Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn under dylikt förhållande Banken, till följe af för litet förråd, urstandsättes att tillhandahålla allmänheten de myntsorter, som derstädes begäras, så kan det omöjligen hjelpas eller förekommas genom något slags ordnande af arbetet vid Myntverket. Angående Kontrollverket hafva Revisorerne ansett benämningen »expensmedelsräkning» böra förändras till »redogörelse för förslagsanslaget till omkostnader för Kontrollverket». Mig synes det vara temligen likgiltigt huru denna räkning benämnes, men då jag icke förmår inse, att någon egentlig vinst genom förändringen kan uppsU och det väl skulle kunna hända, att, om den föreslagna långa benämningen eller definitionen nu antages, ett annat års Stats-revisorer efter någon tid tycka densammajiellre böra utbytas mot en annan lämpligare, finner jag mig föranlåten att i underdånighet icke tillstyrka nådigt bifall till förändringen. Med djupaste underdånighet, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte: JOACH. ÅKERMAN. Stockholm den 31 December 1861. 291 — (jfvcr-direktörens vid Landtmätcriet underdåniga utlåtande öfver livad i 1861 års revisionsberättelse förekommer rörande böter och vitén vid tjeneral-Landtmäteri-kontoret. Underdånigste Utlåtande.
Föredrogs ånyo och bifölls RiddarhusUtskottets den ii sistlidne JaDuarii aflåtne, och den i dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående ifrågaställde ändringar i Reglementerne för de Academiske Riddarhus-Stipendierne. Företogs till pröfning LagUtskottels den 12 sistlidne December under N:o 153 afgifne och den 28 i samma månad e. ra. på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 44 förut meddelte Betänkande, i anledning af Rikets Ständers Justiliae-Ombudsmans EmbetsBerätlelser och Allmänna redogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutne tid. Grefve Gyldenstolpe„ Anton Gabriel: Som jag förmodar är icke allenast detta Utlåtande af de öfrige Stånden bifallit, utan äfven Skrifvelsen derom expedierad. Friherre Cederström, Jacob: Jag får äran upplysa, att, på sätt Hr Grefve Gyldenstolpe Den 5 Februari! e. m. y3 uppgifvit, ExpeditionsUtskottet under den 26 sistl. Januarii afgifvit förslag till underd. skrifvelse i denna fråga, och att samma skrifvelse redan är tifl Kongl. Majit expedierad. Herr Rosenqvist j Fredrik Leonhardj uppläste följande:
Jag skulle önskat, att Herr Ribbing, då han vill yttra sig i ett ämne, inhämtade upplysningar i de handlingar, som hafva afseende på saken, och ej citerade reflexioner af främmande corporationer, som ej dermed haft befattning. Då skulle han icke hafva gjort sig skyldig till misstag, som äro rakt stridande mot det verkliga förhållandet. Långt ifrån att Södertelje CanalBolag är det Bolag, hvilket varit mest gynnadt, har det gjort de största enskilta uppoffringarne, varit modestast, och euligt privilegierne haft rättighet till ränta på insättningarne; men långt ifrån att begagna denna ränta till utdelningar, har det använt den helt och hållit lill företaget. Dessutom har detta Bolag ökat sina insättningar ända till 55o procent af det tecknade Capitalet, 188 Den 8 J a n uar i i f. in. så att Bolaget ungefärligen belall | af förelaget ensamt, och insatt 5i gånger så stor summa sorn det utlofvat, då deremot Götha CanalBolag verkeligen icke inbetalt mera än 6o procent. Hjelmare Canal tyckte sig göra en stor generosite, då Bolaget förklarade sig vilja fullborda Canalen med det gifna anslaget. Det har likväl låtit utdela den ränta å ActieCapitalet, det under hela byggnadstiden åtnjutit. Hela utdelningen, som Södertelje Canal har fått från 1828 till 1827, går tili ungefärligen 1 procent af det verkligen insatta Capitalet. Det är allt hvad delta Bolag begagnat till egen fördel af de af Staten beviljade förmåner, sedan det, räknadt efter tecknadt Capital, insatt 55o procent, och bestridt ^ af hela kostnaden. Södertelje Canal är likväl en Canal just i den genre, som Herr Ribbing anser vara den vigligasle, då den är ämnad att befordra afsättningen från det inre af landet till hufvudstaden, och att hindra behofvens införande från utrikes orter. Jag hemställer, om icke just för den inre communicationen det är angeläget att befria fartygen från att om hösten, då varorne bäst kunna afsältas, gå den för de smärre så farliga Landsortsvägen.
Sedan, i anledning af Herr Prosten Doctor Stenhammars, tili Lagutskottet, remitterade Memorial, angående bland annat tjenliga författningars vidtagande emot allmänna förbrytare, Utskottet uti afgifvet Betänkande under den 18 sisth Martil förklarat: alt enar Herr Döctorn hvarken bestämdt 398 LagUt skottets Betänkandeit. uppgifvit i hvad delar allmänna Lagen eller cie Författningar, hvilka hafva afseende å de af Herr Doctorn uppgifne händelser, då Ämbetsmän förskingra allmänna medel, tarfva förbättring, eller något förslag dertill framståldt, Utskottet ansåg sig icke vara i tillfälle att efver motionen i denna dsl något vidare utlåtande meddela ; så har, vid föredragning af delta Betänkande hos Högv. PresteStåndet, Herr Doctor Stenhammar deremot anmärkt, att på enahanda grander, sona Utskottet deri antagit, skulle hvarje Utskott efter behag kunna försätta sig i den fullkomligaste overksamhet; men att, så snart den enskilde Riksdags» mannen uppgifvit bristen och behofvet, skall det tillhöra Utskottet att pröfva, bestrida hans uppgift, eller medgifva den och föreslå hjelp; och har Herr Doctorn vidare framstålt den fråga, om icke, när eu MagazinsFörvaltare kan förskingra öfver looo tunnor Spannmål, utan att balancen röjes f>rr än något för sent; när på ett ställe LaadsSecreterarsn bryter Åmbetsbrefven och stoppar pencingarne till sig, när på ett annat han tillegnar sig Discontlåner, och låter Pantén gå under klubban för Medel, som Jordegaren aldrig fått; när publik Ämbetsman skackrar med utrikes Saltpetter, missbrukar namn för sin vinningslystnad; när Kronans utgifter dessutom för rättegångar och undersökningar i så beskaffade Mål uppgå på ett ställe till 10,000, på andra till 6 å 8000 R;dr, sådana händelser och allmäna Lagutskottets Betånkanden. 399
Och 49 § i Riksdags ordningen i enlighet dermed erhålla följande tilläggning efter orden Den 22 September 1810 69 »ligga på bordet till nästa plenum: då Ståndet äger att pröfva, huruvida sälten är värd upmärksamhet eller ej, och i följe deraf bevilja eller avslå den remiss till Utskott, hvilken såsom för ett måls slutelig a afgörande oumg angelig en nödvändig altid måst detsamma föregå». Igenom dessa modifikationer skulle efter min tanka den öfverdrift i utvidgningen af individuens verkningssätt uppå det hela af Lagstiftningen förekommas, hvilken annars, jag fruktar det, förr eller senare skall sönderbryta Stats-Författningen eller bereda dess undergång. Det återstår nu att rättfärdiga, hvad jag anfört ang[åen]de en öfver verkliga behofvet utsträckt frihet för individuens åtgärder, hvarvid jag i synnerhet haft afseende på de uti 110 § af RegeringsFormen och 78 § af Riksdags-Ordningen innefattade stadganden ang[åen]de möjligheten af tilltal. Onekeligen är dessa §§:rs syftning och afsigt [i] högsta måtton enlig med vad den bör vara, men jag tror de fordra ett närmare bestämmande för att upfylla sitt ändamål. Detta kan icke vara annat än att individuen, såsom Nationens ombud, må äga fullkomlig säkerhet för tilltal för allt, hvad han gör i denna egenskap och i kraft af detta updrag; men detta senare utmärker äfven gränsorne för dess åtgärder. Lika litet som ett rättstillstånd vore möjligt, om Lagen annorlunda än i laglig väg kunde omskapas, lika litet kan individuen anses frikallad från de förbindelser, han såsom Nationens representant är skyldig Grundlagen och såsom enskild man hvarje af sina medborgare. Då han bryter dessa, har han öfverträdt gränsorne af det updrag, Nationen honom ombetrodt, och han bör då kunna ställas till ansvar för att i laglig väg dömmas. Svårigheten ligger endast deruti att bestämma casus, när öfverträdelsen inträffar. Uti de nyss nämnde §§ af Regerings-Formen har Lagstiftaren trott, att det dertill borde erfordras minst %-delar af det Stånd, hvars medlem den anklagade skulle vara.
M:t täcktes låta utarbeta och för nästkommande riksdag framlägga fullständigt förslag till en ny bibliotheksbyggnad med dervid bestämd byggnadsplats»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad; och blef denna propos. med ja besvarad. Utsk:ts hemställanden biföllos. 121:sta punkten. Gr. Sparre, Erik: Så vidt jag kan fatta, är den ifrågav:de anstalten helt och hållet en enskild spekulation, tillkommen för att förtjena penningar medelst de besökandes serverande med s. k. bad, och jag kan ej inse, hvarför Staten skall understödja ett sådant fullkomligt privat företag. Att ett sådant understöd lemnades vid sista Riksdagen må nu så vara; det skedde för att befordra anstaltens sättande i verket, med att dylika bidrag Den 1 Miij. 9 från Statens sida allt framgent skola lemnäs, kan jag för min del ej finna lämpligt. Jag får således anhålla om afslag å denna punkt. Hr Huss: Med anledning af den enda invändning, Gr. Sparre haft att emot detta anslag framställa, nemi. att det vore olämpligt att Staten lemnade bidrag till en inrättning, som vore ett helt och hållet enskildt företag, vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att alldeles enahanda förhållande eger rum med den i 118:de punkten omnämnda anstalt, till hvilken dock IL o. Ad. ej dragit i betänkande att lemna anslag, på grund af den välgörande verksamhet, den utöfvar. Således torde det af Gr. Sparre anförda skäl till afslag helt och hållet förfalla. Hvad nu särskildt den ifrågav:de inrättningen beträffar, så har jag tillförlitlig kännedom om, hurusom vid densamma ett stort antal personer från Stockholm och landsorten utan afgift erhållit och dagligen erhålla vård, samt att kostnaden derför vida öfverstigit det belopp, som blifvit från Statens sida lemnadt. Med det anslag, som för närv:de gifves, är det nätt och jemt att anstalten bär sig, men föreståndaren hoppas, att när den blir mera allmänt erkänd och uppskattad, skall Staten ej vidare behöfva med anslag understödja den. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan i denna punkt.
Utlåtande N-o 100, jemförd med Utlåtandet N:o 211. § 215, angående uppbörden och redovisningen af allmänna bevillningen; § 216, angående uppbörden af kortoch tidningsstämpelafgifterna samt kostnaderna för tidningsstämplingens verkställande: § 217, angående summariska räkningarne öfver Riksgälds-kontorets medel; t? 218,. angående Landtränteriernas inånadsförslag rörande samma medel; 4 Stats-Utslcottets Memorial N:o 230. § 219, angående dessa medels leverering, till Riksgälds-kontoret, äfvensom landtränteriernas remisslage, samt § 220. angående vederbörande tjenstemän tillerkända observationsoch indrifnings-arfvoden; äro lika lydande med 231, 232,233,234, 235 och 236 §§ af nu gällande reglemente. § 221, angående Riksgälds-kontorets hufvudbok samt den särskilda redovisningen för de till jernvägs-anläggningarne upplånta medel, grundar sig dels på innehållet af § 237 i nu gällande reglemente, dels på det hittills iakttagna sättet för bokföringen af sistnämnda medel, hvilket bokföringssätt Utskottet, för sin del, funnit redigt och ändamålsenligt. Ehuru de vid innevarande riksdag till enskilda jernvägsbyggnader beviljade län skola utbetalas af de medel, som för sådant ändamål komma att upplånas, torde dock de i följd af sådan utbetalning uppkommande fordringar böra från den särskilda räkenskapen öfverföras till
Men utom att man för förklaringen af ordet depositioner i allmänhet (till skilnad från den deponerade serskilda fonden för Riksgäldssedlarnes af Banken öfvertagna inlösen) finner lätt claven i alla de från Fullmägtige, Revisorer och Utskottet utgående ofliciela handlingar, som rört de olika meningarne inom Banco-Styrelsen, rörande sedelstockens beräkning efter sista Ständers beslut, och i hvilka härmed betecknas allmänna och enskilda Verks och personers i Vexel-Banken på löpande räkning insatte (deponerade) och outtagna medel, innehålla sjelfva Ständernas senast fattade beslut, i anledning af en annan punkt af Utlåtandet N:o 16, ett bestämdt bevis, att man ej afsett att under sedelstocken inberäkna creditiv-behåilningarne, Rikets Ständer hafva nemi., i afseende på 22:a punkten, mom. a., 5:e satsen, beslutat: ”att alla å (de beviljade nya cassa-) creditiven dragna assignationer skola ”med görligaste första Banken aviseras, samt deras belopp inberäknas uti ”Banco-sedelstocken, så snart sådan avis ankommit.” Detta stadgande, som grundar sig på den förutsättning, att troligen dessa assignationer komma att löpa i allmänna rörelsen såsom annat sedelmynt (hvilket ej är förhållandet med dem, som utställas å nu befintliga creditiv) skulle sakna all Banco-Utskottets Betänkande N:o g8. rimlig anledning, om hela creditiv-behållningen (således både för de utgifna och de ännu outgifna assignationer) skulle inberäknas i sedelstocken. Sjelfva Utskottets yttrande i svar å en vid detta stadgande gjord anmärkning visar uttryckligen, att Utskottet alldeles icke afsett, att creditiv-behållningen , hvarå anvisning icke ingått, skulle inberäknas i den sedelstock, hvars belopp ansågs böra inverka på metalliska cassan.
