Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Cederström, Jacob: Afsigten med Utskottens tillvarelse är att få Riksdagsärenden väl utarbetade; pluralitetens tankar i ämnet äro väl således de som Riksens Ständer önska att få veta och icke minoritetens: förhållandet knn likväl genom nu gällande voteringsmethod Ståndsvis blifva sådant, att minoritetens tankar bestämma Utskottens tillstyrkanden, hvilket af följande exempel bäst torde bevisas. Om ett Utskott är sammansatt af 7 Ledamöter af hvart Stånd, så kunna 12 röster emot 16 göra pluralitet, i fall vid votering det in. träffar, att rösterne utfalla som följer, nemligen : Ridderskapet och Adeln: 3 Ja 4 Nej. Ja mot 12 Nej likväl icke utgör beslutet. Är åter antalet 6 Ledamöter af hvarje Stånd, så kan det inträffa att med 16 röster emot 8 Utskottet stadnar i paria vota och nödgas till Riksens Ständer afgifva bägge alternativen; hvaraf till stor del Riksdagsärendernas långsammaoch ofta mindre goda utarbetning härrörer. Jag tillstyrker derföre bifall tili förslaget att voteringarne i Utskotten må ske per capita. Dejt 12 Juni, Herr Palman, Otto Fredrik; Redan vid RiksdagsOrdningens antagande 1809 var jair den tanka, att voteringen Ståndsvis inom Ut. skotten vöre olämplig. Olägenheterna af det. ta omröstnings-sätt hafva ock sedermera så of. ta visat sig, att jag nu är än ytterligare Öfvertygad, det en förändring häruti skulle blifva af en verklig nytta, Icke allenast skulle alltid derigenom den verkliga pluraliteten decidera om lörslaget, utan derigenom skulle äfven förekommas, hvad nu icke sällan händer, att två Stånd stadna emot två, och Ut. skottet inkommer till Riksens Ständer med två altetnativer och icke någon bestämd tanka. Jag kan, på dessa skäl, ej annat än förena mig med Friherre Cederström i det tillstyrkande, att det sedan 1809 hvilande förslaget mätte af Ridderskapet och Adeln antagas. Herr Landt Mar skalken förnyade sån nysa gjorda proposition Ropades starka Ja och Nej, Herr Tham, Pehr:
En i vida kretsar Itänd kvinna, fru Lotten Hiilphers afled i Västerås natten mellan fredag och lördag i sitt 58: de år. Född i Stockholm 1841 och dotter till grosshandlaren C. H. W. Brandt och hans maka, erhöll hon en vårdad uppfostran. Så genomgick hon Vallinska skolan härstädes och var en af de fyra svenska kvinnor hvilka först utexaminerades som gymnastiklärarinnor från Gymnastiska centralinstitutet. I denna egenskap kom hon till Västerås, där hon 1867 blef gift med revisorn J. T. Hiilphers och efterlämnar med honom 7 barn. Fru Hiilphers har landet rnndt genom sitt nykterhetsarbete förvärfvat sig många vänner. * Grefvinnan och sjömännens graf. Väster om Käringön i Bohusländska skärgården, i dess omedelbara närhet, ligger Vedholmen. Vågorna spola ohäjdadt mot de under tidernas lopp slätpolerade klipporna, och när västan blåser frisk, resa sig tornhöga pelare af skum i luften, vältrande sig mot klipporna under ett öronbedöfvande brus. På Vedholmen har sedan äldre tider — det lär saknas beskrifning hur länge — varit anordnad begrafningsplats för sådana hafvets söner, som förolyckade hittats i sjön eller flutit i land där och namnlösa jordfästats af öns pastor. Begrafningsplatsen har från början varit omhägnad med en mur, men denna har under årens lopp fått förfalla, så att numera intet tecken utmärker platsens användning. Nu i sommar har dock platsen fått ett bättre utseende, och hedern häraf tillfaller en kvinna, grefvinnan Lotten Hamilton, född Beck-Friis, från Stockholm, hvilken under sex veckors vistelse här med egna händer iordninglagt stenmuren, anordnat tre ingångar samt låtit förfärdiga och uppställa ett större träkors i midten af inhägnaden. Det hela ter sig nu som en vanlig grafplats, om ock inga grafvårdar utvisa, hvilka de äro, som här funnit sitt sista hvilormu. * Båda v å r a kungl.
8 Läns-Styrelscns uppmärksamhet har deremot med oro fästats på de flere åtal, som egt rum till följe deraf att kringstrykande personer innehaft och för obehindrad resa velat begagna antingen prestbevis, som varit falska, eller ock pass, som de från Konungariket Norrige erhålla på grund af falska uppgifter; men Läns-Styrelsen hoppas dock att, i samma mån hinder läggas i vägen för kringstrykande att obehindradt få färdas, förfalskningsbrotten också skola minskas. Af Hans Excellens Justitie-Stats-Ministerns underdåniga Berättelser för åren 1844 och 1845 inhemtas också det lyckliga förhållande, att, af Rikets alla län, Jemtlands län, i förhållande till folkmängd, har minsta antalet för brott anklagade personer, och att, för år 1844, skillnaden emellan detta och öfriga län är så märkbar, att, då af hela Rikets folkmängd en sakfälld fanns på hvarje 189 person, var inom detta län blott en för hvarje 680 person. Med säkerhet bör kunna antagas, att bränvinets missbruk är den mest verkande orsaken till de begångna brotten. Man vill derföre, då smaken för starka drycker är i starkt aftagande, hoppas att jemväl brottens antal skola något minskas i den mån nykterhetens sak vinner insteg hos massan. Näringar. a) Jordbruket utgör, jemte boskapsskötseln, ortens hufvudsakligaste näringsfång, men dessa näringsgrenar stå beklagligen på en ganska låg punkt. Sedan länet likväl numera under 10 års tid icke haft någon allmän missväxt och provinsen Jemtland, i stället för att vara ett spanmålsbehöfvande land, kunnat under sednare åren afyttra icke obetydliga partier säd dels till Norrige, dels till Medelpad och Herjeådalen, har en bättre håg för jordbruket börjat inträda, och anledning är att förmoda, att jordbruket skall gå framåt i betydligare mån, än hittills varit fallet. Norrland och framfor allt Jemtland med sitt afskiljda läge, men verkligen stora naturliga tillgångar på odlingsbar jord, skulle beredas en stor fördel om någon landtbruksskola der inrättades, hvarest allmogens söner erhölle undervisning i landtbruket.
H o n måste föredraga vanligen mycket illa gjorda och åstadkomma ett visst ämne på en bestämd tid, antingen därför mer skada än gagn. Men äfven goda barnets intresse därför kunnat väckas eller afbildningar äro ej alltid lämpliga vid den icke, antingen barnet i sin själ för tillfället första undervisningen, ty om barnet icke förut har rum för det meddelade eller icke. H v a d eger närbesläktade föreställningar, framkalsom lämpar sig för det ena barnet, kan vara lade genom verkliga föremål eller tilldragelolämpligt för det andra, men skolan med sitt ser, kan det icke öfverflytta den genom planstora antal lärjungar kan icke taga hänsyn scher framkallade föreställningen på den afhärtill. De företeelser, skolan kan åstadkomma bildade verkligheten, hvarför det i så fall som stoff föi ' undervisningen, måste blifva går det oerfarna barnet som den okunnige mycket inskränkta samt mer eller mindre konstkatoliken, hvilken icke förmår skilja mellan lade och sålunda af föga intresse. Skolan madonnan själf och hennes bild i kapellet. måste därför i väsentlig mån bygga på de Under studiet af naturen kommo vi nästan erfarenbeter, barnet utom densamma inhemtät, utan att veta det in på matematiken. Stänmen dessa äro hos det sexåriga barnet otillräckliga för det afsedda ändamålet, hvarför * Ett par trälådor, fyllda med jord, hade ock kunmycket af skolkunskapen under den tidigare nat användas, digt fingo vi att göra med antal, storlek och form. V i d det som sålunda på åskådningens väg vunnits kunde de speciella räkneöfningarna anknytas. Först anställdes en mängd operationer med talen 1 — 1 0, därefter öfvergingo vi till talserien 1 1 — 2 0 och slutligen till större tal. Med från tändsatsen befriade tändstickor, dels lösa, dels hopbuntade, kunde de olika talsorterna — ental, tiotal, hundratal — åskådliggöras. Tändstickorna fingo ock tjäna till gränser för åtskilliga geometriska figurer. I en bygglåda hade vi tillgång på kuber, prismor, cylindrar, pyramider och klot. Så måste äfven leksakerna gifva sin tribut. Sedan barnen blifvit mera försigkomna, fingo de göra beräkningar öfver kostnaden af inköp på torget eller i handelsbodarne o. s. v. Detta har alltid intresserat dem.
