Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den af Revisorerne således yttrade åsigt instämmer äfven UtskoU tet 9 Stats-Ulskottets Uttalande N.O 22. tet; men då Kongl. Majit under den 11 December i83o utfärdat Dess Nådiga Förordning, angående behandlingen af extra-ordinarie alskrifningsfrågor och anmärkningsmål, hvarigenom så beskaffade afskrifningar, som ifrågavarande, för framliden förekommas; anser Utskottet Revisorernes ofvanberörde anmälan nu icke föranleda någon åtgärd. Sii (Pag. 41. Då, till underdånig följd af Kongl. Majits Nådiga beslut den 20 Februarii 1828, den emellan f. d. Allmänna Magasins-inrättningen och numera aflidne Grosshandlanden J. O. Casparsson uppstådde fråga, att, sedan han i laga väg blifvit skyldig förklarad att återbära 3,285 R:dr 4o sk. 8 rist. Banco, ränteberäkning jemväl kunde ega rum å förskjutne medel af Magasins-fonden, för omkostnader i och för det haveri det afgjorda målet angick, sagde fråga blifvit till gode mäns afgörande hänskjuten, hafva Revisorerne deraf hemtat anledning alt hos Rikets Ständer hemställa: om icke nödigt anses hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, med undantag af de fall, för hvilka 1 Författningarne serskildt stadgadt är, alla frågor om återbetalningsoch ersättnings-skyldighet emellan Kongl. Majit och Kronan å ena, samt enskilde personer å andra sidan, alltid böra vid laga Domstol upptagas och afdömas, samt icke till gode mäns afgörande hänskjutas. Härtill tillstyrker Utskottet bifall; i följd hvaraf Utskottet hemställer , att underdånig skrifvelse i enlighet härmed expedieras. §.12. (Pag. 42, 153. Förkl. 171.) Revisorerne hafva förmält, att den, genom Kongl. Brefvet den 10 April 1828, Förste Expeditions-Seoreteraren Askelöf tillagda oafkortade gratification af 1000
R:dr 24 sk. och det seduare till 5 R:dr 40 sk., allt Banko och för dukat räknadt, hvilka pris, derom allmänheten genom kungörelse i vanlig ordning underrättades, sedermera bibehållits oförändrade. §. 23. Silfver mynBankens förråd uti Silfvermynt af äldre prägel uppgick den 0 Mp!äf<te November 1850 till Silfv. R:dr 34,332 och den 29 nästlid ne November till Silfv. R:dr 40,332; hvadan under den tid, revisionen omfattar, uti dylikt mynt invexlats ett belopp af Silfv.
Den af Hedervärda Bondé-Ståndef yrkade förändring i början af 7 Mom. hvarest orden lyda: 1 öfrigt betala efter denna Artikel arbetsfolk , som vunnit tillstånd att utan ständig års tjenst och lön arbeta för dagspenning, till följande redaktion: 1 öfrigt betala efter denna Artikel arbetsfolk som ej innehuft torp, men vunnit tillstånd, att utan ständig ärs-tjenst och lön, arbeta för dagspenning <b*c. finner Utskottet skäligt antaga, såsom ledande till mera tydlighet och uttryck af sjelfva meningen; äfvensom alt, rörande Bevillningen för Utjordar, tillika hör införas XJrfjellar, och atf då utrönt är, att särskillta Utjordar, i synnerhet tillhörande Kyrkor, finnas , hvilka ej till Kyrkorna kunna tåla en afgift af 16 sk., bör äfven den stadgade Minimi afgiften 16 sk. uteslutas, och Den 17 Juli. *439 och afgiften följaktligen bestammas efter egendomsvärdet) lika med hvad rörande annan jord stadgadt är. 4 §. Vällofl. Borgare-Ståndets anmärkning vid 4 Mom. Om Alunatt orden oberaknadt särskild Sjö tull för hvarje utgående tunna, borde utgå; kan Utskottet intet billiga, heldst samma, från 1812 års Bevillnings Stadga bibehållna, ords uteslutande skulle kunna gifva anledning till villrådigt omdöme om Sjö-tullens fortfarande tillvarelse å denna Artikel. Af Hedervärda Bonde-Ståndet är yrkadt, att Grufvor måtte från Bevillning uteslutas, derföre att andelar uti dem anses såsom lösören och att de tillförene icke någonsin varit med sarskilld Bevillning belagde; i anledning af hvilket yrkande Utsokttet funnit skäligt sitt stadgande angående Grufvor i så måtto förändra att För Grufvor skall betalas fem procent af den inkomst de igenom Malmens afyttring anses inbringa åt sina ägare.
Att för en famn, skulle, efter tullnedsättningen med 18 sk. rgds begäras, icke såsom förr 12] R:dr utan 12 R:dr 6 sk., eller i st. f. fulla 13 R:dr begäras 12 R:dr 30 sk. är icke att tänka på. Bruket allena, hvilket i handel och vandel icke är mindre mäktigt, än i andra menskliga förhållanden, skulle fortfarande göra sig gällande för prisets hållande vid hela eller halfva Riksdaler. Vore någon skeppare så samvetsgrann att han, i st. f. 12] R:dr blott begärde 12 R:dr 6 sk. eller i st. f. fulla 13 R;dr blott begärde 12 R:dr 30 sk. så skulle upköparne, hvilka vanligtvis bestå af vaktmästare, vedsågare eller åkare, som ej gifva akt på tulltaxans höjning, eller sänkning, otvifvelagtigt tro, att de 6 sk., som skepparen fordrade öfver den hela eller halfva Riksdalern, blott vore en s. k. prutningsmån, hvilken de ingalunda skulle vilja betala. Heldre än att, för sin ärlighets skull, mista 6 sk. på famnen, skulle skepparne sig till godo beräkna de 18 sk., som tull-lindringen utgjorde och för veden begära fulla 12] eller 13R:dr, serdeles som den ständigt tilltagande bristen på ved, under trädvarors allmänna stegring, skall, om än hela tullen borttages, icke 6 * 84 Oen 4 Januari e. m. hindra varan att stiga. Hon har ock sä gjort, sedan den K. Kungörelsen utkom, hvilket nogsamt bevisar åtgärdens fruktlöshet äfven i detta hänseende. Enär det således synes vara ovedersägligt att de 100,000 R:dr som genom K.
För min del skulle jag tro att det är ringa eller intet. Om vi granska våra undervisnings-anstalter och tiil en början folkskolorne, så finna vi visserligen der, huru man har Den 24 April. har sörjt för hvarje individs theoretiska bildning. Jag tror alt det mått af kunskaper, som der blifvit såsom minimum föreslaget, visserligen icke kan anses för högt, men deremot bibringas de af lärjungarne, som ega tid och fallenhet alt en längre lid gä i dessa folkskolor, en ytlig kunskap i åtskilliga ämnen, hvaraf intet spår kan skönjas en kort lid sedan de lemnat skolan och hvaraf de, äfven i motsatt fall, hafva ringa eller ingen nytta under det stundande verksamma lifvet. Deremot hemställer jag, om man vid dessa folkskolor, med ganska få undantag, ser att någon enda af lärlingarne bibringas kännedom i något af de yrken, sorn för dem vore vida nödvändigare, det må nu vara att föra yxan, hammaren eller hyfveln. Går man ännu längre, så finner man att med icke ringa upoffringar från R. St:s sida betydliga anslag hafva blifvit anslagne till vära elementar-läroverk. Vid sista riksdagen beviljade K. St. i detta afseende 3 gånger den summa, som af K. JVI. blifvit bestämd. Men älven lärjungarne inom della stadium af den offentliga undervisningen bibringar man theoretiska, men ej praktiska kunskaper. Går man ännu längre till härden för vår egentliga uplysning, våra Universiteter, sä ser man äfven der huru R. St. nästan vid hvarje riksdag hafva ökat anslagen sä väl för alla de matern la behofven, som för lärarne inom de olika vetenskapsgrenarna. Afven vid denna riksdag har StatsUtsk. visat sig ganska frikostigt emot Universiteten och jag tror att när vi komma till den hufvudtiteln, sä böra vi rättvist erkänna att man i denna hänsigt har gjort afseende på lidens fordringar; men jag skulle för min del tro att man icke, såsom sig bör, för alla grenar, upfattat vigten af en praktisk tillämpning af hvad man inom denna kedja af undervisningsverk har fått theoreliskt inhemta.
