Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man säger nu att det återstående snart blifver färdigt; men hvem går i borgen att grundsatserna icke ännu en gång ombytas och nödga till en ny revision af det hela; och hvem kan beräkna den tid som erfordras att inflicka . de ändringar som blifva en följd af domstolars och collegiers nya organisationer, af dessa hopade författningar och lagar som ingalunda alla äro uppställda i förenlighet med comitéens eller beredningens förslag, hvarom jag vill åberopa, såsom närmaste beviset, den lill närvar. Ständer atlemnade nåd, propos, N:o 28, om handelsboks vitsord. Instruktionen ålade comitéen alt ordna och codifiera våra befintliga lagar och förhållanden. Så har ej skedt. Sverige har blifvit behandladt som ett ödesland, Svenska folket såsom om det före comitéen ägt hvarken lagar, vanor eller inplantade åsigter. Comitéen har ansett sig hafya en liflös bild att forma; Sverige och Svensk hafva under dess mejsel försvunnit och ett ideal, men ett fult ideal, har alstrats, Att rättfärdiga detta uttryck äger jag goda sagesmän. Den störste bland de många stora, som dessa olyckliga år oss beröfvat, häröfver detta arbete dikterat en förkastelsedom, den efterverlden skall De» 2 Fe b r u a i i f. ni. 247 med beundran läsa, och i hvilken, såsom vanligt hos den oförgätelige Carl Johan, konungsliga tänkesätt, snille, med kärlek till land och (olk, täfla om företrädet. Vårt lands högsta domstol har öfver denna civil-lag yttrat, att, af de deri förekommande förändringar, en stor del äro hvarken gagneliga eller af någon erfarenhet gillade, eller af nationens yttrade önskan framkallade; i följe hvaraf högsta domstolen ansett lagförslaget icke kunna läggas till grund för en så beskaffad omarbetning af lagboken, som högsta domstolen skulle vilja tillstyrka K. M. att till R. St:s antagande framlägga. Dertill komma likartade omdömen af andra utmärkte och lagfarne män, äfven af en fordom ledamot i lagberedningen.
Den innefattar, utom de allmänna sjuksalarne, en afdelning för barn, 2:ne för kirurgiska fall och ett »dispensary» eller polyklinik, för patienters utom sjukhuset betjenande; hvarjemte med sjukhuset är förenad en undervisningsanslalt för bildande af homöopathiska läkare. Jag håller här i min hand stadgarne för denna anstalt, tillika med 9:de årsberättelsen öfver densammas förvaltning och verksamhet, hvilka, såväl som andra uplysande handlingar, jag skall till vederbörande Utsk:s granskning öfverlemna. Ett annat homöopathiskt sjukhus, benämndt: »Hahnemann Hospital» grundades jemväl år 1850 på enskilda bidrag, men har sedermera uphört, i följd af inre söndring mellan Styrelsen och Oen 30 November e. m. subskribenterne. Deremot stiftades i början af år 1855 »the Metropolitan Homoeopathic Hospital för the diseases of Children», och inemot 20 polykliniker (déspensaries), 6 homöopathiska sällskap och bortåt 100 praktiserande läkare äro i verksamhet för homöopathien inom Englands hufvudstad. Utom London finnes i en mängd städer inom de 3 förenade konungarikena ganska talrika sjukhus, polykliniker och föreningar för homöopathiens främjande och utöfning. Ser man på de öfriga, mindre framstående staterna i Europa, så hyllas i Holland homöopathien af hofvet och aristokratien, som närmast följer dettas föredöme. Man öfverraskas isynnerhet, stiga de sednaste underrättelserna från slutet af sistlidne månad, af den förkärlek tor homöopathien, som visar sig hos de från Indien kommande och dit afgåeude militär-läkare och resande. En fregatt med 700 man är nyss afgången till colonierna på Jafva, och den åtföljande läkaren har erhållit föreskrift att endast behandla trupperna efter homöopathisk method. I Belgien, som för 2: ne år sedan bevittnade en homöopathisk kongress i Braesel, har denna lära med hvarje år vunnit allt mera område, och man klagar der, såsom i Tyskland och de flesta länder, öfver bristen på homöopathiska läkare.
