Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att vinna den älskade likheten, skulle Lärarnes Li.förmoner icke beräknas blot t så, Sitt.-Uiskottcts BatdiiknuJe I\!.o 435. sorn Kongl. Maj:t redan stadgat, att debetaga elior förminska löne-föi bättring, utan ända derhän, att de kunna minska* ja helt borttaga de af våra fordna stora Konungar dem anslagna löner på Stat. Jag hänvisar till tredje och fjerde punkterna af Utskottets tillstyrkanden. Man gick inom Utskottet summariskt tillväga. Också medgifver jag, att ett moget och noggrannt pröfvande af dessa frågor fordrat en längre lid och större moda, än Utskottet kunde så nära Riksdagens slut deråt egna. Vid föredragning af aldra punkten, sorn upplager alla de framställningar Kongl, Majit till Ständerna hänskjuta, hvarinom Utskottet bort inskränka sig, och som jag i syftningen velat bifalla, ehuru den ingalunda i sitt nuvarande osammanhängande och motsägande skick bort antagas, kommo äfven de följande punkterna att intagas uti ja-propositionen och blefvo genom en underbar votering i en massa bifallne. Den contra-proposition ilerr Lands-Secreteraren Malling föreslog och den jag biträdde var af följande lydelse: "Då den nu gällande Interims-staten blifvit uppgjord hufvudsakligen på de grunder, sorn uti aldra punkten af förslaget till Betänkandet antagas böra äfven hädanefter göra :sig gällande, tillstyrkes, att Rikets Ständer såsom svar å den Nådiga framställningen i öfriga -delar un den, sorn redan genom votering blifvit afgjord, hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla deras önskan, att berörde Stat tills vidare må få tjena lill efterrättelse; Kongl. Majit likväl öppet lemnndt att, med bibehållandet af berörde liufvudgrunder, under liden tillvägabringa de speciela jjemkriingar, sorn uti ett .eller annat fall Jtunna uf serskilda behof eller omständigheter föranledas." Härigenom var Kongl. Majlis
– Vi veta således, ej blott att han i Gustaf III:s tidehvarf alltmera framstrålade såsom dess förnämsta musikaliska prydnad, sedan han, i trots af flerfaldig afunds stämplingar, både vunnit och återvunnit denne all skön konst älskande53 furstes ynnest; vi veta ock, att han, såsom student i Göttingen under 1770-talet och således under åren af det ryktbara skaldeförbund, som derstädes då samverkade som bäst, varit genom innerligaste vänskap förenad med tvenne dess medlemmar, den af Bürger, Hölty, Voss högt värderade, men tidigt af döden skördade Hahn, och Grefve Friedrich Leopold Stolberg (alltså den utmärktaste af de båda ”Tyska Grefvar”, hvilkas af Gjörwell berömda ”Gedichte” ännu 1780 i Stockholms-Posten belogos för deras ”orim” och ”sköna tyska smak”); vi veta, att han med Hahn, på äkta ”Hainbunds”-vis, hade ”läst Fée-sagor, deklamerat Klopstock, fulminerat mot religions-föraktare och solenniter förbränt Wielands Agathon”; vi veta slutligen, att denne tonkonstnär, lika humanistiskt bildad som i sin egen konst grundlärd, var äfven i sin personlighet ej mindre älskvärd än snillrik; att hela hans lif var ett oupplösligt samband af den eldigaste och ömmaste känslighet med den ädlaste karakter och de behagligaste umgängsgåfvor. Sammanfatta vi nu allt detta 54, och tillägga vi, att han innan kort förvärfvade sig en grundlig bekantskap med Sveriges språk, vitterhet och häfder: då blir lätt att förstå, huru Kellgren snart måste känna sig till honom dragas, och lika snart röna hans städse växande inverkan. Också var det allraförst han, som i Kellgrens själ utsådde de frön till kunskap om Tysklands litteratur och till en älskande uppfattning af densamma, hvilka omsider, vid och efter sommarbesöken hos Naturen och Christina, uppspirade till blommande växtlighet. Kellgrens lott blef att öfverlefva denne vän, som, ehuru ej infödd Svensk, hade med hela sin själ gjort sig i Sverige inhemsk.
