Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
At i hän. delse Voteringar ske med flutne Sedlar, Lä Ledamöterne ärv jämntalige, En af dem först skall ut - Ven 29 Augusts. iZZl utlättas: Samt at Ärenderne icke fä afgöras, vin icke 2 Lekar af Utskottets Ledamöter äro tilstädes; sä tror jag mig hafwa anledning til olika tankar, i alla detza frägor: hwilka, sä. som icke obemäkdt lämnas mä, aldeles icke förekommit, om Ridderstapet och Adeln bibehällit mer omförmälde rättighet til dubbelt antal Ledamöter uti Utskotten. Jag häller först och främst före at, af enahanda grund, som sjelfwa Riks-Ständen hwart och ett för sig, eller Ständs-ivis, afgöra förekommande frägor: Sä böra jämnväl hwarje Ständs uti Utskotten, warande Ledamöter, pä ett lika sätt, wid inträffande stiljaktigheter Ständs-wis derom Votera. Men, utom detta hufmudsake" liga ffäl förekommer jämnväl den betänkligheten mid ifrägawarande Votering per Capita, atom til exempel, wid Votering, uti ett af z Ledamö. ter, utaf hwarje Ständ bestäende Utstött, En Ledamot af nägot dera Ständer är franwarande: Sä och änskönt de öfrige L:ne afkamma Ständ, samt alla z af ett annat Ständ ärs af enahanda mening; kunna likwäl de öfrige L:ne Ständens närwarande 6 Ledamöter, genom meranamnde Votering per Capita, öfverrösta de förstnämnde L:ne Ständens, säledes betaga Dem den kraft och werkan af deras enhälligs tanka, som den samma wid skeende omröstning Ständs-wis haft, at nemligen 2 Ständ stad. nät emot Twä. Det samma kan ock hända, om, wid alla Utskottets Ledamöters närwarelse, 8:ne 1ZZ3 Den 29 Augusti. Ständ äro enhallige, samt en röst tilkommer, fran nägot dera af de öfrige Ständen.
Under den tid som stcljde emellan Nealisatiouens kungörande och desi öpnande, war wäl Credit sedlarnes - Dcn i8 November. Z6Z sedlakneS warde icke aldeles stadgad k, ulan varierade upgälven annu, ehuru mindre berydeligt. Men näatö uträkningar act genom Bancomyntets förwaiidlands till Creditsedlar framdeles ellet wid Realisationens öpnande winna pä Bancomyntet, kunde icke garnr aga rum, sä snart den högre rabatten blef faststäldz och sedan alla twifwelsmäl om Realisationens snara företagande genom högstberörde Kongl. Kungör?!,'!: blifwit undanröjde, rycktes Credirsedlätne, hwilkas warde salunda blifwit stadgadt och bestämdt, likasom winna företrädet, såsom mera awvändbare uti allmänna rörelsen an Bancomyntet» Pa betta sätt blir också lätt att förklara andningen hwarföre Bancockynt sa wäl Nast söre Realis sationens öpnande, sonr sedermera blifwit Contoiret tillbudit emot Crödi sedlar och 52 procents agio» GeNoM Leipziger Länet, u'om hwilket
Jag visste nemligen, att då för tolagens skull en vara af mångfaldiga slag, såsom t. ex. tobak, måste hafva ett sammanslaget tullvär - Den 7 April. de, som alltid blir högre än i andra länder, der tolag ej äger ram och i hvilkas taxor inga värden behöfva utsättas, följer deraf, att tolagkafgifterna verka, fast indirecte, ofördelaktigt på nederlagsrörelsen, i så måtto att, i följd af denna afgift, alla varor i Sveriges tulltaxa måste äga ett bestämdt utsatt värde, efter hvilket recognitionsafgiften med i proc. af varuvärdet liqvideras vid varors utskeppning från nederlaget till främmande ort; och blir det således i vissa fall en större uträkning för Norrmännen att gå förbi Götheborg till Danmark och der hemta af nederlagens varor. Jag ansåg således och anser ännu det vara af yttersta vigt för vår handel och vår industri samt för deraf följande större tullintrader, att tolagen reglerades. Men då Hr Warns motion i BorgareSt. till remiss förekom, behagade det Y. Ståndet att förklara, det frågan vore af privilegii natur, och, som man säger, lägga den under bordet, d. v. s. vägrade den remiss. Jag skulle visserligen icke vara emot, att alla privilegier, tillhöriga särskilda ItiksSt., lades under bordet och aldrig mera afhördes eller tillämpades; och jag måste i ren conseqvens af denna önskan högeligen bestrida, att några flera Riksståndsprivilegier tillskapas, än som redan förut finnas. Jag har således genom denna frågas behandling inom BorgareSt. fått en ökad anledning alt se frågan ånyo väckt och komma till afgörande. Det är af dessa anledningar, äfvensom med anledning af de redan väckta tullmotionerna och den i allmänhet Bevilln.Utsk. åliggande granskning af tulltaxan , med hvilka denna fråga står i nära samband, jag här, under form af ny motion, får i ämnet något föreslå. Jag har icke haft tillfälle taga kännedom 0111 Hr Wuerns motion, men skall framställa saken efter de åsigter, jag hos mig om densamma stadgat. Jag torde först få äran ådagalägga, att frågan icke är af privilegii natur.
Jag skulle wisik icke w<.ra enmis, om icke del ord jag anmärkt förLerfwade hela saken, Herr stotlstieb. Jag kan mål ej medgifwa, gtt i en Jnstruction för Riksens Ständers JustitiL-Ombudsman, någon föreskrift för Konungen skulle kunna göras; men för tydlighetens skull, och pä det Jusiikixs-Ombudsmannens förbindelse mätte Ivara noga bestämd, mille jag förestå, att sista moMfltct j denna Z. ändrades pa följande sätt: Se' hgrr LZ28 Den 24 November. dan den (nämligen granskningen) af Roual. Maj-t blifwit anbefald. Zriherre LtsLI von polkem. Gerna allenast order warder Utgår. Herr Grefwen och Landt-Narstalken gjorde derefter proposition pä §. med den af Herr Lotstlmb söreflagne ändring, ^wilken BiföllS. 12. Herr I.sZferkerlieim. Jag har redan tagit mig den friheten ödmjukast hemställa, att när Fängförrskistngarne undergå rwänne Revisioner, de icke behösde underkastas JnstMLL-OmbudSurannens ytterligare granskning. Härefter gjorde Arr Grefwen och LandtMarstalken prsposiiion pä bifall till 17 5. Ropades Ja, och Nej. Herr voo Sckantz förenade sig i den tankan att Fangkistors insändande till Justicire-Ombudsmanrren more öfverflödigt.
Borgare-Ståndet beslöt, att vördsamt och vänligen inbjuda Högvördige Preste-Ståndet att instämma uti det beslut, som Borgare-Ståndet, enligt Protokolls-Utdrag, N:o 496, fattat i afseende på 17 § af det, enligt Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20, upp gjorda förslag till Förordning, angående vilkoren för bränvins försäljning; varande genom Borgare-Ståndets nämnda beslut berörde § förändrad till följande lydelse: ’’Så i stad, som å landet, utgöres afgiften vid minuthandel med 4 skillingar, och^vid utskänkning med 8 skillingar för hvarje kanna af det bränvin, som, enligt 8 eller 12 g, beräknadt blifvit, eller hvarför afgift, enligt 10 eller 14 g., antagen är.” ^ S. D. Borgare-Ståndet beslöt att vänligen inbjuda Hedervärda Bonde-Standet att, med frånträdande af detta sednare Stånds antagande af 57 g uti Kongl, Förordningen den 10 Oktober 1851, instämma uti Borgare-Ståndets, enligt Protokolls-Utdrag, N:o 496, fattade beslut: • , l:o angående 16 § af det enligt Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20,^ uppgjorda förslag till Förordning, angående vilkoren för bränvins försäljning, hvilken § BorgareStåndet; antagit oförändrad, och 2:o angående nämnda af Särskilda Utskottet uppgjorda förslags 17 §, som, enligt Borgare-Ståndets beslut, är förändrad till följande lydelse: ”Så i stad, som å landet, utgöres afgiften vid minuthandel med 4 sk. och vid utskänkning med 8 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som, enligt 8 eller 12 g, beräknadt blifvit, och hvarför afgift, enligt 10 eller 14 g, antagen är.” 518 Prot.-Utdrag den 15 November 1834. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Utlåtanden:
Då dessa göromål, utan på förhand bestämd ersättning, blifvit af öfver-ingenieuren och landtmäteri-fiscalen öfvertagna, kan visserligen icke såsom en rättighet, utan endast såsom en billighet, en retroactiv ersättning för dem komma i fråga; men det är dennä, såsom direct föranledd af åren - Den 5 Maj f. m, dets hela behandling, jag vördsamt får yrka och föreslå, att antingen de förhöjda lönebeloppen må för dessa tjenstemän beräknas från d. 20 Febr. i836, eller någon ersättning i runda summor för dem anslås, samt derjemte upplysa, attLandtmäteri-fiscalen Nils Gustaf Segerstedt, som först öfvertog den utvidgade landtmäteri-fiscals-befatlningen, afled d. 17 Jan. 1837, och efterlemnade sex oförsörjda barn, men i boet endast en behållning af 3i r:dr 4 SF; ocb aD, hvad honom vidkommer, således all den förbättring för tjensfemannen sjelf eller dess efterlemnade barn, som hädanefter må blifva att påräkna för dem, som nu förrätta berörde tjenster, är förlorad, så framt icke särskild ersättning, på satt föreslaget är, beviljas. Jag får härjemte öfverlemna afskrift af K. brefvet d. 20 Febr. 1836 samt transsumt af bouppteckningen efter aflidne Landtmäteri-fiscalen Segerstedt. Bilaga Litt. A. CARL JOHAN, med Guds nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Konung. Wår ynnest och nåd. benägenhet med Gud Allsmäktig, Troman, Öfver-directeur vid Landtmäteriet i Riket, Öfverste i armeen, Riddare af Wår Svärdsorden, samt Riddare af K. Franska Heders-legionen och af K.
Stats-Rådet fann sig icke böra i vidsträcktare mån tillstyrka nådigt bifall till förevarande underdåniga ansökning, än att Kongl. Majit, med hänsigt till Landssekreteraren Hökerbergs af läkare vitsordade fortfarande sjuklighet och oförmåga att tjensten vidare förrätta, mätte föreslå Rikets Ständer, att Hökerberg klefve förklarad berättigad, att, oaktadt han icke uppnått föreskrifven pensionsålder, efter erhållet nådigt afsked från landssekreteraretjensten, å allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af den för Landssekreterare i allmänhet af Kongl. Maj:t föreslagna pension af 3,200 R:dr årligen. Angående pen ][8;0, siomrätt för Häradsskrif Landshöfdinge-embetet i Stockholms län underdåniga skrifvelse af den 14var™ ‘Akers * . | «•? m il /i q.y(c flers sistlidne Augusti, deruti med förord öfverleinnats en af Häradsskrifvaren i Akers,/Sqdn.^ g. Sjöberg. 44 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76.
Af Rikets åren 1817 och 1818 församlade Ständer fattades alldeles enahanda beslut, rörande så väl Creditivets belopp, som dess användande. Äfven vid 1823 års Riksdag bestämdes ifrågavarande Creditiv till 1,500,000 R:dr, hvarvid likaledes förklarades, att 1,000,000 R:dr finge disponeras, då Eih. lill R, St. Rikets försvar påkallade utomordentliga anstalter, och 500,000 R:dr anlitas för andra högst vigtiga och angelägna behof. Vid derpå följde, eller 1828, 1829 och 1830 årens, Riksdag ned;attes åter Creditivet till 1,000,000 R:dr, deraf hälften afsågs för Rikets försvar och hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål. Samina belopp äfvensom enahanda fördelning bestämdes för detta Creditiv af Rikets vid sistförflutna Riksdag församlade Ständer. Beträffande åter de, i händelse af omförmälde 2:ne Creditivs lyftning, erforderlige medel förordnade nyssbemälde Ständer, enligt 6 §. i deras den 27 Maj 1835 utfärdade Riksdags-beslut, ”att till de utbetalningar, som blif”va en följd af ifrågavarande stora Creditivs anlitande skola användas de ”till Riksgälds-Contoiret influtne odisponeiade öfverskott på Stats-Verkets inkomster, men att, i saknad af sådana eller andra tillgångar, erforderliga mekel skola anskaffas genom upplåning emot obligationer, ställde på högst Ett ”års förfallotid och till inlösen med de extra ordinarie skatter, som, i och ”för krigets utförande, af Rikets Ständer blifva beslutne; att jemväl de till Riks”gälds-Conloiret influtne odisponerade öfverskott på Stats-Verkets inkomster ”skola användas till utbetalningar, hvilka å det mindre Creditivet kunna ”äskås, samt att, i saknad af sådana eller andra tillgångar, erforderliga medel ”dertill böra genom upplåning anskaffas.”
Visserligen har erfarenheten visat att personer en och annan gång blifvit utan fog och således olagligen häktade;: men sådant hörer likväl, efter livad Utskottet inhemtat, till sällsyntlieterna;. och hvilka kontroller än må upptänkas, lärer det vara lika fåfängt att söka: helt och hållet förekomma dylika olagliglreter, som att hindra brott i allmänhet.. Den stränga påföljd , sorn lagern bestämmer för olaga häktning, synes likväl innebära ett temligen verksamt korrektiv, och den noggranna tillsyny som genom Justitiekansleren och Rikets Ständers Justitieombudsman utöfvas öfver häktningsåtgärder utgör ett ytterligare värn emot öfverträdelser af ifrågaställdé art. I olaga häktningar finnes ej heller anledningen till den stora fångpersonalen ; och då ändamålet med motionärens förslag hufvudsakligen är åstadkommande af minskning i antalet af häktade personer, följer deraf att det medel, motionären föreslagit, ej skulle löda till samma ändamål.. Detta ändamål måste nemligen sökas på annan väg än genom skärpning af kontrollerna öfver häktningsåtgärder. Men då: motionären ej anvisat någon annan väg, än berörde, och Utskottets verksamhet uti ifrågaställde hänseende är af det framställda förslaget begränsad, torde Utskottet hafva tiltlyllestgörande anledning till sitt vördsamma tillstyrkande, att Pehr Sahlströms motion ej heller må till någon Miketa Stäffrders åtgärd föranleda. Stockholm^ den 13 Oktober 1848- E eservationi af Riksdagsfullmäktigen Pehr Sahlström från Stockholms län: Emot Utskottets fattade beslut, att min motion om skärpt kontroll å häktningsåtgärder, skall förfalla, föranlåtes jag mig reservera.
Prot. 1S36 $ 18S7 i Sami. i Afd. 11 Haft. 4 26 Stats-UIskottets Utlåtande N-'0 33. skatter för fastighetsegare och brukspatroner, inser rätta halten af hvad Utskottet yttrat om mantalspenningarnes oumbärlighet, alternatift föreslå att Rikets Ständer besluta: a) att alic, som enligt 141 :s te § Bevillningsförordningen njuta befrielse frim personlig skyddsafgift, samt b) de, som hemma hos sig hafva tre minderåriga barn alt försörja, mätte befrias från mantalspenningar.» STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. StatsUtskollets Utlåtande JYi 34. 1 J\S 34. Ank. till Exp.*Utsk. d. 19 Febr. 1857, kl. 12 m. Utlåtande, i fråga om medels anvisande för år 1857 till National-musei-byggnaden. (U. A.) Sedan, uti ett till Kongl. Majit den 30 Augusti förlidet år afgifvet underdånigt memorial, Chefen för National-musei-byggnaden, Öfverste-Löjtnanlen iri. m. J. Kléen, anmält, att den för National-musei-byggnadens uppförande af Rikets Ständer beviljade anslags-summa, 800,000
För en Under-löjtnant bestämdes dessa medel till £ af den beräknade lönen 600 r:dr eller 300 r:dr, för en Löjtnant till samma belopp som för Under-löjtnant, för en Ryttmästare ^:del mera, för Majoren 2 gånger och för Öfversten, om jag icke missminner mig, 3 gånger så mycket. Häraf synes tydligt, att hvad, som utgår undar namn hästoch fouragemedel, är beräknadt till så stort belopp, som anses motsvara hvarje grads tjensthästar. Jemför man för öfrigt de indelte Kavalleri-officerarnes löner med lönerne vid det indelta Infanteriet, så skall man finna att dessa löner äro i det närmaste lika och att hästoch fourage-medlen utgör den hufvudsakliga skillnaden dem emellan. Jag tror mig således hafva visat obilligheten af beskattningen utaf fouragemedlen, och att denna beskattning följaktligen bör drabba endast det belopp, som kan anses utgöra den egentliga lönen, ty i annat fall kommer Kavalleriofficeraren alt vidkännas en högre bevilln. än Infanteri-officeraren, om man tager i betraktande hvad den förre har i behåll af sin lön. Man har sagt, att Kavalleri-officerare kunna föda sina hästar å deras boställen, och alt det icke kostar dem så mycket, då de å dessa boställen kunna erhålla tillräckligt foder. Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att vid indeldla Kavalleriet subaltern-officerare Den 19 Juli f. m. 493 icke hafva boställen och att hästarnes underhåll är ett onus, som de måste kontant betala. Jag tror således, att det är med ali billighet förenligt, att hästoch fouragemedel undantagas från hevilln. Utsk. har uti den förevaride punkten omnämnt icke blott desse medel utan äfven förmyndarearfvöden. Hvad de sednare beträffar, synes det äfven billigt, alt de från bevilln. fritagas, men som tankarne härom äro delade, anhåller jag om proposm serskildt ronde fouragemedlen och serskildt ronde förmyndaremedlen.
Louise och Ebba gingo gatan framåt, ifrigt talande. » Jag har ej sett till din riddare i dag, » sade Louise. » Han brukar annars alltid komma vid denna tiden. Jag gillar din smak, Ebba; en ståtligare herre fins knappast i staden. Men se der kommer han! Så vacker färg du fick i hast; det är märkvärdigt, hvad du rodnar ofta nu för tiden. God middag, herr häradshöfding. » Trane hade nu hunnit fram till damerna och slöt sig till deras sällskap. » Ni kommer ju till middag i dag? » frågade Louise. » Då följer ni Ebba hem, jag har några ärenden^! staden att uträtta. » Och innan hon hunnit att tala till punkt, skyndade hon in i en butik, ifrigt nickande åt de qvarstående. Ebba stod stilla och såg tankfullt efter henne. » Hvad tänker ni på? » frågade Edgar. » Ni ser så djupsinnig ut. » » Jag tänker, » svarade Ebba och fortsatte vägen framåt, » att detta i längden blir outhärdligt, och att det är på tiden, att vi sluta vår lek. Hvarför tror ni, att Louise i hast fick så brådtom in i butiken? Jo, för att vi två skulle få vara allena. Stackars lilla lättrogna syster! Men vi hafva vunnit vått mål, vår komplott har ju lyckats! » sÄv ni fullkomligt säker derpå? » Ett fint små- leende spelade på Edgars läppar. » Naturligtvis! Hvad menar ni? » » Jag menar, » fortsatte han, » att, om vår komplott lyckats, måste vi tycka lika litet om hvar andra, som innan den uppgjordes. » » Misstag, häradshöfding Trane, det fordras blott, att vi icke älska hvar andra. Således hafva vi vunnit! » Hon skrattade, men det kom så underligt konstladt och tvunget. • » Men om en utaf oss, » sade Edgar med låg röst, » antag det blott, om en utaf oss älskade, hade vi då bägge förlorat? » » Kan hända, » svarade hon och återtog sin vanliga, glädtiga ton, » men vi göra inga antaganden, utan äro stolta öfver vår seger. Och i middag gifva vi allt till känna. Det är vår hämd, herr häradshöfding! » Han blef i hast allvarsam, och det kom ett dystert drag öfver ögonen.
L) 19;. — ii!in»s-,orr, Leräc ^4o!^!i, Ryttmäirare. c) 212. — Lin:! af Huel»), ^snZr Oulkuk, VicsL m^oral ivid Us.!.): 4-anr-(äor^lsn. 220. — kmrinZkorr, Orrö, Läspugine. 2.46. — TLnreb, Fullmägrig Fr-hnrre ^lcerbjelm. Limuel, Ofverste-Lreuientrn, 6ensrLl'^.6julLnr af N>)gj-!n. M 24'.. — Lk«!m i Fi-nland, Fnllinagktg Herr voll Lcksmx, Hll-ic (larl, Uieu:en«nr. 250.— Lu^iUtrom, Fatlniägrig Herr Lroelrsnsträm, IHsailL, Kamma'.-Iunkare. a) Led. nti Oecn,iomi»-Utst. Lcd. uii Lag, Ulff. e) Led. uti Hemliga Nist. 4 Led. till OvLunoiiiis-Utst, 2f§. Herr Idissjecrons Fullmägtig Grefwe I^ärnsr, Xöoixk, 6ör-m, Oäveiisr sos H. K. H. Hor» tigrnimn. sr) 265. — ki,unn§ (ryNeosrTZa, (lvr«ekky. 27.-. — 2elr»v/, Lnnstvr, 5.1 ^c»r. L) 27;. — ^nUsbjelke, ?ärriL HIiikIsc, Faikwäbei. 27c). — (iion, ^aeok .jnlrsii, Oa^ifsivi:. 28''. — i ('y o lir o ti, Fortuna , 6ninLr?c-. 2yr.
För inhemtande af Rikets Ständers yttrande och beslut i ämnet, har E. K. M. till Rikets Sländers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat en af Kronofogden i Medelpads Fögderi af Wester-Norrlands Län Anders Gustaf Lidinson i underdånighet gjord ansökning att af gunst och nåd varda befriad från skyldigheten att till Kronan inbetala 2,587 R:dr 14 sk. 4 r:st b:co, jemte 6 procents årlig ränta å 160 R;dr 22 sk. 5 r;st från den 1 April 1822, hvilka medels erläggande blifvit sökanden ådömdt, i följd af dess försummelse att bevaka förra allmänna Magasinsfondens rätt, i afseende på utbekommande af ersättning för utlemnad undsättnings-spanmål. Hvad i delta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer under öfvervägande tagit; och då den ersättningsskyldighet, hvilken uti förenämnde afseende blifvit Kronofogden Lidinson ålagd, tillkommit i följd af dess uraktlåtenhet alt, i öfverensstämmelse med det af E. K. M;s Befallningshafvande honom lemnade uppdrag, i behörig tid och ordning bevaka Kronans fordran uli årsproclama-målet efter aflidne vice Borgmästaren Modin, hafva Rikets Ständer ansett någon laglig anledning icke förefinnas för beviljandet af den nu ifrågaställa befrielsen från ersättningsbeloppets erläggande. Enär likväl, efter hvad med full säkerhet kan antagas, berörde försummelse härrört af missförstånd och ovana vid juridiska ärendens handläggning, men ingalunda synes vara att tillskrifva egentlig vårdslöshet, samt då ej mindre E. K. M:s nuvarande Befallningshafvande i Wester-Norrlands Län, än äfven f. d. Landshöfdingen i samma Län, Friherre H. Mörner, enligt ett vid den underdåniga ansökningen bilagdt intygande, medelat de mest fördelaktiga vitsord om deja"skicklighet och det välförhållande, hvilka Lidinson ådagalagt under den tid af tillsammans utöfver 31 år, hvarunder han förestått de magtpåliggande, mödosamma och ansvarsfulla Härads.
Det har moran satt i henne. J AN A NDERS . K AROLINA . Ja, eller faren. Hör du, hon kalla mig för sjåe. Ja, och mig för tjufkona. Men hade jag'na här nu, så vet jag nog, hvad jag skulle säga'na. K AROLINA . Mun gick på'na, så en fick inte fram ett ord. J AN A NDERS . i sig. Det där om tjufmjölkningen fick ho i alla fal J AN A NDERS . Men hvar i alla'n da'r är Karl Johan? ­ 27 ­ Ja, hvar är Karl Johan? Karl Johan! Gu' kväll! K AROLINA . Hvad i hela världen? Är du där? om nå'nting. Jag har hört alltihop. I behöfver inte tala K AROLINA . K ARL J OHAN . Det är te ta' emot för gammalt folk. Å ja. I var två mot en. Men jag tyckte, ho K ARL J OHAN . redde sig bra ändå. Henne ta'r en inte, där en släpper'na, inte. K AROLINA . mor din? Var det rätt, att hon bruka så'na ord om J AN A NDERS . Och om mig se'n? Rätt eller inte, men bra var det. Bra eller inte. Men se, nu ska du hjälpa mig, J AN A NDERS . K ARL J OHAN . pojke. För Lars Anders ska den här vägen fram. Jag tänker vänta här, till han kommer. Och när han kommer, ska jag ge honom. K AROLINA . Brita Stina ska jag åta' mig ensam. ­ 28 ­ K ARL J OHAN ( tittar rätt fram, Nej, se det gör jag då rakt inte. Gör du inte, hvad jag säger? Inte den här gången. J AN A NDERS . spottar ) . K ARL J OHAN . K AROLINA . Ska du inte hedra fader och moder? Jag har gått och läst, så det behöfver jag inte. Ja, vill du inte hjälpa mig, så ska jag reda K ARL J OHAN ( ut till vänster, nära fonden ) . J AN A NDERS . K ARL J OHAN . mig själf. Ja, det får I göra, som I vill och tycker.
— Hvem hör på, hvad någon säger på en bal, man är ju där för att dansa! inföll Elly indignerad. — Ja, det vore allt förfärligt att få sitta, sade Eva. Jag har aldrig fått sitta någon dans, men finge jag det, skulle jag tycka det vore rysligt. — Om också Elly skulle få sitta en dans eller par, blir hon inte sämre för det. Hon är inte så dum, att hon anser det för en skam. Hvad min tös? — Nej, men något roligt kan jag icke tycka det är, svarade Elly. När man är på en bal, skall man väl dansa, annars kan man lika gärna stanna hemma. — Kom ihåg ditt te, Karl, det står här och kallnar. — Här är jag! Ack de kvinnorna, Eva, så de tyrannisera oss, stackars män! — Ah, jag tycker farbror Karl har det mycket bra. — Tycker du? Ja det är inte så utan, att jag tycker så med. Nå, hur går det med öfversättningarne, Eva? — Tack, jag har mycket att göra, men det är allt ett bra enformigt och själsdödande arbete. Jag skall försöka att skrifva något själfständigt. — Ja, det är allt skäl till. Någon roman, hva? Unga flickor på aderton år ha en sådan insikt i karaktärer och bevekelsegrunder, att det väl lönar mödan. — Hvarför gör farbror narr af mig? Tror icke farbror, att unga flickor också göra iakttagelser, att de se rätt mycket? — Jo visst, de se till och med åtskilligt, som inte fins. Och när de så ha läst Ibsen och Kielland och tittat lite i Zola och Maupassant, så veta de, hvilka ämnen de skola välja. — Men farbror! — Ja, och med språket ha de inga svårigheter. De ha ju så nyligen slutat kriaskrifningen i skolan! Skrif du, jag skall läsa din roman, om den inte är alltför realistisk. Det kommer väl inte häller att dröja mer än ett år, innan Elly tröttnar att sitta på sin kontorsstol och förklarar för mig, att hon ämnar bli bankdirektör eller spekulera på börsen. Det ena är icke befängdare än det andra. Men så är det alltid med kvinnorna, de romantiskt anlagda ha för litet själfförtroende. — Det fick jag, inföll hans maka.