Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt föreföll så naturligt, så osökt, så konatt fråga Ruth om de sista skedena i hennes seqvent, att man ej alls öfverraskades af slutet, E n lätt förklarlig, qvinlig nyfikenhet, det » vidunderliga ». Inropningar i massa o c h en lif. till det mesta grundad på varmt intresse lagerkrans med band i de danska färgerna belö- nade den framstående konstnärinnan för hennes för vännen, låg visserligen hela tiden nära förträffliga spel. till med frestelser; men då hon såg, huru I dag (tisdag) uppträder fru H. å k. operan som Ruth sjelf tycktes sky nästan hvarje tanke prinsessan i Drachmanns sagospel » Det var en gång », som skall vara en af hennes mest frampå det gamla, hvarje ord, som häntydde stående roller. I morgon (onsdag) gifves ånyo å derpå, för att helt och odeladt hängifva dram. teaterns scen de trenne småpjeserna » I asysig åt njutningen af ett öfverretadt sinlen », » En liten förmyndare » o c h » En middagsnes hvila, af den fridsamhet och ro, hvilka bjudning », af hvilka i synnerhet den förstnämda nu omgåfvo henne och likt en behaglig d o m - gifver fru H. det ypperligaste tillfälle att lägga i dagen hela sin alldeles ovanliga skådespelarening göt sig öfver hela hennes väsende, då talang. Hon uppträder här som en 80-årig, bokville hon icke vara den första att uttala det stafligen på grafvens brädd stapplande gumma afgörande ord och det yrkande på förklarinoch utför denna sin roll så illusoriskt, att det ovilkorligen måste räknas som en af skådespelaregar, som kanske med ens skulle kasta Ruth konstens högsta triumfer. tillbaka in i det gamla lifvets smärtsamma Fru H. lär ytterligare komma att uppträda i hvirfvel. I hvarje tall skulle det vara till» Vildanden » och » Fruntimmersskolan ».
Till upplysning härom må här exempelvis anföras kommenderingarne för år 1850 af beväringsmanskap: från Westmanlands, Östergöthlands och Nyköpings län till Stockholm; från Kronobergs län till Christianstad; från Jönköpings län till Calmare län; från Hallands län till Westgöta-Dahls, Skaraborgs och Elfsborgs regementen; och från Malmöhus län till Wendes artilleri i Christianstad; samt för år 1851: från Upsala län till Svea Lifgarde; från Hallands län till Jönköpings regemente; från Kronobergs och Jönköpings län till Calmare regemente; från Stockholms län till Uplands regemente; från Westmanlands län till Uplands regemente; från Stora Kopparbergs län till Westmanlands regemente; och från Wermlands län till Nerikes regemente. Och, då Rikets Ständer uti sitt, uppå Kongl. Maj:ts nådiga proposition om beväringsmanskapet under den 8 Juli 1848 aflåtna underdåniga svar, tillkännagifva, uti hvilka punkter de funnit skäl att de föreslagna ändringarne godkänna; då deruti icke ingått något medgifvande, det skulle beväringsynglingar kunna, emot hvad hittills ölligt varit och Rikets Ständer genom sitt förbehåll, att, utom i de medgifna punkterna, förhållandet måtte förblifva vid det gamla, äfven afsett, kallas till vapenöfningar från ett län till annat; då sådant likväl nu skett, och derigenom flerestädes ett för allmogen och andra tryckande förhållande uppkommit, i anseende till den förlängda tid för de beväringsskvldiges bortovaro, de kostnader och öfrige olägenheter, som marcherne till de aflägsna öfningsplatserna m. m. förorsakat; har Utskottet ansett Statsrådet och Chefen för Landtförsvars-departementet, såsom tillika rådgifvare i kommandomål, hafva uti nämnde afseenden tillämpat of vanan - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 9 vananförda Kongl. Kungörelse och Förordning af den 13 Februari 1849 på ett sätt, som afvikit från Rikets Ständers förenämnde beslut, och får alltså detta förhållande Rikets Höglofl. Ständer vördsamt tillkännagifva.