En vårdslösad folkbildning, fortgående skråinrättningar, fortfarande näringstvång, en inskränkt handelsfrihet, ofÖrändradt trycktvång, den oformligaste lagstiftnings-inrättning, tryckande skatteförhållanden Voro samsyskon med det .mera godtyckliga regeringssättet, och hafva på vår så kallade frihet tungt återfordrat förstfödslorättens inflytande. Jag finnér ej att, förän dessa väsendtliga plågor äro afhjelpte, man mycket kan tala om effecter ' ne af vår frihet, och att, som årsbarn med Götha Canal, för denne derifrån hämta några, till särdeles ömt deltagande, bevekande skäl. Vidare säger man: Man kan ej föreställa sig något så planlöst, som att Nationen nu skulle lemna detta arbete ofullbordadt; detta företag börjades, då Nationen var utmattad af ett olyckligt krig; Nationen äger nu mera än någonsin styrka att göra den måttliga uppoffring, som för arbetets fullbordan erfordras* utan att behöfva befara oreda uti sine financer. Afven t8 H. 6 82 Dan a6 Mars f. m. denna framställning synes mig något hastigt framkastad, då vi ännu vänta på frågan, huru våra financer skola redas. Det är ingen som tror, att icke stora uppoffringar behöfva göras för våra financer. Ett annat sätt att öka sina utgifter, än att man först ser efter, hvad man har att taga utaf, måtte icke vara riktigt. Man säger, att icke så obetydlig fart redan äger rum på Canalen, och att i om jag hört rätt,*i5oo Skeppund Jern ifrån Jönköping blifvit på densamma transporterade, äfvensom ett mera betydligt qvantum Spannmål. Det mätte ej misstydas mig som en afsigt att förlöjliga, om jag uppgifver detta såsom en alltför liten bevisning af Canalens fördelar. Som jag tror, har commnnicationen redan i tio år varit öppen emellan Wenern och Wettern; om ej under denna tid mera än i5oo Skepp:d Jern deruppå blifvit transporterade, så är det ej mycket.
I fråga om dessa lägenheters disponerande har Läns-Styrelsen trott det icke vara ändamålsenligt att de, som ansågos till nybyggen tjenlige, på sätt förr tillgått, upplätes åt den, som sig dertill först anmälde, enär deruti icke läge någon säkerhet att personer, hvilka verkligen vore af en dylik gåfva i behof, komme deraf i åtnjutande, utan fördelens förvärfvande uteslutande berodde på tidig anmälan; hvarförutan erfarenheten ådagalagt ej mindre att personer sökt nybyggeslägenheter, endast för att kort derefter åt andra afyttra besittningsrätten, än ock att sådana, som sakna alla egna tillgångar, oftast icke mäkta att behörigen upparbeta en fullkomligt ouppodlad lägenhet, hvadan ock Staten i allmänhet hittills nödgats att dertill lemna understöd; och skulle svårigheterna i detta afseende uti nu ifrågavarande fall, ©tvifvelaktigt blifva desto större, som, äfven i händelse oftabemälte lägenheter kunna till odling användas, dock för säkert kunde antagas, att de likväl äro af vida sämre beskaffenhet, än sådane, som tillförene till nybyggen upplåtits. På grund af dessa skäl har Läns-Styrelsen hyst den öfvertygelse, att det, för vinnande af åsyftade ändamålet, vore lämpligast om alla förutnämnde lägenheter, sedan de blifvit skattlagde, blefve under skattemannarätt å auktion försålde, då, om än någon betydligare köpeskilling icke skulle för dem erhållas, åtminstone bör kunna antagas, att de icke inlöstes af andra, än som såge sig i tillfälle, att af lägenheten draga en mot ränta och köpeskillingen svarande afkastning 12 och bemödade sig om derför nödig odlings verkställande samt således vara att påräkna, det denna jord blefve använd på ett för Staten mera gagnande och inkomstbringande sätt, än för närvarande är händelsen. d) Bergsrörelsen. Antalet af förut i länet befintliga jernverk har sedan 1842 ökats med privilegier för anläggande af: l:o Tre hamrar för tillverkning af manufaktursmide vid Åflohammar i Offerdahl socken; 2:o En smältugn, en stångjernshärd och en hammare för 600 Skeppund årlig tillverkning vid Rönnöforss i Offerdahls Socken.
