Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med ledsnad måste här anföras, att de bemödanden, som inom Jemtland och Medelpad blifvit gjorda att genom aktieteckning bilda ett sådant bolag, icke rönt önskad framgång samt att affärsförhållandena inom dessa orter icke äro sådana, att man ännu under många år har att hoppas, det denna jernväg kan komma till stånd, derest kostnaden skall till '/3 inom orten anskaffas. Här hotar sålunda det beklagliga förhållande att inträffa, att en sträcka af 2,41 mil vid östra ändan af den 42,36 mil långa kommunikationsled, som skulle sammanbinda Vesterhafvet med Östersjön, d. v. s. knappt mer än y2o:del af hela leden, komme att lemnäs ofullbordad till en måhända aflägsen framtid. Rikets Ständer hafva redan anvisat och torde under innevarande riksdag komma att, 340 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 142. ytterligare anvisa medel till fortsättning af den stora jeruvägsanläggning, som öfver Wermland har till ändamål att såsom unionsväg närma de båda brödrafolken hvarandra och främja samfärdseln dem emellan. Kommunikationsleden öfver Jemtland, ehuru till art och beskaffenhet vida ofullkomligare, men derföre ock så mycket mindre kostsam än den förra, skall för visso tjena till enahanda ändamål. Då denna led redan blifvit af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer betraktad såsom en statslinea, för hvars anläggning ända från Riksgränsen till Hemgrafven kostnaden bestridts af allmänna medel, så synes Rikets Ständers mellankomst med fog kunna påräknas för fullbordandet af jemväl den återstående delen, äfven om densamma skulle befinnas kräfva en jemförelsevis drygare omkostnad. Öppnandet af en transitoled mellan Vesteroch Österhafven torde med lika skäl i norra som i södra Sverige böra anses såsom ett företag af för stor betydelse, att detsamma skulle lemnäs åt enskild företagsamhet.
S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln Statssamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens den 7 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 43, i anledning af väckt fråga, att säterier, äfvensom rå- och rörs-hem man, måtte deltaga i Fjerdingsmans aflöning. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets dels den 7, dels den 10 dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o 101, i anledning af väckt motion 0111 upphörande af den afgift, som erlägges för begagnande af vägarne å Kongl. Djurgården. Vldr. d. 1/j. Oct. 1840 N:o 102, i anledning af väckt motion om ändring af hittills gällande bestämmelser om Sveriges och Norriges ömsesidiga handels-förhållanden. N:o 103, i anledning af väckta motioner, dels om utsträckning af föreskrifterne i Kongl. Kungörelsen den 27 Aug. 1823 om Domares skyldighet att lemna Pastorerne förteckning öfver sakfällde personer, dels om uppgifter å personer, som, efter häfdande, inför Domstol lofva hvarannan äktenskap. N:j 104, an gående föreslagen ordning för tillsättande af Krono-Länsmänstjenster och vilkor för befordran till sådana tjenster. N:o 105, i anledning af väckt motion, att lösnings-rätten till fjerdeparter i Fahlu Grufva icke vidare må vara de brukande Bergsmännen förbehållen. S. D. Afslog Ridderskapat och Adeln Banco-Utskottels den 10 dennes på hordet lagde Utlåtande N:o 99, i anledning af Fabrikören A. L. Sohlins ansökning om eftergift af upplupne räntor å 2:ne lån i Banco-Disconten. S. D. Lad es till handlingarne Banco-TJIskottets den 10 dennes på bordet lagde Memorial N:o 98, i anledning af Höglofl. Ridderskapets och Adelns återremiss å Utskottets under N:o 55 och 57 afgifne Utlåtanden. S. D.
Län varande svaga Hemmans upphjelpande skulle otroligt bidraga, att de till många 1000 Tunnland der liggande Marker, under namn af Gehäg, Kro.- no-Skogar, Allmänningar och Parker, som nu för skog ödelagde, och hittills handterade , som om de på obestämd tid blifvit eröfrade i Siberien, fördeltes på Hemmanen mot en viss årlig Skatt till Kronan, hvarigenom ett inskränkt Jordbruk skulle kunna utvidgas, vissa trakter återfredas till Skogs-uppväxande, och hufvudsakligen den förmån vinnas, att en mängd af Rikets skoglösa jord, på något sätt genom en klok fördelning blir nyttig. 4:0 Att till förmån för hela VestergBthland, och särdeles för den magraste delen af Elfsborgs Län, ett Magazin på Statens bekostnad anlägges i Borås Stad, hvarest Landets Innevånare kunna vid höste-tiden, då Krono Utlagorne vanligen utgå, mot Contant Betalning inlemna deras Spannmål, och sedermera om Sommaren der få på likå sätt köpa Spannmål, utan att blifva präjade af en del Handlande, hvilka - Den g Felruariu ke passa gynnande tillfällen, för att vinna på den fattiges förlägenhet. 5:0 Att tillräckeligt förråd af Spannmål finnes på Magazinerne i alla Län, hvarigenom hungersnöd förekommes, och missväxt derigenom undvikes, att Allmogen i svåra bergnings* år icke saknar tillgång pä dugligt utsäde. Om detta mitt Förslag vinner bifall, tror jag mig kunna försäkra, icke allenast att Utlagorne och Roterings-skyldigheterne kunna så hädanefter, som hittills utgöras af Allmogen, utan ock, att Jordbruket härigenom vinner uppmuntran och förkofran, samt att Landet om 8 å 10 års förlopp kommer i tillfälle, att till våra Grannar utskeppa Säd och Bränvin. Efter min tanka är det icke ett Lands sanna nytta och fördel, att Penningar dragas från Jordbruk och Näringar.
Riksdags-Ordningen väckt motion, att Banco-Utskottet måtle undersöka och utreda förhållandet af de hinder, som ifrån BancoFörvaltn ngens sida mött actie-egarne i Götha Canal-Bolag, att för deras belånade adier erhålla sådana bevis ifrån Låne-Contoiren, som Bolagets reglemente ålägger dem att förevisa, för att föra talan för desamma vid Bolagets sammankomster och hvilka bevis allt till år 1836 ifrån Banco-Disconten blifvit lemnade, men sedan vägrats, och hvarigenom delegare för omkring halfva Bolaget betagits att under hela denna tid deltaga uti Bolagets förhandlingar. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades en af Ståndets vice Talman, Herr Halling, med anledning af 56 §. Riksdags-Ordningen, väckt motion, hvaruti föreslås, att, hvad bränvins-beskattningen, vare sig för tillverkning eller minutering, årligen kommer att öfverstiga de deraf för Statens behof anslagne 750,000 R:dr skall, sedan af ett sådant öfverskott först utgått 543 Prot. Vtd, d. 13 Juni 1%4°- restitutioner af productions-skatteu, för hvarje kanna bränvin, som bevisligen blifvit till utrikes ort exporterad, för hvarje år fördelas emellan alla städer och socknar i hela Riket efter hvarderas totala folkmängd, enligt nästföregående årets mantalslängd, för att inom hvarje stad och socken användas till fattigvården och andra communala behof; hvilken motion derjemte biifver med de öfriga Riks-Stånden communicerad. F rån Heder v. Boxde-Ståndet. S. D. Efter förnyad föredragning remitterades till Stats-Utskottet Kongl.
Träffas nu intet anmärkningsvärd!; uti ”allena-regerandet”, så målte det sökas i Statsrådets förhållande. Men Statsrådet har afstyrkt Konungen från dessa beslut! — alltså återstår blott alt söka Utskottets mening deruti, att Statsrådet bade bordt resignera, då dess föreställningar blifvit kraftlösa. Regeringsformen stadgar visserligen ett sådant åliggande, men uttrycker villkoret i sak, då deremot, enligt den åsigt, som här synes vara i fråga, Utskottet velat lägga samma villkor uti en ny form, nemligen uti öfverensstiiinmelsen emellan Statsrådernes åsigier. Regeringsformens 9 §. bjuder: ”Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, alt Konungens beslut vore uppenbarligen stridande emot Rikets Grundlag eller allmän lag, åligge det då Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra.” oeh uti 38 §:n stadgas: ”Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut vara stridande mot denna Regeringsform; gore han derom i Statsrådet föreställning; yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, vare det då den Föredragandes rättighet och pligt, att sin contrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt embete m111.” Vid nu ifrågavarande fall åter, skall det anmärkningsvärda finnas deri, att Statsrådet ej resignerat, då Konungen icke följt dess gemensamma tillstyrkande. Om Grundlagen innefattade ett sådant åliggande, måste Konungen antingen lyda Statsrådet — som då blefve styrande — eller ombjda Rådspersonal. Vore delta sednare än möjligt att ofta verkställa inom en stor och rik nation, hvaribland många ega förmåga och förmögenhet att oafbrutet följa de allmänna ärendena och derigenom befinnas duglige till ett så magtpåliggande värf; så följer deraf dock icke, alt denna rörlighet är möjlig alt underhålla i Sverige. Antoge man ock motsatsen, huru vill man finna det nyttigt? Ärendenas behandling för dagen, utan plan för framtiden; af åtgärders framgång ingen ära för grundläggaren; ingen skuld till motgångar, som andra grundlagt! -— Beredandet af en opinion för en sådan innovation bör icke vara motivet för Utskottets beslut att meddela ifrågavarande regerings-åtgärder lill Rikets Höglofl. Ständers kännedom.
modern släpper dem, hvilket bringar obehag Derpå vill jag vända mig till A l b e r t. för såväl det lilla barnet som för modern (ina?) i anledning af hennes kritik af ofvanoch hela huset i öfrigt. nämda uppsatser. Hvad sömnaden beträffar, så låter jag vid Man behöfver j u alldeles icke följa ett, om tillfällen, då jag sjelf är sysselsatt på annat än aldrig så godt råd helt och hållet blindt, håll, exempelvis i köket, min tjenarinna fortty liksom äfven ett vackert och ändamålssätta, der jag slutat, sedan det blott först enligt mode behöfver lämpas efter hvars och blifvit iordningstäldt åt henne och hon fått ens person och individualitet, så får man nödig undervisning. Detta nppmuntrar och smickrar henne hö- geligen, och jag skulle kunna visa vackra prof på mina tjenarinnors händighet i denna väg. På så sätt lider husmoderns arbete intet afbräck, och både hon sjelf och tjenarinnan få nyttig och välbehöflig omvexling. Likaledes anser jag det tillhöra en husmoders pligter att så vidt möjligt sjelf göra sina uppköp, då hon ju på samma gång, utan onödig tidspillan, kan hemta frisk luft och få motion. Men mina uppköp verkställer jag alltid på så sätt, att min tjenstflieka blir i stårjd att göra sig reda för varans pris och värde, så att äfven hon, då det behöfs och naturligtvis stundom händer, på egen hand kan köpa lika bra och billigt, som jag sjelf. Jag har aldrig på en gång haft mer än en tjenarinna; hvar och en har vid ankomsten varit fullkomligt okunnig, då det varit deras första plats. Men efter blott ett par månaders förlopp ha de lärt sig åtminstone allt det lilla, jag sjelf kan, och det oaktadt — märk fru A l b e r t. — jag sjelf haft mina förråd om hand och sjelf gjort mina uppköp. Hoi. Teater och musik. Kungl. Ä n n u är d o c k d e t rika röstmaterielet ej fullt tillvarataget eller tillräckligt ansadt. Hr Lundmark, s o m här. F. Hbg. J. N — g. o p e r a n härstädes. D e n 2 7 febr. En radikalkur.
Af de svar härå, som hittills kunnat komma Telegraf-styrelsen tillhanda, inhemtas, att innevånarne i följande städer åtagit sig: i Upsala, att årligen för dervarande telegrafstation såsom hyresmedel betala 300 R:dr, dock med förbehållen rättighet att, i händelse omständigheterna så fogade, i stället för nämnda hyresbidrag framdeles upplåta tjenlig lokal för stationen; i Lund, att till hyresersättningen för dervarande telegrafstation bidraga med jemväl 390 R:dr årligen, från början af år 1863 och tillsvidare; och i Halmstad, att för enahanda ändamål, från och med innevarande år och efter hvarje års slut, af stadskassans medel utbetala 100 R:dr, dock under vilkor, att dervarande telegrafstation kominer at.t bibehållas i den klass, hvartill den nu hörer; samt att staden Wenersborg, jemlikt Styrelsen tiilhandakommet utdrag af protokollet, hållet inför Magistraten den 8 sistlidne December, äfven denna gång undandragit sig allt bidrag till bekostande af lokal för telegrafstationen derstädes, såsom skäl hvartill hufvudsakligen blifvit anfördt, att stadskassan, i och för hvarjehanda regleringsåtgärder efter den år 1834 inträffade eldsvåda, ännu vore betungad med skuld, att ytterligare skuldsättning egt eller snart måste ega rum för uppförande af åtskilliga allmänna byggnader, samt att stadens innevånare helt nyligen anslagit 300,000 R:dr för ti 11 vägabringan de af jernväg från Herrjunga öfver Wenersborg tili Uddevalla. - 294 — Deremot har Telegraf-styrelsen ännu icke erhållit någon underrättelse om ntgången af dess, på grund af Revisorernes ifrågavarande anmälan, i ämnet likaledes gjorda framställningar rörande telegrafstationerna i Södertelje, Orebro och Mariestad; anhållande Telegraf-styrelsen, att framdeles få i underdånighet meddela de svar, som från dessa tre städer ingå.
Men detta förtroende påkallar ett bifall lill hvad K. M. hegardt, ty jag nyttjar ock den store häfdatecknarens otd: ”bakom ett ord skall slå en man”. Man kan icke med ord afgöra allt, ehuru den närvar, tiden synes vara mycket böjd att tro så. Ingen talare här har yrkat afslag, utan ivertom alla tillstyrkt bifall, åtminstone till kredilivbeloppet. Jag anser återremiss för att få andra ordalag vara öfverflödig, emedan Utsk. i sitt utlåt, tagit frågan endast såsom ett förtroende votum; och en hvar kan nu dessutom nedlägga sin mening i prot., såsom jag nu gör, då jag för min ringa del erkänner min okunnighet om de allmänna Europeiska förhållanden, hvilkas inverkan pä Nordens ställning man bör noga känna för att kunna bedöma denna fråga. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.: Det vore ganska svårt, eller nästan omöjligt (och säkerligen äfven öfverflödigt) alt här till besvarande upptaga allt det som Hr von Hartmansdorff anfört emot den K. propos:n samt SlatsUlsk:s utlåt., synnerligen derföre, att den värde talaren enligt min tanka allt för mycket aflägsnat sig från lmfvudfrågan, och vidrört ämnen, hvaröfver för närvar. hvarken påfordras något beslut eller några yttranden. Åtskilliga andra talare hafva dessutom redan bemött en stor del af de gjorda inkasten, samt visat bristen af deras gilllighet, och jag torde således kunna inskränka mig blott till det hufvudsakligaste, för att söka visa hurusom Hr von Hartmansdorff, verkligen i många afseenden framställt frågan i en alldeles främmande och oriktig dager. För det första har den värde talaren fästat sig vid det uttryck i den K. propos:n, som säger, att ”K. M. ansett sig icke böra uti en så maktpåliggande fråga fatta beslut förr än Rikets nu församlade Ständer, såsom Svenska folkets ombud, lemnats tillfälle alt efter noggrann pröfning, uttrycka sina åsigler, huruvida nationen må vara villig att underkasta sig de uppoffringar, som dermed måste vara förenade”. Detta har han skarpt klandrande tolkat så, som skulle K.
Att ett stort misstag var begånget, är gifvet, ehuru uppsåt ej dertill torde kunna tillskrifvas någon viss person. Man sökte då hjelpa saken derigenom, att DiscontCreditivet ökades till 1,600,000 R:dr; men äfven detta var olillräckeligt att återföra saken uti ett ordentligt skick, och Discontens obestånd blef slutligen bekant. Hvar och en vet, huru svår följden häraf sedermera blef. Man hade uppmuntrat folket alt låna penningar utöfver verkliga behofvet, och man kunde nästan likna denna tid med den, då, för att erhålla penningar, folket uppmanades att köpa bränvin. Begge anstalterna hade ganska förderfliga följder. Ändtligen år 1817, då Malmö Discont gick öfver ända, blef följden, att Götha CanalDiscont icke heller längre kunde äga bestånd; ty när man bar ett deficit på x million, och sådant blifver uppdagadt, är det icke möjligt, att längre uppehålla crediten. Jag vill icke ingå i någon undersökning öfver möjligheten, att förut genom temporaira biträden upprätthålla Disconten, hvilket man ofta vill pu - 102 Den 26 Mars e. m. stå: detta tillhör Regeringens Ledamöter, eller de som verkade till Regeringens beslut, att besvara. Men det torde vara ostridigt, att sedan crediten en gång var störtad, lät det sig icke göra, att upprätta den annorlunda, än att öfvertaga och inlösa alla Discontens förbindelser. Kongl. Majit föreslog också i sin Proposition till Rikets Ständer, att Disconten skulle upphöra och att Banken skulle öfvertaga utredningen. Jag får härvid anmärka, att i de tryckta upplysningar om Götha Canal, som blifvit i Ståndet utdelade, finnes väl den punkten af Konungens Proposition omnämnd, att Banken skulle öfvertaga utredningen; men man saknar den punkten, som innehåller, att BancoDisconten ensamt skulle öfvertaga den framtida Lånerörelsen, utan att någon ersättning till Bolaget dervid omnämnes. Det torde vara angeläget att fasta uppmärksamheten dervid, att propositionen derom kom från Kongl. Maj:t ifrån början, i anseende till den vigt man lägger på den omständighet, att Bolaget miste sin Disconträtt.
•— om bifall till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtanden, angående 1:0 föreslagit förbud mot all utborgning af Bränvin; 2:0 Kronoskjutsskyldiges rättighet, att vid HäradsTingen välja de i Kongl. Förordningen den 28 Junii 1809 omförmätte Deputerade; 3:o föreslagen skyldighet för de uti 26 Gap. 2 och \ §§. ByggningaBalken frän Tingshusoch Pre - 1201 stegårds-byggnad frikallade, äfvensom Insockne-Frälsehemman i Skåne att deruti deltaga m. m.; 4:o förändring af tiden till vägsyners förrättande; 5:o föreslagen ändring uti Författningen om allmänna vägars underhållande vintertiden, i afseeiide på inrättningen af ploglag, och 6:o väckt fråga i afseende på Brandstods erläggande efter förmedladt eller oförmedladt hemmantal, 2J2.
Göra de det, så blir det annat af. Armén mobiliseras, proviantoch ammunitionskontrakt uppgöras och pengar stjälas så intensivt som blott amerikanska eller ryska kronoleverantörer kunna göra det. Därmed är nu likväl på intet vis sagdt, att inga pengar stjälas under andra än krigstider i Amerika. Tvärtom stjäles där alltid högst betydligt och ingalunda minst af dem, som på regeringens vägnar dela ut föda och kläder åt Amerikas forna egare. Ty så långt ha indianerna, trots trägen och långvarig öfning, ännu inte kommit att de kunde lifnära sig endast med gräs och rötter, och därför är regeringen tvungen att förse dem också med en del andra födoämnen. Två gånger i månaden samlas krigarne till den plats inom reservationen, som kallas agenturen, och där utlämnar Onkel Sams ombud till de röde alt hvad de under de närmaste två veckorna anses kunna behöfva för att hålla kropp och själ tillsamman. Men nu variera åsikterna härutinnan tyvärr rätt betänkligt. Agenten anser att oxar, som längesedan svultit af sig alt annat kött än de hårdaste musklerna och de segaste senorna, äro goda nog att gnaga på för rödskinn, medan dessa åter hålla före, att ingen annan än agenten kan bli fet på dylik diet och så uppstå dispyter. Ibland lyckas det agenten att lugna sina skyddslingar med ett eller annat skålpund ruttet mjöl mera än han noga taget ämnat gifva dem, men ibland lyckas det inte, och då draga de röda männen bort, stjäla hästar och boskap och slå ihjäl ett eller annat blekansikte i omnäjden för att gifva tillbörligt uttryck åt sitt missnöje. Då är spektaklet färdigt. Förenta Staternas öfvergeneral rycker i fält med armén, tidningarna trycka spalt på spalt med beskrifningar om de röda djäflarnas det är den tekniska termen grymhet, blodtörst och list och fasta föresats att hällre stupa till sista man än underkasta sig, obegripliga kvantiteter proviant förtäras af trupperna och sådana massor ammunition förbrukas alt enligt leveranskontrakten att de borde förslå för expedierande af hvartenda rödskinn i landet till de sälla jaktmarkerna.
Majit, uppå Civil-departementets underdåniga föredragning, den 5 »Juli sistlidet år anbefallt utarbetande af alternativa förslag till ny författning i ämnet, det ena utgående från den af Rikets Ständer uppställda grund, och det andra med bibehållande af stängsel-skyldigheten såsom regel, men under förbehåll, att delegare i hemman eller byalag må kunna genom viss majoritet till full kraft och verkan besluta, att stängsel mellan deras egor ej upprättas eller hållas skall, så har Eders Kongl. Majit, vid underdånig anmälan af de förslag, som i sådan syftning blifvit utarbetade af numera Justitie-Ombudsmannen Södergren och Revisions-Sekreteraren Berg, som dertill erhållit Nådigt uppdrag, den 20 Januari innevarande år, enär frågan afsåg ändring i vissa delar af hvad genom allmän lag vore stadgadt, funnit för godt i Nåder förklara, att handlingarne borde till Justitiedepartementet öfverlemnas. Vid den handläggning af ärendet, som till följd häraf tillkommit mig, har jag, med afseende å de mångfaldigt olika åsigter, som i ämnet blifvit uttalade, ansett mig böra tillse, huruvida ej utväg funnes att i någon mån förena de skilda meningarne genom en egofrids-lag, som väl ålägger hvarje kreaturs-egare att så vårda sina kreatur, att de icke olofligen inkomma på annans egor, men tillika bibehåller den jordegare, hvilken såsom medel för denna skyldighets fullgörande vill begagna stängsel, vid rättigheten att dertill fordra deltagande af den, som med egor honom möter; och det förslag, som nu till Eders Kongl. Majits pröfning framlägges, åsyftar att på denna väg komma till en sådan lösning af frågan, som åtminstone efter nuvarande förhållanden skulle kunna anses bäst lämpad.
Först och främst får jag: erinra, att, enl. det tiplästa protis utdr., liar BorgareSt. bifallit K. M:s Förslag, och vidare anhåller jag att K. o. Ad. ville bibehålla ordet oafbrutet. Den siste talaren har visserligen sagt, att det skulle kunna leda till den (»egentlighet, att en utlänning som varit tre år bosatt i Sverige, men vistats någon tid utrikes, skulle kunna siigas icke hafva vistats eller bott 3 år i Sverige. I förslaget står likväl oafbrutet boende, och om han på en eller annan månad eller till och med ett halft år vistas utrikes, lärer man viii icke kunna säga, att han icke varit i landet oafbrutet boende i 3 år, ty man är boende der man nedslagit sina bopålar. Deremot är det, enl. min åsigt, ganska riktigt, att den som tillfälligtvis varit i landet boende och emellanåt farit bort, icke bör komma i åtnjutande af den förmån lagen lemnar de utlänningar som i densamma afses, hvarföre jag anser ordet oafbrutet böra qvarstå. Hvad Frih. Raabs anmiirkn. i fråga om rubriken angår, får jag erinra, att t)tsk:s afsigt var att göra samma inskränkning i begreppet utlänningar som redan vunnit häfd i våra författn.r, och då bör rubriken bibehålla sin nuv:de lydelse, emedan lagen handlar om utländske man oell i 5 §:n är sagdt, att lagen icke gäller Norrmän. Detta är orsaken till Utskis upställning. Jag anhåller om bifall å Betänk. Hr von Koch: Af BorgareSt:s prot:s-utdr. erfar jag att detta Stånd uteslutit orden med vederbörligt tillstånd. Enskildt nr mig meddeladt, att de andra Stånden äfven så gjort, och jag vill destomindre bibehålla dem som de synas mig olämpliga. Hvad åter angår oidet oafbrutet, anser jag af mindre vigt att det qvarstår, emedan en person som under tre år vistats i Sverige och varit här bosatt mäste mantalsskrifvas. Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Frih. Cederström, Rudolf: