Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3 Den gamla husmamsellen. - ^ u r ofta hör man icke åldrige män berömmas både före och efter döden för deras goda gerningar, men sällan eller aldrig deremot ett åldrigt fruntimmer. Har hon dertill den olyckan att vara gammal mamsell eller, som det numera kallas, fröken, kommer väl aldrig något beröm i fråga, möjligen ett hånleende, för det hon stannat på öfverblifna kartan. Och dock är det just oftast denna ensamma, tysta och tillbakadragna gamla, som inom familjelifvets stilla krets utgör den tysta kraften, den arbetaude myran, medan familjens öfriga medlemmar, såväl gamla som unga, ännu ligga försänkta i Morfei armar eller ock öfverlemna sig åt nöjenas eller fåfängans hvirfvelvindar. Gjorde man sig blott besvär att någon gång tänka på, hvad dessa gamla och tillbakasatta varelser i all tysthet uträttade, skulle man finna det otroligt, att en sådan kraft, en sådan arbetsförmåga, en sådan sjelfuppoffring kan finnas hos dessa ofta förbisedda qvinnor? I mitt tycke äro de hemmets goda genier, hvilka uträtta allt och fördraga allt. Nästan alltid ser man dem förbigångna, och det är verkligen med innerligt deltagande jag ser deras läppar darra af rörelse, då de förödmjukas och förhånas. Hvilka förströelser bestås väl dessa stackars vid försakelser vanda varelser? Inga! » Åh, Augusta (eller hvad namn hon nu har) stannar helst hemma! » heter det. » Hon har det och det, som hon så gerna velat ha färdigt, men ej fått tid till. » Nå, nu får hon .då riktigt vara i fred — sedan alla andra gått för att roa sig — och kanske. gråta ut i ensamhet de tysta tårar, som den starka sjelfkänslan nyss tvingade henne att hämma. Låtom oss en gång göra, hvad vi för länge sedan bort göra: skänka dessa våra arbetande systrar vår aktning och tacksamhet! Och framför allt: kommen väl i hog att respektera ålderdomen, den må nu framträda i den vördade matmoderns eller i en tjenares skepnad! P. G. Bjurström. Pristäflingen å sid. 6 torde observeras, Täf lingstiden utgår den 31 januari. Vårt sällskapslif. ii.
Annu har man väl icke, annat än undantagsvis, utsagt detta i bestämda ord, utan blott preludierat deråt, och känt sig före med några generella förklaringar, att en mera än 100-årig erfarenhet borde lära oss omöjligheten af realisationens upprätthållande, och alt silfret ofelbart alltid skall gå ur landet intill dess man 512 Den 18 December e. m. vidtager det enda verksamma och radikala correctivet som finnes, nemi. förbud mot dess utvexling. Sä talar man, och en patriotisk omsorg för bevarandet af Rikets metalliska valuta får gälla som motivet till den önskade åtgärden; men der bakom ligger likväl en annan, ganska enkel och lätt insedd beräkning. Denna är, alt i samma män som myntet, genom en rubbning i realisationen, skulle försämras, i samma mån skulle också skattebidragen derigenom nedsättas. Calculen är riklig, och slutsatsen ligger så närbändt, att den kan fattas af en hvar. Härmed förenar sig också ett annat stort intresse, som olyckligtvis botar att snart nog blifva nästan lika så allmänt som de skattskyldiges — jag menar de gäldbnndnes. Den som har skulder att betala, han tänker: hvad gör det mig om myntvärdet faller? Jag' liqviderar så myckel lättare. Detta kan redan tyckas vara strängt, fastän blott y 11 rädt i allmänhet, och ännu mindre kan min mening vara, att påslå, det hvarje skattskyldig eller skuldsatt resonnerar så egoistiskt, men det är min bestämda öfvertygelse, att dessa tankar slagit djupare rötter än man förmodar. Hvad skall man dessutom tro, när man hör upplysta män, som, efter de mörkaste målningar af nuvarande förhållanden, concludera derhän,”alkman bedragit oss pä realisationen”? (jag hörde delta sednast vtlras på conferencen i går under mycket bifall). Nej, man har icke bedragit oss pä realisationen, utan tvertom, man har derigenom afbrutit ett fortsatt bedrägeri. Detta har man gjort, raina Hrr, ty bedrägeri var det, när den enskilde, utan sitt förvållande och utan att kunna skydda sin rätt, plundrades pä en lagligen ärfd, eller genom arbete samlad egendom, som bortsmälte i hans händer.
Böter efter denna lag gånge till tväskiftes imellan åklagaren och närmaste inrättning för de fattiga, de fall undantagna, då böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, målsäganden ensamt tillfalla. 1 Jfr C. U. M. 1810—1815, sid. 74! s Jfr C. U. M. 1810—1815, sid. 74 samt T. F. O. 9 mars 1810, § 5. Mörner. Lördagen den 20 Junii, kl. 5 eftermiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskott in Pleno då utom Herr Öfversten Schönström, Herrar Borgmästarne Egge och Nordström Utskottets samtelige Ledamöter voro närvarande. Justerades1 Betänkanden. att till Riks. Högl. Ständer åtfölja den nya redactionen af Tryckfrihets lagens 4 första §§ och de upgifna Alternativen med eller utan Jury i den 5 §, af samma lag.2 Herr Biskoppen Doctor Faxe begärde att hans förlidne gårdag upläste särskildta yttranden måtte till Riks-Stånden få åtfölja Utskottets Betänkande. Herr Biskopp Tingstadius åberopade likaledes sitt särskildta anförande vid samma tillfälle. Herr Assessor Arosenius: Jag vet ej huru ett votum kan komma at på det sättet särskildt afgå, utom de öfriga, innan de först samteligen blifvit justerade. Herr Borgmästaren Nensén ansåg tillräckligt om de Utskottets Ledamöter, som varit med pluraliteten af olika tanka, sjelfva anförde sin mening i hvar sitt Stånd, då man ej behöfde styckevis meddela LTtskottets Protocoll. Herr Biskop Faxe: Jag anhåller att mitt särskildta yttrande angående Jurys användbarhet måtte få till Stånden åtfölja. Det är en rättighet, som jag tror ej kan mig förvägras. Herr Grefven och Ordföranden: Ingen bestrider en sådan rättighet; det är endast tiden dertill, som sättes i fråga. Herr Assessor Arosenius:
Pehr: I PresteSt:s prot.utdr. står i afseende på den punkt, hvarom nu är fråga: ”Ståndet fann skäligt bevilja för Carlstads läroverks utvidgning ett lån af 8,000 r:dr, räntefritt under 5 år och sedermera mot 6 proc:s årlig afbetalning, deraf 3 proc. å capftalet och 3 proc. såsom ränta.” Mig synes att villkoren äro som sig bör; afbetalningen är icke obetydlig och räntan är deremot visserligen icke synnerligen betydlig, men för ett sådant ändamål anhåller jag att R. o. Ad. mätte instämma i hvad PresteSt. i detta afseende beslutat. Det är angeläget att förbättrade D c 11 i April f. di. i3 metoder vid undervisningsverken komma till stånd. Ehuru icke formerna äro hufvudsak någonstädes, så mäste man dock medgifva, att om formerna äro oriktiga, så hindra de det verkliga, som i formerna skall lefva. Jag anser det således vara vigtigt att man biträder sådana reformer sorn denna, helst då den understödjes af biskopen, som är styresman för läroverken inom stiftet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 2:dra punkten. Ropades nej. Hr Landtm, yttrade, att under discussionen blifvit yrkadt, det R. o. Ad. måtte instämma i Presteoch BorgareSttns i afseende på denna punkt fattade beslut; då likväl dessa håda Stånds beslut i detaljerna icke vore alldeles öfverensstämmande, ville Hr Landtm, först framställa propos. i afseende på summan, hvarom de voro lika, hemställande alltså, om R. o. Ad. behagade för utvidgning af Carlstads läroverk bevilja ett lån af 8,000 r:dr. Ropades ja.
Antogs med de förändringar, att sednare perioden af del andra momentet skall lyda sålunda: ”Äskås omröstning, skall den ske öppen och efter upprop, och tillkomme dervid hvarje Stads-fullmägtig en röst,” och att tredje momentet skall undfå denna lydelse: ”Blifva rösterna lika många för särskilda meningar, galle den mening, som Ordföranden biträder.” §§ 42, 45 och 44, enligt Kommitterades förslag. Godkändes. § 45, enligt Kommitterades förslag. Afslogs; och då denna § helt och hållet bortgår, kommer §§:nes nummerföljd att derefter, vid Författningens uppställning, förändras. §§ 46 och 47, enligt Kommitterades förslag. Godkändes. § 48, enligt Kommitterades förslag. Antogs med den förändring, att emellan orden: i sådant afseende och hos Magistraten, Stads-fullmägtige eller allmänna Rådstugan skola införas dessa ord: 'för behandling,” så att lydelsen bliiver: ”att i sådant afseende, för behandling hos Magistraten, Stads-fullmägtige eller allmänna Rådstugan, väcka etc.” Bih. till R. St. Prut. 1859 § 1860. 9 Sami. 98 778 Prot.~Uld.rag §§ 49 och följande till och med 57, enligt Kommitterades, § 58, enligt Koinmitterades, med ett tillägg, enligt Utskottets, §§ 59, 60 och 61, enligt Kommitterades, § 62, enligt Utskottets, §§ 65 och följande till och med 69, enligt Kommitterades förslag. Godkändes. % 70. Antogs, enligt Kommitterades förslag, med af Utskottet tillstyrkt förändring, och med ett tillägg vid mom. 1, så lydande: ”dock ege hvarje Stad för sig att bestämma annan grund för Stadsutskyldernas utgörande,” hvarjemte anmärktes ett tryckfel i så målto, att här nämnes bevillning lill Staden, men bör vara: bevillning till Staten. §§ 71 och 72, enligt Kommitterades förslag. Godkändes. § 75, enligt Kommitterades förslag.
MusikCorpser blifvit förlagde i Linköpings Stad, och skola betunga dess Fattigvårds-anstalter; och i anledning af väckt motion, att LagCommittéens förslag till CivilLag måtte vid Universiteten föreläsas, och nödig kännedom af detta förslag jemte Rikets Grundlagar och Allmänna Lag ådagaläggas af dem, som undergå Juridisk och Embets-examen , utom hvad angick den af Utskottet föreslagne underdåniga Skrifvelse!!, hvilken blifvit, såsom öfverflödig, af PresteStåndet afslagen. 5:o Godkännande af de utaf Bevillningsutskottet föreslagne grunder för den blifvande Allmänna Bevillningen samt för värdering af fastigheter, med undantag likväl af 6 och 8 Punkterne, hvaruti PresteStåndet fattat följande beslut: 6:o Bevillning utgöres af de inkomster utöfver 200 R:dr Banco, hvilka i egenskap af lön, arfvode, sportlar eller tillfälliga förtjenster tillfalla de personer, som äro i Kongl. Majlis och Rikets eller serskilde Inrättningars tjenst; i afseende på 8:de Punkten, fann PresteStåndet, sorn gillade alt Bevillning med vissa procent utgår af Testamenten, Gåfvor, Fidei - 3i4 Den 7 September e. m. Commisset-, Arf, Fynd och Vinstmedel, det med ordalydelsen af Utskottets förslag i denna punkt öfverensstämmande, alt från en dylik Bevillningsafgift testamenten till fromma stiftelser undantagas; och med godkännande häraf, beslöt Ståndet tillika att från Bevillning äfvenväl må fritagas sådane dispositioner, gåfvor och inkomster, som ej i värde uppgå till trehundrade Riksdaler Banco, eller hvilka, så väl som arf, icke tillfalla personer i det slägtskaps förhållande, som i 2 Art. 7 §.
