa, och förfäkta bibehållandet af de reglementariska grunder, hvarpå dess fortfarande bestånd hvilar. Jag vågar således utbedja mig Högloflig# Ridderskapets och Adelns benägna tillstånd, att få äran meddela några upplysningar, hvilka möjeligen kunna leda till ändring af Bevillningsutskottets emot Arméens PensionsCassas fördel nu tillstyrkte åtgärd. Alltsedan berörde Cassas organisation år 1757> har den af Riksens Ständer varit ansedd såsom en from stiftelse, och af Sveriges Konungar i alla för nämnde Cassa utfärdade Reglementen och Instructioner såsom sådan Nådigst sanctionerad; tillföljd d^ raf har bemälte cassa städse varit befriad från all slags Bevillningsf afdrag, endast med undantag af åren 1813, 1814 och 1815, då Riksens Högloflige Ständer funno rättvist, att återgifva Arméens Pensions; Cassa dess fordna rättigheter.
Contorets rakning, och Banken, äfvensom allmänheten, således ega fördel deraf, att det Silfver, som fordras för att kunna öppna Banken till allmän Silfver-utvexling, må varda af Riksgälds-Contoret på Deposit-Räkning insatt, så frågas, om Banken skulle vilja, genom ett premium åt Långifvaren, såsom ersättning för transport och andra kostnader, göra det möjligt för honom att åt Riksgälds-Contoret göra ett anbud inom de vilkor, som Rikets Ständer för dess antagande bestämt? Undertecknad föreslår att för Två Millioner Riksdaler Specie, som å Deposit-Räkning för Riksgälds-Contorets räkning insättas, betalar Banken till Långifvai’en ett premium af Trehundrade Sjuttiofem tusen (3^5,ooo) R:dr Banco-sedlar, att emot säkerhet lyftas,-så snart anbudet om Lån af nämnde Summa blifvit af Riksgälds-Contoret afslutadt. Skulle Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, af de erbjudne Två Millioner Riksdaler Specie, antaga endast 5oo,ooo Riksdaler att inom detta års slut levereras, så begär undertecknad i sådant fall, såsom vilkor för affairens afslutande, att, med afseende å den större kostnad, som transporten under en sen årstid medför, af Bankens medel dertill undfå ett premium af Etthundrade Tjugufemtusen (i 20,000) Riksdaler Banco-sedlar att på samma sätt lyftas. Undertecknad anhåller om skyndsamt svar å denna dess vördsamma framställning, emedan deraf beror, om anbud på Lånet kommer att ske eller icke. Stockholm den a5 September 1833, Olof Wijk, rgenom It. H. Weylandt, enligt Fullmagt.” Efter öfverläggning och deruppå företagen omröstning, beslutades genom pluralitet, att Commissariatet skulle anmodas uppgöra beräkning öfver Bankens Silfverbehof och de Fonder, som för tillfället funnes att använda för Silfvers anskaffande, samt med uppgift i desse hänseenden inkomma till Fullmägtige före kl. 9 på morgonen följande dag.
Dessa gods, utgörande 357^1, hemman, försåldes af Drottning Christina år 1653 till Adrian Tripp i Amsterdam genom en afhandling af innehåll, att Hennes Majit afhände Sig och efterkommande Konungar och Sveriges Krona dessa hemman, och tillegnade dem Adrian Tripp, hans hustru och arfvingar, med hus, jord, åker, äng, skog, mark, .fiske och fiskevatten, strömar, qvarn och qvarnställen, torp och torpstäder samt alla andra pertinentier och tillägor i våto och torro, närby och fjerran, intet undantagandes af allt det, som dertill lyder, med rätta af ålder legat häfver och lagligen tillvinnas kan, att njuta, bruka och behålla till everldelig ägo samt allodialt och oconditioneradt frälse, alldeles så som Ridderskapet och Adeln uti provinsen Halland deras välfångne egendom och frälsegods efter privilegiernes lydelse och innehåll innehafva och besitta, dock skatteägande deras rätt efter lag dermed då och framdeles alldeles oförkränkt; men att Hennes Majit Sig och efterkommande Konungar och Sveriges Krona förbehållit makt att, enär lägligt och behagligt folie, dessa gods, emot köpeskillingen 89,773 Ridr 26 öre 13;\ penningar sillverinynt, af Adrian Tripp eller hans hustru och arfvingar återoch igenlösa, så att han eller de då, efter undfången nöjaktig betalning, skulle vara skyldige, utan gensago, desamma att afstå och afträda. Genom reduktionen under Konung Carl den elfte återtogs till Kronan så stor del af godsen, att endast 157f hemman återstodo. Öfver de här upptagna köpevilkor hafva uppstått tvister, rörande tvenne frågor: a) huruvida full äganderätt vore genom köpet förvärfvad, och b) huruvida, i annat fall, köparen kan hafva erhållit rätt att antaga åboar på sådana bland hemmanen, hvilka före köpet icke varit skattemän med äganderätt tillhöriga.
Är det ert fordna ljus, försvunne Atlantider! Hvars kunskaps första sken, hos alla folk och tider Den Vise får igen? I catacombers hvalf, säg mig, hvad skuggor vistas, Hvad obekanta ord på gömda vårdar ristas, Hvad slägten hvila der från Latiens barndomstid; Förr’n Rom, till segrar födt och drottningen af städer, Steg opp utur de djup som höljde hennes fäder, Att störa jordens frid? En tid, af nästa folk, skall ock vårt tidhvarf nämnas; Af deras efterverld åt forskarn öfverlemnas; Snart, ovisst och förstäldt, med gissning tecknas af; En stund, sitt minnes skymt i sagor än bevara; Men sist, i tystnad dränkt, vår ålders hågkomst vara Så okänd, som vår graf. Så aftonsolens eld i flykten af dess strålar En skog, ännu ett torn, och än en fjällrygg målar, Från jorden ändtlig skiljs och sväfvar på en sky; Sist endast som en rand mot himlen tecknar dagen; Tills, af en färglös natt omsider öfverdragen, Dess sista märken fly. Det hufvud jag bland er ur klippans gömma tager, Var det med myrten krönt? med törnen? eller lager? Har det ett Snilles eld, en Hjeltes anda hyst? Hvem skiljer här, i val af multna ben bedragen, Den träl, som dött i jern? den skönhet, som, lik dagen, I Fröjas gördel lyst? Af allt hvad han haft kärt, förlorad och beklagad, Hur mången blef ej hit med vänners gråt ledsagad! Hur mången här, förtryckt af Ödets hårda slag, Har längtat till den ro, han nu så länge njutit! Ack! menniskor som jag, J äfven tårar gjutit, Och lidit liksom jag. Det gifves då ett hägn, dit ej förföljarn hinner, Der öfvermaktens våld och nödens tvång försvinner, Dit Ödet mer ej når, der hämdens fackla släcks: Det är de skuggors värn, som kring ditt rike bredas, O Tystnad! och din ro, der de förgätne fredas, Som ej af stormar väcks. Må Jorden, mellertid, af dina mörker täckas!
400 Den 23 M a j f. m. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke blifvit framställdt något annat bestämdt yrkande än å bifall till §:n, gjordes propos. å §:ns antagande samt besvarades med ja. § 16. Hr Wrangel: Då jag erfarit att Borgare-St:t ändrat det i denna § förekommande ordet »Magistratsperson” till ordet ”Uppbördsman”, hemställer jag huruvida icke K. o. Ad. borde instämma i Borgare-St:ts beslut; hvarföre jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtrms propos. derpå. Uppå härefter framställd propos. bifölls §:n med den förändring, att i stället för ordet ”Magistratsperson” infördes ordet ”Kronouppbördsman”. § 17. Hr Björnstjerna: I denna af Utsk:t föreslagna redak tionen finnes en ändring, som är något mera omfattande än hvad K. M:t föreslagit. K. M:t har nemi. föreslagit att beväringsskyldig af andra klassen, som erlagt vapenöfningsfrihetsafgift, men till krigstjenstgöring uppbådas innan årets vapenöfningar försiggått, skall återbekomma hälften af den inbetalda afgiften. Utsk:ts förslag innehåller deremot att beväringsskyldig, som erlagt afgift för vapenöfningsfrihet, men uppbådas till sådan tjenstgöring, som i 10:de §:n omförmäles, innan vapenöfning med den klass han tillhör försiggått, återbekommer, om han tillhör första klassen, hela afgiften och, om han tillhör andra klassen, hälften af densamma. Då detta Utsk:ts förslag icke inverkar störande på det hela, vill jag likväl icke motsätta mig detsamma. §:n bifölls. §§:ne 18- 27. Biföllos. § as. Frih. Baab, Adam Christian: Redan då K. M:ts Nåd.
Af dessa skäl och enär det jemväl för det allmännas fördel är af vigt, att soldaten må vara väl ailönad, samt det ur sådan synpunkt är önskligt att nyssnämnde rättighet må så sällan som möjligt af stamroten begagnas, får Utskottet vördsamligen tillstyrka det Rikets Ständer må uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att förordnas måtte, att när af stamrotes mark jord blifvit till soldatens begagnande upplåten till större vidd, än torpet enligt gällande knektekontrakt bör innehafva, stamrote må vara berättigad att, enligt värdering af Gode Män, hvilka af parterne ömsesidigt väljas, för sådan utvidgning årligen uppbära någon billig ersättning af hjelproten i mån af dennes hemmantal, jemförd! med stamrotens; samt att, sedan dylik ersättning blifvit fastställd, stamroten icke vidare må ega att få den jord, för hvilken ersättning blifvit bestämd, till hemmanets egor åter utlagd. Stockholm den 30 April 1857.. Emot förestående Betänkande anmäldes reservation af Hr von Ehrenheim, Per Jacob, som yttrade: »Emot Utskottets Betänkande, så vidt detsamma innefattar tillstyrkan af en underdånig skrifvelse, får jag mig vördsamt reservera. Utskottet har i första delen af Betänkandet visat, att der ersättning för den jord, som, på grund af knektekontrakten, utaf soldaterne innehafves, bör utgå, bestämmelser om denna ersättning jemväl blifvit i kontraktet intagne, samt uttalat den åsigt, att det ej kan tillkomma lagstiftande makten att i sålunda öfverenskomna vilkor göra ändring. Denna, efter min tanke, fullkomligt riktiga åsigt, hade äfven bort hindra Utskottet att, på sätt som skett, tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit anhålla det förordnas måtte, att stamrote, som till soldatens begagnande upplåtit jord till större vidd än torpet enligt gällande knektekontrakt borde innehafva, skulle vara berättigad att, enligt värdering af Gode Män, för sådan utvidgning årligen uppbära ersättning af hjelproten.
Det enda riktiga i denna föreskrift vore således, i min tanke, alt säga: så och sä många millioner af sina tillgångar skall Banken hafva i räntebärande papper, utan all fästa denna bestämning vid grundfondens större eller mindre belopp. Meningen är ju ingen annan än den, alt Banken alltid skall hafva en sådan tillgång på räntebärande papper att de förslå lill att derför anskaffa erforderligt silfver? Bland andra förbindelser har man upptagit Biksg.cont:s. Detta kan hafva afseende dels pä de förbindelser, som Banken redan äger af Den 19 December. 519 Riksg.conl. dels på dem lian framdeles kan af delsamma erhålla. I förra fallet liar jag ingen anmärkning att göra. I sednare fallet får jag yttra mig när fråga derom särskildt förekommer. Här vill jag blott tillägga, alt inländska obligationer, eller s. k. statspapper, här bort upptagas. De äro för Banken, i min tanka, vida bättre än de inhemska, såvida fråga är att för dem anskaffa silfver, ty utländska statspapper, hvilka på främmande börser hafva god curs, äro ögonblickligen säljbara för silfver, som kan indragas. 3 punkten innehåller: ”att, sedan beloppet af de Riksg. cont-.s obligationer, som Banken redan innehar, blifvit genom capilalafbelalningar nedsatt frän 3,008,000 r:dr till 3,500,000 r:dr, alla vidare eapilalafbetalningar å dessa obligationer upphöra.” Delta har BancoUtsk. föreslagit, utan tvifvel derföre att Banken icke mätte med hvarje är hafva en mindre tillgäng å Riksg.conl» obligalioner än för närvarande. Men jag anser denna föreskrift ganska vådlig, ty hon leder möjligen derhän, alf man afskrifver Riksg.- cont:s skuld lill Banken, pä samma sätt som man tillförene gjort. För Bankens säkerhet anser jag tryggast, att slippa affärer med statsverket, och att icke hafva någon fordran hos Riksg.conl., ty på ingen gäldenär har Banken gjort sä stora förluster, som på statsverket.
