Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kopparbergs, E. M. Lalli från Skaraborgs och Nils Larsson från Jemtlands län, jemte flere det Hederv. Ståndets ledamöter sig förenat: att egare af bruk och bergverk, mjöloch sågqvarnar samt andra fabriks-inrättningar å landet, må förpligtas att, så vidt verken drifvas, bidraga till vägars och broars underhållande genom årliga afgifter i penningar, efter de grunder, som derför kunna pröfvas lämplige; 2:o Riksdagsfullmäktigen Johan Westermark och L. A. Sandberg från Vesterbottens län: att sågoch bruksegare måtte förklaras skyldige att i underhållande af allmänna vägar och broar deltaga efter det taxeringsvärde, som är sådant verk påfördt, eller den bevillning, som deraf utgöres; 3:o Riksdagsfullmäktigen Nils Andersson från Wermlands län: att jernbruk, sågverk och qvarnar måtte bidraga till vägarnes underhållande, och, till grund för beräkninBih. till R. St. Prot. 1850-51. 7 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 1 2 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o il, gen af deras deltagande i detta besvär tagas, för bruken antalet härdar, för sågarne bladens och för qvarnarne stenarnes antal; hvaruti instämt riksdagsfullmäktige E. M. Falk från Skaraborgs län, som derjemte yrkat, att det föreslagna bidraget skulle användas jemväl till broars förbättrande, Jonas Christoffersson från Wermlands län, Wasmuth från Stockholms län samt Mats Matsson och L. J. Gezelius från Stora Kopparbergs län; och 4:o Riksdagsfullmäktige!! Anders Olsson från Elfsborgs län: att de väghållningsskyldige inom hvarje pastorat eller socken må, utan afseende derå, huruvida vägarne äro allmänna landsvägar, häradseller utfarts-vägar, underhålla alla de vägar, som genomlöpa pastoratet eller socknen, men deremot vara befriade frän skyldighet att deltaga i underhållande af de utom pastoratet eller socknen belägna landsvägar.
Sammansatta Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vlskds Betänkande N:o <12. 1 N:o 12. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om lindring i rustningsskyldigheten, genom Statens öfvertagande af munderingsoch utrednings-persedlars anskaffning och underhåll. Härom äro motioner väckte inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Johan Lönn från Jönköpings län, med hvilken A. J. Sandstedt från samma län sig förenat, och af Sven Rosenberg från Christianstads län, med hvilken Ola Svensson, Nils Olsson samt Ola Jönsson, alla från Malmöhus län, sig förenat. Förstnämnde motionär har ansett den omständighet, att Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte befriade största delen af rusthållarne vid rikets kavalleriregementen från utgörande af hästpassevolans-afgiften och de roterings-skyldige vid rikets infanteri-regementen från beklädnads-bidraget till soldaten, utgöra en billig anledning till beredande af lättnader åt rusthållarne vid de afsutna kavalleriregementena, hvadan motionären yrkat att bemälde rusthållare måtte befrias från underhållandet af gevär samt af de remtygs-persedlar, som dem ålegat anskaffa och underhålla, och att detsamma måtte af Staten öfvertagas och hädanefter underhållas. Sven Rosenberg åter har anmärkt, att alltför besynnerliga omständigheter syntes hafva vid indelningsverkets upprättande inverkat, då af hemman, som ligga Bih. till R. St. Prat.
Mins ni inte, att sjelfvaste Kungen, när han for till Norrige, rastade der på landsvägen och frågade, hvem som egde denna ståtliga byggningen? Sven. Jo, herre Gud, han var allt så nådig. Han te och med tog mej i hand, vet herr Patron; och se'n dess har jag inte nänts te tvätte mej om högre hanna, för att jag liksom skull' ha qvar känninga utåf kongsnäfven. Per. Ja, e tåcka glädje, som här var, när Kongen och se'n Drottninga reste igömmen åt Norge, det kan aldri omtales. Vi va' liksom vi hade varet fulle allihop, fastän vi inte feck tid då te smake en enda sup, och hele sockna geck, ta mej saten, i bakrus i fjortan dar. Bengt (^som emellertid kommit från det andra bordet och hört på samtalet^) Jag var så löckli', vet herrskape, och kom te stå så, att Majestäte feck ögena på mej. När jag då tog åf mej hatten och svängd'en så här i vädre, så småskratta' Majestäte och necka' åt mej. Och vet herrskape hvad jag då tänkte? Jo, jag ble rektigt som om jag haft eld i kroppen, och det geck e tåcka modighet och duktighet igömmen mej, så jag knöt begge näfvera och tänkte: ta mej sju tusan skock djefler, om det ble ufred och våre uvänner komme in i lanne, då skull' jag slåss in i blekeste dö'n för en tåcken Kong. Då skull' jag ta yxa mi' på armen och gå fram te Majestäte och löfte på hatten och be så här: "nådi' herr Kong" skull' jag säje "får jag gå med yxa framför Majestäte mot fiendera?" Och om han låt mej få't, då skull' jag, ta mej satingen, klyfve skalln på hvar enda käft, som ville åt'en. Så tänkt' jag. Anders (^reser sig upp och utropar från bordet i fonden^) Ja, vi går man ur huse, om ovännen noser att kike in i lannet.
Föremålet för den af R.:s St:r år 1818 väckta allmänna fråga om indragning eller jemkning i Bergslagsprivilegierne var att tillse, huruvida Bergslagerne uppfyllt och kunde för framtiden uppfylla sina för Privilegierne åliggande skyldigheter med grufbrytning och tackjerns-tillverkning och att, i motsatt fall, Privilegierne skulle jemkas eller indragas. Då R:s St:rs berörde anhållan således icke har någon direet tillämpning på Nyeds bergslag, enär den, för Bergslagsprivilegiers tillgodonjutande, ej haft sådane förbindelser sig älagde och alltså icke eller, genom dessas uraktlåtande, kunnat anses förmånen förlustig; saknar Utskottet skäl att för Nyeds Bergslag tillstyrka de hittills åtnjutna Pi ivilegiernes indragning för närvarande. Rese r v a t i o n: Af Hr CanzliRådet v. HartmansdorffEnär Bergslagsfriheten åt Nyeds Socken blifvit gifven derföre, att ortens inbyggare endast hade strömmar och skogar att lefva af, såsom orden lyda, och Nyeds Socken deremot nu, enligt såväl Collegiernas och K. M:ts I>e~ failningshrdes yttrande som Bergslagets eget medgifvande, är en af de mest frugtbara och sädesrika orter i Länet, hvadan skälet och vilkoret för Privilegiernas meddelande, eller ortens fattigdom och ofrugtbara beskaf - Betänkande n, N:o 278, 279. 35g beskaffenhet upphört, anser jag då jag derjemte tager i betraktande de genom StadfästelscResolutionerne af åren 1683 och 1720, i privilegierna gjorda inskränkningar JJsä länne de Bergverk idka och tionde erlägga “ samt, JJså vida senare Författningar ej är o deremot" rättvisan af en lika och gemensam Statsbördornas fördelning medborgare imellan fordra, att den frihet från ordinarie rotering, som
Utlåtande i anledning af gjorde motioner, angående Tull-Verket och dermed gemenskap ägande ämnen, TJnder den g sistledné Januarii hafva Högloft; Ridderskapet oah Adeln till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterat de utaf Herr Friherfe C. X. Stael von 1070 Stats* och Besvärs-ZJtskoitenS Betänkdndenl Hollstein och Herr C. af Stenhoff väckte md» tioner, om förändring af Tuliverkets Administration m. m. jemte Herr Grefve B. von Schtverins, Herr Friherre G. af Wettersteilts, Herr Friherre L. Boijes, samt Herr E. Muni af Rosenchöhls serskildta yttranden i samma ämne. Under åberopande af Riksens Ständers rätt att disponera Tull-medlen, såsom varande af Revillnings-egenskap, har Herr Friherre Stael von Hollstein härvid framställt nödvändigheten att tillse, det denna Upppörd på det mäst fördelag. tiga sätt måtte administreras. Herr af Stenhoffs motion åsyftar tillväga* bringandet af en total Reform af Tullstyrelsen samt grunderne för förvaltningen af Tull-medlen, hvilka, om de rättelligen beha‘ndlas, förmenas öfverstiga alt hvad derunder både blifvit beräknadt, och verkeligen influtit. —- I detta afseende har Herr af Stenhoff tillstyrkt, att Tull"
Ridderskapets och Adelns nö ankomne ProtokollsUtdrag för den 27 i denna månad, fann Bonde-Ståndet, att, lika med Högbemälte Stånd, in - Prat. TJtdr. d. 2g Maji 1818. 515 Stamma uti det af Högvördige Preste-Ståndet , vid bifallet tillStais-Utskottets Belänkande om Stats-regleringen under 8:de Hufv.ud-Titeln gjorda tillägg: att hos Kongl. Maj:t borde i underdånighet anhållas, det täcktes Kongl. Maj:t, af redan varande öfverskotts-medel å Riks-Stitens Inkomst-titlar, låta förskjuta nödige medel ti IL reparation af Vesterås Slott samt til! inköpande af Landshöfdinge-Residens i Vesterbottens Län, hvilka förskott sedermera, så fort de af StatsUtskottet omförmälte Fyrings-ersättnings-medel från Danmark inflyta, borde Stats-Verket godtgöras. S. D. E fter uppläsande af Stats-Utskottets, i anledning af Höglofl. Ridderskapet och Adelns anmodan, afgifne Utlåtande öfver de af Lagmannen Grefve Gyllenborg gjorde anmärkningar vid Utskottets utlåtande om medel till Casern åt Andra Gardes Regementet; fann Bonde-Ståndet, att berörde Utlåtande endast borde läggas till handlingarne.
Det vore ock att medgifva Constituti nsUt»kottet en magt, som icke en gång Konung och Ständer gemensamt äga, nämligen att förändra Grundlagarna annorlunda än på det «ätt i dem Hanes lö- eskvifvet. Den våda vår Constitutionella frihet foper ;enoa ett sådant förfarande, är lu-L att inse. Men jag anhåller 90" Ben 2o Juli é. m. derjemte att genom framställande af ett ex« empel, få vördsamt underställa Ridderskapet och Adeln, till hvilken grad af orättvisa det skulle kunna leda om man med* gaf ConstitutionsUtskot-tet den rättighet, attkunna vägra några Ledamöter fa sin tanka i dagsljuset. Föreställom oss ett GonstitutionsUtskott, hvars liesta eller verksammaste Ledamöter ledas af hämndlystnad; personligt hat eller afund till en eller liera af StatsRådet, hvilken händelse är ganska möj* lig att någon gång inträffa. Ont nu dessa, för att tillfredsställa ett lågt begär till förföljelse, lyckades att inom ConstitutionsUtskottet genomdrifva det beslut, att en eller flera förtjenstfulla rediiga män af StatsRadet skulle ställas för RiksRätt, eller hvad jag anser iner betänkligt, hos Riksens Ständer anmälas, föratt genom Ständernas underdåniga anhållan utan föregående undersökning skiljas ifrån Konungens höga förtroende; så kunde ju da, med samma skrål som nu skett, en eller flera af Utskottets Ledamöter, sorn ägde nog mod oeh heder för att sätta sig emot en rådande factioiis låga försök att missleda allmänna omdömet, vägra att till Riksens Ständer afgifva sin särskilda mening, hvilken kunnat upplysa om det rätta förhållandet; och följden felefve ju den, att Rikets högsta Embetsman kunde af allmänna opinionen fråndömas heder, och ära, utan att en gång äga Den 20 Juli e. m. 909 den rätt sorn Lagen förvarar den största brottsling att få försvara sig?
•— Wto 12[. till BorgareStåndet, angående en af detsamma yrkad, men af Talmannen vägrad Proposition. XXII. B. ioi. A. 106. — Wto 122. till Ridderskapet och Adeln, angående dess åtgärd vid Memorialet Wto 118. XXII. B. 116. A. 167. B. 243. A. 257. — Wto 123. till Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet, angående deras åtgärder vid Memorialet Wto <j5. XXII. B. 116. A. 166. B. 243. A. 257. — Wto 124. till BorgareStåndet, med ytterligare hemställan om deltagande i voteringen öfver den i Memorialet Wto 54 uppgifna Proposition. XXII. B. 243. A. — Wto ii5. angående utgången af inom Förstärkta ConslitutionsUtskottet anställda voteringar. XXII. 13. 243. A. 257. — Wto 12.6. angående nödvändigheten af samband emellan de beredda Grundlagsändrings-förslagen til! lagtima Riksdagars periodiska återkomst och till bestämmelser rörande urtima Riksdagar. XII. B. 23o. A. 255. — Wto 127. till BondeStåndet, i fråga om der yrkad, men af Talmannen vägrad proposition. XXII. B. 297. A. 297, ConstitutionsUtskottets Protocoll, om delfående af, i ett anmärkningsmål. XX. B. 41. A. 78. •— Utskottets, det Förstärkta, Ledamöter, val af. XVII. 97 > I07' — Utskottets, det Förstärkta, Memorialer. Se ConstitutionsUtskottets Memorialer Wtris n5, 117 och 125. Constitutorial. Se Förordnande. Consulat-afgifterne, om nedsättning i. IX. A. 23o. X. U. 3g8. XI. A. 119.