Anslag (i nu gällande Riks-stat), i det närmaste svarande mot Stats-verkets beräknade inkomst af de numera upphörda Danska Fyrings-medlen 39,900: — Sgr 219,900: — Indelta Räntor; samma belopp, som upptages uti 1855 års Riks-stat eller 460: —- 219,900 460 220,360 2,222,655 — | 68,925 1- 59,346 — 94,200 1- 12,385,780 — Summa 3,024,638 — 81,510 — | 59,346 — | 118,692 1- 3,224,840 |- Anm. Tillökningen ä Femte Hufvud-Titeln utgöres af: l:o. Penningar: på de Bestämda och på Reservations-anslagen 780,295: 6. på Förslags-anslagen 15,687: 94. gQj ggg. 2:o. Åsatt högre förslags-värde på: Indelta Räntorne 12,585: — Oindelta Span målen 24,492: — Sgr 839,060: — Stats-Ulskoltels Utlåtande 'M 72. 63 Tal». iV.o 15. Extra Stats-reglerings-anslag för Försvars-Verket till Sjös. Riksmynt. Anslag för åren 1858, 1859 och 1860, att utgå med Va ärligen. Till nybyggnad och komplettering af åtskilliga krigsfartyg 1,941,552 Till åtskilliga angelägna byggnads-arbeten och anskaffningar vid Flottans Stationer 200,000 — Till uppförande af en jernbro emellan Skeppsoch Kyrkoholmarna i Stockholm 350,000 Summa R:mt 2,491,552 — STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIl. Ull ätande, i anledning af Kongl.
Jag har således ej trott mig böra vidtaga samma åtgärd, då grundlagarna ej föreskrifva den, men har föranstaltat, att alla i hvarje plenum muntligen afgifna yttranden varit i RiddCancelliet tillgängliga till genomseende före protocollets justering, och att underrättelse härom anslagits å den tafla i Ridd.-salen, der föredragningslistan är uppsatt. Jag hoppas dermed kunna fortfara under hela Riksdagen, hvilket < äfven skulle bidraga till protocolls-tryckningens påskyndande. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i enlighet med Gr. Cronhjelms framställning och med anledning af de upplysningar, Ridd.-Secret. nu afgifvit, tillät, att, vid innevarande Riksdag, med justeringen af pleniprotocollen finge förhållas på samma sätt som vid föregående Riksdagar, eller att talarnes muntliga yttranden icke uppläsas oftare, än då talarne det begära. Bifölls. Frih. Boye: Jag är långt ifrån att vilja göra anmärkning vid en proposition, framställd af Hr Gr. och Landtm, samt med ja besvarad af H. R. o. Ad.; men det är icke heller såsom anmärkning jag hemställer den tanke, om ej efter orden: ”af talarne” bör tilläggas: eller någon annan. Det skulle ju kunna hända, att någon utlåtit sig om en annans yttrande eller inblandat något, som rörer sjelfva personen; och då må det väl vara denne tillåtet att höra uppläsas, hvad som blifvit sagdt. Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Land tm. framställd proposition biföll R. o. Ad. det tillägg i det nyss fattade beslutet, att muntliga yttranden böra vid protocollsjusteringen uppläsas, äfven om sådant af någon annan Ledamot, än talaren sjelf, begäres. Fortsattes till slut justeringen af pleni-protocollet för den 4 dennes. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.:
Vid jemförelse af de inkomster, Hof-Rätternes tjenstemän nu innehade, med dem, de, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, skulle erhålla, visade sig ock, att, oaktadt göromålen genom den nya regleringen blifvit betydligt ökade, en verklig löneförsämring för flere af tjenstemännen uppkomme derigenom, att åtskillige tillfäilige inkomster indragits, till beloppet öfverstigande förhöjningen af de ordinarie lönerne. En tillökning i löneanslagen för dessa tjenstemän vore alltså af nöden, i hvilket afseende flere af Ståndens ledamöter instämt uti Herr Graus till Utskottets förra Utlåtande bifogade, reservation, hvaruti föreslagits ökade löner för Sekreterarne, Notarierne och Fiskalerne, i öfverensstämmelse med hvad Svea Hof-Rätt hemställt, andra åter biträdt den af Riksdagsfullmägtigen Ola Månsson från Christianstads Län afgifna reservation, innefattande enahanda förslag, med undantag af löneförhöjningen för Sekreterarne, samt några ledamöter understödt den af Herr Wetterberg i ämnet väckta motion, enligt hvilken vissa tjenstemän borde erhålla än högre lönebelopp, nemligen Sekreterarne och Advokat-Fiskalerne 1,300 R:dr, Aktuarien och Arkivarien 1,000 R:dr, 10 Notarier i Svea och Götha Hof-Rätter samt 4 i Skånska Hof-Rätten 1,000 R:dr, ytterligare ett lika antal Notarier 800 R:dr samt af Fiskalerne, de 2 äldsta i Svea och Göiha Hof-Rätter och den äldre i Skånska Hof-Rätten, 1,000 R:dr och de öfrige 800 R:dr.