TryckfrihotsFörordningen, har jag likväl icke kunnat inse hvarken hyttan eller nödvändigheten deraf; den fortfarande smädeliga egenskap söm kunde framstå i ett dagblad, tror jag rättast böra hämmas i den lagenliga väg, som TryckfrihetsFörordningeh i öfrigt stadgar, hvarförutan jag anser vårt samhälle allt mer och mer gå den sanna upplysning till mötes, sorn utan mellan, fcomst af någon enskildt väcktare öfver yttrande rätten, förmår bedöma, Nationens och Regeringens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter ^ och den gräns dervid sorn ingenderai magfen, med beggés bestånd, bör söka öfverträda. Jag tillstyrker således bifall till ConstitutionsUtskottets förslag så mycket hellre, som detta 8 Mom. 4 §. tillkommit vid 1812 års Riksdag på ett med Grundlagens stadgande icke förenligt sätt, och hvaremot jag mig då reserverade. Herr Uggla, Göran Guftafi Då ConstitutionsUtskottet i det förslag# Bil till Ridd. o. Ad, Pr. IV Band. 19 i46 Den i5 Maji f m. sorn nu är föremålet för Högloflige Ridderskapets och Adelns öfverläggning, tillstyrkt upphäfvande af 8 Momentet i 4 §■ af TryckfrihetsLagen, har Utskottet derigenom lemnat ett lika dyrbart vedermäle af dess ömhet för Regeringsformens helgd, som af dess agtning för hvarje Svensk medborgares i samma Grundlag klart uttryckta rätt; den, att icke till dess välfärd blifva förderfvad, utan han lagligen förvunnen och dömd är och ej utan ransakning och Dom kunna dess egendom afhändas. ConstitutionsUtskottet har härigenom, i hvad på Utskottet ankommit, i constitutionel ordning återfört TryckfrihetsLagen från den vanställda skepnad den i constitutionsvidrig väg erhållit, till dess ursprungliga öfverensstämmelse och enhet med Regeringsformen, till den i 86 § hvarje Svensk man förunnade rättighet, att endafi inför laglig Domstol kunna tilltalas för innehållet af utgifna skrifter.
Skallfria äro: allmänna vägar och platser, floder, statens byggnader, skolhus, prest bostäder, hospitaler samt landtbruksbyggnader, i och för byggnadarna, men icke för tomten. Temporär slcallfrihet njuta nyodlingar, nybyggnader, nya anläggningar af frukt-, vinoch skogsplanteringar, antingen helt och hållet eller åtminstone i och för den dermed tillämnade inkomsttillväxten. Fastighetsskattens totalbelopp fastställdes år 1790 till 20 procent af den antagna årliga fastighetsinkomsten, 1,200 millioner francs, och fördelades, med ledning af de äldre skatterna och ungefärliga taxeringar, på de särskilda departementerna (länen) och inom dessa på de särskilda arrondissementerna (fögderierna) och kommunerna (städerna, församlingarna). Ojemnheten af denna skattläggning visade sig snart. Väl påbjöds genom lagen af 15 Sept. 1807 en allmän cadastre, med uppmätning och taxering af alla jordoch byggnadsparcel - 182 ler, hvilken skulle ligga till grund för skatternas fördelning på de särskilda departementerna. Men sedan erfarenheten visat olämpligheten af denna metod, har man, genom lagen af 31 Juli 1831, sökt utfinna beskattningsföremålens sannolika nettoafkastning inom departementerna medelst jemförelse mellan talrika köpe-, arrende-, hyresoch hypoteksdokumenter. Finansstyrelsen fortfar ännu med en laglig revision af skatlefördelningen på departementerna och använder härvid, utom de förra metoderna, äfven direkta taxeringar af nettoinkomsten genom tillförlitlige skatteoch kommunaltjenstemän; men detta oaktadt finnas departementer, som äro 2i gånger, och kommuner, hvilka äro 10 gånger högre beskattade än andra. Efter senare granskningar utgör skatteqvoten numera 8 procent af nettoinkomsten. Personoch boningseller hyresskalt (impöt personel et mobilier) tager i anspråk en del af nettoinkomsten utaf den personliga idogheten och den rörliga förmögenheten. Den grundar sig på lagen af 23 November 1790 och antogs då att utgå med 20 procent af den förmodade årliga nettoinkomsten, 300 millioner francs. Den fördelas på de särskilda departementerna efter lika grund, som fastighetsskatten.
När det så led emot aftonen, kom konunga-sonen hem ifrån jagten, och gick att samtala med sin käresta. Vid han nu märkte hennes sorg, sökte han trösta henne på allt sätt och vis, och sade att han skulle förtälja ett roligt äfventyr, om hon allenast ville blifva glad igen. Flickan bad honom berätta. Då sade prinsen: »när jag i dag vankade om i skogen, fick jag se en sällsam ting. Jag såg en gubbe, som var så liten, så liten. Han sprang af och an omkring en enebuske, och sjöng en underlig visa.» ’Hvad sjöng han?’ sporde flickan nyfiken, ty hon förstod att konunga-sonen hade mött dvergen. »Jo», sade prinsen, »han sjöng så här: I dag skall jag maltet mala, I morgon skall mitt bröllopp vara. Och jungfrun sitter i buren och gråter; Hon vet inte hvad jag heter. Jag heter Titteli Ture. Jag heter Titteli Ture.» Då blef flickan så glad, så glad, och bad prinsen åter förtälja hvad dvergen hade sagt. Konunga-sonen upprepade nu den underliga visan än en gång, och jungfrun lade gubbens namn noga på minnet. Derefter samtalade hon kärligt med sin fästeman, och prinsen kunde icke fyllest rosa sin unga bruds fägring och förstånd. Men han undrade mycket, hvi hon blifvit så glad, likasom ingen visste besked hvad förut varit orsaken till hennes bittra sorg. När det så led fram på natten, och flickan blef ensam i sin jungfru-bur, öppnades dörren, och den fule dvergen trädde åter in. Då sprang jungfrun upp och sade: »här har du dina handskar, Titteli Ture! Titteli Ture!» Men vid gubben hörde sitt namn, blef han högeligen vred, och for bort genom luften, så han tog hela taket med sig. Nu log den fagra jungfrun under skinn, och var mycket glad. Derefter lade hon sig att sofva, och sof tills solen sken. Men andra dagen stod hennes bröllopp med den unge konunga-sonen, och sedan hörde hon aldrig mera talas om Titteli Ture. De Tre Stor-Gummorna. Ifrån Upland. Följande utländska afarter till denna saga äro oss bekanta: Hos
Missnöje, i anledning af väckt motion om ändring i nu gällande föreskrifter angående anmälan af missnöje emot sådana domstols i invändnings-frågor meddelade beslut, hvaremot klagan icke får annorledes än i sammanhang med hufvudsaken fullföljas: B. VI. 392, 441, A. 441; E. VII. 93. Missväxt-år, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i—: I. 47, R.49, B. 520, 554, A. 554; E. II. 57. Mjöloch såg-qvarnar, i anledning af väckta motioner, angående förändrade grunder för deras beskattning: B. II. 464, 481, 485, A. 504; E. III. 510. — —, om sättet och vilkoren för anläggning och begagnande af dylika qvarnar; motion af Herr Gustaf Reinhold Charpentier: se Motioner. Montgomery, G. A., Landshöfding, angående pension åt hans enka, Hedvig Elisabeth Wallmark; motion af Herr Georg Wolfgang von Francken: se Motioner. Morgongåfva, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadganden angående —: B. II. 322, 372, 411, A. 411; U. III. 231, 270, A. 270. Mosaisk trosbekännare, om antagande af en författning angående giftermål emellan Kristen och —: I. 55, R. 58, B. 464,490, 494, A. 519; U. II. 321, 372, A. 372, E. 57, 200. Mosaiska trosbekännare, orri ändring i 18:de §:n Riksdags-Ordningen, rörande rättighet för dem att deltaga i Riksdagsmannaval: B. I. 180, 194, 395, 418, A. 424. — —, angående rättighet för dem att deltaga i riksdagsmannaval: B. III.