Jag gör det icke heller och önskar, att de här gjorda tilläggen mätte utgå. Jag begärde egentligen ordet, till en början derföre, att Frih. Anders Gederström ansåg detta stadgande vara skadligt, men lagligt. Jag har i Bevilln.Utsk. varit af alldeles motsatt åsigt. Jag kunde icke bedomina om det var skadligt, ty jag har icke deltagit i sådana förrättningar, som här äro i fråga, men jag trodde stadgandet vara i olaglig väg tillkommet, emedan det är i strid med en K. förordning, och på denna grund har jag reserverat mig einot beslutet. Jag skall, efter jag har ordet, begära att få nämna några ord i anledn, af Hr Printzenskölds yttrande. Den värde talaren har ingått i en medicinsk, politisk och philosophisk undersökning om tillståndet i Bevilln.Utsk. och tror en epidemi, nemi. reform-epidemi, der vara rådande. Jag tror, alt de oriktigheler och möjligen icke fullt lagliga förslag, som här förekomma, alldeles icke kunna härleda sig från någon sådan epidemi. Tvertom har jag på sednare tider funnit, att Utsk. varit tillräckligen prohibitiv; sinnad t. Men jag tror, att felet bör sökas i en helt annan anledn., nemi. i en felaktighet uti vår representation och våra Utsk:s sammansättning. Hvar och en har varit i tillfälle att se huru mycken spetsfundighet och förvärfvad bildning understundom fordras för att rätt förklara grundlagens ordalydelse. Det händer att äfven de, hvilka under flera riksdagar gjort detta tili snart sagdt ett älskiings-studium, likväl äro af olika tankar derom. Ännu mera måste detta vara förhållandet med dem, som för första gången bevista en riksdag, och som dessutom genom sin uppfostran och allmänna bildning icke fått den skärpa i omdömet, som för Den 10 Ocfober f. m. dessa finare distinctioner erfordras.
Från Högloflige Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, den 14 dennes, under Nto 297, afgifna och, samma dag e. m., på bordet Jagde Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden i åtskilliga delar af Statsregleringen, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut; PratUtdrag den 16 October 1829. lig 1:0 att Ridderskapet och Adeln förblef vid dess, i afseende å 6:te punkten af lista Hufvudtiteln, angående Kongl. Hof-stallets utfodring, den 21 sistlidne September e. m. stadgade tillägg: att, ehuru berörde utfodring torde kunna med det i sådant afseende bestämda Statsanslag besörjas, dock hvad derutöfver möjligen kunde erfordras, skulle utbetalas af Riksgälds-Contoiret, dit den blifvande forsellönen deremot komme att ingå; äfven söm att, då prisen på hö, halm och bafra voro föränderliga, hvarigenom besparing det ena året, och brist ett annat, uti anslaget troligen skulle uppkomma, de ett år skeende besparingar på ifrågavarande förslags anslag borde till ett annat år reserveras, till betäckande af den brist, som deruti kunde ega runi; uti hvilket tillägg de öfriga respective Riks-Stånden skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena; 2Io att lönerne för Juslitise-Stats-Miristern och Stats-Ministern för Utrikes Ärendena , bestämda till 5000 R:dr Banco för hvardera, samt taffelpenningarne för den förre till 3000 och för den senare till 4ooo R.dr Banco; 5:o att Ridderskapet och Adeln frånträdde dess, i afseende å i2:te punkten 3:dje Mom. af Andra Hufvudtiteln, angående en fi2® Pr »t. Utdrag åtri 16 Ovtoiet i8sg).
