Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär förhållandet är så olika i Bergslagerne, som jag nu finner, sedan jag hört en Talare yttra sig om Tackjernshandeln i en annaa Bergslag; torde det tillåtas mig med några ord upplysa förhållandet i de Bergslager jag närmare känner, och för hvilka Tackjernsbeläningen vore af största vigt, nemligen Westerbergs och Norbergs Bergslager, hvilka till en betydligare del hafva deras afsättning på Stockholm, Finland och de Norra Bruken. I denna stund ligga på Stockholms Jernvåg omkring 18,000 Skeppund Tackjern, cch förliden vinter lågo der omkring 24,000 Skeppund, hvilka till två tredjedelar tillhörde tillverkarne sjelfva. Jag frågar då, om det ej är billigt, alt tillverkarne få belåna denna Vara under en lid, när allmänna crediten är så hämmad, som den nu är hos oss, och i hvilket betänkliga förhållande den kommer ovedersägeligen att förblifva, intill dess vi få ett verkligt mynt. Under sådant förhållande anser jag det för en verklig orättvisa, att icke understödja en näring, hvilken är 1 mina ögon lika förtjent af understöd, som någonsin Stångjernsnäringeri. Det har blifvit anmärkt af en Talare, att Banken skulle risquera vid beläning å Tackjern, erne38 H, ‘a* i8o Den i4 Augusti e. m. dan vrakjern kuncle blifva belånt till samma pris som godt jern; det är visserligen sannt, att ett mindre godt Tackjern skulle kunna inblandas i ett större partie af god baskaffenhet; men då det är bestämdt att hvarje så kallad Tackjernsgös skall vara stämplad, är det icke allenast den, hvilken belånt jernet, ulan äfven tillverkaren, som får ersätta, om jernet är cassabelt. Det är således ej för mycket vågadt, att belåna Tackjern till två tredjedelar af det pris, som Collegierna fastställa, ty om detLa är <7 R:dr, blir belåningspriset blott 6, och ehuru visserligen denna vara, mera än andra, är utsatt för fluctuation i pris, uppgår densamma icke till 33f procent inom t) månaders tid, som är den af Utskottet föreslagna belåningstiden.
Om ungfogeln af ejdern, det vill säga, förlidet års ungar, som först i sitt tredje år äro fröbara, skulle få skjutas, och jagten efter dessa foglar, utan lagens skydd, fick fortfara, eller åter blefve så godt som frigifven, så måste ovilkorligen inträffa hvad redan i östra skärgården beklagligen inträffat, nemligen att ejderfogeln år från år minskas. För ett eller annat tiotal af år sedan, häckade ejderfogeln mycket talrikt uti Calmare sund, synnerligast på ön Jungfrun, i Småländska skärgården lika så. Nu deremot är den häckande fogeln i betydligt aftagande i Calmare sund och förekommer häckande ejder mycket sparsamt i den öfriga, mer nordligt liggande Småländska skärgården. Uti Östergötlands, Södermanlands, Stockholms och Uplands läns skärgårdar förekommer häckande ejder något mera, men efter alla de upplysningar jag förskaffat mig, så väl från jägare som kronobetjening och fiskare, öfverensstämma alla uti den åsigten, att denna nyttiga och för vår skärgård praktfulla fogel, år från år i antal aftager. Detta aftagande vill en eller annan jägare tillskrifva äggplundringen så väl af menniskan som af kråkan; jag deremot vill endast kasta orsaken på menniskan och af henne oförståndigt utöfvad jagt. I fordna tider, då skärgårds-jagten utöfvades med flintlåsgevär, blef fogeljagten ej aå mördande som nu, sedan bättre skjutgevär användas och skjutfärdigheten stigit. Ejderfogeln anländer, som Herr von Feilitzen säger, uti April och således efter sedan förbudet i den nådiga jagtsstadgan inträdt. I slutet af April eller början af 182 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Maj utsöker den sina häckningsplatser, ofta i närheten af fiskrarnes båthus. Så snart ungarne blifvit utliggade, begifver sig honan med dem til! yttre hafsbandet, och är då, när den tillåtna tiden inträder, svårt för jägaren eller skytten att dem åtkomma.
SD. ^ä Logsamt Allmänna Bevarsoch Economie - Utskottens den z dennes pa bordet laode gemensamma förnyade Betänkande, i fragan om styldishet, att taga lösen för sadane Wattenwerk, som kunna hindra Odlingar, nu a nyo föredrogs, fann Prest - Ståndet skäligt, att berörde Betänkande bifalla; under den underdåniga förhoppning att Kongl. Ma,:r, med Nådigt afseende uppå Utskottens förslag, täckteS till nästa Riksdag lala bereda en För, fattning om detta wigtiga ärende, sa att det da ma kunna slutligen afgöraS. pt supra. Lx xrotocoUy, (7. Almguist. Utdrag af protocollet, hältet hos HAgwZrd. Orest-Gtändct, wid Urtima Riksdagen i Orebro e. m. den io Aug. ,812. SD. 8öredrogos a nyo cch biföllos BewillningS-Utskvltes unker förra Plenum pä bordet lagde Betänkanden, angående 1:0. Post-Medlen; 2:0. Sältet till erhållande af Statistiska upplysningar M Landet; . Afwensom Stats, och Bewillnkngs, Utskottens gemensamma Utlåtande, i anledning af Herr Borgtnästaren Egges Memorial, rörande förändring i Sjö - TullenS klarerande för utgående waror, med Wcrlar. Lx krotocoUo, F. k/. Almguist. Den rs Augustk. 2547 Utdrag af protocollet, hället hos Hägwörd. prest,Srändet, wid Urtima Riksdagen r (örebro den ro Aug. 1812.
Blott säga till häruppe, att den siste Af fångarna har dött i natt. DANIEL HJORT. Ha, ha! Det var rätt lyckligt för den stackars karlen! I dag är lyckan gäst på detta slott, Från Flemings son allt ner till Flemings fångar. Gå! Isig graflukt hemtar du hit upp! Ej Arvid Stålarm nu har tid med dig. FÅNGVAKTAREN. Säg, är det sannt, att vi få krig igen? Då lär ej hvalfvet länge hållas tomt! DANIEL HJORT. Får du ej någon annan dit, så skall Jag komma sjelf och bjuda mig åt dig. FÅNGVAKTAREN. Utaf den der får intet klokt man höra. (Fångvaktaren går.) Trettonde Scenen. KATRI. DANIEL HJORT. DANIEL HJORT. Fly, fly, du kärlek, du, min sista dröm! Du blef det bittraste af allt det bittra Uti min lefnad! Hvarför blef just jag En hemlös, vilsekommen gäst i verlden, Ett hittebarn förutan namn och far? Sin rot har minsta blomma, hafvets våg Ger upphof åt en annan, mossan har En grafsten dock att växa på, den fånge, Som dog i natt, han hade dock engång Ett lif att lefva för. Hvad eger jag? KATRI(framträdande). Mer, än du tror och mer, än här kan sägas. DANIEL HJORT. Ha! Åter qvinna står du i min väg! Så tala! säg en gång, hvad vill du mig? KATRI. Jag har den fackla, som ditt dunkla öde I blodrödt sken skall lysa upp och ge dig Tillbaka allt, hvad här du saknat har. Möt mig i morgon qväll vid slaget nio På Åbo torg; man kommer, gå, farväl! (Hon drager sig tillbaka bakom en pelare.) DANIEL HJORT(aflägsnar sig långsamt, då han blir varse Ebba Fleming). Fjortonde Scenen. KATRI. EBBA FLEMING. EBBA FLEMING. På nytt slår kriget vingen öfver norden; – Och du, Klaes Fleming, är ett stoft i jorden! Ner öfver oss din starka ande sänd
H. St:r öfverlemna Handlingar, rörande Svenske Medborgares anmälde reelamationer, i afseende på ersättning för lidne förluster genom Skepps-uppbringningar. — I anledning hvaraf, R. H. St:r, på sätt deras till K. M:t aflåtne underd. Skrifvelse af den 21 December nyssbelörde år närmare utvisar, förklarade, att, med tillämpning af hvad 1812 års Ständer yttrat, ersättning väl borde ega rum för de förluster, hvilka, enligt sistbemälde Ständers gifna löfte, kunde till betalning godkännas, men för att, så vidt på R. H. SUr kunde ankomma, söka förebygga, att på grund af det fattade beslutet om ersättnings-tilldelande för de ifrågavarande förlusterne, andra sådana anspråk icke måtte falla Staten till Jast, fogades härvid det tillägg, att ett sådant medgifvande icke måtte gälla såsom prejudicat för andra dylika ersättnings-påståenden, som framdeles kunde göras; och i sammanhang hvarmed R. St:r jemväl fastställde vissa grunder, efter hvilka reclamationsmålen borde pröfvas, samt, under noggrann tillämpning af dessa grunder, ersättningarne beviljas. Efter det reclamationsmålen blifvit af serskildt i Nåder tillförordnade Cornitterade granskade, har K. M:t, enligt tid efter annan till Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoret ankomne Skrifvelser, i Nåder beviljat 3o4 Stats-TJtskottets ersättningar till ett sammanräknadt belopp af 291,712 R:dr 28 sk. 8| r:st, och till hvilkas liqviderande RiksgäldsContorets så beskaffade Obligationer, som R. St:r föreskrifvit, till vederbörande blifvit anordnade. Genom serskilda Nådiga remisser af den 19 sisth Nov., hvilkas innehåll längre fram kommer att anföras, har K. M:t till Rikets nu församlade St:r behagat öfverlemna Handlingarne, rörande ig utaf de vid förra Riksdagen anmäldta reclamationsmål af sådan beskaffenhet, att, emot de af 1823 års St:r fastställda grunder, K.
» Jag har icke förut publicerat något, om jag undantager två eller tre små skisser, som en vän till vår familj, redaktör J. Buhe, införde för omkring tio år sedan i den tidning, Hallandsposten, som han då redigerade. Författat har jag gjort, så länge jag kan minnas tillbaka; det har varit mig ett sant lifsbehof; men jag har alltid känt en skygghet för offentligheten och den ganska hårda medfart, unga glädje, hvilken allt folket vederfaras skall. T y i dag är Eder född Frälsaren, som är Kristus, Herren i ' Davids stad. — Därpå uppstämmer en på orgelestraden placerad 4-stämmig kör: » Ära vare Gud i höjden och frid på jorden, människorna en g o d vilja. » — Liturgen: Nåd vare med Eder och frid af Gud, vår Fader och Herren Jesum Kristum. — Åter preludierar orgeln och församlingen uppstämmer psalmen n:r 55, » psalmernas drottning »: - författare ofta röna, hvilken gjorde mig mest böjd att låta mina skrifverier stanna i min byrålåda. På senare år har jag tänkt mera och allvarligare öfver den upprörda tid, hvari vi lefva, och de många lifsåskådningar, som hejdlöst brottas med hvarandra, och jag har kommit till den slutsats, att kanhända hvars och ens plikt är att efter förmåga göra sin insats i striden, till förmån för hvad som är en heligt och dyrbart — något godt kan man ju möjligtvis verka. Och så beslöt jag att försöka. Britas kyrka hade sin kanske mest värmande härd — och ädla, välgörande furstinnor slumra under dess murars skugga. Det är därför ock vår afsikt att i ett kommande nummer af Idun något närmare dröja Mina föräldrar förde af böjelse ett ganska tillbakadraget lif, och då jag erhöll undervisning i hemmet, kom jag att genom hela min barndom och ungdom vara tämligen isolerad och utan umgänge med jämnåriga. Min far dog 1886, min mor 1 8 8 9; sedan hafva min äldre syster, min moster och jag haft ett gemensamt hem. Den enda händelse, jag sedan har att notera, kan icke för andra tyckas så märkvärdig, som den var för m i g; det var en månads vistelse i Paris, våren 1896.
— Räntebetalningar för dito 151,585: 89. 1863 års anslag till ränta och amortissement för 1855 års inhemska fonderade statslån 13,655: — för 1858 års jern vägslån 8,217: 21. » 1861 » inhemska fonderade statslån 134,326: - Förskjutna medel till fortsättning ef statens jernvägsbyggnader Omkostnader för det af Rikets sednast församlade Ständer beslutade jervägslån Tillsvidare förräntade medel samt dervid förskottsvis godtgjorda räntor Riksdagsoch revisionsko st nader rn. m.: Förskjutna kostnader för 1862—1863 års riksdag 495,000: — Dito » nästkommande dito 271: 81. Dito » Rikets Ständers hus 2,000: — Kostnader för 1862 års statsrevision 2,178: 13. Dito » 1863 » dito 8,618: 36 Aflöning och expenser till Rikets Ständers Justitie-om budsman och hans Expedition 15,456: 90. För komplettering af det i Rikets Ständers hus inrättade arkiv af riksdagshandlingar m. m 11)5: 14. Förvaltningsoch uppbördskostnader m. m.: Löner, arfvoden, pensioner och expenser vid Riksgäldskontoret 83.264: 37. Arfvoden och kostnader för allmänna bevillningens uttaxering 35,913: 19. Kostnader för stämpling af spelkort 7,039: 26. Dito för tidningsstämplingen 4,500*. — Observationsoch indrifningsarfvoden till tjenstemän i Kongl. Kammar-rätten 3,221: 98. Expektanslön åt en vaktbetjent vid f. d. Fromma stiftelsers andelar i kortstämplingen 34,813: 60. Restitution af erlagd testamentsbevillning 626: 9.
Men ffulleStaten ej kunna åstadkomma detta offer, san i sin mohn, till sjelfstäudiqhetenö dervarande, efter min tanke fordras, sä mäste ätminstone 60 pä hwarje Regemente kunna bewiljas, ^ under detta antalet wore det ett alldeles onödigt öfwcrflöd att belasta Staten med uppköp och underhäll af nägon enda häst i detta afseende. Jag wägar hoppas, äfwen som jag derom ödmjukast anhäller, att'Högwälborue Herr Baron och Landt-Marskalken samt Högloft. Ridderskapet och Adeln med graeieust Lfwerseende och förbigäende af den ofullkomlighet hwarmed detta ämne af mig blifvit framställ — täcktes skänka detsamma en blick af uppmärksamhet, och i händelse det winner bifall, det dä mätte sä wäl med öfrige Respect-ve M?dständen communiccras, som tttl wederbörligt Utskott remitteras. Ladcs pä bordet. Justerades Pleni-Protocollerne för den 4:de och 6:te dennes. Derefter werkställdes den förledne gärdag uppstjutne lottningen till Bänkman för den 3 usta bänk-afdelningen, hwarmedelst Herr ttoos, Oustrck, blef Bänkman. ^err Laron och Landt-Marskalken tillkännagaf att ibland de Personer som till Utstött - Den 9 Augusti. stotts-Ledamöter blifwit utwalda, more äfwen en Elector Herr dcorll-nwlc, j hivars ställe, enär befattningarne af Elector och Utstotts-Ledamot icke singe sta tillsammans, Herrar Bänks män borde till wal af en annan Elector sam? manträda.
Besv. o. Ekon.-Utskoltets Utlåtande, M 61. nen, skulle icke allenast mången gång lemna rum för godtycket, deremot ingen appell komme att, finnas, utan äfven väcka split och osämja; — Och då Konungens Befallningshafvande i afseende å beviljandet af ansökning om handelsrättighet å landet, i allt fall eger pröfva en sådan ansökning, efter lag och sakens beskaffenhet, samt hvar och en som med Konungens Befallningshafvandes beslut är missnöjd, äger i vederbörlig ordning deröfver föra klagan, tillstyrker Utskottet: att det väckta förslaget dels om rättighet för Sockne-Nämnd att öfver ansökningar i förenämnde ämne få sig yttra, samt dels om föreskrift att de ansökningar, hvilka Socken-Nämnd enhälligt afstyrker, måtte af Konungens Befallningshafvande afslås, icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Derjemte får, i afseende å det föreslagna förbudet för handlande å landet att afyttra alla slags spirituosa, vare sig af ineller utländsk tillverkning, Utskottet dels fästa uppmärksamheten dervid, att handel å landet med utländska spirituösa drycker icke är medgifven, samt dels omnämna, att Utskottet, jemte Bevillningsoch Lag-Utskotten komma att i serskildt utlåtande yttra sig angående vilkoret» för försäljning af bränvin; och torde alltså något vidare yttrande af Utskottet i omförmälde hänseenden icke erfordras. Då Landthandlare redan bidraga till fattigvården, på sätt gifna föreskrifter derom förmå, anser Utskottet det så mycket mindre vara öfverensstämmande med billighet och rättvisa att pålägga dem någon extra ordinarie utgift till fattigvården eller Länets Lazarett, som landthandel i allmänhet icke kan anses vara mera vinstgifvande än annan handel. Utskottet får derföre afstyrka de förslag, som i berörda afseende blifvit gjorde. Del af Herr Collén väckta förslag, att landthandlare måtte åläggas att utgöra en viss kontingent till städerna, anser Utskottet icke heller öfverensstämma med billighet.
Utskottet får alltså vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte lemna den ifrågavarande motionen utan vidare afseende. Stockholm den 19 Februari 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN, 1866. \ Lag-Utskottets Betänkande N:o 27. 1 \:o 27. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 6 Febr. t S66. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på universiteternas disciplinära domsrätt öfver de studerande. Då, i sammanhang med utfärdande af nya statuter för rikets universiteter, den af de akademiska konsistorierna dittills utöfvade domsrätten genom Kongl. Förordningen den 2 April 1852 upphäfdes, bibehölls för universiteternas rektorer och konsistorier en disciplinär myndighet öfver de studerande. Denna myndighet finnes bestämd: dels genom det i nämnda författning åberopade Kongl. Brefvet den 1 Mars 1750, enligt hvilket konsistorierna ega att summario processu döma öfver vissa uppräknade "mindre brott och förseelser, som egentligen röra en god disciplin och politie vid akademierna och af den studerande ungdomen dersammastädes begås“, nemligen hvarjehanda oljud och andras förolämpande, slagsmål emellan do studerande sjelfva eller emellan dem och andra utom akademistaten, jemte annat dylikt, dels ock genom 3 § af den ofvanförstnämnda dag utfärdade Kongl. Förordningen angående den universiteterna tillkommande disciplinära myndighet öfver de studerande, enligt hvilken denna omfattar äfven förseelser, som icke äro af allmänna lagen med straff belagda, såsom om studerande gör sig känd för osedligt och förargligt lefverne, benägenhet för starka drycker, skadligt umgänge och tidsfördrif, trätgirighet och illvilja mot kamrater eller försumlighet i studier, eller visar ohörsamhet mot förmän och lärare, med mera dylikt.
Och enär ej mindre Vällofl.*Borgare-Ståndet, än äfven Hedervärda Sonde~Si; luict, godkänt det af Utskottet härvid, föreslagna vilkor, "att silfverköp för Bankens räkning icke bör ifrågakomma när cursen håller sig öfver pari’’,..samt Högvördige Preste-Ståndet, då detsamma beslutat, att priset på silfver icke får öfverstiga vexlingsgrunden enligt Myntbestämnings-lagen, mäste anses jemväl hafva medgifvit, att silfverköp ej böra ifrågakomma, när cursen håller sig öfver pari, finner Utskottet delta vilkor också vara af 3:ne Riks«Stånd godkändt; vid hvilket förhållande Högloft. Ridderskapets och Adelns i slutet af denna punkt gjorde tillägg: ”så framt ej upprätthållandet af Bankens credit det oundgänligen fordrar”, förfaller; samt redactionen förblifver sådan Utskottet densamma i Utlåtandet N:o 16 föreslagit. Det af Vällofl. Borgare-Ståndet vid 6:te punkten gjorde tillägg: ”att Svenskt silfvermynt icke emottages annorledes, än genom vexling i Banken”, måste förfalla, såsom icke af något annat Riks-Stånd antaget. Och då för öfrigt denna punkt, med allenast obetydlig reti a c tion sföränclring, blifvit af 2tne Riks-Stånd, "Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, gillad, samt dels Höglofl. Ridd. och Adeln, genom dess ofvanberörde tillägg till 5:te punkten, enligt hvilket silfverköp för Bankens räkning skulle få ske, äfven när cursen holle sig öfver pari, så framt upprätthållandet af Bankens credit det oundgängligen fordrar, måste anses hafva bifallit
Sedan begynte jag till att komma mig töre, dcn ena dagen mer an den andra, att jag blef folkelik igen och mdste SH h a mig ga ya nytt. Jag blef sedan hos fru Ebba mingen en dag, och var jag hos henne i tv8 dr och stod der ut mangen sur och hjertans bitter h h d stund och dag, och mycket ondt. Jag kan s9 icke klaga mig, ty mor var d8 död Tör mig, och far och alla andra niina s9 l6ngt borta, och ingen annan var, som kunde taga mig till sig, utan min mycket harda farbrorshi~stru, fru Ebba. Men i min stora hjertans sorg och olycka, s8 unnade Gud mig min ende kiire farbror, herr Clas Horn, hvilken mig SS högt älskade, som jag hade varit hans eget *) Denna Im. som ilfven i samtida brefvexlingar frnmstnlles nkom bister och blrd, men för dn rikedoms skull kru~4es if alla, mr född 1595, dotter d rikrrXdet Mauritz Leijonbufvud (Lercnbaupt), gift r. &amp; gem med grefve Svnntc Stum. Ligger begrnf \ .cn i Stupgrafven i Lpsnln Domkyrka. 37 barn och sag inte gerna, att hans hustru for s9 illa med mig. Han förtog inig m9ngen elak och h9rd stund, som mig koiii tillhanda, och kunde icke lida, att n9gon kom mig furnlr, inedaii han var derhos. Ilen hon var en utur viset hSrd fru bBde mot mig och alla andra, och hade jag hos henne i de tv9 Sren sex dagar i hvar vecka, och ilen sjunde var en söndag, men ingen blttre Yn den andra. Gick ingen af dein förbi, att jag cj m9ste till det ringaste El ris en g h g och stundom tre ginger om &amp; .gen. Så ofta min onda och Ilttfiriliga piga blef ond p i inig, SS tog hon mig i min arm och kastade inig in till fm Ebba och sade, att jag gjorde illa.
Stånd helt och hållet frånträder dess mening och ingar med a:ne af de andre i lika beslut, ärendet likmätigt 6g §. i Regerings-Formeti dfverlemnas till Förstärkta Stats-Utskottets åtgärd medelst omröstning öfver desse 2:ne alternativer; så får Stats Utskottet för den händelse, att målet icke annorlunda kan till slut bringas, föreslå följande Voteringsproposition: Den, som bifaller hvad Stats-TTiskottet genom Utlåtande af den 20 sistledne Maji tillstyrkt, i fråga om disposition och försäljning till Skatte af Kronans Recognitions-Skogar, så i afseende på Bruksägaies rätt till viss del af desse Skogar och den återstående delens upplåtande, som ock angående de derföre inflytande medlens användande för Flotioines behof, voterar ;Ja; den det ej vi.l, Nej. Stats-Utskottets Betänkanden. J 963 Vinner Nej; så skola endast de Bruks-ägare, sorg inom den 4 Felru rii 1817 sig hos vederbörande Collegier anmält till* Skatteköps erhållande och inom berörde tid fullgjort allt hvad Kongl. Föi fattningen den 4 Februarii lfcti i sådant ändamål stadgar , bibehållas vid rättigheten till Skatteköp efter de i denne Kong!. Förordning utstakade grunder, ehuru Köpe-Brefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade; men för alla de Bruks-ägare, hvilka ej sålunda sig anmält och fullgjort hvad dem efter 1811 års Kongl. Förordning ålegat, äfvensom för öfrigt, vid Recognitions-Skogarnes Skattläggning och försäljning, skola de grunder tillämpas, som derföre nu af Högloft-Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet äro antagne; hvarvid de, genom Recognitions-Skogarnes försäljning, inflytande medel skola insättas i Ri k^gälds-Gontoiret, att till nästa Riksdag hållas Kongl. Majit tillhanda, för att användas till Försvarsverket saint Artnéens materiella behof. Detta underställes vördsamt Riksens Högloft.
Du går ju sällan ut, och kan således inte få reda på så mycket som jag." "Tala, tala", bad "mäster Hans", hvilkens harm genast lagt sig, i det han drog fram en stol och tog plats midt emot yrkesbrodern. Schwanenfelz fortsatte: "Du vet, att en af våra skickligaste vapensmeder, Wanfried Holtz, är varmt tillgifven vår sak. Hans pansarskjortor och harnesk äro också ifrigt efterfrågade. Nåväl, i går fick Fernando da Capua höra att Wanfried hade ett stort lager deraf undangömdt i ett magasin längre ned vid floden. Vips var den italienske röfvaren der i spetsen för ett par hundra kroater, sökte igenom magasinet från golfvet och till taket, men fann inte så mycket som en stormhatt en gång. Med ett ord: han blef så i grund lurad, som någonsin en menniska kan bli det!" "Bra, bra!" ropade Wippenbach, "men hur hade det gått till?" "På ett mycket enkelt sätt. Wanfried hade på omvägar fått kännedom om de kejserliges förestående besök, och som det inte ingick i hans plan att kläda upp våra motståndare med dessa förträffliga skyddsvapen, sände han sin äldste pojke, den qvicke och skicklige Gerhard, om natten med ett par båtar till Stettin. Nu i draget är väl hela lasten i svenskarnes händer, och deras officerare behöfva sannerligen inte skämmas för att draga på sig mäster Wanfrieds skjortor! De stå emot kroathuggen och wallonkulorna, om någon pansarskjorta gör det." "Bra, bra!" utbrast "mäster Hans" för andra gången, "det ska' den gamle hederlige Wanfried ha sig ett tack och ett ärligt handslag för, och möjligtvis en sång vid det första gille, som blir efter vår befrielse." "Äh", inföll Franz Schwanenfelz och hans ögon voro fuktiga, "han behöfver inte mera på denna jorden någon tack eller en väns ärliga handslag, och hvad sången beträffar, så hör han nog en vackrare sådan af himmelens englar." "Hvad", skrek "mäster Hans" till och ryggade förskräckt tillbaka, "är han död?"