Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
i närmaro af bet allmänna om* pub, $ongl. 5Sttaj:tö ^ujlitiaj^anjleré^mPete torbe anntobaö utfe, oför* bröjligen förefagaö mib SDomffol i orten, till utrönanbe af förpålfanbet meb i frågakomne, å allmän ocfj enjlilb rätt ocp fäkerpet inmerfanbe mål, meb allt pmab bermeb egbe, eller funbe få gemenffap; maranbe berjemte förPepållet, att bereft $ongl. äpof*3fätten Pifölle pemfMan om unberföf* ning, efter ben fammaö fullPorbanbe ocp feban protocollet tiU ^ongf. — 3i — ä?of*0lätten infommit, trnbfå t>et af ranfafning&fjanblingarna, för att, t fjänbelfe birectionen af låne*contoiret, ellet någon af befi ledamöter, (lulle fjafma unberlåtit, öfmerffribit, eller afmifit ifrån meberbörligen mebbelbta förejlrifter ocl) (labganben, fora ben talan, ^marttil funbe ftnnaö fog; od) fjär $oitgf. äpof*3iätten, i anlebiting af be(ta Ijemflällanben, mebelfi refo* lution ben i5 i ftffnämttbe rnånab, öfmerlemnat till SKåb(fufmu*rätten i SUfalmö, att, i närmaro af bet allmänna ombub, forn $ongl.
Men af dessa anslag äro 3:ne förslagsanslag, nemligen: anslagen till utflyttningshjelp efter laga skiften, till odlingshjelp m. m. för krononybyggare, samt för jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar; och, till följd af förslagsanslagens beskaffenhet, skola derå uppkommande besparingar tillfalla Rikets Ständers Riksgälds-kontor, som åter är skyldigt att ersätta de å anslagen möjligen inträffande brister. Vid sådant förhållande, hafva Revisorerne trott sig böra föreslå, att, vid uppgörandet af nästa riksstat, nyssnämnde 3:ne förslags-anslag de andra anslagen frånskiljas och, med bibehållande af deras egenskap af förslags-anslag, nedflyttas i hufvudtitelns sista underafdelning: diverse anslag, der de främst upptagas, samt att de öfriga, titeln: jordbruket, handeln och näringarne tillhörande anslagen, hvilka der qvarstå, erhålla, i en gemensam rubrik, benämningen reservations-anslag. §• 4. Vidare har, under räkenskapernas granskning, förekommit, att den i 1853 års rikshufvudbok intagna total-summan af utgifterna å 6:tfe hufvudtitelns allmänna besparingar med 66 R:dr 32 sk. understiger det belopp, som memorial-boken för samma år under enahanda rubrik upptager. Vid anställd undersökning för utrönande af orsaken härtill är upplyst, att en post å 66 R:dr 32 sk., utgörande en af Kongl. Stats-kontoret, jemlikt Kongl, brefvet den 26 Oktober 1853, å Skaraborgs läns Ränteri af nämnde besparingar anordnad gratifikation till vaktbetjenten hos Länsstyrelsen E. Jolin blifvit i rikshufvudboken, å kontot för utgifterne af 6:te hufvudtitelns reservationer, intagen i kolumnen för besparingarne å anslagen till jordbruket, handeln och näringarne, och icke, såsom ske bordt, i kolummen för hufvudtitelns allmänna besparingar, hvarigenom dessa sednare alltså blifvit med ett motsvarande belopp för ringa upptagna.
Principen af utsträckt tid för husbehofs-bränning mot den så kallade salu-bränningen biträddes äfven af mig, men då jag anser det maximum af pannerymd, som för husbehofs-bränningen blifvit stadgadt till 20 kannor, vara allt för stort, då detta behof med en 15 kannors panna, efter min tanka, kunnat fyllas, anser jag mig äfven ej mer kunna vidblifva den åsigt, alt rättigheten till husbehofs-bränning må utsträckas till alla lider af året. Hade den största panna, som fått denna rättighet, enligt mitt förslag, inskränkts lill 15 kannor, hade jag ulan inskränkning af tid för dess begagnande velat lemna min röst, öfvertygad då, att dessa pannor endast blifvit begagnade af allmoge, som just genom den frihet, de egt, att, när dem fallit lämpligast, begagna rättigheten, ej ansett sig ovillkorligen nödsakade att, till undvikande af brist på varan, tillverka den i större quantitet den tid, de dertill äro berättigade; och resultatet af della förhållande skulle, efter min öfvertygelse, Blifvit en förminskad tillverkning hos de mindre hemmansegarne; då nu deremot redan en 20 kannors panna kan gifva speculalion på bränvinsbränning tili försäljning samt således derigenom en ökad produclion af varan blifva en naturlig följd. 14 B ev.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betanitande, M ]. 3:o
Efter det, genom Kongl, reglementet den 4 Juni 1859, ett likformigt porto af 2 R:dr R:mt blifvit bestämdt för hvarje enkelt inländskt telegram, utan afseende på afståndet från afgångstill adressorten, har tefordringen af dylika telegrammer i väsendtlig mån aftagit, hvaremot den utländska korrespondensen efter nämnde tidpunkt ökats, oaktadt den icke obetydliga prisförhöjning, som genom berörda reglemente blifvit för denna korrespondens fastställd; och få Revisorerne, till närmare upplysning härutinnan, bifoga följande från Telegrafstyrelsen med underdånig skrifvelse den 15 Oktober 1860 till Kongl. Maj:t ingifne tabell, utvisande telegramvexling och portoinkomst under de särskilda qvartalen af hvartdera året närmast före och efter införandet af likformigt porto för inländska telegrambefordringar. — 88 — Graderadt porto för Inrikes 1858. tredje » fjerde 1859. forsta » andra Avsände betalde telegrammer. qvartalet 40,025. Inrikes Utrikes Afsända betalda telegrammer. Portoinkomst.
Bcsv. celi Ocean.-Utskottens Betänkande JY-o ii sådane ål g ii reier, all inqvarterings-gifvare bereddes full ersa lin ing för mat åt tågande trupper, samt, i händelse förslaget vinner Kongl. Majlis Nådiga bifall, derigenom eihålles den lindring, som Motionairen synes åsyfta; lärer vidare yttrande, i anledning af Herr Trolins motion, icke erfordras. Slockholm den 21 Nov. Ankom lill Exp,-Ulskollet den 21 Nov. Betänkande, i anledning af väckt motion, om rättighet för skogsinne)iaf vare, som ej tillika disponerar betet å marken, att, för skogsväxténs befrämjande, vexelvis uppf reda och inhägna minst en tiondedel af skogsmarkens hela vidd. Höglofl. Ridderskapet och Adeln bar lill Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoltet remitterat ett lill bemälde Riks-Slånd af Herr af Ström, Israel, ingifvet Memorial, hvaruti anföres: att Regeringen gjort allt hvad som slått i dess förmåga till skogshushållningens förbättrande i Riket, dymedelst alt Kronoparkerne blifvit omgärdade, enskilde egor afvittrade och huggningen ordnad på ett, med skogens fortfarande bestånd förenligt sätt, äfvensom en Läroanstalt för skogsluishållai e blifvit inrättad och en bättre hushållning för allmänningarne anbefalld, men att ännu ett svårt hinder förefunnes mot skogarnes trefnad och tillväxt å jord af sådan natur, att en disponerar betet, och en annan skogen. Här lågo nemligen interessena, i strid med hvarandra, och skogen skulle nödvändigt helt och hållet medtagas, så framt icke någon inskränkning finge ske i den obegränsade betesrältighelen, som begagnades nästan öfverallt så, att någon ung skog aldrig finge uppväxa, enär planlorne af kreaturen, som redan tidigt på våren utsläpptes, innan ännu det späda gräset kunde lemna dem föda, år från år afbetades.
Men nvssanförde begär företer sig redan nu ganska lifligt, ehuru såväl ortliga förhållanden - aflägset läge och dyrbara kommunikationer, — sorn genom flera missvextår hårdt anlitade tillgångar, hardt när omöjliggöra dess tillfredsställande. Såsom ett medel att afhjelpa detta synes mig ett af styrelsen uti dess ofvauanförda underdåniga memorial framstäldt förslag, hvilket dock icke lyckats tillvinna sig regeringens bifall, förtjena uppmärksamhet såsom på samma gång verksamt och erfordrande jemförelsevis ringa uppoffring från Statens sida. Detta förslag lyder sålunda: “Såsom en åtgärd af synnerlig vigt för ett hastigare spridande af ädelt blod “inom landets nötboskapsafvel anser styrelsen derjemte önskligt vara, att tillfälle “beredes styrelsen till att mera verksamt än hittills bidraga till ett direkt spridande af tjurar af förädlade racer, såmedelst att sådana genom styrelsens försorg “inköptes från de ställen, der desamma kunde erhållas af fullgod beskaffenhet “samt derefter öfverleinnades till de hushållningssällskap, deras underafdelningar “eller ock till enskilde djuregare, som häraf ville sig begagna, mot ett pris ej “öfverstigande djurens kostnad, men betalningen deraf ställd på amortering. Vid “denna åtgärd skulle Staten blott behöfva uppträda såsom förlagsman, och den “begärlighet, med hvilken likartade åtgärder redan tillförene, ehuru i mycket inskränkt måttstock vidtagna af stamholländeristyrelsen, af allmänheten anlitats, i “förening med den goda verkan de visat, gifva styrelsen full anledning till den “förmodan att ansökningar om delaktighet af den fördel nämnda åtgärd innebär “icke skola saknas och följaktligen det med densamma afsedda ändamål uppnås. “Ehuru den med inköpet af ett eller annat ädelt djur förenade utgift visserligen “ej kan i allmänhet anses öfverstiga den enskilde landtmannens krafter eller erfordra Statens mellankomst, torde dock den lättnad, som härmed genom den före“slagna åtgärden beredes, under landbrukarens närvarande betryckta ställning vara “af ej ringa värde, likasom ock dylika genom Stamholländeristyrelsen på en gång “och i större skala verkställda inköp städse billigare och ofta med större omsorg “och sakkännedom kunna utföras än hvad som för den enskilde djuregaren låter “sig göra.“
Sä wida jag rätt fairat in tthaller af Konungens Nädiga proposition, rörer den ailenast Krigs-redogörelsen. Hwad den Committé angär som Slänberne beslutat stola nedsättas till granskning af Allniänna Medlens anwändning sedan är 1800, haswa twanne Ständ stivnat emot twänne, i sragan om sättet huru denna Com Z. te Band2tdra ?lfd. 47. 682 Den 14 Zebruarii. CommiltL sta!! komma att nämnas och tillsättas. Men denna Committé är något helt annat än den ifrägawarande. Denna sär endast an befatta sig med Krigs-redowisningen. Stats-Utstouet har trott att det more man nylla, alt göra denna revision, förr än ligwiderna med wederbörande fordringsägare more upgjord. Derigenom lättas mycket Commiuerades arbete. Stats»Mstotlek synes mig således hafwa gjort ratt, när det utsan deras arfwode till Zoo R:d. ett för all. Mera bor ej utläfwas innan man sett nyttan af deras åtgärder. Skulle den en gäng bliswa synbar, sä star det Riksens Ständer öppet att i nion af förrjensien öka belöningen. Nog finnas de som ataga sig detta förtroende, och till och Med, om derom skulle blifwa fräga, utan arfwode. Friherre Ltael von käolliuin. Om jag misitagit mig om innehållet af Konungens Nådiga prvpo. sition, sä är det dock i alla fall af Riksens Ständer beslutat, akt en revision stall anställas öfwer Allmänna Medlens förwallning sedan ar igoo. Sedan nu är uplyst, akt i frägan om sältet au densamma wcrkställa lwä Ständ slädnät emot twa, får jag i ödmjukhet hemställa, om nu denna sak aldeles stall komma att lemnäs i förgätenhet. Grefwe körner, ^äolpk Loran.
Ståndet förklarade, det bör den af Herr C. F. Ekholm väckta och af Vällofl. Borgare-Ståndet remitterade motionen af Utskottet behandlas. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets den 26 dennes å bordet Bih. till R. St. Prot. 1840. 9 Sami. 1 Band. g 66 Prot. Utdr. d 2g Februari 1§4o. lagda memorial N:o 3 till Ridderskapet och Adeln, angående Grundlagsenligheten af en yrkad propositions vägrande. Lades till handlingarna. Från Vällofl. Borgare-Ståndft. S. D. f. m. Remitterades följande motioner: Till Stats-Utskottet: l:o Herr Wijks, angående beräkningen af tractamenten till Städernas Magistrats-peisöner och Borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning; uti hvilken motion flere af Ståndets öfrige ledamöter sig förenat; 2:o Herr Langenbergs, angående Stats-anslag till iståndsättande af Strömsholms Canal; uti hvilket ämne flera yttranden i öfrigt äro afgifna; 3:o Herr Gustafssonsj i fråga om anslag till Skol-lärare och till Skollärares Seminarier; 4:o Herr Winges derom, att Kongl. Hushållnings-sällskapet i Nyköpings
Vid förra Riksdagar haslva Riksens Ständer stera gän» ger anstagit undcrdäniga g a iwor til K enunga Hulst, pä dest Dansas. Jag hoppas, ar den afwen Nttsku!^- le tillära detsamma , häldft om den Slmttrra af 100,000 R:d., som Herr Grefwe kölemiirvn nämnt, och fvm kanske lwaro.de emer Herrigarnee behof, an»- togo; hivarföre jag hära ödmiukast anhällrr oni Herr GrefwesS och La!>vt-Marika!kcn6 ?ropuffrinr>^ dä w! derefter torps igenom en vtzpu asiyn rii wära KelpLÄivs Med-ScänLcr fä urwerka deras benäguk samtycks. Herr sannia-»8 , kbiliv. Aag stnnet Stats-Lomm-mmre» 2,berch-; yttrande uki der ämnet bygget, pa fa starka skäl, at jag ej kan annar än ;!l 1^6 rgvtzr alla velar instämma dermi, och kan jag af sa MM orsak, för min dcl ej gilla och antaga en wärd Leda, moks yttrande, som förcstog, at Riddciskapek och Adeln, innan de afgäfwo sit yttrande uii det maier, först inhämtade sina MedSrändcrs, ulan stm er jag twartom, ak der första Ståndet wid delta ti isa lie, sam rvid älla andra, borde snarare föregå sina MedSräm der med exempel och deras yttrande stadga stg -pä wäkt, samt prvponeosr i följe deraf, ak förewarande mäl genast mätte undergå Ridderffapetö och Adelns .pröfning och afstutande. Friherre De 6eer, rt, mar äswen as^ samma mening, at RibderskapelS och Adelns wärdig!het sadant fordrade.
Alik. till :K*j>.-iTt,sk. <H. "JO Febr. 1854, kl. 5 e.-m. Utlåtande, angående föreslagen förhöjning af forre Bokhållaren vid Biksgälds-åontoret J. E. Lindberg# pension. (RG:S Afd.) Inom Bonde-ståndet har riks dagsfullm äg ögen Johan Lekberg fran Örebro Ian vackt cn af riksdagsfulhnägtigen Peller Mårtensson frän Jönköpings län förordad samt till Stats-Utskottet remitterad motion derom, att forre bokhållaren vid Riksgälds-kontoret Johan Erik Lindberg, hvilken efter sitt afskedstagande, i anseende till försvagad syn och deraf föranledd oförmåga till vidare tjenstgöring, af Rikets Stanners år 1843 församlade Revisorer tillerkändes en ärlig pension af 440 r:dr 21 sk., mätte.'frän och med 1852 års början, komma i åtnjutande af samma pensionsbelopp, eller 810 r:dr, som hans på stat sednast innehafda lön utgjorde, enär Lindberg, som redan är 1814 antogs till extra ordinarie kammarskrifvare vid 'dåvarande General-assistans-kontoret och såsom auktions-notarie derstädes, år 1824, befordrades till bokhållare vid Riksgälds-kontoret, under hela sin tillryggalagda tjenstemannabana ugnat sin verksamhet uteslutande åt dessa begge verk, hvarvid Öfverdrifven ansträngning skulle hafva bidragit till hans synförmågas‘försvagande, samt iian, till följd häraf, vid en numera uppnådd ålder af närmare GO år, skulle hädanefter komma att sakna den förtjenst, hail genom arbete kunnat hittills bereda för sitt och sin familjs uppehälle: varande, till stöd för denna motion, dessutom åberopadt ett dervid bilagdt protokolls-utdrag, enligt hvilket-en af samma sjukdom, som Lindberg, besvärad, fastän yngre tjensteman inom Rikets Ständers bank, vid sitt erhållna afsked från enahanda tjenst derstädes, lätt sig tillagd en pension af 800 r:dr. Bih. till R. St.
Hade man en dylik, så kunde en fader, hvars son genomgått 3:dje klassen, insätta honora i den 4:de, i hvilken skola som helst, vare sig inom det ena eller andra stiftet. Nu vet ingen, hvad som läses i de olika klasserna, och likväl får denna oordning ytterligare fortfara. Jag vidblifver alltså min anhållan om bifall till BorgareSits inbjudning. Frih. Cederström: Om B. St. nu skulle, på sätt Borgare St. beslutat, ingå till K. M. med en skrifvelse, deruti förklarades, att 1851 års skrifvelse bade åsyftat att latinläsningen icke skulle börja i de första klasserna, så hemställer jag om icke genom en sådan förklaring man, så godt man kunnat, förbjudit latinets läsning i nämnde klasser. Det vore således icke någon sådan i liberal syftning afgifven förklaring, som Hr von Hartmansdorff förespeglat, utan tvertom ganska illiberal. Samme talare har sagt, att en förbistring i läroverken skulle upstå genom de hugskott, sora i detta afseende kunde göra sig gällande; men denna anmärkn., om den vore grundad, tyckes mig på det skarpaste drabba hela det nya Deri 2 September 22 7 skolsystemet, för hvilket Hr von Hartmansdorff så mycket ifrar, ty den faller just på systemet af fritt val utaf läroämnen. Hr von Hartmansdorff har, med anledning af hvad jag nyss yttrade rörde latinska språkets inneboende stränga regelbundenhet och de svårigheter språkets lärande erbjuder, velat hemta någon jemförelse med vissa mindre välsmakande medikamenter eller med vaccinationen, med hvilka läkemedel man ofta plågar barn, då de ännu äro små oell icke kunna sälta sig emot föräldrarnes vilja. Om denna jemförelse vore sann, så utfaller den, under antagande att kuren företages med barn, hvilkas hälso-tillstånd det fordrar och fördrager, just till fördel för hvad jag sagt. Ingen förståndig menniska har nemi., så vidt jag vet, nu för tiden upträdt för att bestrida vaccinationens nytta.
I allmänhet gå de ut på att framtvinga sanningsenliga upgifter och att i söndring emellan olika samhällsklasser, samt någon förment stridighet dem emellan, finna elementer, passande för utöfningen af ett rättvisans värf. — Man har sökt upställa en mängd anvisningar för mätandet af de inkomster, den eller den rörelsen borde anses lemna, samt det värde, den eller den fastigheten borde åsättas. Man har i städernas TaxeringsKomitéer, äfvensom i Prof - ningsKomitéerna inrymt ett öfvervägande inflytande åt icke-borgare, under antagande att de borgerliga yrkena i synnerhet undgingo ett lämpligt deltagande i bevillningen. Man har ställt särskildte ombud att bevaka Kronans rätt. Men allt förgäfves. Månne då rättskänslan är så förslöad, att allt vädjande till densamma, när fråga är om Statens rätt och om medborgares förbindelser till det allmänna, förblifver overksamt? — Visserligen äga alla beskattningsformer det gemensamt, att icke kunna påräkna någon välvillig stämning hos dem, som skola beskattas. Man sagn naturligtvis helst, att skatten icke funnes. Men icke är det detta, som i förevande fall förlamar beskattnings-rättens och beskaftnings-pligtens utöfning. Icke heller saknas förmåga att med någorlunda säkerhet stadga omdömet om den eller den egendomens värde, den eller den näringsidkarens inkomst af sin rörelse. I beggedera fallen råder man och man emellan en till visshet gränsande allmän mening. Det är orättvisan af den stadgade olika bevillnings-procenten, som hos hvarje rättrådigt sinne alstrar och måste alstra ovilja. De större eller mindre klass-stridigheterna och krono-ombudens offentliga pligt träda i bakgrunden för den gemensamma obenägenheten att göra sig till verktyg för en lag, som förutsätter oredlighet i taxerings-upgifterna och slapphet i beskattnings åtgärderna, och som gifvethelgd åt dessa lyten genom en derpå grundad olika beskattning, på samma gång den upmanar och förpligtar taxerings männen att handla på heder och samvete.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som föijer; Ja — 18. Nej — 64. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ij på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe« Thorsdagen den 6 November 1834* Plenum kl. 10 f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exned.Utsk. inkomna förslag till R. St:s underd. skrifvelser till K. M. nemi.: N:o 188. ang:de förändrade grunder för fördelningen at Båtsmanshållet Rikets städer emellan; Den 6 November f m. N:o 189. i fråga om priset å det krut, som från Kronans förråd utlemna*; N:o 190. i anleda, af verkställd granskning af de vid sista riksdag beviljade extra statsanslag för försvarsverket till lands saint till fullföljande af garnisonssjukhus och 2:dra Lifgardets easerns ombyggande; N:o 191. i anledn. af vackt fråga om rättighet för städernas embetsoch tjenstemän att deltaga i Civilstatens pensionsinrätluing, m. rn. Fortsattes pröfningen af ej mindre SlatsUtsk:s utlåt. N:o 200 i anledn. af K. M:s propos, örn statsverkets tillstånd och behof, i hvad densamma afser ett extra statsanslag af 3 millioner r:dr till försvarsverkets iståndsättande, allmänna arbeten m. m., än ock samma Utskrs, i anledning af återremjss af detta betänk., afgifna utlåt. ff;o 291. 4:de punkten. Hr Möllerhjelm, Axel, uppläste följande: StatsUtsk. har, vid besvarandet af återremissen å betänk. N:o 2o3 i fråga om extra anslag till försvarsverkets iståndsättande m. m., bland annat vid 4;de punkten förnyat sitt afstyrkande å det af K.
Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff blifvit yttradt anhålla om propos. på bifall till betänk. Frih. Palmstjerna: I anledn. af Hr Printzenskölds yttrande anhåller jag få erinra, att den frågan har vid sednaste riksdag varit en tvistefråga, huruvida det skulle vara ett privilegium för frälsejorden att vara fri från fjerdingsmannabestyret eller icke, Vid detta tillfälle åberopade sig Adeln af sina privilegier, och ansåg sig icke höra vika för det af de öfriga tre Stånden beslutade bifall härtill, enär Adeln hade rätten på sin sida. Emellertid kunna sådana tvister icke vara angenäma, isynnerhet som det f. n., genom den särskilda gång, som frågan om fjerdingsmännen fått, är ganska oafgjord!, huruvida del är ett kronoeller ett komunalbestyr, och i sednare händelsen kunna Adelns privilegier icke lägga några hinder i vägen för säteriers betungande med fjerdingsmannabestyret, utan är det en lagstiftningsåtgärd, beroende på Ständerna. Då emellertid de öfriga Ståndens ledamöter icke ansett sig böra på den vägen behandla frågan, utan på sätt som nu skett, genom ett enkelt förslag, beroende på R. o. Ad. att deruppå ingå eller icke — och då den tunga, som härigenom för Adeln skulle upkomma, är ringa och obetydlig, så anser jag att Adeln icke bör vilja fritaga sig ifrån detta bestyr, som likväl är nödvändigt för det allmänna och medför för Adeln enahanda förmåner som för alla andra. Dessutom är Utsk:s förslag så upstäldt alt det innehåller ett stadgande, som för det allmänna är ganska förmånligt derigenom att fjerdingsmannabefattningen skulle utöfvas af dertill aflönade personer och icke omgångsvis, hvilket vid denna tjensteulöfning är af större olägenhet, och hvilket den bäst vet, som har att göra med dem som innehafva dessa befattningar. Isynnerhet är detta ett serdeles onus derföre alt det är ett jemnt trassel om huru och i hvad mån fjerdingsmannabefattningen skall besörjas oaf den ena eller andra hemmansinnehafvaren.
Allting hade lyckats väl: färskölet var sött och starkt, limporna visade ej spår till degrand, smörtårtan hade icke fallit ned, mandelmusslorna voro möra, och korfven låg rund och kall på sin halmbädd därute i handkammaren — icke en hade spruckit sönder. Nu sattes ljus i alla stakar, framlades duktyg och annat linne, synades och framsattes silfver och. porslin för helgen. T y allt det bästa, som fanns i huset, skulle fram under julhelgen — det var j u en så stor högtid, som skulle på allt sätt firas och hållas för mer än alla andra tänkbara högtider. Prostinnan lade upp på det med en hvit duk belagda köksbordet tjänstfolkets » julhögar » — en limpa, en rågsiktkaka en hvetbulle och en » saffranskuse ». Till julhögen hörde dessutom ett ljus och ett litet paket med kaffe och socker. Medan prostinnan sysslade med detta, klädde hennes båda äldsta flickor julgranen för små- syskonens räkning. A f allt det bjäfs som nu, under namn af julgransprydnader, kan fås för en ringa penning, fanns då ej en tillstymmelse. Granen stod i en kruka eller låda med jord och var ej högre, än att den kunde stå på salsbordet. Några röda äpplen och litet konfekt samt, om det skulle vara riktigt fint, några med bladguld ofullkomligt öfverdragna valnötter upphängdes däri. Litet kardad bomull lades på grenarne, föreställande snö, några stjärnor klipptes af guldoch silfverpapper, och i toppen fästes en, likaledes af guldpapper utklippt ängel med silfvervingar. Det var hela ståten. (Forts, längre fram i numret.) En (_^_^^ af Johan / f l PvlyBr julberättelse V a r e n Nordling. ^ £ decembermorgon, och låg ännu i ostörd sömn hvita snön. Långt bort öfver furuskogen, som likt en svart mur i det gråa töcknet reste sig på andra sidan Säfsjövikens isgolf, förmärktes dock en svagt opalfärgad strimma mellan topparne, den sena vinterdagens första förebåd.