Den siste värde talaren har förebrått Frih. Palmstjerna, alt bans förslag skulle i så måtto vara ofullständigt, som det icke är meddeladt huru det skulle förhållas med de räntor, sora äro anslagna lill serskilda kassor. Det (///kommer väl egentligen Frih. Palmstjerna att sjelf försvara sig i della afseende, hvilket också är mycket lätt, men eftersom Den 9 September e. m. 227 jag liar ordet, beder jag alt. få nämna, alt det är den 23 punkten i Utskrs betänk., som omtalar huru det skall förhållas med de ränteanslag, som tillkomma serskilda kassor. Den nu ifrågavaride punkten afser blott frågan om aflöningsräntor. I afseende på möjligheten alt kunna utgifva den del af löneanslagen, som Frih. Palmstjerna har trott böra utbetalas höstetiden, har blifvit anmärkt, att de utskylder för hvilka Ulsk. föreslagit en serskild uppbördsstämma höstetiden, och hvilka då kunde komma att inflyta, vore alltför obetydliga för att kunna belacka ifrågavartde aflöningar. Jag ber blott att få erinra, att pag. 172 i komiterades betänk. upplyser beloppet af den uppbörd af statsmedel, som skulle inflyta höstetiden, hvaraf visar sig all samma uppbörd skulle utgöra omkring 1,000,000 r:dr och alt de indelta löueanlageu icke mycket öfverstiga beloppet af nämnde uppbörd, äfven i händelse de alla vore förflyttade lill uppbörd af kronofogdarne. Det är således all anledn. alt Staten af dessa medel skulle kunna bestrida nödiga utbetalningar till löntagarne utan att påräkna bevillningsmedlen, hvilka skola ingå till riksdiskont, och i stadgad ordning ifrån riksg-.skont. lill statsverket aflemnas. Just nyssnämnde tillgång har jag förut påpekat, såsom beredande en utväg att kunna göra utbetalning, icke blott, såsom Frih.
Skulle i ärender rörande Allmänna Hushällningen eller eljest af allmän beskaffenhet JustiticeOmbudsmannen förmärka nägon anstalt nödig till befrämjande af Konungens och Rikets bästa och »vältrefnad, mä hos Kongl. Majrt han ock underdänig anmälan dero»» göra, till den uppmärksamhet Kongl. Maj:t i »läder finner sädant förtjena. 170 Expeditioner till Riks-StLnden. 8 17. Anmärker Justitice-Ombudsmannen, att nägon Författning icke efterlefwes, utan fallit i glömska, och finner tillika det wara utan nytta, att den skulle i kraft och werkfamhet äterställas, mä han, om det beror af Kongl. Majrt att en sädan Författning upphäfwa, göra derom underdånig hemställan, eller i annat fall förhällandet för Riksens Ständer anmäla. Pä enahanda sätt förfar Justitice-Ombudsmannen med sädane Lagar och Författningar, hwilka han finner ej stä i förening med nu antagne Negerings-Lagar. 8 18. Skulle de af Riksens Ständer i allmänhet eller af Ständen hwarr för sig uuderdänigst andragne beswär innan Riksdagens slut icke hinna att af Kongl. Majrt afhjelpas, äligge JustiticeOmbudsmannen att i Kongl. Cancelliet emottaga deröfwer utfallande Kongl. Resolutioner och läta dem Ständcns Cancellier tillställas. I detta afseende bör en förteckning pä ofwanberörde beswär wid Riksdagens slut till Justitice-Ombudsmannen aflemnas. 8 19. Justitice-Ombudsmannen, som förer ordet ibland de till Tryckfrihetens wärd af Riksens Ständer walde Committerade, bör med synnerlig uppmärksamhet och nit iakttaga hwad Riksens Ständer till skyddande af Tryckfriheten stadgat. 8 20. Öfwer alla mäl, som hos Justitice-Ombuds - Bilaga lill Mein. N-o 4. 171 mannen anmälas, och alla åtgärder, han widtager, skall han täta söra fullständiga anteckningar. 8 21.