V i fingo dock till sist sä stor makt med dem, att hade vi kvinnor fått råda, skulle aldrig karlen kommit så från saken, som han gjorde. Men se, våra män beslöto, att han själf skulle få begära sitt afsked. Sedan har han ett par år vikarierat i olika skolor, och nu söker han sig hit. » af D o l l y R o o n. » Prostinnan varnade mig för att angripa nästans goda namn och rykte; det var lika med att vara en mandråpare, sade hon, » inflickade systern. Jag försökte kort före min afresa att enskildt tala med min värd om saken, men han utlade det som ett nytt prof på mor Bergs och hennes systrars elakhet och slugNu stodo socknens alla kvinnor som en människa mot skolrådet, kräfvande laga ransakning och dom mot Pettersson. Men denna gång kunde icke ens min förra värdinna, med all sin och döttrarnas slughet förmå något öfver » pappa » eller de andra skolrådsledamöterna, hvilka ville ha saken nedtystad för att undvika skandal. Detta skäl verkade också starkt på en del af kvinnorna, och så fick Pettersson tillsägelse att — inlemna sin afskedsansökan. Han erhöll goda vitsord och vardt alltså oförhindrad att söka ny lärareplats, och han fick äfven en sådan å annan ort. Sommaridyll. För Idun (Foits. och slut fr. n:r 12.) amtalet är snart lifligt i gång; teet kommer in, eller rättare sagdt ut pä verandan, och tiden går snabbt. Slutligen stiger Resen upp för att taga afsked. Friherrinnan Rudow ber honom vänligt vara välkommen till dem, när han vill, hvilken tillsägelse Carl kraftigt understödjer. Resen blickar bort till Cecilia, men denna betraktar ihärdigt och med djupt intresse en grön bladmask, som är stadd på upptäcktsfärd bland slingerväxterna. Han känner sig något besviken, då hon ej äfven instämmer med sin bror. Efter att hafva rekommenderat sig hos damerna och vexlat ett handslag med Carl aflägsnar han sig. Därefter dissekeras han naturligtvis. » Han är mycket hygglig, » säger Carl.
Att pä denna Riksdag bestämmes, efter pröfvande af alla grunder för och emot, huru stor Discontvinst-ersattning, sorn åt Canal-Bolaget för hvart år bör lemnäs; att sedan, när Ljqvide skett, emellan det Almänna och Bolaget för den Period, då det Allmänna öfvertar Diskonten, den skuld, hvarföre Bolaget då befinnes häfta, uppkommen genom Discontens fordran af Arbets Cassar , serskilt bokföres, såsom löpande med 3 p>oCci.ts ränta, och att den f vid L?q\ ide hvarje sista December, Discont-ersättnirgen för året afdrages; sedan alia de afskrfningar tillagts, rom under året blifva nödiga, på Lån utgif a af Cana* Discontens Direction. Vid det sednare Stadgandet torde böra fä‘«tas det vilkor, att förlusten på de Lån. dem den nya Utrednings Directionen icke innom ett år fått anledning att låta utsöka, icke böra stadna pä Bolag, ts ansvar, äfvensom att, under de första tvenne åren, då de flasta utsökninearne ske, Bolaget må få äga ett Ombud i Ut;ednings Directionen. Bl fva dä förlasterna så många, att Bolagets ge - Den so April. hörn dem ökade skulder * genom Discont-ersättningen ända till 1835, icke mer än jemt hinna att afbetalas, så har Bolaget under alla dessa år intet annat atr påräkna än Canalvinsten; upphörer Bolagets Skuld förut, så lemnäs från och med det året Discont-ersättningen åt Bolaget contant. Denna plan synes mig förena skyldigheten af rättvisa med förde* len af enkelhet; man slipper tillika hela trätan om större eller mindre säkerhet för Arbets-Cassans ofta på detta rum nämnde skuld; den må vara så osäker den vill, så blir den säker, då den infordras genom afqvittning, det säkraste af alla möjliga infordrings sätt af skulder.
Framåt dagen blir luften sommarvarm och kryddad af de ljufligaste aromer. I trädgårdstäpporna rundt om de små husen innanför vallarna ha träd och buskar redan börjat slå ut, och i Filosofgången vimlar det under promenadtiden af eleganta damer och kavaljerer, spankulerande och konverserande med behagsjuka later, galanta ord, flygande fingerkyssar, glittrande ögonkast – så förnöjda som om denna fjärilslek i solskenet vore lifvets egentliga mening och lyckans hemlighet. Men i S:t Pederstræde har lifvet en annan mening, och där blir det stor uppståndelse, när en ståtlig landå rullar fram öfver den ojämna stensättningen och stannar framför Gabels hus. Alla grannskapets gummor och madamer öppna sina fönster och sträcka sina halsar. Jungfru Esther stiger strålande utför trapporna och in i kupén, dörren smälles igen efter henne, och vagnen rullar åstad. Närmast utanför Nörreport är samfärdseln liflig, och många eleganta ekipage skymta fram genom dammolnen; men längre utåt landsbygden blir det mindre dammigt och lifligt, kusken fäller ned vagnstaket, och en elegant kavaljer kommer till synes vid sidan om jungfru Gabel. Vårluften smeker de åkandes kinder, och solvärmen smyger sig in genom alla porer. Till höger och vänster om vägen breda sig ljusgröna åkrar och fält, ångande i sommarhettan, och där bakom står bokskogen med svällande knoppar, längtande efter att slå ut. Nu svänger vägen, en vid vattenspegel glindrar mellan gröna stränder, och på en kulle ligger en stuga, med en trädgård, som sluttar nedåt mot sjön. Struensee hjälper Esther ur vagnen, och de taga, till fots, en omväg genom skogen. När de nå fram, har Wolff redan dukat middagsbordet i ett lusthus vid stranden. Och hvad lifvet är skönt och hvad solen lyser, och vågorna glittra och allt är tyst! Hvardagarnas tusen bestyr ligga fjärran, och alla intryck bli friska och nya som våren själf. Efter middagen lustvandra de åter i sitt paradis. Och fast skogen ännu icke är grön, är den full af blommor. Esther böjer sig ned och plockar och plockar, tills hennes kavaljer har hela famnen full.
Mot stadgandet uti ifrågavarande moment, lydande sålunda: ”Bränvinsbränningsrättighet må ej å annor man öfverlåtas, utan i sammanhang med jorden”, är anmärkt, hurusom, då frågan, om egare af jord vore deraf förhindrad eller icke att utarrendera sin rättighet till bränvinshränning annorledes, än i förening med sjelfva jorden, befunnits till den grad tvistig, alt i högre domstolar rättegångar härom blifvit afgjorda med en enda rösts majoritet, dervid den sednare meningen blifvit gällande, ett förtydligande af redaktionen här vore af behofvet påkalladt; och hafva några ledamöter inom Riks-stånden, som voro af den åsigt, att serskild utarrendering af bränvinsbränningsrättigbet icke må tillåtas, enär dels den grundsats genomginge bränvinsbrännings-lagstiftningen, att rättigheten dertill vore fästad vid jordbruket, och dels rättigheten till en sådan utarrendering förmodades komma att öka bränvinsproduktionen, yrkat bibehållande af nu gällande stadgande, som, efter hvad de anlogo, innefattade förbud mot serskild utarrendering af rättigheten lill brännvinsbränning; hvaremot andra ledamöter, som i ämnet sig yttrat, varit af motsatt mening och ansett redaktionen böra förändras och förtydligas i syftningen af de redaktioner, Grefve aj Ugglas och Hr Cederschiöld uti sina, vid Betänkandet N:o 1 fogade, reservationer föreslagit, synnerligast som Bevilln.-, Lagsamt Alin. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. 3 mänga utvägar funnes att eludera ett stadgande, som förböde serskild ularrendering af bränneri, såsom t. ex. att arrendatoren antoges under benämning af bränmästare och på det sätt aflöntes, att han vore pligtig att till brön neri egaren leverera endast vissa kannor af del bränvin, som i bränneriet tillverkades, samt följaktligen ansvar för öfverträdelse af förbudet komme att träffa endast den, sorn vore mindre fintlig.
Härader måste genom deras läge vara blottställde för betydliga hinder uti deras Gom» munication med fasta Landet, förmodar att den nu föreslagne Marknaden skulle åtminstone till en del afhjelpa de olägenheter, som härigenom möta afsättningen a£ ortens producter och anskaffandet af för de samma oumbärliga varor; hvadan Utskottet, med afseende i öfrigt å de flera i Memorialet anförde skäl, anser sig ega an. ledning vördsamt tillstyrka, det Höglofl. Riksens Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, sedan undersökning å stället genom Kongl. Majtts Befallningshafvande föregått, samt vederbörande blifvit hörde, Kongl. Majit då, så framt ej några väsendtliga hinder deremot skulle förekomma, täcktes i Nador tillåta, att en marknad linge årligen hållas å Strandplatsen Svanesund uti Orousts Östra Härad af Götheborgs och Bohus Län. Hvilket dock till Riksens Höglofl, Ständers egen pröfning 74 Besy. och Ekon. Utsk, Bftänkonden. vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 26} Mars 1825, N:r 22, Ankom den 1 April I823« Utlåtande, angående väckt fråga om utvidgad rättighet till begagnande aj' Strandväg. Uti afgifvet och afVällofl. BoygareStandet till Utskottet remitteradt Memorial, har Herr Erik Lagerstrand anmärkt, horn sorn i Rikets Norra provinser, och jemväl till en del i de södra, Jordegare stundom haf.
För öfrigt torde det äfven böra tagas i betraktande, att, enligt 5 Cap. 7 §. Straff-Balken, Lag-iS t skot te ti Utlåtande Nio 177. 5 slen pliklfällde, som ej förmår fullt gälda böterna , skall stå kroppsplikt för allt; alt samma grundsats icke synes kunna erhålla tillämpning i fråga om böters uttagande ur sterbhus; men alt, om således qvarlåtenskapen skulle användas så långt den förslår, oansedt bötessumman icke fylles, den brottsliges familles vilkor kunde komma att i betydlig mon försämras genom inträffande uppskof i straffets fullbordan. Hvad slutligen angår anmärkningarne vid 4;de punkten, får Utskottet, under åberopande af de skäl, förra Betänkandet innehåller, fästa uppmärksamheten derpå, att målseganden i många fall kan yrka skadestånd af delomannens sterbhus, utan alt behöfva rubricera sin sak såsom brottmål, och att, om detta iakttages, Utskottets förslag ej hindrar pröfningen af bans talan. I följd häraf får Utskottet dess redan afgifna förslag å nyo vördsamligen underställa dc Riks-Stånds pröfning, hvilka ärendet återremitterat. T vänne Ledamöters serskilda mening bifogas.. Stockholm den 23 Jan. i835. Reservationer: 1:0 af Herr C. A. Gyllenhammar, som instämt i Herr Professor Grubbes vid Betänkandet N:o 162 fogade reservation, i afseende å 3:dje punkten; och 2:0 af Herr Holm, som åberopat den reservation han emot samma Betänkande afgifyit. B i/ning till R St. Prat. i834 aeh i835. t Sami. 1 Åfd. 1 Bandet. 8ule HäJ tet. 2 STOCKHOLM, i835; hos J. A. Wali-dÖh. Lag-Utskottets Betänkande N:o 178. t N:o 178. Antom till Exp.-Utsk. den 9 Mar», Betänkande, öfver Herr W. F.
Friherre Cederström._, Jacob: I händelse Ridderskapet och Adeln nu såsom vid förra Riksdagen önskar näringsfrihet, hoppas jag, att förevarande Betänkande måtte återremitteras, och Utskotten åläggas inkomma med nytt Utlåtande, deri de tillstyrka förnyelse af den vid sista Riksdag i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse med begäran om Nådig Sanction å det upprättade Lagförslaget. Jag förmodar, att i en fråga som denna, hvilken är oberoende af lagförslag, Kongl. Maj:ts Nådiga svar å sist aflåtne skrifvelse kan erhållas utan förnyad begäran derom; meilda i sednare Betänkandet eller N:o 3a, pluraliteten varit för Näringsfriheten, och det alltså blir nödigt få de derom beslutade författningar stadfästade, tillstyrker jag återremiss, och att Utskotten måtte föreslå en underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t, deri Ständerne begära fastställelse å deras vid 1828 års Riksdag i frågan afgifne Lagförslag, hvarå Kongl. Majrts svar då ej kunde på RiksSalen afgifvas, i anseende till den korrta tid, som emellan detsammas ingifvande och Riksdagens slut ägde rum. Den 4 Junii f. m. 71 Herr Cederschjöld j Pehr Custaf; Jag tycker mig se, att Utskottens mening, varit, att få en sådan författning i ämnet, som vid sista Riksdagen beslutades, men att de misstagit sig om formen för dess erhållande. Då Kongl. Maj:t, i anseende till Riksdagens straxt efter skrifvelsens afgående inträffade slut, icke medhann att år i8a3 meddela bifall eller afslag till Ständernes underdåniga framställning, samt den ej utan nytt initiativ åter kan upptagas; önskar jag på de af föregående Talare anförde skäl, att Betänkandet måtte återremitteras. Friherre Sprengtporten> Jacob Wilhelm: Herr Tham har anmärkt den contradiction, som skall finnas emellan Utskottens Betänkanden N:o 3i> och 3a.
När vi voro på Bergfors var jag hushålKAMRERN (afbryter). fruns namnteckning jag skall skrifva först Godt! Jungfrun skall nu vara god och intyga FRU BARK (reser sig och lemnar Ja, gudskelof, lite uppfostran har jag då fått i lerska och hade hela tjänarpersonalen under mig pennan till kamrern, som skrifver, hvarefter han lemnar den till Lovisa). LOVISA (sätter sig omständligt till rätta i stolen, kamrern visar henne, hvar hon skall skrifva. i hand och läser hela gåfvopekfingret) Hon blir sittande med pennan brefvet, följande raderna med KAMRERN (sträft). Nå! Var god och skrif nu. LOVISA. veta, hvad det är jag skrifver under. Nå nå! Sakta i backarna. Jag skall väl först KAMRERN. ning, ni skall bevittna. Det hör inte hit. Det är bara fruns namnteckLOVISA (fortfar att läsa). KAMRERN. Men så säg henne då BERTA. mamma i hushållet nu, då vi inte längre ha någon Låt henne göra som hon vill. Lovisa hjälper jungfru, och vi ha aldrig några hemligheter för henne. Hon skulle till och med känna sig djupt sårad, om vi någonsin tilläte oss att taga nyckeln ur en låda, när hon är här och vaktar huset. LOVISA (skrifver under; reser sig långsamt). Det är bra. Det skall herr kamrern riktigt ha KAMRERN. Hvad då? LOVISA. Att kamrern stält så bra till för Berta. (Går.) KAMRERN (tar sin hatt). God morgon! FRU BARK. Men låt oss nu först få tacka er, bäste kamrer! KAMRERN (sträft). Behöfs inte. God morgon. (Bugar sig och går.) tack för. BERTA (omfamnar modern och svänger om med henne). Åh, mamma, hvad jag är glad hvad jag är glad! Du vet det kommer öfver mig ibland midt glädje. Jag är så glad, att jag ville skrika, jubla, i alla bekymmer en sådan där uppsluppen, yster lifsdansa.
När man ser importen vara belagd med högre tull, ån exporten, så synes det som hade man ansett den förra skadlig. Det är således blott för consequencens skull, som jag anser importtullen böra nedsättas. Dea 18 Augusti e. m, 7*7 Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Inkommande Tuliprocenten å TackOs* munds och Ballastjem måtte till 10 fastställas. Ropades Ja. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskaLken gjorde särskilte propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta, att Inkommande Tullprocenten å nedannämnde Jernsorter borde till 100 bestämmas, samt uti Tulltariffen införas nemligen: Jern, allt annat gjutit arbete, tillverkadt vid Reverbereller andra Smältverk, än vanliga Masugnar; gamla casserade Kanoner och Bomber; Skrot af gammalt gjutit eller smidt jern och stål. ”Instrumenter, Fältskärs alla slag; Inkommande Tullprocent 30. Utgående Tullpro*’cent 1” Herr Cederschjöld : Jag är nästan rädd , att man lagt nog hög tull på fältskärs-instrumenter. Det är väl sannt, att vi nu äga en Instrumentmakare i Stockholm, som gör dem hjelpe* lige, men det är många instrumenter som han ej kan göra af erforderlig godhet. Jag hemställer, om icke 20 procent vore tillräckligt. 7^8 Den 18 Augusti e. m, Herr Hjerta: Jag får upplysa, att tullen förut varit högre, och att General-sammandraget ej visar att någon import skett. Om den nu får vara, så har det den förmån, att om man lär sig att här tillverka sådane instrumenter, behöfver ej Kongl. Maj;t göra någon ändring deri. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition tili bifall af den å Fältskärslnstrumenter af Utskottet _ föreslagne Inkommande Tullprocent. Bifölls. ”Instrumenter, Musikaliska, Waldthora ”och Trumpeter ; Inkommande Tullprocent 50. ”Utgående Tullprocent 1.” ”Andra Blåsinstrumenter; Inkommande Tullprocent 15.