Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dä han legt, är han icke personligen krigsman, och då inträffar den casus, som åsyftas i det här citerade momentet af 33 §:n Riksd.Ordn. Jag tillstyrker således remiss till LagUtsk. Det är endast stiftandet af sådana krigslagar, sorn ensamt röia krigsmakten, sorn beror på Konungen ensam, och i önskningsvag bör förekomma; men förevar, fråga rör andra personer, än dem som tillhöra krigsmakten, hvarföre lag derom bör stiftas af Konung och Ständer gemensamt. Hr af Dalström, Gust. Jacob: Jag är icke af alldeles samma tanke, som den siste värde talaren, emedan jag val vet, att 33 §:n Riksd.Ordn säger, att i fråga örn sådaua personer, sorn icke egentligen tillhöra krigsstaten, tillkommer lagstiftningen Konungen och Ständer gemensamt, men i8 §:n beväringssladgan af 1812 säger tydligen, att så snart en Levärings-yngling är uppbådad till krigstjenst, står han under krigslagarna. Det är icke bestämdt, när detta förhållande skall upphöra. Skulle nu, såsom här är föreslaget, en som legt en annan böra vara fritagen från sin beväringsskyldighels fullgörande, då den legde rymde eller hade begått en sådan förbrytelse, att han förklarades ovärdig alt uppfylla sin åtagna pligt, hvilket förhållande kan inträffa så väl under mötet, då han är uppbådad, som sedermera under de 5 åren beväringsskyldigheten fortfar; anser jag en lag derom tillhöra Konungens lagstiftning, emedan det är en följd af förenämnda 18 §•, att den beväringssky Idige, under de 5 åren hans skyldighet räcker, är i visst fall qvarstående under krigslagarna. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. besvärsoch Ekon.Utskts utlåt. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, för min del, alt R. o. Ad. hvarken kan svara ja eller nej pä en propos. att bifalla Ekon.Utskts utlåt.
Det är ock hvad jag nu gör med en liten del af mina otaliga pennritningar, visst icke i anseende till något dess värde, men emedan de skräpade så förfärligt i min skrif-pulpet, der jag håller på att göra en stor reform, byggd på två-kammars-systemet, d. v. s. en för det lilla dugliga, och en annan – större – för allt det odugliga. »Men huru skall man sjelf kunna dömma om detta?» hör jag något hvar fråga. Det gör jag heller icke, utan äfvenväl jag har en vän, en vän i ordets helaste och fullaste bemärkelse, väl icke något ljus, icke något snille, men rikt begåfvad med själ, hjerta och omdöme. Denna vän läser, af godhet och vänskap, igenom både det ena och det andra af dessa pennförsök högt för mig, och sker detta med sömnig ton, samt under gäspningar, så kastas verket till de odugliga, men läser vännen vaken och uppmärksam, så lägges det lästa till det så kallade »dugliga». Derföre... om bland dessa anspråkslösa »Skizzer» mycket skulle finnas som duger till ingenting, så är det min väns fel som gäspat för litet. W. i April 1841. FÖRRA DELENS INNEHÅLL: Förord. Fru A. och fru B. sid. Stamfrun » 39 Tvänne Vänners råd. Så går det » 130 Skymnings-prat » 155 Fru A. och Fru B. BREF TILL EN VÄN. Du frågar mig hvarföre jag varit borta och badat i salt vatten. – Jo, emedan jag mådde så väl i somras att jag trodde mig tåla detta vanskeliga experiment för alla svaga konstitutioner, och – »emedan jag ville roa mig» – skulle så många säga, om de ville vara uppriktiga, men det vore icke de rätta orden, sagda af mig – utan snarare: för att uppfriska förnöjelsen af att sedan få vara i mitt hem, med den att vara borta en tid; och för att lefva bland främmande några veckor, att jag sedan måtte så mycket mera kunna njuta af att vara bland de mina.
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 9. skalle behöfva i kyrkan uppläsas, från den ena söndagen till den andra hållits för allmänheten tillgängliga genom anslag å det rum och under de personers vård, som af kommunen dertill utses“; hos L ä 11 aflig a Borgare-Ståndet: af Herr Blomberg (motionen N:o 171): “att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit hemställa, det ifrågavarande lagstadganden måtte sålunda förändras, att presten endast blir skyldig uppläsa rubriken till utkommande längre författningar och att hänvisa församlingen att derom taga detaljerad kännedom på lämpligt ställe inom socknen, t. ex. i socknestugan ; — samt att ett eller två exemplar af Svensk Författnings-samling mätte kostnadsfritt tillhandahållas nuvarande sockne-bibliothek äfvensom blifvande sådana, i den mån de dertill kunna sig anmäla"; — och hos Hedervärda Bonde-Ståndet: af Jöns Rundbäck från Göteborgs och Bohus län (motionen N:o 142): “att Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att allt hvad hitintills i lag och författningar är stadgadt rörande kungörelsers utfärdande och uppläsning varder upphäfvet och i stället stadgas, som följer: Sedan gudstjenst slutad är, uppläse presten från predikstolen för församlingen först hvad Kongl. Maj! har att i nåder bjuda och befalla, så auktoriteters kungörelser samt derefter hvad enskilda personer hafva att tillkännagifva; hörandes dock de kungörelser, som sålunda publiceras skola, vara i god tid före gudstjenstens början till tjenstförrättande prest öfverlemnade; och stånde alla enskilda personer, för hvad de uti kungörelser allmänheten tillkännagifva, i ansvar, lika med dem, som enligt Tryckfrihets-förordningen tryckt skrift utgifva.“
Ro, det är icke slapphet; ro, det är sammanfattningen af all kraft; ro, det är den fullständigaste harmoni, der allt väger jemnt och der det icke fins missförhållande. Ro, det är den vises lugn, det är hvad de kristne kalla hvilan i Gud. Älskade gamla bok! Du är mig mer än fränder och mer än vänner, – surrogat som du är för en menniska att sluta mig till. Jag älskar dig som vore du något utanför mig stående. Nu har den siste gått. Nu är jag ensam. I hela verlden fins det icke en som kan sägas stå mig verkligt nära. För alla står jag i andra rummet. Ja, säg sanningen en gång jag skulle sticka min hand i elden om det kunde skaffa mig detta främsta rum, som jag aldrig fullständigt egt. Den obetydligaste qvinna kan inta det, – men icke jag. Och hvad är det för varelser som kräla omkring mig? Svaga, dubbla, fega, falska. Omyndiga barn eller halffjolliga narrar. Visa mig en med ett arbete, som jag kan dela, och jag skall lyda som en slaf prat! Här fins det inga jäsande krafter, intet att sätta lifvet på spel för, intet att ge eggelse. Här fins inte rum, inte luft. Jag qväfs i dessa dvärgförhållanden. Risk? Hvad är risk? Det är så lumpet alltihop. Om allt går åt skogen för mig, hvad har jag förlorat? Fåniga småsjälars beundran. Och är den så mycket värd att ha? – Nej ensamhet och frihet! Ensam i stora främmande städer, fri bland menniskor af hvilka icke en vet hvem man är. Försvinna – spårlöst försvinna för en tid, arbeta som en mullvad och så skjuta upp en hög att beteckna den väg man gått. Få gå i gamla kläder, liknöjd om man ser ut som en kringstrykande vagabond – inga utgifter för fåfängan och andras narraktighet, utan endast för lifvets nödtorft. Ziguenarlif – hem öfver hela verlden, öfverallt utom der det är trångt! Då kan jag kanske bli mig sjelf. – Vanka i alla väder. Stark och härdig som en gammal gatsångerska. Och så ett skym undan bland böcker och literatur på gammeldagar.
Länen finnes bestådt, icke öfverskrides. v Stockholm den 20 Maji 1828* N;r 256, Riksens Högloft* Ständers Stats - Utskotts Utlåtande öfver Kongl* Majits Nådiga Remiss, angående ersättning till Härads skr ifvar ne i Jemtland för dem anslagne men ännu icke tillträdde Boställen. Under den 28, sistledne April har Kgl. Majit genom Nådig Remiss till Riksens Ständers Stats - Stats-Utskottet^ Betänkande*!-, 1483 Utskotts åtgärd öfverlemnat Haridlingarne angående 2tne Häradsskrifvares 1 Jemtlands Län ansökning, att få uppbära ersättning för de vid Statens derstädes reglerande år 1810 dem anslagne men ännu icke tillträdde .Boställen, hvilken ersättning Kongl. Majits Refallningshafvande till 100 R:dr åt hvardera Häradsskrifvare;* föreslagit, Uti häröfver afgifva underdånigt yttrande hafva Kongl. Majits och Rikets Kammar-Collegium samt Stats - Contoir, med anförande deraf att nämnde Häradsskrifvare, enligt regleringen ?f Lands-Staten komma att så snart innehafvarne utaf de för dem anordnade Boställen afgå, desamma til träda, ansett det böra härvid emedlertid förblifva, samt förmält sig icke kunna tillstyrka bifall af ifrågavarande Lön-ersättning; Och har i anledning häraf Utskottet funnit sig icke eller kunnat föreslå Riksens Högiofl. Ständer att uti den så nyligen fastställde LöneStaten för Jemtlands Län i denne del någon tillökning bestå, hä st H ärä'ls-k rifvarnes aflö.- nings-vilkor dessutom genom senare tillkomne .Procenter och förhöjning af MantalsskriiningsRrovisionen blifvit förbättrade: Hvilket dock Vördsamligen hemställts Riksens Högloft, Ständers närmsre hepröfvande.
Skulle detta ske till fots under militär-bevakning, så skulle detta medföra ett ganska påkostande straff för den brottsliges oskyldiga kamrater, och som vidare skulle framalstra den högst menliga påföljden, att korporalerne, för att icke underkasta sig en dylik besvärlig, flera dagar varande och till äfventyra ofta påkommande promenad, sago genom fingrarne med inträffade förbrytelser och lemnade dem oanmälde för kompanibefälet. Att ålägga rustoch rotehållarne att med åkdon till arrest-orten intransportera den bestraffade, blelve ett onus, som jag är öfvertygad, att desse undandrogo sig. Att åter inkasta soldaterne uti allmänna och af verkliga förbrytare befolkade häkten, skulle förderfva i stället för att förbättra de felaktige. Hvilken omgång i tid, hvilka marcher och kontramarcher skulle icke i öfrigt detta bestraffningssätt åstadkomma? Hvilken menlig inverkan skulle icke derjemte en, genom arresteringen blifvande längre bortovaro från torp och familj, hafva på soldatens ekonomi? Att bortbyta prygel mot arrest inom indelta arméen, såsom densamma nu är organiserad, eller under marcher och tåg, hvarvid transportabla arrester icke kunna medföras, låter sig således icke göra. Att under dylika förhållanden specielt borttaga prygel för den garnisonerade soldaten bör icke ifrågakomma. Att i stället för prygel införa kassation och afföring ur rullorna, låter lika litet, med bibehållandet af rättvisa, verkställa sig inom indelta arméen, ty derigenom blef det icke allenast soldaten, utan äfven rustoch rotehållarne, som på sätt oeh vis ganska kraftigt blefvo bestraffade genom den nya ganska dryga lega, som genom ett dylikt bestraffningssätt ofta nog komme att drabba dem. Allmänna fattigförsörjningen komme äfven att få sin känning häraf, genom blifvande underhåll af den kasserade soldatens familj.
Maj:t anförda skäl, beräknat till 1,100 centner efter 69 R:dr pr centner, eller till R:dr 75,900: — 7:o. Tiondetackjern. Inkomsten häraf har, på sätt Eders Kongl. Maj:t föreslagit, blifvit beräknad till 16,000 centner efter 2 R:dr 50 öre pr centner, eller till R:dr 40,000: — 8:o. Svafvelbrukstionden, innefattande jemväl tionde af vitriol och rödfärg, hafva Rikets Ständer, i anseende till löränderligheten* af denna inkomst, lika med Eders Kongl. Maj:t, ansett icke kunna uppskattas högre än till R:dr 3,000: — 9:o. R:dr samt år 1861 utgjort 600,621 R:dr, hafva väl derefter uppgått: 1862 till R:dr 630,865: — och 1863 » » 639,873: —, eller i medeltal för de tre åren till 623,786 R:dr 33 öre, har Eders Kongl. Maj:t, i anseende till den vid sistlidna Riksdag beslutade nedsättning till hälften i afgiften för qvinnor, hvilken nedsättning först från och med år 1864 börjat tillämpas och antagligen icke uppvägdes af den förhöjning, som i andra afseenden egt rum, ansett nu icke böra beräknas högre än till 605,000 R:dr: Men då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bevillningen efter första artikeln, eller den personliga skyddsafgiften, hvilken från och med år 1864 utgjorts med enahanda belopp som mantalspenningarne, för nämnda år uppgått till ett sammanlagdt belopp af 617,637 R:dr 40 öre och antagligt är, att detta belopp sedermera, till följd af befolk ningens ständiga tillvext, något förökats, hafva Rikets Ständer ansett den af JEders Kongl. Maj:t föreslagna summan böra höjas till .
Han förändrade afven den ursprungliga planen om en kurs p % lialftannat %r till en kurs under ett vinterhalfår, p % det eleverna imder varen och soininaren skulle kunna återg&amp; till jordbruksarbetet och ej bli Bovana vid grofarbete&gt;; på s % satt nedslog han ovederläggligten af de första invändningarna mot folkhögskolan. E n följd af denna anordning var tanken på en sommarkurs för kvinnor. Och denna taiike kom ej uppifråii, från de högre ställda och iipplysta; den hade sin upprinnelse hos folket sjEilft ocli var så- lunda ett uttryck för ett af detta kandt behof. E n f-yensk bondkvinna hade nämligen besökt Kolds skola för unga man och dar kant sig gripen af de lifvande och väckande ord, till livilka hon lyssnat. Hon, fann, att detta var nhgot, som iifven kvinnor borde blifva delaktiga af. Hon frambar sjalf sin tanke till Grundtvig, soni gillade densamma, oaktadt inånga af hans vänner yttrade betänkliglieter däremot. Kold gjorde genast ett forsök som lyckades, och snart följde flera andra skolor hans exempel. Af Danmarks omkring sjuttio folk högs ko lo^ finnes för närvarande, mig veterligt, ingen, som ej arbetar för både man och kvinnor, och af de 5,000 elever, scm Arligen utga från dessa skolor, ä r mycket iner än hälften kvinnor. Den största, d. v. s. den mest besökta skolan i Danmark, Vallekilde p i Seeland, har &amp; rligeii omkring 200 kvinliga elever ' (om viiiterri ungefär lika inånga man), och Testrup, Askov, Mellerup m. fl. skolor besökas hvardera livarje sommar af omkring 100 unga kvinnor.
Han har derföre bestämt, att ersättningen för hvad som erfordras skall utgå till ett vida högre belopp, än verkliga värdet deraf, och dermed velat bereda jemväl en ersättning för de olägenheter, som egaren tilläfventyrs kunde komma att i följd af expropriationen vidkännas och som äro af den beskaffenhet, att de ej kunna med noggrannhet mätas; och då slutligen det sätt, hvarpå den nämnd utses, som skall bestämma ersättningens belopp, förvissar om en samvetsgrann och omsorgsfull pröfning af betydelsen utaf de omständigheter och förhållanden, hvilka på bestämmandet kunna inverka, anser sig Utskottet böra vördsamligen tillstyrka, att ifrågavarande motion ej måtte någon lagstiftningsåtgärd föranleda. Stockholm den 3 Mars 1857. STOCKHOLM, tryekt hos Eric Westrell, 1857. Lag-Olskntlels Betänkande N:0 23. I HT:o 23. Ank. till Exp.-Ulsk. den 10 Mars 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i vissa delar af hvad stadgadt finnes angående dammluckas öppnande. Fran Hedervärda Bonde-ståndet hafva till Lag-Utskottet blifvit öfverlemnade två motioner angående förändring, den ena af den tid, som för dammluckas öppnande i vissa län är vorden bestämd genom Kongl. Förordningen den 23 Augusti 1851, och den andra af den del i 6 § 20 Käp. Byggninga-Balken, sorn angår påföljden för underlåtenhet att i rätt tid öppna dammlucka; Och får nu Utskottet, i anledning af dessa motioner, som blifvit väckta, den förre af Riksdagsfullmäktigen J. P. IVallmark från Westerbottens län och den sednare af Riksdags-fullmäktigen Josef Smedberg från Elfsborgslän, meddela infordradt yttrande. Dervid förekommer till en början frågan om förändring i den genom 1851 års förenämnda förordning gifna tidsbestämmelse. Densamma afser Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands län. Förut gällde för hela Riket enahanda föreskrift om tiden för dammluckas öppnande.
December månader af året må blifva oförändrad med hvad den nu är, helst det är en ovedersäglig sanning, alt bonden, synnerligast under vintermånaderna, skjutsar lätt gerna, och att skjutsskyldige bönder och torpare ofta ligga vid gästgifvaregårdarna på s. k. snålskjuts och muta hållkarlarne för alt få skjutsa; under hösttiderna kunna väl vägarna någon gång vara svåra, men hästarne äro då hulliga, och allmogen hindras nu icke af vigtiga göromål för sig och kreatur, Ett motsatt förhållande inträffar under April och Maj månader; hästarne äro då vanligen magra och svaga, vägarna svåra, samt under denna sednare och Juni månad pågår åkerbruket, hvadan skjutslegan för dessa 3 månader torde böra bestämmas till 24 sk. b:co milen, men deremot för Juli, Augusti och September, skördemånaderna, då skjutsbesväret faller jordbrukaren tyngst, till 32 sk. b:co milen per häst. Härigenom vunnes flera ändamål, nemi.: den som icke rent af är nödtvungen och icke har tillgångar att resa under sommarmånaderna, afhålles derifrån; den skjutsskyldige besvärades då mindre samt hade dubbelt betaldt mot hvad han nu har. A en annan sida betungades icke heller den resande med en större depense på de årstider, när den skjutsande kan vara väl belåten med ringare lega, som äfvenledes då skjutsar rätt gerna. Detta mitt anförande anhåller jag måtte få åtfölja Hr Hammarskölds motion till vederbörligt Utskott. Remitterades till Ekon.Utsk., i sammanhang med Hr Hammarskölds motion, ronde förhöjning i gästgifveriskjulslegan. Hr Reutersvärd, Pehr Adam, hade äfven inlemnat följande: Det lärer utan tvifvel vara en allmänt känd sak, att våra ångfartyg numera vunnit det förtroende, att de fleste resande, så väl till vinnande af större beqvämlighet, skyndsammare fortkomst, som för penningebesparing hellre begagna dessa transportmedel, åtminstone under sommarmånaderna, än att färdas landvägen.
Men jag önskar då, att RiddarhusFiscalen någorstädes finge sig föreskrifvet, att derföre genast anställa åtal, emedan det 70 Den g April f. m. annars Isunde hända, att straffbestämmelsen blelVe utan påföljd, enär tillämpningen lsunde vidtaga först efter det Riksdagen vore slutad. Herr Riben: Jag vill blott fästa Herr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att ett sådant stadgancle, sorn han önskat, redan finnes i 16 §., der det heter: "Före”ter sig anledning, att inlemnadt betj'g är ”oriktigt, blifve inlemnaren genast tilltalad ”i laga ordning, och erhålle ej inträdes”polett, innan lian sig inför Domstol rättfärdigat. 7 §• '? Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Vid 17 §. täger jag mig friheten fästa uppmärksamheten på en omständighet, sora jag tror Utskottet förbisett. Der slår nemligen, att om tvenne eller flere fuljmagter fqr en och samma ätt vid samma anteckning uppvisas, varde alla ogillade, men om sådane fullmagter anmälas vid olika anteckningar, skall den gälla , som först blifvit uppvisad. För mig synes det, som den, hvilken utgifvit flere fullmagter, bör i begge fallen vara förlustig rättigheten att få sin ätt represepterad, och att den först uppvisade fullmagten ej bör vara mera gällande, än deri sednare. Friherre Wrede: I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve Dela Gardie anfört, tager jag mig friheten anmärka, att Den 9 April f. m. 7* om ett stadgande i enlighet med Herr Grefvens framställning antages, skulle ebet gälla tredje mans rätt, eller den som icke felat. När en fullmagt vid anteckningen blifvit gillad, och fullmägtigen legitimerad såsom medlem af Ståndet, tror jag icke, att i något fall ett felsteg, som af hufvudman begås, efter det fullmagten utgafs, bör kunna verka på fullmägtigens rätt till säte och stämma.
Län, om verkställighet af motvädjade skuldfordringsdomar; af Olof Månssons från Blekinge angående; nino Auctioners förrättande genom uppslag; 2:0 Bestämdt stadgande huruvida i mät tagen fastighet får å första Auctiorien under det åsätta värdet försäljas; och Ridd, 0. Ad, Prat. V. Band. Ben l4 Junii /, m. 3:0 Längre tid till Revisionsskillings ned. sättande; af Anders joachimssons från Öster-, göthlands Län, angående påskyndande af Lag*i Commitéens arbete och granskning deraf; af Gustaf Larssons, från Stockholms Län, rörande tiden för SommarTingens förrättande; af Pehr Pebrssons från Calmare Län, om bestämdt stadgande, i afseende å tiden för fastställelse och ändrings sökande i Stängseldelningar; af Carl Hinricsson Bergmans från Gefleborgs Län, angående bestämmandet af andra grunder för Storskiftesdeiningar i Norra Provincerne, jemte Johan Longbergs anförande i samma ämne; af Carl Fredric Bergs fiån Bohus Län, om förändring i åtskillige Lagens rum; af Pehr Pehrs* sons från Blekinge, angående löftesmäns betalningsskyldighet; af Nils Insulins från Stockholms Län, om utsträckning af rättigheten att föra andras talan; af samma Ledamot rörande skyndsam pröfning af LagCommitéens förslag till RättegångsBalk; samt om offentlighet vid UnderRätterne , jemte Anders Danielssons yttrande i ämnet; af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående en förändring i 5 Capitlet 1 §. MissgerningsBalken ; af Anders Mårtenssons från Jemtlands Län Memorial , om Lagfart å Mechaniska inrättningar; af Anders Anderssons från Cslmare Län, om efterlefvsnde Makars skyldighet att förete afvittringsbevis, i händelse af nytt giftermål; af Jonas Nilssons från Carlstads
Fänrickarne vid de tvenne uti Skåne befintlige Indelta fnfanterieRegementerne åtnjuta enahanda lönevilkor med penninge löntagarns vid Skånska DragonRegementet, ehuru tjenstgöring vid Cavalleri nödvändigt m^dförer större utgifter. Genom denna jemi förelse synes tili hvad grad SubalternOlficerarena vid Skånska DragonRegementet äro vanlottade. På dessa skäl får jag göra den motion, att penningeLönerne vid Skånska DragonRegementet måtte blifva förhöjde till 300 R:dr B:co, samt häruti inberäknas 15 tunnor Spancemål som böra utgå efter Riksmålkegång. Jag får vördsamligen anhålla att denna motion måtte till StatsUtskottet blifva remitterad. Herr Ankarsparre, Ingemar August; Vid 1S15 års Riksdag ingofvos åtskilliga förslag till förbättrande af den då gällande Bevillningsförordning, hos Ridderskapet och Adeln i synnerhet af Friherrarne Rudbeck; Den 3 Marti i. 447 Wrangel, Cederström och Herr von Törne, jemte anmärkningar af Friherre Wrangel. I anledning deraf fattade Riksens Ständer, på Bevillningsutskottets tillstyrkan, det beslut, att förslagen borde allmän göras, för att vid en kommande Lagtima Riksdag kunna bedömas till sin användbarhet, och skulle alla med Bevillningsämnet gemenskap ägande handlingar på Statens bekostnad uttagas samt af en bland de värde Ledamöter som då åtog sig det besväret till allmänt tryck befordras. Nu då det är af nöden att få se beslutet värkställt torde vara skäl få upplysning huruvida den värde Ledamoten, som åtagit sig det nämnde besväret, erhållit de nödiga handlingarne och bör redovisning af honom äskas för hvad afgjordt blifvit och huru Statsanslaget för detta ändamål blifvit användt. Detta memorial jemte bragde tryckte Beviilningsförslag och anmärkningar dervid anhålles må till vederbörligt Utskott remitteras. Herr Gyllenram, Berndt Fredric: