Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Extra Medel och Uppbörder SjöTulls-Medel .. Bränvinsafgift. .. Summa 168,754: i5. 5. 270,485; 35, u. Sistnämnde, den i September 1831 resterande, belopp utaf i83o års Uppbörd, har befunnits sålunda utestående. Ordinarie Grundräntor. Inkomster. Öfrige U tskylder. Extraordinarie Inkomster. c amnma. Summa 57,540: 22. 3.156,364: 41 - 8. 96,780: 20. — 270,483: 35. n. Näst Restantierne vid Tullverket, hvilka, i följd af Uppbördens beskaffenhet, ej kunna på dagen inflyta till debiterade beloppet, utestår största Restantiesumman i Skaraborgs Län med 43,182: 5. 6. bestående större delen uti resterande HästvacanceSpanmål, till värde af 32,892: 38. 6., då uti de öfrige Länen Resten på samma Spanmål, sammanlagdt endast uppgår till 5,248 R:dr 7 r:st. — Uti Stockholms, Södermanlands, Jönköpings och Kronobergs Län finnes likväl ingen sådan Rest, och i Östergöthland af debiterade 49*288: 36. endast 170: 38. För år 1828 utgjorde Restantierne å HästvacanceSpanmålen tillsammans 14,769: 11. Kongl. StatsContoret har till Revisorerne öfverlemnat speciella Utredningar öfver de i Landet utestående Restantierne å KronoUppbörden för åren 1829 och i83o, hvilka Utredningar nu mera i Kongl. StatsContoret upprättas, sedan, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 10 April 1828, angående gränsorna emellan Kongl. KammarCollegii, Kongl.
353 församlingens ansträngningar för sin Ödelagda kyrkas återuppbyggande, hafva Rikets Ständer, som ansett låne-underslöd af allmänna medel böra nämnda församling, för ändamålet, beviljas emot samma vilkor, hvarunder, vid likartade fall, lån tillförene blifvit af Rikets Ständer meddella, pröfvat skäligt tillerkänna Wallentuna församling, för ny kyrkas uppbyggande, ett låne-understöd af Tjugu Tusen Riksdaler Riksmynt, till utgående från Riksgälds-konloret emot vilkor, att, sedan detta lån under fem års tid fått utan ränta inuehafvas, sex procent å detsammas ursprungliga belopp skola, före slutet af hvarje år, till Riksgälds-konloret inbetalas, af hvilka sex procent beräknas fyra procent årlig ränta för det återstående låne-kapitalet, hvarefter det överskjutande beloppet kommer att såsom kapital-afbelalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo godlgjord. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 September 1857. Uppläst och godkändi hos Ridd. oell Adeln den 16 Sept. 1857. Preste-Slåndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående ett lån Jör fullbordandet aj reparationsjemte andra arbeten å Skara domkyrka samt liq vider andel aj kyrkans skuld. (Slats-Utsk:s Uti. N:o 117). S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördi att, sedan en länge behöflig allmän reparation å Skara domkyrka för omkring 20 år tillbaka kunnat med samlade tillgångar företagas, hade dervid befunnits, att åtskilliga hvalf, till följd af tidens åverkan samt öfverBih. lill R. St.
Secr. eteraren vid IngenieurCorpsen har af ålder i rang och löneberäkning varit ansedd lika med Capitainerne, men genom tid efter annan skedde förändringar blifvit skiljd från denna paritet. Vid 1816 års lönereglering erhöll han 5oo R:drs lön med deri inbegripne 4° tunnor spannemål, hvilket, i anseende till penningelönen, var till ziffran lika med DepartementsSecreterarnes i KrigsCollegium, men i verkligheten, genom skillnaden emellan beräkningen af spannemålspriserne på Militäroch CivjlStatejne, på 11 år till 1827 utgjorde en förlust för denne af 1124 R:dr Banco. Med anledning häraf, och då rättelse, oaktadt gjord underdånig anhållan, icke 1816 kunde vinnas, begärde jag i underdånighet åter 1827, att detta ämne måtte tagas i Nådigt behjertande, och Kongl. Maj:t täcktes då i Nåder tillägga honom en löneförbättring af 100 R:dr och 10 tunnor spannemål, hvarigenom han åter kunde anses i likhet med DeparlementsSecreterarne, dock utan ersättning för den förflutne tiden. Den ai Maji f. ra. 83 Nu är dock förhållandet åter ungefärligen lika, som det var 1816. Sedan den rätta och lika så väl för tjensterne som för individen gagneliga princip blifvit antagen, att efterhand så reglera Embetsverken, att ett mindre antal bättre lönte personer besörja göromålen, motser KrigsCollegii Tjenstemanna-personal en redan i flere andre Embetsverk verkställd tjensteoch lönereglering, hvarigenom DepartementsSecreterarne komma till löner svarande mot tidens kraf och myntvärdet; och då blir åter Secreterare!! vid IngenieurCorpsen, hvilken såsom ensam ej genom indragningar kan lijelpas, lemnad utan den löneförbättring, som alla hans vederlikar erhålla, och skulle endast ega en osäker förhoppning att om fem år kunna dertill förhjelpas, om icke saken vid Staternes reglerande denna Riksdag kan tillvägabringas. Jag kan icke veta, hvad
St:s förslag till ny myntenhet, tror jag, lika med Hr Stuart, att det vore lämpligast att utgifva sedlar, ställda å vårt nuvar. lagliga mynt r:dr b:co, men så beskaffade till sin valör, att de motsvara de sedlar, vi ville utgifva i courant. Sedlar på 6 r:dr 32 sk. b:co komme då att kallas för en tia, och när en gång i framtiden K. M:s sanction erhölles, blefve det lätt att förändra redactionen å sedlarna, som i verkligheten icke gör någon skillnad. Jag vill blott vid Hr Stuarts reservation göra den anmärkn., att jag icke anser, att man å sedlarna bör skrifva 6 r:dr 32 sk. och 32 sk. btco, utan 6§ och § r:dr b:co, på det icke förblandning med sklssedlarna må äga rum. Äfven tror jag, att manlägst ned på en sedel å 6 r:dr 32 sk, b:co kunde utsätta io R:dr R.G.S., hvarigenom äfven den mest enfaldige kunde finna, att den motsvarar io r:dr riksgrs, efter nu bruklig beräkning. För öfrigt instämmer jag med Utsk. i fråga örn valörerna. Jag hade lika med Frih. af Nordin äran att under början af riksdagen deltaga i dessa ämnens behandling inom Utsk. Det var då föreslaget, att i stället för i och 3 rtdrs-sedlar skulle sedlar å 2 och 5 r:dr utgifvas; men detta var bygdt på skrssedlarnas afskaffände vid denna riksdag. Då R. St. afslagit detta, tror jag det vara lämpligare att tills vidare bibehålla en sedelvalör, som svarar emot den vanliga räkneenheten, och då tror jag också 3 rtdr vara den lämpligaste valören näst deröfver. Ef heller kan jag tillstyrka antagandet af den 7tde valör, Frih, Ék Den i4 Mars af Nordin föreslagit, emedan jag anser de 6 valörer, Utsk. föreslagit, tillräckliga. Hvad formatet angar, kan jag icke instämma med Hr Stuart.
Utskottet skulle finna nödigt att utverka befallning från Kongl. Maj:t till Hof-Rätterne om kungörande för Under-Domare af Rikets Ständers ofvannämnde beslut; hvaraf följer, att någon serskild kallelse icke behöfs för Banken, i föranledande af uppgifna pantsedlar vid Cessionsoch års-stämnings-ansökningar.” Banco-Utskottet tror, i likhet med hvad Bankens Fiscals-Embete utredt, att, då det stundom inträffar, att Innehafvare af en Bankens pantsedel å derstädes beländt gold eller silfver så bestämdt uppgifver både lånet och panten, att bevakning, i följd deraf, kan ega rum, och då Banken, oak,' tadt dess gäldenär icke afgifvit någon skuldförbindelse, likafullt är att betrakta sorn långifvare, det ej lärer kunna , såsom säkert och ovilkorligt, antagas, att, vid skeende tillämpning af allmänna Lagens föreskrift om fordringars bevakning, Banken, i sakernas närvarande skick , skulle förklaras fritagen från åliggandet att hafva bordt så beskaffade fordringar bevaka; och att således ett bestämdt stadgande härom verkligen är för Bankens trygghet af nöden. Då nu Bankens förrberörde pantsedlar i och för sig sjelfve icke äro att anse annorlunda, än så - som löpande depositions-bevis; då bevakningen är i de flesta fall för Banken omöjlig, alldenstund låntagaren eller pant-egaren icke är känd; och då, såsom ofvan anmärkt blifvit, bevaknings-kostnaderne oftast komma att stå i ett högst olämpligt förhållande till liela pantens värde, och till och med någon gång kunde öfverstiga detsamma; så har Banco-Utskottet af dessa förenade skäl och anledningar skolat hos Rikets Ständer vördsamt föreslå :
Stats Ukffottet i desse 2:»e sistnäm. de puncter sörcflagit; hwarom de öfrige Sranden och bemälte Ulskott wördsamt och wänligen skulle underrättas. Ot tu^rs. Lx krotvcollo. SD. 5O Den z Ianuarii. S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats,Ut skotts den 9 i denna manad afglfne uriäcande, i anledning af Rikö-dags FullmägtigenS kiia Urutss Memorial, angående Gräiö Säteri, Humlegården har j Staden, samt Len ä Kongl. Djurgården warande lagenheten Skuggan, föredrogs och bifölls; hwarsm wödsam och wänlig underrättelse bulle de öfrige Respectiwe Srandcn samt Skörs,Utskottet meddelas. dlt iupra. kx krcnocolio ^s. dl. Alnevik. S. D. Upplästes och remitterades till Riksens Höglöfl. Ständers Stats,Utskott. Twanne tig Wällofi. Borgare, Ståndet ingifne och med Prest. Scandet Communicerads Dickamina af Herr Borgmästaren ^or> dlllbsrr; samt Hcrr Radman l^anclbLrT, angående förbättring i Löningg will» koren för penninge Löntagande Embetsman. Ett Memorial af Herr Majoren ^rveä kinkonberg, rörande SjömätningsCorpsen; hwarom wördfam och wänlig underrättelse skulle de Respectiwe Med. Sanden och StalS.Ulskottet lemnäs, dlc luprs. klx krotocollo I. dl. ^Im-^vili.
Ägande rätt till eri förbättring af nåi göri upptäckt, uppfinning eller arbetsmethod förvärfva® på samma sätt. som ägande rätten till sjelfva den första uppfinningen, men gifvet ingen rättighet till anspråk på denna sed-! bäre Bit till Ridd. o. Ad.,Pr. III Band. i§ Den il April e. mi 3. All prolongation af säkerhetsbref bör sökas hos Konungen, som, elter granskning och uppfinnarens förtjenst, samt i mon åf den skicklighet och laggrannhet hvarmed han af sin upptäckt och sin ägande-rätt gjordt bruk, i nåder bestämmer huruvida den på 5 år gifna uteslutande rättigheten för en gång mä kunna förnyas, 4. Ägande rätt till en upptäckt eller uppfinning, kan såsom all annan egendom, öfverlåtas till annan person; antingen utan inskränkning, eller blott med frihet för denne att sjelf begagna upptäckten för idkandet af en handtering, eller för eget behof. Hvarje sådan öfverlåtelse måste likväl stödja sig på en laglig handling, IX. Om betygs meddelande öfver insigt och skicklighet såsom gefäll eller verkmästare, 1. Hvar och en äge rätt att, efter anmälan hos vederbörande Magistrat, få sina insigter och skicklighet i en slöjd genom prof ådagalägga, samt att deröfver erhålla behörigt vittnesbörd j till följd hvaraf den som befinnes äga den för en handtverkare nödiga skicklighet och insigt, förklaras för gefäll, och den som har de hos en Fabrikant erforderliga, för verkmäftare. Dessa vittnesbörd gifva innehafvaren icke allenast rättighet att idka en handtering med egna händer, eiler att såsom handt - Den il April -c, in. verkare eller fabrikant sig nedsätta, dl han så för godt finnér, utan äfven att, enligt hvad föreskri fvit är, hos personer som i brist af erforderlig insigt och skicklighet icke hafva rätt att idka en handtering utan ett behörigen godkändt biträde, för sitt yrke taga tjenst i egenskap af verkgesäll vid en verkstad, om han är gesäll eller såsom föreståndare vid en fabrik, om han är verkmästare. X. t Om m&flares och arbetares inbördes fkylåigketer. 1.
Det är klart, att om R, o. Ad., på sätt jag tagit mig friheten föreslå, och i öfverensstämmelse med hvad Ståndet kan besluta, förändrar Ulsk:s hemställan, att nemi. den fixa tullen å spaumål må fortfara intill slutet af del år, då näst sammanträdande Ständer fattat sitt beslut derom, då häfver Ståndet icke öfverskrida den gräns, som för nu församlade Ständers beslut är i grundlagen bestämd, hvaremot, om vi bestämma årtalet 1847, det faller af sig sjelf att, om urtima riksdag infälle nästa år 1840, och Ständ:ne då beslöto det tullen på spanmål ej vidare skulle vara fix, vi beslutat något, som ej kunde sättas i verkställighet. Det är delta förhållande jag velat anmärka, och hvad beträffar Konungens dispositionsrätt öfver tullmedlen för spanmål, skall den jemväl räcka till slutet af del år, som nästa riksdag derom beslutas; dä sker det i följd af det beslut, som icke beböfver att nu särskildt discuteras, såsom i öfverensstämmelse med grundlagen. Man mäste komma ihåg, att orsaken hvarföre Sliinderne anvisat denna tull till Konungens disposition för undsättningar, var den, att Ständerne icke anvisat något creditiv till spaumålsupphandling vid inträffande missväxtår, som i ringaste män kunde förslå. UlebUfvandet af ett sådant creditiv vållade alt man i stället måste lemna utväg till undsättningar på annan väg, eller genom den inflytande tullen. Då Gr. Lagerbjelke framställt anmärkmr vid Frih. Palmsljernas förslag, ber jag att få erinra, alt händelser inom ett samhälle inträffa, då all lagstiftning måste vika. Af sådan beskaffenhet är en allmän missväxt, dä lölket saknar föda för sitt lifsuppehälle. Der födan saknas, der mäste den absolut anskaffas, och Styrelsen måste träda emellan hastigare än Ständme kunna hinna att samlas och i anledning af behofven besluta. Detta är ibland de frågor, som icke låta disputera sig, och vi hafva sett sådana tillförene här i landet, äfven under sednare tider.
Hans Exellence Herr Grefve knuth förklarade, akt det ämne Herr Samolon drägt ä bane, more af gansta mycken wigt, hwarföre han för sin del wille tillstyrka, det af Borgare-Sränder begärta instämmandet i Remissen. Herr Grefwen och Landtmarfkal?en, gjorde derpä propojrtwn, hwilren bifölls.' Upplästes följande : Utdrag af Protokollet hällit i Borgare-Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den Z Februari igro. S D. Dä Borgare.Srändet lät sig föredragas Ri jens Höglost. Ständers Constikutions Utjkotls, den ro nastlidne monad afaifne förnyade Beiänkande, i anledning af de hos Riks-Skanden förekomne anmärkningar wid det af Ukffoktet författande Projket sill Trvckfribeks-Laa, blef samma Betänkande af Grandet i alla delar bifallit, och allksä, m-v de deruti x öre stag ne tillägg och rättelser, berörde Tryckfrihets Lag gillad och antagen. Slän - Den 5 §ebruaril. 16Z Ståndet, som genom Prokccolls Utdrag ställe wördsturik och wätt-iaen gLi.ast lemna de refpecive Vled-Ständen del af vettta sitt bestut, förenade dermed den önkan, att snarligen fä förnimma sina Med-Ständers instämmande bifall, pä der widare hinder icke ina .nöta för öfwerlemnandet lill Kongl. Majsis egen höga Sanction af denna sista bland de grundlagar, hwilka, 'likmätigt Constitulionen, bordr, under narwarande Riksmöte, utarbetas, samt af Konung och Ständer gemensamt fastställas, lät tuxra. kx ?rotocol!o ff> bil. koterkon. Friherre Lestsrlrröm, kustolxsi: Ridderstapet och Adeln har Magit präglanoe: af en Med a i e öfwer Freden, för alt ej förewiga minnet af wära försilster.
— Flere af dem och de djupaste rotfästade äro otvifvelagtigt att tillräkna förhållanden, hvilka måste motverkas genom en förbättrad broltmåls-lagsliflning och sorgfälligare anstalter att befordra sann religiositet, allmän moralisk och intellecluel bildning och utvidgad ekonomisk verksamhet samt deraf följande större välstånd inom landet; men en djupt ingripande orsak igenfinnes äfven i sältet, huru de brottslige behandlas, sedan de blifvit föremål för åtal och bestraffning, o*h det är härom, som det nu tillkommer Utskotten att utlåta sig. Till följd ■ f de flesta nu befintlige häktens inskränkta utrymme eller felagliga inredning, har det varit och är en nödvändighet alt i samma rum inspärra ett större antal fångar, dervid det ofia måste inträffa, alt den ännu oförvun»e, den endast för försvarslös häktade, det missvårdade barnet och den, som endast har att afsitta ett obetydligt bötesbelopp, sammanblandas med förhärdade brottslingar och redan dömde missgerningsman. Det är icke nog, att derigenom störes den sjelfbesinning, hvaråt runsakuingsoch strafftiden borde vara uteslutande egnad. Ännu förderfligare är den, under sådana förhållanden, oundvikliga vexelveikan af lastfulla efterdömen och brottsliga läror, hvarigenom, inom fängelset, vanarten sprides och utbildas, i förening med skickligheten att begå nya brott och gäcka bemödandet för brottslighetens upptäckande, samt förbindelser knytas emellan fångarne, som på sådant sätt, då de återkomma på fri fot, blifva ännu mera vådliga för allmänna säkerheten. Dessutom måste det erkännas, att hvarje häktad eger en fordran af samhället, att, så länge han är oförvunnen till brott, icke underkastas förnedringen att vistas tillsammans med dömde förbrytare, eller blottslälias för faran att, genom umgänget med dem, moraliskt förderfvas.
De egentliga skäl, som både förr och nu anförts emot dessa små sedlars indragning, torde kunna sammanfattas i följande punkter, nemligen: l:o den beqvämlighet, som desamma vid smärre liqvider anses lemna och särdeles vid penningars afsändning med posten. Men häremot kan invändas, att de många tal, som förekomma vid liqvider, varande dels under 1 R.dr, dels deremellan och 2 R:dr, måste ju ändock på annat sätt än medelst sedel betalas, hvadan således denna remiss-lättnad genom l-R:drs-sedeln är af alltför underordnad vigt för att böra tagas i betraktande vid en i öfrigt medgifven nyttig förändring, hel?t ett mer allmänt bruk af mindre postremiss-vexlar, postkontoren emellan, å högst 5 R:dr på ett fullkomligare sätt ersätter det inskränktare behofvet af l-R:drs-sedIar vid penninge-afsändningar. 2:o Att silfver är alltför obeqvämt emot sedlar att vid dagliga smärre liqvider medföras. Denna invändning gjordes äfven vid skiliing-sedlarnes ifrågasatta indragning, med tillägg dervid, att silfver ej kunde i den vanliga plånboken förvaras, utan måste i särskild börs medtagas. Om nu denna särskilda börs måst för silfvermynt under 1 R:drs värde tillitas, så är ju i den mindre dagliga rörelsen långt beqvämare alt derjemte äfven inlägga l-R:drs-stycken, hvarigenom man kan lättare helt och hållet undvika att medtaga sedelboken. Den som känner huru i utlandet allmänheten högst sällan begagnar annat än hård t mynt i den dagliga rörelsen, vet ock, att hvarken han sjelf deraf funnit någon obeqvämlighet eller försport att andra deröfver beklagat sig, 3:o Den förlust, som skulle drabba Staten, såväl genom silfvermyntets nötning, som derigenom att detsamma någon gång kan gå helt och hållet förloradt, hvaremot förlorade sedlar tvärtom utgjorde en vinst för Banken.
Orn det tillfredsställande sätt, hvarpk bolaget utför sina åligganden, ha flere frams-ende läkare och andra kända personer lainnat intyg, och vore önskligt att alliniinheten. ännu mer an hittills varit. fallet, själf öfvertygade sig om de fördelar, som erbjudas af denna i sitt slag enasthende anstalt., livilken på många satt kan sägas F. E. fylla ett länge käiidt behof. e Stockholms internationella lararinnehem. Under förlidet å r innehöll Dagny en ii ' ppsats rörande behofvet af ett lärarinnehe~ii i St.ockholm. Sedan denna tid har genom för saken intresserade personer frågan om ett sbdant henis upprättande. förts steg för steg framåt. E n komitd, soin i december tillsattes erhöll i uppdrag. a t t vidtaga förberedande åtgärder för iddens förverkligande och då komitdn ansåg sig liafva fullgjort sitt uppdrag inbjödos för saken intresserade personer till ett möte i Schwartzska skolans lokal, fredagen den 11 in4. Fru Kerfstedt Iiöl1 därvid ett varmhjartadt föredrag, påpekande behofvet af ett lärarinnellem för så väl svenskor soin iitlänclskor. Därefter framlades en redogörelse för komitens verksamliet, som hufvudsakligen omfattat upprättande af förs1a.g till stadgar för en förening, som skiille taga frågan om hand, samt insamlande af penningeinedel. P k enskild väg hade erliållits kr. 1,000 och genom en af in: me Rend Millet anordnad soirde kr. Då- dessutom förbeiedelser voro vidtagna för anordnandet af en större bazar till förman f dr lärarinneheminet och då idden inom olika kretsar blifvit med mycken sympati mottagen, ans$@ sig koiniterade kunna såsom sin öfvertygelse uttala, a t t ett lärarinnehem borde kunna öppnas. i Stockholm under niistkoinmande viiiter.
Jag tror visserligen icke, att denna utvidgning af, bränningsrät tigheten till sina följder kunde medföra något ondt; men den förorsakar i min tanke missnöje i ett ögonblick, då man så mycket ifrar för superiets af - Den 9 November f. m. 233 afskaffande. Jag lemnar derhän, huru länge detta lunde räcka; men då i alla fall det synes vaia påtagligt, att man i allmänhet är af den princip, som torde delas af pluraliteten åtminstone i de andra Stånden, alt det vore för bittida att ifrågasätta brännvinsbränningens Angifvande; så delar jag deras mening, som yrka bifall till Utsl:ns förslag. Man säger, alt en mängd landthushållare bortlagt all brännvinsbränning derföre, att de funno den icke vara lönande, emedan de kunna på annat sätt hafva fördel af sina produeter: detta är sannt; det gifves både större och mindre possessionater, — och samma förhållande äger rum med många af allmogen, — som icke' finna sin uträkning vid att bränna , vare sig af öfvertygelsen om en för ringa vinst eller af den moraliska känslan af det förderf brännvinet sprider; men just derföre hemställer jag, om det ej vore skäl alt uppskjuta med Frih. Hamiltons förslag och inskränka sig till ett bifall å Utsk:ns, såsom öfverensstämmande med den gamla eller i835 års brännvinsförfattning. Hr von Troil: Om Ståndet skulle finna denna dismission något vidlyftig, så vill jag åtminstone icke derför åtaga mig hela skulden; ty en och annan värd talare har verkligen gjort sig mycket besvär, för att vederlägga sådant, som icke fanns i mitt anförande. Jag sökte endast bevisa, alt den ståndpunkt, från hvilken de begge reservanternes förslag borde jemföras med Utsktns, vore den grundsatsen, att då alla hittills framställda statsekonomiskt veltenskapliga systemer sluta med att anvisa sättet förden största möjliga produetions tillvägabringande; så borde, under andra åsigter, en alldeles motsatt sak här sökas, nemi. den största möjliga inskränkning.
Efter min tanka böra HäradsRätterne förblifva, såsom de äro, jemte upprättande af FörlikningsDomstolar. LagmansRät» terne böra försvinna, och öfverRätten i dess ställe inträda, emedan vittnens hörande medförer stora fördelar, hvilket vid LänsRätten låter verkställa sig, hvarigenom en origtig Dom till äfventyrs derigenom rättas» 6:te Capitlet. usta §. Domare böra minst hafva fyllt a6 år. Den ag December f. m. 39 Jag anhåller, att denna motion må få åtfölja Friherre Anckarswärds till Lagutskottet. Hans Excellence Herr Grefve Gyllenborg, Fredrikj hade inlemnat ett så lydande Memorial: I anledning af flere motioner, hvilka så väl hos Ridderskapet och Adeln, som i BondeStåndet, blifvit väckte, rörande frågan Om beredande af en ny allmän Civiloch Criminal-Lag, har jag ansett mig skyldig att lemna upplysning om behandlingen och fortgången af det arbete, som i denna väg varit anbefallt. Sedan Rikets Ständer genom skrifvelser vid 1.809 och 1810 årens Riksdagar hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att en LagCommitté måtte blifva förordnad till utarbetande af förslag till en ny Lag, samt vid den sistnämnde Riksdagen för densamma beviljat ett särskildt anslag; så befalte Kongl. Majit d. 9 Nov. 181 o åtskilliga personer och deribland jemväl Rikets Ständers dåvarande JustitiaeOmbudsman, att sammanträda och föreslå, huru och på hvad sätt Rikets Ständers önskan måtte bäst till ändamålets vinnande befordras; hvarefter Kongl. Majit den 14 Febr. 1811 förordnade angående den begärde LagCommitle^ns organisation, och hvad i allmänhet vid arbetet borde iakttagas. 4o Den 29 December f. m.