Jag erkänner likväl alt de skäl, sorn af Fiih. von Kraemer och'Hr Braunerhjelm blifvit anförda, hafva för mig varit så talande att större delen af dessa betänkligheter bortfallit. Jag hade lill en början trott alt det möjligen för att göra brjtningen mindre våldsam, hade varit nyttigt, att man under öfvergångsperioden, eller för att icke gå längre än Utsk., i 9 § gjort, under år 1855 för de mindre pannorne bestämt ett lägre minimum af t. ex. 200 k:r. Efter den åsigt, som af Hr Braunerhjelm här blifvit framlagd, nemi. att verk väl inrättade och ordnade kunna uppbringas till en tillverkning af 20 gånger kannerymden, hade de nuvaride pannorne med ändamålsenlig konstruktion ännu ett år kunnat bibehållas. Jag hade föreställt mig, att en sådan åtgärd skulle minska motståndet emot förslagets antagande, men jag erkänner lika med Hr von Kraemer, att det skulle blifva nästan omöjligt att erhålla kontrollanter fullt pålitliga och fullt skickliga för nuvar:de stora antal pannor. Jag tror således, för att vinna det stora ändamål som Utsk. föreslagit, blifver nödvändigt, ehuru påkostande det än fcr mig kan vara, att rösta för bifall till Betänk. I afseende på det förslag, som Hr von Koch framställt rörande bestämmandet af någon slags öfvergångsperiod, så tror jag det vara af aldrahögsta vigt att icke bestämma en sådan preskription, som den af Hr von Koch föreslagna, ty om jag icke orätt upfattat hans förslag, och har jag orätt upfattat det så ber jag om ursäkt, så var det meningen att dessa små brännerier skulle för alltid få fortfara. Vill man tolerera dem, så bör det åtminstone icke ske längre än under en viss tid. Om jag således oaktadt mina betänkligheter förklarat mig beredd att rösta för det af Utsk. föreslagna minimum, så tror jag likväl för min del alt det vore föga lämpligt att antaga det af Utsk. föreslagna maximum. Jag har under loppet af den pågående discussion icke hort några talande skäl för bibehållande af ett sådant maximum.
Efter Jemtlands och Herjeådahlens sista inkräktning och införlifva» de med Sverige, och sedan Herjeådahlcn blifvit medgilvet att med penningar lösa sig från skyldigheten alt hålla manskap, upprättades och lastställdes årén 1688 och 1689 ett contract, enligt hvilket Jemtland var skyldigt uppsätta eli Infanteri.-Regemente eller Dragoner, till ett antal af 1000 man, jemte 48 Corporaler,. hvaremot Kronan åtog sig att för hvarje Dragon eller Soldat betala 20 daler silfvermynt, hvilken afgift nu utgör 6,666 Rdr 3s sk. Banco; och år 1695 förbundo sig åboerne å 71 S'j/36 hemman att uppsätta 100 man Cavallerie, emot ett Statsbidrag för hvarje nummer af4o daler silfvermynt, som ännu åtnjules på det sätt, att rusthållaren först innehåller räntan af rustningsslammen och sedermera uppbär i räntan contant af Åugmenls-hemmanet, och hvad derefter brister ersättes honom af dertill anslagne och med förvandling utgående hemmansräntor i VesterNorrlands Län; börande jemväl anmärkas, att, genom åtskilige Kongl. Resolutioner och deribland stadfästelse» å sjelfva roteringen, blifvit försäkiadt, att Jemtlands Fiegemente, ”vid fejd och hvarjehanda påkom”mande händelser, skulle blifva i landet gvarstående, till den gränsortens defensxon emot Norrige, och icke bortcommenderas,. såsom förr ha”de skett;” hvarföre ej heller vid roteringen i Jemtland blifvit följd sådan grund, sorn för dea öfriga Armeen.. Genom Kongl..
Och, just sjelfva Julafton, då jag i synnerhet så innerligt tänkte på dig. O! du lyckliga Emilia! din Julklapp öfvervägde i dyrbarhet alla i verlden; men, du vet väl äfven mer än mången annan, med hvilken fallet ej var detsamma; skatta denna rara gåfva. Och, du får vistas och bo, med ditt hjertas vän, så nära intill dina föräldrar; hvilken glädje måtte du äfven derigenom erfara; tvenne mil, de äro ju att betrakta som ett intet hvarunder ni, i kärlek få toura med påhälsningar hos så väl svärsom egna föräldrar. Ja! jag gratulerar dig af allt hjerta min älskade lilla Fru Pastorska, och skulle med ett gladare humeur sannerligen ej underlåta uppmana dig, att i visthus, mjölkkamrar och bodar insamla, såsom i synnerhet trefliga Presthustrur anstår, så många skinkstycken, smörbyttor, limpor och ostar, du och din hjertans kär, möjligen i ert bo kunna använda. Jag föreställer mig hvad du, jemte honom, lik "Frithiof med sin Ingeborg" skär många runor i isens famn, på den herrliga friska och frusna våg mellan B. och det trefliga Svanevik. Släföret här är redan ypperligt och isarne säkra, huru skall allt detta ej då vara hos eder. Den välkända klangen af de liflige bjellrorne, hvilka här stundeligen höras, påminna mig så tusende gånger om våra muntra färder der borta! O! dessa minnen! dessa minnen! Att detta nya år gifvit rika anledningar till besök, och återbesök gissar du troligen; likväl äro till min innerliga tillfredsställelse de sednare å Friherrinnans sida snart sagt alldeles eftersatte, af orsak det hon ännu icke vågat blottställa sig, för den inträffade årstidens kyla. Vi läsa således, då ej främmande derifrån hindra oss, de långa vinterqvällarne igenom, för hvarann någon utvald lecture, den Baron C. alldrig uraktlåter att anskaffa, eller spelar jag för Friherrinnan några större stycken, hvarunder hon vanligen gör sin promenade längs rummet.
IX. E. 3. — N:o 83. angående sökt förlängning af arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult. VIII. 82, lil. R. 112. X. B. 14. 244, 385. A. 387. XI. E. 122. — N:o 84. angående ändring af 85:te §:n Regerings-Formen, i afseende på tryckfrihets-förordoingens egenskap af Grundlag, äfvensom i sammanhang dermed uti åtskilliga §§:r i RegeringsFormen och Riksdags-Ordningen. VIII. 81. R. 82. IX. B. 278. A. 347. XI. E. 122. — N:o 85. i anledning af väckt fråga om Fyr-anläggning å Gottska Sandön, eller utläggande af fyrfartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne. R. lil. XI. B. 244, 282. A. 284. XIII. — N:o 86. i anledning af Bergs-Fogdarnes underdåniga ansökning om ersättning för förlorade löneinkomster. IX. R. 477. XII. B. 35. A. 120. XIII. U. 202. A. 300. XIV. E. 47. ( 149 ) Propositioner och Skrivelser, Konungens Nådiga. — N:o 87. om anvisande af anslag för Svenska Naim-alsters samt Industrioell Konst-produkters öfversändande till 1855 års exposition i Paris. IX. R. 477. XII. B. 34. A. 119. XIII. E. 113.
Då man engång tagit för gifvet, att inbjudningar få ske och sådane äfven flerfaldiga gånger egt rum, tror jag att om BorgareStis inbjudning afslås, så innebure ett slikt förfarande att alla inbjudningar för framtiden äfven i konseqvens härmed borde afslås, och har man då, till följd häraf, beröfvat sig ett medel till förmedling af olika åsigter Stånden emellan, som man sedermera nog mer än en gång skall få ångra. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då detta ärende föredrogs, föreställde jag mig att förevar, inbjudning härledde sig från en framställning, gjord inom BorgareSt. vid det tillfälle, då ärendet derstädes till behandling förevar, men sedan jag nu fått taga kännedom om sjelfva händlingen, erfår jag att, sedan saken, i följd af 2:ne Stånds beslut, förfallit, sä har en motionär inom BorgareSt. ♦ väckt frågan (genom motion, som det heter i BorgareStis prot.) att en inbjudning skulle afgå till R. o. Ad. samt PresteSt. Den fråga, som, enl. grundlagen, icke vidare vid denna riksdag finge Den 26 Februari. 109 Utsk. föreslagit en gåfva till numera afl. Öfverste-löjtn. Adlerstams barn, som ansågos hafva lidit genom en hård Banko-författning; utlåt, derom var redan af 3 Stånd bifallet och i händelse dessa Stånds beslut icke hade kunnat ändras, så hade detsamma blifvit R. St:s. Det fjerde Ståndet, eller R. o. Ad., biföll icke BankoUtsk:s förslag, utan beslöt att gåfvan skulle öfverlemnas till Adlerstams egen disposition, samt ingick, till vinnande af detta ändamål, lill de resp. medstånden med inbjudning att sig med R. o. Ad. förena, hvilket hade lill följd, att de öfriga Stånden fräntrådde sina förut fattade beslut och Adlerstam fick sjelf disponera öfver gåfvan.