Rosbeck» ♦ Utdrag af Protocollet i Riksens HögJofl, Ständers Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotts Plenum den 24 Maj iQij. S D. B irjades öfverläggning, x anledning af det utaf första Beredningen afgifna samt deu 18 uti innevarande månad på Bordet lagda Förslag till Betänkande, rörande Husbehofs-bränvinkbränningen i Riket och de dermed gemenskap ägande omständigheter. Utskottet ansåg tjenligt, att Betänkandet borde punktvis uppläsas, granskas och pröfvas, hvilket verkställdes, men hvarlörinnarl likväl Riksdagsmannen Jacob Ercisson från Örebro Län begärde och fick inlemna ett vid uppläsandet så lydande anförande. Till Protocollet. I anledning af hvad en Ledamot afVällofl. Borgare-Ståndet förlidne Sessionsdag skriftligen yttrat, Den 8 Juni: 835 yttrat, dels angående afskaffande af alla Krogar och Näringsställen på Landet, med undantag af Gästgifveri er, och dels angående tiden för Bränvinsbränning, torde det tillåtas mig att härvid göra några anmärkningar och i ämnet yttra mina tankar. Att helt och hållet förbjuda alla Krogar och Näringsställen på Landet, vore, efter min tanka, att gå ur den ena ytterligheten till den andia. Om det är en sanning, att nu varande mängden af Krogar har ett skadligt inflytande på sedligheten, att den bidrager till underhållandet af en inrotad böjelse for starka drycker; så ar det likväl icke mindre en sanning, att Näringsställen på Landet äro för den vägfarande Allmogen lika nödvändiga , sorn nyttiga, och att deras fullkomliga afskaffande skulle, vara en verklig orättvisa. Gästgifverierna äro endast anlagde och tillgängliga för sådana Resande, som äro berättigade att begagna Gästgifveriskjuts, och till denna dass hörer icke Allmogen. Denna, sorn ofta måste göra längre resor, dels i egna, dels i andras, och till exch med i ^Kronans angelägenheter, vid förefallande Kronoskjutsningar m. rn. skulle då vara i saknad, att under vägen kunna skaffa sig ett nattherberge för sig och sina kreatur.
Fyra för hundra årligen af det obetalda kapitalet och öfverskottet utgör afbetalning å detsamma. Då det till liqvid förfallna beloppet icke inom bestämd tid inbetalas, skall Fem procent årlig ränta å detta oguldna belopp erläggas, intilldess inbetalningen häraf verkställes. §• 66. Å det ursprungliga beloppet, Sextusen R:dr, af det, såsom bidrag till kostnaderna för en brobyggnad öfver Dalelfven, i närheten af Gustafs kyrka, under sistnämnda riksdag beviljade och år 1853 utbetalda lån böra Sex procent af det ursprungliga lånebeloppet, inom hvarje års utgång, till Riksgälds-kontoret inbetalas, hvarvid Fyra procent å det oguldna kapitalet beräknas såsom ränta och återstoden såsom kapital—afbetalning. Sker den föreskrifna inbetalningen icke inom bestämd tid, bör för det förfallna oguldna beloppet utgöras sådan ränta, som i näst ofvanstående är stadgad. §• 67 Efter innevarande års slut, bör det vid sednaste riksdag beviljade och i början af detta år utbetalda lån å Etthundratusen R:dr, för byggande af ny bro öfver llelgeä vid Christianstad, till Riksgälds-kontoret återbetalas genom erläggande af Sex procent årligen utaf hela lånesumman; hvarvid räntan godtgöres efter Fyra för hundra utaf obetalda kapital-beloppet och det öfriga utgör afbetalning å detsamma; skolande, i händelse den föreskrifna årliga inbetalningen icke å bestämd tid verkställes, dessutom till Riksgälds-kontoret erläggas den för sådant fall i föregående stadgade särskilda ränta. §. 