Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag sade att Constitutions-Utskottet har en. tillb kahällande kraft. Är dcn farlig? Utskottet blir alltid sammansatt af Riks - Ständcns medlemmar, af Ständen sjclfiva utsedda. Skulle de wäl mitzbruka ett oskattbart förtroende, enär deras gdromäl ej kunna be, grafwai hemlighet, ty hwarkcn de eller den i Grund, lagen ändring begärande äro underkastade tysthets-ed, och deras förhållande kan genom trycket blottas för allmänhetens omdöme, en Domstol, hwilkcn en hwar svin är mon om sitt ryckte lär rcspeclera. Grefwe O e la 6 nr 6 is, ^acr>b: Om en Ledamot hedrad med Ridderskap»:! och Adelns för» troende till den grad, att hafwa warit wald till medlem i Constitutions - Utskottet tror sig behöfwa begära tillgift, blifwer en sädan pligt för mig dubbelt nödig. Att jag ej 'sörslätt andemeningen af hwad i detta moment stadgas, torde likwäl wara förlätligt för en wänlig människa. Constitutions-Utskottet har sjelf hyst ben förmätna tanke att förbättringar i Grundlagen skulle kunna äga rum. Det har wifligeu funnit att utwägcn till dctza förbättringar borde förswäras. Men emellan förswäras och hindras är ett grufligt swalg. Jag fär säledeS härmed förnya hwad jag re, dan förut yrkat, och hwad jag alldrig sä länge jag lcfwer skall upphöra att yrka, att Riksens Ständer mätte känna hwad i deras Utskott förehafwes: Och dä Constitutions - Utskottet meddelar Ständernas klou» sitt utlätande öfwer ett förslag som det ogillar, är Ut» skottets rätt bibchällen, men Riksens Ständers tillika försäkrad. Grefwe körner, Astolf 6örsn: Seda» twänne wärda Ledamöter redan talat i detta ämne, är 4392 Den 19 Gctobcr. det wisterligcn mer än fhrmätik af mig att afgifwa eif yttrande.
» Go ' natt, fröken! » Hans kraftiga gestalt drogs med lugna och säkra steg bortåt mot mörkret och försvann däri. En god stund senare trippade hon samma stig framåt. — » Jag började tro, du hade blifvit tagen af Necken, barn », sade modern. » I öfvermor ' n ska ' jag ut på långtur, mamma! » * * * Solen hade varit länge uppe, då det knackade på dörren. Fröken Lisen öppnade. » Ursäkta, » sade Karl Andersson. » Stig in! » ropade frökens mor. Och Karl Andersson lydde och stängde dörren efter sig. » Ska ' vi segla nu — jag är klar — vädret är ju godt! » » Ja, ännu åtminstone — men — » » Hva°, ä ' det nu då? » » Lotsfar kan inte följa med. Han mår inte bra i dag. » Lisens mor, som höll på att fylla i en kopp kaffe åt lotslärlingen, såg hastigt upp från sitt förehafvande och hade redan börjat med: » Ja, då blir naturligtvis Lisen — - »; men dottern hann före henne med en egendomlig, en smula flammande blick och frågan: » Tror mamma inte, Karl Andersson kan segla? » Så lydde frågans ord. Men dess mening var nog en annan. Och den ena finkänsliga kvinnan förstod blixtsnabbt den andra. Det var omöjligt att säga, huruvida Karl Anderssons hastiga ögonkast från modern till dottern verkligen betydde, att han till fullo senterade, hurusom den senare icke en sekund tvekade att följa med honom ensam. Men den blicken kunde godt betyda något sådant. Och i detta möjligast hastiga tankeoch känsloutbyte mellan tre olika själar kom man genom några ögonblicks fullständig tystnad till ett snarare och säkrare resultat än långa stunders ordande skulle förmått åstadkomma. Utan minsta skymt af bitanke sade därför modern: » Karl Andersson ä ' ju riktigt van att sköta båten alldeles ensam! » » Ja, ä ' inte fröken eller frun rädd, så inte ä ' jag det. » » Drick nu en kopp kaffe, medan hon gör sig i ordning! » — En stund senare följdes de åt ned till bryggan alla tre. (Forts.) Leo Tolstois " Kreuzer-Sonaten ". (I anledning af uppmaningen i Idun d. 28 sistlidne november.)
Då Preste-St. återremitterat Ekon.-Utsk:ts Betänk., lärer väl följden blifva, att Utsktt icke kan ändra hvad det yttrat i ena delen af frågan och måste, hvad den sista beträffar, väl vidblifva hvad tvenne Stånd antagit, under inbjudning till de andra att sig deri förena. Just hvad Hr Fåhraeus här sade, att det är en möjlighet alt olika beslut i frågan komme att fattas, så mycket mera möjligt som dessa frågor äro olika — den ena afser nemligen att man må göra upp med de andra Skandinaviska länderna om en enhet i myntet, det andra att man skulle ändra vårt mynt till enhet med den Preussiska Vereins-Thalern — torde göra att K. M. stannar i villrådighet om hvilket som är R. Stms mening. Sedan öfverläggningen i frågan härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., hurusom Frih. Tersmeden föreslagit, att R. o. Ad. skulle uppskjuta behandlingen af Banko-Utsk:ts å dagens föredragningslista uppförde Utlåt. N:o 25, i ani. af väckt fråga om förändrad grund för utmyntningen af Svenska silfvermyntet, fiir att företaga detsamma till pröfning i sammanhang med Allm. Rcsv.- o. Fkon.-Utsk:ts blifvande Utlåt, i ani. af Riks-Sl:ns skiljaktiga beslut öfver sistnämnde Utsk:s Betänk. N:o 71, i ani. af väckta motioner i fråga om förändrade bestämmelser rörande mått och vigter samt justering deraf m. m.; och hade till detta Frih. Tersmedens förslag blifvit yrkadt dels bifall och dels afslag; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till samma förslag och, då svaren utföllo med många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:ts den 21 och 25 sisth Februari på bordet lagde Utlåt. N:o 26, i ani. af väckta motioner ang:de skyldighet för R.
Beträffande Stallen och Foder-Magasinerna i Ystad, har Kongl. Majit, enär Stadens äldste förklarat sig icke vilja försälja dessa, utan i förening med Kasern-byggnaderna, under den 19 Juni i835, funnit all fråga om denna handel för närvarande förfalla, samt att emellertid i afseende å dessa lägenheter bör förblifva vid hvad förut ägt rum; och bar Kongl. Majit derjemte anbefallt Krigs-Kollegium alt, efter föregången undersökning, inkomma med förslag om de åtgärder, som, i händelse, antingen till följd af ofvanberörda dervid af Staden fästade vilkor eller i anseende till behof af utbyte af tomter, köp icke framdeles korame att om Stalloch Magasinslägenheterna med Staden afslutas, må kunna till Hussar-Etablissementets derstädes förseende dermed finnas lämpliga. i83q den 1 November slutligen föredragen i sammanhang med Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 22 Januari 1835 angående förslag till Inqvarterings-Ordning för Städerna utom Slockholm. (Kongl. Majlis Nådiga beslut se följande målet N:o 45.) 3a Bil. till R. St. Just. Ombudm.
Exporten af Trädvaror sker förnämligast till Lybeck och städerna i Hertigdömena Holstein och Schleswig, samt lill några af de Danska Öarna. Packsten eller osläckt Kalk utskeppas egentligen till Lybeck, Stralsund, Wismar och Rostock, hvilken sistnämnda stad är den enda, som med egna 28 fartyg här afhemtar osläckt Kalk. En obetydlig qvantitet Packsten afsättes ännu på Holstein, men denna afsättning minskas årligen. Fordom var exporten af Kalk på Dansig och öfriga Preussiska städer, äfvensom på Danska Staterna, ganska betydlig; men har mer och mer aftagit sedan i nämnda Riken kalkbränning i stor skala skall blifvit införd. Löskalk utskeppas mest på Stockholm, ivorrköping och U>kåne, som till betydlig del afhemtar den med egna fartyg. Mindre qvantileter afgå jemväl någon gång till andra Svenska släder. Spannmål och Brännvin utskeppas för det mesta på Stockholm; men jemväl på andra Svenska orter, då stegrade priser derstädes dertill föranleda. Yid gynnsamma konjunkturer har äfven export af Spannmål på England egt runi. Tröskverken, sorn linnas vid nästan hvarje I hemman, lemna tillfälle till en tidig export. Handeln på de sydliga Östersjö-provinserna upphör gemenligen med September månads slut, hvarefter handeln på Stockholm blifver så mycket lifligare med export af Spannmål, Brännvin, saltadt Fårkölt, samt import af Specerier m. m. Minut-handeln beslår i försäljning lill landets behof af specerier och alla slags kramvaror. De Handlandes antal har i sednare lider och äfven under detta qvinqvennium ökat sig; men flere fallisementer hafva inträffat, än man tillförene kan erinra sig. År 1832 u!gjorde de Handlandes antal 50. och år 1837 utgjorde de 55. Hela antalet af Borgare uppgår nu till 256. Då sammandrag öfver export och import numera icke vid Tullkamrarne uppgöras, kan värdet å från Staden utförda och dit införda effekter icke uppgifvas.