Att befria sig frän denna skyldighet eiler åtminstone bereda sig lindring i dess utgörande blifver således en oaflåtlig uppgift för de deraf tryckte och skola de ej heller upphöra att inom riksförsamlingen höja sin röst häremot, förr än den blifvit både hörd och bönhörd. Bonde-Ståndet vid denna riksdag har redan stått upp såsom en man för att afskudda sig detta ok, men inom detta högtärade Ständ vågar jag höja min röst till beredande af lättnad i samma afseende åt Borgerskapet i en större del af Rikets Städer. Såsom kändt är ålägger nemi. Byggninga-balkens 28 kap. 5 § Borgerskapet i stad att skjutsen derstädes uppehålla. — Förmodligen grundar sig detta aläggande, dels på de privilegier, hvaraf Borgerskapet, framför städernes öfrige innevånare varit i åtnjutande, dels på de donationer i jord samt andra förmåner, hvarmed det, redan vid städernes uppkomst, hugnades. Ser man dock efter huru i sjelfva verket för närvarande förhåller sig med alla dessa privilegier och förmåner, skall man finna, att de förre till största delen äro borttagne, och de sednare, genom under tidernas lopp förändrade förhållanden, blifvit aldeles otillräcklige att uppfylla det med dem frän början afsedda ändamål. Sålunda har, genom de friare åsigter, som gjort sig gällande i handelsoch näringslagstiftningen. allt det skydd, burskapsegande Borgerskap förr egt mot inträng i sin rörelse bortfallit och afkastningen af den förlänade jorden förslår ej i de fleste städer ens till aflöning af dess Magistratspersoner, långt mindre att dermed bestrida skjutsningsskyldigheten. Medgifvas mäste visserligen, att denna tunga ej faller lika svår på Borgerskapet i alla städer, fy, åt vissa bland desse äro s. k. reservhemman i närmast kringliggande landsort anslagne till lättnad i sbjutsningsbestyret; i andra åter har skyldigheten blifvit fördelad mellan borgare, jord-och gårdsegare, men utgöra dessa förhållanden undantag från regeln och isynnerhet vanlottadt befinner sig det samhälle, jag har den äran representera, dä nemi.
Nu ehuru Utskottet visserligen finner de gjorda anmärkningarne till någon del hvila på en oriktig uppfattning af det utaf Utskottet föreslagna stadgande, hvilket icke innebar hinder för makarna alt träffa tillsammans hos andra personer och på detta sätt öfverenskomma om mölen, de der å ömse sidor voro fullt frivilliga, så har dock Utskottet, under förhoppning alt kunna sammanjemka Ridderskapets och Adelns samt Borgareoch BondeStåndens meningar, hvarigenom frågans hänskjutande till förstärkt Lag-Utskott undvekes, trott sig böra föreslå den inom lörstnämnde Riks-Stånd yrkade modifikation i förslaget, att meddelande af ett sådant förbud, som är i fråga, må bero af Do - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 40. o marens pröfning tor hvarje förekommande fall. Utskottet har så mycket heldre vidtagit denna förändring, som Utskottet inser att vissa makars förhållanden kunna göra ett dylikt förbud alldeles öfverflödigt, hvilket Domstolen i orten bäst är i tillfälle att bedöma, — och betviflar Utskottet icke alt samtlige Riks—Stånden skola i denna fråga kunna blifva ense. Det lörslag, Utskottet här nedan framställer, är i öfrige delar alldeles enahanda med Utskottets förra. Om den 2 §, som är beroende af den lista, hafva me ningarne icke varit delade, och Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens beslut är i den delen alldeles enahanda. Orsaken, hvarföre Utskottet icke trott sig kunna framställa det af Preste-Ståndet redan fattade beslut såsom sammanjemkningsförslag, är dels ofvan antydda omständighet att varningen inför Domkapitlet derigenom är bibehållen, dels ock det förhållande att i följd af den långa tid, som efter nämnde varning skulle förflyta innan förbudet för makarna att besöka hvarandra finge af Domstolen meddelas, ett af de vigtigaste ändamålen med hela förslaget, nemligen qvinnans skydd emot misshandling, i ganska väsendtlig mån förfelades.
Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den i\ dennes aflåtne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande tvänne särskilta meningar, såsom alternativer, i frågan om upphäfvande af 114 i Regeringsformen, Herr Cederskjölclj Pehr Gustaf: Det är ConstitutionsUtskottet förbehållet, att till Ständerna inkomma med förslag till ändringar i Grundlagarne; men ingenstädes lär det vara medgifvet, att 2 Stånd inom Utskottet kunna med ett dylikt förslag inkomma; dertill fordras nödvändigt Utskottets pluralité. Då derföre endast 2 Stånd inom Utskottet gillatj och de andra 2 Stånden förkastat den af en Ledamot inom Utskottet föreslagna ändringen, anser jag för min del Utskottet ej hafva ägt rätt, att med något Utlåtande i detta ämne till Ständerna inkomma, ännu mindre att framställa den af 2 Stånd gillade förändringen, såsom alternativ mot de andre 2 Ståndens ogillande. — Detta förslag synes sålunda ej vara af Utskottet lagligen upprättadt, och följaktligen ej kunna lill kommande Ständers afgörande öfverlemnas; utan vågar jag vördsammast hemställa, om ej Högloflige Ridderska - 408 Den 3 7 Maji. pet och Adeln skulle finna, att detta mål bör alldeles förfalla. För öfrigt torde jag få erinra, att detta förfarande af ConstitutionsUtskottet contrasterar märkvärdigt med dess förhållande i frågorna om tryckningen af dess Protocoller öfver vissa anmärkningsmål, hvarvid Utskottet förklarade dessa frågor såsom förfallna, då vid deras afgörande, två Stånd inom Utskottet stadnade emot två Stånd. Friherre ÅkerhjelmGustaf Fredric: Jag ber att få återkalla i Ridderskapets och Adelns minne, att jag alltid reserverat mig emot det beslut, att då i ConstitutionsUtskottet tvenne Stånd stadnat emot tvenne uti någon der till öfverläggning förehafd fråga, densamma borde förfalla. ^5 §. Riksdagsordningen handlar om, huru bör förhållas då i en fråga RiksStånden stadna med deras beslut två Stånd emot två.
BoiideSlåndctj Casper kVijkman yttrat: att, i4o Stats-TJtskottets om äfven berörde förslag, såsom Utskottet tillkännagifvit, icke ägde gemenskap med Indelningsverket, det Lade så mycket större sammanhang med StatsCassan, hvilken det förorsakade en ökad Utgift af icke mindre än 2065 T:r Sp:ml, hvilken utan olägenhet under fredstid kunde, om icke aldeles upphöra, åtminstone till någon del nedsättas; samt att, då i öfrigt någon garantie ej gåfves, att så beskaffade accorder, som de omförmäldte, skulle till erforderlig mängd kunna tillvägabringa», Utskottet hade, i händelse verkställigheten af förslaget Lomme att uteblifva, bort yttra sig, huru i sådant fall skulle förhållas. Herr Friherre Silfversköld, C.j har deremot hos H. R. o A. yttrat, utan att sådant af någon Ledamot blifvit bestrid t: alt ArtilleriHästar på det föreslagne sättet, med minsta kostnad kunde anskaffas ; att vid Åkande-Artilleriet Lehöfdes 19^2 st. Hästar till 12 Batterier och vid del llidande 856 till 4 Batterier; att vid pass en Åttondedel häraf skulle komma att af Staten ständigt underhållas och en annan Åttondedel genom Contracter med Rusthållare tillhandahållas under Exercitietiden; att vid ett krig härigenom hästar finnas för en fjerdedel af behofvet; samt att detta antal vore det minsta, som under fredstid erfordrades, för att gifva Artilleristerne nödig öfning i maneuvre och ridning.
