Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har från uråldriga tiden varit ett tecken på den SvenRidd. o. Ad* Frots XI, Band. 40 754 Den l5 December f. m■ M ' ska Allmogen, att den älskat sin fädernejord. En sådan tillgifvenhet är väl oiörklarlig för dan, som endast fäster sig vid arithmetiska beräkningar^ men medför likväl i utöfningen en skonsammare bahandling af den egendom , man lemnar åt efterkommande , och dessa olikheter i behandlingen ha ett mägtigt inflytande på Nationens välstånd. Jag kan ej eller med en annan värd Ledamot instämma deruti, att man bör uppoffra principen för den tillfälliga vinsten, att förekomma ett större ondt, som haa anser utmätnings-auctioner vara. Jag har tyckt det vara orätt att, om man erkän. ner, det en princip gifves, uppoffra den för tillfällets kraf; åtminstone är då, efter min tanka , bättre att medgifva , det ingen princip finnes,.utan att allt styres efter slumpens nyck. — Då Konungen öfverlemna! frågan till Ständerna , tror jag det vara nödvändigt , att Ständerne äfven yttra sig öfver nyttan eller nödvändigheten af sjelfva saken. Jag förenar mig med L7tskotten i sjelfva hufvudsaken, men det förundrar mig, att Utskotten i en fråga, som de afstyrkt, likväl afgifvit ett lagförslag. Nu är dock detta lagförslag genom 3 Stånds beslut bifallet, hvarföre endast ett afstyrkande i hufvudsaken återstår. Jag anhåller således först om proposition på hufvudsaken , och sedermera, om den afstyrkes , att den andia frågan må förfalla. Herr Ribbing, dr vid; Bonde-Ståndet har tillstyrkt frågan , så vida den vöre af cecono* misk beskaffenhet. Af Kongl. Majit har åter Den 1S December f, tn. 755 blifvit sagdt, att emedan det vore ett ämne, som innefattade Lagfråga , Kongl. Maj:t öfverlemnade den till Riksens Ständer. Men om irågan innefattar hvad ämne som hälst, skall likväl en Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition såsom Lagfråga behandlas, enligt 60 §. Riksdagsordningen.
Winokuroff med tolken fara från staden Jakutsk nedför Lena-floden till ön Tumat och derstädes tillsammans med tolken invänta expeditionen. Under nedfärden till Tumat-ön är jag förbunden att bland invånarne i trakten förhyra en sakkunnig vägvisare, hvilken skall på mina egna båtar följa oss till ön genom Lena-deltats djupaste lopp. Under färden från byn Tas-Ary till Tumat-ön skall jag anställa lödningar och uppteckna farvattnets djup. Mellan byn Bulun och sjelfva Tumat-ön förhinder jag mig att för fartygets öfvervintring uppsöka två ställen, som äro fullkomligt passande och skyddade för is. Jag skall vidare för expeditionens befälhafvare framlägga en dagbok om allt, som jag kan finna gagneligt att känna för skeppsfartens betryggande och för fartygens öfvervintring, äfvensom uppgift på de ställen, som äro för skeppsfarten farliga eller olämpliga. Framkommen till ön Tumat, skall jag göra till min första pligt att finna en djup och för de sjögående skeppen beqväm hamn på vestra sidan om ön. För detta ändamål förbinder jag mig att medhafva två egna båtar, hvilka, om så är nödigt, skola öfverlemnas åt expeditionen såsom dess egendom. Vid den funna hamnen förbinder jag mig att på något högt beläget ställe på öns strand, hvilket kan ses från Kap Olonek, uppresa ett signaltorn af drifved eller jord, likt en kosack-kulle, icke lägre än sju fot. På denna underbyggnad skall jag uppresa en bock af tre eller flere tjocka bjelkar och i dennas öfre del anbringa en lång stång med en blocktrissa för flaggan. Flaggan bör vara upphängd minst 42 fot öfver marken. Ända till dess floden fryser skall jag öfvervaka det på detta sätt uppförda sjömärket. För detta ändamål har herr Kolesoff försett mig med en färdiggjord flagga, en blocktrissa och en lina. Men då nätterna blifva mörka, skall jag i närheten af sjömärket anlägga, två eller tre stora eldar eller upphänga lanternor på sjelfva sjömärket, så att dessa eldar eller lanternor kunna ses utifrån hafvet.
Brefvet den 19 Juni 1830, angående sammanläggning af hemmansdelar inom samma skifteslag; 6:o Gustaf Johanssons från Kronobergs län motion, om tillägg i Militieboställs-ordningen den 23 Januari 1836; 7:o Samme ledamots motion, om allmänna vägars underhåll af slaten; 8:o Efraim Larssons från Elfsborgs län motion, om ändring i Kongl. För fattningarne den 20 November 1845 och den 2 7 November 1854, rörande ersättning för till allmänt behof afträdd jord; 124 Prot.-Utdrag den 6 December 1856. 9:o Nils Svenssons från Blekinge län motion, att nu gällande förordning rörande stängsel-skyldigheten måtte, åtminstone, för nyssnämnde län, bibehållas; samt i anledning af berörde motion afgifne yttranden; 10:o Samme ledamots motion, om närmare lagbestämmelser, rörande per soners häktande; t l:o Olof Olssons i Westra Olsäterstorp från Wermlands län motion, om ändring i 15 Kap. 4, 7 och 10 §§ Rättegångs-Balken; 12:o Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus län motion, deruti Anders Persson från Nerikes län instämt, angående upphörande af skyldigheten för Klockare, att fortskaffa den s. k. prost-väskan; 13:o Nils Anderssons från Christianstads län motion, om upphäfvande af 10 Kap. Kyrkolagen; 14:o Nils Svenssons från Blekinge län motion, med förslag till stadganden, i afseende på svedjande; och 15:o Johan Petter Wallmarks från Westerbottens län motion, om förtydligande al Kongl. Förordningen den 8 Mars 1770, angående s. k. rök-frihet.
Skulle det verkligen ligga någonting orimligt i tanken på en allians mellan en Rantzau och en Bernstorff – i afsikt att med förenade krafter motarbeta den liga, som huserar här på slottet? Det leker ett fint leende omkring Berndorffs lilla kvinnliga mun, då han svarar: – Jag har hittills trott, att den ligan utgjordes af edra vänner, grefve Rantzau, hvilkas ansträngningar ni har att tacka för den väntade utnämningen till andre man i generalitetet. – Vänner? He! – Rantzau ser sig oroligt omkring i rummet. – Det är ett starkt uttryck, men låt gå. För mig står i hvarje fall fosterlandets väl öfver alla privata förbindelser! Bernstorffs klara och öppna blick snuddar med oförtäckt moralisk missaktning öfver denne genomskinligt fiffige floskelhjälte, som tydligtvis kommit för att i god tid höra sig för, huruvida det skulle löna sig att förråda sina vänner. På en slik affär vill Bernstorff under inga omständigheter inlåta sig; men han får lust att försöka binda förrädaren med hans egna floskler. – Det är högst aktningsvärda principer, grefve Rantzau, och det finns just nu ett utmärkt tillfälle att handla i öfverensstämmelse med dem. Då ni förra gången hedrade mig med ert besök, läste jag för er utkastet till en skrifvelse, som jag senare sände kungen, och däri jag påpekat olämpligheten, faran af, att ni just nu framträder i det offentliga. Jag smickrar mig med, att mina skriftliga och muntliga påminnelser i denna sak gjort något intryck på H. M:t konungen, ehuru högstdensamme ansett sig bunden af sitt löfte till er och era förespråkare. Nu hemställer jag till er själf, om ni vill göra ert fosterland den tjänsten, att under ännu ett och ett halft år hålla er aflägsnad från hofvet och det offentliga. Så snart storfurst Paul blifvit myndig och undertecknat bytestraktaten, lofvar jag, att till gengäld utverka åt er, grefve Rantzau, en mycket stor belöning och de högsta värdigheter. Rantzaus mun har under detta tal så småningom vidgat ut sig till ett bredt hånleende. Han känner sig genomskådad och anser därför nu all hänsyn öfverflödig.
Svältorna, ifall den eljest komme att dragas genom dem; men det är väl icke skäl att på det sätt begränsa beviljandet af medel för anläggning af en kommunikations-linie, som sålunda icke ens provisoriskt finge en lämplig slutpunkt! Man har fastmera vid flere föregående 204 Den 1 November f. m. tillfällen yltrat den mening, att jernvägarne böra på det sätt anläggas, att hvarje sektion deraf blefve, om möjligt, ett helt för sig, på samma gång, sora den utgjorde en länk i den blifvande stora kedjan; och detta är äfven, enligt min åsigt, rätta sättet alt lillvägagå. I sammanhang härmed anser jag mig böra nämna, huruledes den af StatsUtsk. till Skånska jernvägen föreslagna summa tillkommit. Återremisserna från Stånden gåfvo tydligen tillkänna, att de ansägo en summa af 5 miller !i:dr B:ko böra lill jernvägs-stambanors anläggande anvisas. Då man nu ville förena de bland jernvägsanhängare existerande tvenne opinioner, som i afseende å ifrågavartde företag förefunnos, och dervid fästa behörigt afseende å den allmänna mening, sorn syntes hafva majoriteten för sig, var det gifvet, alt StatsUtsk., vid förslag till summans fördelning emellan de båda stambanorna, skulle på det sätt förfara, att jernvägen emellan Stockholm och Götheborg finge en så stor anpart af summan, alt något helt i sin mån kunde tills vidare dermed åstadkommas. På denna grund har Ulsk. fotat sin hemställan, att ett anslag af 4 milhr borde åt Stockholm-Götheborgs-linien beviljas. Den återstående millionen är i berörde hänseende icke sä väl afpassad.
Denna blick trängde till djupet af hans själ, ehuru den nu, såsom oftast, träffade honom endast ur ett öga, emedan den vidlyftiga slöjan betäckte en del af ansigtet, och i öfrigt nästan hela den fina gestalten. Han vände sig om åt det håll, hvarifrån infallet kom, och ett ljungande ögonkast tvingade talaren till tystnad, särdeles som det beledsagades af en vältalig rörelse, som förde värjan halfvägs ur skidan. «Nej, nej!» hviskade Arabella. «O! låt det vara; det betyder ingenting hvad man tänker om mig; – blott ingen oförsigtighet, som sätter ert ryckte på spel!» Baronens höga gestalt, hans säkra, fasta hållning och det imposanta, som låg i hela hans väsende, verkade på de närstående så, att de villigt veko undan åt båda sidor och han förde sin skyddling snart och utan svårighet genom trängseln, hvarefter de gingo trygga och fria vägen till Arabellas boning. Vid porten tog baronen afsked. Ransakningen fortgick emedlertid, och fången öfverbevistes om en mängd brott, hvaraf ett enda varit tillräckligt att förverka honom lifvet. Han blef följaktligen dömd till döden. Domen afkunnades och skulle gå i verkställighet morgonen derpå. Med beklämdt hjerta, inträdde baronen till Arabella aftonen före afrättningen. Hans ansigte var blekt, ögat dystert och lugnt och kring munnen sväfvade ej det veka hjelplösa bekymret, utan ett drag af beslutsamhet. Han drog en stol nära Arabellas och satte sig förtroligt vid hennes sida. Efter en stunds tystnad, under det han uppmärksamt betraktade henne, sade han med den låga afmätta ton, som uttrycker ett efter strid fattadt bestämdt beslut. «Arabella! Ni lider; ni är olycklig. Ert lidande fräter mitt hjerta, jag kan icke se det längre. Jag uthärdar ej er smärta. Tanken på ert hårda öde bränner bort all glädje ur mitt lif. Vill ni vara uppriktig mot mig denna enda gång. Blott ett ord, Arabella! Jag begär ej mer. Säg mig – säg mig, älskar ni den olycklige? Han tystnade och hans öga hängde vid hennes tätt tillslutna läppar. Han tycktes vilja hemta sin dödsdom der.
De anmärkningar, som redan äro gjorde,torde tillräckligen upplysa, att detäromöjligt här uti plenum, så nog g rann t som veder bör, afhandla detta ämne, och att jag fruktar, att vi lättvist skulle ådraga ossen löjlighet, då få tor - 558 Ben 18 Augnstf f.m. de hafva den fullständiga kännedom af siken; att vi nu derom kunna moget besluta. Jag ankåller således, ait frågan måtte till ett Utskott öfverlemnas, och att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes derå framställa proposition. Grefve Frölick, David: Jag tycker mig finna, att föremålet för Bevillningsutskottet, då dst uppgjort tariffen , har varit trennehanda: iso att söka jämka tullen på sådane varor, som hittills varit tillåtne; 2:0 att föreslå tull för sådane, som hittills varit förbudne, och som nu skola beläggas med tull; och -3:o att lägga en sådan tull pä sådane varor , hvilka varit till utförsel förbudne. Då de tvenne sednare färemålen äro af den nya beskaffenhet, att Utskottet ej haft ledning af den gamla tulltariffen, så ligger endast deruti ett skäl, hvariöre Riksens Ständer böra anse tulltariffen såsom tillkommen litet mera i hast, än som är förenligt med det allmänna intressat i landet. I synnerhet har jag fästat mig vid en del af tulltariffen, som jag ej hört någon annan nämna, och som är en sak, hvilken kanske ej är så allmänt känd i denne del af riket, jag menar exporten af trädvaror, och Ridderskapet och Adeln torde tillåta att, antingen beslut nu fattas till bifall eller ändring af tariffen, eller et» särskildt Comité nedsättes att granska den, de anmärkningar jag skrifteligen författat och nu anhåller få uppläsa, må få tjena till någon underrättelse. Den 18 Augusti f. nu 559 Härefter uppläste Grefve Frölich följande t (Se Bilagan N:o i.) Hvarefter Grefve Frölich tilläde mundteiigen:
Brot. 1862 <& 1863. 4 Sami. 2 Afd. 12 Baft. 4 oS: .%<• o*Jl foo -fcföfö ,iSftn«w»Ä • lini biv gainbio l^lul llilfigilliJglt; moni glliiiiri <00099 fiJIivd . t9ifii6ilo}l<» 9b ig ,9bnebil Jivlild abriéfilältil aiaigmn .aellelid ‘labogli alariifl le inöd [9 csotf sljjbUf ;t»bn8lS alvill jab shnBshy eiwi enoi Jorn iBMilsd 09§ilJulg be?H biv Ilila eJs^ii fillu moni Jarina gihnoJlhjl lie Biögsd iarigiftgbidhflii i Ljslfl .IgaoH -thall ebbsfels flbfiB/tif elnoied barn idb i9iél ie ;gsbiiclädn/; afjuehiélJu giaJgemilnl >11 »SJ )j'jb ib nsi/ifiUi| Uno guaiéaoiJora STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1863 \»B. 61 i. i:i ,kri fö ,E M '•'•-.i Sammans. Stalssami Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 40. 1 A:o 40. Ank. till Exp.-Utsk. den J20 Aug. 1863, kl. 10 f. m. Vllulande, i anledning af dels äterremisser å Utskottets Betänkande N:o 21, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande, dels ytterligare väckt motion i samma ämne. Utskottets omförmälda
Lika litet kan jag glömma huru denne man gjorde sig förtjent af Fäderneslandet, då han vid Början al Revolutionen år 1809, genom sin själsstyrka och sin beslutsamhet gaf fart åt JVutiönal-andan för alt obehindrat fortgå ti il grundläggningen af vår Coustitntiönclla frihet, samt att han derefter såsom Ordförande i Constitutions-Ulskottet verksamt bidrog till upprättande af våra Grundlagar, som jag kan underlåta att anse Rikets bifall lill det sätt, uppå hvilket han uppfyllt sine Ämbetspligter, tillförlitligast och värdigast vara uttryckt genom del fortfarande förtroende hail vid fyra ,Riksdagar af Riksens Ständer åtnjutit och Sora den allmänna rösten gillat; Meli äfven utan att lemna detta serskildta afseeude åt sällsynta förtjenster, dem Fäderneslandet alltid tacksamt bör erkänna framställer jag huruvida Rikets Ständer vid samma Riksdag, S l a t s-U tskottets B e t ä n k a n d e n. 565 som rättigheten blifvit stadgad för Statens Civile Ämbetsmän att vid 65 års ålder lemna sine innehafvande Tjenster, med rättighet att bibehålla sina löner, böra yägra aLt erbjuda en lika förmån åt den Ämbetsman, sorn af dem tillkallad emottager •vården af deras rättigheter och tillsynen öfver Lagärnes helgd och efterlefnad, då han uppnått en ålder af 74 ;"ir oc^ soni då lian kallad af Nationens förtroende öfvergaf sitt lugn redan fann sig nära den lefnadstid, som nu tillägger hvarje Statens Ämbetsman att vid afskedstagandet bibehålla sin liela Lön och det såsom en rättighet utan pröfning af dess enskildta vilkor och omständigheter.
Kommunalnämnden skall verkställa öresältningen och deröfver upprätta en längd, upptagande, särskildt för hvarje skattskyldig och i särskilda kolumner: hemmanens förmedlade man 3 - tal; den för öfriga beskattningsföremål såsom grund för öresättningen antagna statsbevillning; det åsätta skatteöretalet för i mantal satt jord, för icke i mantal satt jord, för rörelse och näring, och för lön eller annan till allmän bevillning taxerad inkomst; samt slutligen summan af en hvar i de olika öreklasserna åsätta skatteören; börande äfven, då någon är skattskyldig för två eller flera till statsbevillning särskildt taxerade föremål lör beskattning, i längden upplagas såväl de olika hemmanens och heinmansdelarnes mantal och skatteören, som ock alla andra beskattningsföremåls särskilda bevillning och derefter bestämda skatteören; och skall längden dessutom innefatta uppgift på den i mantal satta jordens medelbevillningsbelopp, uträknadt enligt föreskriften i § 59; allt på sätt det under Litt. A. bifogade formulär till skalteörelängd närmare utvisar. Denna längd, som ligger till grund för kommunalutskyldernas debitering, och med det undantag § fl innehåller, tillika utgör kommunens röstlängd, upprättas i två exemplar, af hvilka det ena i sockenstugan anslås och det andra hos kommunalnämnden förvaras. § 64. Kommunalutskylder erläggas i förhållande till påförda skatteören. Der i Lag eller allmän Förordning stadgadt är, att kommunalutskyld endast från vissa af de i § 58 omförmälda beskattningsföremål skall utgå, eller der för deltagande i sådan utskyld andra grunder bestämmas, eller der vissa från skattskyldighet tili kommunen eljest befriade medlemmar skola till fyllande af särskilda behof bidraga, galle till efterrättelse livad sålunda förordnadt är; dock alt, der bidragen skola efter mantal utgå, det förmedlade mantalet alltid till grund lågges och fördelningen efter skatteören verkslälles. § 62. Då fråga om ny utskyld förekommer, skall grunden för dess uttaxering först bestämmas.
Enligt det äldsta reglemente för Amiralitets-krigsmans-kassan af år 1681 erhöll en Kapiten, såsom förlamad, 180 och, såsom orkeslös, 144 daler silfvermynt om året, hvaremot all gemenskap tillädes, såsom förlamad, 36 och, såsom orkeslös, 24 daler s. m., eller i förra fallet |:del och i det sednare J af hvad Kapitenen beviljades. Rotebåtsmännen fingo likväl då, för ålder och orkeslöshet, icke någon pension från kassan, emedan de, betraktade såsom rotens tjenstförrättare, ansågos böra på ålderdomen finna sin bergning på rotehemmanet. Annu genom ett Kongl. Bref af år 1806 stadgades den grund för fördelningen af Kassans pensions-tillgångar, att 12.000 R:dr deraf anslogos till pensioner för afskedade embetsoch tjenstemän, samt 6.000 R:dr till gemenskapen samt deras enkor och barn, eller hälften af hvad som bestämdes för de förra; dock skulle, sedan 166 R:dr 32 sk. blifvit afsatta till allmosor och 1,500 R:dr till fondens förökande, den möjliga återstoden af densamma användas till gratialer för aflidne embetsoch tjenstemäns enkor och barn. Sedan Amiralitets-krigsmans-kassan derefter år 1825 blifvit fördelad i pensionsoch gratialsfonderna, hade emellertid förhållandena emellan de pensionsoch gratials-tagande så förändrats, att år 1848 de från båda dessa fonder till embetsoch tjenstemän utgångna pensioner utgjorde R:dr 38,206: 44. samt understöd till deras enkor och barn » 23,079: 30. summa R:dr 61,286: 26. då deremot de till gemenskapen utgifna pensioner blott utgjorde 12,072: 40. samt understöd till deras enkor och barn 849: 16. 12,922: 8. eller endast nära femtedelen af ofvanberörde understöds belopp.
Höga bränvinspriser och försvårande af tillfälle att åtkomma bränvin, derigenom att krogarne förminskas, anses deremot allmänt, efter hvad erfarenheten visat, hafva kraftigast motverkat fylleriet. 6 I Skärgården öfvas af allmogen Skeppsbyggeri > och byggas numera, särdeles inom Wätö Socken, fartyg af alla slag, som, såväl till konstruktion sorn tackling, äro för den sjöfart, hvartill de begagnas, ganska goda och ändamålsenliga. Någon annan anmärkningsvärd konstflit finnes ej hos folket. Välmågan kan väl ej sägas i allmänhet hafva hvarken tilleller aftagit, utom i Skärgården, der skeppsbyggeriet och sjöfarten, som äro i märkbar tillväxt, synas hafva något ökat välmågan, I samma mohn, som behofvet af tjenstefolk och arbets-biträden genom det förändrade brukningssätlet af jorden, tilltagit, hafva ock tjenstehj onslönerne och dagsverksprisen blifvit uppdrifne; och de bibehålla sig jemna, utan afseende på högre eller lägre spanmåls-priser. En tjenstedräng kan för närvarande anses i allmänhet kosta 133 R:dr 16 sk. och en piga 83 R:dr 16 sk. För ett karldagsverke på egen kost betalas vanligen i norra delen af Länet 24 ä 32 sk. och närmare hufvudstaden 32 å 40 sk., med någon förhöjning för slöjd, timring och murning samt åt handtverkare. För Qvin-r folks-dagsverken åter i allmänhet från 12 till 16 sk. allt Banco. O Näringar. Jordbruket, ortens hufvudsakliga näring, bedrifves i allmänhet å det från urminnes tider vanliga sätt, så att hvarje år hälften af åkern besås Och andra hälften ligger i träde, hvarå likväl stundom odlas ärter, lin, bönor och potates. Flerstädes i granskapet af hufvudstaden, derifrån gödningsämnen hemtas, har vexelbrukning blifvit införd, inen i de öfrige de7 larne af Länet endast å några få större egendomar.
— På det att desto större fullständighet i berörde afseende måtte kunna vinnas, torde dock de statistiska uppgifterna ej böra inskränkas endast till gröfre brott; men Utskottet vill likväl icke bestrida hvad motionären anfört derom, att de ifrågavarande tabellerna skulle kunna uppställas på ett enklare sätt, än nu sker, samt ändock vara tillräckligt upplysande; och då numera, enligt Kongl. Majits nådiga Bref den 22 Juli 1858, ett Statistiskt embetsverk blifvit inrättadt, som skall hafva till föremål att ordna och sammanföra de statistiska arbetena för erhållande af en i möjligaste mån fullständig fort gående statistik, som åskådliggör förhållandena i alla förvaltningens grenar, så skulle, i Utskottets tanke, jemväl brottmåls-statistikens arbeten, både till vinst för arbetena och för beredande af besparing i de derför nu utgående kostnader, kunna till detta embetsverk öfverflyttas. Utskottet anser sig derför böra hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, så snart omständigheterna sådant medgifva, låta till Statistiska Tabell-kommissionen öfverflytta de göromål, som nu i och för upprättandet af brottmåls-tabeller äro åt en Expeditions-sekreterare inom Justitie-stats-expeditionen uppdragneStockholm den 3 Augusti 1860. Bih. till R. St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 147. Ank. till Exp.-Utsk. deli 9 Aug. 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner derom, att qvinna må kunna förordnas lill bestridande af vissa för henne passande tqenstebefattningar.
Och som Kongl. Majit i Nåder profvat dessa Tjenster vara behöflige, anser Utskottet sig böra tillstyrka att aflönings-beloppet, hvilket hittills utgått af 3:dje Hufvud-Titulns Besparingar, må å Stat uppföras med i5oo R:dr derunder begripne 84 Tunnor Spannmål. 5:o Att likaledes på Stat uppföra döt Arfvode af 5o Ridr i månaden, som enligt Siats-Utskottets Betänkanden. i3yi Kongl. Brefvet elen i3 Junii 1820 Blifvit tillagt Chefen för Stockolms Escadre af Arnieens Flotta under den tid Herr GeneralAmiralen Friherre von Stedingk uppbär ChefsLönen vid nämnde Escadre, men som denna utgift är af Temporaire beskaffenhet, synes den lämpligast böra utgå af de medel, Kongl. Majit för oförutsedde Militairc-utgifter anslår. Deremot anser Utskottet sig böra tillstyrka, att på Stat måge uppföras de arfvoden, som Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den i5 Decemh. 1819 beviljat Tygmästarne vid Armeens Flottas Stockholms och Götheborgs Escadrcr, med a5o Ridr hvardera, emedan Löne-anslag på Stat hittills saknas för dessa ständige och sysselsättande befattningar. 6:0 I fråga om arfvode på ständig Stat för en Commendant i Götheborg, har Utskottet inhemtat, att detta Commendants Ämbete tillförene varit förvaltadt af en Officer vid Götha Artilleric Regemente, utan att derföre njuta särskild Lön eller arfvode, men att Kongl. Majit, då nu varande Cömmendanten erhöll afsked från Öfverste-Lieutenants beställningen, vid nämnde Regemente, genom Nådigt Bref af den i3 Martii 1819, tilläde honom ett årligt arfvode af 600 Ridr. Att uppföra detta såsom ständig