Redan 1862 hade han grundat tidskriften » L / Italia letteraria », 1867 — 68 redigerade han » Rivista orientales, 1869 öfvertog han » Rivista contemporánea » och strax derefter » Rivista europea »; för några år sedan utgaf han en » Revue Internationale », hvartill bland andra svenska författare Emilie Flygare-Carlén lemnade bidrag: det sista hon publicerade, nämligen » Arf-vingen och hans motpart », den nedgående solens sista strålar — såsom Gubernatis artigt uttryckte sig i ett bref. Som dramatisk skriftställare framträdde De Gubernatis redan 1863 med en » Catone », vidare med några skådespel, hvartill han hemtade ämnet från de indiska sagorna. Trilogien &gt;11 ré Nala » (1869) är skaldens bästa och mest bekanta verk, med stor framgång uppfördt i Turin (Rossi medverkande). Vid sidan af sin vetenskapliga verksamhet är Gubernatis f. n. upptagen af utgifvandet af ett stort på franska språket skrifvet lexikon öfver samtida skriftställare inom alla kulturländer. Då De Gubernatis till » Dagens Krönika » öfverlemnade i handskrift en hyllningsdikt till Kung Oskar, må anmärkas att han — enligt hvad vi sedan erfarit — till det höga festföremålet redan framlemnat samma dikt, hvilken konungen i sin ordning meddelat åt en landsortskorrespondens, hvari dikten finnes återgifven på svenska. Den åt oss verkstälda tolkningen är emellertid helt och hållet ny. Det vill synas som den eldige, f. d. socialistiske agitatorn känt sin ande något fjättrad, då han sett sig föranlåten att sjunga royautéens lof. Stycket saknar emellertid icke sitt åtminstone historiska intresse. Det öfversättare-konsortium, åt hvilket vi anförtrott tolkningen, har emellertid låtit sig angeläget vara att, så vidt möjligt, inlägga den stämning som » går till kungen fram ». Må våra läsare nu sjelfva döma. Till Konung Oscar. Af Angelo De Gubernatis. (Öfvers. från förf-.s handskrift af Gasparola. O herskare du höga,
Vi håfve icke eller lämpeligt ansett, att förhöja af giften för Utrikes gående eller derifrån kommande bref; men till Kongl. Maj;t håfve Vi öfverlemnat, att, efter omständigheterne, öka eller nedsätta densamma, allt i öfverensstämmelse med yår underdåniga Skrifvelse af den 12 i denna månad. Grunderne för utgörandet af Stämplade Pappers-afgiften, håfve Vi, uti åtskillige och hufvudsakliga delar, förändrat, i synnerhet hvad Stämpeln ä Fullmagter och Constitutorial till tjenster, samt afsked derifrån, äfvensom å Lysnings-sedlar, beträffar. Vi håfve sorgfälligt sökt gifva tydlighet åt föreskrifternas både innehåll och ordnande; Åberopande Oss i öfrigt Vår, under den 18 i denna månad, till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga Skrifvelse, med den dervid fogade nya Förordning om Stämplade Pappersafgiften. Uti den af Kongl. Maj:t, under den 6 September 1815, med anledning af då församlade Riksens Ständers underdåniga anhållan, utfärdade Nådiga Kungörelse, angående Brännvins brännings-afgiften, håfve Vi funnit några betydlige förändringar eller tillägg vara desto betänkligare, som Högstberörde Kungörelse hunnit blifva allmänneligen känd, och den enskilda hushållningen är, i flera afseenden, derefter lärn - 55 pad. Vi håfve dock nödigt ansett, att i Kungörelsen infördes några mera bestämda föreskrifter, eller ock derifrån uteslötos stadgandcn, som med de af Oss antagne grunder för Brännvinsbrännings-rättighetens utöfning icke funnos förenliga; och det är till vinnande af dessa båda ändamål, som Vi, under den 18 i denna månad, aöålit till Kongl. Maj:t en underdånig Skrifvelse, hvars innehåll Vi härutinnan åberope.
Efter att hafva uppgifvit de i afseende på utbetalningen af det lån, hvarom nu är fråga, stadgade föreskrifter och meddelade beslut, öfvergår Utskottet till anförande af hvad Herr Nordenanckarj uti sin ofvan omnämnda motion rörande samma ämne, föreslagit, nemligen: l:o att samma lån mätte förvandlas till anslag ulan återbetalnings-skyldighet; 2:o att beloppet häraf, 35,000 R:dr, jemte det förut, i egenskap af anslag, beviljade understöd, 10,000 R:dr, måtte, emot förbehåll, att delegarne tillskjuta det i taxeringshandlingarne dem påförda bidrag, så långt behofvet fordrade, användas till arbetskostnader, jordersättningar, lösen af vattenverk m. m., i den ordning planen för arbetets utförande bestämde, 'af”ven om de ofvanföre hvarje arbetsstation befintlige jordegare skulle till störJre mängd vägra att i arbetsföretaget deltaga;” och 3:o att, i händelse [förestående förslag icke skulle varda bifallna, ett belopp af 8,098 R:dr mätte varda anslaget till delegarnes ersättande för redan verställda elier åtagna utbetalningar. Under omförmälande, att det i 2:dra punkten framställda förslag härledde sig från strandegarnes inom det högre upp belägna Aspelands härad yttrade och af missnöje med taxeringsförrättningarne föranledda vägran att begagna sig af statens bidrag och deltaga i arbetet, har motionären, såsom skäl för bifallandet af hvad han föreslagit, anfört och åberopat det vanliga beviljandet af halfva kostnaden för dylika företag inom Rikets norra proYincer, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet; den utsträckning af 8 mil, hvarpå upprensningsarbetena i Ern-ån måste utföras, och hvarest jorden vore i smärre hemm ansi otter sönderdelad; delegarnes i allt fall högst betydliga bidrag, uppgående ända till 19 procent af några till elfven gränsande hemmans hela taxeringsvärden, samt de stora förödelser, Em-åns öfYersvämningar flere gånger, under sommartiden de sednare åren, förorsakat å grödan på de dervid belägna åkerfält.
Du Kongl. Maj.t utnämner någon till beställning af den beskaffenhet, att lön på stat derför ej är anslagen, hvarunder etc.; — atti Utskottets förslag pag. ii, angående charlae-afgiften för transporter och byten ordfen: ”inom samma grad eller corps”, blifvit tillagde, och icke funnits i föregående charlas sigillalae-för ord - Bevillnin "s-Utskottets Utlåtande, iV.-o 29, 9 ordningar alltsedan år 1812, emedan Kongl. Maj;t, efter utfärdande af sistnämnde års förordning, genom Nådigt Bref den 19 Sept. 1813 förklarat, att nied transporter här endast menades transporter från en corps tilt en annan, och att, då transporter inom samma grad och corps endast åsyftade nödig reglering, i afseende på Regementenas tjenstbarhet samt det vore obilligt, att en officer skulle lika dyrt utlösa 3 å 4 expeditioner inom samma grad, utan att vinna högre löneförmoner, Kongl. Majit förordnat, att, vid undfående af en grad vid ett regemente, fullmagt skulle lösas efter högsta lönen inom graden, men alla flyttningar och förändringar af löner inom samma grad och regemente expedieras genom resolution å ostämpladt papper; till följd af hvilket allt och då inom Militären förhållanden, olika andra Staters, förekommo, och tvetydighet, utan serskilda stadganden, icke kunde undvikas, följande stadganden föreslogos, att intagas i den blifvande förordningen : Fullmakter vid Militair-staterna charteras efter högsta lönen inom graden, antingen högre, lägre eller ingen lön erhälles; Transporter och byten inom samma grad och Regemente charteras endast med 6 Rdr, eller hvad sorn hittills utgått såsom Canzligebuhrscharta; Transporter och byten från en Corps eller Regemente till ett annat char te ras lika med dylik transport vid andra stater; att, då i Utskottets förslag icke, såsom i föregående 2:ne Förordningar, något bestämdt stadgande, efter hvilket
Häremot invändes troligen, att man bör på förhand beräkna behofvet af utrymme för tångarne och i tid framställa nödiga förslag till utvidgning. Detta är väl i allmänhet en sanning, men sådana beräkningar kunna icke alltid med säkerhet göras, särdeles då deri ingår en mängd förhållanden, som icke kunna beräknas, men ändock hafva ett mäktigt inflytande, såsom i fråga om fångantalets ökning eller minskning, tillgång på arbetsförtjenst, lifsmedlens högre eller lägre pris o. s. v. Härtill må äfven läggas att i viss mån, åtminstone för den närmaste framtiden, verkan i detta hänseende af dels redan beslutad dels föreslagen förändrad lagstiftning icke med säkerhet kan bestämmas. Under sednaste året har ett större tillopp af fångar i Rikets straff-fängelser ägt rum än förut, och detta förhållande föranleder naturligtvis särskilda anordningar, troligen äfven nybyggnader, om än af mindre betydenhet. Jag frågar Eder, mine Hrr, vore det under sådana omständigheter klokt, att förhindra administrationen att vidtaga de erforderliga åtgärderne? Härförutan kunna händelser inträffa, hvilka ligga utom menskliga förmågan att förutse och alltså icke kunna beräknas t. ex. att ett stort straff-fängelse af en eller annan orsak nedbrinner. Då mäste väl administrationen tillse, att såväl tångarne som bevakningen erhålla tak olver hufvudet, och detta kan väl svårligen åstad - Den 24 Mars. 371 kommas utan nybyggnad. Om en sådan olycka inträffar emellan Riksdagar, skulle emellertid efter Utsk:s förslag någon nybyggnad icke kunna företagas, emedan anslag dertill saknas. Ett annat fall vill jag äfven upgifva. Såsom bekant är, förvaras en mängd strafffångar på Rikets fästningar. Det bar handt och kan än vidare hända, att sådana fångar, till följd af krigsoroligheter måste flyttas från dessa fästningar, och det ligger i sakens natur, att denna flyttning måste ske skyndsamt. Om nu utrymme för dessa fångar icke finnes i straff fängelserna, huru skall man då bete sig? Slutligen vill jag fästa upinärksamheten derpå, att straffoch arbetsfångar måste sysselsättas i fabriksviig, understundom och företrädesvis genom enskild entreprenör men äfven i saknad af sådan, på fångvårdens förslag.
