Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oec. Utsk. Uti. N. o 36. vägen vid sedermera inträffande Laga syn, anse Utskolten icke grundad, alldenstund beståndande Författningar tillräckligt bestämma, hvilka och hurudana laga Hus vid hvarje Boställe böra finnas, och en Laga Syneförrättning icke är bunden af en föregående Besigtning, utan endast af Lag och gällande Författningar. Men andra t vistiga frågor hafva dock, till följd af Oeconomiska Besigtningar, hittills någon gång uppkommit och blifvit i administrativ väg afgjorda: dylika torde ock möjligtvis hädanefter kunna uppkomma; men, till följd af Kongl. Kungörelsen af den 17 April 1828, angående upphörande af StyrelseVerkens domsrätt i vissa mål, lära de väl icke numera blifva i sådan väg behandlade. Till förekommande af all villrådighet, huru förhållas bör, i händelse någon är med Besigtnings-förrättningens åtgärd missnöjd, tror dock Utskotten sig böra tillstyrka, i sådant fall, det uttryckliga stadgande, att den missnöjde må hos vederbörande Domare anmäla sig till erhållande af Laga Syn. Vid första momentet af de tillstyrkanden, Oeconomie-Utskottet i sitt förra Betänkande gjort, är den anmärkning framställd, ett, då vården öfver en del Ecclesiastika Lägenheter, såsom Skolmästare-Bo - La."- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 36. 51 ställen, Aeaderaie-, Gymnasieoch Domkyrkosamt Prasbende-hemman, är genom locala föreskrifter tillräckligt bestämd och tillhör vaksamma Autoriteter, torde Oeconomiska Besigtuingarne å desamma, såsom endast medförande onödig kostnad, vara mindre behöfliga, Utskotten godkänna detta skäl och frånträda fördenskull det förra tillstyrkandet, som innehöll, att dessa Besigtningar skulle utsträckas till alla Ecclesiastika lägenheter.
Emellertid – märk det, du lilla – gjorde han sig helt gemen med riksdagsman, som icke blef litet stor på sig, när jag berättade honom att det var en rik skånsk grefve som han gått gatan rakt fram med; ty du skall veta, att under det han letade ur gubben hvarenda smul, som rörde oss, fortsatte han vägen med honom, och jag var derför ganska säker att – sedan han har fått höra allt det goda om dig och oss alla, gudskelof, som riksdagsman kunde förtälja – han bestämdt skulle skaffa sig tillfälle till personlig bekantskap. Men i alla fall måste man ha tid på sig: gudbevars, en får väl andas ut, innan man blir öfverlupen af friare.” ”Söta mamma, tala icke så – jag fruktar att vi på något sätt kunna göra oss löjliga.” ”Jag måtte säga – löjliga tror du att jag inte vet hvad jag gör Men rättnu blir jag orolig, om icke ångbåten kommer! Jag frågade hvarenda menniska på vägen från qvarteret, och de svarade ideligen ett och detsamma, att det är storm och motvind som uppehåller, men att den väl snart är här.” ”Ja, gudbevars för annat! Vi ha nu gjort vår handel, och ha ingenting öfver.” ”Nej, vände jag så tjuge gånger ut och in på ridikylen, så blir det ändå icke mer än det bestämda, som är aflagdt för maträkningen på ångbåten – och gud hjelpe oss ifrån att straxt sticka åstad och tala med Regine Sofie om lån!” ”Kära mamma, jag fruktar att vi gjorde ganska illa i att köpa mig alla de här sakerna! Tänk endast, om ångbåten icke kommer, utan vi finge bli här i natt – åh, min gud, två sängar det fins ju inga andra än för en person och litet till afton se’n vi bli nog hungriga.” ”Jag är det redan, kära du! Men icke är det värdt att vi bli modlösa. Shalen kunde du icke undvara, ty komministerskans, som du hade på bilvägen, måste ju hem med riksdagsman. Likadant var det ju med skorna, hatten och florsslöjan Skulle du icke vara som folk, när jag släppt till Blackros!” ”Men antag ändå, mamma, att vi få bli här i natt?”
Till KONGL. MAJ:T underdånigst med Förslag till ny Tulltaxa. 33 Reservationer. I afseende å de, enligt 4 § af underrättelserna till gällande Tulltaxa, af både Svenska och främmande fartyg till Kongl. Maj:t och Kronan utgående lastpenningar, har jag biträdt den af Komitéen uttalade åsigt om önskvärdheten deraf, att denna afgift kunde borttagas. För den händelse likväl omständigheterna icke skulle finnas medgifva, att en sådan förändring i hela sin omfattning nu genomföres, anser jag dock hinder icke böra möta att, såsom en öfvergångsåtgärd, afgiftens nuvarande belopp nedsättes, och att, i sammanhang dermed, gällande bestämmelser om ordningen och vilkoren för samma afgifts utgående förändras på ett sätt, att mera principenhet i detta hänseende, än för närvarande eger rum, och enkelhet i uppbörden beredes. Jemnlikt åberopade bestämmelser skola nemligen lastpenningar betalas hvarje gång både vid inkommande och utgående, med den inskränkning, att, om ett fartyg under loppet af ett kalenderår gör flere resor mellan Sverige och utrikes ort, dessa umgälder erläggas för utgående allenast första resan och vid förnyadt inkommande endast när fartyget innehar last samt större eller mindre del deraf lossar. På grund af dessa stadganden kan icke blott ett från riket med last afgående fartyg blifva befriadt från lastpenningars utgörande, utan ock ett i barlast ankommande eller afgående fartyg varda underkastadt dylik afgift, äfvensom det ännu mera oegentliga förhållande inträffa att ett både vid inkommandet och utgåendet barlastadt fartyg pålägges lastpenningar. I begreppet af ifrågavarande afgift ligger dock otvifvelaktigt, det den omständighet att fartyget innehar last, hvars fortskaffande kan antagas inbringa vinst, skall utgöra grunden och vilkoret för fartygets beskattande genom samma afgift; hvadan ock denna bör erläggas för ett fartyg, då det kommer eller går med last, men deremot icke i något fall betunga ett barlastadt fartyg.
Utsk. har derföre ansett det vara tjenligast, att dessa mål afgöras af personer, hvilka gjort det till sin lefnads mål att behandla dylika ärenden och således äro dervid mest förtrogne, såsom Landshöfd:r, Kollegii-ledamötcr 2H Den 12 Juli f. fil. hi. fl. Om nu dessa mål skulle öfverlenmas till Högsta Dorn' stolen, så blefve det nödvändigt att i denna domstol sådana administrativa förmågor funnes, hvilket åter naturligtvis skulle störande inverka på Justitiae-ärendernas behandling, pä samma gång, sorn Domstolens öfriga ledamöter utaf rena jurister icke alltid vore de tjenligaste att afgöra de administrativa ärendena. Ulsk. ansåg derföre detla sätt att lösa frågan icke vara tjenligt. Det andra sättet åter, eller alt öka de konsultativa StatsRådens antal, samt stadga, att en Depart:s-Chef vid behandlingen af besvärsmål endast vore skyldig att i konseljen närvara då han föredrog de till hans Departement hörande besvärsmål, men icke vid de andra Departts-Chefernas föredragningar, möter äfven slofa betänkligheter. För det första mäste Regeringens ledamöter upträda som en moralisk personlighet med sammanhållande vilja och sammanhållande verksamhet, men det torde vara ganska sannolikt att denna sammanhållning skulle icke obetydligt motarbetas genom det förändrade arbets-sättet. Dessutom möter äfven en betänklighet derutinnan, att den lindring för Depart.- Chefen uti tid och göromål, som hufvudsakligen afsäges, blott ulf ganska ringa man vunnes, emedan det värsta arbetet, eller utarbetningen af målen, ändock för honom återstode att med full ansvarighet utföra; och slutligen ora det äfven erkännes att Depart.-Cheferne derigenom något lindrades, huru går det dä med Konungen sjelf? Det är alldeles omöjligt att en person kan med fullkomligt inträngande i målen deltaga uti afgörande! af allesammans.
Gott - Den 22 November7295 Gottlands Län. 1809 ars Ordinarie Stat »pläger: Judcldt 482 Z2 — Omd-,d. oz z„ Extra Ordinarie Staten. Owd->°! z. ^ 1810 ärS projccterade Stat »pläger: Jndeldt 482 32 Oindeldt 1,496 — -1,978 Z2 Wid denne Stat har icke warit, hwarkeu vagol att anmärka, ej eller något, ssm lill besparing för Srals-Wsrket, kunna pä Allmänna JadragningsStaren fiyklaS. Lalmare Län. 1809 ars Ordinarie Stat »pläger: I2y6 Den 22 November. i8lo ärs projeckeradc Sear nprager: Indel.! Blekinge Län 18-^ ars Ordinarie Stat upkagsr r 522 Tunnor Kronotionde Spanmal. a Z6 si. Z7Z s)i!rdeldt -2,222 16 -2Z77 16 Extra Ordinarie Staten Ömdeldt 716 Z2 '3,094 i8!o är6 projekterade Stal nprager: ^oo Tunnor Kronotionde Spannmål a 36 si. 375 Oindeldt 2,719 —3,094 Wid denne Stat har icke eller warit något att anmärka, eller som kunnat wara indragning eller fiy-rning underkastadt. Iön - Den 22 November. 1297 Jönköpings Län2809 ärs Ordinarie Stat uptager: Star uptager: Jndeldt 2,008 46 8 Oindeldt 798 Z2 2,807 ZO 8 Skillnaden består deruti, att pa Allmaänna Indragnings Skalen blifwik fiyrlad: Lands-Gcwaldigern ^KIKrörri8 Lön . Jndeldt 50 .— samt Respenningar: Oindeldt io — ^ Som med hans afgång komma att indragas. Brons Den 22 November Kronobergs Län. 809 ärs Ordinarie Stat uplager:
Och har väl StatsUtskottet ansett någon annan mening ej kunna dragas af i:a momentet i anförde §., än att de sist anförde BevillningsFörfattningar skola gälla till och med slutet af det år, då nya BevillningsStadgar blifva af Riksens Ständer gifne; men sorn möjeligen en annantydning af Grundlagens åberopade §. skulle kunna ifrågakomma; si har StatsUtskottet skolat vördsarnligen hemställa, om ej Riksens Höglofl. Ständer, vid desse förhållanden och då Skattskrifningen i Riket redan blifvit förrättad på grund af förre BevillningsFöroidningen, samt de författningar, Riksens Ständer angående BevillningsAfgifterne i allmänhet nu vidtaga, ej förr än inpå nästa år kunna utfärdas, skulle finna nödigt förklara, att de vid 1815 års Urtima Riksdag faststä’lde Be^illningsFörordningar böra gälla till efterrättelse äfvert för det ingående året 1818, hvarom underdånig anmälan hös Kongl. Maja torde göras. Ständers Stats Utskotts Utlåtande, i anledning af IVällofl. BorgareStåndets Anmärkning, i fråga om den till RiksdagsUtgifterne föreslagne Samma. ifter etet StatsUtskottet i Memorial den 19 i StaisUtsh. Betänkanderi. 35 iiästiidne manad hos Riksens Höglofl. Ständer hemstält, att till Taffelpenningar, Arfvoden och Tryckningskostnader m. m. vid denna Riksdag, en Summa af TjuguTusende Riksdaler i månadfen matte anslås, att af RiksgäldsContoirets medel utgå, har vid föredragningen häraf, Wallöf!. Borgare ståndet, enligt ProtocollsUtdrag af den 27 i i samma månad, funnit för sin del, i en tid då Allmänna förlägenheten upmanade Riksens Ständer till alla möjliga besparingar, att de så kallade Tafflarne kunde med December månads utgång uphöra Och derigenom en icke obetydlig besparing i Riksdagskostnaderne vinnas; af hvilken anledning berörde Memorial af Wallof!.
» Jag ska ' gärna bygga luftslott jämt, om du bara vill drömma om dem. » » Tack för det, lilla Siri. Du må tro, jag bygger nog själf, om inte fullt så luftiga som dina. Jag vore väl inte mor eljes, ty ha mödrarna inga andra rikedomar att ge sina barn, alltid ha de ett luftslott tillreds. » » Då kunna vi just hjälpas åt hädanefter, » sade Siri och slog armarne om moderns hals, » ty det är precis på samma sätt med döttrarna. Ha de ingenting annat att löna moderskärleken med, alltid bygga de upp luftslott. » Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! En hvilostund. \ k a ' mamma hvila sej nu? : » Ja, min tös. » » Ä ' mamma sjuk då? » » Ja, lite. » » Hvar har mamma ondt? » » I hufvu ' t. » » Ska ' mamma försöka sofva då? » » Ja, de ' ska ' jag. » » Då vill väl mamma vara i fred? » » Ja, de ' vill jag gärna. » » Ska jag gå ut i salen då, eller får jag vara härinne? » » Om du ä ' tyst, behöfver du inte gå din väg. » » Ja, jag skall vara tyst. » (En half minuts paus.) » Mamma, har mamma fått vara i fred nu? » » Ja, men nu börjar du ju prata igen. » » Ja, de ' ä ' väl bäst jag går ut i salen då, så att mamma får sofva. Får dörr ' n stå öppen? » » Ja. » (Några ögonblicks tystnad.) » Mamma! » » Ja. » » Får jag ett plommon? » » Nej, jag vill inte gå upp efter något nu. » » Kan jag inte få låna nycklarne och be Selma ta fram ett? » » Jo, de ' kan du få. » » Hvar ä ' nycklarne d å? » » På toaletten. » (Några minuters ro, under det plommonet inmundigas.) » Mamma! » » Ja. » » Nu har väl mamma hvilat sej riktigt, då jag har ätit plommonet. Nu får jag väl komma dit in och leka igen? » Arkitektens hustru. A F Antonio de Trueba. (Öfvers. från spanskan för Idun af S v.
Vid piöfningen af det förslagj som Herr Öfver - Intendenten Tham sålunda uppgifvit, har Utskottet funnit detsamma vara så mycket mera grundadt, sem, i händelse en. bestämd tid för väg Den 8 JunK 173 Vägsyners förrättande ej blifvit utstakad, ofta skulle hända, att väglottsägare blefvo onödigtvis uppehållne, och derigenom förspillde en för Jordbruket cch de sysslor, som dermed äro förenade, dyrbar tid; i anledning hvaraf Utskottet trott sig böra tillstyrka, att uti publicationer om vägsyner borde utsättas dagen och timman, då de samma togo sin början, samt huru stor del af vägen, sorn för hvarje dag kommer att syn undergå; ^hvarjemte å näst påföljande Söndag efter syneförrättningen borde kungöras, ej mindre hvilka vägstycken blifvit bristfälliga ansedde, än tiden inom hvilken de då anmärkte brister borde vara verkställde; roen då uti Kongl. Instructionen af den 4 November 1734 stadgas, att vid brooch vägsyner, jemte Krono-Eetjente, t vänne af Nämnden böra vara tillstädes, anser Utskottet den säkerhet för väglottsägarne, som uti Memorialet ‘'ynes åsyftas, vara genom detta stadgande tillräckligen bevarad; och har Utskottet slutligen velat til lägga den vördsamma hemställan, att vägsyner och väglagning, om möjligt vore, icke utsattes på de årstider, då såning, höbergning eller skörd inträffade, hvarigenom desamma måste blifva för I/andtmannen allt för mycket betungande, utan lämpades efter de tider, då de med mindsta olägenhet kunde verkställas: dock borrie, enär, genom utskärningar eller andra tillfälligheter vägen fordrade en snar förbättring, härmed efter omständigheterna föifaras; hvilket dock till Biksens Hög - 171 Den 8 Juni. Höglofl. Ständers egen pröfning vördsammeligen öfverlernrias. Stockholm ilen i Juni l 8 » 5- Pa Hoglofl. RidderskaPå Högvörd* Prestpets och Adelns Leda.
I Bevilln.sFörordn:s 145 § undantagas från bevillning, bland annat: ”å stat bestådda expenser och skrifvarehjelp”; — ”resepenningar och tractamenten i Kronans ärender”; — ”å stat upförd hästoch båt-Iega för Tjenstemän vid Tullverket.” — Lika nödvändig, som pennan för skrifvaren, är hästen för ryttaren, och med den är han skyldig att färdas i Kronans ärenden. Samma rätt, som Tjenstemannen vid Tullverket åtnjuter, borde väl äfven tillkomma Tjenstemannen vid Arméen] — Jag får derföre vördsammast föreslå, att i denna § äfven måtte införas: ”Officerares Hästoch Fourage-medel” såsom från bevillning befriade. Remitterades till BevillningsUtsk. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto, upläste eu motion af följande innehåll: Vigten och gagnet af lättade kommunikationer äro numera bland de sanningar, som öfvergå» till axiomer och således icke behöfva bevisas. Det intellektuella lifvet inom ett land fordrar dem för att med möjligaste hastighet kunna tillegna sig det nya och gagneliga, som på andra delar af jorden alstras och uptäckes; — det industriella lifvet fordrar dem, på det att näringarne i det ena landet icke måtte stå efter sina medtäflare i andra länder, utan med något hopp om framgång kunna jemte dem framträda på den allmänna varumarknaden. Dessa sanningar hafva ock under loppet af de senare årén börjat allt mera och mera göra sig gällande inom vårt fädernesland och hafva föranledt en allmännare tanka på byggandet äfven bär af Jernvägar, oaktadt större svårigheter för deras begagnande förekomma i de kalla klimaterna än i de varma. I synnerhet hafva, i de orter der stora varu-utbyten ega rum och der en stark transito-rörelse sedan längre tider tillbaka stadgat sig, bristen och saknaden af lätta transport-medel börjat att alfvarsammare låta känna sig, särdeles sedan man mera alfvar2 H. 11 102 Den 28
Det tillstyrkande Herr Cederskjöld gjort, synes mig öfverflödigt; emedan tydligheten är redan fullkomlig. En annan Ledamot har kallat försvaret för Nationens i förevarande jjj. grundade rätt, för ett enskildt 166 Den 23 Maji, försök att förtyda Lagen. Jag ingår ej i något svar å en sådan framstä'lfling. Jag begär blott att få beledsaga mitt yttrande i frågan med en appel tili sunda förnuftet, och den enkla förmåga, att läsa Svenska, sorn, derest den ock så icke tår gälla vid denna Riksdag , torde vid en annan återfå sin urgamla rätt. Grefve Lowenhjelm, Gustaf: Jag har hört å ömse sidor påstås, att 107. § är tycflig; men då tvänne Plena blifvit upptagne af Distussio* ner om dess rätta mening, hemställer jag, om icke detta är ett tillräckligt bevis på dess otydlighet. Hans Excellence, Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Sedan en värd Ledamot, Herr Schönström, tillagt det nu ifrågavarande ConstitutionsUtskottets förslag benämningen af djerft, torde det synas än tu mera djerft af mig, att, i samma ämne, yttra mina tankar, i synnerhet som jag, åtminstone för det närvarande, tillhör den Class af Medborgare, på hvilka 107. §. af Regeringsformen kan tillämpas, och således kunde anses tala i egen sak. Jag skall lik* väl icke söka att frånvända mig denna misstänka, i händelse den, hos någon, skulle väckas, Nojd med mitt eget medvetande af mine afsigters oegennytta, och förlitande mig, nu som allt*d, på Högloft. Ridderskapets och Adelns undseende och godhet, skall jag å nyo påkalla dess uppmärksamhet 1 en fråga, som, enligt min öfvertygelse, står i ett högst vig - Den 23 Maji. it* tifift förhållande till förståndet af våra Gfand* Lagar. Redan då detta Mål, förra gången, innom detta Stånd , afbandlades, gaf jag tillkänna min öfvertygelse om tillämpningen af 107. §. RegeringsFormen.
Depntatione» beswarades och afträdde pä öfligt sätt utbeledsagad. Herr Grefwe» och Lan dt-Marskalken hemstälde till Ridderffapet och Adeln, huruwida De i detta Preste-StändetS bcsitir wille deltaga, samt an» tingen detta betygande af Ständers underdäniga wörd» liad, genom en Deputation eller blott genom Landt» Marviken borde framföras. Jämte det hnfwndfrägan bifölls, bcflötS att Herr Grekwen och LandrMarffalken pä SkändekS wäg» nar hos Hans Masit Konnngen i underdånighet skulle tolka Riddersikapet och Adelns tacksamma tänkesätt. Grefwe Os I» 6iräie, ^scoli, tilläde den önffan att Herr Landt»Mars>alken mätte behaga anmäla för Konungen, att Ridderffapet och Adeln i sitt beslut förekommit 2:ne af andra Ständcn. Med Dm 8 December. Med de nu tagne beslut afsändes en Deputation lill de andra Srändcn under anförande af Grefwe l^si-6, Fullmagtige Friherre I^IeminA, LIaes, ät hwilken äswen updrogs, akt underrätta Med-Standen om den as Herr Keurersckjölä hos Ridderstapet och Adeln wäckt» nrolion, rörande Veänwins-bränningeni Företogs justeringen as Pleni Protsc»llen,för den 24 Nowember förmiddagen. Under justeringen deraf och wid tillfälle af Herr 8llvsr8ro!pe8 6. /^br., deruti intagne yttrande i afseende pä Herr 6npenv»Istts uttryck om EpedikionsUtjkottet anmälde sig bemälde HerrLilvsrstoIps och uilät sig:
Genom berörde CircuIaireBref är redan föreskrifvet, att, i anseende till den underdåniga anmälan hos K. M:t som åligger K. KammarColIegium hvarje gång skatteköp sökes å smärre KronoFisken, Landshöfdingarne, vid inkommande dylika ansökningar, böra på stället noga undersöka Fiskenas beskaffenhet och huruvida sådane omständigheter sig förete, som kunna föranleda till någon större förmån för Kronan, än den derå satta årliga räntan, i fall Fisket förblifver -under Kronans disposition och ställes under Arrende, samt att derefter, och sedan äfven den vid Skatteköp påbudna Kungörelsen i Orten föregått, samma undersökning, jemte Skatteköps-handlingarne, må, med Landshöfdingens utlåtande, till K. KammarColIegium insändas. Och som, i fall af någre häremot stridande åtgärder å K. M:ts Befallningshafvondes sida, det är vederbörande Skatteköpssökande öppet, att å vederbörlig ort söka den rättelse, i afseende på behandlingen af ifrågakomne ärender, som med ofvanberörde Stadgande öfverensstämmer; så anser Utskottet någon åtgärd af R. St:r, i anledning af RiksdagsFullmägtigen Bångs ofvannämnda Motion, icke vara att vidtaga. Betänkan den, N:o 288. 3g5 N:o 288- Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i65, rörande fördelningen af de genom en med Kejserlige Ryska Regeringen afslutad LiqvidationsConvention influtne medel. (i.-A.) Berörde Betänkande, som blifvit bifallet af Vällofl. BorgareSlåndetden 16, och af Hederv. BondeStändet den 17 sistl. Julii, är vordet återremitteradt den g i samma månad ifrån Högv. PresteStändet samt den 19 nasti. Augusti från Uöglofl. Ridd. och Adeln.
Allt var vid detta bruk förberedt och inrättadt för att denna inhemska industri skulle erkännas vara i det skick, att den i afseende å tillverkningens beskaf - Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 57 87 fenhet fullt kunde mäta sig med den utländska fabrikationen — då den vändpunkt i tullagstiftningen inträffade, som upphäfde vilkoret för möjligheten af denna täflan — jag menar borttagandet vid 1857—1858 årens riksdag af deri dittills qvarstående införseltullen å messingsoch koppartråd, 8 skillingar banko pr å lattun och trådband 16 R:dr 32 sk. banko pr skeppund samt å marinmetall en riksdaler 16 skillingar banko pr 'S stapelstadsvigt. — Att den Svenska messingstillverkningen skulle i högre grad än andra inhemska näringsgrenar undanryckas ett för densammas utveckling nödvändigt skydd hade dess idkare icke beräknat och ej heller haft skälig anledning förutsätta, att frukterna af deras ansträngningar skulle på detta sätt tillintetgöras. Följderna af det slag, som sålunda träffade den ifrågavarande industrigrenen, visade sig snart. Det var naturligt att England, det land, hvarest messingsfabrikationen nått sin högsta utveckling, icke skulle dröja att begagna sig af tillfället att dominera den Svenska messingsmarknaden; vårt land blef inom kort formligen öfversvämmadt af hithörande Engelska varor. Den motionen bifogade tabell, litt. A., utvisar till hvilken mängd artiklarne messingsoch koppartråd blifvit under de sednare åren hit införda. Exempelvis må blott nämnas, att då importen deraf under åren 1855—1857 (således näst före införseltullens upphäfvande) utgjorde i medeltal 757 2» årligen, så steg densamma under åren 1858—1860 till den betydliga höjden af 109,635 S' årligen och uppgick endast under 1864 till 35,662 8”. Nästan enahanda är förhållandet med artikeln marinmetall.
Desse skäl äro, alt Slaten endast vid inträffad nöd bör öppna denna undsättnings-anstalt för att bispringa den nödlidande, då den enskildta handeln icke ensam förmår uppfylla utomordentlige helio!; Att delta vigtiga ändamål säkrast vinnes, då Staten undviker Spannmålsförsäljuing och hufvadsakligen använder sina tillgångar, att undsätta dem, hvilka sjelfve sakna medel att värja sig ifrån nöd; Att således Staten bör verka, icke såsom utöfvande Span limå ls-bandep ulan såsom en stor Nödoch Barmhertighelsanstallt, uppfyllande skyldigheten att upprätthålla sådane orter, hvilka i annat fall skulle ödeläggas af en tillfällig och oförvållad stor olycka; samt att, i följd deraf, denna nödhjelps utdelning ieke endast 396 r t a t s-U tskottets Betänkan den. får bedömas efter den behöfvandes säkerhet och vissheten, att han förmår betala hvad han erhåller, utan att den fattiges rätt tili undsättning bör utgöra egentliga syftemålet; samt alt, i fall genom flere efter hvarannan inträffande missväxter I11- vånarne i ett Län, eller en Socken, finnas oförmögne alt betala den undsättningsSpannemål, de redan emottagit, de dock icke matie lemnäs utan hjelp och räddning, hvartill äfven slutligen kommer, att Staten bör undsätta äfven dem, hvilka äro uti den ytterliga nöd, att de sakna alla tillgångar, och hvilka, då de tillhöra en Landsort, som härjas af hungersnöd icke hafva något att vänta af det enskilda medlidandet. Jag kan icke föreställa mig huru dessa för Samhälls-Inrällningen vigtiga ändamål, skolo kunna uppfyllas, om Kongl. Maj:t icke annorlunda eger att disponera den Spannemål, till hvars upköpande den föreslagne Creditiv Summa kan användas, och hvilken, i händelse af en allmän missväxt, icke ens kan anses tillräcklig att bereda hjelp åt de mest nödstälde, än alt den uppköpte