Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o i^, i anledn. af en So*., från R. o. Ad. till Utsk. remitterad anmärkning mot Statsrådet samt föredraganden af handelsoch frnanceärender. Utsk. hade tillkännagifvit, att det om de anmärkta omständigheterna redan långt förut fattat sitt beslut, derom Utsk. äger tillfälle att framdeles uti dess, efter fulländad gransk - 358 Den 3o J u n i f. m. ning af Statsrådsprot:n, till R. St. afgående allmänna betänk., närmare och i ett helt sig utlåta, hvarföre Utsk.Sansåg sig ej kunna den nu framställda anmärkningen särskildt till pröfning upptaga. Frih. Anckarswärd, Carl Henr., ansåg Constit.Utsk:s pligt att granska Statsrådsprot:n vara oafhängig af de från Stånden remitterade anmärkntsmål, öfver hvilka det ovilkorligen åligger Utsk. att afgifva dess yttrande. Han anhöll derföre om återremiss af Utsk:s memorial. Hr Hertzenhjetm, Carl, påminde om R. St:s i 29$. Riksd.Ordn. förvarade rätt att öfverlägga och besluta öfver p. 3oa. anmärkningar, sorn blifvit från Stånden remitterade, sedan blott Const.Utsk blifvit hördt; och som 37 §. Riksd.Ordn. 303. stadgade, att Utsk:n böra, i den mån är end erna hinna utarbetas, så fort sig göra låter med sina yttran 304. den till Ståndens plena inkomma, hemställde han, om icke Constit.Utsk. borde, enl. 44 SRiksd.Ordn., anmodas att inom viss förelagd tid inkomma med ett bestämdt utlåt., på det Ständerna måtte blifva i tillfälle alt i detta ämne öfverlägga och besluta. 305. Frih. Cederström, Jac.: Ståndens pröfningsrätt i anmärknjngsfrågor inträffar ej förr, än Constit.Utsk., enl. 107 §.
Kammar-rätten, skola, inom Tre månader från af beslutet erhållen del, ingifvas, i Stockholm till Ofverståtbållaren och i orterne till Konungens Befallningshafvande, som dem, med hvad de dervid hafva att erinra, ofördröjligen till Kammar-rätten insända, att i laga ordning behandlas. Dock må besvären icke uppehålla uppbörden af hvad påfördt blifvit, utan gånge dermed, som uti 124 § stadgas. 2:o. Har skattskyldig icke klagat öfver taxei ings-kommittés åtgärd, men Landskamrerare, Kronofogde, Häradsskrifvare eller annat Krono-ombud dervid anmärkning gjort, och linner pröfnings-kommittéen skäligt, att, antingen med anledning deraf eller i öfrigt, utan föranledande af några anmärkningar, taxeringsmäns åtgärder rätta, skall protokollsutdrag, sorn upptager allt hvad för besvärens anförande bör iakttagas, utfärdas och de skattskyldige behörigen delgifvas. 3:o. Alla expeditioner, i följd af pröfniogs-kommittéens beslut, utgifvas kost nadsfritt. § 126. l:o. Kongl. Kammar-rätten, som är Öfver-domstol i frågor, hvilka angå till lämpningen af denna författning, då någon vill öfverklaga Konungens Befallningshaf - Bevillnings-Utskotlcts Betänkande, J^s 4. 61 vandes beslut, skall dessutom tillkomma, att endast upptaga och afgöra anmärkningar, som, vid revision af räkenskaperne, kunna förekomma mot debitering, upphörd och redovisning af bevillningsmedlen. Besvär öfver Kammar-rättens beslut må hos Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas, enligt den hänvisning, som utslaget eller resolutionen bör innehålla. 2:o. När, genom pröfnings-kommittés beslut, någon blifvit från bevillning alldeles befriad, må anmärkning dervid icke kunna hos Kammar-rätten göras eller till pröfning upptagas. 5:o. Konungens Befaliningshafvandes och Kongl. Kammar-rättens utslag eller resolutioner, rörande debitering, skola kostnadsfritt meddelas den klagande.
Enär likväl det antal dagar, hvarunder Sandal, i fall Krigsrätten följt den förvandlingsgrund, som förmodades vara den riktiga, skolat till fängelse vid vatten och bröd hållas, icke bort bestämmas högre, än till tjuguen dagar, hvilket dagatal äfven uppkommit, derest Krigsrätten, i stället att, såsom nu skett, först för hvarje brott uträkna och bestämma stralfet i motsvarande dagars fängelse vid vatten och bröd och sedan sammanlägga straffdagarna till en summa, fogat sig efter det i Kongl. Brefvet den 26 Maj 4 827 för bestämmande af förvandlingsstraff stadgade och allmänt iakttagna förfaringssätt, att sammanräkning sker af de särskilda mått af straff, som skola till annat förvandlas och slutliga straffbestämningen göres motsvarig detta tillhoparäknade belopp; uppdrog Justitie-Ombudsmannen i embetsskrifvelse den 28 Oktober '1856 åt Krigs-Fiska-len att emot Krigsrättens Ordförande och Ledamöter anställa åtal och dervid ej mindre yrka ansvar efter lag och sakens beskaffenhet samt godtgörelse för den förlust, Kongl. Maj:t och Kronan genom Sandals obehöriga qvarbållande i häktet fått vidkännas, än äfven efter befogenhet understödja det ersättningsyrkande, hvilket Sandal, i saken hörd, kunde framställa. Den 'I'I November nyssnämnde år afgaf Krigs-Fiskalen sitt Memorial, hvaruti han, — under tillkännagifvande, att, ehuru vid utförande af nu ifrågavarande åtal, det väl förekommit honom, som hade Krigsrätten, i fråga om den straffart, hvartill Sandal i en bot skolat dömas, rätteligen bort, jemlikt 1 \ :te punkten i Kongl.
Allas blickar sökte Apollonides, liksom väntade man, att skalden skulle uppträda och uttrycka de gamla, romantiska känslomänniskornas åsigter. Men han fans icke mer i rummet. Han hade aflägsnat sig utan att någon gifvit akt därpå. Icke ens fröken Rosendoft hade märkt hans försvinnande, och likväl förflöto icke många minuter mellan hvarje gång hon med sina blickar sökte tilldraga sig hans uppmärksamhet eller sökte ingifva honom tröst och uppmuntran under Oxygens obarmhertiga utfall. Då man icke mer såg till Apollonides, tänkte ingen vidare på honom, ingen mer än fröken Rosendoft, hvilken fattades af en dyster aning och snart också lemnade sällskapet. Den nya skolan. »Eder son tyckes vara bra gammal för att intagas i skolan», sade rektor Cerebrarius till bankdirektören Giro, hvilken infunnit sig i Södertelge för att sätta sin son i den nya hjärnskolan. »Nyss fylda fem år, herr rektor», invände Giro. »Egentligen två år för mycket», förklarade rektorn, »men denne termin kunna vi ännu taga emot öfveråriga. Från och med näste termin är sådant förbjudet. Då träder den nye undervisningslagen i fullständig kraft, och han fordrar, att den hjärna som skall bearbetas ej får vara äldre än tre år. Denna föreskrift kommer att mycket noga iakttagas». »Skola flickhjärnor behandlas lika tidigt»? »Naturligtvis! Vi lefva väl ej mer i de tider, då man ansåg, att en flicka icke behöfde lika sträng undervisning som gossen. För att kunna rätt utbildas, måste en hjärna tagas så ung som möjligt, vare sig ätt hon är manlig eller kvinlig». »Är det någon afgift»? sporde Giro. »Afgift! Nå, det var en lustig fråga», utropade rektorn. »Tror ni, att man i våra dagar skulle låta den enskilde betala för att få barnens hjärnor utbildade? Nej, tack! Så föråldrade åsigter ha vi icke. Staten betalar för all undervisning och tager igen sina utgifter genom den progressiva beskattningen, hvarigenom hvar och en betalar i mån af sina tillgångar. Men så tvingar staten också hvarje medborgare och medborgarinna att lemna deras barn till skolan. Inga undanflykter hjälpa.
Besv. o. Ekon.Utsk:s förevar:de Betänk, blef nu framställd och besvarad med starka Nej, blandade med åtskilliga Ja, hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma Betänk., samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han funnit Ja hafva öfverröstat Nej. Hr von Hartmansdorff begärde votering med Frih. Raabs förslag till eontrapropos. Gr. Posse’, Afven jag får förena mig i Frih. Raabs förslag, ty det lärer väl icke vara någon utsigt att det andra kan gå igenom. Den 18 ii ars e. m. 325 FIr Tornerhjelm: Som här är yrkadt dels bifall och afslag på Beläuk., dels att detsamma skall läggas till handiingarne, sä får jag yrka att afslag malte vid voteringen blifva contrapropos. Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledn. häraf, att Hr Tornerhjelm misstagit sig samt att då propos. till afslag å Utsk:s Betänk, af Hr Gr. o. Landtm, ansetts besvarad med Ja, och Hr von Hartmansdorff, som begärt voteringen, anhällit att contraproposm dervid måtte blifva Frih. Iiaabs förslag, detta förslag vore det enda, som jemte afslag å Betänk, behöfde blifva föremål för voteringen. Gr. Posse: Jag får hemställa om icke Hr Gr. o. Landtm, behagade först framställa propos. på bifall lill Frih. Raabs förslag, hvarigenom votering måhända skulle kunna undvikas. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att han redan förklarat, att propos:n till afslag å Betänk, blifvit besvarad med öfvervägande Ja och följaktligen någon ytterligare propos. icke kunde framställas. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den, som afslär Allm. Bcsv. o. Ekon.Utsk:s Betänk.
Frih. Cederström, Anders, anförde skriftligen: Då Hr Cederschjöld anmälte sig ärna ingifva en motion om förbättrade fängelseanstalter i Riket, hoppades jag nied så mycket mera skäl, att denna motion skulle innehålla någon systematisk, och på erfarenheten grundad, uppgift om nya fängelsers ändamålsenliga uppbyggande och organisation, sorn Hr Cederschjöld sjelf är tjensteman vid fångstyrelsen, oell således bort vara i tillfälle alt bättre än mången annan hafva erfarenhet idella ämne; men min förväntan härutinnan har helt och hållet blifvit gäckad, då motionären, enligt hvad jag kunnat inhemta af motionen, endast projccterar de nuvar. usla fängelsernas utbyte emot ändamålsenliga c e 11 - a r r e s t e r, såsom del mest verksamma medel att genast hämma den öfverhandtagande brottslighetens vidare spridande, utan att i ringaste hänseende utveckla sin mening med cell-arrester, eller huru dessa böra vara beskaffade för att vara ändamålsenliga. Jag kan ingalunda medgifva hvad Hr Cederschjöld påstår, att nemi. nyttan of hvad han sålunda föreslagit inses af alla, o c h a 11 b I o 11 betänkligheter uppstå vid 111 förande!; jag tror tvertom, att det är ganska få, som inom vårt fädernesland hafva någon närmare kännedom om cell-arreslerna, och att det således är ganska få, sorn inse nyttan deraf. — Cell-systemet, hvilket egentligen har sin uppkomst att tacka Grefve Yilain XIV i Geut i Flandern, efter hvars plan det år 1771 blifvit försökt i tukthuset i Gent samt många år bibehållet, infördes först 1820 i Nordamerikas Förenta Stater genom uppbyggandet af norra flygeln vid den i Auburn anlagda straffinrättning för vestra delen af Staten New-York, och har sedermera utbredt sig öfver en stor del af Nordamerika.
Vill du förtjena hederliga drikspengar? förstås, ... sakta... (Han öppnar ett fondfönster. Man ser ett ljus skimra i fönstret midt emot på andra sidan gatan.) Vill du låta det här fönstret stå öppet en qvart, en halftimma, allt efter som det faller sig? Se här drickspengar. Kan jag tjena med så litet så... BETJENTEN. Om jag ock skall förvandla min väns rum der midt öfver till ett observatorium, skall jag genomskåda hennes förhållande till Löfvenstråle. (Han går.) HAGELSKÖLD (för sig sjelf). 70 Andra Scenen. En, två, tre, fyra, fem, sex. Intet så dum affär. Spottstyfrarne duga de också. Tyst, han kommer. (Går.) Tredje Scenen. B. LÖFVENSTRÅLE och FRU AUGUSTI från en sidodörr. Och min bror kände icke igen dig? AUGUSTI. B. LÖFVENSTRÅLE. BETJENTEN. Nej, och återigen, nej! Huru skulle han i mig kunna misstänka sin syster. Förr var jag ju en liten enfaldig, beskedlig landtflicka: verlden, det offentliga lifvet, konsten, skådebanan hafva skärpt mitt omdöme och vidgat min synkrets. Ett lätt koketteri har gifvit ton, färg och uttryck åt mina rörelser. En fulländad toilett skänkt mitt utseende en annan pregel. Se på mig! Är jag väl densamma, som förr? Men du hör mig icke? Hvad är åt dig? (Hagelsköld intager sin plats i fönstret, midt öfver gatan.) Hvad skall jag hitta på att roa dig med? Ah, jag skall spela den sköna Mechtilds rôle i Birger Jarl, af Gyllenborg. (Deklamerar.) "Jag ... sträfva till en thron Min tid har der förflutit, Jag har den innehaft... Du vet med hvad behag " Det der var allt för pathetiskt. Kanske heldre en bit ... ur ... ur ... ur Thetis och Pelée. (Deklamerar.)
De landsträckor, som behöfva benaana sig al denna skola hafva omkring O O O ^ O 90,000 innevånare, hvilka förut varit nödsakade försända sina ynglingar eller alla utaf dem, sorn velat inhemta något mera vetande än i ett treklassigt läroverk bibringas, an Ungen till Wenersborg eller Carlstad, hvilka städer äro belägna cirka 8‘ mil från Åmål och 12 ä 15 mil från skolynglingarues hemvist, och som detta icke är händelsen, hvad våglängden beträffar, med något landskap i medlersta eller södra Sverige, torde det vara skäl för en så folkrik trakt sorn den uppgifna, att tillse det icke undervisningsanstalt felades. Af alla yrken, hvarpå Staten använder sina medel, gifves väl ingen, sorn är mera hugnande och tillfredsställande än den att söka bereda tillfälle till det upp vexa tule slägtets tillgång på läroanstalter, ty det lärer väl icke kunna förucItih. till B. St. N:o 250. kas att ett lands förnämsta prydnad består i en vetenskapligt bildad befolkning. Med stöd af hvad jag i korthet anfört, vågar jag härmed till Rikets Ständer göra den framställningen, att Åmåls treklassiga skola måtte upphöjas till femklassigt läroverk och att statsmedel blifva beviljade för det större antal lärare, hvilka blifva nödvändiga för femklassigt läroverk. För att underlätta kostnaderna vilja stadsboerna sjelfva bekosta skolhus och boställsrum för rektor. Om remiss till vederbörligt Utskott auhåiles. Stockholm den 15 November 1865. Per Persson, från Wermlands län. A! o 950. Af Per Persson från Wermlands län, om nödvändigheten att vidtaga någon åtgärd till lindring uti den, synnerligast för jordbrukaren, kännbara bristen af rörelsekapital. Den stora brist på rörelsekapital, som för närvarande räder inom vårt kära fädernesland och som sätter nästan hela befolkningen, i synnerhet det stora flertalet, den jordbrukande delen, i penningeförlägenhet och bekymmer, torde näst representationsfrågan böra anses som den vigtigaste och mest behjertansvärda fråga under innevarande riksdag.
Lag angående naturalisation af utländske män. Till Konstitutions-Utskottet har Höglofl. Ridderskapet och Adelil, enligt protokolls-utdrag af den 7 i denna månad, remitterat en af Herr Grefve Lagerbjelke, Guslaf, väckt motion, att, sedan Rikets Ständer till grundlagsenlig behandling å nästkommande riksdag nu antagit ett af Utskottet afgifvet förslag till tillägg vid 28 § Regerings-Formen, enligt hvilket Konungen skulle ega till Svensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning och under de vilkor, som komme att uti särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad Lag bestämmas, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att nådigt förslag till sådan särskild Lag måtte vid början af nästa riksdag varda till Rikets Ständer framstäldt. Uti Memorialet M 7, hvarigenom ofvanberörde grundlags-förslag af Utskottet öfverlemnades till Rikets Ständer, anförde Utskottet, bland annat, hurusom anledningen till det beslut, till följd hvaraf likartadt förslag förut hos Rikets Ständer förfallit, enligt hvad de derom hållna öfverläggningar antydde, till en del varit den omständighet, att Rikets Ständer icke varit genom något i behörig ordning väckt förslag satta i tillfälle att vidtaga erforderlig åtgärd för stiftande af den civil-lag, angående ordningen och viikoren för naturalisations beviljande, hvarförutan det ifrågasatta grundlags-stadgandet komme att sakna all tillämplighet; hvilket tillfälliga hinder Utskottet, i fråga om det återupptagna förslaget, förmodade kunna vid nästa riksmötes början blifva undanrödjt. Med afseende härå och enär det synes kunna antagas, att granskning af ett utarbetadt och till Rikets Ständer framlagdt förslag till den Lag, hvarpå tillämpningen af det ifrågaställa grundlagsstadgandet skulle bero, kan komma att både säkrare vägleda uppfattningen af de skäl, som kunna tala för bifall till samma grundlags-stadgande, och tydligare ådagalägga de betänkligheter, som möjligen kunna deremot förekomma, samt i öfrigt det måste betraktas såsom en förmån, om, derest omförmälda grundlags-förslag varder antaget och får egenskap af gällande
Han har ock städse blifvit bemött méd aktning från alla sidor, — utom från den, som nu äflas att i honom se blott och bart dess egen målsman vid konungens rådsbord, men som har svårt att förlåta honom, att han någon gång under sin långa politiska bana vågat lyssna till landtmännens anspråk. Men om det ock är — eller i alla fall bordeirara — ett oundgängligt vilkor för en statsman att vara ^n man af heder, så är det dock ej nog i våra dagar. Han måste äfven veta, hvad han vill och visa hvad han kan. Nu. förljudes det visserligen ur officiös källa, att mini-stéren Thyselius endast varit ämnad till hvad som ganska * lyckligt blifvit kalladt en “ andhemtningsministér “. och att •efter den skulle följa en annan, som på nytt skulle upptaga de stora frågorna på hufvudsakligen samma grunder 50m i fjor, sedan den allmänna meningen hunnit bättre sätta sig in i dem; och just för den skull borde så många .som möjligt af den gamla ministéren stanna qvar. Intill dess borde man söka genomföra sådana reformer i vårt härväsende, som äro nödiga under hvilken härordning som helst. Det aflägsnare af dessa syften förtjenar ju allt erkännande; huru andra kammaren tänker upptaga det närmare liggande, ha vi redan talat om. Då regeringen i år kommit fram med sina förslag om artilleri och träng, tyckes den hafva förgätit det öde, som 1880 års andra kammare beredde ett försök att ordna en del af försvarsfrågan, nämligen beväringslagen, utan afseende på skattefrågan, — och det oaktadt bakom det försöket stod ingen mindre man än Louis De Geer, som gjorde dess lyckliga utgång till en kabinettsfråga. En omständighet finnes, som kanske skall menligt inverka på försvarsfrågans vidare utveckling, om ej i tid något göres för att häfva farhågor, som man gerna vill hoppas vara obefogade. Ett ord, som konungen nyligen lär hafva fält till några uppvaktande riksdagsmän, att han under inga förhållanden kunde gifva efter för Norges storting, leder otvunget tanken på vissa yttranden, som ideligen idislas inom den norska högern.
Jag föreställer mig nemi. att K. o. Ad. utgöres af 600 ledamöter, och att af dessa 400 voro af den åsigten, att jag icke skulle blifva Eleclor; men om nu desse 400, ehuru ense derom, att de icke ville hafva mig, ungefär lika fördelade sina röster på 3 andra kandidater, som sålunda erhöllo omkring 130 röster hvardera, under det att R. o. Ad:s återstående 200 ledamöter röstade pä mig, så finge ju jag pluralitet, oaktadt jag hade af huset, således en stor majoritet, emot mig. Jag kan således icke tänka mig något valsätt så beskaffadt, att majoriteten ständigt kan påräkna framgång, dä fullkomlig frihet lemnäs vid valen; och något af de föreslagna valsätten är alltså i detta fall icke att företrädesvis rekommendera. Det andra man bör konsiderera är nemi. genom hvilketdera valsättet, man sannolikast kan påräkna att de väljandes sjelfständighet lemnäs oantastad. Att med säkerhet göra valen oberoende, är såsom en hvar torde finna omöjligt, med antagande af hvilket valsätt som helst; men i detta hänseende har onekligen det nuvar. företrädet, då de väljande inom bänkm:s-afd:ne, bestående vanligen af omkring 20 personer, utan svårighet kunna, om de vilja, äfven straxt vid riksdagens början, lära känna hvilka 2:ne ledamöter af de 20 som sitta på bänken äro mest förtjente af förtroende. Om deremot motionärens förslag antages, kunde man med temlig visshet om framgång, på sätt jag förut nämndt, med de ledamöter ibland R. o. Ad., som antingen äro bosatte eller innehafva tjenst här i hufvudstaden och äga säte och stämma på Riddarhuset, i god tid före riksdagen öfverenskomma om en Electors-listas uppgörande; och jag hemställer, huruvida de till riksdagen ifrån landsorten uppkommande ledamöter af R. o. Ad. kunna vara beredde, att, straxt efter riksdagens början vid inträffande val, med någon framgång försvara sig mot en sådan förskottsvis gjord sammangaddning. Ett ord med i saken böra väl dock dessa ledamöter af landt-adeln tillerkännas?
Den 21 Maji f. m. 121 N:o 5. grefve Posse, Cart Hinric: Jag har tillika med Herr Monfgommerie begärt ConstitötionsUtskottets nu ifrågavarande Betänkande på bordet, för att få tillfälle att närmare utveckla en särskildt åsigt, sorn * måhända, kan blifva ett stort skäl för tillstyrkan af ConstitutionsUtskottets Betänkande, inen som under Discussionen öfver detta ämne synes mig föga hafva blifvit vidrört. Jag ämnar ej tala om orättvisan af denna Lag, som sätter Författaren såsom Medborgare, utom Lagen och lernnar hans egendom och hans heder till pris åt godtycket, utan att det tillåtes honom att försvara sig, eller eris att känna anledningarna och skälen till den Styrelsens åtgärd, som måhända någon gång beröfvat honom hell hans välfärd Denna sida af ämnet har ofta blifvit utvecklad, och al!— draminst skulle jag kunna förmoda att opinionen i detta afseende inom detta Hus vore tvifvelaktig. Lika litet tänker jag uppehålla mig med att visa fkadligheten af denna ExceptionsLag, genom det band den lagger på medborg tiga bildningens och N ationalupplysningens tillväxt eller den skada, som tillvarelsen af indragningsmakten i Elfva år, redan i detta afseende tillvägabragt. Äfven från denna synpunkt har frågan blifvit tillräckligt utredd* flch allmänna tänkesättet deröfver, kan anses Den 21 Maji f. m,) stadgadt. Likaså öfverflödigt skulle det Vära, såsom jag håller före, att här inlåta sig i en undersökning för att visa, det dénrtä ExceptionsLag helt och hållet motstrider våf Statsförfattning och undergräfver dess grundvalar; ty ej behöfver jag erinra Eder, Miné Herrar, om hvad 1809 års oförgäteliga Lagstiftare yttrade i sjelfva motiverne till Grund* Lagen otti yttranderättens frihet, det vill säga fullkomligt oberoende af allt annat än Lag, och att de deruti sågo grundvilkoret ej blött för Statsförfattningens bestånd, utan äfven för möjligheten af degs successiva förbättring utan våldsamma skakningar.
Fri herren ti!!- styrka en vedergällning i penningar i annai fall tin oni Herr Friherrens oeconomiska omständigheter sådant påfordrade hvarom Utskottet desiotnindre tillkommer att fälla något omdöme, soln, enär Herr Friherren icke sjelf sökt den ifrågavarande pensionen, eiler, så vidt Utskottet hat sig bekant, gifvit anledning alt densamma vöre för honom behöflig, Utskottet icke utan åsidosättande af gran lägenhetens forti ringar skulle' kunna sträcka sin forskning ti i i desse Herr Friherren enskildt rörande för,hållanden. Att, på satt af eli Ledamot inom Vallöf], Borgare-Ståndet blifvit ifrågasatt, Rikets Ständer skulle såsom ett vedermäle af deras erkänsla mot Herr Friherre Mannerheim, låta, öfver honom prägla en Medaille, .har Utskottet Funnit vara i detta fäll mindre lämpligt; Äfvensom, hvad beträffar det Förslag att uti en skrifvelse försäkra Herr Friherren, om Rikets Ständers tillfredsställelse Öfver hans Ämbetsförvaltning, Siats-Utskottet får hänvisa till det af iJögioll. Conlsittuious-Ulskotlet, ef - ter Stats-Utskottets B e tän k an den. 553 ter verkstäld granskning af Justitiae-Ombudsrnanneiis Diarier och Registratur under den 3 sisth Maji afgifne Memorial, deruti sistnämnde Utskott med anmälan, att de tili Justiliav-Ombudsmans Expeditionen inkomne mål blifvit med utmärkt ordning, skyndsamhet och drift handlagde, yttrat det bpdömmande, att Herr Friherre Mannerheim värdigt svarat mot Rikets Ständers förtroende; och genom hvilket Memorial såsom af Rikets Högloll. Ständer bifallet, det ändamål torde kunna anses redan vara uppfyldt, som med den serskilda skrifvelsen na åsyftas. Hvilket allt Rikets Högloflige Ständers eget bepröfvande vördsamt understa lies, tillika med åtskillige Herrar Ledamöters uti narlagde Protocoll upptagne yttranden.