Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid dessa hufvudgrupders anta - Den la Mars. 131 tagande, Lör man afse, dels den högre grad af medtäflan, någon industrigren kan blifva underkastad, genom upphäfvande af ett totalt införselförbud, emot hvad endast en tullnedsättning kan föranleda ; dels den fara för sådan medtäflan, en relativt högre eller lägre blifvande tull medför; dels elen lindring, som å en annan sida nedsättning i tull å begagnade råämnen lemnar; dels den anläggnings-kostnad, som lör något ifrågakommande industriglt företag erfordrats, och den mer eller mindre svårigheten att kunna få en sådan kostnad ersatt på annat sätt, än genom vinst å rörelsen. Sedan på detta sätt en classifieation blifvit upprättad, bör inom hvar class ersättningen med lika procent-belopp utgå, i män af tillverkningsvärdet, under de feni sistförflutna åren, sådant det af vederbör, hallrätter blifvit bestyrkt, dock med rättighet för K. M. alt för särskildt förekommande fall kunna bevilja förhöjning, äfvensom att medgifva delaktighet i ersättningen åt sadan icke under hallrätt lydande slöjdidkare, sorn, efter förutgående pröfning, kunde finnas efter de antagna allmänna grunderna dertill berättigad. Efter dessa allmänna grunder, oell under förutsättning, att de af coiniterade föreslagna tullafgifter å sådana varor, som af ifrågavar. industriella inrättningar tillverkas, icke i någon väsendtlig mån undergå förändring,— dock med undantag för artikeln bomullsgarn, der afseende å vår vigtigaste förädlingsindustri, husfliten, bjuder betydlig nedsättning, hvaremot de stora kostnader, som i sednare åren användts å våra bomullsspinnerier, i så fall berättiga deras ägare till rättighet att uppföras i irsta classen af ersättningstagare, — har jag uppgjort en classifieation, som naturligtvis komme att förändras, om i betydlig mån tullbestämmelserna blifva olika med hvad bär antagits. På sätt jag redan föreslagit, tillstyrker jag sålunda, att R. St. mätte af bancovinsten anordna i million r:dr alt på 5 år utbetalas till K. Commerce-colhm, för att af K.
Men, såframt ej alla eller åtminstone de flesta andra vigtiga samhällsbehof skola förbises och nödiga åtgärder till ordnande af rikets försvarsverk till lands och sjös, till befrämjande af dess materiel utveckling och till fullkomnande af dess bildningsoch undervisningsanstalter, — om "hvilka behof Kongl. Maj:t redan i Dess nådiga Proposition om statsregleringen gjort framställning — skola skjutas åsido, eller ock skatterna öfver höfvan ökas; så kunna, enligt hvad samma nådiga Proposition utvisar angående beloppet af disponibla tillgångar, jernvägsarbetena icke utföras genom direkta statsbidrag. Kongl. Maj:t anser ock den i sådant hänseende hittills följda grundsatsen, nemligen att bördan af dessa kostsamma företag, hvaraf gagnet tillfaller den kommande tiden åtminstone lika mycket som den närvarande, icke bör påläggas ensamt den sistnämnda, utan i skälig mån fördelas äfven på framtiden, vara fullkomligt billig och rättvis. För att nu kunna förena dessa fordringar med fordringarne på kreditens bevarande, och då jemväl sjelfva frågan om lämpligheten att vid en viss tidpunkt utföra arbeten, som genom upplånta medel skola bekostas, måste till väsendtlig del vara beroende af de vilkor, på hvilka dessa medel kunna erhållas, finner Kongl. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 48. 3 Maj:t en betydlig minskning i anslagen till jernvägsbyggnader, i förhållande till hvad vid sednaste riksdagar för sådant ändamål beviljats, nu vara af nödig omtanke föreskrifven samt att den summa, som vid detta tillfälle må anslås till jernvägsarbeten och dermed sammanhängande behof, bör i möjligaste måtto inskränkas. Kongl. Majit anser derföre, att några vidare anslag, vare sig till statsbanor eller enskilda jernvägar, nu icke böra ifrågakomma än dels till fullbordande af den nordvestra stambanan, hvilken, i sin dubbla egenskap att åstadkomma oafbruten jernvägsförbindelse med brödralandet samt att kraftigt underlätta rörelse och produktion i en af rikets vigtigare provinser, utan gensägelse nu lärer kunna antagas vara den angelägnaste, dels ock till komplettering af den materiel vid de redan anlagda banorna, som en öfver förväntan och beräkning tillökad rörelse gjort nödvändig.
Och när hvar utslagen ros vissnade och dog, klipte han varligt af dem och lade dem i en ask, lik ett minne af något kärt, som aldrig kan försvinna. Men en dag hade syskonen upptäckt hans skatt, man gjorde narr af honom, skrattade åt honom. Då blef det plötsligt slut med hans kärlek till rosorna. Det svärmiska han kände vid deras doft, de ljufva tankar deras skönhet väckt, hans oro för knopparne — allt försvann med ens, sedan andras händer omildt berört hans blommor, sedan skämtet och skrattet förgiftat hans kärlek. Krukan med stängel, blommor och knoppar slungade han genom fönstret ned i trädgården, der den krossades. Sedan skaffade han sig aldrig mera något rosenträd. Hans deltagande och intresse för Annie hade, i synnerhet sedan hon blef sjuk, haft något af vårdarens känsla för en blomma, som håller på att vissna. Kanske hade hon en dag kunnat bli honom kärare än allt annat, det hade inte varit omöjligt, men det var heller ingen ting, som han önskade eller åtrådde. Endast att den veka sidan af hans mångsidiga väsen längtade efter den drömda qvinna, som en dag skulle bli hans, och som skulle dela hans lif, hvilket utan henne blott skulle vara hälft. Men att män skulle kasta henne i armarne på honom, det ville han ej. Det var han, som skulle begära, kämpa, om så fordrades, hon som skulle ge — icke tvärt om — deremot uppreste sig hela hans natur. Och nu » höll Annie Birger på att dö af kärlek till honom » — s å hade borgmästarinnan sagt. Och hon väntade sitt lif, sin lycka af honom. Han kunde omöjligt låta bli att känna sig smickrad på samma gång som förargad. Så vidt han visste, var det första gången en qvinna höll på att dö af kärlek till honom. Att hon verkligen fattat så varma känslor för honom! Det hade han aldrig trott. Icke höll hon väl i sjelfva verket på att dö af sin kärlek — doktorn hade ännu ej i sin praktik träffat på det i romanerna vanliga fallet af » brustet hjerta », det trodde han inte på — ur anatomisk synpunkt visste han ej heller, hur ett brustet hjerta såg ut. Men Annie led — för hans skull. Kanske var det likväl till en del sjuklig inbillning. Han måste se till att bota henne derför.
Det sista mom. börjar visserligen med orden: ”derest vid föreslående af fastighetsvärde eller inkomst-beräkning” ; men de föregående §§ må få hvilket öde som helst, så låter det väl icke tänka sig att vi icke skola få bestämda taxeringar för fastighets-värde och inkomst, och då man 190 Den 16 Maj e. m. kan vara öfvertygad om att sådana stadganden slutligen blifva gjorda, så måste de i alla händelser passa lika väl på detta mom. Jag kan derföre icke finna att man, till följd af föregående beslut, behöfver återremittera detta mom. Hr Adelborg: Jag medgifver gerna att man kan taga saken på det sätt, som Gr. Lagerbjelke gjort; men jag hemställer till R. o. Ad. huruvida icke, vid en omredigering af denna §, det är bättre för dem, som skola verkställa denna redaktions-förändring, om de få hela §:n tillbaka. Por min del förefaller det mig något eget att i så liten § som denna återremittera tvenne mom. och bifalla det tredje; om det icke blir förändradt, så kan ju TJtsk:t återsända det sådant det är. Efter härmed slutad öfverläggning yttrade II. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å l:sta och 2:dra mom. af den förevarande 37:de §:n endast återremiss yrkats, hvaremot så väl bifall till som återremiss af 3:dje morn. blifvit begärd; och komme, till följd af dessa 3n'kanden, de två första mom. samt det tredje mom. att göras till föremål för särskilda propos:r. Sedan härefter propos. på återremiss af de två första mom. i 37:de §:u blifvit framstäld och med ja besvarad, gjordes propos. å bifall till 3:dje morn., dervid svarades ja och nej i blandning, hvarefter propos. på återremiss af samma mom. framställdes, då svaren utföllo med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. §§ 38 och 39. Biföllos. § 40, sådan den fanns uppställd å sid. 71 i Bet:det.
