Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När det säges, att StatsUtsk. eger att föreslå hvad till Riksg:s-Verkets behof erfordras, så måste, efter mitt omdöme, härutaf ovilkorligen följa, att StatsUtsk. haft rättighet att göra ifrågavande framställan. Dessutom torde jag få erinra, alt vid alla Riksdagar, åtminstone så länge jag har varit ledamot af StatsUtsk., har detta Utsk. från Riksg:s-Kont:s Styrelse fått emottaga åtskilliga skrifvelse!- i ämnen, som sedermera blifvit af Utsk. behandlade och till Ständernas afgörande öfverlemnade. Jag tror derföre att del icke finnes den ringaste anledn. til! att vägra propos. å detta Utlät, på den grund, att frågan icke blifvit genom enskild motion väckt. Hvad sjelfva saken beträffar, så är deij så fullständigt utredd af Gr. Lagerbjelke och Hr Bildt, att föga eller intet återstår att tillägga. Jag kan likväl icke underlåta att påpeka obilligheten af att Riksg:s-Kont. skall betala lösen för bref, som af andra Den 8 Mars e. 'm. 165 Auktoriteter Kont. tillskickas, samt tillika erinra, att dét 6kulle leda till en betydlig förenkling i redogörelsen, om denna skyldighet komme att uphöra. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s hemställan. Hr von Hartmansdorff: Det behof för Riksg:s-Kont., hvilket här omtalas, hafva Fullmäktige sjelfve tillskapat; ty Kont. har mycket större penningetillgång än Postverket. Jag tror således icke att nämnde behof kan läggas till grund för bifall å Utsk:s hemställan. Hr Printzensköld: Vid betraktande af den grundsats, som städse blifvit iakttagen vid tilldelandet af fribrefsrätt åt vissa Embetsverk, medgifver jag visserligen, att en sådan rätt äfven bör tillkomma Riksg:s-Kont., enär detta Verk icke har om händer andra än allmänna medel, hvilka blifvit af R.
Fil ny stängseldelrung, der stängsel förut finnes upprä tad, bör iagttagas, att delegare, så vidt ske. kan, bibehålies vid de stängselsträckor, deri han då eger uppford hägnad, och att deri, som nödgas afstå förut innehafvande hägn åder," skäl/g ersättning derf ör erhåller, derest ej annorlunda vederbörande emellan åsämjes. 2 Art . Om beskaffenheten, af laga stängsel, sä ock huru den upprättas och underhållas skall. 12 §. Såsom Laga Stängsel skall anses: 1:0 Stängsel af träd, såsom gärdesgård, staket eller plank. Gärdesgård vare laggild, när den är tät och fast, två alnar hög och två alnar emellan hvart par stör. JU annan stängsel af träd varf ock Iwgdd, då den eger samma höjd och fas t hel, som angående gärdesgård sagdt är; 2/o St engärd, som lägges af sprängd sten eller af kullersten, bör vara högst tre alnar bred i botten samt minst tvä alnar hög öfver jordytan; men om ä lägre sten gömd ställes gärdesgård eller vall af torf hör den med muren tillsammans utgöra tvä och en half alnars höjd; Bih.tiU It. St. T Sami. 2 Afd. 9 Hiift. 3 18 Lagsamt Ällm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande) Nio 30. 3:o Jordvall, som bör ega en bredd i botten af tre, och en höjd af två och trefjerdedels alnar, antingen öfver jordytan eller, om dike finnes vid vallens kant, två och trefjerdedels alnar öfver dikets, botten; börande, dock i sådant fall dikets bredd vara tre alnar; Ställes gärdesgård på jordvall eller planteras derå häck af taggiga växter, må den i höjden inberäknas; kommande den i Malmöhus
N:o 3 i anledn. af väckta frågor om ytterligare lagstiftning för It. St:s Bank. Då nu ånyo föredrogs LagUtskts d. 11 dennes f. m. på bordet lagda meroor. N:o 174 i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. JV:o 43 öfver Riksd.fullro. Peter Pehrssons - förslag, att lagfartssökande måtte vara skyldig förete gravationsbevis, lät B. o. Ad. vid närande memor. ]V:o 174 bero. Föredrogs ånyo LagUtskts d. n dennes f. m. på bordet lagda memor. N:o 175 med förslag till sammanjemnkn. af de inom RiksSttn fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af utlåt. N:o 161, i anledn. af gjorda anmärknir vid Utskrs betänk. N:o 119 öfver Riksd.fullm. Nils Strindlunds motion, att stadgas måtte, det afhandlingar,? hvarigenom någon förvärfva!' sig nyttjanderätt till jord eller betingar sig s. k. undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas för att vara gällande. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi-.: Det förefaller mig, som om Utsk. först hemställt till PresteSt. att förena sig med R. o. Ad. samt BorgareSt. och, för den händelse PresteSt. dertill skulle finnas obenäget, att R. o. Ad. samt BorgareSt. skulle förena sig med PresteSt.; af hvilken anledn. och på det icke ändamålet må förfelas derigenom, att alla 3 Stånden antaga inbjudn., jag anhåller, att vi måtte uppskjuta med beslut häröfver, till dess sig visar, huruvida PresteSt. antagit inbjudn. eller icke. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att prot.- utdr. i ämnet redan från PresteSt. inkommit, hvarafinhemtades, att PresteSt. d. 16 dennes vidblifvit sitt beslut och gillat voter:spropos:n. R. o.
HUSTRUN. Nu har jag honom! KYRKVAKTAREN (stiger upp för att hjelpa henne, men kommer att trampa på Windrank.) WINDRANK (vaknar). Oj! Oj! Jesus Christ! Sanct Per och Pål samt Ferdinand och Isabella och Göran och Draken och alla de andra, och in kom domen i dejom pote påtentum ärnom tärnom Jesu Christ, karlevagn äro förvisst, det gick en engel kring vårt hus, karlen var en sångthor in kom Nils i pottri Amen! Amen! Hvem är det som trampar mig på magen? KYRKVAKTAREN (förskräckt). Var så nådig och säg om det är en menniska eller en gast? WINDRANK. svin! Jag brukar vara gast, men för tillfället är jag ett MÄSTER OLOF - KYRKVAKTAREN. Hvad för slags gast är herren om jag får fråga? WINDRANK. Jag är sjögast! Men inte behöfver herren trampa mig på bälgen för det! KYRKVAKTAREN. Ser herren det är mitt lefvebröd att trampa bälgen... till stora örjorna. WINDRANK. Jaså, det är orgeltramparen jag har den äran KYRKVAKTAREN. Kyrkvaktare egentligen, men jag har också ett litet klädstånd i kyrkmuren! WINDRANK. Ni är således orgeltrampare, kyrkvaktare och klädmäklare KYRKVAKTAREN. I en person! Utan sammanblandning eller förvandling... WINDRANK. Det var en respektabel treenighet! KYRKVAKTAREN. Man skämtar inte med sådana der saker. WINDRANK. Oj! Oj! Jag drunknar, hjelp! KYRKVAKTAREN. Hvad i Herrans namn nu? WINDRANK. Det kommer en flod usch! MÄSTER OLOF 59 - KYRKVAKTAREN. Katrina lilla! Hvar är du min engel! (springer fram) Jesus, ni har skrämt slag på hustru min!
I sammanhang härmed och enär utmyntnings-grunden för Svenska silfvermyntet först, genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade beslut, blifvit försatt i ett enkelt, lättfattligt och vid beräkningen beqvämt förhållande till Sveriges hufvudvigt, men desse fördelar likväl icke igenfinnas uti 1664 års ännu gällande Stadganden för Ducaters utmyntning, hvadan Öfverstyrelsen af Myntverket, uti skrifvelse under den 16 nästlidne September, underdånigst föreslagit en jemkning, hvilken, på långt när, icke skulle uppgå till så mycket, som den redan skedda ändringen af § procent uti 1664 års myntfot för silfver, men dock lika fullkomligt uppfylla sitt ändamål, har Kongl. Maj:t hvad i sådant afseende anfördt blifvit i Nådigt öfvervägande tagit, och vill härmed till Rikets Ständer öfverlemna, huruvida icke för framtiden må bestämmas, att en Sveusk Ducat skall innehålla åttatio tiotusendedels skål pund fint guld, hvarigenom ett skålpund v. v. sådant guld komme att utmyntas till jemt ia5 Ducater, i stället för att hittills deraf blifvit preglade Ducater. Ett tusende tvåhundrade femtio nya Ducater IOOOO ilin» skulle, i sådan händelse, motsvara eli tusende tvåhundrade femtioen och en half gamla Ducater, och således hvardera af de nya blifva litet öfver | procent bättre än dessa senare. Något afseende på denna obetydliga värdesförhöjning anser Kongl. Maj:l så mycket mindre behöfva göras, sorn den ligger långt inom det medgifna remedium på Ducaterne, hvilka således nu vedan kunna skiljas långt mera från hvarannan. Halten på Ducaterne finnér Kongl. Maj:t böra bibehållas i det närmaste lika med den, som de hittills haft, så alt 80 delar fint guld för dessa loyeras med 2 delar koppar, då en Ducat kommer att väga åttatiotvå tiotusendels Ctö8ö2öc0 skålpund v. v.; äfvensom Kongl. Maj:t föreslår:
Hon gick ur rum och i rum, ordnande allt det sista som skulle göras. Så kom hon också till barnkamO D mardörren. Hon tyckte sig höra ett lätt buller därinne, och så hörde hon Karin tala med någon. Varligt smög hon hufvudet genom dörren. Hon kom just lagom för att få se Karin fälla igen locket på kofferten. Den lilla var röd af ifver och ansträngning. Fru Gullman trädde in i rummet och ställde sig midt framför barnet. » Hvad gör du i kofferten? » frågade hon strängt. Liten Karin blef hvit om kinden och hennes läppar darrade. CD » Hvad gjorde du? » upprepade moster och närmade sig ännu mer. » Söta moster », stammade Karin och gjorde liksom en af värj ande gest med händerna, medan de stora, blå ögonen fylldes af tårar. Fru Gullman hade i samma stund fått syn på Tusses korg. Hunden var borta, det blå täcket likaså. j TIDSFÖRDRIV I Bidrag mottagas med tacksamhet. CO CO ST va DT 01 1 » B p » g / Karin såg på moster med stora ögon, hon visste icke om hon vågade tro. Tusse reste på sig och såg ut, som om ban tänkte krafla sig ur kofferten. Fru Gullman upprepade sin fråga. » Menar moster det. riktigt? " frågade Karin, och hennes ögon strålade af glad förhoppning. » Ja, min lilla flicka, jag ser att du inte kan skiljas från Tusse. Då var det, som om en smekande hand strukit bort all sorg med ens. Karin slog sina armar om mosters hals, och den lilla röda munnen pressades mot fru Gullmans kind med ett jublande: » Lilla älskade moster! » Fru Gullman log genom tårar mot barnet och tryckte den lilla hvita skepnaden djupt i sin famn. Och när Tusse såg det, började han hoppa och skälla omkring dem så lifligt, som om han åldrigvarit instängd i en koffert och nära att dö af brist på luft. Några timmar senare satt liten Karin vid sin mosters sida i en järnvägskupé, på väg till det nya hemmet. Men på bänken midt emot låg Tusse i sin korg med det blå täcket öfver sig. Karin sprakade så lifligt som aldrig förr, ty nu hade hon funnit den, som ville lyssna till hennes joller.
Den som till Nej-proposition i hufvudvoferingen om tullbehandlingen af artikeln “Fläsk11 antager Ridderskapet och Adelns beslut, att denna vara skall åsättas en införselstull af 2 R:dr 50 öre per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer kontra-propositionen att utgöras af Bonde-Ståndets beslut, att sagda artikel skall draga 3 R:drs tull per centner vid införsel; — samt sedermera i hufvudsaken: 39:o. Den som bifaller Utskottots, af två Stånd godkända, förslag, att “Fläsk11 skall fortfarande vara vid införsel tullfritt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (Lsta alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut. (2:dra alternativet) Bonde-Ståndets beslut. 14 Bevillnings-Utskottets Memorial N;o 13. Humle. Kreatur. b) Humle. Bonde-Ståndet har i strid ined Utskottets, af de tre öfriga Stånden godkända, förslag att äfven för Humle bibehålla den nuvarande tullfriheten vid införsel, derå bestämt en införselsafgift af 3 Riksdaler centncrn, och såvida icke förstnämnda Stånd frånträder sitt och instämmer i de audre Ståndens beslut, hvartill Utskottet härigenom inbjuder, föreslås följande omröstning; 40:o. Den som biträder Utskottets, af tre Stånd gillade, förslag, att “Humle11 skall fortfarande åtnjuta tullfrihet vid införlsel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, denna vara att draga en införselstull af 3 Riksdaler per centner. c) Kreatur.
rätter o c h fylda glas räckas från venster sida. Alla stekoch fiskfat, andra fat, såsskålar Är man färdig med denna rätt och servisen o. s. v., försedda med nödvändiga skedar o. s. v., förts bort, bär flickan in steken o c h hvad till hvarmed man kan servera sig, bjudas den spidenna hör. Hon ställer den och förskärarbesticket sande i beqväm ordning. vid sidan af den eller de, s o m öfvertagit förskärningen. Bredvid ställer hon ett väl uppvärmdt 7. Om flickan endast bringar ett glas vatten, en sked eller en gaffel o c h dylikt måste hon derförskärningsfat till att lägga de uppskurna styckena på o c h lägger vid sidan derom en tvåkload gaffel, till alltid använda en liten serveringsbricka eller med hvilken man kan servera sig. När det är en tallrik. förskuret, bjuder h o n omkring efter förr nämda 8. När hon ställer fram på bordet eller tager af derifrån sätter hon i god ordning så mycket på regel. brickan, som hon, utan att anställa skada, kan Till desserten har tjenstflickan att på bordet taga med sig. Härigenom undvikes det ideliga framsätta de dertill bestämda tallrikarne, likaså springandet fram o c h åter mellan kök o c h matskedar o c h knifvar, o m de ej redan vid dukningen sal, s o m gör ett sådant oroligt intryck. lagts på bordet. Hon bjuder ock omkring desserten, Har man gjort tjenarinnan förtrolig med dessa den der allt efter sin art måste vara försedd med regler, hvilka för att understödja hennes minne redskap, med hvilka man kan lägga för sig. (med förändringar efter behag) kunna upphängas Drickes kaffe på platsen strax efter middagen, i köket, skrifna öfverskådligt och med tydliga bokså afdukar flickan all servis på bordet, innan hon stäfver, så går man öfver till praktiken, som är tar in det, o c h afborstar medels bordborste och den bästa läromästaren. en bricka de smulor, som finnas på duken. Kaffet Det är mycket lämpligt att uppöfva en nybörserveras i ej för fulla koppar på en bricka tilljare vid middagsbordet i familjen. Befallningarna samman med grädde o c h sockerskål.
Således kan man derifrån under detta förhållande blifva fri; men då skall man likväl äga en grad under den befattning man på behaglig lid förrättar; ty" figer man icke en sådan, så får man skatta. Jag påminner mig, alt StatsUlsk. i sitt i:sta betänk, rörtde statsregler:n löreslog eller åtminstone framkastade den ideen, alt ett anslag för officerare vid Gottlands nationalbeväring vore mindre behöflig!, emedan officerarne kunde göra tjenst för intet. Ifall den meningen gjort sig gällande och officerarne vid nämnda corps hade åtagit sig en så lönlös möda; så hade hela tacken derför varit att de blifvit beskattade som fåfänga varelser. Vid sisla riksdag tillkom denna beskattning på det sätt, alt det först voterades i förstärkta StatsUtsk. om principen; Bevilln.Utsk. ålåg det sedermera att tillämpa denna princip. Bevilln.Utsk:s tanke var då att den svårligen kunde tillämpas, och Utsk:s dåvar. ordför. Gr. von Fersen yttrade sig sålunda: "Jag begärde ordet i anledn. af "Hr von HartmansdorfFs begäran om ogillande af betänkandet. Äfven jag ogillar den ifrågavar. beskattningsprincipen; ”men jag får upplysa, alt det ur förstärkta StatsUtsk., som "beslutat det en sådan beskattning skall äga rum, och endast ”verkställigheten deraf har ålegat Bevilln.Utsk. Nu är allt”så frågan, om Utsk. i detla afseende tillfredsställande för - i6o Den 7 October e. m. ”farit; men ogilla betänk, kan man icke, utan ett annat ”verkställighetsförslag måste sättas i stället, såvida R. St:s ”beslut i förstärkta StatsUtsk. ej skulle komma att annul"leras. Man bade hoppats alt de, som beslutat beskaltn., ”jemväl skulle inkomma till verkställighet; men då sådant ”icke skett, har Utsk. varit försatt i den bårda nödvändig”beten att bereda verkställighet åt ett förslag, som Utsk. i ”början af riksdagen förklarade overkställbart.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridd. och Adelns behagade bifalla Herr Hjertås förslag med uteslutande af ordet bädal Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken förklarade, det II. Ex. ansåg att Herr Gederschjölds förslag icke lämpeligen kunde blifva tillägg till Hr 370 Der 7 December e. m. Hjertås, enär detta sednare vore af helt olika beskaffenhet med det förra. Herr Cederschjöld: Min mening är, att ingen person får såsom låntagare stå för mer än 30,000 R:dr, eller vare sig såsom acceptant, invisnings-utgifvare eller cautionist för mer än 20,000 R:dr tillsammans i dessa trenne förhållanden, samt att de personer, som tillhöra samma bolag, ej få stå i serskildta förhållanden till hvarandra. Herr Hjerta: Efter hvad jag uppfattat, äro Herr Cederschjöld och jag eniga om summan, för hvilken hvarje namn får ansvara i de serskildta förliållanderne af låntagare, Förskrifningseller Invisnings-utgifvare, Acceptant och Cautionist. Det är blott det dåliga sällskapet, hvari Herr Cederschjöld fruktar att ett namn alltför ofta kan återkomma, som han med sitt föreslagna tillägg söker att undvika. Jag anhåller derföre, att propositon först må framställas på det vi äro ense om, och att serskild framställning sedermera göres på Herr Cederschjölds tillägg. Herr Cederschjöld: Jag samtycker att proposition göres på sätt Herr Hjerta föreslagit, blott framställning sedermera sker på mitt förslag såsom ett tillägg. Hans Excellcnce Herr Grefven och Den 7 December e. m. LandtMarskalken gjorde derefter proposition till bifall å Herr Hjertås sist framställde förslag. Ropades starka Ja jemte några Nej. I anledning hvaraf H. Ex. förklarade, alt, enligt hvad H. Ex. tyckt sig tinna, vid svarens afgifvande, Ja öfverröstat Nej. Herr Cederschiöld:
Misstag är mensklighetens lott, men att icke låta upplysa sig af erfarenheten, alt idkeligen återkomma tilt samma misstag, är egentligen en egenskap, som tillhör oförståndet, och hvilken icke är förlåtlig hos ett fritt folks Representanter, Att besluta en successiv myntförbättring, enligt de år 1^65 derföre bestämda grunder, vore oklokt; men all myntförbättring, som i naturlig väggenom fullkomlig frihet i handel och näring, samt lättade titvägar för rörelsen i allmänhet, beredes, är nyttig och af rättvisan högt påkallad, men deremot all ahnan myntbestämning, likasom en tnyntförsämrande banquerutt, skadlig. Det bör aldrig utstakas någon gräns för en Banks lånerörelse på korrt bestämd tid, emot lös pant afexportabel effect, som för förskämning och förstöring är försäkrad. Deremot bör under intet villkor Bankens functioner med lånerörelsen utsträckas till beläning af fastigheter; och i Discontväg på namn, endast till det belopp, hvartill full valuta i redbart mynt i Banken finnes. Då nu för närvarande alldeles motsatta förhållanden Den 6 J u 1 i i f. m. med Banco-lånerörelsen äga rum, det vill säga, att i Banken endast metaller, såsom lös pant, belånas, fastighetsoch odlingslån meddelas, samt i Discontvag på namn, utan annan valuta än de pantförskrifna namnen; så följer af sig sjelf, att oin man vill bereda ett med Bankens föremål förenligt förhållande, och sätta den i tillfälle, att framdeles kunna realisera sina sedlar, utan att göra banquerutt, fordras förändrade stadganden för Banco-lånerörelsen på det sätt, att fastighets-belåningen upphör i den ordning, som afbetalningarne bestämma; att aldrig mera några sådane från Banken få utlemnas; att Bankens Discont-rörelse icke utvidgas öfver det belopp den nu har, till dess reella fonden lemnar utväg att, med säkerhet för Bankens vexlings-skyldighet, utvidga lånerörelsen i denna väg; att odlingslånen likaledes skiljas från Banken, såsom oförenliga med dess institution och förflyttas till 9:de Hufvudtiteln; samt att
Utom hvad i 4 §• för vederbö rande Tjenstemän och Betjente i allmänhet är stadgadt, skola Stads-Fiscalerne, för deras tjenster, vara förpligtade, samt Ombudsmannen och de Tull-Betjente, hvilka till slika undersökningars verkställande blifva af vår Tull-Direction, genom särskildt förordnande berättigade att i salubodar och derifrån tillgängelige rum, samt uti Handlandes Magaziner tillse och undersöka, om och huruvida, antingen Tullförsnilladt, Utländskt gods eller stämpelbare, men med stämpel ej försedde Fabriks-tillverkningar der finnas och till salu hållas. 3 Mom. börjas sålunda: ”Hvad mer el ler mindre af Tullförsnilladt Utländskt gods,” fortsättningen oförändrad. 8 §. i Mom. kommer att så lyda i Så väl i allmänna Löne-anstalter som på alla de ställen och vid alla de tillfällen, då offenteliga auetioner förrättas, skola Landsoch Stads-Fiscalerne jemte öfrige i denna Artikels 4 §. nämnde Tjenstemän och Betjente, hvar i sin ort, ega att, på sätt och med vilkor 5 rörande visitationer i Salubodar och Hanlö* - Bevillnings-Utskottets dels-Magaziner, stadgar, tillse och undersöka om och huruvida Tullförsnilladt gods, nytt och obrukadt, der finnes, utan att stadna i ansvar om sådant gods ej anträffas. ii §. förändras sålunda: Om Utländskt Tullförsnilladt gods, eller sådane inhemska Fahriks-varor eller tillverkningar , hvilka böra med stämplar och märken vara försedde, genom behörig visitation upptäckas vid ankomst till Stad eller på \ mils afstånd deromkring, vare godset förbrutet; och bote som för Tullförsnillning, enligt hvad förut i i och 4 Art. stadgadt är. 2 Mom. såsom inbegripet i den förändrade redaction af det föregående, försvinner. I 5 Mom. af 12 §. ändras slutmeningen sålunda: ”Der det anhållne godset ej påta geligen är under 5o R:ds. värde. 8 Mom. förändras så:
”Ja ja”, svarade Blenda med hänförelse, ”jag bedyrar att jag skall vara klokare än den tokiga Amy Robsart! Om hon tåligt väntat, såsom grefve Leicester så varmt bad henne, hade hon ej blifvit blottställd för alla de svarta ränker, som slutligen kostade henne lifvet.” ”Tyst, det går ett ljus upp för mig! Det var för att kunna lemna dig den boken som han äfven gaf dig de andra Ser du nu klart alltsammans: Elisabeths mäktige gunstling tordes icke högt förkunna sitt giftermål med den fattiga fröken Nånå, du lilla, det kan finnas gunstlingar, som gudskelof ha andra skäl för sin tystnad! Du befinner dig lyckligtvis under din mors vård, och dessutom går han nog alltför klokt till väga för att inblanda någon opålitlig person i sin hemliga kärlekshandel ” ”som likväl innan kort blir offentligt!” svarade Blenda med en blick, hvars stolthet förrådde att hon icke fullkomligt låtit varna sig af det skräckfulla öde, som träffade Leicesters olyckliga brud. ”Kors”, ropade fru Emerentia, ”se här är ett postskriptum, som jag icke såg!” ’En i allo fullkomligt pålitlig person skall hvarje afton återföra fröken!’ ”Ack, det är han sjelf!” utbrast Blenda. ”Ja, det kan man då begripa – och noga öfvervägdt, torde jag få bifalla till denna lilla oskyldiga mystifikation.” ”Jaså”, sade Henriette, och gaf sitt hufvud en förnäm och likgiltig lutning, ”han är då ändtligen återkommen Gör han oss den äran i afton?” ”Kors, så kallt du talar om Johan, min engel – jag trodde, och det har jag alltid trott, att han stod fasligt högt i favoritskapet.” ”Kära Patrik” – Henriette, som satt i en beqväm länstol framför brasan, sköt eldskärmen längre åt sidan – ”kära Patrik, du är så ofantligt enfaldig!” ”Må’ det – det har jag icke vetat!” svarade den äkta mannen skrattande. ”Men som du är så mycket klippskare, så kan det ena hjelpa det andra.” ”Ärnar din bror sig hit i afton?” ”Visst tusan gör han det!
Emot det föreslagna sältet att förskaffa en sådan lokal, medelst Banko-husens sammanbyggnad, förekomme åter alt, enligt Byggnads-ordningen för Stockholms stad, det vore förbjudet icke allenast att öfvereller igenbygga gator eller gränder, utan äfven att underhålla dylika, redan för handen varande öfverbyggnader, hvilka, då de till följd deraf blifva allt för bristfälliga, skola nedrifvas; att någon anledning alltså icke syntes vara till den förmodan, att ett undantag från författningens föreskrift skulle för nu ifrågasatta fall kunna utverkas, i synnerhet som Stora Bankogränden, hvilken komnie att igenbyggas, förenade två mycket besökta platser eller Skeppsbron och Jerntorget; all för öfrigt kostnaden fölen dylik sammanbyggnad jemte lokalens inredning och erforderliga förändiingar af angränsande rum och lägenheter, skulle, derest sammanbyggnaden skedde åt Jerntorget, uppgå till öfver SO,000 R:dr B:ko, och om den verkställes åt Skeppsbro-sidan, der grundläggnings-arbetet konime att möta större svårigheter och pålning för sådant ändamål blefve nödvändig, bestiga sig till minst 60,000 R:dr samma mynt; samt att rifning af alla inre murar i nära en fjerdedel af någotdera Banko-huset icke kunde undvikas, såsom följd hvaraf de flere bredvid liggande lokaler blefve obegagneliga och måste utrymmas under en längre tid, ulan tillgång på andra lämpliga lokaler i deras ställe.