–, Nicolai Frederik Severin I: 171, 311, III: 397 Guldbrandsen, Betty se Borchsenius, Betty Gullberg, Gustaf II: 88, 400 Gullstrand, Pehr Alfred II: 267, 415 Gumpèrd, ? frk II: 156 Gundersen, Marie Elise se Hauch, Marie Elise Gustaf III III: 276 Gyllensvärd, Carolina Maria se Wihlborg, Carolina Maria –, ? II: 155 –, flickorna II: 9, III: 39 Halkier, Emma se Gad, Emma Hallberg, C. A. II: 292, 417 –, Fritz Harald I: 258(?), 318 –, Fritz Wilhelm I: 258(?), 318 –, Ida se Lundegård, Ida –, Mathilda II: 64, 398 Hallén, Lars I: 262, 318 Hallquist, Beata se Ahlgren, Beata –, Ernst I: 276(?), 319 Hamerling, Robert I: 129, 301 Hanna, piga II: 202 Hansson, Anders II: 198 –, Laura se Mohr, Laura –, Carsten III: 394, 398 –, Louise II: 225 (bild) –, Marie Elise III: 46 –, Rinna III: 270, 410 Hedberg, Maria se Schéele, Maria von Hedenstierna, Alfred se Sigurd Hegel, Frederik III: –, Jacob III: 409 –, Julie III: 409 Heimer, ? bokhållare II: 110, 273 Helms, Svenn Henrik I: 177 Hennequin, Emile III: 87 Henrik IV av Frankrike III: 406 Henriksson, ? guvernant II: 217f Henschen, ? fru II: 413 –, Carin II: 36, 396 –, Paul II: 36, 396 –, Paul Jacob II: 396, 399 –, Sofia II: 396 –, familjen II: 172, 408
Fulltnägtige i Fanken -och Riksgälds-CoUtorét, Under •■den fde innevarande månad, liar Utskottet från Hedervärda Bonde-Ståndet enrot tagit en af 11 i k s d a g s - Fu 11 m ä gli g e n Nils Strindlund från Vester-Norrlands Län väckt, till Stätsoch Banco-Utskotlen remitterad motion, att då de rom i Riksgälds-Contorets förra hus , sorn blifvit inredde ■och användas till de ofrälse Ståndens och åtskilliga Utskotts sessioner under Riksdagarne, deremellan, om de stodo obegagnade, kanske icke obetydligt lomme att missfaras i brist pä tillsyn, Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret, såsom något bidrag jemväl lill vedergällning för deras möda, måtte tillåtas emellan Riksdagarne begagna och bebo desse ruin 5 uti hvilken motion åtskillige af Ståndets Ledamöter sig förenat. Men då Banco-TJtskottet ej eger att ingå i någon disposition öfver den byggnad, nti hvilken Rikets Ständers Fullmägtige, enligt Molionairetas förslag, skulle erhålla boningsrum, utan på Siats-Utskottet allena synes ankomma att yttra sig öfver dispositionen af samma byggnad, hvilken står tinder Riksgälds-Contorets vård, finner Banoo-Utskottet sig föranlåtet, att, med begagnande af den i 44 §• Riksdags-Ordningen medgifne rättighet, härmedelst återlemna förevarande mål, såsom tili Banco-Ulskottets befattning ej hö* rande. Stockholm den i2 No v. 1834' Bihang till R. St.
Häruti hade deputerade från Herjeådalen äfvensom Kongl. Maj:ls Befallningshafvande hvad denna del af länet rörde, instämt; oell hade Kongl. Majits Befallningshafvande icke ansett nödigt att kalla deputerade ifrån länets öfriga två fögderier, enär endast persedlar till kronovärdi af 81 R:dr 6 sk. 1 r:st. derifrån utgjordes med förvandling efter markegång, samt enligt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förmenande dessa persedlar, såsom utgående af qvarnar, sågar, afradsland och fiskevatten med högst få undantag icke voro ständiga räntor, ulan arrenden och kommo till en del att försvinna i den mån lägenheterna blelvo skattlagde. Kongl. Majit, som uti den Nådiga Propositionen täckts förklara att vid det jemväl af Kongl. Kammar-kollegium upplysta förhållande, att en del af de uti persedlar utgående skatterna voro att anse såsom arrenden och således ej föremål för närvarande reglering, all fråga derom förfölie, samt funnit qvarnräntorna uti Jemtland, likasom uti Rikets andra provinser, kunna utan olägenhet fortfarande uti spanmål utgöras, har nu föreslagit Rikets Ständer att: l:o De inom Jemtlands län varande spanmåls-qvarnräntor bestämmas fortfarande i spanmål såsom i Rikets öfriga län; 2:o Alla öfriga uti ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta att, jemte nuvarande skattetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Utskottet anser sig för sin del böra hemställa, „ . alt Rikets Ständer bifalla hvad i den Nådiga Propositionen så lunda blifvit för ifrågavarande län föreslaget. Norrbottens län. Kongl. Majit hade ansett, alt utaf de nuvarande räntepersedlarne spanmål och smör samt dessutom penningar lämpligen kunde komma i fråga att såsom särskilde skattetitlar bibehållas.
Lika ostridigt anser jag det vara, att om StatsUtsk. skulle vilja tillstyrka beviljandet af så mycket som erfordrades, för att på Statens bekostnad anställa en undersökning ruride malmtillgången i det uppgifna fjället, så uppkommer deraf en vida tillförlitligare ledning för omdömet i frågan om en väganläggning, än man kan hemta af den värde Professor Sefströms dcduclion, och Den 7 November. 119 del, uppskof några veckor eller månader, hvartill en sådan undersökning kan föranleda, torde förmodligen icke skada. Frih. Cederström: Den värde ledamoten, som nu yttrat sig, malte säkerligen icke närvarit vid öfverläggningen om 6 hufliteln och hört det yttrande jag då afgaf rör:dc Schaugeii malmfält, och hvilket yttrande af ledamöter inom Ståndet ansågs sorn poesi, i afseende pä koppartillgången, som af mig uppgafs lill 35 proc. och derutöfver. Jag har nu skaffat mig vitsord från Bergscoll., som visar, att min uppgift om 35 proc. icke varit oliklig, eller, såsom för högt tilltagen, någon poesi; derifrån anledn. hvarföre jag förskaffat mig Prof. Sefslröms intyg på, att malmens rikhaltighet uppgår lill 70 proc. Må det vara den värde talaren förbehållet, att anse det vara angelägnare alt göra vägauläggningar i Sveriges mest befolkade provinser, för att genom större beqvämlighet deraf draga nytta; jag deremot tror, alt Sverige mäste se sig om, alt skaffa sig tillträde lill de rikaste trakter, som i liela Europa finnas, och af sådan be skaffenhet är trakten mellan Nasafjällct och Schangeli, långs Norrska gränsen. Det är 3 vägar som fordras, och hvartill undersökningar äro nödvändiga, för att komma i tillfälle bedomina samt jemföra kostnaden för vägauläggniugarne, med nyttan af åtkomligheten af de omätliga tillgångar pä mineralier, som denna trakt af landet erbjuder.
Exempelvis får jag nämna, att frågor, föranledda af revisionen af bankodiskontens förvaltning 1847, kunna blifva föremål för närvar. Ständers afgörande, under det alt det sista äret för manufakturdiskontens förvaltning är 1845. Jag bör likväl nämna, alt manufaktur-diskontens räkenskaper för hvarje år, nästföljande året granskas af 3:ne af K. M. utsedde räkenskapskunnige personer, en granskning, som måste i hög grad underlätta R. Sl:s revisorers efterföljande, hvilka bland sina många granskningsarbeten kunna egna sä liten tid åt detta verk. Dä jag sjelf är redovisande embetsman för förvaltningen öfver della verk, vill jag visserligen ej strida emot att äfven afskrifning beträffande della malle kumma 568 Den 13 Maj. under R. Sl:s pröfning; men i så fall skulle jag anse följenligheten fordra, att alla afskrifningsfrågor rörande någon statens balanserade, huru dålig den än malle vara borde underkastas Ständernas slutliga afgörande. Men så går det ej lill och så bar ej Hr von Hartmansdorff yrkal. Jag erinrar mig dock, att jag, för ej mer än 2 dagar sedan, har i den slöra luntan af R. Sl:s revisor ers år 1847 afgifna berättelse öfver revisionen af de under statsverket lydande förvaltande verk, läst en anmärkning gjord emot sjelfvaste K. kammar-rätten, icke för afskrifningens skuld, men derföre att kammar-rätten hade affört utan uppgifven anledning åtskilliga poster som voro balanserade på advokatfiscals-kontorel dels, och dels på de andra afd:na af kammar-rättens afräkningsverk, hvilkas namn jag ej nu påminner mig. I förklaringen sorn K. kammar-rätten afgifvit häröfver, bar den erkänt, att det varit en underlåtenhet, att icke anteckna på grund af hvilken K. resolution o. s. v. denna afskrifning skett; men det har ingalunda, så vida jag ej vid genomläsningen förbisett det, blifvit sagdl, alt icke någon sådan afskrifning skulle få ske förr, än den komme lill R. St.