Och kanske finnas för kommande forskare också andra rika, ännu okända i skrift nedlagda skatter, i hvilka man får ytterligare tillfälle att beundra tänkaren, skalden, talaren och skriftställaren på tronen. Näst studier och författarskap eller kanske rättare jämte detta odlar konungen konsten, eller, där han det ej gör, intresserar han sig för henne. Konung Oscar är skald, och hos honom finnes en djup skaldeådra, ur hvilken kvällt fram diktskapelser, som bringa känslosträngarne i andras bröst att vibrera. Bland hans poetiska arbeten må i främsta rummet nämnas: Ur svenska flottans minnen, hvilken inlämnades såsom täflingsskrift till Svenska akademien och af densamma tilldelades andra priset. På ett annat ställe i detta julnummer är infördt ett hittills otryckt poem, » Nordanstorm », från hans majestäts tidigare diktning. Stor är den förtjänst konungen inlagt om musiken. Såsom hertig var han i en följd af år preses i Musikaliska akademien. Med skäl har denna tid blifvit kallad » Musikaliska akademiens gyllene ålder », ty under denna tid tog anstalten genom preses ' varma intresse och lifliga deltagande och verksamhet ett snabbt uppsving. Och hans intresse, deltagande och verksamhet kunde blifva af så mycket mer ingripande betydelse, som hans majestät själf är en genom musikalisk person. När han sätter sig vid pianot, erfar man snart, hur konstnärligt han förstår att framlocka dess toner. Såsom redan blifvit nämndt, spelar han utmärkt orgel. Sedan sin ungdom har han öfvat sångkonsten; och ännu har han tvänne gånger i veckan sångöfningar. Man får stundom det höga nöjet höra honom sjunga, äfvensom se honom ställa sig i sångares led och såsom stödjepelare upprätthålla tenorstämman, ty hans tenorröst är fortfarande mycket väl bibehållen. De grenar af konsten, hvilka konung Oscar ej personligen odlar, intresserar han sig varmt för. Målareoch bildhuggarekonsten har sålunda i honom en varm beundrare och uppmuntrare. Hans majestäts tafvelsamling, som 1887 räknade 800 nummer, har sedan ökats med bortåt 200. De plastiska konstverken utgjorde samma år 150 nummer; de hafva sedermera ökats med närmare 100.
Om så blifvit yttradt, bestrider jag denna mening, men jag tror, att Grundlagens stadgande om StatsRådets Utlåtande ej kan hafva den åsyftning, som en annan Talare förmodat, ty det innehåller ingalunda, att StatsRådet enhälligt skall tillstyrka. Jag tror, att om StatsRådets Ledamöter ock hade afstyrkt lyftningen, hade, blott skrifvelsen varit behörigen contrasignerad, Fullmägtige fått lof utbetala summan. Således är här ej fråga om tvifvel, att ju StatsRådet skulle höras; sådant har ej kunnat uppkomma, ty Grundlagen stadgar, att intet beslut får af Konungen fattas annat än 1 StatsRådet. På denna grund finner jag, att Fullmägtige kunnat handla annorlunda, men jag yrkar ej att det skall läggas dem till last; utan hemställer blott, att, innan man beslutar om dechargen, Utskottet må yttra sig öfver saken, och, då Utlåtande ännu ej inkommit öfver den förra Den 4 Maji e. m. frågan, förevarande Berättelse återremitteras, för att behandlas i sammanhang med det förra ämnet, Grefve Frölich: De vederläggningar, som Herr Lefmi, Herr Cederschöld och Grefve Mörner gjort, eller ämnat göra, af livad Grefve Horn och jag yttrat, finner jag hafva utgått från den förutsättning, att någon af oss skulle hafva sagt, attFullmägtige ega pröfva, huruvida det behof, Konungen uppgifvit, varit riktigt eller ej, och i sådant fall kunna vägra utbetalningen. Jag förklarar, att jag ej hyst denna mening, och troligen ej kunnat yttra den emot vett och vilja. Ej eller har jag velat egentligen säga det, hvarpå Herr Cederschjöld svarade, eller har jag bort någon annan säga, att Rikets Ständers skrifvelse skulle kunna förändra hvad 63 §. bestämmer. Ej eller bar jag den förmening, att Konungens skrifvelse till RiksgäldsGontorets Fullmägtige ovilkorligen bestämdt skulle upptaga alla skäl, nota bene om den vore i form af skrifvelse, och ej i form af protocoll.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Februari 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Fehr. 1851. Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, med anhållan att Kongl. Hamn-ordningen af den 24 Jan. 1771 matte öfver ses och förbättras. (Allm. Resv.- och Ekon.-Ulsk. Uti., N:o 6.) S. A. K. Rikets Ständer, som, i anledning af väckt fråga om förändring uti E. K. M:s förnyade Nåd. Hamn-ordning af den 24 Januarii 1771, förehaft granskning af ExpeditionsUtskottets Förslag till nild. Skrifvelse N:o 10.
Hvad som alltid förr bar skett och måst ske, skulle äfven nu inträffa, nemligen att i samma nion man utgåfve flere sedlar, skulle myntvärdet försämras, utan afseende derpå, om silfver inlades i Banken eller ej, emedan detta ej kunde stadga sedelvärdet, så länge detsamma och sedlarne ej stå uti communication genom Bancoluckan. Ar 1818 var sedelstockens förhållande till Bankens Silfverfond vida sämre än nu; men Silfverfondens sedermera skedda betydliga förökning har likväl icke hindrat sedelstockens förökning att försämra myntvärdet och uppjaga Coursell eller rättare agiot ifrån 108 till 128 sk. Då nu nära 2 millioner silfver, som under denna mellantid blifvit uppköpt och inlagdt i Banken, icke kunnat hindra de 3 eller 4 millioner, hvarmed sedelstocken blifvit ökad, att uppjaga agiot från 108 till 128; så kan man io6 Den 3 Mars f. m. lätt finna, att 2 millioner upplånt silfver, som instänges i Banken, icke heller skall kunna hindra 5 millioner nya Bancosedlar att i samma mån ännu ytterligare försämra sedelmynlets värde. Det är således ovedersägligt, att silfret i Banken ej kan hindra sedlarne att falla i värde, så länge det ej utsläppés genom Bancoluckan. Derföre är jag öfvertygad att, om en sedelulsläppning ägde rum ett år förr än växlingen skulle taga sin början, nemligen så långt förut, att varuprisen hunno sätta sig efter den ökade sedeltillgången, skulle coursell uppstiga omkring 5 eller 6 skillingar för hvarje million, så vida behofvet af bytesmedel blefve oförändradt. Denna försämring skulle inträffa till trotts för Ständers beslut och Konungens Sanction, samt göra realisationen alldeles omöjlig att verkställa efter 128 sk , åtminstone utan de rysligaste olyckor. Steg coursell t. ex. till i5o sk., hemställer jag om det vore klokt, att vilja realisera efter 128?
— N:o 16. angående tillägg i åtskilliga riksdags-besluts §§. IX. B. 402. A. 593. — N:o 17. i anledning af återremisser å Memorialet N:o 14. IX. B. 496. A. 594. N:o 18. angående rättighet för Utskottets Kansli-personal och vaklbetjening att upbära aflöning någon tid efter riksdagens slut. IX. B. 520. A. 604. N:o 19. angående acceptering efter riksdagens slut, af räkningar å tryckning och häftning af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. IX. B. 520. A. 604. N:o 20. i anledning af återremisser å Memorialet N:o 12. IX. B. A. 662. Exposition af Svenska slöjdalster, angående rättighet för Ridderskapels och Adelns ledamöter att under expositionstiden erhålla inträde till. VIII. 3. /. Fabriksoch Handlverks-Ordningen af den 22 December 1846, angående förändring af 26 §:n i. II. 316. III. R. 49. Se vidare Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 106. ( 52 ) Fahlu Kungsgårds-hjelp, angående utbyte deraf mot anslag. Se Stats-Utskottets Betänkanden N:ris 87, 88 och 90. Fahlun och Gefle, Jernvägsanläggning deremellan. Se Jernväg. Fahnehjelm, Anton Ludvig, yttranden. IV. 7, 17. Falkenberg, Friherre Melcher, f. d. Kiddarhus-Fiskal, angående quartals-anordning af dess från Riddarhusets Kassa beviljade gratifikation. III. B. 282. A. 339. Fardag, om förändring deraf på landet och i stad. Se Lag-Utskottets Betänkande N:o 48. Fartyg, angående förändring i föreskrifterne om deras upmätnin®. III. B. 391, 406. IV. 18. Å. 24. VII. U. 545.
Statens förlust estar en sädan beräkning till arrende-tidsnS stut blefrve obetydelig men Arrendatorn ehuru i besittning af mindre fördelar ägde ätminstone hoppet akt kunna begagna redan nedlagd kostnad och hade altid frii heten för auction och derigenom förhöjd penningeasaisk, en förmän som Staten i anseende lill föregående lös - Den i6 December. 1279 löslen tyck-S wara honom skyldig. Ulan att klandr» de grunder som Uilkottcl för Kungsgårds arrendens bi» behållande behagar antaga, får jag för min del för» k-ara, an dcr blir endast med ofwanämnde förbehåll som jag derti! dan lämna mill bifall. Jag wet ganska mäl, att nun fördel ssm skattdragande fordrar ett annar farhäll-,»de, jag wet att mitt anseende som Riks» dagsman lkall kansta deraf lida, om jag yrkar en sattstridande emor den större mängdens fördel, meu jag önskar, akt ald ig ma finnas, att jag genom min röst bldragir till eller wällar nägon medborgares oförrjenta lidande, och der ar pä denna grund jag icke kan äler» kalla mitt yttrande. Deremot önskar jag, att noga matte underst, kas, huruwida hwarje Arrendator till alla delar upfyllt wilkoret! af filt contrakt, och att i händelse nägot derä är brutit. Staten dä owilkorligen mä återkalla sin förläning. Dtt är l sädaut sall igenom sitt egit sörwällanr de Arrendatorn blifwer lidande, och jag kan dä ej beklaga honom. U!we»sä anser jog den händelse om nägon sedan den iz Mars skulle haswa erhällit nytt elle» prolongation pä ett gammalt arrende. Drt war lätt att förutse att efter denna ridevunkt nya styrelsegrunder skulle antagas och att Skaten skulle wara i behof af alla möjliga tillgängar. Det är således art haswa mifibrukat Reqcntens godhet och öswerraskat
Län förskott till Curhus-anstalterne derstädes; i anledning af verkställd granskning af räkenskaperne och förvaltningen af de till flottornes behof utaf Förvaltningen af Sjöärenderne år 1826 uppburne Statsanslag; om upphörande af dagsverksskyldigheten under Sandby Kungsgård; om Statens förpligtande att ersätta Boställsinnehafvare för uppkommande Arrendebrister; angående af åtskillige LandsStats Tjenstemän i Westerbotten, Skåne och Westmanland sökt tillökning i deras löningsförmåner; rörande tryckning af RiddarhusDirectionens Protocoll öfver justeringar af Ridderskapets och Adelns protocoll m. m.; om förhöjning i planpenningar till Öflandehults Hemman för Ädelforss Guldgrufvor; i anledning af ifrågastäldt upphörande af Skinskattebergs Bergslags Privilegier; rörande upphörande af Nyeds Sockens Bergslagsfribet; om indragning af det till Nyköpings skola varande Statsanslag; rörande Crediti - Den 17 Mars f. m. a43 ven enligt 63 § RegeringsFormen; angående verkställd revision af KrigsCollegii redogörelse för år 1826 uppburne Statsmedel; angående verkställd granskning af Militiae-BosLällsCassans räkenskaper för år 1826; angående revision af KrigsmanshusCassans räkenskaper förar 18285 i anledning af vackt motion att granskningen af 1827 års afslutade räkenskaper för Statsverket borde af SlatsUtskotlet verkställas; angående rättighet för Hemmansägare i Härjeådalen till skatteköp af vissa Kronofisken; rörande fördelningen af de genom en med Kejserliga Ryska regeringen afsltilad liqvidations-convention influtne medel; om rättighet för Städernes Embetsoch Tjenstemän att deltaga i CivilStalens Pensionslnrättning; angående anslag af medel till ntgifternes bestridande för Hennes Maj:t
Besu. och Oecon.- Utsk:-s Betänkande N:o zo. Laga skifte behörigen skett, i följd hvaraf skyldigheten för grannar att deltaga i skillnadsstängsel skall vara allmän, utan afseende på jordens brukningssätt; från hvilken allmänna regel de undantag äro gjorde, dels att egare till ostängd utmark icke skulle vara pligtig att stänga mot åker och äng eller inrösningsjord, dels att delegare i skifteslag, sorn i tegskifte ligger, icke skulle hafva rått stängsel mot delegare i skiftestaget fordra, och dels att Kronan eller menighet i vissa händelser icke skulle till stängsels upprättande kunna af angränsande jordegare tvingas. Huruvida denna sats äger allman giltighet och således ytterst hvilar på rättsgrunder, samt huruvida den i allmänhet är fullt tillämplig, derom äro meningarne ganska mycket delade. ' Bland de betänkligheter, som vid sistlidna Riksdag vållade frågans uppskof, linnes jemväl den, att local-förhållanden inträffa, då behofvet af stängsel till ganska stor del skulle kunna minskas, om ej alldeles upphöra. Denna åsigt har icke något af hushållnings-sällskapen delat, utan hafva de, antingen lika med Samuel Andersson från Östergöthland i dess motion vid innevarande Riksdag, godkänt satsen i dess helhet, eller ock antagit den med förutsättning af vissa inskränkningar. De skäl, som åberopas för detta godkännande, äro emedlertid emot hvarannan stridiga, i följd hvaraf resultaten, som velat dragas deraf, äfven äro olika. Å ena sidan har man med större eller mindre variationer upprepat de grunder, hvilka Lag-Comitéen i motiven tili 5 Cap. Byggninga-Balken i nya Lagförslaget uppställt, hvaraf velat slutas, att af egande rätt till jord skall följa skyldighet att hålla stängsel. Å den andra sidan har man icke velat med gifva riktigheten häraf, utan framställt den ömsesidiga nyttan såsom den grund, hvarpå stängselskyldigheten borde hvila.