Maj:t anser delta förslag vara på billighet grundadt, men tror dock den jemnkning deruti skäligen höra ega rum, att spanmålsheräkningen under lönerna och den derpå grundade särskilda tillökningen försvinner, då behofvet af ökad t anslag för dessa tjenster komma att inskränka sig till 89 R:dr; och då Kongl. Maj:t jemväl linner med rättvisa och billighet oförenligt, att öfver-inlendenten och intendenten längre skola sakna de löneförmåner, som redan för 16 år tillbaka voro för dessa tjenster afsedda, föreslår Kongl. Maj:t: dels att statsanslaget för öfver-inlendents-embetet må okas med såväl nyssnämnda 89 R:dr som de 140 R:dr, hvilka erfordras till fyllnad i spanrnålstillökningen för öfver-intcndentens och intendentens löner, enligt 1830 års stat, eller med tillsammans dels att musei-sekreteraren Silfversparre och slottsbyggmäslaren Fallstedt må berättigas att å allmänna indragnings-slalen uppbära ersättning för deras innehafvande löner, utgörande för den förre 100 R:dr och för den sednare 133 R:dr ig sk., hvarigenom tillgång jemväl kan erhållas till fyllnad i de för öfver-intendenlen anslagna la Ifel penn ingar. 6:o Postverket. Under åberopande af hvad här nedan vid beräkningen af statsverkets inkomster anföres i fråga om behofvet af nedsättning i post-verkets bidrag till stats-verket, föreslår Kongl. Maj:t, att det nu i gällande riks-slat till 450,000 R:dr upptagna förslagsanslaget för post-verkets löner och öfriga omkostnader må ökas till 475,000 R:dr, eller med 7:o Anslaget till släders friheter. Då Kongl. Maj:t anser den till 600
Sedan detta skett, yttrade H. Ex., att häraf tydligen syntes, att det varit fråga om 1 mom. i sin helhet och således äfven om den föreslagna förhöjningen i skjutslegan. Hr Dalman: Då Hr Gr. o. Landtm, hedrat min framställning med ett svar, torde jag få göra den erinran, att det just är på ordalydelsen af 1 morn., som jag grundat min reservation. Detta mom. jnnefattar endast den bestämmelse, att, i fall entreprenader tillvägabringas, entreprenörerna skola berättigas att i skjutslega uppbära 24 skk:co per mil; och R. o. Ad. har således ej afgjort något annat, än att entreprenörer ej skola få högre skjutslega än de, som fullgöra sin egen skjutsningsskyldighet. Frih. Boye, Ludv.: Från det ögonblick, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ej kunde framställa den äskade proposin, var intet annat för Ståndets ledamöter öppet, än att reservera sig. All discussion derefter är stridande emot grundlagen, och jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, måtte tillåta oss alt nu öfvergå till pröfningen af 2:dra punkten. 2:dra mom. Hr Hjärne: Sedan 1 morn. blifvit afslaget, troddejagy Deli 17 November e. m. att deraf sluille blifva en gifven följd, att alla de öfriga monirn skulle af sig sjelfva förfalla. Sedan man afslagit sjelfva grunden, hvarpå förslaget blifvit bygdt, kan jag ej tro, att man bör ingå i någon discussion för att utreda, huru man skulle burit sig åt, i fall första mom. vunnit bifall. Jag anhåller således, att man måtte förklara alla dessa mom. vara förfallna genom den försiggångna voteringen, och att vi må öfvergå till den nästföljande punkten i betänk. Frih. Boye, Ludv.: Instämmande i allo med Hr Hjärne, anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos., huruvida B., o. Ad. anser alla de punkter, som stå i sammanhang med det nyss fattade beslutet, vara förfallna och således kunna förbigås. Hr von Hartmansdorff: