Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
| 2. er — ro s CT5 (c • ro Cs: ÄT "I -« 03 er -j 2. o 2 o ro ^ ImL CP o. r“ pr 53 » as ro a -s er “ ro a «rr. tq ro 03 D S e» • ro to: ro" p > OQ 03 er -* ro 5 1 ro — ro a, r" pr h » 03 » | H er 5‘ » 2 ' ro OK ro* n >• ere -S 03 er -t ro s g 3 - CL “ pr a; S » » | 1 Os: 1 n er —. ro c ^ 7R ro g 2. • ro Os: ro" >■ CR -S 03 er -s ro s g 3 - _ ro cl rpr 3 2 » ." | os: T n p" — ro P CIO “ 3 ro os: ro* > CR -» 03 er -s ro 11 ro — Gulddragare. Gesäller. Lärlingar och andra arbetare. Om värdet af de här ofvan uppräknade Handtverks-idkares tillverkningar har någon upplysning ej kunnat vinnas. Enligt Öfver-Ståthållare-Embetet meddeladt Utdrag af de till Kongl. Commerce-Collegium insände Förteckningar öfver antalet af alla under numera upphörda Halloch Manufaktur-Rätten lydande Fabrikanter och Manufakturister samt deras arbetare jemte tillverkningarnes värde, under ifrågavarande år, har förhållandet dermed varit följande: 12 Bomullsoch Linne-Fabrikanter Band-Fabrikanler Klädes-Fabrikanter Siden-Fabrikanter Stofts-Fabrikanter Strump-Fabrikanter Silkesredare .. Kattuns-Fabrikanter Appretörer .. Bildhuggare .. Bensvärts-tillverkare Borstbindare .. Kemiske Fabriker Kemiske Bleken . Kemiske Elddons-tillverkare Chirurgiske Instrumentmakare . Chokolad-tillverkare . Eau de Cologne-tillverkare Färgberedare .. Fanér-skärare .. Fodralmakare .. Färgare Fabriksredskaps-tillverkare Förgyllare ... Gipsgjutare .. Glasslipare ...
Herr Ehrenborg anser sådant icke böra under det första året tillåtas. Jag tror icke, att Lagstiftaren får sträcka sin myndighet så långt, att han reglerar medborgares husliga förhållanden. En person som utstått sitt straff, och åter inträdt i samhället, måste anses som en lörbättrad menniska! hans förr begångna fel få icke förevitas honom; och jag fruktar, att om ett sådant undantag som det Herr Ehrenborg föreslagit, skulle aga rum, ett verkligt hinder derigenom lades för en förbrytares möjliga förbättring. Herr Cederfchjöld: Äfven jag hyser nå gon betänklighet vid att instämma i Herr Ehrenborgs förslag, att en straffad person icke må få taga tjenst hos en dylik. Jag föreställer mig nemligen, att det bör vara ganska svårt för den som sjelf lidit kroppstraff, att få ärligt folk i sin tjenst, och det lärer förhålla sig likaså med den som utgår ur fängelse, att han med möda finner någon som vill antaga honom. Af detta skäl anser jag det böra lemnäs honom öppet, att livar som helst söka sig tjenst. Men jag skulle 44 2>en 95 Ansinii f. m. dock önska, att en sådan för tjufnad straffad person måtte någon viss tid vara ställd under Police-maktens uppsigt. Herr von Hartmansdorff'. I afseende å tjufvars tjenst hos tjufvar, får jag anmärka, att om liberaliteten bör sträckas så långt, som ända till att medgifva sådant, skall den leda till eftertånkliga följder för dem, som hafva den olyckan att bo i förberörde personers grannskap. Jag vill minnas, att i Småland för några år sedan, en, som undergått straff för stöld, tog andra tjufvar i sin tjenst, samt fortsatte och begagnade dem till detta snöda handtverk, till allmän osäkerhet för innebyggarne i omgrånsande orter. Det andra alternativet uti LagUtskottets ifrågavarande förslag synes mig således vara det råtta.
Om Utsk. del oaktadt ansett sig lill densamma icke kunna tillstyrka bifall, sä var det endast till följd af de vigtiga skäl som Utsk. ansåg emot förslaget förefinnas, och hvilka Utsk. fann af beskaffenhet, ali den af Just.Statsministern omtalade besparing i Statens utgifter för berörde skäl måste vika å sido. Den nu förevar, frågan är, efter milt förmenande, af ganska mycken vigt; den är icke en vanlig organisationsfråga. Om det är en sanning, att lagen är lill för att genom tillämpning verkliggöras, så inser ock en livar af hvilken vigt det är, huru och af >h vil ka den tillämpas. Dervid mäste enligt mitt förmenande hvarje nations, hvarje samhälles egendomliga förhållande noggrann! lagas i betraktande, och det är med afseende pä dessa för oss individuella förhållanden, som jag ber att nu få betrakta saken, f Sverige, (jag fruktar att på detta rum för ofta hafva yttrat det) äger det egna förhållande rum, ali här ett utbildadt Advocat-stånd ej finnes såsom i andra länder, parterne utföra i ganska många fall, i första instantien sina saker sjelfve, i den andra genom hvilken skrifkunnig person som helst, allenast han kan utreda principalens tankar och dem uttrycka. Domarebefattningen i Sverige blir derigenom vida mödosammare än i andra länder. I dessa länder, der ett ordnadt Sakförare-stånd finnes, delas dettas kall i tväune särskilda yrken och sakförarne i enlighet dermed i två särskilda klasser med olika benämningar. Den första klassens åliggande är att samla malerialier för sakens utförande, att upfalta fada, att framlägga skälen och slutligen låta skriftligen framställa partens anspråk eller konklusioner på grund af de fada, som blifvit i handlingarna framlagde. Desse benämnas i Frankrike, Avoués i England, Altorneys. Den andra klassens åliggande är, alt, på grund af de i handlingarne framlagda fada, juridiskt deducera partens påståenden. Desse kallas j Frankrike, Avocats, i England, Barristers. Vid sådant förhåG Den 22 Mars. 105 lande inskränker sig
Stad uti dess årliga bidrag till Kronans Uppbördsmäns aflöning samt andre utgifter i och för Uppbördsverket, jemte en till detta Memorial hörande Bilaga. 7:0 Herr Lundgrens Memorial, angående föreslaget utbyte, emot en gränd här i Staden, af en Ladugårdslands KronoBränneri tillhörig Sjötomt, hvilken för Stadens behof skall erfordras ; Med en vid Memorialet bilagd Chatta. 8:0 Herr Ullbergs Memorial, angående anslag af lön på Ståt åt Extra Brottmåls Domare å vissa delar af Riket. g:o Herr Linströms Memorial, angående upphörande af anslag utaf Allmänna medel till Tafflar vid Riksdagar. Stats samt Allmänna Besvärs och Econornie Utskotten. Herr Mitanders Memorial, angående en BergverksScholas inrättande. 490 Protokolls Utdrag d. ? Jan. 1818". BevillningsUtskottet 1:0 Herr Eckhoffs Memorial, angående än* dring uti BevillningsStadgans föreskrift, rörande Be vil Iningen af Fiskare, 2:0 Herr Thunells Memorial , angående förklaring af hvad 17, 18 och Ig Momenterne uti 4 Artikeln 2 §. af 1815 års EevillningsFör ordning stadgar oin Fastigheters uppskattningsvärden. Banco Utskottet. 1:0 Herr A L.
Hvad sluteligen angår den fruktan, Herr Hjerta framställt, att Den i5 Februarii f. m. den uppkommande bristen skulle kunna utgå af Statsmedel, så inser jag ej huru det skulle kunna tillgå, emedan det är en gång för alla förklarad!, att LänsLazarelterne äro en anstalt inom hvarje Län, hvilken ej tillhör det allmänna, utan länens innevånares enskilta omsorg; och så länge detta står fast; synes bristen ej kunna af StatsMedei ersättas. Att för öfrigt behofvet påkallar ett sådant stadgande; som gör det möjligt för Lazaretlerne att uppfylla sin skyldighet, synes deraf, att samtlige Landshöfdingar i BevillningsUtskottet förenat sig i min reservation, å hvilken jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarakalkan Läcktes framställa proposition. Herr Hjerta: Jag ber först att få rätta en sak, hvilken åtminstone den siste talaren tagit så, som om jag debiterade Gillets administration för misshushållning. Jag har sagt, att det förhållande, hvilket nu uppkommit, ej kunde hafva mera än 3 skäl, det första misshushållning med Hospitalsmedlen, det andra med Lazaretterne, och det tredje begäret att slippa en utgift, som man förr ej haft. Jag har ej ingått i granskning af administrationen. Men hvad jag vet, är, att de förmåner, hvilka Hospitalerne njuta, äro så stora, att jag ej begriper huru en ledamot kunnat påstå, att äfven genom förbättringar det skulle kunna uppkomma brist; ty inkomsterne ökas slän - I 10 Den 15 F e b r u a r i i f. m. digt. Hospitalerne ärfva, hvarigenom rantonie ökas. Jag frågar då, i fall man ock behöfver göra kostsamma resor, kostsamma inrättningar, örn de ändå kunna medföra så betydliga kostnader, att det kan blifva fråga om att taga bort allt från Lazaretterne.
Värt ofvan angifna citat gifver otvetydigt vid handen, att J. med tvekan och först efter inre, allvarlig sjelfpröfning öfvergaf den vetenskapliga banan, och visst och säkert är det, att skalden aldrig helt lade å sido sin ungdoms älsklingsämne, och att just insigterna derifrån kommo till användning vid de psykologiska iakttagelserna samt öfver flere hans arbeten (vi minnas specielt » Fru Marie Grubbe; Mogens og andra Noveller; Niels Lyhne; Digte og Udkast » m. fl. ) bredde en dager, erinrande i finessen om — hvad skall jag säga — färgspelet vid norrländska solnedgångar, dagens döende derute i den allfamnande naturen.Förutom dessa typiska exempel på, hurusom naturvetenskapsmän aotiogen öfvergifvit sitt ursprungliga verksamhetsfält för skönlitteraturen eller vid sidan af detsamma giort märkliga inlägg i den skönlitterära produktionen, finna vi derefter dels naturvetenskapsmän, hvilka skrifvit åtskilligt, som har skönlitterärt värde utan att likväl i allo ega dess karaktär, dels oek (till följd af begreppets » naturvetenskap » utsträckning) personer, hvilka, sysslat med naturvetenskap i vidsträckt betydelse och hvilka lemnat alster af nyssagda eller mera potentieradt skönlitterär art. Till den förra kategorien hänföra vi forstmästaren J. B. Barih (forstvetenskapligt och botaniskt skriftställen vid sidan af skildringar frän norska naturen samt jägareoch turistlif), till den Be-nare. Professor J. A. Friis (lapsk etnograf; skizzerade turist-och sommarlifsminnen! ), Sophus Tromholt (polarskensobservator; » Under Nordlysets Straaler !&gt;), Professor Frith. Holmgren (fysiolog; publicerat flere stämningsfulla, i s. didaktiska vers! ) samt Professor Paolo Mantegaxxa (antropolog; dessutom förf. till » U seculo di Tartufo », » Ein Tag in Madeira » m. fl. Exempel på samtidigt literäre och naturvetenBkaplige kritici (absolut taladt, då vi nämligen ej alls ingå på själfva kritikens utförande) ha vi i Doc. L. H. Åberg.
Banken ej bör med sitt Specie-Mynt operera på Börsen, till fördel för Pappers-myntet, innan den äger en fond oberoende af den nuvarande, så framt det icke skulle blifva oundvikligen nödvändigt, för att rädda Staten ifrån en öfverhängande och oförmodad fara, och för att upprätthålla dess egen kredit. Kongl Majit och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, som likväl icke kunnat med kallsinnighet anse, a't det Sedel-mynt, som dels uti Bankens reela fond, dels uti dess utestående fordringar, hade en mer än fullkomlig garanti, och. som var ämnadt att fylla både Stateras utgifter för de allmänna behofven och att föreställa värdet - i 16 Konungens Nåd. Propostioner: det af hela årsproduktionen och af Samhällets årliga behållning, skulle till en obestämd gräns kunna till sitt anseende nedsättas och så val allmän som enskild förmögenhet på sådant sätt undergräfvas, hafva, för att förekomma ett ondt af så vadliga följder, måst inga uti ovanliga uppoffringar och derigenom äfven ägt den tillfredsställelsen att hafva lyckats, att sätta en gräns för Sedelmyntets fallande värde. K ongl. Majit gör Sig nu förvissad, att Rikets Ständer skola inse, att sådane omsorger ieke mera böra Kongl. Maj:t tillkomma , utan att de med fullt skäl, tillhöra endast Rikets Ständer och det Verk, ifrån hvilket Mynt-Representativerne i Nationens namn utgifvas, och hvilket redan har sig ålagdt ansvaret för de i sådant afseende åtagne förbindelsers uppfyllande. Rikets Rank bör icke längre overksamt å« skåda omväxlingarne uti myntets kredit, och Nationen bör veta, att det finnes en Auctoritet, som har till pligt, att i denna del bevaka det allmänna bästa, och äfvenledes veta, att denna Anctoritet blifvit i sådant afseende försedd med nödiga tillgångar. Kongl. Maj:t föreslår derföre, att Rikets Ständers Bank hädanefter matte åläggas skyldigheten, att upprätthålla Mynt-Representativernes värde, och tillika, att dess närvarande tillgångar måtte för detta ändamål på allt möjligt sätt förstärkas. Kongl.
S. D. Föredrogs å nyo Siats-Utskottets Utlåtande, N:o /jo/j, i anledning af väckt motion, att Siats-Verket måtte lenina bidrag dertill, att Trollhätte Canal och Sluss-verk kunde bringas till lika dimensioner, sorn Götha Canal eger; bifölls. S. D. Upplästes rrieddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll den 29 sistlidne Januari^ hvaraf inliemtades: alt Bonde-Ståndet, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskattets förslag N:o i/{3, till jemkning i Riks-Slåndens beslut, angående skjutsväsendet och forvagns-inrätlningar, icke antagit den till Ståndet gjorda inbjudning alt biträda HöglofJ. Riddershapels och Adelns beslut 0111 rättighet för Diligencer all öfvertaga en viss del af gästgifveri-skjutsningen; att Bonde-Ståndet i öfrigt låtit bero vid Utlåtandet N;o 1^3, och remitterat till dess enskilda Besvärs-Utskott att upprätta förslag till underdåniga besvär af Ståndet i detta ämne, hvaraf slutliga pröfningen Kongl. Majrt tillkomine; och att Bonde-Ståndet inbjöd Borgare-Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 134. att jemväl härutinnan ingå lill Kongl. Majrt med enskilde underdåniga besvär: Borgare-Ståndet fann icke skäl att denna inbjud ning antaga. S. D. Upplästes meddeladt Utdrag af Höglofl.
Vi tro det ej; och vi kunna ej eller förmoda, alt Rikets Ständer längre bibehålla en föreskrift, hvars skapare synes hafva helt och hållet varit hänförd af nykterhetsfanatismen. Del andra, föremålet för vår skiljaktighet är 43 §. i föreslagna författningen. Deri förbjudes försäljning af bränvin under en kanna, utom på gästgifvaregård;) r, källare och andra dylika ställen. Vi önska, alt berörde belopp mätte nedsättas lill j:dels kanna. Derigenom skulle det med lagstiftningen i denna del åsyftade, nu förfelade, ändamålet vinnas. Lönnkrögeriet befordras nemligen genom förbudet att sälja under en kanna, enär hvar och en, som behöfver bränvin, men ej har råd att köpa berörde belopp, nu förfogar sig till lönnkrogen, der bränvin supvis erhålles, der kamrater träffas och der supande på allt sätt befordras. Finge lian i stället hos den, som tillverkar bränvin, köpa jrdels kanna, så ginge han dermed hem och tog sig kanske blott en sup om dagen. Han blefve då icke en kroggäst och inleddes derigenom ej eller till fylleri, hvilken last födes och frodas pä lönnkrogarne. Vår egen erfarenhet af förhållandena har kommit oss till denna öfvertygelse. Vi hafva jemväl sett, hurusom omförmälde förbud ständigt öfverIrädes på landsbygden. Mången gång torde det väl ske af vinningslystnad, men lika ofta har det sin grund deri, att man ej vill uttala ett nekande, som innefattade en vägvisare till krogen. I allt fall kan förbudets öfverträdelse ej förekommas, så länge jordbrukare ät eget folk få afyttra bränvin lill det mindre beloppet. Bland delta folk finnas alltid beredvillige kommissionärer ät de främmande, hvilka på så sätt vinna deras afsigt, utan husbondens vetskap. Del tredje föremålet är Utskottens beslut om borttagande ur författningen af förbudet för köpare af bränvin att vittna. Man har ansett delta stadgande ej tillhöra den ekonomiska lagstiftningen. Det har likväl der haft plats sedan år 1815 och torde jemväl böra bibehållas.
Om en sådan skrifvelse skall afgå, bör således saken remitteras till det Utskott, som dermed har befattning; hvarefter man först kan derom besluta. Herr von Qvanten: För min del finnér jag den ifrågaställde underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t icke vara nödvändig, ty den kunde aldrig komma att innehålla annat, In hvad vi hår yttrat, hvilket torde framkomma till Hans Maj:t Konungen vår bön förutan. Herr Cederfchjold: Herr Friherre Cederström anser Ständernas rått att skrifva till Kongl, Maj;t I)(-n 10 Julli e. m. 465 Majit vara otvifvelaktig 1 de fall, då förslaget derom kommer ifrån Utskottet. Jag får derföre först påminna att äfven nu varande ConstitutionsUtskott, som, enligt min öfvertygelse, icke åger rätt att föreslå en dylik skrifvelse, likväl gifvit bestämd anledning dertill. Dessutom vore det vål underligt om Ständerna som nu kunde anmäla Rådgifvarne till endtledigande, ej skulle äga rätt att i stället blott önska rättelser för framtiden; helst då de, enligt 60 jjj. Riksdagsordningen, åro berättigade, att till Konungen framföra underdåniga önskningar i hvilket åmne forn helft. Friherre Anckarfvård: Utan att ingå u ti pröfning af ämnet, ehuru äfven jag yrkat en skrifvelse, anhåller jag blott att med några ord få möta Friherre Cederströms anmärkning; jag finnér nemligen att Constitutions-i Utskottets Betänkande innefattar många anledningar till en sådan skrifvelse, genom de anmärkningar Utskottet gjort, och hvilka Riksens Ständer väl kunna begagna, om de så finna för godt. Friherre Cederftrom: Jag får 1 anledning af Herr CederschjÖlds anförande, att Utskottet ej ku!*uat föreslå en sådan Skrifvelse, erinra om innehållet af 5y § Riksdagsordningen, som bjuder: Intet Utjkott, Conftitulionsoch BancoVtjkotten allena undantagne , vare her&ttigadt, att vacka frågor till ajgörande i Riksens Ridd. 0, Ad.
Oulum ul su^l-g. c^iri. ^on^lv. //^6. »K «/ /^o/oco^e/ ?-/v6^ «?-e?r^6?r^ /ö>ec/^KA-r6 r/r/ön /s/c//.'^ /<c-/rr///A6//c////e/v /. /. /o> i/^r/ces He/rc/e^a r K^cr^«-/?Kc/er a Kioe^/^o^/nr 8/0^ c/e/r 3l ls-iO U ä lV 3 r 3 n 6 6: 8l:>l8-?>ä6on: Lliefen för 8jöför8V3r8-I)6ji9rlerA6nl6l, Herr l^rllisrre /c/A-srö/e/lls ^ (.liesen föl' Li vil-f)c>^ci, temL»i.ed, //////'E/c^, 3^. k. Llivfen fö,' I?iiigno6-I)6^cii't6M6M6d, a/ 1. f. 8lul8-!
Af Herr Gyllenhaal: att, på sätt Lag-samt Allmänna Besvärs oeh Oeconomie-Utskotten vid sistlidne Riksdag föreslagit, egograderingen måtte hänföras till de ämnen, hvilka enligt g $. böra vara prof vade och af gjorde innan skiftet fullbordas j och att således ordet ” egograderingen” frän i3 §. uteslutes j samt att enahanda tid af sextio dagar} till anförande af besvär hos Egodelnings-Rättenj som för klagan öfver fullbordadt skifte blifvit bestämdjemväl mätte ega rum i afseende på ego Bihang till R. St. Fröt. 1834. 7~.de i”8 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsh'.s Betånhande N:o 21. graderingen j och hvarom stadgande alltså borde meddelas genom en serskild uti 11 Capitlet. Uti de af Herr Gyllenhaal yttrade åsigter hafva Nils Insulin och Jan Peter Jansson från Stockholms Län, Nils Månsson från Malmöhus Län, Nils Persson från Södermanland, Peter Persson från Calmar Län, Änders Danielsson och Lars Larsson från Elfsborgs Län uti serskilda memorial instämt, de tvänne sistnämnde under yrkande, att, sedan provisionel plan till skifte, enligt 12 Cap. i5 blifvit upprättad och å marken utvisad, samt delegarne derigenom kommit i tillfälle att upptäcka vid graderingen möjligen förelupne misstag, hänvisning till anförande af besvär deremot måtte meddelas. I)e skäl som åberopas emot det nu gällande stadgandet, finnas upptagne i Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkanden N:ris 8 och 41 yid förra Riksdagen, och bestå hufvudsakligen deruti, att samma stadgande leder till flere tvister om skiftet, och att när egograderingen af domstoiarne ändras, Landtmätaren får i flere eller färre delar omgöra skiftet, deraf kostnader och tidsutdrägt för delegarne förorsakas.
Dito N:o 248, i anledning af väckt motion, angående ändring i sättet för debitering af den, under benämning trosstransportmedel, hån en del rotar vid Westmanlands regemente utgående afgift; bifölls. Prot.-Utdrag den 23 Juli 1851. 417 Utlåtande N:o 249, i anledning af väckl motion, angående användande af Fredriksbergs fästningsverk; bifölls. Memorial N:o 250, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 158; Ståndet lät bero vid Medståndens i frågan fattade beslut samt lade förevarande Memorial till handlingarne. Dito N:o 251, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 168, angående väckt fråga om hemmantalsränfans afskaffande; Ståndet lät bero vid Medståndens i frågan fattade beslut samt lade förevarande Memorial till handlingarne. Dito N:o 252, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 169, angående väckte motioner om rättighet att köpa skattejord till frälse samt bildande af en fond utaf de för dylika frälseköp inflytande medel; Ståndet lät bero vid Medståndens i frågan meddelade beslut samt lade förevarande Memorial till handlingarne. Utlåtande N:o 253, i anledning af väckt motion om försäljning af de från f. d. Adelsfane-Regementet indragne boställen; bifölls; samt Dito N:o 254, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse angående sökt garanti af staten för 5 procents ränta under vissa år å kostnaderne för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle; bifölls. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets Memorial: N:o 61, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 45; lades^till handlingarne.
Mins du en afton före jul, när vi sutto hemma hos mig, och du träffade Anna, hon med de små stickande ögonen och det vackra håret? Den kvällen, när du talade till mig om ditt förflutna lif? – Nåå. Grane reste sig spändt upp i soffan och såg oafvändt på den andre. – Då hade jag fått veta det åtta dagar förut. Doktorn sade mig det vackert och försigtigt. Och så satt jag hemma, utan att kunna röra mig, utan att våga gå ut. Och så kom flickan. Jag kunde ej låta henne gå. Hon sade, att hon tyckte, jag var så underlig och så tyst. Jag mins, att jag talade vid henne om hennes mor och rådde henne att gifta sig och låta bli andra karlar. Och så kom du, och hon gick. Och du berättade för mig altsammans om dig själf. Och jag kunde inte, ville inte ... Nej, inte då. Jag har aldrig talat vid någon människa om detta förr. Och sedan voro vi ute, superade, drucko champagne, tror jag. Och jag var med om alt, och jag hade roligt. Men jag såg altsammans som på afstånd, och jag var så rädd, så rädd för att sedan på natten bli ensam med mig själf. Grane hade hört på honom, utan att göra en rörelse, utan att ändra en muskel i sitt ansigte. Nu kände han en varm, darrande ström af känsla ila genom hela sin kropp, och hastigt sprang han upp, lade båda sina händer omkring vännens hufvud och tryckte det till sitt bröst: – Stackars, stackars ... Men hur kunde du ... Han tänkte säga »lefva». Men han afbröt sig, tyckte, det var grymt. – Hur jag kunde lefva, menar du? sade Schultz och förde handen långsamt öfver pannan. Ja, det vet jag inte nu. Men ser du, man vänjer sig. Först är det en så gräslig tanke att vara stäld som en spetälsk utanför människoslägtet, att icke kunna bilda familj,– man tror ju då alltid på det värsta – att vara en kasserad länk i den stora kedjan. Och det alra värsta är, att man ej har någon att förtro sig till. Du mins ju min mor?