Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Tyskland särskildt bedömmer man, ty värr, ofta de goda anstalter, man äger, för litet fördelaktigt, under det hvarje Tvsk har skäl att med stolthet blicka på sitt fädernesland. Om nu Europeer vid deras forskningar härstädes (i America) företrädesvis stödja sig vid de meddelanden, som lemnäs dem af embetsmännen vid och vännerne till de anstalter, som skola undersökas, eller vid de offentliga uppgifterne i embetsberättelserne, såsom hittills skett, så skola de icke genomskåda verkliga förhållandet. Öfverensslämmelsen i uppgifterne nti några af de första berältelserne låter härutaf lätt förklara sig. De Den 28 April. 303 sago härstädes samma personer, och läste samma offentliga berättelser och ulgåfvo derefter sina egna skrifter.” Sådane äro lill en del de grunder, på hvilka man har att bygga sitt omdöme öfver ett slag af straffinrättningar, sorn ännu aro så nya, att man beständigt är sysselsatt med förändringar i desamma. Under det att Hr Moreau-Christophe, uti sin bok om enskildt fängelse, hvilken blifvit från flere håll med beröm omnämnd, vidlyftigt utbreder sig öfver fördelarne af något, som han kallar det Fransyska systemet för enskildt fängelse, och hvilket han gifvet' företräde framför det Philadelphiska systemet och alla andra kända systemer för dylikt fängelse, så finnes, enligt Hr Hagdahls förr omnämnda bok, samma system ännu icke i Frankrike någorstädes fullständigt lillla nipadt. La Koquette är det enda ensamhelsfäugelse, som är färdigt och varit under någon lid begagnadt, men af rönen derstädes kan man, enligt Hr Hagdahls åsigt, ej draga fullt tillförlitliga slutsatser. Delta fängelse kommer troligen ej eller att särdeles länge äga bestånd, då det är en felaktig byggnad, hvilken redan bosten 1843 blifvit tili salu utbjuden.
Stånd, hvilka genom samfäld omröstning skiljakligheterna förena, och att det dymedelst fullständigt beredda utlåtande sedan skall hvila till Riksens Ständers afgörande vid nästa Riksdag. Constitulions-Ulskottets Memorial, N.-o 10S. 7 [ denna §. finnes intet förbehåll, att endast det utlåtande af Förstärkt Consliiutions-Utskott skall anses f ullständigt beredt, och till nästa Riksdag hvila, sorn är klädt i draglén af en lag-paragraf, eller att ett sådant Utskott skulle kunna rösta om blotta reglor för ett närvarande ConstitutionsUtskotts arbete: reglor, hvilka Riksens Ständer, vid samma Riksdag, skulle kunna, genom ogillande af sjelfva Utskotts-arbetet, åter tillintetgöra. Ehvad förmodan man än må hysa, om huruvida lagstiftaren, vid godkännande af nämnda lagrums senare moment, erinrat sig möjligheten al sådana slags utlåtanden, som de medelst omförmälda två omröstningar beredda , gäller lagni icke destomindre utan inskränkning om alla dem, hvilka medelst omröstning i Förstärkt Consliiutions-Utskott kommit till stånd, enär Grundlagen icke medgifvit Riksens Stander att i något fall låta ett Föistärkt Constitutions-Ulskott rösta med annan kraft och verkan, än samma lag i allmänhet föreskrifver. Utskottet beböfver väl icke, vid sådant förhållande, erinra, att hvarken i Utskottets hemställanden om förrberörda, i Representationsfrågan anstälda, två omröstningar, eller i Riks-Ståudens öfver samma hemställanden afgifna yttranden, finnes någon anledning, att de utlåtanden, till hvilkas beredande samma omröstningar funnos nödiga, skulle anses annorlunda, än åberopade lagrum stadgar.
Fiskljusen lefver uteslutande af fisk, och det synes icke vara mera skäl att räkna honom till de skadliga rofdjuren, än t. ex. fiskmåsarne, hvilka lefva af enahanda föda och förekomma i vida större antal. En vigtig del af jagllagstiftningen är frågan om lämpligaste sältet alt befordra rofdjurens utödande, i ändamål ej mindre alt derigenom bereda vildbrådets till vext, än äfven att mot rofdjurens anfall skydda husdjuren. För vinnande af sistnämnda mål hafva de Svenska jordbrukarne af ålder befunnit sig i ett slags organiseradt krigstillstånd emot vilddjuren; skaliväsendet är så gammalt, som landets äldsta lagar, och 23 kapitlet i nu gällande Byggninga-balk innehåller föreskrifter derom, som äro vidare utvecklade i nuvarande Jagt-stadga. Tvänne anstalter hafva hittills hufvudsakligen vidtagits till rofdjurens utrotande, nemligen dels utdelandet af belöningar för deras dödande, dels jordegares och kreatursegares förpligtande att deltaga i skallgång samt att anskaffa vissa jagttyg, och i begge dessa fall har saken gjorts till en kommunalangelägenhet. Erfarenheten har dock gifvit vid handen, att menigheterna icke med håg och nit, utan tvärtom med ovilja fullgöra den sålunda genom ofvannämnda kapitel i Byggninga-balken rikets samtliga hemman ålagda rofdjursjagt medelst vargnät, häradsskall och socknevarggårdar, äfvensom deni 1808 års Jagt-stadga föreskrifna vargjagten medelst luderplatser och så kallade jagttyg, till hvilken ovilja anledningen får sökas i de med dessa skyldigheters fullgörande förenade stora kostnader, ofta utan motsvarande nytta och fördel. Då skallskyldigheten sålunda motvilligt blifvit fullgjord, och ej ledt till åsyftadt gagn, har genom Kongl. Cirkulär-brefvet den 19 Augusti 1823 förordnats, att, om i någon ort särskild öfverenskommelse träffas och till Kongl. Maj:ts pröfning öfverlemnas, i ändamål att genom andra än de i 1808 års Jagt-stadga påbudna medel utöda rofdjur, Kongl.
Förordningen angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom den 24 September 1861 och särdeles genom dess stadgande i 5 §, enligt hvilket Rätten, då fråga väckes, att förmyndare bör lemna inteckning eller annan säkerhet för omyndigs hos honom innestående medel, eger derom förordna, såsom nödigt och skäligt pröfvas; hvilken pröfning åter måste grunda sig på en kännedom om personens vederhäftighet och förhållande i öfrigt, som i de flesta fall icke är att förutsätta hos annan domstol än Underrätten i orten, der förmynderskapet finnes. Stadgandena angående Adelns särskilda forum hafva sålunda, äfven der de qvarstå, förlorat sitt ursprungliga sammanhang; och de kunna derföre, nu mindre än någonsin, anses såsom en verklig förmån för Ridderskapet och Adeln. De torde fast heldre vara de fleste bland Ridderskapet och Adelns ledamöter till olägenhet. Om man äfven fäster mindre vigt vid den omständigheten, att frälsemannen derigenom gå miste om en instans i deras arfsoch förmynderskaps-tvister — hvilket visserligen bereder skyndsamhet, men också i samma mån minskar säkerheten i dessa tvisters pröfning — så är det dock otvifvelaktigt, att för det stora flertalet af Rid - Lag-Utskottets Betänkande N:o 16. 3 clerskapet och Adelns ledamöter, som bo aflägse från den Hofrätt, under hvars jurisdiktion de lyda, både besvär och kostnad vållas genom ifrågavarande privilegium, som hindrar dem att i sådana enkla ärenden, som boupptecknings ingifvande, testamentsbevakning och förmyndareförordnande, vända sig till domstolen i orten, under det att de i vida vigtigare och lika grannlaga saker måste underkasta sig samma domstols jurisdiktion.
Fullmägtiges ifrågavarande skrifvelse gifver vid handen, det i 193 § af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente omförmälda anslag ursprungligen varit afsedt att uteslutande utgöra begrafningshjelp, samt det i samma reglements-§ sedermera införda tillägg, hvarigenom Fullmägtige berättigats att använda berörda anslag jemväl till understöd för sterbhusen efter aflidne obemedlade tjenstemän och vaktbetjente, antagligen tillkommit i ändamål, att äfven under sådana år, då dödsfall bland Kontorets betjening icke inträffat, Fullmägtige skulle vara oförhindrade att öfver denna anslagssumma förfoga, har Utskottet, enär summans belopp, betraktadt allenast såsom begrafningshjelp, torde, i förhållande till antalet af Kontorets tjenstemän och betjenter, kunna anses jemväl utan förhöjning motsvara sitt ändamål, samt det sedermera tillkomna stadgandet om medlens användande såsom understöd, äfven i andra fall än då understödet vore till begrafningshjelp att hänföra, i och för sig innefattar en särskild förmån, hvars åtnjutande icke lärer till anslagssummans förökande böra föranleda, vid sådant förhållande funnit sig icke kunna till Fullmägtiges omförmälda framställning tillstyrka bifall. Stockholm den 28 Maj 1866. STOCKHOLM, TKYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. StatsUtskottets Memorial As 125. 1 N:o 125. Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1866, kl. 1 e. m. Memorial, med förslag till de stadgandeti i Riksgälds-kontorets Reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar. (R. A.) Stats-Utskottet får härmed till Rikets Ständers granskning och fastställelse öfverlemna förslag till de tvänne första afdelningarne af det reglemente för Riksgälds-kontoret, som vid innevarande riksdag hör utfärdas, och hvilka innefatta stadganden rörande Riksgälds-kontorets skulder och fordringar.
Värderingar lago emedlertid till grund för bägge, och författningens föreskrifter funnos uppfylde, i följd hvaraf, och när bevist blifvit, det dessa 4tra Tunnland skulle kosta 2000 B:d att odla, och några Reglementariska stadganden föf1 värderingssättet icke förefunnos, Banko-Styrelsen, hvars pröfning deraf ej heller synes lämplig, icke kunnat annat än hålla sig till författningens ordalydelse, hvarefter prioriteten till understödets Banho Uts&oitcts Betänlandetx. erhållande, af Bnnehandlingarnes tidigare inlern^ uande allena blifvit bestämdt. Utskottet vill ej upptaga de Respective IliksSländens dyrbara tid med ett specielt upprepande af alla de erindringar, hvartill anledning förekommit; men har likväl ansett sig böra framställa några få exempel, som tillräckligen skola ådagalägga det nu anmälte förhållandet, äfvensom oJämpligheten deraf, att värderings-grunden till efterrättelse vid förrättningarne saknas. Sålunda förekommer exempelvis : Länet N-o 19: utbetalte 1951 R:d att derföre odla 4 Tunnland, 4 Kappland, till åker inom gamla gärdet. 1V:o 83: 2000 R:d till 5 Tunnland ängs? odling samt sten brytning i gärdet och Stenmurs läggning af den uppbrutne stenen. N:o 65: 2000 R:d att uppbryta Backar i gärdet. Kostnaden beräknad från 2oo till 100 R:d Tunlanndet. JST:o 80: igao R:d för 14 Tunnlands odling å mark, der, enligt Syne-Instrumentet, blott 3:ne diken af någon betydenhet erfordrats. Ko 173: goo R:d att odla s>* Tunnland, jemte obestämd Steubrytning i gärdet.
Aker och Ang m.m. p qv.-mil. qv.-mil. tunnland. p ? qv.-mil. qv.-mil. tunnland. £ qv.-mil. qv.-mil. tunnland. p p qv.-mil. qv.-mil.{ tunnland. p qv.-mil. qv.-mil. tunnland. Sandjord. Sandjord och Mylla. Sandjord och Sandmylla. Sandjord och Svartmylla. cn c O ST Skog. Aker ochÄng m.m. ? O ST Skog. ÄkerochÄngm.m. Cd o o sr Skog. Åker och Äng m.m. Cd o C3 sr Skog. Aker och Äng m.m. Cd o o sr PJ Åker ochÄngm.m. P p qv.-mil. qv.-mil. tunnland. 8ä qv.-mil. qv.-mil. tunnland. p qv.-mil. qv.-mil. | tunnland. p p qv.-mil. qv.-mil. tunnland. qv.-mil. qv.-mil. tunnland. Stenbunden Sandmylla. Sandoch Svartmylla. Sandblandad Mylla. Sandblandad Svartmylla. CO o O ST Skog. ÄkerochÄngm.m. CO o O Skog. ÄkerochÄngm.m. C/3 O O . Skog. ÄkerochÄngm.m. j o Skog. Aker och Äng m.m. on o O Skog. Åker och Äng m.m. P P qv.-mil. qv.-mil. 1 tunnland. P qv.-mil. qv.-mil. tunnland. P qv.-mil. qv.-mil. tunnland. P qv.-mil. qv.-mil tunnland. P P qv.-mil. qv.-mil. tunnland. Mylla, Lera och Sandjord. Kalkblandad Mylla. Svartmylla. CO O o sr Skog. Åker och Äng m.m. CO o C7 >7" Skog.
Dylta bruk en bogro beskattning än andra lika beskaffade verk, bestående deruti att, utom den bevillning af 2 R:dr för 1,000 af värdet, som i allmänhet vore föreskrifven, af detta bruk en särskild bevillning för tillverkade effekter skulle utgöras, med 36 skillingar för hvarje skeppund svafvel, 8 skillingar för hvaije skeppund vitriol och 3 skillingar för hvarje tunna rödfärg, hvilken särskilda bevillnings-afgift, efter medium af de tio åren 1835—1844, uppgått till ett belopp af 376 R:dr 46 sk. 3,%- rist. banko. För jemnande af alla dessa förhållanden till likhet med hvad som eger rum för andra dylika vei-k, skulle således erfordras: att Dylta kronobruk, med hvad dertill rätteligen hörer, öfverlemnades åt bruksegarne under ovilkorlig eganderätt, i stället för den vilkorliga, hvarunder det n u innehades; att Ostra och Hålahults krono-allmänningar, såsom för bruksdriften erforderliga, efter undergången behörig skattläggning, genom skatteköp i vanlig ordning med bruket förenades; att tjenstbarheterna från frisocknarne upphörde; att bruksegarne befriades från skyldigheten att svafveloch vitriol-tillverkningen ständigt fortdrifva; och likaledes från skyldigheten att till Kronan leverera svafvel; Stats-Utskottets Utlåtande N:o 202. 7 att, mccl upphörande af bruksegarnes lösningsrätt till Kronans tionde, denna afgift bestämdes till liklict med hvad Kongl. Förordningen den 21 Juni 1831, angående grunden för afgifter till Kronan af bruk och bergverk, föreskrifves; att bruksegarnes rätt till konskriptionsfrihet för 5 bruksdrängar upphörde; samt att den särskilda bevillning för tillverkade varor, som nu eger rum, försvunne.
Skogar. Såsom äfven föregående berättelser innehålla består egentliga skogstillgången af tall och gran samt något björk. Den är mycket olika uti olika trakter. Omkring sjökusten och å de större byarnes områden har till byggnadsvirke och utskeppning duglig skog redan långt härförut blifvit ganska mycket medtagen. Men äfven under den tid denna berättelse afser, hafva skogstillgångarne från aflägsnare skogar betydligt ålitats samt tillgång i synnerhet på större timmer och skeppsvirke såsom följd deraf minskats. Trenne sammanträffande orsaker hafva härtill bidragit; först och främst har afsättning af skogseffekler utgjort hufvudsakligaste källan för allmogens uppehälle under missväxtåren, hvadan ock skogarne måst af den mera än tillförene för sådant behof tillgripas. Sedermera har en mer än vanlig liflighet uti skeppsbyggeri framkallat en större afsättning af dertill erforderligt byggnadsvike. Och slutligen hafva stegrade priser på bräder, plankor, bjelkar och sparrar lockat allmogen och sågverksägare att deraf producera så mycket som möjligt varit. Den inkomst, som utaf denna större efterfrågan efter skogseifekter uppkommit, har för orten varit ganska välgörande samt bidragande till många fattiga familjers bergning och utkomst. Och är 8 brist på timmerskog och andra erforderliga skogsförnödenheler detta oaktadt icke för det närvarande att befara, samt kuude icke heller för framtiden ifrågakomma, derest skogarne blefve ändamålsenligt behandlade och vårdade. Men uti detta fall råder ingen omtanka hos allmogen i allmänhet. Undantag derifrån måste dock göras för de få byar, som hafva storskiftade skogar, emedan deras ägare med större noggrannhet och med beräkning af skogens bestånd i framtiden behandla hvar och en sina skiften. Deraf har man ock anledning, att, sedan i länet pågående afvittringarne hunnit fullbordas, så att laga skiften af byarnas utmarker kan äga rum, emotse en bättre skogshushållning, än den som hitintills iakttagits. Bergsrörelse. Flere nya grufvor hafva väl under de ifrågavarande åren blifvit inmutade, men de flesta af dem äro ännu icke bearbetade till den grad, att deras verkliga värde hunnit utrönas.
Maj:t nu begärt för kavalleriskjutvapen 45,000 R:dr; men då med beviljande af an slag för ifrågavarande ändamål lämpligast torde böra anstå intill dess frågan om vapnens beskaffenhet blifvit af vederbörande pröfvad och af Kongl. Maj:t afgjord samt modeller i behörig ordning fastställda, hemställer Utskottet, att det för kavalleriskjutvapen äskade anslagsbeloppet icke må af Rikets Ständer beviljas. 34:o. Till förstärkning af förrådet å kavallerisablar har Kongl. Maj:t äskat anvisande af 10,200 R:dr; men enär, enligt hvad i Statsråds-protokollet finnes antydt, jemväl för detta vapen förändrad modell torde ifrågakomma, synes frågan om anvisande af medel för berörda ändamål utan olägenhet kunna tillsvidare anstå; hvadan Utskottet hemställer, att förevarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 31 Fortifikationsbchof. t 35:o. Carlsborgs fästningsbyggnad. Sedan, på grund af Rikets Ständers derom gjorda framställning, Kongl. Majit genom nådigt Bref af den 10 November 1863 anbefallt chefen för ingeniörkorpsen att inkomma med fullständiga beräkningar öfver återstående kostnaden för Carlsborgs fästningsbyggnad, hade, på sätt Statsråds-protokollet gifver vid handen, korps-chefen ingifvit ett i sådant afseende af fortifikations-befälhafvaren på stället uppgjordt förslag, slutande sig på en jemn summa af 5,000,000 R:dr, utom ett större permanent sjukhus, kruthus och hamnanläggning, särskildt uppgående till 915,500 R:dr; i sammanhang hvarmed korps-chefen omförmält, bland annat, dels att med det af Rikets
Enligt den Utskottens Betänkande N:o ss bilagda Tabell öfwer tillgängarnc för extra anslag, utaf ärens 182c, till och med »834 beräknade Bancowinst, tillsannnan lagdt belopp R:dr »,»5o,ooo Sedan derifrän afgätt till Götha Canal 745,334 Till Södertelge Canal 3o,ooo Och till det af Statsoch Banco-Utstottei» tillstyrkta anslag till Strömrensningarne .. 260,000 eller tillsammans »,0-5,334 ätcrstä ändock R:dr >-4.666 Transport R:dr >24,666 Ut sk. Bet än k an ben, N:o 26. XLl Transport N:dr »-4,666 hwaraf Utstoten wäl reserverat eller afsatt till godtgörande af färstilde af R. H. Ständer gifne anwisningar pä öfwerstotten 45-736 och af sädana anwisningar pä Riks gälds-Contoiret till belopp 38,74? tillsammans 84,483 men deremot lcmnat odisponerade R:dr 40, ,83
Det är af dessa skäl, som jag anhåller, alt contra-propositionen, liksom ja-propositionen, må blifva uttryck af en bestämd opinion bos Ridderskapet och Adeln. Huns ExceUence Herr Grefven och Landt Mar skal ken erinrade, att då ^-propositionen lomme att innefatta bestämmandet af viss dag för nästa RiUrlnagl^Hplra, ansåg Hans Eocellence Ridderskapets och Adelns rättighet, att för dess del besluta öfver förevarande ämne, vara i denna proposition förvarad, i fall pluraliteten önskade utöfva berörde rättighet; hvaremot contra-propositionen, enligt Hans Excellences Den ii Februarii f. m. tanka, lemnade tillfälle för dem af Ridderskapet och Adeln, att uttrycka sin mening, hvilka, sedan de öfriga Irenne Riks-Stånden redan fattat ett sammanstämmande beslut, som äger kraft af Rikets Ständers beslut, anse lämpligt att dervid låta bero,* ulan att sjelfve fatta något beslut i frågan. Grefve Frölick: Innan Ridderskapet och Adeln skrider till votering öfver en sådan proposition, som den, hvilken nu tyckes förestå, nödgas jag förklara, att sedau jag af en annan värd Ledamots yttrande nyss funnit, alt jag icke hört orätt, då jag uppfattade Herr Grefvens och LnndtMarskalkens förklaring sålunda, att skälet, hvarföre ExpeditionsUtskottets Memorial endast borde läggas till handlingarne, var, att Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg sig icke kunna framställa proposition på lidens bestämmande till annat år än j833, måste jag reservera mig mot en contra-proposition, som verkligen innebär raka motsatsen häraf. Men sedan jag nu afgifvit denna förklaring, ämnar jag för min del icke vidare deltaga i denna discussion. Herr Cederschjöld: Vid afgörandet af denna vigliga fråga, är det angeläget alt noga tillse, det man ej beslutar öfver mera än en sak i sender. Men i förslaget att låta bero vid de öfrige Ståndens beslut ligger tvänne skiljaktiga frågor.
Stad blifvit beviljad; men angående rättigheten att återfå hvad vederbörande ;ör>nena sig, efter 1812 års BevillnihgsStauga, förm ycke t hafva erlagt, har Utskottet funnit vara en dess handläggning ej tillhörig fråga, sorn, i fall af befogenhet der. tili, får å annor ort anmälas och fullföljas. 7:0 Från BevillningsUtskottet, af elen 1$ Maj, angående åtskilliga från Borgare - samt BondeStänden remitterade Memorial, om lindring i Bevillningen för vissa Städer ocii Härader, som förmenas genom det Norr* ska Fälttåget hal va blifvit lidande; och förmäler Utskottet, att då sökanderne icke med något skäl siyrkt, att en hel Stad eller Ort varit af Kriget i den mån betungad, att Utskottet för densamma kunnat föreslå en generel lindring i Bevillningen, så kan Utskottet derå. ej tillstyrka bifall. 8:0 Från Lagutskottet, af den 9 Maj, i anledning af ett yrkande att Underdomare må förpligtas, att vid afdöraande af instämda eller anmälda brottmål tillägga de personer, hvilka tiil vittnesmåls afl äggande deruti blifvit inkallade och hörde, en emot deras resekostnad och tidsspillan svarande ersättning; och anser Utskottet, uppå anförda skäl, någon vidare före - T)en 2 5 Maj. e. mi 7^9 skrift i delta ämne ej vara af nöden; men att de derom gällande stadganden nu måtte genom en till utfärdande Författning göras allmänt kunniga. gro Från Lagutskottet, af den g Maj, angående ett gjordt påstående, det de vitesoch förbuds-böter, hvilka uti särskilta, tid efter annan utfärdade, författningar blifvit föreskrifna, och hvaraf den betydligaste andel är vorden åklagarne tillagd, måtte efter den i 32 Cap. 1 $. Rättegångsbalken stadgade grund fördelas si, att Häradet deraf erhölle en tredjedel. Utskottet yttrar sig icke kunna tillstyrka någon ändring uti hvad i detta afseende är stadgadt.
Maj:t så finner för godt, och i den mon tillfälle dertill gifves, för undergående af sådant straff varda insatte i ensamhetsfängelse att der behandlas efter de för sådana straff i allmänhet föreslagna grunder, dock högst för en tid af 2 år och med iagttagande af den i 10 § 1 Cap. af samma Lagförslag bestämda straff-förminskning; 868 Prot.-Utdrag den 25 April 1845. 4:o, att Rikets Ständer förnya deras vid sistlidne Riksdag, vid beviljande af anslag till ombyggnad af länshäkten, m. m., framställda begäran, att nämnde häkten måtte ”förses med celler, för att kunna användas till straff-fängelser mera vidsträckt, än hittills skett;” 5:o, att, om Kongl. Maj:t linner för godt, att försök äfven med det Auburnska straffsystemet, jemte det Pensylvaniska, må göras, Rikets Ständer anhålla, att begge dessa slag af fängelsestraff icke mätte på ett och samma ställe tillämpas; samt Gro, att Rikets Ständer slutligen fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på behofvet deraf, att i de under byggnad varande länshäktena tillräckligt utrymme beredes för fångarnes Gudstjenst, undervisning och sysselsättning med tjenligt arbete; att fästningsfängelserna, så vidt tillgångarne medgifva, så inredas att tångarne under nätterna kunna åtskiljas, samt att ransakningsfångar alltid måtte, så vidt ske kan, uti enrum torva ras. Den 25 April. Från Vällotl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Hederv.
Då emellertid, enligt hvad Utskottet inhemtat, ibland de i följd af förenämnde öfverflyttningar Stats-verket numera tillflytande inkomster befinnes åtskillig spanmål, hvilken, i stället att här uppföras, rätteligen bort tilläggas nästföljande inkomsttitel: afradsspanmålen, deraf den i sjelfva verket nu utgör en del, samt uppbörden af afradsspanmålen, hvilken år 1851 utgjort 43,799 tunnor, hvaribland 1,279 tunnor hafre år 1852, då nämnda indragna spanmål först till Stats-verket ingick, belöpt sig till 48,645 tunnor och deribland 1,317 tunnor hafre, som anses blott till hälften motsvara värdet af råg och korn, hvadan och då sålunda den tillökning, afradsspanmålen genom ifrågavarande förändring vunnit, kan antagas utgöra omkring 5,000 tunnor spanmål, Utskottet anser den Kronan behållna andelen af ordinarie räntan böra minskas med värdet af berörde 5,000 tunnor, sådant detsamma blifvit i den Kongl. Propositionen upptaget efter 6 R:dr per tunna med 30,000 R:dr och i följd deraf uppföras med endast 648,000: 2:o. Afradsspanmålen, beräknades vid sednaste Riksdag till 41,725 tunnor och har år 1851, såsom nyssberördt är, utgjort 43,799 tunnor, hvarföre Kongl. Maj:t ansett afradsspanmålen med säkerhet kunna antagas motsvara 43,000 tunnor råg och korn. På grund häraf föreslår Utskottet, att, sedan dessa 43,000 tunnor blifvit tillökta med de i nästföregående Transport Rtdr 2,338,200: 4 Stals-Utskottets Utlåtande, N-o 6 i. Transport