Ehuru jag, lika med Utskottet, afstyrker Herr Montgomerys motion, för så vida den yrkar Indelta Armeens införlifvande med Beväringsmanskapet, medelst recrutering ur dess Classer under fredstid, till fyllnad af Armeens vacancer, kan jag likväl ej gilla det raisonement hvarigenom Utskottet kommit till den åsigt af ämnet, sorn ensamt bort hemtas från de juridiska skäl, hvilka så rigtigt ligga till grund för Utskottets beslut. Utskottet har nemligen, utan att underkänna värdet af motionairens satser, yrkat på deras olämplighet såsom njra idéer, hvilka behöfva tid att utvecklas och mogna. Conscriptionssystemet är visserligen icke någon ny iclée; den är, om jag så får uttrycka mig redan öfvermognad inom Europeiska Staterna och uti Sverige i sin nya skepnad realiserad för 22 år tillbaka. Den eger äfven utan tvifvel sin häfd i allmänna omdömet, så vida ej detta skulle missledas af falska begrepp om eller förvexling af bruk och missbruk. Sålunda har Utskottet, efter min tanka, orätt uppfattat sjelfva frågan, då Utskottet, som medgifver dess ytterlighet, likväl, som motiv för dess förkastande, yttrat, att medelvägens måtta icke na torde kunna öfverskridas utan på bekostnad af folkets trefnad i fred. Mig synes denna måtta h varken nu elier framdeles böra öfverträdas, emedan folkets trefnad i fred är enda vilkoret för ett sjelfvilligt och kraftigt försvar under krig. Det skulle derföre ej vara en beslöjad häntydning på kommande tiders möjliga fordringar af en utvidgad Beväringspligt under freden, som jag velat finna i Utskottets betänkande • fast hellre hade jag önskat den grund - Allni. Besv. och Occon. Utsk.
I Siikajoki kyrkby och der omkring rådde stor liflighet, ity att de finska bataljonerna kommit dit. Skulle väl återtåget fortsättas längre norr ut, så frågade sig en hvar, men han, som på denna fråga skulle svara, nemligen Klingspor, han fanns icke vid hären. Feg som han var, hade han redan afrest mot norden, lemnande åt Adlercreutz, som efter drabbningen vid Pyhäjoki blifvit generaladjutant, att leda händelsernas gång. Ett hade Klingspor, sin vana trogen, dock förständigat Adlercreutz, och det var att genast retirera, så fort fienden envist trängde på. Det är sorgligt, men sant: dagens lösen var detta enahanda: tillbaka! Skulle äfven nu denna lösen utdelas? Vi förflytta oss till en sprakande lägereld invid Siikajoki kyrkmur. Vid elden, som flitigt underhölls, lågo tvenne björneborgska soldater och samtalade ifrigt. Ett litet stycke ifrån dem fanns en annan bivuak, der några officerare af olika regementen samspråkade. Och hvilket ämne skulle väl afhandlas, om icke just kriget. "Du, Jussi", sade den äldre soldaten och upplyfte hufvudet samt betraktade skarpt kamraten, "har du hört, att fältmarskalken vägrat bönderna gevär?" "Ja, nog har jag det", svarade den, som kallades Jussi, "men jag har också förnummit, att Siikajokis byamän sjelfve skaffat sig sådana och för några dagar sedan tågat ut, under anförande af en bonde vid namn Ollola. Det är käckt folk, skall jag säga." "Ja, om det är sant." "Jo, det är sant", inföll en underofficer, som nu trädde fram till bivuaken; "jag hörde det för en stund sedan af dem der borta." Vid dessa ord pekade han på officerarnes lägereld, hvarifrån ett högljudt sorl började höras. "Men", fortfor den gamle soldaten och reste sig upp, "det är väl inte tänkbart, att vi få slås på allvar ännu." "Jo, det torde allt hända", inföll underofficeren.
Emot Utstottcns Beslut att icke extra tillgängar och anslag fä beräknas för Riksdagsäret 1835, reserverar jag mig af den anledning, att fä länge anslagen till Fästningsoch Strömrensnings-Arbeten wörö upptagne pä Ordinarie Staten, utgingo de lika med alla andre Ordinarie utgifter orubbadt under Riksdagsäret, men dä deste stags utgifter wid denna Riksdag blifvit flyttade pä en förut icke existerande extra-ordinarie Stat, och denna icke likaledes under Riksdagsäret fonsattcS, stola dcste utgifter alldeles stadna, till dest nästa Ständer deröfver beslutat, och sälcdcs i Administrationen uppkomma en stränghet, som nära gränsar till omöjlighet i werkställigheten. 340 Statsoch B a n c o - Ut sk o t tens Af Hr Lagman §ean lVorckas: Jag förenar ung r den reservation Friherre Sparre afgifwit emot de sammansatte Utskottens Beslut, att utesluta beräkningen och i följd deraf anslag till wista behof för det 6:tc äret eller ar i835, dä Lagtima Riksdag äter infaller. De sammansatte Utskottens Beredning hade annorlunda beslutat. Beredningen insäg att sädane arbeten, som med ärliga anftag fckrtgä-, icke utan den mest stadliga inwcrkän pä dermed förenade ekonomiska anstalter och förhållanden, kunna afbrytas. Att för ett är, som nu ine' ra synes utgöra den wanliga tidlängden af en Riksdag, hwarkcn kunna anskaffa nödiga byggnads-materialier, eller bibehälla de arbetare, som uti de särskilde arbetssätten äro inwande och således nödwändige för dest utförande, stall i werkställighetcn lägga hinder, högst swära att öfwerwinna, och stridande emot all klok beräkning i utförandet af sädana företag. Ibland anslag af sadan beskaffenhet räknar jag dem till Fästnings-byggnadcrne och Ströiiircnsningarne. Det förra har intill denna Riksdag warit upptaget pä ordinarie stat.
Det mest praktiska vore om jag reste till Köpenhamn så fort det vore mig möjligt, ty det är troligt att jag förr kan resa än skrifva, och det vore bra om vi kunde få tala förstånd om affärerna. Eller hvad tycker du? I alla händelser får du icke för någon säga att jag funderar på att komma. Jag vill ingen träffa. Skrifva bref har blifvit mig förhatligt. Jag har en vidskeplig fasa för det. Jag ryser. Det är ungefär fjorton dagar sedan jag måste upphöra att arbeta. Men jag är inte precis sjuk nu. Det är bara nerverna – öfveransträngning. Din vän Ernst Ahlgren6 (Ur nya Final.) Mins du en sång om furen, som uppe i norden mellan is och snö drömmer om en palm nere i det soliga södern? (Det är fåneri för resten) — Jag har ofta tänkt, att jag är den skrofliga, tungsinta furen, planterad i en främmande zon, vid sidan af dig, naturens söndagsbarn Jag fann i din värld alt hvad jag drömt om – (det tror jag ingalunda) jag älskade den – och jag längtade så brännande efter att göra den till min men jag kunde icke vi äro ju så olika Jag trodde att det var detta som stod emellan oss. Jag kände att jag skulle förlora dig om jag släpte mitt tag i den jordmån, där du hade dina rötter därför sökte jag hålla mig kvar med konstlade medel. (Detta är bra.) Därför blef mitt lif en ihålig, själlös komedi – och jag spelade i början så väl, att jag ett ögonblick nästan trodde på mig själf. Man känner det som en evig oro inom sig gåtfullt och lockande, söker man ständigt gripa det; men man når det aldrig. Oss qvinnor kan det ge förmågan att bli en bråkdel af en annans tillvaro, böja oss in i hans tankegång, stramas upp af hans vilja och eldas af hans böjelser. – Och det fins nog dem, (danism!) som aldrig kunna bli det kvitt när de en gång trott sig finna det på sin väg. Det är icke kärlek – det ordet är för svagt. Det är något mycket mindre häftigt – och mycket mer varaktigt; det är kan du säga mig dess namn? Direktör Bruhn (tankfull) Nej, men oss män etc.7
Denna Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, med deri åberopade Förslag och Betånkanden, åro till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnade, jemte åtskillige inom Riks-Stånden afgifne yttranden i ämnet och serskildt väckte motioner, inom Ridderskapet och Adeln, af Herr von Rosen, Georg Ludvig, oin omarbetning af Författningen den 5 December 1788, rörande de fattiges rått, samt Kongl. Kungörelsen den i4 Februari 1811, så att fattigvården må komma i det skick, att den motsvarar tidens kraf och det allmännas rått, dervid motionären såsom ledning för behandlingen af ärendet, hänvisat till det af serskilde Committerade afgifne, hår ofvan omförmålde förslaget med dertill hörande bilagor och reservationer; samt af Herr Edenhjelm, Gillis, som, med fästad uppmårkBih, till R. Besv,- och Ekon,-ULskollcns Betänkande, N\o 5, samhet å de större Fabriker, som under senare åren blifvit inrättade i Lands-församlingarne uti flera delar af Riket, men serdeles Götheborg* och Bohus Lån, och då man synes kunna förmoda att af det stora antal arbetare, som der anställas, flere framdeles blifva i behof af understöd, hemställt, att en Författning måtte utgifvas, som noggrant bestämmer, hvem som år skyldig att försörja dessa Fabriksarbetare och huruvida Fabi ikanten serskilt eller socknen år dertill förbunden.
Med afseende derå, att tillverkningen af papper särskiljer sig i 2:ne bestämda hufvud-afdelningar, hvaraf den ena börjar med den osorterade lumpens emottagande och slutar då papperet, efter limning och torkning, öfverlemnas till färdiggöring; och således omfattar lumpens sortering, skärning, målning, bykning, kemisk blekning, finvalsning och beredning till materie, färgämnenas tillredning, pappersmatériens formning, det formade papperets omläggning, prässning, upphängning, limning och torkning; och den andra afdelningen omfattar det sä kallade packkammare-arbetet, hvarunder hvarje ark öfverses, utskottet afskiljes, det goda papperet färdiggöres, falsas, skäres samt uppbindes i ris och packor, hafva Fullmäktige redan år 1843 på det sätt fördelat tillsynen öfver de tvänne ofvannämnde hufvud-afdclningarne af papperstillverkningen, att de, med indragning af vid bruket förut anställde mästarelärling, valsmästare och lumpsorterare, i stället antagit en Fer/mästare och åt honom uppdragit tillsymen öfver den förra afdelningen, med hvilken jemväl blifvit förenad uppsigten öfver de gående vattenverken, samt öfverlemnat tillsynen öfver den sednare afdelningen åt Pappersmäslaren. Bih. lill il. St. Brot. Sorn denna förändring, hvarigenom ökad kontroll å tillverkningen af så väl sedelpapper, som karta-papper, vunnits, blifvit af Rikets Ständer vid 1847—1848 arens Riksdag godkänd, anser Utskottet Banko-reglementets föreskrifter uti 222, 223. 226 och 227 §§ böra, i öfverensstämmelse med förenämnde vid bruket införda och fortfarande iakttagna ordning, förändras, pä sätt Utskottet, uti punkterna 2, 3, C och 7, här nedan föreslagit. Sorn föreskrifterna uti 224 och 225 §§ funnits erfordra några förändringar uti redaktionen, har Utskottet ansett desamma böra uppställas såsom punkterna 4 och 5 utvisa.
En värd talare har nämnt, alt denna § förutsätter, att taxeringscomitéen skulle göra någor, ny undersökning. Jag torde få uppläsa §, sä att R. o. Ad. må finna att någon ny undersökning alldeles icke är i fråga. Paragrafen lyder sålunda: ”Af de handlingar och upplysningar, commiteen samlat, och den locala kännedom, connteen bör äga, åligger den att utröna egendomarnes beskaffenhet till utrymme, jordmån, åbyggnad, afsättningstillfälle, förmåner och onera”. Allt detta stod i den förra §. Det åligger comitéen att (aga kännedom af allt, för att, på grund af en sålunda verkställd undersökning, tillvägabringa värderingen. Då det nu står: ”För att pä grund afen sålunda verkställd undersökning kunna tillvägabringa en taxering”, så kan ingen, som läser detta, undgå att inse, att ordet ”sålunda” refererar sig till de afseenden, som undersökningen om egendomens värde bör omfatta. Sålunda synes häraf tydligen, att Utsk. endast velat bestämma en rättvis grund för egendomarnes värdering, och förhindra att det ofoget hädanefter kunde göra sig gällande, som, med stöd af nuvarande redaction, på några ställen ägt rum, nemi. att egendomar, som gått i handel, hafva blifvit högre taxerade än andra, som icke på 50 år varit försålde, men som äro lika goda med de förra. 22 Den 2 December. Frih. Ridderstolpe: Jag tror mig blott behöfva uppläsa1 §, för att öfvertyga Gr. Cronhjelm, alt ordet relativa icke der finnes, eller att der icke är någon tendens dertill, att egendomarnes värde skulle bestämmas relativt till andra egendomar.
