Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riks-Stånd bifallit derutinnan, att införselstullen å Hatta? af siden eller annan väfnad bör bestämmas till 2 R:dr 24 sk. stycket, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages den af Ridderskipet och Adeln Hattar af siden eller annan väfnad åsatte införselstull, 3 R:dr iG sk. per st. 106:0. Den, sorn godkänner Utskottets af trenne Riks-StåncL gillade förslag, att för Hattar af läder, fiskben, papper, träd eller rötter m. m. bör erläggas 1 R:dr införselstull per slycke, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes införselstullen å Hattar af läder, fiskben, papper, träd eller rötter m. m. till det af Borgare-Ståndet stadgade belopp af 36 sk. stycket. Utskottet har föreslagit och trenne Stånd godkänt, alt Horn: oarbetadt och platter, borde åsättas utförselstull, hvardera slaget 2 sk. skålpundet; men som Ridderskapet och Adeln för dess del förklarat dessa slag af Horn böra vara från utförsels-afgift frie, komma följande voteringar att deröfver anställas: 107:0. ad) Den, som anser, att, på sätt Utskottet hemställt, Horn: oarbetadt, bör vid utför el draga 2 sk. tull per skålpund, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer oarbetadt Horn att tullfritt kunna utföras. 1 oS:o. b) Den, som gillar Utskottets förslag, att Horn: platter, skall åsättas 2 sk. utförselstull skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir Horn: platter, vid utförsel tullfritt. 56 Bevillnings-Utskottets Memorial, N\o 41.
Jag får då förklara, att, då jag icke är motionär, jag icke kan göra mig skyldig till en sådan tillvitelse; men det synes mig, att detta ifrande af olika klassers representanter^ måste innebära, att de alla npskatta värdet af denna inrättning, att de alla veta högt upskatta den mångåriga möda, som derpå blifvit nedlagd, och att de derföre vilja söka till att skaffa stiftaren något bevis på R. Sttrs välvilja i detta hänseende. Jag förnyar min anhållan till de Htrr, som yrkat bifall till Hr Kontrakls-Prosten Holmbergs motion', allde ville inskränka sig till hvad Ulsk. tillstyrkt, då nerol, hufvudsaken här synes vara, att lemna en upmuntran åt den ädle stiftaren, och jag tror, att saken derigenom, äfven hos de öfriga Stånden, skulle vinna mera sympathier. Hr Adelborg: Gr. Gyldenstolpe har haft ett yttrande, som denna gången upkallat mig, ett yttrande, som allt för ofta, både i tid och otid, uttalas på detta rum. Gr:n säger: ”att enskildta kommuner böra icke pä'det allmänna kasta omsorgen om de behöfvande inom sitt eget område”, och Hr Gr:n betecknar alla dylika försök, öfver en bank, med den hårda, benämningen: ”tiggeri.” Denna sats vågar jag påstå, är här i otid begagnad, och detta uttryck ej heller här pä sin plats. Den inrättning, sorn här är i fråga att omhuldas, är ej någon serskild kommunal-inråttning; den är af enskild raan bekostad, och har inom sig uptagit unga brottslingar ifrån alla delar af landet, icke endast ifrån den kommun, inom hvilken den existerar. Den har i smått, fast på annat och bättre sått, verkat detsamma, som Statens korrektiontious-inrältningar. Om den dä har verkat något godt, hvilket ju ingen kan förneka, är det, då den, till följe af sin stiftares och beskyddares höga ålder, möjligen snart kan blifva beröfvad sitt närvarde ädla stöd, mera ”tiggeri” att begära understöd för densamma, än för andra allmänna anstalter?
Stats-Utskottet an'ser sig härigenom hafva upplyst, att den gjorde anmärtningen saknar all grund ; men, då den anmärkande Eedamoten af Ronde-Ståndet Anders Danielsson från Elfsborgs Fän, tillåtit sig följande uttryck: att ilen serskildta Redovisningen för denna Magasins-Inrättningens skamliga vinst 'efter hans tanka aldrig kunde blifva annat än ett nytt skäl för underslef och ett nytt skäl att afsky det ovärdiga preyeri, hvarifrån hela vinsten ledde sitt ursprung, skulle Stats-Utskottet glömma sin värdighet om icke Utskottet erindrade om den sanning i uppgifter, och den anständighet i skrift och tal, hvilka böra tillhöra hvar och en, sorn yttrar sin mening, och son» minst bör glömmas af en bland Svenska Folkets Representanter, och aldrig sträckas derhän, alt Fasta en oförtjent skugga uppå Embetsförvaltningar, om hvilkas redlighet och nit i uppfyllande af sina pligter man blifvit upplyst och i ali Stats-TJtskottens Betänkanderit i 190S händelse är skyldig att söka underrättelse, irr* nan man sig om deras Embetsutöfning yttrar. 9:0 Vid Utskottets hemställan om förökade Af.önings-Vilkor för Uppbär ds-St a ten har En Eedainot i Vällofl. Borgare - Ståndet onskat, att någre visse Summor i detta ändamål blifvit af Stats-Utskottet uppgifne. Vissa Summor för ifrågavarande behof hafva ej kunnat bestämmas, med mindre icke ordentlige Aflönings-Stater blifvit upprättade, hvilket åter Utskottet icke ansett tillhöra dess åtgärd, eiler kunnat af Utskottet tillvägabringas, då sådane Aflönings-Stater måste grunda sig på en noga kännedom af Uppbördsmännens olika befattningar och öfriga dermed gemenskap ägande förhållanden. 10:0 Hvad i anmärkningarne från Höglofi.
Jag vördar dem, som Svenska Församlingen, näst Honom, som all kraft gifver, häfver att tacka för denna herrliga andaktsbok. För mig arden ej en konst-product af nutidens snillen, men en djrbar skatt, der den fromma visheten samlat och ordnat den Högre Andens och det troende hjertats skönaste sånger från nittonde århundradet, från alla århundraden | och dess högsta värde ligger deruti, att samma anda der uppenbaras, som gjorde den gamla Psalmboken så länge och så allmänt njttig; tj visst är, som oftanämnde Utskott jtlrar sig, att blott lärans omklädnad skiftar, det väscndtliga, sjelfva läran, blifver evigt och oföränderligt. Äfven jag, jag döljer det icke, känner mig, med mer än' ett band, fästad Bil. t. Besv. och Oecon. Utsk. vid det gamla och traditionella, jag hemhär min odelade hyllning åt det äldsta af allt gammalt, jag skattar högt den dyrbara tradition, som, från man till man, förkunnar huru detta Ord, som var från Begynnelsen, genom egen kraft framgått och framgår; och det, oaktadt mer än månge bevisat det nyas stora och handgripliga företräde och dels uppgifvit, dels användt kraftiga medel att drifva det igenom. Men jag dagtingar aldrig med den fördomen, som viii kalla andagtens fromma utgjutelser inför den conventionela smakens Domstol, och genom tvångslagar ålägger den mindre bildade, den svage, den fördomsfulle att lemna den bok, som talar, om ej till hans förstånd, åtminstone om hans minneli, och antaga en ny, som, utan alla sådana mindre väl beräknade åtgärder, sjelfmant blifver hans, då den börjar tala till hans hjerta, sjelfmant blifver allas, då dess verkningar till tro och hopp och Christel ig fördragsamhet blifva allt mer och mer synbare. Uti detta yttrande förenade sig Herr Grefve Oxenstjerna, Eric Johan Gabriel > Herr Prosten ForslindHerr Prosten Dedekind Anders Håkansson från Elfsborgs Län, Pehr Pehrsson från Calmare-Läa samt Olof Carlsson från ÖstergölhlandsLän. Ut supra.
— Men den wilmar tillika, att konstens första försök behötwer erfarenhetens anwlsningar, art ulan dem och dä winlinge - lystnaden endast beräknar ögontckcketö fördelar, bereder man sig ofta förluster för framtiden — Sä edeS är den äldre delen af Sala Grukwa dearvetad pä ett fäkt som stängt efterkommande ifra > be fleste ställen i Gruiwe-fället, emedan stora rymder VUswit sä ur.danbrulnr att tt.ken de önver r f lltt och lemnat öppningar i dagn, som nu m,. a blott tjena att wittna om oe Rikedomar d-r funnits. Sednare liders Grufwef-arbttare y^fwa derfö s 470 Dm lo Janriant. biifwit nödsakade söka inrymmen j sörsta klyften lemle Gruswc-stolpen, och derutur, sä wäl efter fället all räkna strän S. O till N. W. som ä sidorne i mer än roorde är hämtat större och mindre förräderi »cke i likhet med den ymnighet man tillägnat i6:be seculum. men med mindre förlust än nu, dä »varorsoch arbete, wärdén wo, ro i ett närmare förhällande till myntet. — Den tid dä man ansäg frambringandet af en qvantitet Silfwer för en National, »vinst, äfwen om den med förlust ffulle anssaffis, wor man vckfä mera benägen att gora uppoffringar för att underhälla arbetet och Sala Bergslag riktades med förlänmgar i hopp att de stora rymder ssm innom Sala Gnstwae Ulmäl wörö belägne stulle » framtiden gifiva en rikligare ersättning. — Scrsttldte händelser ökade understundom detta hopp, dä säsom är 1749 under det alla andra ställen wörö osyn, d-ge, en enda ort gaf ämne till det ärets tilstrerkning af 500 marker. Fyratio är derefter, har vcksä en gä -g en lillwerknmg af gooo marker ur Sala Grufwa kunnat hcmtas.
Beträf - Den 17 April. 817 Beträffande äter den frägan, wid hwars afgörande inom lltskottet twä Ständ stadnat emot kwä, huruwida ncml. den Tull-och Transport-friher för Bränwin, font särskildt blifwit beflutad, borde fä tillgoda njutas under detta är ehuru Landt-Tullarne först wid detta, ars stut skulle uphafwaS; Sä ansäg Bonde-Ständct, med dest förut i detta ämne yttrade grundsatser mäst öfwerensstämmande, att bifalla den tanka, som i Utskottet warit af Högloft. Riddcrskapets och Adelns, samt Bondc-Ständets Ledamöter understödd, sä att berörde Tullfrihet genast i händelse Betänkandet winner Kongl. Majus Nädiga bifall bör taga sin början. Härom skulle de öfrige Ncspective Ständen wördfamt och wänligen underrattas. Ille supis. SD. Pä de skäl som Walloft. Borgare-Ständet, uti Protocolls-Utdrag den 2g sistlidne Zanuarii, anfört, och dä frägail dcsiutom i synnerhet rörer wälbemälte Ständ, bestöt Bonde-Ständet akt Expeditions-Utskottctö förcflagne underdänjge flrifwelse till KonglMajU, innefattande swar pä Kongl. Majus NZHiga Proposition af den 16 September 1809 rörande förhöjning af Postporto för Franqverandet af sädane bref; hwilka fortställas öfwer Stralsund till Hamburg och andre Utrikes Orter, icke eller af detta Ständ kunde till Expedition godkännas. Ot LUPI-I. SD. Bonde-Ständct bcflutade lika med Walloft. Borgare-Ständet, att till Riksens Ständers Stats-och Banco-Utskotts gemensamma ätgard och utlåtande remittera Directeuren , bcmalte