Fordras att i prästgård i Söderlenstjerna, Stockholm; Grefvinnan Lewenhaupt, Västerås; Rektor Lagergren, Jönköping; maste i samtrafik varande järnvägsstation. vara kunnig i matlagning samt handarbeten TNACKORDERING manland, längre eller kortare tid. NaturDoktor Landelius, Lysekil. Order insändas till för att leda och undervisa två flickor, 12 och X skönt belägen nära sjö; riklig löfoch 14 år. Svar med uppgift om löneanspråk, barrskog. 1 mil frän järnvägsstation. ViWEDEVÅQS BRUK, ålder och betyg samt om möjligt fotografi dare genom brefväxling under adress: » X. » (771) adress WEDEVÅG. (G. 80582 till » Framtid », Örebro p. r. (G. E. SPINNER &amp; C:IE, FIRICBER SIFCEN i ERNST HEURLIN, Östersjöbadet Yisby. Kvinnohygien, Humbers VELOCIPEDER? Privatskole-lärarinneseminariet. a Småskole-lärarinneseminariet. A nrlu m å I " ^ utbilda lärarinnor för privatskolornas förberedande och mellanklasser samt för underMIIUCUIICU. visning i hemmen åt flickor i åldern 6 — 15 år och gossar intill klass IV. I n tnä rlpC f o i r l fl n CfQt f • t mottages utan inträdesexamen den som genomgått elementarDenna från privatskolelärarinneseminariet fullkomligt skilda semil l l l l OLUColUI Ul IllgCU • k i för flickor eller genom betj^g visar sig hafva läst motsvarande pensum. nariekurs anordnas fr. o. m. läsåret 1899 — 1900. I april innevarande år Med öfriga sökande anställes inträdesexamen för att utröna, om de äga motsvarande kunskapsmått eller den erhöll nämligen undertecknad af Kongl. Maj:t rättighet att » vid slutet af allmänbildning och utveckling, som erfordras för att kunna tillgodogöra sig undervisningen å seminariet.
Från och med denna stund iklädde sig R. o. Ad. ansvaret för de grundmeningar, sorn till Const.Utsk. skulle återremitteras, och den gemensamma lankan blef ett uttryck af R. o. Ad:s åsigler. Föredragningen af de särskilda förslagen fastställdes, och, enligt förra riksdagars, af Hr von Hartmansdorff äfven förordade ordning, ställdes sist de förslag lill mindre betydliga ändringar af Utsk:s mern., några medlemmar föreslagit. Processen började. Det ena förslaget förkastades efter det andra, och steg för steg leddes R. o. Ad. till alt icke mera äga annat val, än altantaga ett förslag likartadt det de nyligen förkastat, eller att, med föga ingripande förändringar såsom sin gemensamma tanka antaga Utsk:s förslag; ett förslag, hvilket, strängt ogilladt, till och med af dess, jag vågar säga det, få anhängare, vid början af discussionen icke försvarades, — troligen för att icke derigenom väcka Ståndets uppmärksamhet, och för att sedan, med den förenade kraften af stundom sophismens bevisning och af nödvändighetens tvång, framhållas; — ett förslag, om hvilket dess egen upphofsman i går utsade, att det aldrig kan hoppas framgång. Jag nekar ej, att planen varit väl anlagd, och att utgången skulle vara välkommen för dem, som i embetsmannainflytandet se fosterlandets enda räddning, välkommen för den ledamot af detta Stånd, hvilken i går liknade Staten och representationen, saknande ett sådant inflytande, vid ett skepp öfvergifvet af sjömännen och endast af landtbombemannad!, och hvilket snart likt ett redlöst vrak skulle flyta öfver till Ryssland. Jag protesterar emot delta uttryck, och jag tror ej, att den glödande frihetskänsla, den oböjliga sjelfständighetsanda, sorn under Engelbrecht, Sturar och Wasa räddat fäderneslandet, ännu kolnat i Svenska bröst. Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s beslut ronde den gemensamma lankan. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, hurusom Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr., under öfverläggningen rör:de Const.Ulsk:s mein.
Om dä en födan person sär en lön swarande mot till exempel hälften af dest inkomst, har hans inkomst bliswik ökad i wida större män än dest skyldighet att öka sin representation, och om man besinnar, atk den som fält 500 R:drs lön, har erhällit ungefär sä myckel forn om han sätt en half tunna gulds capital, la»er man ocksä medgiswa, art det är smärt bestämma wid hwilka tillfallen ert undantag förEmberSmän i anseende till deras representation kan wara rartwist eller ej. Grefwe kiääersiolpe yrkade, att, utan atk hafwa afseende pä wista Embetsmans skyldighet att representera, borde man i allmänhet stadga, att Embetsman böra frän all progrestiv afgift wara befriade. Grefwe förner: Jag tror, atk hwar och en sf de Embetsman som kunna komma i fräga wid en progrestions afgift, ocksä, utom sin lön, skulle ha mer eller mindre skyldighet att representera, Kaq tror, att i närwarande samhällsordning blir förbindelsen att lefwa pä ett wistr sätt ganska ofra en nödvändighet för dem som hafwa mycket litet, och akt derföre när detta träffar andra an Embetsmän, är swärt att för dem stadga ett serskildt undantag. Grefwe UräZerstolpe förmälte sig af Let nu ansörde icke Fnna M cul tränga sin tanke. Aerr Landt-Marfkalken: Bifaller Högloft. Ridderstapcr och Adeln, att hwar och en, hwars bewillmng u-gär till Zo R:dr, stall, till bestämmande sf hans progrestiva afgift, för Berednings. Com.
Uti särskildt infordradt utlåtande öfver Rikets sist församlade Ständers, i underdånig skrifvelse den 16 November 1863 framställda begäran om undersökning, huruvida för det vexande antalet sinnessjuka ytterligare ett nytt hospital eller endast utvidgning af de redan befintliga vore af nöden, hade derjemte Serafimerordens-gillet, på sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, funnit grundade skäl för närvarande saknas, att på allmän bekostnad uppföra ännu ett nytt centralhospital, eller att, för beredande af ökade tillfällen till sjukvård för sinnessvaga, vidtaga andra åtgärder än dem Ordens-gillet i sin underdåniga skrifvelse angående hospitalsvårdens för handen varande behof föreslagit, I anledning af dessa framställningar har E. K. Majit, jemte särskildt förklarande, att E. K. Majit, i betraktande af de utaf Ordens-gillet, med afseende på utrymmet vid Statens anstalter för sinnessjuka anförda förhållanden, funne uppförande af ytterligare ett nytt hospital för beredande af ökade tillfällen till sjukvård för sinnessvaga för närvarande icke vara af nöden, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja: för hospitalsfondens förstärkning ett kreditiv å 90,000 Ridr; till utredning och underhåll för ett förökadt antal sjukplatser vid hospitalen, ett belopp af 10,000 Ridr; och för betäckande af den i hospitalsfonden uppkomna brist, för en gång, en summa af 50,000 Ridr. Med afseende å hvad anfördt blifvit rörande behofvet af de för hospitalsväsendet begärda anslagen samt då det till utredning och underhåll för ett förökadt antal sjukplatser vid hospitalen begärda särskilda anslag å 10,000 Ridr afser Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Jag anhåller, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, att vi mätte få propus, på, alt 1 och 8 §§, på sätt jag ofvan uppgifvit, sammanslås, i hvilket fall den stora striden, såsom Hr von Hartmansdorff det önskat, kunde anses utkämpad på en gång. IIr von Hohenhausen: Det är mig ganska kärt, att den började simulacreu har upphört, och alt man derifrån kommit in i verklig alfar eller, med andra ord, kommit sig alt företaga sjelfva hufvudfrägan, som är den, huruvida privatbanker skola fä existera, som utgifva egna sedlar, eller om de blott skola fä röra sig med Rikets mynt, Detta synes frän början hafva varit sjelfva hufvudfrägan, hvilken dock nu, genom det af Högvörd. PresteSt. fattade beslut, blifvit något modifierad, sä att, om detta beslut antages, privatbankerue, under sken af alt röra sig med Rikets mynt, likväl skola fä sitt eget mynt i omlopp, och sålunda den allmänna önskan inom Sverige tillintetgöras, ali mau mätte slippa den mångfald af sedlar, som nu finnas. Denna fråga måste med yttersta varsamhet behandlas och allvarligt undersökas, pä det att icke R. o. Ad. måtte öfver densamma fatta ett förhastadt beslut, ty sådant skulle med skill kunna läggas 11. o. Ad. till last. Jag får af sådan anledning hos 11. Ex. IIr Gr. o. Landtm, anhålla, att PresteSt:s beslut till och med § 10 måtte varda uppläst, och att jag derefter mätte återfå ordet. Till följd häraf upplästes nedanstående del af Högv. PresleSl:s prot.utdrag d. 18 dennes: S. D. ‘Den 23 April f. m. 17 S. D. föredrogs ånyo Bancooch LagUtskms utlåt. N:o 2, i anleda, af gjorde anmärkn:r vid Utsk:ns betänk. N:o 1, med förslag till lag för enskilda banker samt villkoren för dessas rörelse.
Riksdags-Ordningen, angående Suppleant för Rikets Ständers Juslifiae-Orabudsman. Constiiutions-Utskollets Memorialer, Betånkanden och Utlåtanden. •— N-.o 11. med förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, i afseende på behandlingen af en del regeringsärenden. A. 299. XIV. E. 47. A. 49. — N:o 12. med förslag till ändring i 28 §. Regerings-Formen. — N:o 13. med förslag till ändring af 52 §. Regerings-Formen och 24 §. Riksdags-Ordningen, angående tillförordnandet af BondeStåndets Sekreterare. U. A. 148. U. 243. A. 281. XIII. 202. A. 299. — N:o 14. med förslag lill ändring af 11 och 15 §§. i Riksdagsordningen, angående förrättande af Riksdagsmannaval för BondeStåndet. IX. B. 43, 125. A. 254. — N:o 15. med förslag till ändring i 39 §. Riksdags-Ordningen, angående val af Ordförande i Utskott och andra Rikets Ständers delegationer. Regerings-Formen, angående behandlingen af Stats-Utskotlets Betänkanden i vissa frågor. — N:o 17. med förslag till ändring i 14 §. Riksdags-Ordningen, angående representations-rättigheteu' för Stockholm. 202. A. 299. — N:o 18. med förslag till tillägg vid 46 §. Riksdags-Ordningen, angående sammanträde af Riks-Stånden för gemensamma öfverläggningar, äfvensom, i sammanhang dermed, till ändring af åtskilliga §§. i Riksdags-Ordningen och Regerings-Formen.
Sällan fanns väl en mera u n d a n g ö m d » vrå bland b e r g e n », men man kan väl förstå, hur den firade divan älskar denna plats för att draga sig undan världsbullret, hur sångens drottning just valt sitt h e m i Wales, » the Land of Song ». Slottet köptes af dess nuvarande härskarinna 1878, o c h ofantliga s u m m o r ha nedlagts därpå för tillbyggen, förskönande o c h rummens dekorerande o c h möblerande m e d den utsöktaste konstnärlighet o c h l y x. Här älskar h o n att utöfva den mest storartade gästfrihet, här tröttnar h o n aldrig att bestiga bergshöjderna; här uppträder h o n hvarje afton — oftast s o m en förträfflig » c o m m e d i e n n e » — på den ber ö m d a » Pattiteatern » h o n här b y g g t; eller h o n trycker på en knapp å den utomordentliga » orchestrion », s o m spelar h v a d dans h o n önskar (förutom alla tänkbara melodier), o c h slottets härskarinna dansar » likt en älfva » en chachucha eller hvad dans h o n för tillfället har lust för. Tvänne rum äro afsedda för prinsen o c h prinsessan af " Wales, o c h andra furstliga personer gästa ofta detta storartade h e m. Hvarje dag tar h o n en p r o m e n a d till vagn, k ö r d af sin egen k u s k; slottets öfriga 4 kuskar köra de vagnar, s o m stå till gästernas disposition. Här äro 4 » headgardiners », trädgårdsmästare i spetsen för trädgården, drifverier m. m. o c h inalles utgöres slottets tjänstepersonal af ej mindre än 100 personer. » Madame », s o m h o n hittills kallats, är afgudad af alla sina underlydande, o c h hennes varma hjärta är alltid färdigt att hjälpa.
Detta ändamål, eller Flottans skydsamma försättande i det skick, att den vid ett utbrytande krig utan dröjsmål kan användas till Fäderneslandets försvar, är, i Utskottets tanka, af så maktpåliggande beskaffenhet, att för dess ernående, äfven de största uppoffringar böra göras. Och, som ostridig tär, att en dylik, materiel ens, komplettering icke låter verkställa sig i behofvets stund, samt att ju fortare densamma kan ske, desto mindre blifva dermed förenade kostnader, anser sig Utskottet icke böra föreslå någon inskränkning i den af Kongl. Majit för ändamåjet begärda summa. Då emedlertid Rikets Ständer redan genom bifall till Utskottets betänkande N:o 18 beviljat, dels till komplettering af linieskeppen Gustaf den Store och Dristigheten med inventarier m. m. 124,148 r:dr, dels ock till kostnader ior extra arbetsbiträde vid dessa linieskepps kompletterande 12,000 r:dr, eller tillsammans 136,148 ridr, hemställer derföre Utskottet, att Rikets Ständer nu må för ifrågavarande ändamål, utöfver redan anvisade summa af 136,148 r:dr, bevilja, för innevarande år, ytterligare 113,852 r:dr och för hvardera af nästkommande 3 år 250,000 r:dr årligen. \ o Beträffande derefter Kongl. Majrts
Men drömsagorna äro alla så syinboliska, att val knappast nggot barn kan förstå dem. Hvad som är saga och hvad som är verklighet ar också stundom ej fullt tydligt. Vi vilja anföra ett exempel: En liten flicka, hvilken hade ett s v h t och oförnöjamt lynne, tillfölje af att hon sag allting genoin en grå glasbit, soin hon hade hittat på en sophög, uppvaktades en g&amp;ng tinder sömnen af åtskilliga goda fker, bland audra Förtröstans f&amp;. Denna gaf henne ett par glasögon med rosenröda glas. )) När flickan vaknade, trodde hon först, attdetta var en dröm, men n k hon under sin Itufvudkudde fann Förtröstans rosenröda glasögon, förstod hon att det var sanning och ej blott en dröm,. Det språk författarinnan begagnar är ej heller alltid för barnen lättfattligt. En mening lyder t. ex. s&amp; här: » Lilla Greta kände för första gången verklighetens och fiödvandighetens tunga hand hvila öfver sig)). Och pi % ett annat stalle heter det, att, mor hade skickat LillIuga och Snapp att a f l ö d a sig eu del af sigz öfvel-jlödiia energi i trfidgårdelrl)). Både berattelser och sagor hafva emellertid alla en god och djinp mening; skada blott, att den ofta ligger så djupt, att barn ej. kunna nå den. Ett par roliga teclminger af Ottilia Adelborg pryda bokeu. saga om lille Sven. Berättad af Tkea Hökerberg. Pris 1,25 Med gladje hälsa vi alla sagor, som på ett godt och oskyldigt satt beröra barnens känsla och fantasi. Och till dessa kunna vi räkna. den, som här bjuds våra 7-8-åriga småttingar. Sagans djupare betydelse torde de väl ej kunna fatta. &amp; ten så förstå de nog så mycket biittre de ovanligt fina, vackra taflor, hvarmed Jenny Nyströin har förseclt boken. Korn &amp; t sni&amp; foglar. Kristlig barnkalender för år 1897. Med sex originalteckningar af Jenlzy NyströnzStoopendaal samt flera andra planscher.
JÉxp.-tltsk. Förslag till tind. Skrifv. fao 2q3. t Njo 293. tJppk ö. godk. hös Ridd oell Adeln d. ^ Jan. iSJot Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 —- -— Böndo-Ståudet d. 11 — —- Rikets Ständers tinder danida Skrifvelse 3 angående förhöjdt Hyres-anslag för Landsbofdinge-Residencehuset i Het■» nösand. S> L K> tios ft. St. bär fråga ytterligare blifvit Väckt om förhöjning i hyran för Landshöfdinge-Residencehuset i Hernösand, eller detsammas inköp af Staten; vid öfvervägande hvaraf bos R. St. förekommit, att* då WeSter-Norrland blef ett serskildt Län, erbjöd Och tillförband sig Hernösands stads Borgerskap, af dervid förekomna anledningar och på sätt K. M:s Nådiga Bref af den 2 DeC. 1782 innehåller, att, emöt den Läilds*» liöfdingen bestådda bushyrans utbekommande för fera år på en gång_, uppbygga ett hus, med tjenliga rum för Landshöfdingen, Lands-Contoiret, Lands-Cancelliet, LandtRänteriet och Landtmäteri-Contoiröt, å Sta Bih. till R. St. Prot. 1828—t83o, io:de Sami. 3 B. t Häftet 2 jExp.-Utsk. Forslas, till lind. Skrifv.