Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta land, der Regeringen så bestämdt haft för afsigt att gynna Jordbruks-intresset, har man likväl aldrig vågat gå så långt, som den värde Motionairen föreslagit, ehuru intet land finnes, som bar sådan tillgång på pecuniara resourcer. Man har inskränkt sig till bestämmande af högre och lägre tulltariff i förhållande till de gällande spannemålspriserna. Det var först 1791, vill jag minnas, delta systeme kom i dagen då maximipriset bestämdes lill 5o sk. för hvete, 34 för råg. 14 år derefter eller i8o5 insåg man otillräckligheten af denna åtgärd, då maximipriset erfor någon förhöjning. Vid hvarje ny förhöjning öktes klagomålen öfver otillräckligheten. Styrkan af de klagandes rop år 1814 gaf anledning till parlamentsakten af den 23 Mars i8i5, då hveten bestämdes till 80 sk. och rågen lill 53 sk. per qvarter. Detta förhållande fortfor 74 Den 17 December f. m. till dess den oförgätlige Georg Canning sökte år 1836 att föra sädes-lagstiftningen på en bättre väg; vid hvilket tillfälle hans opinion korn i sådan strid med det stora jordbruks-intresset, att den med egoisme (vår lids lyte) förgiftade så hans dagar, utan annan frugt, för det allmänna, än att genom hans förtidiga bortgång civilisationslijulet ruckades otaliga minuter tillbaka. Jag säger utan annan frugt, ty knapt hade den store Statsmannen lemnat detta jordiska, förrän Hertigen af Wellington, om jag är rätt underrättad, återförde sädes-lagstiftningen i sitt primitiva skick, dock med minskning i maximipriset och med bibehållande af några få af Gannings modificationer. Efter att hafva framlagt detta frappanta exempel (hämtat från Engelska lagstiftningen) på otillräckligheten af artificiella åtgärder i afseende på spannemålsfrågan, får jag upprigtigt beledsaga detta med min öfvertygelse, att det är i naturen af sakerna, att ju mera spannemålshandlen är fri och illimiterad i ett land, ju mera sätter sig ett bestämdt pris.
Frågans stora vigt, förnekas ingalunda af någon på detta rum. Den inses tvertom af något hvar. Jag ber Hr Tham vara fullkomligt öfvertygad, att jag önskar göra all rättvisa åt hans i detta viktiga ämne ådagalagda nitälskan, och att jag med all upmärksamhet afhört hans första och andra anföranden, så att det visst icke är för min, ej heller, såsom jag förmodar, för Dågons annan räkning nödigt, att ytterligare uprepa dem. Men orsaken hvarföre de icke gjort någon inverkan på mig, bchöfver jag icke angifva, sedan Frih. Palmstjerna i sitt sednaste yttrande uttryckt 540 Den 21 Juli. hvad jag skulle vilja säga. Deremot anhåller jag, att få bemöta Gr. Sparres anförande, deruti han reserverade sig emot den skada, som skulle upkomma derigenom, alt man icke nog upraärksammade den ”halfbildning”, som kunde vidlåda nuvande seminarielärare. Men hvad menas väl med denna halfbildning? Hura lydes rätteligen ett så serdeles sväfvande uttryck? Först och främst bör man göra sig redo för hvad med bildning menas. Derom länka ej alla lika. Jag kan med bildning icke förstå annat, än att det är den bildning, som fordras för det kall, bildningssökanden omfattar. Om jag nu i det praktiska lager kännedom om folkskolans närvartde ståndpunkt, så vidt hennes beskaffenhet är mig bekant, (och jag har verkligen samvetsgrannt sökt förskaffa mig kännedom derom), så finnér jag, ali folkskoleläraren sålunda upfattat sitt kall, all han hufvudsakligen bör verkställa ett förarbete för själasörjaren till den blifvande nattvardsläsningen med allmogen, eller, med andra ord, att folkskoleläraren riktar sin egentligaste verksamhet åt ungdomens religiösa undervisning. I de öfriga kunskapsämnena undervisar han väl äfven; men, såsom sagdt är, den verksammaste och den kraftigaste nitälskan nedlägger lian pä religionsundervisningen. Detta är också enl. min åsigt riktigt.
Jag beder då Eders Excellens vänligen öfverse dermed i betraktande af att de härflotit ur tillgifvenhet för en sak, som det äfven är min pligt att, så vidt min förmåga sträcker sig, söka befrämja. N: o 12. Till konung Karl XV från konung Kristian EX. * Min käre Carll Jag tackar Dig uppriktigt för ditt bref och uppskattar fullkomligt det sinnelag, som förestafvat det samma. Med stort intresse har jag äfvenledes genomläst en förberedande plan till en närmare politisk förbindelse mellan våra riken, som Du har tillstält mig genom min konseljpresident, och har jag gifvit denne * Detta bref har af förekommen anledning blifvit i dessa dagar publiceradt i Bå väl svenska som danska, äfven officiösa tidningar, såsom redan påpekats.or dre att närmare uttala sig om dess särskilda punkter. Men p&amp; samma gång känner jag behofvet att äfVen personligen säga Dig, huru stort värde jag sätter på den oförändrade vänskap, som Du å nyo bevisat mig och mitt land, och huru uppriktigt jag delar din åsigt, att det skulle vara lyckobringande för våra folk, om den sympati, som redan länge sammanbundit våra furstehus och knutit nationerna vid hvarandra, kunde upprätthållas och stärkas. Huru mörkt ögonblicket än kan tyckas, och huru stora de faror, som omgifva mig och mitt folk, än äro, har jag dock aldrig förtviflat om att Försynen skall öppna oss utsigten till en lyckligare framtid, och detta mitt förtröstansfulla hopp har funnit en glad bekräftelse i det nya beviset på din vänskap och tillit. Må det vara oss båda förunnadt, att beftista den sanna lyckan för de folk, som vi äro kallade att styra. Med dessa känslor förblir jag din vän och broder Christian. Kjöbenhavn d. N: o 13. Till konung Karl XV från konseljpresidenten Monrad. Eders Majestät
Jönköping i oktober 1890. SaMströmska Fabrikens Aktiebolag. (G. 24295) [2802] Hos alla bokhandlare: WÄCHTER, &amp; ' E5T£5HSrISE5^H5rl5r25r25r3 E e a l i s a t i o n. Dam-Kragar 2: 50 pr dussAnsikts-Massage Moderna Flor — 4 0 » st. [2389J träkrok. Likaså böjer man några af bladen i yttersta kanterna utåt genom att mer eller mindre stramt draga dem öfver eggen af en sax. Kalken bildas af något oblekt bomullsgarn, som man sammanfattar till en tofs, i hvilken ståltrådsstjälken på vanligt sätt fästes. Tofsen omlindas stadigt, klippes kort och slät oeh omges sedan med en jämn krans af gula ståndare. Blombladen påskjutas dubbla, och en liten stjärna af grönt papper, liknande prestkragens, anbringas inunder, eller ock formar man af vax ett litet prydligt nypon, som öfverklädes med grönt silkespapper. Stjälken omviras på vanligt sätt. Knoppar äro svåra att själf förfärdiga, dessutom köper man dem jämte blad så billigt, att vi här ej sysselsätta oss med dem. ffip^ä Moderna Boor 1:50 » » Barber, långa 2: 50 » » Fyrkantiga Sidenhalsdukar. Sammetsband o. Sidenband, alla bredd. Gardinspetsar, Tyllspetsar. Silkesspetsar, Lampskärmsspetsar. Yllespetsar. Linnespetsar. Broderade Remsor, största urval. pr mtr pr aln Silkessammet ' .. 2:50-1:50 Patentsammet 0: 8 5 Midjeband 10 öre pr mtr. Kulörta och hvita Benskoband. Bomullsband 8 öre pr bundt. Hyskor och Hakar 20 öre pr gross. Ylleband, Knappar. Snörmakerier, Pärlgaller, Pärlspetsar samt Pärlgarnityr, till hälften oeh delvis under hälften af dess förra värde. 4:de uppl., med 43 träsn. Svea |2785| Damlifvet.
Med de priser å ost, som under innevarande och föreg:de år betingats, har landtmannen haft skäl att vara belåten. Visserligen har införseln af ost betydligt förökats, men om vi tänka oss delta qvantum fördeladt på rikets innevånare, faller det lill en obetydlighet, så att den importerade osten icke försvårar försäljningen af vår egen tillverkning, hvarå priset blir tillräckligt högt med en tullsats af En R:dr b:ko å den ost, som skulle komma att konkurrera med vår. Den pressade skummjölksosten har här i hufvudstaden, och äfven på åtskilliga andra ställen, blifvit betald med 5 R:dr Lif-, om han varit god, och det kan ej nekas att detta är väl betaldt för sådan ost. Besinnar man, hvilket oändligt högt tillskott i pris 1 R:dr b:ko åstadkommer å en vara, som förut kostat 2j å 3 R:dr i landsorten, så måste man erkänna, att landtmannen lemnats tillräckligt skydd. Det må således förlåtas mig, att jag icke kan godkänna den här uttalade satsen, att tiden för nedsättning af tullen å ost ännu icke är inne af skäl, att landtmannen, som har att emotse inskränkning i bränvinsbränningen och såsom ersättning härföre måste updrifva produktion af ladugårdsalster, kommer att befara ökad konkurrens med utlänningen. Hr von Hartmansdorff har i allmänhet ifrat för höga tullar och meddelat oss upgifter ur Kommerce-Colhii berättelse, dermed han ådagalagt, att å tider, då tullen å smör varit hög, sådant i landet in - Den 11 Januari. lil kommit lika mycket som förut, men på oloflig väg, hvarigenom Staten gatt miste om inkomster, äfvensom att med nuvande tullsatser lurendrejeri af smör egt rum, men hvad bevisar väl detta, om icke att en nedsättning i tullen kan och bör ske?
Hundratals ångare stryka förbi hennes balkong och hon kan varseblifva, hurusom passagerarne med glada blickar betrakta det trefna stället. Så är det badgästerna, som stanna utanför, tilltalade af blomsterprakten, och ändtligen uppvaktas hon flitigt af trogna vänner, så att det nästan aldrig är tomt i hennes angenäma hem, där smak och skönhetssinne präglat allt, från det största till det minsta. I flere år ha hennes vänner bedt om hennes porträtt, i afsikt att söka få det införlifvadt med Iduns bildergalleri, men hon har envist sagt nej och tillagt: » Icke är det någonting att tala om, att man gjort sin plikt. » Det kan ju i alla fall vara tu tal därom, särskildt när man gjort den så, att man af kompetenta bedömare ställes som en föresyn för andra. Nu delar » den första kvinnliga telegrafisten » sin tid mellan sina blommor och sina vänner och ser dagar komma och dagar gå. Ofta nog vallfärdar hon i minnenas land och stannar så gärna framför ett litet porträtt å ena salongsväggen, porträttet af generaldirektör C. Akrell, hennes förste, vördade chef. Då är det som om den gamla arbetslusten fölle på henne igen, och kanske stiger då en suck ohörd öfver läpparne; men så komma vännerna och muntra upp henne eller för att själfva muntras upp; och hon accepterar då hvad som är samt njuter i verkligheten sitt otium cum dignitate. Må hon göra det ännu många och sorgfria år, till glädje och hugnad för alla, som hålla af henne och som nu, mot hennes vilja, lyckats smuggla ofvanstående porträtt in i Iduns galleri! Reinhold Winter. • ^Dsifiis i rosenlund. ^J^syke gick i rosenlund, Kände icke tingens grund. Gladdes blott åt ytans unga, Skära blomsterklunga. Ormen kväste bak en ros, Psyke flydde blek sin kos. Molnet sig i skurar tömde, Vänlig sol sig gömde. Psyke jämrade och gret, Skimmerljusa vingen slet. Men förnam dock trösteorden Från sin moder jorden: » Rosenlunden Dagen glänser Psyke, Psyke, Du skall åter är ju kvar, åter klar.
Styrelsens förhållande till medborgarne äro bestämde genom våra Grundlagar, och formen, som bestämmer möjligheten af förändringar i dessa lagar förekommer alla sådane förändringar, genom ögonblickets intryck och passionernas - Den 26 Februarii. 785 8Sönernas ensidighet, i det den fördröjer anta-* gandet af förslag till sådane ändringar till en kommande tid, och om vi gå lugnt framtiden tillmötes, så böra vi icke frugta, att förändringar i desse våra lagar lättsinnigt blifva antagne; men ett annat förhållande äger rum, i afseende på beslut rörande financerne; de hafva ofta varit foster af ögonblickets intryck och kunna ännu blifva det, hälst enskildta interesse! merendels förbiser det allmännas fordringar och en hänförande vältalighet kan bringa till förgätenhet af en lugn och mogen granskning. Det är derföre Riksens Ständer uti frågor rörande financerne, med en större varsamhet, än uti alla andra, böra behandla ämnena och stadga sin öfvertygelse, på det icke de måge finna sig uti belägenhet, att, några dagar efter beslutet då passionernes svall upphördt, ångra hvad de fastställdt, väl vetande, hvilka menliga följder för samhället, äfven på den korta tiden, som, emellan Riksdagar vanligen äger rum, för nationen kan uppkomma af regleringar i Financerna, hvilka stå i strid med nationens gemensamma interesse. Allt hvad Riksens Ständer kunna besluta rörande financerna, bör derföre, sorn jag redan yttrat, nogare än allt annat betänkas, dervid aldrig förgätas, att finance-planer, med endast skenbar nytta, aldrig blifva antaglige, emedan de städse bereda tusendetals medborgares olyckor och förluster och aldrig gagna ett raot Ridd. o. dd. Prof. I. B. 5o. 786 Den 26 Februariil svarande antal. Om erfarenheten vitsordat dessa förhållanden, så lärer det icke blifva tvist underkastad t, huru vigtiga dessa frågor äro och huru mycket mera än andra, de äro i behof utaf att, med lugn och efter mogen öfverläggning, afgöras. Herr Nordenanckar, Gustaf:
1 afseende å Semina:ierne för folkskolelärare hafva Rikets Ständer funnit angeläget vara, att tillse det jemte de behöfliga kunskaperna, praktisk färdighet i undervisningskonsten mä kunna der förvärfvas, äfvensom det synes vara af vigt, ali eleverna icke alldeles oberedda i Seminarierna intagas; och anse Rikets Ständer alltså i afseende å Seminarierne böra stadgas: l:o att till elever företrädesvis skola antagas personer, hvilka redan varit använde såsom biträden vid folkundervisningen; 2:o att vid hvarje seminarium praktisk färdighet i undervisningskonslen skall meddelas uti en under seminarie-föreståndarens öfverinseende ställd folkskola; 3:o att utgående elever icke ega företrädesrätt till befordran, utan få hana sig väg genom ådagalagd praktisk duglighet. I afseende åter å vilkoren för folkskole-lärares antagande har blifvit yrkadt dels anställandet af oexaminerade lärare och lärarinnor vid småskolorna, dels ock att fruntimmer med lämpliga egenskaper måtte vid folkskole-undervisniugcn användas. Yrkan - Expeditions-Ulskottets Förslag till unclerd. Skrifvelse N:o 245. 209 Yrkandet, att oexaminerade lärare eller lärarinnor måtte användas, åtminstone vid småskolorna, kan naturligtvis icke afse obehölligheten af de examinerade lärarnes möjligen högre kunskapsmått, utan alser i första rummet, att för en icke alltför stor kostnad erhålla det stora antal af lärare, som för ett fullständigt systern af småskolor erfordras. Då nu, för den undervisning, som i småskolorna tillsvidare förekommer, hos läraren icke erfordras högre kunskapsmått, än som lätt och hastigt kan förvärfvas, eller redan olla förefinnes hos personer af allmogen med håg för barnlärare-kallet, utan att dessa förut hafva genomgått någon bildnings-anstalt, hafva Hikels Ständer ansett detta yrkande hafva mycket skäl för sig. Dylika personer hafva dessutom vanligen inskränktare lefnadsanspråk och besitta ofta någon slöjdskicklighet, som bidrager till deras uppehälle och betryggar deras framtida bergning.
I sammanhang härmed yrkades, att det aldrig borde kunna förvägras Justitias-Ombudsmannen att så väl under Riksdagarne som sedan äga en fri tillgång till alla slags Handlingar, som på ett eller annat sätt kunna tillhöra detta ämne och leda till upplysningar; samt slutligen, att honom skulle åläggas att, ej allenast i den allmänna redogörelse, han, enligt 100 § Regerings-Formen, är skyldig att till Riksens Ständer vid hvarje Riksdag afgifva, utan äfven i den efter Memorial N:o 12. 867 O slutadRiksdag påföljande Årsberättelsen, uppgifva, om vid allt det förutnämnde tillgått rigtigt eller ej; hvarigenom allmänheten skulle äfven mellan Riksdagarne upplysas, huruvida så väl dess Representanter som andra vederbörande uppfyllt sina skyldigheter. I afseende på den första delen af detta förslag har Utskottet, i betraktande deraf, att Riksens Ständers Expeditions-Utskott just i den afsigt är tillförordnadt, att det måtte samla och sammanföra Riksens Ständers beslut, och derefter författa Expeditionerna, trott det af Herr Spaldencreutz åsyftade ändamål att befordra Expeditionernas rigtighet lämpligast vinnas. Om å detta Utskotts åtgärder controll skulle behöfvas, kunde man likaväl i oändlighet fordra controll på controll, och den yttersta controllen måste slutligen alltid, likasom nu, stadna hos Principalerna sjelfva, eller Riksens Ständer, hvilka, hvart Stånd för sig, justera alla Expeditioner, innan de till Konungen afgå. Utskottet har på sådan grund ej ansett sig böra tillstyrka det tillägg, Herr Spaldencreutz i detta afseende föreslagit. I afseende åter på de controllåtgärder Herr Spaldencreutz föreslagit att uppdragas åt Justitias-Ombudsmannen öfver Konungens beslut, och deras utfärdande i enlighet med Riksens Ständers beslut, har Utskottet haft flera skäl att ett sådant förordnande afstyrka.
Den ZO April. I8s Uppläst hos Ridd. och Ndcln d. zo April. Prest-Ståndet den zo Borgare-Standetd. zo - Bonde-Ständet dzo Wöcbfamt Memorial! ^enom Utdrag af Protocollet, under den 27 i denne manad, har Höglofl. Ridderstam och Adeln behagar infordra Banco-Utskottets yttrande, i hwad matto, medan större delen af Herrar Banco-Fullmägtige, i och för Riksdagen, härstädes wistas, Banco-.ärendernes stjötsel kan lampeligen blifwa besörjd? Öfwer hwilket ämne Wälloft. Borgare - Ståndet, jämnlikt Utdrag af dest Protocoll under den 21 dennes, sig utlåtit:
Prot. 1S4S. 4 Sami. 1 AJd. 19 Haft. 5 34 Statssamt Bcvitlnings-Utskottens VHatande, N.-o 57. de till personliga skyddsafgiftens] nedsättning, för folkundervisningens befrämjande föreslå någon ny afgift, hvilket, efter Utskottens tanka, i annat fall skulle i landsorterna mötas af mycken ovilja och måhända äfven svårligen af Rikets Ständer antagas, få Utskotten, med erkännande af de olägenheter, hvilka kunde uppkomma derigenom, att Skolstyrelserna skulle directe af Uppbördsmännen emottaga de till folkundervisningens befrämjande uppburné medel, sålunda förändra sitt förut afgifna förslag, att Utskotten hemställa: a') att, i den mon den personliga skyddsafgiften blifver af Rikets Ständer, efter serskildt, af Bevillnings-Utskottet foranledt, beslut, vid denna Riksdag nedsatt, ett mot samma nedsättning svarande belopp skall till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling anslås och utgå, dock ej högre än 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna; b) lika afgift, som till följd häraf skall utgå af mantalsskrifne personer, bör äfven utgöras af gemenskapen vid Arméen och Flottan^ e) att desse medel skola i sammanhang med Krono-Uppbörden uttagas oell lefvereras i Ränterien samt derifrån, efter skeende reqvisitioner, a flem nas, för landet, till försa tillingarnes Skolstyrelser, och för Städerne, till vederbörande, som hafva Städernas allmänna folkundervisning om händer; och d) att dessa medel må redovisas på samma sätt, sorn församlingarnes Fattigmedel.
Ty ehvad utvägar lagen än må anvisa för att vinna en boskilnad i rätt tid, skall dock alltid, i följd af makarnas inbördes förhållanden, hädanefter som hittills, ofta inträffa att den enda verkliga fördel af en vunnen boskilnad blifver följderna deraf för framtiden. Har nu t. ex. mannen försänkt boet i gäld och en gång förstört hustruns egendom, är väl intet billigare än att han förverkat del i hvad henne sedermera tillfaller. Derförutan ägde ej heller reciprocitet i makarnas rättigheter rum; ty om, efter boskilnaden, någon egendom genom arf eller testamente tillfölle den gäldbelastade maken, ginge den utan tvifvel till bans borgenärer, i enlighet med sista punkten i 16 Kap. 3 g Handels-balken, och den andra maken finge ingen del deruti. — De rättsförhållanden, hvari makarna genom ifrågavarande stadgande skulle komma till hvarandra, blifva således alldeles desamma som redan nu när som helst kunna uppstå i de fall, att äktenskaps-förord är mellan makarna upprättadt. Bih. till B. St. Dessa äro hufvudpunkterna i den föreslagna nya boskilnads-lagen, — och de hafva synts Utskottet vara af den vigt, att Utskottet anser sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derä, att detta lagförslag kan antagas, äfven om, emot Utskottets förmodan, Rikets Ständer icke skulle kunna förena sig om antagande af en, dock lika högt af behofvet påkallad, ny Konkurs-lag. C. Förslag till Förordning huru gäld vid dödsfall betalas skall, och om urarfvagörelse; så ock angående undanskiftande af egendom i död makes bo. Äfven detta, från 7:de kapitlet i Lag-beredningens förslag till Ärfda-balk hufvudsakligen hämtade, lagförslag är af ren civil-lags natur och rubbar icke på något sätt de grunder, på hvilka gällande lagstiftning i ämnet hvilar, utan äro till och med flere af de vigtigaste detalj-stadgandena fullkomligt enahanda med de nu gällande.
StatsUtstottet hade wäl ansett bade billigt och rättwist, at dä Riksgälds-Lontoiret lika fa wäl som Euguen är et Riksens Ständers eget Werk, hwilket omedelbarligen star under Riksens Högloft. Ständers inseende, styrelse och förwalrning, samt göromalen wid Rlksgälds-Lontoiret äro lika granlaga, answariga och magtpäliggande, enahanda aflöning i hwarje grad äfwen borde äga rum, helst någon anledning at härutinnan göra skilnad icke bör hamras ifrän det olika sätt, pä hwilket lonäeri ril aflöningens bestridande wid det ena och andra Merker beredes och tilkommer. Med Stats-Utskottets önskan och öfwertygelse hade således warit mäst öfwerensstämmande, at för Embetsoch Tftnstemännen i Riksgälds-(-omoiret nu kunna föreflä Lönen til lika belopp, som deras ^vederlikar i Lsnguen ätnjura; men StatS-Utstotter har dock, med afseende a Rikets nu warande tilgangar, icke tiltrott sig ar föreflä Lönerne efter iadane annars billiga och rättwisa grunder; sä ar Lönerne nu blott äro jemkade i närmaste likhet med k-mguenx Stat, sädan den war, innan Riksens Högloft. Ständer rackres deruti bewilja en efter nu warande tiders stick lämpad skälig tilökning. Til närmare uplysmng om förhällandet af nu warande Aflönings-Stat wid Rikögalds-Lontoiret är Bilagan lät. författad; äfwen - r2A8 Den 29 Mars. e. m. äfwensom den senast af Riksens Höglofl.
Skillnaden är, att Ridderkapet och Adeln slipper med en votering, oell har tillika förbehållit sig, att, när liufvudfrågan afgöres, bestämma huru dessa medel skola upptagas. Detta är följden af min proposition. Af Herr von Hartmansdorfls blir åter följden, att vi sedan återkomma till sättet, huru dessa arma 100,000 R:dr skola utgöras, och få särskildt votera om den saken. Genom min proposition är det uppskjntit, tills liufvudfrågan förekommer. Sistnämnde proposition innehåller hufvudsakligen, att Rikets Ständer hafva sin rätt att besluta sig förbehållen, och att Bolaget blir skyldigt återbetala summan, i fall Rikets Ständer framdeles skulle så förordna. Herr von Hartmandorjff: Jag anser de så kallade arma 100,000 R:dr ej så likgiltiga. Hvad propositionen beträffar, är det mig likgilltigt, om den kallas Herr Hjertås eller min, blott de bindande ordalagen och frågan om CanalBolaget och Directionen borttagas, ty min mening är att Rikets Ständer ej må med dem hafva något vidare att göra. Skulle Ridderskapet och Adeln ej tillåta mig, att öfver detta ämne särskildt discutera, nödgas jag begära votering om contra-propositionen. Grefve Frölich: Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr von Hartmansdorff’. De stora olägenheter Herr Hjerta framställt af Herr von Hartmansdorffs proposition blifva endast möjliga, om Nej vinner. Detta är visserligen möjligt, men så länge denna möjlighet ej ännu öfvergått till visshet, är det för tidigt att lala om olägenheterne. Dessutom, om det äfven skulle hända, att Ridderskapiet och Adeln afslog Utlåtandet, torde det ej vara utur sin ordning, att sedan tala om sättet för förskottets utgörande, enär många af Ridderskapet och Adeln finna det vara en vigtig sak att afhandla. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Herr Hjertås förslag till Contra-propositionen. Ropades Ja och Nej.