Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 279, i anledning af väckt motion, att det vid Arvika köping belägna Öfverjägmästare-boslället Gate må vid nuvarande innehafvares afgång öfver låtas till nämnde köping; bifölls. 4-56 Prot.•Utdrag' den 5 Augusti 1S51. N:o 280, i anledning af väckt motion om nedsättning af räntan å Lanefors qvam i Kinda härad af Östergöthlands län; bifölls. N:o 289, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga heslut, rörande dels extra statsanslag till föremål, tillhörande l:sta, 4:de, 5:te, 6:te och 7:de Hufvudtitlarne, dels angående utsockne frälsehemmanens i Halland skyldighet att erlägga rotevakans-afgift; lades till fiandlingarne. N:o 290, i anledning af väckt fråga om afskrifning utaf en uppbördsbrist hos numera aflidne Kronofogden J. M. Huss; bifölls S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 39, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om antagande af ny vexel-lag. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Kongl, Maj:ts nådiga proposition, i anledning af vackt fråga om förändrade tullbestämmelser för raffinerad! socker och sockersirup. Remitterades till Bevillnings-Utskottet., jemte af Hr Falhem ingifna sju kalkyler samt i denna fråga af flere ledamöter lemnade yttranden. S. D. Föredrogos å nyo Bevillnings-Utskottets Memorialer: N:o 18, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen och föreskrifterna för deras tillämpning.
Jag har nemligen föreställt mig, att den, som oträngd i vredesmod eller i uppsåt att skada göra, drager knif eller svärd, spänner bössa eller reser annat lifsfarligt vapen åt annan, och stinger, hugger eller skjuter, har, äfven om lian genom någon tillfällighet ej lyckas i sitt uppsåt att skada, likväl begått en så rättsförnärmande och för personliga säkerheten vådlig handling, att lian, efter mitt begrepp om rättvisans fordringar, ej bör kunna försona sitt brott med några Riksdalers böter. Då brottet är i så måtto fullbordadt, att förbrytaren gjort allt, hvad på honom berott för dess utförande; bör väl då den lyckliga tillfällighet, att det allossade skottet eller det gifna stynget icke har döden till påföljd, i den grad förmildra förbrytarens ansvar, att lian, i stället för lifvets förlust, må undslippa med ett obetydligt bötesbelopp, serdeles då det vapen, som af förbrytaren blifvit användt, tydligen utmärker, att han antingen baft för afsigt att spilla lif, eller att det åtminstone varit honom likgiltigt om sä skett? Genom det sätt, hvarpå Lag-Utskottet afgjort min ifrågavarande motion, synes Utskottet hafva uttryckt sitt gillande af principen uti 1734 års lag, att, vid misshandel å person, ej handlingens mer eiler mindre brottslighet, utan endast dess följder, skola bestämma straffets beskaffenhet. Väl bar Lag-Utskottet tillstyrkt förhöjning uti bötes-beloppet för den, som i oträngdt mål begagnar lifsfarligt vapen; men härigenom är dock, efter min åsigt, föga eller intet vunnet. Ty om Lag-Utskottets förslag antages, skall det dock hädanefter stå den vildsinte fredsstöraren öppet, att med knif eller svärd stinga eller hugga sin nästa, huru han behagar, mot erläggande af 16
En husmoder har ej allenast att utdela befallningar. Hon måste äfven kontrollera, att dessa blifvit utförda och väl utförda. Vid alla sysslor måste tillräcklig tid beredas, om en sak skall blifva ordentligt gjord. A andra sidan böra tjenare läras och vänjas att » raska på ». Men för att nu medelvägen skall kunna ernås, måste husmodren sjelf förstå huru lång tid befallningens fullgörande tarfvar. Och i nödfall bör hon äfven kunna praktiskt visa den måhända lika mycket oerfarna, som slarfviga tjenarinnan till rätta. Annonser. Annonspris: B ak ni iig-. Adéle-kaka. 3 äggulor vispas godt med 10 lod siktadt socker, 10 lod •smör, 10 lod hvetemjöl, kanel och citron efter behag. Till sist ivispas 3, till skum slagna hvitor. Bakas på ett litet pannjern i stekugn. Jernet värmes, bestrykes med smör och skorprojöl (stötta skorpor). Kakan bestrykes ofvanpå med ägghviteskum, och härpå läggas sönderskurna russin och mandel. Bakas en half timmas tid. Skares i skifvor och ätes till kaffe eller the. Hoi. Vaniljbröd (hel sats). 4 äggulor och 3 hvitor röras tillsammans med | % fint hvitt socker under en timme (en half sats röres en half timme). Litet socker har fråntagits och stötes med en bit vanilj (för ungefär 15 öre) samt blandas med smeten. Härefter nedröres 14 lod hvetemjöl. A r o äggen stora, tages mjölet drygt, äro de små, tages det knappt, fiäraf göras små plättar på en vaxad plåt, och få de stå öfver natten samt gräddas i ytterst svag ugnsvärme. Af en half sats blir ungefär 40 st. v. S — n. Drycker. Citronsaft. Ur 28 citroner pressas saften. 10 " ffi socker i 1 kanna hvitt franskt vin hälles dertill; står täckt i [&gt; dagar, hvarunder det omröres 3 — 4 ggr hvarje dag, A f denna sats blir ungefär 1 7 | buteljer. v. S — n. Huskurer.
631 sökas eller kräfvas kan; då skall borgenär, inom sagda tids förlopp, gäldenär derom erinra. Vare ock borgenär skyldig att, så länge hans fordran sedan innestår, den ånyo bevaka, som nu sagdt är, inom hvart tionde år ifrån den dag, då sista bevakningen skedde. Har den, hos hvilken fordran genom kraf eller erinran bevakas skall, blifvit, i sådant ändamål, å tre särskilda dagar af tionde året sökt i sitt hemvist, men ej kunnat träffas; gifve borgenär fordringen an hos domstol eller Konungens Befallningshafvande, och låle bevis deröfver i allmänna tidningarne införas tre gånger, minst fjorton dagar emellan hvarje gång, och första gången inom tionde årets slut. Är borgenären ej veterligt, om eller hvar gäldenären eger hemvist inom riket; då må ock fordringen hos domstol eller Konungens Befallningshafvande angifvas och beviset deröfver i tidningarne införas, inom lid, som nu sagd är. §• 2. Försummar borgenär att fordran bevaka efter thy i 1 §. skils; håfve sin talan emot gäldenären förlorat. 5. 3. Afbetalning ä hufvudstol eller räntebetalning, som af gäldenär, eller med hans vetskap, gjord är, så ock annat gäldenärs erkännande af fordrans tillvaro, gälle såsom hade fordringen hos honom bevakad blifvit. Jntecknings-förnyelse håfve ock lika verkan mot egare af den intecknade egendomen: vill borgenären hålla talan mot annan öppen; bevake då sin fordran mot denna, såsom i 1 §. sägs. §. 4.
Kvinnans arbete har estetisk karaktär, hon arbetar för arbetets skull, målet är arbete — men detta mål byter former, ty hon kallar det frihet — och hennes behof af arbete innebär mindre garantier för kontinuitet än mannens, hvars fysiska utveckling är underkastad färre växlingar och färre faror för nödvändighetens öfvermakt. Äktenskapet inför kvinnan i ett lif, hvars tvungna plikter för hemmets och familjens bestånd äro högre — ty de äro naturligare — än de varmaste intressen och det oförtrutnaste arbete för samhälle och mänsklighet på andra banor. H o n har sin fria vilja att ihärdigt försaka en lycka, som hon ofta sett bytas till olycka, och ett hem, där hon fruktar att bli slafvinna, men i denna försakelse ligger en synd mot naturen, hvars energi, till och med i hämnden, är kraftigare än hennes — och aktiv. Dessa spekulationer äro alltför teoretiska att öfverlag kunna tillämpas. De äro ej heller nedskrifna såsom nå- gon opposition inot sträfvanden, hvilka afse att utvidga IDUN 282 1897 Man bör aldrig omhulda sin sorg. Feuillet. kvinnans verksamhetsfält, hälst där reformatorer och reformatriser äro fullt medvetna om, att med vidsträcktare arbetsområde följer ett ökadt ansvar — ett ansvar, som ingalunda upphör med förmågan att bära arbetets tunga. Dessa rader må snarare räknas för en hyllning åt de kvinnor, som i sitt ofta ensliga, stundom hoppfulla, stundom tröstlösa arbete för dagligt bröd, ej öfverskrida den kvinnliga naturens gräns, åt dem, som med troget uppfyllande af mödosamma plikter förstå att förena det älskvärda behag och den sinnets glädtighet, hvilka i yttre afseende sk&amp;nka deras arbete samma ästetiska karaktär, som det i inre afseende äger. Hvar och en skall säkert tänka på samma sätt, som bevittnat det omfattande, nyttiga och oumbärliga arbete, hvilket en skara unga damer verkställt under förberedelserna till och administrationen af den nu snart afslutade Allmänna Konstoch Industriutställningen.
Ehuru Utskottet äfven nu lemnat allt afseende å enahanda betänkligheter, har Utskottet likväl, vid det förhållande, att lefnads-kostnaderna sedan förra riksmötet ganska betydligt stegrats, i följd hvaraf äfven arbets-lönerna nära nog fördubblats, ansett det vara angeläget ått tillse, det godmans-befattning vid så vigtiga förrättningar, som landtmäteri-förrättningar, icke komme att medföra så stor uppoffring för den enskilde, att det blefve fara värdt, att dylika befattningar skola betraktas såsom ett besvär, hvarifrån den kunnige och erfarne landtbrukaren, som icke egde hvarken tid eller tillfälle att med enskild förlust dem åtaga sig, skulle på allt sätt söka att undandraga sig, hvarigenom de menligaste följder för jordegarne inom ett skifteslag skulle kunna uppstå. Vid öfvervägande häraf, finner Utskottet sig böra på det sätt tillstyrka bifall till de i frågan väckte motioner, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer, för sin del, besluta det skola Gode Män vid landtmäteri-förrättningar njuta under förrättningen, samt nödige rese-dagar dit och derifrån, hvardera Tre Riksdaler Riksmynt om dagen, underhållet inberäknadt, jemte skjuts å en häst. 3 Kap. 15 §. Af A. P. Andersson: att, ehuru Skiftes-stadgans nu gällande föreskrifter borde vara tillräckliga för att fortskynda fullbordandet af skiftes-förrättningar, så hade, enligt motionärens förmenande, desse föreskrifter likväl befunnits alldeles otillräckliga, såsom exempel hvarpå motionären anfört, att sedan ett skifte 4 Sammans. Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 31; börjats, icke sällan i slutet af året, afslutades nästan alltid detsamma först på andra eller tredje året samt understundom ännu längre tid derefter, ehuru något skäl för sådant dröjsmål icke ens uppgåfves, om icke det, att landtmätaren samtidigt vore sysselsatt med andra förrättningar, hvilket dock motionären ansåg icke kunna åberopas såsom laga hinder.
Ofta kan vara tvetydigt, huruvida en inrättning skall hänföras till ena eller andra titeln eller ens upptagas, den kan, ehuru befintlig, för året ej drifvas, gränsen mellan handtverk och fabrik är till en del obestämd, samma inrättning kan hafva en mängd olika verksamhetsföremål och med lika skäl hänföras under den ena som den andra titeln o. s. v. Dessa och en mängd andra omständigheter äro ock anledningar dertill, att numera vilkoren för en industriel statistik ej kunna fyllas utan särskildt anordnade undersökningar af personer, som hos sig förena de för sådan undersökning i öfrigt nödiga egenskaper med de tekniska insigter, som äro erforderliga för att bedöma och gruppera alla hithörande inrättningar efter den plan, som en sådan statistik kräfver. Beträffande de nu meddelade uppgifterna utbeder jag mig få upplysningsvis meddela, att, då flertalet af femårsberättelser i enlighet med förslaget inrymt brännerierna uti tab. N:o 7, jag deraf hemtat anledning att i sammandraget af denna tabell äfven inräkna de bränneriet-, hvilka i andra femårsberättelser blott i texten omförmälts, hvaraf följden blifver, att sammandragets slutsumma 12,427 är högre än summan af femårsberättelsernes motsvarande tabell. Då för de sålunda tillagde brännerierne — i allmänhet tillhörande klassen »mindre» — uppgifter saknats om ägare, mästare och arbetare, så inverkar detta i någon man äfven på kol. 3—8 i tabellsammandraget. Tab. Litt. Q. Vår tids stora industriela framsteg hafva i associationsandan haft en af sina mäktigaste häfstänger. Af sådan anledning har uti förslaget till femårsberättelserne influtit begäran om uppgift ä det antal verk och inrättningar, som ägas af bolag i motsats mot ensamme ägare. På sätt redan är anfördt har detta uppgifvits vara fallet med 1,557 eller omkring 121 proc. af samtlige verk och inrättningar. Jag tillåter mig icke någon slutsats af denna siffra, helst den, första gången ifrågasatt, måhända ej angifver det rätta förhållandet, men utbeder mig få i nedanstående tab. Litt.
Hon blef förlofvad med sin förförare, och var honom fullkomligt trogen, oaktadt han på allt sätt misshandlade henne, och icke besvärade sig att emot henne iakttaga ringaste trohet. Jag såg henne, fann hos henne en herrlig, ehuru missvårdad natur, och den första tanke, som uppstod hos mig, var blott att förmå henne afbryta förbindelsen med sin förförare, emedan jag trodde mig med visshet förutse, att den förr eller sednare skulle draga henne i förderfvet. För att lyckas häri, var det mig först nödvändigt, att vinna hennes hjerta. Det kostade mig ej mycken möda –» – «Åhå, var det en sådan dam!» – «Du är ju sjelf ej så alldeles oinvigd i kärlekens mysterier, och vet mer än väl, att när det är fråga om kärlek, så gäller den starkares rätt likaväl som i andra fall. Hvad jag sade, bör således icke tagas som ett skryt, en fåfänga, ty jag har på långt när sjelf ej varit segervinnare i alla kärleksbataljer, men denna gången var jag ostridigt den öfverlägsne, och måste segra, emedan jag gick ändamålsenligt tillväga. Nå väl, jag segrade, men blott till hälften. Emilie (så hette flickan) slingrade sig vid mina smekningar som en mask, och ehuru ren i sjelfva verket min afsigt då var, tyckte jag mig höra Mefistofeliska hviskningar i mitt öra. Jag lyckades öfvertyga henne, att hennes förra förbindelse skulle leda blott till förderf, och att om hon bröt den, så kunde hon i en framtid knyta en hederlig förening – och hon slet sitt förra band. Hvilken häftig strid detta kostade henne, kan jag icke beskrifva. Ofta föll hon i en konvulsivisk gråt, då hon tänkte på sitt «orätta handlingssätt». Så sjelfuppoffrande är qvinnan emot den man hon en gång skänkt sin kärlek, att hon mer tänker på hvad hon är skyldig honom, än sig sjelf.» – «Nå väl, sedan du fullbordat ditt värf, lemnade du henne?» – «Nej, icke straxt. Det förhållande, som uppstått emellan oss, skulle väl egentligen kallas vänskap, men var dock i sjelfva verket kärlek.
Detta hade han ansett sig ha en viss skyldighet att på förhand underrätta henne om. Hon svarade att det i så fall icke kunde hjelpas. Hon hade handlat så som hon för sin egen skull ansett sig böra handla; och hon fick försöka att bära följderna. »Nå ja», sade han till sist »men du kan i alla fall inte betaga mig den här känslan af att du gjort mig en tjenst; och denna skuldförnimmelse, med dess alldeles ovilkorliga bismak af förpligtelse du anar inte hur ängsligt misstänksam den skall göra mig. I hvarje minsta närmande från din sida skall jag se anspråk på tacksamhet och detta hjernspöke skall drifva mig till den ena hänsynslösheten efter den andra. Hon blef märkbart blek, der hon låg och vecket mellan de svarta ögonbrynen blef djupare än vanligt. I denna pannans sammandragning låg der en dyster energi; men tonen i hvilken hon svarade, var utan klang. »Så sätter jag min hänsynslöshet upp emot din. Det är allt.» Det blef tyst i rummet en stund. Hon hade slutit ögonen som om hon sof och han satt och betraktade hennes ansigte. Dess sorgfulla uttryck gjorde honom ondt. »Du tycker väl det är dumt af mig att tala om det här; men jag skulle ha känt det som en slags brist på ärlighet att inte ha sagt det. Det är fånigt – förstås – men sådan är jag nu en gång.» Hon svarade icke och det blef åter ett par sekunders tystnad. »Man rår ju inte för hurdan man är», sade han till sist, i det han reste sig upp och gick hän till chäslongen. »Jag skulle önska att jag kunde hålla af dig» – han sade det sakta och med en röst som skälfde lindrigt; medan han strök sin hand lätt som en fågelvinge en gång öfver hennes kind. – »Jag ville så gerna hålla af någon men jag kan inte.» »Din tid kommer nog», sade hon utan att se upp. Hon kände ett begär att trösta; men hon trodde icke sjelf på hvad hon sade. Hon låg ännu med slutna ögon och lyssnade till hans steg utför trapporna och öfver gården. När hon icke kunde höra dem mer vände hon sig om på chäslongen, tryckte sitt ansigte hårdt emot en af kuddarne och brast i gråt.
Proposm anmält, nemi. att Stats-Rådet, då denna sak icke vore genom erforderliga upplysningar utredd, anhölle att sedermera dermed få framkomma. Jag anhåller att dessa mina anmärkningar, jemte den aflemnade promemorian, måtte få åI(öija den K. Proposm till Stats-Utsk:t. Någon uppläsning af den åberopade promemorian ansågs icke behöflig. Den 4 Mara t. m. 7 Gr. Hamilton: Jag har begärt ordet för att få tillägga, att det icke är någon illvilja mot institutet, som dikterat mitt yttrande, utan hyser jag för detsamma det största intresse; men jag hyser äfven intresse för andra läroverk än detta och främst för universiteten, på hvilkas hållning hela landets bildning ytterst beror. För universiteten har ej föreslagits anslag i samma proportion, som af dem blifvit äskadt, sammanlagdt näppeligen så mycket som nu begäres för Carolinska institutet ensamt; och jag hemställer, om det icke är lika stort skäl att tillägga åt universiteten hvad de begära, som åt en specialskola. Gr. Sparre, Erik: Om man också icke i motiverne till den siste värde talarens invändningar mot alla tre de K. Propos:na vill se någon illvilja mot de läroverk, för hvilka K. M. begärt anslag, så torde man åtminstone i dessa invändningar Hnna ett gemensamt motiv, och det synes vara en viss förkärlek för universiteten i förening med någon afund mot andra läroverk. Nekas kan ej att förbättrade och utvidgade läroanstalter i hnfvudstaden, isynnerhet i de delar, som här äro i fråga, äro högeligen af behofvet påkallade; såväl det nu ifrågasatta Carolinska Institutet som det Teknologiska hafva häfdat sitt anseende, och jag är fullt öfvertvgad derom att nationen icke kan annat än gilla en framställning om bidrag dertill och utvidgande deraf. För min del förklarar jag, att, utan att hafva någon illvilja mot det universitet, som talaren intresserat sig för, jag hyser välvilja för institutet. Jag yrkar således bifall till K. M:s Propos. Gr. Hamilton:
Den 8 Mars. 965 5 49 11 Transport 2,844 förbrytelse emot Mantals-Förordnin-j gen j 328 Utbrustna Eldsvådor, ali mätit till'kännagifna -genom skott och klämt-! ning 4 Eldsvådor 'dämpade, innan larm Staden uppkommit Sot-eldar - Skorstensfejare tilltalade för underlåten sotning Vårdslöst förfarande med Eld, genom oloflig Tobaksrökning på förbudnä ställen, begagnande af bart brinnande ljus i tJtinls -och andra eldsfarliga ställen, samt på Fartyg i Hamnarna Skeppare anklagade för det de i Stadens pålverk vid Hamnarne och på andra förbudna ställen fästat sina fartyg Tilltalte för försummad tjenstgöring vid Eldsvådor Bristfälligheter anmärkte af årliga Brandsynen ... ForsUtamad Lykttändning Försummad Gaturenhållning D^n B Mars. Transport 6184 Unga Qvinspersoner, funne i olag-j lig tjenst pä Näringsställen • j För felaktiga Målkärl tilhalte - j t Försummelse eller felaktigheter hos Entrepeneuren för Afträdes-renj hållningen och dess arbetsfolk - | För tiggeri upptagne och tilltalte per-] söner af begge Konen - Olaga Handel och olofligt Mångleri på Torg, Gator, i Hain nar och Hus „ med gods, som af miss tänkte personer blif vit utbudet Uppköp af Ved till större qvantum än Forfattningarne tillåta Handel med skämda ätliga Landtmanna-varor - Mödrars klagomål emot deras Lägersman , för deras vägran att bidraga till Barnens underhåll - Tillåtne ägtenskap emellan främmande Religions förvandter Tillåtne ägtenskap för personer hörande till Stockholms Garnizon - Tillåtelse att förrätta Bergsprängning 61 8 ; 8b 131 214 40 1 2 18 69 Transport Den B Mars. 267 Transport J 0 S 5 5I 669 Samt att upptaga Iskälllare-Is ef f ter föreskrifne försigtighetsmått 42!
Stockholm den 12 December 1844* Reservation af Herr von Troil, S. G.: ”Instämmande i de sammansatta Utskottens beslut, hade jag likväl trott ifrågavarande ämne fordra en närmare utredning, emedan det icke är första gången beskyllningar blifvit på höft framkastade inför Rikets Ständer, rörande den hushållning, som vid Stuterien eger rum, och emedan fråga mer än en gång blifvit väckt om dessa nyttiga Inrättningars upphäfvande. Det sätt, på hvilket Stuterien blifvit förvaltade, faller lättast i ögonen, då man följer fortgången af Ottenby Stuleris organisation. Till följd af Rikets Ständers vid 1828—3o årens Riksdag fattade beslut, emottogs den 1 November i83o denna Kungsgård af Stuteri-Öfver-Styrelsen, emot förbindelse att under 12 års tid till förre arrendatorn erlägga såsom afträde för arrendet i5oo R:dr, och såsom ersättning för öfverbyggnad och 16 Statsoch Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N.o 2S. linventarier 863 R:dr, eller tillsammans 2363 R:dr B:co om året, hvilken utgift äfven sedermera af Stuteriets egna medel blifvit bestridd. Kungsgården emot togs med otillräckliga och till en del bristfälliga utoch bonings-hus. Under de första 12 åren, eller till 1842 års slut, hafva, oberäknadt alla reparationer, blifvit uppförda och inredda: en byggnad för personalen om 2:ne våningar, 62 alnar lång och 24 alnar bred, en praktfull stallbyggnad med \ flyglar, som i bredd hålla 22! och i sammanlagd längd 434 alnar> samt är försedd med 16 utgångar, i36 fönster, 56 spiltor, 8 större och 12 mindre afdelningar för lösgående hästar, ridhus m. m.; en Schäferibyggnad, 210 alnar lång, och ett stort Tröskverk, alltsammans af sten. Med Kungsgården erhöllos hösten i83o endast i3 arbetshästar.
— Jag skall endast tala några ord vid den här sofvande gynnaren. — Nå, låt det då icke blifva alltför många, ty madame har i afton stannat hemma endast för er skull. — Nej, visst icke! Gordon, vakna då! — Ah! vänta! Väck honom inte förrän jag gått. Han rör på sig. Se så! Gordon satte sig upp med en lång gäspning, och Anais flaxade ut genom den halföppna dörren som en skrämd fågel. — Ah, ändtligen kan man då få råka dig! Jag har suttit här och väntat tills jag somnat. — Ja, jag ser det, gif mig en smula rum bredvid dig, jag dör af trötthet! — Nå, hvar har du då varit? Och hvarför finner jag dig ännu efter åtta dagar qvar här i hotellet, då du för länge sedan borde hafva flyttat till Islington. Jag har sökt dig der tvenne gånger. Mamma Morris anser sig bedragen, och miss Esmeralda dansar icke annat än ”pas de desespoir”. — Ack, min vän, jag kan icke hjelpa det. Jag kommer icke att flytta dit. — Nå, men hvarför? Har du kanhända redan vunnit din process och är förvandlad till millionär? — Nej, tyvärr! Men saken, är att jag träffat på ett äfventyr. — Åh fan, och jag som glömt att varna dig. — Ja, det var stor skada, men jag förlåter dig. — Fruntimmer, förmodar jag? — Ja, men tala tyst, ty jag har grannar här bredvid! — Jaså, nå berätta mig alltsammans! — Det är för mycket begärdt, men jag vill ge dig en aning om saken. — Det är återigen för litet. Och det har jag dessutom redan. — Omöjligt, det är en förnäm dam, en markisinna. — En fransyska således? — Ja, en engel. — Ah, bah, jag känner till sådana der förnäma damer, som komma till London, när de icke längre göra lycka i Paris. De äro lika litet markisinnor som englar. Men hur fan har du råkat ut för denna skönhet? — Hon bor här i hotellet. — Jaså, och det är derför du icke kan flytta? Jag förstår. Astley smålog och höjde på axlarna.