— N;o 33, i anledning af väckt motion om eftergift af ett KronoLänsmannen L. G. Bengtzon ådömdt ersättnings-belopp för undervigt å inlöst bränvins-brännings-redskap: B. II. 297, 531, 535, A. 535. — N:o 34, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående restitution af ett utaf Häradsskrifvare:: J. A. Lindgren till Stats-Verket inbetaldt ersättningsbelopp: B. II. 297, 531, 535, A. 535, E. 613. — N:o 35, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å Kongl. Kammar-Collegii berättelse om Sala silfververks ränteersättnings-fond för redogörelseåren 1862—1864: B. II. 297, 531, 535, A. 535. — N:o 36, i anledning af väckt motion om befrielse för lägenheten Myrbacken från erläggande af rotevakans-afgift: B. II. 297, 532, 535, A. 535. -— N:o 37, i anledning af väckt motion om befrielse för gästgifveri-hemrnanet N:o 3 Weda från erläggande af rotevakansafgift: B. 11. 298, 532, 535, A. 535; U. IV. 399; V. 41, A. 41. — s — 181 Stats-Utskottets Memorialer och Utlåtanden: — N:o 38, i anledning af väckt motion, angående nedsättning af räntan för Trysunda fiske eller detsammas afträdande till Kronan: B II. 298, 532, 535, A. 535, E. 613. — N:o 39, i anledning af väckt motion, angående disposition af en till Stockholms stads och läns kurhus-inrättning upplåten egendom å Kungsholmen: B. II. 298, 532, 535, A. 535. — N:o 40, i anledning af väckt motion om befrielse för Eskilstuna stad samt Osteroch Wester-Rekarne härader från utgifvande af ett årligt ersättnings-belopp för begagnande af kronocellfängelset i Eskilstuna: B. 11. 298, 532, 535, A. 535.
Nio i65, i anledn. af återremiss af betänk. N:o 158, ang.-de väckt motion om tillsättande af en comité' för att utarbeta förslog lill en förändrad nationalrepresentation. På begäran af Hr Printzensköld, Carl, blefvo reservationerna upplästa. Hr Printzensköld: Jag kan icke undgå att vid delta tillfälle uttrycka min förundran deröfver, att Jikon.Utsk. alldeles icke gjort något afseende på de nnmärknU-, som mot Utsk:s förra förslag förekommit. Ulsk. har börjat med det förklarande, alt Utsk. icke ansett sig kunna ingå i något omdöme 0111 sannolikheten deraf, att det förslag, som förstärkta Const.Utsk., men icke RiksSCn, såsom sådana, lagt på R. St:s bord, skall vid nästa riksdag blifva antaget eller Deu ii Juni. förkastadt; men Ulsk. har ansell elen omständigheten, nit <!ella förslag livilnr på hördel, uIgöra etl hinder, sorn Ulsk. Ilott sig icke kunna undanrödja. Om Ulsk. hade tagil i lietraktande de amnarInte, som blifvit gjorda, så linde -Ulsk. funnit, att den omständigheten, att förslaget lill nationalrepresentationens ombildning ligger på R. Sl:s bord, icke utgör något binder lör en anhållan hos K. M., sådan sorn dun ifrågavarande. Det år klart, och lärer af livar och en ini sorn fordom erkännas, all en fullkomlig förändring af nationnlrepre-enlationen är eli så vigtigt ämne, alt dertill behöfves biträde, icke blott från den ena [sidan, utan afven från den andra, samt, om det ägde flera sidor, borde betraktas från dem alla. Nu måste man likväl medgifva, ätl det represenlationsändringsförslag, som vunnit en lagenlig bordläggning, icke bar betraktat saken iner än från ena sidan. Det torde vara vigtigt, ali vi kunna från eli annat håll fä åsigter yltrade i ämnet, som kunna lända lill upplysning och vägledning för det omdöme man skall fälla i saken.
Jag har yttrat att det berott af R. o. Ad. att vägra remiss af motionen, hvilket en värd ledamot har ansett stridande emot grundlagen. Jag förstår likväl grundlagen så, att ett RiksSt. äger att afgöra om och hvart en fråga skall remitteras, då motioner väckas efter behörig tid. Denna motion är väckt efter behörig tid; den har blifvit uppgifven i anledn. af en under riksdagen timad händelse; det berodde således af RiksSttn att afgöra och pröfva, huruvida en sådan händelse kunde föranleda motionen. Vi hafva visserligen här sett, att Hr Frih. o. Landtm, för sin del trott sig kunna afgöra en sådan fråga; detta har jag bestridt, men vill ej bestrida Ståndet en sådan rättighet, och det förundrar mig att Frih. Cederström sett frågan på annat sätt, då han förut trott sig kunna vägra motioners remitterande, ehuru de blifvit väckta inom behörig tid. Jag fäster ytterligare R. o. Ad:s uppmärksamhet på den verkligen inträffade händelsen, hvilken jag anser för en bestämd följd af motionen, att denna motion, väckt och af allmänheten känd, afhållit den enskilda barmhertigheten, och det är derföre, som jag tror att detta Stånd, som remitterat frågan, och som har inom sig en person från orten, hvilken vitsordat förhållandet, ej bör neka sitt bifall till Utskts förslag. En annan person ifrån orten, en ledamot af RorgareSt., har äfven erhållit remiss på sin motion i samma ämne. Rrist på sakkännedom bör ej här kunna åberopas, då den ledamot inom R. o. Ad., som väckt motionen, visserligen måste äga kännedom om förhållandet; åtminstone synes mig hans sakkännedom vara tillräckligen vitsordad just igenom remissen på hans motion. Frih. Sprengtporten: Denna fråga är visserligen i sig sjelf obetydlig, å ena sidan blott om \ooo r:dr, och å den andra sidan ej mer än 100 eller i5o husvilla Svenska medborgare; men jag erkänner att i princip är saken verkligen af vigt. Frågan är nemi. den, om en representant ej får hafva hjelta och känsla för billighet.
Det hörer till de grofsta fridsbrotlen i vår lagstiftning, och denna karakter förblir oförändrad ändå att svikliga eller bedrägliga medel till brottets utförande begagnas, hvadan detsaminas omnämnande i förevarande förslag ej är nödigt till förekommande af begrepps-förvexliug. 1 öfrigt återfinnas de i Nådiga förslaget angifna brottsliga handlingar upptagna i Kikets Ständers förslag. Någon begränsning deraf har likväl funnits nödig i ett och annat läll eller der den åt gällande stadgande!)' gifna allmänlighet kunde komma alt föranleda en alltför utsträckt, efter hittills vunnen erfarenhet ej behöflig tillämpning af strafflagen, eller der denna allmänlighet kunde under förevarande lagstiftning draga brott, hvilka derunder ingalunda äro hänlörliga. Della sednare förhållande skulle inträffa, derest del Nådiga förslagets 39 § bibeholles oförändrad. Densamma innefattar straff å den, som obehörigen tillvällar sig utöfning af embete eller tjenst, vare sig af vinning, för att skada, af lättsinne eller annan orsak. Det kan ej heller förnekas, alt intetdera fallet bör lemnäs utan påföljd: men den lag, som nu skulle stiftas, har icke, jemlikt hvad redan ofta är i underdånighet förmäldt, till föremål att bestämma straff för andra handlingar, än dem lagen afser eller dem man dermed söker förekomma, och dessa äro de, hvilka uppsåtligen vidtagas med uteslutande syftning ali kränka annans rätt. Eli obehörigt tillvällande af embete eller tjenst utgör således bär icke sjelfva brottet, utan eli medel lill utöfvande af ett annat brott eller bedrägeri, hvilket dock försvåras genom det begagnade medlets beskaffenhet. Lagberedningen gjorde äfven afseende å delta förhållande; och det är i öfverensstämmelse med hvad Beredningen föreslagit, som Bikels Ständer uppställt sin emot det Nådiga förslagets omförmälda stadgande svarande § eller den 28 §. Efter denna redogörelse för Rikets Ständers åsigter i afseende pä uppställningen och omfattningen af ifrågavarande lagstiftning, få Rikets Ständer i underdånighet framlägga skälen till de förändrade straffbestämmelser, dem Rikets Ständer föreslagit.
Hr Nordenanckar, Fredr. Willi.: Minaåsigter i statshushållningsläran äro så enkla, ali de just för denna sin enkelhet icke finna många anhängare. De äro likväl frukten af den granskning, som jag, efter min uppfattning, kunnat göra af de olika systemet', sora mot hvarandra blifvit uppställda. Alt förtjena oell spara utgör regeln för den enskilda hushållningen, och denna regel gäller, efter min tanka, äfven för den allmänna. Att förvärfva oell på denna väg öka sitt capital, är dertill det mest verksamma, under det att det är statskonstens och styrelsens problem att.utfinna och anvisa vägarne dertill. Ditåt är det, som uppmärksamheten under närvarande lid bör riktas. Lika enkla äro mina åsigter äfven om penningesystemel: den nation, som icke förstår att så bedrifva sin produclion och så spara, alt behållning uppstår, måste, lika som den enskilde, sakna rörelsécapital, eller metallisk fond. Sedan metalliskt mynt antogs som mätare för alla värden, måste förvärfvandet deraf utgöra grunden för all hushållning. Pappersmynlet utgör icke något nytt capital, utan endast ett substitut för det förra, och man mäste således akta sig för att öka eller minska detta pappersmynt, på det att ej kriser i den allmänna rörelsen måtte framkallas. Alla Europas länder hafva erfarit olägenheterna af sådane rubbningar. Att äfven Sverige bar haft sina känningar deraf under detta århundrade, derpå behöfver jag endast åberopa åtgärderna af åren 18i0 och 1817. Jag har alltid, äfven under föreg-.de riksdagar, förfäktat den grundsats, att man så mycket som möjligt borde fixera rörelsecapitalel. Vid realisationens början förespådde jag dess in - 500 Den 18 December c. m. dragning; men det metalliska förrådet var då ännu så tillräckligt, att jag icke ansåg någon indragning af sedelmyntet behöflig, utan att man gerna kunde experimentera dermed och låta rörelsen utveckla sig sjelf.
Nej — 81. 3:dje punkten, om den ändring i 28:de §:n Reg.-Formen, att till vissa beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena evangeliska; 4:de punkten, om den ändring i 31:sta §:n R. F., att äfven andre af städernas invånare, än borgerskapet, må ega att deltaga i val till borgmästare; samt öde punkten, om ändring i åtskilliga grundlags-§§, rörande riks-styrelsens förande i vissa fall. Dessa förslag blelvo af R. o. Ad. antagna. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i 3 e. m. Den det ej vill, röstar In fidem, O. Brakel. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-protokollet för den 22:dra sistl. November f. m. och det samma dag förda särskildta protokoll. Hr Gr. o. Landtm, anmodade R. o. Ad:s Hrr Elektorer att välja en suppleant i Riddarhus-Utsk:t efter Hr Reuterskjöld. Fortsattes pröfningen af de i Konst.-Utsk:ts Mern. N:o 2 upptagna grundlagsändringsförslag; och förekom nu i ordningen 6:te punkten, om ändring i åtskilliga grundlags-§§, ang. riksdags hållande hvarje år. Hr von Koch, Nils Samuel: Den nu föredragna punkten af Konst.-Utsk:ts Retänk. är till sin syftning;, af stort värde. Den afser förkortande af våra riksdagar och desammas hållande under den tid af året, då jorden vanligen är oåtkomlig för plogen, och hamnarne frusna, med ett ord under den tid, då både landtman och större affärsmän kunna, fria från alltför mycken sysselsättning med enskilda angelägenheter, egna någon tid åt det allmänna. Man skulle äfven på samma gång kunna vinna en större kontinuitet och följdriktighet i besluten. Särskildt för R. o. Ad. skulle detta förslags antagande vara af stor vigt. Vi känna alla huru glest