M. föreslagit att det äskade anslaget 680,000 Rdr skulle med utgå af Svenska Statsverket och med ^ af det Norrska, säger K. M. i Sin Propos., att Sveriges andel i nämnda belopp skulle å den Svenska Riksstaten upföras till StatsMinistern för Utrikes Ärendena, Departementets Expedition, MinisterStaten, Skrifmaterialier och Expenser samt extra utgifter med ett sammanräknadt belopp af 480,000 Rdr, »utgörande detta, hvad enl. nyssberörde fördelningsgrund Sverige borde i förhållande till Norrige vidkännas af de för haudhafvande af bägge rikenas utrikes angelägenheter erforderliga utgifter.» I fråga åter om hela det belopp 680.000 Rdr K. M. begärt af de förenade Rikena utvisar StatsRåds-prot:t att de skola användas till bestridande af utgifterne till Departementets Expeditm, MinisterStaten, LegationsPredikanter, PensionsStaten, Skrifmaterialier, Expenser och extra utgifter, hvaremot UtrikesMinistern, såsom jag redan visat, skall erhålla sin åflo» ning 24,000 Rdr ensamt af Sverige, och detta bestyrkes ytterligare deraf, att han till prot:t yttrat, »att frågan, huruvida någon tillökning jemväl borde af Norrska Statsverket äskås eller en del af Jöreslagna lönen utgå af det Norrska bidraget för diplomatiska utgifter torde hafva ansetts böra för ögonblicket hvila och framdeles utgöra föremål för E. K. M:ts höga pröfning, då UtrilcesSlatsMinislerns ställning såsom Chef för de förenade rikenas gemensamma UlrikesDeparlcment kommer alt närmare bestämmas.» Sammanställer man allt detta, så frågar jag, om häraf kan slutas, att UtrikesMinistern skall under nuvarande förhållanden åtnjuta 1 skill, af det Norska bidraget. Det är äfven klart, att UtrikesMinistern icke kan blifva en för båda Rikena gemensam embetsman med mindre än att Svenska Grundlagen ändras, och intilldess detta sker, måste Sverige ensamt vidkännas hans aflöning. Detta har varit grunden för StatsUtsk:s bedömande af frågan.
N:o 282• bifallit, dels att ett anslag för en gång af 1,000 R:dr, till första uppsättning och rengöring af en detta Museum tillhörande samling tafior, må af StatsVerkets nu befintliga Öfverskott å StatsVerkets inkomster utgå; dels ock att, jemte förra anslaget, ytterligare 5oo R:dr årligen för taflornas underhåll må bestås, till disposition emot redovisning, så framt en sådan local kan finnas antingen inom Kongl. Slottet eller i annat Kronans hus, att taflor (a kunna erhålla tillbörlig vård; och uppföres alltså 6:o RiksMuseiim tilldelas deruti inbegripna iooo R:dr till aflönings förbättring * efter VetenskapsAcademiens uppgörande fördelning , för vid detta Museum tjenstgörande personel I öfrigt oell då härvid jemväl förekommit, huruledes VetenskapsAcademien, på sätt dess uti E. K. M:ts Nådiga Proposition åberopade och till R. St:s Statsutskott aflemnade underdåniga Skrifvelse innehåller, för - t,o5o; ■—■ a,5ooi ~ .*-» klarat Exp. Utsk. Förslag till und. Skri/v. A7;e 262* 177 klarat sig, i anseende till årliga förökningen af Bibliothek, jemte Samlingar utaf Physiska, Mathemathiska och Chemiska Instrumenter för de Thamiska och Technologiska Pöreläsningarne, I samt derigenom uppkommet be! hof af utvidgad local för Samlingarnes vederbörliga ordnande och uppställande, vilja för egna ! medel inköpa det så kallade Westmanska huset, som, med prydligt architectoniskt utseende, skall förena tillräckligt utrymme så väl för Academiens eget behof, som för de Zoologiska, Botaniska och Mineralogiska Samlingarnes uppställande , allenast kostnaden för denna byggnads reparerande och apterande för det Naturhistoriska Musei behof, beräknad enligt behörigen uppgjordt förslag till 25,ooo R:dr, och dertill Academien skall sakna egen tillgång, blefve af allmänna medel anvisad; så hafva R.