Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser derföre att, om man nu vill göra försök med införande at ett. inhemskt fondsjstern, detta bör ske endast fakultativt, men icke uptagas i beräkning vid bestämmande af det belopp, som erfordras, i följd hvaraf jag anhåller om bifall till den föredragna punkten i Utsk:ts Betänk., med den förändring, att siffran bestämmes till 25 i stället för 20 millioner. Hr Stjernsvärd: Jag bekänner, att jag ej anaer mig mägtig af några stora finansberäkningar. Jag närmar mig, i afseende å denna fråga, dock mest den åsigt, som vid den allmänna öfverlägguingen uttrycktes af en ledamot af BondeSt:t, att om medel Den 15 Februari f. m. 487 nu ovilkorligen behöfvas, det vore bättre att anskaffa dem genom skatteförhöjning ä,n genom lån. Det är egentligen med anledning af ett yttrande af Frih. Hamilton, jag begärt ordet. Han framställde nemi. vigten af jernvägarna för vårt lands försvar, och jag nekar icke deras betydelse i strategiskt hänseende. Men vt må dervid se till, att vi icke komma ur askan i elden, så nemi:- att vi, för att bevara och skydda vår sjelfständighet, vidtaga åtgärder, som verka till alldeles motsatt syfte. Jag har förut tagit 1810 till utgångspunkt, och jag måste ånyo göra det, äfven om man skulle uprepa hvad sora i ett föregående plenum sades om Thors bockar. Vill man då se till hvad nationen offrat för försvaret, så finna vi, för att blott hålla oss till de kontanta anslagen, utan att räkna boställen, indelt spanmål, med flera dylika poster, att budgeten af 1809 uptager för detta ändamål 970,000 Itdr. 1857 deremot uppgår den till 6,107,000 Itdr i ordinarie utgiftsposter. Läggas härtill de extra, så kommer man upp till 7 millioner. Vi veta alla, att ett af hufvudmotiverna för statshväifningen 180,9 var att förhindra den inkräktning, man befarade från Ryäslands sidin, och att uprätthålla vår nationela sjelfständighet.
Orsaken härtill ansåg motionären förefinnas deruti, att Allmogen och köpingarne i Norrige hade en större seglationsfrihet, än hos oss. I Bih. till R. St. Fröt. iSSO f iS5t. 7 Sami., 2 Afd., U Bält. 2 Lagsami Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtskottens Betänkande, N:o 10. Norrige, liksom Finland, finge nemligen den skärgårdsbonde, sorn egde fartyg, sjelf föra detsamma; och sådana fartyg gingo, befraktade med trädvaror, till Holländska, Belgiska, Fransyska och Engelska harnnarne; du deremot Svenska skärgårdsböuder, sorn egde fartyg, icke fingo sjelfve föra dem, såvidt de skulle gå utom Östersjön och längre än till Danska harnnarne i Kattegat; utan måste de i sådant fall öfverlemna fartygens förande åt examinerade skeppare. Då dessa och deras styrmän skulle hafva icke blott dryg betoning, utan jemväl bättre kost och fartygsutreduing, än skärgårdsbonden skulle bestå sig och sitt folk, i fall han sjelf förde fartyget, blefve häraf en naturlig följd, att allmogen i Norrige, som icke %rar underkastad ett slikt tvång, skulle kunna göra resor till Nordsjöhamnarne för vida lindrigare pris och utföra våra trädvaror för vida lägre frakter, än vi sjelfve. Någon olägenhet af ett bifall till det framställda förslaget ansåg motionären icke kunna uppstå, enär den egare till en varulast, som ville anförtro densamma åt en icke examinerad skeppare, ju hade i sitt fria val att göra eller låta såsom han tyckte. Lag-utskottet har för behandling af denna fråga sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; och få de förenade Utskotten deruti nu afgifva sitt yttrande. Utskotten kunna ej dela motionärens åsigt, att någou annan olägenhet icke blefve en följd af bifall till det af honom framställda förslag, än den, som kunde uppslå för egaren till last, då han anförtrodde densamma åt oexaminerad skeppare.
Jag anser alldeles omöjligt, att den af den siste värde talaren framställda åsigt kan af R. o. Ad. gillas, eller att den, som i en lifsfarlig befattning kläder skott för sitt fädernesland, skall af samhället så belönas, att hans efterlefvande enka och barn varda leonade i nöd, under det Staten säger: »er man hade ingenting der att göra!» Det är väl en allmänt antagen sats, att enka och barn i viss mån inträda i fadrens rättigheter till pension, och R. Stir hafva också i allmänhet gått så tillväga. Skulle nu ett undantag härifrån göras, så vore det mycket att beklaga. Då Hr Montgomery sagt, att jag icke anfört något skäl, ber jag att få nämna, att mannen i Statens tjenst tillsatt hvad som måhända är mera än lifvet, nemi. helsan, och ådragit sig en nära nog obotlig sjukdom. Det är Hr Thams enka, som under den långa vården om honom ådragit sig sjelf sjukdom, och hvilken man nu vill lemna i nödställd belägenhet. Jag ber slutligen blott att få påminna derom, att det är fråga om’ hälften 326 I)en 29 Augusti f. m. af den pension, Hr Tham under sin lefnad fick upbära och som han fortfarande bibehållit, derest han fått lefva. Hr Printzensköld: Om jag måste erkänna, att subjek tiva tycken till en viss grad måste bestämma StatsUtsk:ts beslut i fråga om pensionering af tjenstemäns enkor, så måste jag å andra sidan äfven erkänna, att godtycket i denna punkt icke gått så att säga systematiskt tillväga. När man genomläser punkten, finner man, att Tham blef tullinspektor 1833 och att han i ans:de till sjukdom nödgades 1851 taga afsked. Han har således tjenat Staten i 17 år, och vid betraktande af beskaffenheten af denna tjenstgöring, då han understundom under storm och oväder måst gifva sig långt ut på hafvet, synes det mig som det vore en pligt af Staten, att, då han numera med döden afgått, i någon mån understödja hans enka och barn.
Rättelser i Lag-Utskottets Betänkande} N:o 37. \ 5 nedfr. st. hvarigenom dels den — l. hvarigenom förklaras dels att den -3 — st. vissa brottmål! skall — l. vissa brottmål skola m. till n. St. Troi. 1S30 fr issi. ? Sami., i A/d., 26 114/l. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Lag-Utskotlets Betänkande, Jtä 40. 1 M 40. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Aug. 1851, kl. 11 f. m. Betänkande i anledning af väckta motioner angående bordsrättens upphäfvande. Dessa motioner äro väckta inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln och Hedervärda Bondeständet af Herr Dahlman, IV. F. A. och Riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtland. Den sistnämndes framställning är emedlertid vidsträcktare lin den förres. Då nemligen Nils Larsson yrkat att rättigheten till börd måtte upphäfvas så väl å land som i .stad, har deremot Herr Dahlman endast föreslagit upphörande af denna rättighet i stad; och det är med anledning häraf samt då den bördsrätt, som lagen medgifver till försåld jord å landet, är till så väl grund, som beskaffenhet väsendtligen olik den, hvilken utöfvas i stad, som Lag-Utskottet, hvars utlåtande öfver omförmälde motioner blifvit infordradt, vid fullgörande af detta åliggande till besvarande först upptager frågan om upphäfvande af börds-» rätten å landet. Ehuru denna rätt, efter motionärens förmenande, skulle vara »så införlifvad med folkets vanor och föreställningsrätt, att man anser den, såsom något nödvändigt och rättsenligt», syntes likväl flera skäl tala för borttagande deraf.
1 enligt hvacl Utskotten serskilt inhemlat, en stor del af berörde farkoster äro uppruttnade och odugliga samt andra åter tarfva reparation, få Utskotten hemställa, att Rikets Ständer, med stöd af dessa förhållanden, må hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att, efter anställande undersökning om nyttan och behofvet af Hofjaklvarfvet, Kongl. Maj:t mätte taga i Nådigt öfvervägande, huruvida icke detta etablissement må efterhand kunna inskränkas eller helt och hållet indragas. Stockholm den 4 April 1845- jReservationer af Herr Munck, B”Den föreslagna underdåniga skrifvelsen är i min tanka d>åde onödig och olämplig; onödig, derföre att Kongl. Maj:t redan gifvit bevis på Dess Nådiga omtanka att tillvägabringa den bushållning med Statens medel, som med Statens fördel kan stå tillsammans, och olämplig derföre, att Rikets Ständer vid sislförflutne Riksdag afslogo en motion om Kongl. Ilofjaktvarfvets indragning, på den grund, att frågan, huruvida detta serskilta varf må vara af behofvet påkalladt, lämpligast borde till pröfning förekomma, i sammanhang med en generell plan för ordnandet af sjöförsvaret, hvarvid flottans serskilda etablissementer komme att närmare bestämmas.” Häruti har Herr v. Axelson instämt. Af Herr Råfeldt, A.’. ”Då Kongl. Majrt, uti Sin Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, gifvit tillkänna, att väsendtliga förändringar erfordras inom 5:te Ilnfvudtiteln eller försvarsverket till sjös (hvarunder Kongl.
Såsom exempel derpå, att, efter upphunnen mognare ålder, det är lätt att på kort tid lära gamla språk, kunna anföras de vid philosophiska candidat-examens undergående skicklige befunne orientalister, som vid ankomsten till universitetet voro för den orientaliska litteraturen alldeles främmande. Jag anser alltså, att gymnasium bör utgöra fältet för den egentliga lärdomen och början till högre vetenskaplig bildning, samt att de, under detsamma, lägre afdelningarna utaf allmänna läroverken böra förenas till en, med namn af elementarskola, i hvilken så väl den allmänna medborgerliga bildningen, som grundläggningen för öfvergång derifrån till lärdoms-afdelningen, gymnasium, äro att finna. Denna skola föreslår jag alt inrättas med fern classer och förses med en rector och fyra colleger samt en dupplicant, som inom de fyra öfre classerna i undervisningen biträder, der sådant erfordras. Särskilde apologister och lärare i främmande lefvande språk vid skolorna blifva härigenom öfverflödiga. Häremot torde invändas, alt för mängden af lärjungar i en sålunda af tvenne till en förenad elementarskola antalet af lärare blifver för litet. Men i fä af de nya skolorna torde tilloppet blifva så stort, som i Clara lärdomsskola i Stockholm, der antalet under sislförflutna vårtermin uppgick till 197, och denna skolas lärare äro ej llere, än de nu för en elementarskola föreslagne. Dessutom kan, i händelse af clt alltför stort antal lärjungar, lärarepersonalen förstärkas med extra dupplicanter, för hvilkas aflöning ett särskildt anslag kunde vara alt tillgå. Läroämnena i den föreslagna elementarskolan skulle blifva i Första classen: chrislendom, efter cathechcsen, välskrifning, allmän satslära, använd pä modersmålet, arithmetik, historia, fäderneslandets, geographi, fysisk samt fäderneslandets, bota nik, första grunderna.
— N:o 106. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 46, öfver väckta motioner om förändring af 24 Cap. 8 § MissgerningsBalken, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen. X. B. 93. A. 343. E. 460. — N:o 107. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 91, öfver väckt motion om förmånsrätt för förskott, lemnadt på varor, som blifvit till försäljning emottagna, m. m. X. B. 356. A. 410. E. 485. — N:o 108. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 92, öfver väckta motioner om förändring af 17 Cap. 2 § RätlegångsBalken, angående den kraft lill bevisning, som bör tillkomma böcker öfver handel och köpenskap. X. B. 356. A. 410. E. 485. — N:o 109. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 82, öfver väckta motioner om förändring af lagens stadgande rörande testamentsfriheten och gåfva med varm hand. X. B. 463. 508. A. 548. — N:o 110. i anledning af väckt motion rörande omarbetning af Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, angående lagens rälta förstånd och tillämpning i mål, som röra klander å fast egendom, samt hvad vtlerligare vid lagfarts beviljande bör iakttagas. X. B. 463. A. 508. •— N:o lil. i anledning af skedd återremiss af Utskottets betänkande N:o 54, öfver väckta motioner om dels upphäfvande af lagens stadgande angående summa appellabilis, dels ock nedsättning af det belopp, hvartill densamma är bestämd vid Rådstufvurätten i staden Fahlun. X. B. 463. A. 508. E. 563.
Vid detta förhållande, och då, i det fall, att densamma skulle på statens bekostnad upprättas, dertill kom me att erfordras ett högst betydligt anslag, hvilket, synnerligen under nuvarande förhållanden, blefve för stateu betungande att utgöra, samt ej heller vid den nu skeende statsregleriugen är påräkuadt, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke må för närvarande till någon Rikete Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 Juli 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 28 Juli, kl. a e. jb Memorial, angående minskning i Utskottets kansli-personal. Sedan göromålen inom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-ulskottet i dea !t»ån minskats, att indragning af kansli-personalen kan företagas, så har Utskottet beslutat, att 3:ne notarier och 2rne kanslister skola från och med den i instundande Augusti med sin tjenstgöring hos Utskottet upphöra; varande således i Utskottets tjenst, efter nämnde dag, endast qvarstående, utom sekreteraren, en notarie; hvilket Utskottet härmed skolat hos Rikets Högloft. Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 27 Juli 1848. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktatckkiukt, 1848. Allm, Besv.- och Ekon. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Aug., 11. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållna åter-remisser utaf Betänkandet tS\a 93, angående ifrågastählt framläggande af Cnions-Kommitté ns förhandlingar inför Rikets Ständer. Detta Betänkande har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presfe-ståndet bifallet och af Borgareoch Bonde-stånden åter-remitteradt, men då Utskottets afstyrkande af motionärens förslag är af 2:ne Riks-stånd gilladt, och frågan alltså förfallit, lära åter-remisserne icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 18 Augusti 1848. Bih. till R. St.
Stats-Contoiret hoppades, det Kongl. Maj:r ej allenast af hvad Riksens Stan-, ders Herrar Revisorer anmält utan i synnerhet af hvad Stats-Contoiret under loppet af tiden haft tillfälle, att inför Kongl. Majit andraga och hemställa, Nådigst täckes finna, att StatsContoiret icke underlåtit, att, i hvad på des3 åtgärd berott, söka befrämja fortgången af detta ärende, och att, å dess sida, något hinder derför icke blifvit lagdt: att, sedan Stats-Contoiret, under den 15 sistledne December kunnat förskaffa sig del af Kongl. KarnmarColIegii ProvinceContoirs tillstyrkande om KandsContoirens samt Kronofogdarnes och Häradsskrifvarnes hörande, inItian någon granskning af ämnet härstädes företoges,1 pär Stats-Contoiret samma dag till Kammar-Colle^ium förklarat, att Stats-Contoiret för sin del ansåg ett sådant hörande icke blifva nödigt, utan att •Province-Contoiren borde sig i hufvudsaken, utan ridare tidsutdrägt, utlåta: samt sluteligen, att Stats Contoiret uti Circulair-bref afdeni5nä$u 1710 Stats-Utskottets Ftiank anden'. ledne Januarii ytterligare anmodat Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands, Skaraborgs och Kopparbergs Län, att sky ndesatnmeligen in* lomma med tle felande Omsluten för 1810 lill och med 1814, men i synnerhet det för 1810, på det hagot vidare hinder och uppehåll för Riks Hufvudbokens författande icke trid möta. Utom hvad Herrar Revisorer hos RiksenS Högloft. Ständer sålunda anmält, hafva jemväl under innevarande Riksdag motioner i detta ämne inom Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit väckte; och, sedan Stats*Utskottet deröfver utlåtande afgifvit samt Riksens Höglofl.
Strömrensningarne, (Statsoch Banco-Utskottens Betänkande N:o 26.) . , Anvisningar på 1827—29 årens StatsVerkets öfverskott (StatsUtskottets Betänk JN:o 154, sid 44*3.) . * » • „ Anvisningar på Öfverskotten (StatsUtsk. Betänk. „ Dito på RrgldsGontoret, utan uppgifven tillgång (StatsUtsk. Betänk. i\:o 335, sid. 96.) 38,747. Behållning, utan någon päräkning af StatsVerkets Öfverskott för åren i83o—34 • och U t g i f t e r 1829—34. Af StatsVerkets Öfverskott 1827—29, (StatsUtskottets bifallna Betänkanden Nto r54, sid. 4*8 och M:o 255, sid. xvii.). 234,g4o. Af StatsVerkets Öfverskott 1827—2g, (StatsUtsk. bifallna Betänk. N:o 255, sid. xvii.) 5go,ooo. Finska medel (samina Betänk, och sida) . 80,000. Af Allmänna MagazinsFonden (dito dito) 750,000. Dito Dito (dito sid. xix.) 200,000. Af 1828 års Banco-vinst 171,000 R:dr, sedan 71,000 afgått till RtgsConloret (Stats Ulskottets Betänk. N:o 255, sid. xvii.) 100,000. Af Allmänna Bevillningen (StatsUtsk. bifallna Betänk. N:o 255, s. Dito Dito (StatsUtsk. Betänk. K.’o 335, sid. go.) , . i52,ooo. t 202 OQO Af Banco-vinsten för åren 1829—34 (Statsoch Banco-Utskottets Betänk.
Förslag till. ändring i Grundlag, sorn Utskottet sjelfmant, eller uppå derom af Riksdagsman väckt fråga, till Riksens Ständer öfverlemnar, skall, oni intet däremot från något Riksstånd anmärkes, förblifva hvilanda till nästföljande Riksdag och då af Riksens Ständer af göras. Får der förslaget af något Stånd ej genast, oförändradi, godkänd l, skall det lill Konstitutions-Utskottet återförvisas med do dervid gjorda anmärkningar. Del förslag, Utskottet, till svar derå. framlägger, lige Standen antingen förkasta, eller, med eller ulan förändring, godkänna. Godkännes förslaget af minst Irenne Riks-Stånd; förblifve det hvilande lill näs/påföljande Riksdag. Förkastas del af minst Irenne Riks-Stånd; förfalle. Godkännes del af tveinne Stånd, men förkastas af de tvä öfriga,• da skall Konstitulions-Utskoltet, genom val Samt. 3 Haft. 4 2(> Konstitutions-Ulskottets Memorial, N.-o 4. då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta. Afstyrkcr Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; Gällande i detta fall tre Stånds mening och, om två Stånd stanna emot två, deras, som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förevändning Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla Riks-Stånden till Konungens Förslag, begäre de dag, att på Riks-Salen få Riksens Ständers bifall dertill afgifva. Antaga icke Riks-Stånden samfäldt Konungens Proposition, vare den afslagen, och aflemne Riksens Ständer sitt afslag med skälen dertill skriftligen till Konungen genom deras Talmän.
Jag godkänner visserligen den åsigten, att inträde på Riddarhuset icke hör kunna fordras af Åhörare såsom en deras rättighet, utan att de höra tillåtas vara närvarande vid våra öfverläggningar endast i följd af Ridderskapets och Adelns begifvande; men för mig är det obegripligt, hvarföre offentligheten I Den 3 Februarii f. ra. 77 ej ändå kunde anses såsom ett begifvande, örn ock den infördes i RiddarhusOrdningen. I det afseendet får jag förena mig med Herr Tham. Dessutom får jag, mot hvad som blifvit yrkadt i afseende på beslutets införande endast i Ordningsstadgan, påminna, att denna Stadga ej är annat än en öfverenskommelse otn hvad vi inom oss hafva att iakttaga; den kan ej innefatta stadganden hvarken om rättigheter eller skyldigheter för andra, ty då skulle de hafva deltagit i öfverenskommelsen derom. Jag anhåller derföre, att sedan Herr Grefven och Ordföranden för ordningens skull först utrönt, om Ridderskapet och Adeln åstundar återremiss, Herr Grefven ville sedan gifva oss sin tanka tillkänna, hvilket gifver oss en mera säker riktning för frågans vidare behandling. Herr Crusenstolpe, Magnus: Alt en publicist uppträder att tala för publiciteten, lär ej förefalla någon inom detta Stånd underligt. Att det är en långvarig öfvertygelse hos mig om dess gagn, icke det tillfälliga yrket, bevisas tillräckligt af min reservation vid sista Riksdagen. Allt sedan har min öfvertygelse ej blifvit rubbad; men den har i dag blifvit skakad genom den tillökning i personalen, hvarmed Herr Rosenqvist hotat oss. Jag styrkes ännu mera derigenom i den mening, att en öfvergångsperiod i delta, som i alla andra afseenden 7S Den 3 F e b r u a r i i f. m. måste äga rum, och att offentligheten endast bör antagas, på det sätt RiddarhusUtskottet föreslagit. Alldeles i motsats mot hvad Herr von Hartmansdorff och Friherre Anckarswärd yrkat, måste jag således begära proposition å Utskottets memorial, med undantag af frågan , om det reglementariska bör införas i RiddarhusOrdnirigen eller i Ordningsstadgan.
För verkställigheten af hvad Eders Kongl. Maj:t sålunda i Nåder förordnat angående Kämners-Rätternes förening till en Domstol, hafva erforderliga åtgärder af Stadens Styrelse blifvit vidtagne och äro numera i det närmaste fulländade, så att den ånyo organiserade Kämners-Rätten kan ofördröjligen träda i verksamhet; men den ifrågasatte nya Fängelsebyggnaden å Hyrkusk-gården bar, i saknad af medel, ej kunnat företagas; deremot Rådhushäktet blifvit utvidgadt och någre celler der inredde, hvarigenom detta häkte anses blifva någorlunda tillräckligt och ändamåls-enligt till förvarande af sådane arrestanter, sorn vid Kämners-Rätten undergå ransakning; och kommer äfven det i Castenhoffs-huset befintlige häkte, hvilket redan blifvit tillökt med 2'ne rum, att, efter de Norra Kämners-Rätternes flyttning ifrån nämnde hus, ytterligare tillökas och med celler förses, för att begagnas endast för Polis-kammarens arrestanter. Uti underdånig skrifvelse till Eders Kongl.
Det var en vanlig matpolett till en af stadens källare, en matpolett, som man kunde få köpa för 16 skillingar banco, en matpolett, för hvilken man erhöll sega biffstekar, dufvet svagdricka och namnlösa puddingar. Detta hån var för starkt. Brukspatron slängde en ursinnig blick på upptågsmakaren och gick åt ett annat håll. En hopplös förtviflan intog hans hjerta. Han tyckte att alla menniskor betraktade honom under hånfulla blickar. Med långsamma steg begaf han sig till ett af smårummen. I ett hörn af rummet upptäckte han sitt sista hopp. Det var Henning, som samtalade med en ung svartklädd man. Brukspatronen nalkades. Till sin stora förvåning märkte han då att den, med hvilken Henning samtalade, på sin svarta drägt bar flera ordnar samt ett bredt blått band öfver bröstet. Hvem kunde det väl vara? Han gick ett par steg närmare och igenkände ... kronprinsen. – Nå, jag måtte säga, tänkte han, talar kronprinsen med den der kandidaten. Det inger mig verkligen ännu mera aktning för honom. Men, min Gud, jag kan ju ej nu gå fram och tala om min middagsbiljett, såvida icke ... Den arme mannen funderade verkligen ett ögonblick på att gå fram till kronprinsen, falla på knä och såsom en nåd utbedja sig hans förord i afseende på en biljett till middagen. Lyckligtvis aflägsnade sig kronprinsen i detta ögonblick. Han hade blott med ett par ord lyckönskat den blifvande filosofie magistern, en ära, hvilken han denna dag lät många vederfaras. Henning upptäckte nu sin tilltänkte svärfar och skyndade emot honom. Brukspatronen kände sig knappast hafva nog mod att framställa den fråga, som sysselsatte honom så ifrigt. Han fruktade att förlora sitt sista hopp. Slutligen bemannade han sig dock och framställde sitt bekymmer. – Visserligen har jag en biljett, sade Henning, men ... – Inga men, jag betalar den huru högt som helst. – Hör mig först ett ögonblick! Vid X gymnasium finnes en lärareplats ledig, hvars tillsättande beror af biskop Y. Denne har sjelf biljett, men hans ende nästan afgudade son har ej någon sådan.