Läran kan förvrängas o c h stöpas i former, men menniskotanken binder sig aldrig, endast skenbart nerskar dogmen öfver tankens representanter; ett uppmärksamt öga upptäcker snart nog ställen, der hjertat o c h känslan brutit den härda isskorpan för att bana sig väg fram till ljuset. Tusentals menniskor k o m m o hvarje år till denna lilla helgedom för att bedja. Deras lära sade ju, att det var ett af de ställen på jorden, der den Allsmäktige mera omedelbart nalkades dem o c h som ett bevis härpå kallades kapellet Bon-secour. När nu pilgrimens bön blifvit uppfyld, framburos hans tacksägelser till templet, inristade i marmor, o c h der stodo de sedan till en uppmuntran för alla andra bröder o c h systrar, hvilka likt en alltid hungrande tiggarskara trängdes kring den Barmherrtiges tron. D o c k, det låg äfven en annan tanke häri; man hade användt dessa marmorskifvor till bildandet af kyrkans murar, o c h jag tror ej att något mera passande ämne till uppförandet a f ett tempel torde finnas än uttrycket af öfverfulla hjertans tacksamhet! J a g hade stått försjunken i tankar o c h uraktlåtit att deltaga i den allmänna bönen, hvilket alltid varit min vana vid inträdet i en katolsk kyrka, dels till följd af en inre böjelse, dels också för respekterandet af det folks seder, hvars land jag gästade. D e n eviga kärlekens eld brann lugn o c h stilla öfver det stora midtelaltaret, ett skärt sken kastades öfver madonnabilden genom lampans röda glas o c h en rökelsesky hvilade lik en lätt slöja öfver det hela. J a g gick fram till den öfriga knäböjande skaran o c h lät mina egna tysta böner förenas m e d de andras. E n stund hade förgått, då jag stördes genom ljudet af några osammanhängande ord, som hviskades tätt bredvid mig. J a g upplyfte hufvudet o c h såg vid min sida en qvinlig varelse, från hvilken orden tycktes k o m m a.
Komiténs betänkande nu lärer bero, i detsamma torde ega erforderlig ledning för sitt beslut, hvadan ock det nu af Sjöförsvars-Komitén afgifna utlåtande icke lärer kunna betraktas annorlunda än såsom en opinionsyttring öfver den andra Komiténs betänkande; och i en sådan anser jag för min del mig ej befogad att deltaga,” och 3:o Af Herr Kapitenen m. m. A. G. R. von Feilitzen: ”Emot det beslut, Komiténs pluralitet fattat i afseende på omorganisation af Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena, får jag anföra: ”Jag instämmer till alla delar i den af Krigsrådet Forsberg uttryckta åsigten, att många af de frågor, hvilka det nu åligger Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena att 53 pröfva och afgöra, borde afgöras af Stations-Befälhafvarne; att tekniska frågor ingalunda borde hänskjutas till Förvaltningen, samt att både tid och besparing skulle vinnas, om Stations-Befälhafvaren egde rättighet anskaffa alla de materialier, görn för stationen behöfvas, och jag kan icke heller anföra några giltiga skäl emot hvad af Komitén i öfrigt blifvit tillstyrkt; men jag anser att frågan om Förvaltningens af Sjöärendena omorganisation i sin helhet, hvarom dessutom Kongl. Majit funnit skäl höra en särskild Komité, är af så stor omfattning och af sådan beskaffenhet, att den icke bort af Sjöförsvars-Komitén upptagas, hvartill kommer att den icke inom denna Komité fått så fullständig utredning, att jag för min del anser mig derpå våga bygga ett bestämdt omdöme.” In fidem P. O. Bäckström. Utdrag af Sjöförsvars-Komiténs Protokoll den 10 Mars 1802. § 1. Vid justeringen af det vid Komiténs sednaste sammanträde förda protokoll förklarade Herr Kommendör-Kapitenen m. m. P. E, Ahlgren sig instämma i den uti nämnda protokoll omförmälda reservation af Herr Kapitenen m. m. C. A. Sundin i fråga om Komiténs behörighet att yttra sig rörande Kongl.
Symoch antipati voro utmärkta med ej blott påtaglig, nej skrikande åtskillnad. Öfver Rydbergs Hellas ligger aftonrodnadens vackraste och blidaste dager, och dess sista ättlingar lefva i en vemodig skönhetsglans. Sakta och svårmodigt som porten till ett grifthvalf, slutes den olymp, där Athens, där en ädel och lycklig mänsklighets unga och sköna gudar somnat in i den sista sömnen, förstelnade som marmorstatyer. Öfver den nya kristendomen däremot gryr ett hvasst och vinterskarpt morgonljus, som blottar alla refvor och faller in i alla skrymslen. Ur grändernas smuts och okunnighetens vinklar har den nya läran kommit. Råhet och ofördragsamhet äro dess ledsvenner, split och själfgodhet, mord och brott dess följeslagare. Hur har ej Rydberg samlat alla sin konsts resurser för att göra sin hjälte, ärkehedningen och filosofen, Krysanteus imponerande och oförglömlig, han är en hel civilisations lefvande syntes, en grekisk Faust, sådan Faust är i Goethes andra del, när han nått harmoni och uppdikar nyttans mark, liksom Krysanteus outtröttligt odlar förbränd jord och förbrända sinnen i sitt älskade Attika! Och hurudana äro hans motståndare – Athanasios, en fanatiker, en vinkelpredikant med bondhälsa och bondkrafter, och något af förslagenheten och dristigheten hos chefen för ett röfvarband med dennes gloria af allestädesnärvaro. Eller Petros, en maktsjuk organisatör utan hjärta och utan tro, som arrangerar underverk med en taskspelares färdighet, en motbild till Voltaires Mahomed, tecknad med lika rationalistiskt hat. Ja, själfva den döende antikens »enfants perdus», den löjliga rhetorn och de vackra hetärerna, hur mycken naturlig värdighet och intagande behag hafva de ej i jämförelse med kristianernas komparser, lystna och förvirrade kvinnor och råa handtverkare! Det är ingen fråga om, att icke Viktor Rydberg, när han diktade Den siste Athenaren kände sig som antikens sköldbärare.
Nägon kunde här uprepa dek inkast, att dä wi icke förmä bygga en stor Flotta, således icke mäta osi med den magt som nu beherjkar höfwen, böra wi ej under hälla någon, an styrelsen af wärl siö-förswar, således alrförwäl kan med Landtmagten förenas, men kair hända ej förr än dä ken sista af nu lefwande slägte gärt ur liden — dock skall en dag komina, dä Swerigeg läge och desi folklynne skola utöswa sina urgamla sprak, dä swenska matrosen ej mera skall utgöra kärnan ss en främmande Nations sjöfolk, dä han sä l! ull Hs2 Dm l§> December till ege» handels urförande och stydd, till egen flaggs ära anwändag, dä allmänna opinionen och allmänna wälmägan skola förweckliga den ewiga sanning, att elt Rike kil! mera ä» twä tredjedelar omgifwik as haf, är af naturen ämnadt kill en stöniagt. Till dest larsin ost »val warda, med klok omtanka öka de ännu wördnads, wärda, till wart försmår alriv nödwändiga lämningar, ne af wär fordna magt pä wattnet. Det af StatS-Urstottet tillstyrkta yttrande, yrkar äfwen pä lika goda som allmänt bekanta stal, magaziners och sorradcrs tidiga och wederbörliga ankäggaiide. Floktornes nitiske, omtänksamme Befälhafvare hofwa gjort lika osta förnyade som fruktlösa före ställ ning ar emot det under hela förra Regeringen, af Högsta magken iakttaga?, illa beräknade systeme, att i fredstider lämna förräderne romma , för att wid påkommande behof mångdubbelt betala, och till dålig kuapt duglig bestaff.mhrt erhålla de nödwändigaste artiklar.
Då man läser detta, blir man verkligen villvå - Den 27 Augusti e. ra. dig, om Utskotten antagit mitt förslag eller ej, ty Utskotten ogilla tydeligen mitt förslag, enär de säga sig anmärkningarne oaktadt förblifva vid sitt förra Betänkande; hvaremot i slutet af den nu föreslagne Redactionen Utskotten tyckas åsyfta samma ändamål som jag. Det vore önskligt, om upplysning, hvilket Utskotten egentligen mena, kunde erhållas, emedan frågan verkligen är vigtig. Grefve Posse: På sätt Utskottens först afgifne Betänkande innehåller, hade Utskotten då icke uppgjort något redaclionsförslag, utan blott antydt den allmänna åsigt: ”alt vid skif”te iagttagas bör, att hvarje hemmanslott erhåller dess tillständiga andel, så väl af åker "och äng, eller dertill tjenlig och odlingsbar ' jord, som af skog och betesmark.” Uti det sednare Utlåtandet deremot hafva Utskotten uppgjort ett med Herr Hjertås mening, och Utskottens nyssnämnde åsigt, öfverensstämmande fullständigt Redactionsförslag; och således torde Herr Hjerta vid närmare eftersinnande finna, alt Utskotten icke äro skyldige till någon motsägelse. Hvad Utskotten föreslagit, blef af Ridderskapet och Adeln bifallit. Angående de anmärkningar, som blifvit gjorde vid 12 Cap. 6 $; vid 12 Cap. ro och 11 §§ / samt vid 12 Cap. 14 •.$*• Hvad Utskotten i dessa omständigheter yttrat, blef af Ridderskapet och'Adeln bifallit. Den 27 Augusti e. m.