I anledning deraf hafva Rikets Ständer beslutat förändrade stadganden härutinnan, hufvudsakligen öfverensstämmande med Lag-Beredningens förslag till Utsöknings-Balk och hvilande på den grundsats, att lös egendom presumeras tillhöra den, i hvars vård den finnes, intilldess bevisning om eli motsatt förhållande företes, af hvilken grundsats ock följer, att den, som vid utmätning gör anspråk å gods, som i gäldenärs bo finnes, är, såvida tvist derom uppstår, skyldig att uppträda såsom kärande och tvisten instämma. Men Rikets Ständer hafva äfven ansett föreskrift böra meddelas om en sådan edgång, som nu är i 1845 års meranämnde författning stadgad. Olämplig derstädes, emedan lagen derigenom sjelf kastar skuggan af half bevisning om oredlighet pä just de aftal, den skulle skydda, torde dock en sådan edgång lättare kunna försvaras sedan öfrige ofvanomförmälde kontroller blifvit undanröjda och då den föreskrifves i en ren utsökningslag, byggd på nyss uppgifna grund, samt den icke inskränkes till endast det fall, att ett köpslut uppgifves hafva egt rum. Men konseqvensen synes fordra att samma föreskrift äfven blifver gällande, då tvist uppstår om bättre rätt till gods, som finnes i konkursbo. Saknaden af ett sådant stadgande i gällande förordning om lösöreköp har vållat, att densamma vid flera tillfällen icke ansetts tillämplig vid konkurs; och behofvet af en uttrycklig föreskrift derutinnan blef ock af Högsta Domstolen framhållit vid granskning är 1851 af ett då uppgjordt förslag till Konkurslag. På grund af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat dels en författning, hvarigenom förklaras, att Kongl. Förordningen den 20 November 1845 i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens värd qvar - Expeditions-Utskotlets Förslag tilt anderd. Skrifvelse N:o 201.
Derjemte anser jag, att man icke bör förglömma, att då Staten upträder såsom mäklare för att skaffa lån, är det gifvet, att om dessa lån blifva räntefria, följer deraf, att Statsverkets inkomster af räntor så förminskas, att blott ett mindre antal kommuner kunna erhålla dessa lån, samt att följaktligen endast ett mindre antal nyttiga arbeten kunna fullbordas. Ehuru jag inskränker mig till att instämma uti det yttrande Hr Bildt afgifvit, anser jag mig ändock böra ännu en gång fästa Ståndets upmärksamhet deruppå, att de ifrågavande föreskrifterna varit lill stor nytta under flere år gällande, alt R. St. vid föreg:de Riksdagar ansett sig böra bibehålla dem, samt att jag skulle tro det vara oklokt alt nu förändra dem. Jag anhåller således om bifall på såväl 14:de punkten, som Betänk. i öfrigt. Frih. Cederström, Rud.: Äfven jag anhåller vördsamt om bifall till ifrågavar:de punkt. Om verkliga förhållandet vore sådant, Den 28 Juni. 465 sådant, att de nu gällande vilkoren för låne-understöd afskräckte menigheterna ifrån att söka dem, så skulle Gr. Posses förslag hafva skäl för sig; men sådant synes förhållandet ingalunda vara. Såsom tjensteman i Kongl. Civil-Depart:tet, är jag ganska ofta i tillfälle att se, huru ansökningar om låne-understöd, på de nu gällande och af Utsk. jemväl för framtiden föreslagna vilkor, till en sådan mängd hos Regeringen inkomma, alt de på långt när icke alla kunna bifallas. Således finner jag icke skäl vara för handen, att förändra ifrågavarrde §, hvarå jag alltså nyss anhållit om bifall. Hr Fåhrreus, Olof Immanuel: Icke heller jag kan in stämma uti det förslag, som Gr. Posse framställt. Utom de skäl, som föreg:de talare anfört, anhåller jag att få nämna det förhållande, att dä K. M. fastställer plan för något allmänt arbete, bestämmes en viss tid, då detsamma skall vara fullbordad!; men det stannar icke alltid vid denna tid, ty oftast erhålles förlängning i arbetstiden, icke en utan flere gånger.
Det är före den medvetna tankens tid, och ändock är denna gosse, med det tunga, surmulna draget öfver sitt oregelbundna hufvud så fylld af sig själf, som blott ett äkta modernt poetbarn, en liten Stockholmsk rännstens-Jean Jacques, som växte upp och utvecklade sig »för att lika fullt förblifva, sådan han var». Gossen blir gymnasist med all pubertetens oro och trånsjukhet. Han drömmer om att utdana sig till präst, och hans ansikte är slätt och allvarligt med ett lustigt ynglingsuttryck af brådmogen, andlig högfärd och trumpen stolthet. Sedan kommer hela raden med vårbrytningstidens porträtt: studenten, medikofilaren och Stockholmslitteratören, jäsande af genialitet, som ej fått utlopp, af snille som än ej eröfrat land och spira. Dyster och bitter i sitt ännu okända inkognito lägger han lockarna i pittoresk krans kring en Weltschmerz’ panna, och kring munnen dröjer det hårda och utmanande draget hos pretendenten, som kräfver tron och hyllning. Så bryter Apollofjäriln en vacker dag sitt hölje. Skalden träder fram med sina verk, en ovanlig diktare, som från början misstror sin egen konst, och gäckar sin egen kallelses helgd, som allt annat hvilket fordrar en underdånighet af alla sinnets krafter under en stor uppgift. I den kuriösa tidningen, Gazetten, Strindbergs officiella organ från år 1876, som dock ej hann lefva mer än öfver ett nummer, heter det: »när afguderiet med poesiens idkare blifvit aflyst, och man kommit till insikt om, att ett häfte af Sveriges officiella Statistik, ett samarbete af hela nationen, kan ge en klarare föreställning om ett folks andliga ståndpunkt än en samling elegier, sammanskrifna af en privatperson öfver en liten sorg, torde man icke alls behöfva klaga öfver vårt nuvarande tillstånd, då ju de exakta vetenskaperna hos oss bedrifvas med en ifver som står öfver beröm». Hvilket ovanligt programmanifest af en begynnande skald, och hvilken fläkt af positivismens decennier susar ej i dessa ord! Ovanlig och själfmotsägande är också den radikale och nyttighetssvärmiska skalden. Hans reformator, mästern från Stockholms torg, blir affälling.
Län hafva emot detta Betänkande sig reserverat, under åberopande af hvad motionen innehåller. Ant. till Exp Utsk. den 2 April kl. 1 e. ni. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ändring i Tull-författningarne. Högloflige Ridderskapet och Adeln har, enligt dess den 28 innevarande månad ankomne protocoll för den 20 dennes, till Lag-Utskottet remitterat ett af Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, afgifvet memorial, så lydande: ”Då det stadgande i våra tull-lagar, som medgifver så kallad husvisitation, är i bokstaflig strid mot 16 §. i vår nuvarande Regeringsform, vågar jag fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på att hos Kongl. Maj:t anhålla 0111 ”detsammas upphäfva nde.” Som denna motion afser ändring i Kongl. Förordningen den 12 December 1835, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, så vidt undersökning i enskilde hus deruti är medgifven, men det, emot föreskriften i 31 §. Riksdags-Ordningen, jemförd med 59 och 60 §§. Regeringsformen, icke tillkommer Lag-Utskottet att med frågor af dylik beskaffenhet sig befatta; så föranlåtes Utskottet att ifrågavarande motion till Högloflige Ridderskapet och Adeln återlemna; hvilket Utskottet, jemlikt 44 §. 3 mom. Riksdags-Ordningen, bordt för samtlige Riks-Stånden vördsamt anmäla. Stockholm den 31 Mars 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 2 April kl. 1 e. m. Utlåtande3 i anledning af väckt motion om ändring i sättet för Landsoch Stads-Fiscalers tilloch af sättande.
— T1 förslag till undanrödjande af miss - 553 förstånd vid tilldelandet af den ntaf Rikets Ständer, med anledning af Utskottens Utlåtanden N:ris a3 oell 5q beviljade belöning för införda förbättringar i väfnadskonsten. XLVI. B. 115. XLIX. E. 25. A. 3a. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af erhållne återremisser å Utskottens Betänkande om anslag af allmänna medel för Arbetsoch Correctionslnrättningar i åtskilliga delar af Riket. XLVI. B. n5. XLIX. A. 71. LVI. E. 45. —- i anledning af väckt motion om rättelse eller jemkning i afseende på roteringens utgörande i Upland. XLVII. B. 358. XLVIII. A. 242. «■—i anledning af väckt motion om anslag till flygsandens hämmande i Halland. XLVII. B. 358. XLVIII. A. 243, 245. -— i anledning af väckte motioner om lindring i roteringen inom Lima Socken af Stora Kopparbergs Län. XLVII. B. 358. XLVIII. A. 242. — i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande angående vacance-afgifts erläggande till Krigsfonden af de Rust-och Rotehållare vid Båtsmanshållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå. XLVII. •— öfver vackt fråga, angående Sveriges försvarsanstalter, jemte flere Riksdagsmäns, 554 i anledning deraf afgifne yttranden, XLVII, B. 5op. L. A. 7 Stats-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med anledning af gjorde hemställanden om lindring för åtskilliga
Jag instämmer slutligen med de värde .Ledamöter , sorn begärt remiss till Qonsiitutions^ Utskottet. fjfn 30 September e. m, Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adoph Göran : Då frågan om publiciteten här förevar, visade nian icke samma nit att följa ©rdaly delsen af Regeringsformen och RiddartmsOrdningen, som vid ett annat tillfälle ansetts vaxa af yttersta vigt. Det står likväl i RiddarhusQrdningen, att RiddarhusFiscalen skall tillse, det ingen obehörig person må vid Riddorskapets och .Adelns öfverläggningar inträdas och rättigheten att justera sina ordalag finnes der äfven hvarje talande Redamot förvarad. Sådant oaktadt babandlades frågan, såsom ett oecoaomicum, oberoende af författningar» I anseende till de betänkligheter, som deraf hos flera Ståndets mediemrner yppstodo, tror jag det skulle vara nyttigt bereda saken' sa, att frågan, utan kränkning af gällande föreskrifter , må kunna vid en kommande Riksdag afgöras. Jag anser Ridderskapet och Adeln nu ej behöfva fatta något beslut, om de önska-offent* lighet vid sina öfverläggningar, eller icke, utan blott, att Ridderskapet och Adeln, i anledning af den nu i allmänhet väckta frågan om publicitet, anser; sig böra vidtaga sådana förberedande åtgärder, som sätta Riksens Ständer l tillfälle, att vid en kommande Riksdag pröfva ämnet i hela dess vidd, och hvarigenom följaktligen äfven MedStåndens rätt i detta afseent de bevaras, Jag förenar mig således i anhållan om rQ; miss till ClonstitutionsUtskoUet. X)en 30 September e. m - 503 Friherre Cederströmt Det mä gerna vara Herr Printzensköld förbehållet, att tro, det jag ej kan bevisa att citationenaf den forst uppläste §. var origtig, utan att uppläsa andra. Jag tror mig hafva ådagalagt, att Herr Ceder-, schjöld olämpligt velat änvända 75 §• Riksdagsordningen; och hvad den sist åberopade £,8 §•
Genom försäljning af Riksgälds-kontorets vexlar å de såsom inbetalning å nämnda lån af långifvarne för Riksgälds-kontorets räkning hos utländska bankirhus insatte medel, har, på sätt Revisorerna äfvensom Fullmäktige uppgifvit, till och med September innevarande år till Riksgälds-kontoret influtit . R:dr R.mt 17,924,017: 57, samt, enligt hvad Utskottet inhemtat, derefter och intill slutet af sistlidne November månad på enahanda sätt ytterligare » » 28,503: 5. Summa R:dr R:mt 17,952,520: 62. Slats-Ulskoltets Utlåtande, JU 15. 13 Härtill bör läggas: Beloppet utaf de af Riksgälds-kontoret dragne och till R. Erlanger remitterade vexlar för liqviderande af de vid nästa års ingång förfallande räntekuponer och obligationer » » 403,500: — Värdet af de obligationer, som Riksgälds-kontoret öfver tagit, efter inköpspris och antagen kursberäkning » » 765,986: 42. 1858 års räntor och amortissement upptages till » » 615,503: 57. Provisioner och diverse räntor till » » 547,949: 69. Angående återstående beloppet aj det vid sednasle riksdag beviljade anslag lill jernvägs-anläggningar för Statens räkning. (1859 års Rev. ber. sid. 68; Fullm. ber. sid. 27.) Då den vid nästa års ingång återstående och för samma års arbeten disponibla behållningen af de för nämnda ändamål anslagne medel 20,000,000 R:dr, af Revisorerna äfvensom Fullmäktige angifvits vara 1,200,000 R:dr, men deremot samma behållning i Kongl.