Detaille bör utfärdas ett serskildt Reglemente, derom ock Magazins-Direc» tion redan år 3812, erhållit Kongl. Majjts Nådiga Befallning. 5 Art, Örn Bränneri - Rörelsen. i §« Vid hvilka Brännerier i Stockholm Brännvins Bränning vanligen må förrättas: Beloppet af Vår-Säd och annan skadad Spannmål som får afverkas, bestämmes af Öfver Styrelsen, i förhållande till Magazins-rörelsens obehindrat de gång. 3 j 7 8 Siats-Utskottets Betänkartden. 2 §. Huru med mältning och Gröpes för» målning tillgå bör, och under hvilka Controller dessa handteringar böra verkställas. 3 §. Stadgandea, som, efter redan ansfälte rön, skola bestämma åtgången af Ved, Kohl, Materialier qch Tillverknings, förnödenheter. 4 §. Föreskrifter om Bränn - Tunnornes samrnansättning och hvad till Gäst-bryggd ych smet-mjöl får beräknas rn. m. 5 §• O m Brännvinns-afkomsteq, och dess aflefverering till Lagerkällrarne. 6 §s Q m sätte? att controllera Drank* och Drafafkom sten, j §. Aterupplifvande af äldre Instructioner för samtlige Bränneri i Betjeningen , samt Statex för Arbetsmanskapet pch nödige Hästar. 8 §. Bränneri - Betjeningens rättighet att efter äldre Förordnanden erhålla så kallade Öfver-Brännings Prasmier, Utdrag af Protokollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskottf vid Urtima. Riksdagen i Stockholm den 25 Maji 1818, D. Då ntr till ytterligare handläggning förekom frågan , angående bestämmande af grunderne för Allmänna Magazins - Inrättningens Styrelse och Förvaltning, yttrade Herr Ofverste Karn tnar-j unka ren Friherre Adelsvärd ; ’’Hvad angar den utaf Höglofl.
— Kom imellertid ihåg det bedröfliga misstag vi en gång gjort. Det var jag, jag ensam, jag vet det; men imellertid är det en grym varning att icke göra några koncessioner, att icke mera lemna den värdighet och den rang, som tillhöra oss; det kommer aldrig något godt deraf. Låt oss ignorera Cameron så länge, tills denna fatala sak blir afgjord. Jag hoppas, att din framtid innandess skall vara betryggad på ett passande sätt, dylika saker utredas icke så snart. — Och om han vinner processen, om han kan bevisa sin börd? Lessley sade ju, att mr Gibsons tal häromdagen, då han framlade den gamla ammans berättelse, hade gjort en utomordentlig verkan. — Åh, ja, om det verkligen kunde inträffa, om man kan tillåta, att lord Hawerfield undantränges. Om han skulle kunna intaga hans plats, det blir då tid att tänka på saken. Men hvad är det för buller på gården? Hvem är det, som kommer? — tillade hon afbrytande, i det hon till hälften reste sig upp med den ofrivilliga och naturliga känsla af belåtenhet, som menniskor, vana vid sällskapslifvet, alltid känna i hoppet att blifva befriade ifrån ensamhetens plåga. Arabella svarade ingenting, och hennes lågande kind, som troligen skulle fullkomligt tydligt hafva lemnat modern svar, var vänd åt fönstret, vid hvilket hon satt. Det var bullret af hästfötter på gården nedanför trappan, som afbrutit ladyns tal, och en aning sade henne kanske hvem den främmande var, ty hon fattade häftigt ringsträngens förgylda handtag för att utfärda någon befallning, men innan klockans ljud ännu förklingat, slogs salonsdörren upp, och en betjent anmälde med hög röst: — Sir John Butler, sir Astley Cameron och kapten Lessley. Lessley, hvars fullkomliga elegans och behagliga sätt voro lika felfria som lady Hamiltons, var verkligen ett motstycke till henne sjelf och var också hennes utvalda favorit.