Förbudet att genom prat afleda rorsmannens uppmärksamhet från styrningen gälde således icke härstädes. En man stod ständigt i fören, oafbrutet undersökande djupet med en lång stång. För att undvika den djupa kungsådrans starka ström togs nämligen alltid kursen så nära stranden som möjligt, ofta så nära, att man nästan kunnat hoppa i land, och att min nordlandsbåt, som fördes på släp vid sidan af ångbåten, tidtals drogs öfver grund. Man finner häraf huru föga djupgående ångbåten var. Sibirien, särskildt Jenisejs och Lenas flodområden, har att bjuda på rika stenkolslager, som troligen utbreda sig under betydliga delar af den sibiriska slätten, men ännu ej bearbetats och föga beaktas. Flodångbåtarne eldades derför ej med kol, utan med ved, hvaraf, om jag minnes rätt, 180 famnar gingo åt för färden med ångbåten Alexander uppför floden. Endast en ringa del af denna vedqvantitet kunde ångbåten på en gång föra med sig, hvarför täta uppehåll blefvo nödvändiga, ej allenast för handel med inbyggarne, utan äfven för intagande af bränsle. Härtill kom, att den svaga ångmaskinen, oaktadt säkerhetsventilerna i nödfall öfverlastades med blyvigter, ofta nog ej var i stånd att bogsera upp all sin last emot den på sina ställen ganska strida strömmen, och att man ofta, vid försöket att nära stranden finna strömfritt vatten, stannade på grund, oaktadt de ständiga »ladno»-ropen af den i fören stående stånglotsen. Det gick derför så långsamt framåt, att resan mellan Saostrowskoj och Jenisejsk tog en hel månad. De två hufvudarmar, i hvilka Jenisej är delad söder om Jenisejsk, äro allt för strida för att de nuvarande Jenisejs-ångbåtarne skulle kunna gå uppför dem, hvaremot man, såsom jag förut omnämnt, utan svårighet färdas utför dessa floder ända bort från Selenga och Baikal-sjön å ena sidan och den sädesrika Minusinsk-trakten å den andra. Stränderna bildas här mångenstädes af höga, med rika skogar betäckta bergåsar, mellan hvilka man möter underbart vackra, med yppig växtlighet täckta dalar.
Från Rikets Ständers Riksgälds-kontor, jemlikt Kongl. brefvet den 9 November 1854, anordnade medel 5,250: — 22,988 73 Summa Knut R:dr j 33,998|30j Stockholm af Kongl. Kommerse-kollegii — 12 Utdrag af rakningen för apphttrna medel till godtgörande hestridt, för lienifÖrskaffnnde Riksmynt. Bebet. Enligt 1857 års räkning utgjorde behållningen vid samma års slut 5,592 16 Inkomst: af Kongl. Stats-kontoret anordnade medel, hvilka blifvit genom Kongl, brefvet den 30 Januari 1830 anvisade till ersättande af de utgifter, Svenske Konsuler bestridt för Svenskt sjöfolk 2,700 Balans till år 1859: Skuld, »ppkommen genom för mycket insatte 2 Summa R:mt R:dr 8,292 18 Stockholm af Kongl. Kommerse-kollegii — 11 — Kastra lAcent-, Tuttoch Höf/fisk&tions* snnit Eristfx-tls »medel. Credit. Utgifter: af Manufaktur-medlen 12,902: 42. » Extra Licent-medlen 1,725: — » Tulloch konfiskations-medlen 2,725: — » Eskilstuna Fristads-medlen 100: — » de från Riksgälds-kontoret anordnade medel 3,850: — Behållningar och fordringar: af Manufaktur-medlen 3,930: 92. » Extra Licent-medlen 135: 18. » Tullock konfiskations-medlen 4,249: 40. Summa R:mt R:dr Statistiska Kontor den 13 Oktober 1860. Efter förordnande: E. G. Leyonmarck. Riksmynt. 21,302 42 12,69588 33,998 30 1 af f/c utgifter, Svenske och Norske Honsuler a utrikes orter af Svenskt sjöfolk ar ±S3S. Riksmynt. j Credit.