68. Den lånesumma af Tvåhundratreliotvätuseu fyrabundratretiosex Riksdaler 32 öre, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade för inlösande af de med landshöfdinge-beställningarne i åtskilliga län då förenade ackorder, kommer, med iakttagande af den, såsom här nedan förmäles, medgifna nedsältningen uti Landshöfdingarnes i Wermlands och Kalmar län ackords-amorterings-bidrag, att, jemlikt de för sagdo lån af Kongl. Stats-kontorel ulgifna 151 obligationer
Söm medelst lagsökningens fortgång skolat på-; skyndas* förnärmad och i sin rätt uppehållen, emedan fonden lemnade fullkomlig och till och med öfverflödig tillgång åt alla; så kunde Her» rar Fullmägtige icke finnaj att eil fortfarande tillämpning af samma princip vöre menlig* hvarken i alllnänt eller enskildt hänseende betraktad. Vi håfve för vår del,enär 1819årsKgl.Kungörelse ej gifver någon anledning till Odlingslåns omsättning* och deii af sista Banco-Revisionen gifne förklaring är ovilkorlig och utan något förbehåll* ej ansett oss för närvarande kumla lemna
Skulle då åter två Stånd stadna emot två Stånd , så kan ju decision gifvas genom Nämnd j detta sätt är föreskrifvit i Grundlagen och är ett ytterligare bevis på Ständernas rätt och magt öfver Utskottens beslut, hvarifrån Constitutions-Utskottet nu först vill varda undantagit. Jag protesterar således errot all förändring i § n , och begär i grund af §• Regerings-Formen Proposition till afslag a Betänkandet. Herr Pahlman'. Om jag möjligen kunde fatta, att Constitutions-Utskottets Förslag syftade till att minska Riksens Ständers rätt och öka Utskottets magt, skulle jag visst icke med den värma yrka att då ämnet utredt och ej med den envishet försvara Förslaget. Men för att än närmare utveckla förhållandet, anballer jag att få yttra några ord. Det lärer ej bestridas att ConsfifutionsUtskottet i vissa fall, å Riksens Ständers vägnar beslutar. Tillämpningen af 106 §. är ett så tydligt bevis derpå, att det ing'lunda kan vara någon tvifvel undcrkastadt. Då det ej är förordnadt huru förhållas skall, när i Utskottet två Stånd stadna mot två, så föijer, på sätt jag förut haft äran visa, att den fråga Riksens Ständer önska,fä afgjord, icke kan bl ifva det» utan att således 8 Personer, 4 af tvänne Stånd, 564 > Den 30 April. utöfva Riksens Ständers rätt och kunna verka dertill, att en anmärkning, ehuru påtagligen grun» dad, kan förfalla. Sådant har ock Constitutions-Utskottet mera än en gång denna Riksdag gifvit exempel på. Vi hafva erfarit huru ett Anmärkningsmål ej längesedan ansetts böra förfalla, icke på skäl, utan att derföre att två Stånd stadnat mot två innom Constitutions-Utskottet. Nu lärer också ett dylikt förhållande inträffat i et» mindre betydlig fråga, nemligen om tryckning af Handlingarne i ett Anmärknings-mål rörande Friherre Cederström.
Årliga driftförvaltningsoch underhållskostnaden har antagits till , 220,000 R:dr, hvilket, med tillägg af 250,000 R:dr till ränta och amortering af anläggningskostnaden, skulle erfordra en årlig inkomst af omkring 470,000 R:dr. Denna inkomst har man äfven trott sig kunna vinna. Till detta betydande företag har jnbjudning till aktieteckning blifvit utfärdad, och man hoppas på god framgång; men för vinnande häraf är äfven något deltagande från det allmännas sida behöfligt. Utan tvifvel förtjenas det, men jag vågar ej sträcka mina förhoppningar långt. Jag inskränker mig derföre till att föreslå, att såsom ett bevis på Statens intresse för en mindre väl lottad landorts sträfvande att upphjelpa sin ställning samt i och med detsamma äfven gagna det stora hela, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla om åläggande för vederbörande Styrelse öfver Statens jernvägar, att när arbetena å Calmar—Lamhult-linien närma sig stambanan, åt detta företag lemna all den hjelp i materiel m. m., som kan finnas behöflig och med Styrelsens tillgångar vara förenlig uppå sådana vilkor, som vederbörande komma att bestämma. Jag anhåller vördsamt om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott och att dit få aflemna de vidare upplysningar, som för sakens befrämjande kunna erfordras. Stockholm den 14 November 1865. Reinhold Charpentier. Motioner hos Riddtrskaptt och Adeln 1865. Af Herr von Knorring, Erik Oscar, om pension åt öfverste-löjtnanten, Friherre Ulf Carlsson Sparres enka, Friherrinnan Kerstin Sparre, född Vult von Steijern. Den 30 December förlidet år afled en af Svenska arméens veteraner, f. d. Öfverste-löjtnanten Friherre Ulf Carlsson Sparre, efterlemnande enka och sex oförsörjda döttrar, deraf den yngsta endast 11 år gammal, i ytterst knappa omständigheter.
Magazins-Inråttningen med stor Spannemålsbehållning, som stod till högt värde och en fordran för utborgnd Säd af nara En och en half Million Riksdaler Banco, var således, då 1820 år symniga skörd inträffade, i det tillstånd, att Directionen hvarken kunde realisera Lagret inom Landet, eller påräkna någon skyndsam indrifning af Inrättningens utestående fordringar. Ue föregående årens omsorger att anskaffa Spannemål, för att afhjelpa tryckande behof hade vål upphört, men bekymmer af motsatt beskaffenhet yppades nu. Jordbrukaren, som under de föregående åren, förmedelst låtta lånebitråden och en särdeles lönande Spannemålsafsåttning, verkställt betydliga odlingar, såg sig efter inbärgningen af 1820 års gröda på en gång ega ett öfverflöd af Säd, som ej allenast verkade till prisens ovanliga fall, utan äfven vållade en stockning i enskilda handeln, då försäljningen i allt för ringa mån kunde verkställas i förhållande emot den ymniga tillgången. Klagan öfver låga Spannemålspris och bristande afsättning hördes från nästan alla Rikets Provinser, och Landtmannen, som de förra Revisorers Berättelse. 213 åren fatt vidkännas tyngden af brist och behof, var nu vid ymnig tillgång på Spannemål i en ganska eftertänklig belägenhet, då dess Contanta utgifter såsom Bevillning och loner, m. m. skulle utgå till nästan oföråndradt belopp, som under de tider då Spannemålen var i högt värde. Lika, om icke större, ån då Spannemål till Landets undsättning behöfde anskaffas, yttrade sig nu den allmänna fordran på Magazins-Inråttningen, att den skulle upprätthålla de fallne Spannmålsprisen.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med uppgifter å Clereciesamt Skole-Staternas anslag och löne-inkomster; N:o 442V med anmälan af ett vid Förstärkta Stats* Utskottets sammanträde förelupet misstag. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Stats Utskottets den r3 dennes på bordet lagde Utlåtande, JY:o 4%» angående af Kammar-Rätts-Rådet S, Lindberg och Häradsskrifvare»! A. Halldin sökt eftergift af deni å - Prot. Ut dr. d. 21 April i835. 3-* lagd betalningsskyldighet för förre Kronofogden J. II. Hofling.? uppbördsbrist. S. D. Bifölls Lag-Utskottets den Q dennes på bordet lagde Utlåtam de, N:o igo, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, N:o 64, öfver väckte motioner, om antagande af en mera fri assignerings-rätt enskilde emellan, än nu eger rum. S. D. Återremitterades Banco Utskottets den j3 dennes på bordet lagde Betänkande, N:o 120., i anledning af Herr Nordenankars motion, angående de till Bankens disposition reserverade vinst-medels användande tili uppköp af Riksgälds-Conlorets obligationer. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco Utskottets den i3 dennes på bordet lagde Memorial, N;o iaj, med öfverlemnande af förslag lili sammanjetnkning af Riks-Ståndens beslut^ i anledning af Memorialen N:ris 84 och 88, vidblef Ridderskapet oeh Adeln sina, i anledning af nämnde Memorial, förut fattade beslut, samt godkände de föreslagne voteringspropositionerne. S. D. Lad es till handiingarne Banco-Utskottets den i3 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 122, lill svar å de ifrån Välloflige BorgareStåndet ankomne ålerremisser å Utskottets Betänkande, N;o 98» samt Mern..