Att de twä personer, som ä Kro nan» - Den 17 April. 853 nans wägnar till Compromissarier utses, walles icke af Taxerings - Commitscn utan af Konungens Befallningshafwande, hwilkeir i dessa fall är att anse säsom Kro» nans ombud, dock att dertill ej mä wallias »eigon af dem som warit Ledamöter i Taxerings-Comikeön. 2»oAtt Compormissaricrnes arfwodcn böra uti Bewillnings iförordningen bestämmas och Z:o Att dessa arfwoden icke böra förstjutas man efter förrättningens stut, samfällt betalas af alla dem, som af Compromisarier sig begagnat, enar de skäligen synas för bwarje särskilt mäl böra äga att stjutsoch arfwode sig beräkna. Iy:o Lika med Wällofl. Dorgarc-Ttändet ansäg och Bonde-Ständet lämpligast, att med utflutande af den »rening i 4 §- af g Art. hwarut! upräknas alla de Personer, för hwilka afkortning borde äta rum, i stället införes den mening: Dock tillätes afkortning i detta sednare falk för inga andre än dem som efter Skxdo-Tabellen blifwit taxerade endast för sin person och sin arbets -färmäga och es hofwa nägon särskild förmögenhet för hwilken efter Inkomst-Tabellen bör Lontribueras. 20:0
Vår frakthandel på Frankrike blomstrade äfven ända till dess att Ständerna, oklokt nog, beslöto borttagandet af difFerential-tullarne för egna fartyg, utan att fordra samma medgifvande från främmande nationer. Följden blef att våra skepp, hvilka fortfarande i Frankrike drabbades af ytterst dryga undantagsafgifter, under det att de Franska här behandlades lika med våra egna, icke vidare kunde täfla med de sednare, och att således den stund med lätthet kunde uträknas, då vår flagga icke vidare skulle blåsa i någon enda Fransk hamn. Traktaten afslöts, och nu, några månader derefter, hafva våra fartyg i Franska hamnar ökats med 37 proc. — en så lysande följd af traktaten, att Regeringen blott och bart derföre, enligt min förmening, gjort sig förtjent af landets tacksamhet. Nu till frågans ställning gent emot grundlagen. Här måste jag åter vända mig emot Frih. Klinckowström. Han säger, att man bör taga grundlagen efter bokstafven. Mycket riktigt. Jag anhåller då att få veta i hvilken § Konungen (örbjudes att nedsätta tullar. Att Konungen icke eger att höja tullsatserna, det står tydligt nog, men motsatsen omtalas ej, och det af det enkla skäl, att ingen lörr än nu för några månader sedan bestridt Konungens rätt att lindra skattebördor. Konungen har också icke blott mångfaldiga gånger opåtaldt nedsatt tullarne. Gr. Mörner har nyss erinrat, hurusom Konstit;s-Utsk:t och samtliga Riks-Stånden år 1854 uttryckligen förklarat det vara K. Majlis obestridliga rätt att så förfara. Detta oaktadt, förnekas delta af Frih. Klinckowström. Lyckligtvis tillkommer grundlagstolkningen icke Hr Frih:n, utan Rikets Ständer. Ingen bestrider vår rätt att nu förkasta traktaten, K. Majit obetaget att derpå fästa det afseende han behagar, men att en sådan åtgärd vore klok, det är detta jag på det bestämdaste bestrider. Vi skulle derigenom icke endast blottställa vår Regering, men dessutom förlora den civiliserade verldens aktning och förvandla oss till ett slags Japan midt i Europa.
Ingen skilnad i tullafgiften göres, om uti halfsidenband silket utgör blott en ringa beståndsdel. andra slag, derunder inbegripna sådana, äfven af silke, hvari kautschuk, gutta percha eller likartade ämnen ingå . 1 skåip. — 75 Bark, alla ej specificerade slag ... Fri. Barometrarse Instrumenter, fysiska m. fl. Bcut och Bastrep Fria. Bastmattor Fria. Beck och Beckolja Fria. Bayerskt eller Tijrolerbeck; hänföres under Harts. Ben: oarbetadt, alla slag, derunder inbegripna tangentskifvor till s. k. Klaviaturer, klofvet, spjelkadt och sågadt ben samt förmalda ben eller s. k. benmjöl Fritt. arbetadt: Elfenoch Hvalrosständer 1 skåip. 1 50 andra slag 1 skåip. — 40 Benspån; hänföres under Spillning. Bensvarl, Benkol eller Bister 50 Berberisrötler Fria. Bernsten, rå och Oarbetad Fri arbetad, oinfattad Fri infattad med Guld eller Silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den; 4 Förslag till Tull-taxa. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre. Bernsten, infaltad med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. Bijoutenvaror af annat ämne än guld och silfver, enkla eller sammansatta, såsom armband, bröstnålar, kedjor, kors, ringar, sigiiler, spännen, urhakar m. m 1 skålp. 75 Anm. Afdrag i vigten göres ej för fodraler, hvari Bijouterivaror inkomma, eller för kartor, hvarå de aro uppfastade. Bildhuggeriarbeten, som ulgöra konstnärsarbeten Fria. andra slag och arkitektoniska arbeten af ämne, hvilket, såsom arbetadt, ej är i taxan specificeradt Fvia Bin i kupor Fria. Biscuit, arbeten deraf; hänföras till Porslin, äkta: b vitt eller enfärgad t. Bister• se Bensvart. Blauk'>ltz • hänföres till Färgträd.
Stat åtnjuter årlig lön eller arfvode till 1200 R:drs belopp, må tillåtas bekläda mer än en enda tjenst. 4:o Herr af Sillebas, Lars Gabriel, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion angående uppbyggande af Torkhus och SockenMagaziner, 5:o Herr Peressvetoffs Moraths, Carl Axel, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående anslag till upphandling af Spannemål i goda år. 6;o Friherre Cederströms, Anders, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, om en allmän rättighet till fiske uti de större fjerdarne och yttre skären på Kronans vatten. 7:0 Friherre Cederströms, Anders, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att de i Skärgården boende Hemmansegare, som icke hafva lands vägs-communication med fasta landet, måtle befrias från Kronoskjuts, och i stället åläggas något annat motsvarande onus till Kronan. 8:0 Friherre Cederströms, Anders, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, om anläggande af Gästgifvaregårdar å Wermdön. 366 Den 3o December f. m. 9:0 Friherre Cederströms, Anders, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion om ett nogare bestämmande för Presträttigheternas utgörande af Hemman i Skärgården. 10:0 Herr Flacbs, Carl, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att tågande trupper måtte, genom vederbörande Commissariaters försorg, äfven under marchen lill och ifrån öfningsplatserne förplägas. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan | Lill 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Tisdagen den 5o December. Plenum kl. i till 6 Eftermiddagen. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik:
Bakom Izalco höjer sig en hel grupp andra vulkaner, likt en armé af resar med en framskjuten förpost, som då och då förkunnar att han vakar och när som helst är redo att slunga ut död och förstörelse öfver nejden. Kring dessa höga toppar hade småningom massor af hotande svarta moln dragit sig samman, antydande att ett oväder var att förvänta efter de sista dagarnas oerhörda hetta. Ju längre det lider, desto mera tryckande blir luften. De svarta molnen börja skifta i kopparfärg och mullret i vulkanen har tystnat. Så hafva ock samtalen ombord. Det är som kände enhvar på sig att något ovanligt är i annalkande och man bidar under tystnad. Då dånar det plötsligt till som en artillerisalfva ur tusende kanoner och i samma ögonblick skjuter en väldig eldpelare flera hundra fot högt öfver Izalcos topp mot den mörka skyn. Den stiger och faller, skiftar i lysande rödt och brännande gult, tecknande sig i skarpa konturer mot den svarta molnmassan der bakom. Och inne i jordens innandömmen smatra de skarpa knallarna så godt som utan afbrott, blandande sig med dånet af eldpelaren, hvar gång den skjuter upp på nytt. Det är storartadt vackert, högtidligt och skräckinjagande på samma gång. Och ännu mera storartadt blir det då åskvädret bryter löst. De bländande hvita blixtarna, hvilka synas ännu hvitare i jemförelse med den rödgula eldkvasten öfver vulkanens topp, slungas icke fram en om en utan i hela knippen på en gång. I alla riktningar ljunga de genom molnen, som stiga allt högre och högre tills de breda ut sig öfver hela himlahvalfvet. Så kommer åskdundret till och rullar med ett doft mullrande fram och tillbaka, förstärkt af de skarpa underjordiska knallarna från vulkanen, ur hvars krater eldstoden nu står nästan orörlig upp mot skyn, lik en upp och nedvänd brinnande jättekon. Något sådant har ingen af oss ännu bevitnat. Enhvar känner sig gripen af samma känsla af obetydlig intighet gentemot detta naturkrafternas uppror. Damerna se bleka ut och allas blickar äro ofrånvändt riktade mot land, der härden för det väldiga arbetet befinner sig.
I de faller dä Mälsägarcn sjelf utför sin klagan, tillfälle honom den ena af npstnämde andelar. 9. §. Skulle emot förmodan, nägot som kill beha ömtien höra kan, finnas i denna Författning icke nog kydcligcn utstakadt eller uttryckt, och iwekan om Lagens rätta tillämpning derigenom hos /Domaren uppssä, ägc han dä att sädana twifwclsmäl hos Kongl. Majtt i undcrdänighct anmäla, ät Hwars höga pröfning öfwcrlemnadt ware, att, efter söregängct inhämtande af Tryckfrihets - Komitens underdäniga tankar, Lagens mening i sädant fall tyda och bestämma. Och ware Konungens derä gifna förklaring säsom Lag gäl, lande intill dest, wid päföljandc Riksmöte, ben salunda wäckta frägan blifwit under Konstitutions ° UiskoOelS dfwerwägande tagen, och Konungs och Ständers gemensamma afgörande derä följt, i den ordning, som GrundLagen förcskrifwcr. Sluteligen tilkännagaf Herr Grefwcn och Landt» Marffalken, at efter bortreste Ledamöter vacancer more, inom Den 4 October. inom Electorcrne för Z:dje Classen efter Herr kre^tsx, och inom Banco - Utskottet ester Herr kkrenborA i Andra Classen och Herr von kkrenkeim i den Tredje; i anledning hwaraf Herr Landt - Marskalken anmodade Ridderskapets och Adelns Tredje Class att i morgon eftermiddag klockan half fyra sammanträda till wal af en Elcctor, samt Andra och Tredje Classcrnes Herrar Electorer att wäija 2 npa Ledamöter i BancoUtskottet. Riddcrskapet och Adeln ätssildcs klockan half ro om aftonen. In stäem krotocolli (i. Lilvarstol^e. Onsdagen den 4 October. klenum kl. y förmiddagen.
Funnes ej denna af nu gällande stängsel-lag sålunda betingade möjlighet, att föda kreaturen genom den s. k. ”vallsläppningen,” derigenom dessutom en ofantlig massa af gödningsämnen för åkern gå förlorade, så tvangs man alt genom odling af foderoch betesväxler på den under plog varande jorden föda sina kreatur; och dermed vore klåfven gifven till den förbättring i åkerbruk och boskapsskötsel, sorn man i England och andra länder, ”der den stängselskyldighet, som hos oss nu gäller, är okänd,” kunnat upnå. Detta slängselskyldighetens hämmande af åkerbrukets utveckling är dock endast ena sidan af det onda. Den andra sidan är fullt ut lika behjertansvärd; den gäller skogarne. Till upförande af dessa af lagen anbefallda, för förruttnelse, för tjnfvahafid, för angränsande kreatursegares våld ouphörligen utsatta förskansningar åtgår en oerhörd mängd ung - Den 6 September f. m. 257 ungskog: lill hvarje stör-par, sorn på ungefär hvar annan aln återkomma, åtgå Ivänne träd, för delta'ändamål fällda i sin tidigare ålder, och det är tillräekligt mänga gånger beräknadl, hvilken mängd virke härtill, äfvensom till allt del klufna virke, sorn är inlagd! i sjelfva hägnaden, först öres, hvilket, om det hade slått (ill mognad, skulle hafva gifvil riklig alkastning; men ej nog dermed — förmedelst n ed trampning och afbetning förstöres en ännu oerhördare myckenhet unga skogsplantör, genom delta nomadiserande på skogarne, som, om det ej förhindras medan ännu någon skog finnes att taga vara på, snart skall i samverkan med öfriga här i landet gängse skogsförstörings-melhöder, göra detta land skoglöst, såsom delar af Siberien eller Island, pä hvilka ställen de arma innevånarne mäste freda sig emot kohlen och åstadkomma eld lill matlagning genom att bränna späck och tran, gödsel, fogeloch fiskben, halm och strå.