Uti de i §§ C2, G3, 64 och 65 omförtnälda fall af oloflig bränvins-lillverkning vare de vid förbrytelsen nyttjade redskap, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslags-lillfaliel befintliga bränvin och de kärl, Iivari del lörvaras, förbrinna. Kan del styrkas, tilt någon del af bränvinel är lofligen li.lveikadt; vare dock sådan del icke förbruten. § 67. Den, som vid bränvins-lillverkning i slfil'1'e hviHltlf‘B'1 från målning lill beskattning undansnillar lingni af del bränv in, sorn tillverkas, eller för sådant ändamål begagnar tilli erknings-redskap eiler sprilhällare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen utlagas, cllrr på mh/ol a/t/mt still/ör.sniltnr den uftjifl, norn Joe tillverk nili"e/i er/iit/tjas b"r, eller bry ler försegling eller öppnar eller borttager läs, som Kontrollör åsatt lill förekommande af det tillverkade brån v inets lönliga uttagande, slraf Bih. lill R. St. Prut. 1856 & 1857. 5 Sami. 2 AJd. 5 Hofi. 3 Bil. till Bevil/n. m. fl. Ulsh^ Bet. N:o 2. fes med böter från och med 450 till och med 4.500 R:dr eller fängelse vid vatten och bröd efter brottets beskaffenhet, gälde den tillverknings-afgift, sorn för det undansnillade branvinet sig belöper, oell bafve förbrutil redskapen, det i bränneriet samt dertill börande förvaringsrum vid buslags—till fället belinlliga bränvin oell de kärl, hvari det lön aras. § Till redskap, som enligt § 66 eller 67 är förbruten, räknas hvarje i bränneri för kokning, mäskning, jäsning och bränning inrättad redskap, äfvensom sprithällare, der sådan (innes. § 69.
N:o 13 af R. o. Ad. bifallet. Föredrogos och lii föllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagde utlåt:n: N:o 14, i anledn. af väckt fråga om ersättning åt kommendanten å Dalarö skans, öfverste-löjtnanten J. U. Cedercrona för upphörda sportler af pass-visering; och N:o 15, i anledn. af väckt motion om särskildt tillskott af allmänna medel för de församlingar inom stora kopparbergs län, hvilka, i följd af den personliga skyddsafgiflens nedsättning, fått vidkännas minskning i den bestämda skolafgiften. Föredrogs BankoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda mern. N:o 3, med hemställan, dels ang:de inköp af 100 exemplar af skriften: ”Anteckningar om R. St:s bank och allmänna lånerörelsen i Sverige”, samt dels om utgifvande till berörde skrifts författare af bankens jubelmedalj i guld. Hr Akerman, Fredr.: Hvar och en ledamot af detta Stånd äger utan tvifvel kännedom om de ledsamma minnen vi hafva från bankens fordna förvaltning och huruledes banken ofia varit nödsakad att på sätt och vis förklara sig insolvent, eller ur stånd satt att honorera sina förbindelser. Orsaken härtill har varit att man ansett banken såsom en inrättning, hvars tillgångar man i nödens stund kunde saklöst tillgripa, och (letia har merendels skelt i den fromma tron att banken ändå skulle kunna reda sig. Men hade de som vidtagit sådane åtgärder ägt kännedom om hvad till en riktig bank förvaltning hörer, så hade åtgärderna säkert aldrig blifvit beslutade. En sådan kännedom och ledning för omdömet huru en bank bör skötas', vinnes enligt min öfvertygelse säkrast genom att studera bankens historia, att jemföra de vid särskilde tider fattade besluten med de följder som dessa beslut haft.