Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
a;t de män, som «/’ sedan sista Riksdags granfnnwg uiöfvat något af ifrågavarande Embeten, och så < d s icke voro någon ansvarighet iniör kims Ständer underkastade, skulle kunna i Utskotten och i Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. J Afd. 2. i8 Den 24 Januarii. valen dertill begagnas. Eljest inträffar, i anseende till den tid, magtens utöfning varit deni anförtrodd, det tillintetgörande af ansvarigheten, och af den oväldighet i åtgärdernas pröfning, hvilket förut är anmärkt. Man beböfde då blott vid Riksdagens början gifva tjenstledighet åt de Embetsman, man ville hafva in i Utskotten, eller sorn skulle bestämma deras Ledamöter, och efter fulländningen af deras Riksdagsgöromål, insätta dem i deras förra Embetsförrättningar. Andra händelser hafva sedermera inträffat, dem Grundlagens Stiftare är I809 icke kunde förutse; såsom möjligheten att en Embetsman, hvilken Grundlagen icke förbjuder att sitta i Constitutionseljer StatsUtskottet och granska Ministrarnes åtgärder, och som uttryckligen är en af deras Domare i RiksRätten, sjelf skulle utom Riket innehafva det högsta förtroende-embete, Konungen kan gifva, eller det yppersta i hela Ministéren. Grudlagens stiftare kunde ej heller förutse, att för hvarje Styrelsegren skulle tillförordnas 3, 4 särskildta och samtidiga föredragande, Således finnas nu icke blott, såsom Herr Grefve Schwerin förmodat 26, utan 33 eller 34 personer, hvilka såsom högsta magtens organer sedan sista Riksdag kunna vara utsatta för åtal å Riksens Ständers vägnar, och följaktligen på anförda grunder böra från Utskotten och val till Utskotten uteslutas. Om de alla blefve Bänkman, så vore de långt flera än som hehöfdes för att bestämma Electors-listan, och följaktig Dea 2 4 Juliu ciri i. *9 gen äfven i högsta måtto verka på Utskotts^ valen. Bilagor lill PleniPrötocollet för cl. 2 J Januarii.
I anseende till nyssnämnde Kongl, propositions stora vigt och riksdags-göromålens beroende af densamma, anser Konstitutions-Utskottet dess aflemnande också ut - Konstitutions-Utslsottets Memorial M 17. 3 göra en lämplig utgångspunkt för motionstiden och riksdagens grundlags-bestämda längd. Men då dagen för hvarje lagtima riksdags sammanträde bestämmes af den föregående och alltså vanligen är känd mera än tvänne år på förhand, har Utskottet icke trott någon svårighet böra möta, att beräkna den tid, inom hvilken propositionen bör till Rikets Ständer eller deras Stats-Utskott öfverlemnas, från den dag, till hvilken riksdagen blifvit pålyst. I sammanhang härmed är äfven nödigt, att tiden för Utskotts-valen likaledes beräknas från riksdagens första dag, enär det eljest kunde inträffa, att något Stats-Utskott icke funnes tillsatt mom den tid, inom hvilken merberörde Kongl, proposition skall öfverlemnas. Kongl. Majit skulle då sakna tillfälle att utöfva den Honom genom grundlagarne lemnade rätt att propositionen till Stats-Utskottet omedelbart öfverlemna. Då förslag, såsom ofvan är nämndt, framställdes, att tiden för riksdagens öppnande skulle beräknas från riksmötets första dag, afgafs ock förslag om samma utgångspunkt för tiden för Utskotts-valen, hvilken tid då från åtta utsträcktes till tolf dagar. Utskottet tror likväl att en tid af tio dagar skall vara för ändamålet tillräcklig. På grund af hvad nu anfördt blifvit, får Konstitutionsutskottet vördsamt tillstyrka följande förändrade lydelse af 27 § I morn. och 2<S § Riksdags-Ordningen samt 53 § RegeringsFormen. Riksdags-Ordningen. § 27- Uo Propositionen, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, hvaraf Stånden hvartdera ett exemplar tillställes, bör inom fjorton dagar vid Lagtima Riksdag och inom en månad vid Urtima, efter den dag, hvartill Riksdagen 'pålyst blifvit, af Konungen öfverlemnas antingen vid det tillfälle, då Riksdag, enligt föregående §, öppnas, eller å Rikssalen annan dag. der Honom så godt synes, eller ock omedelbart till Riksens Ständers Stats-Utskott.
Cederström tyckes känna Skåne mycket väl, och jag vill ej bestrida honom kännedom om denna provins, likasom om öfrige delar af Sverige; jag skulle likväl vilja tilltro äfven mig något begrepp om ställningen i denna provins, då jag der är född och uppfödd; och jag kan försäkra, alt jag skulle kunna visa Friherren så stora olikheter i hemmanens beskaffenhet och lloteringsbesväret, att det till exempel finnes hemman invid Småländska gränsen, bestående af endast ljungfält, utan skog och alla härligheter, som kunna tjena till understöd för underhållandet af ständig soldat, hvilka likväl nu hafva sin soldat lika med de bäst lottade hemman i Malmöhus Län. Hemmanen i Christianstads Län äro i allmänhet mycket olika hemmanen i Malmöhus Län, och jag tror mig känna, att endast nejden kring Christianstad och Engelholm kan jemföras med de bättre trakterne i Malmöhus Län, ehuru den likväl icke i godhet uppgår mot trakten kring Malmö och Ystad. Friherre Cederström har slutligen ansett vådligt, alt en jemkning skul - Den ii December e. m. io5 le äga ratti, hvarigenom Skånsta Regementernes styrka skulle minskas, och jag vill icke i anledning häraf upprepa hvad jag förut sagt; jag vill blott erinra, att det är bättre, att med innevånarnes trefnad och välstånd hafva några Soldater mindre, än att genom deras ökande yäeka missnöje, och slutligen tvinga en stor del Rotehållare alt gå från sina hemman. — Herr Nordenfalk har funnit stadgandet, att de frånvarande skulle anses jakande, icke innebära någon särdeles obillighet, emedrfn hvar och en haft tid, att svara för sig, om han velat. Jag får i anledning häraf erinra, att tiden var så knapp tilltagen, att blott ii dygn förflöto mellan Kungörelsen och sjelfva sammankomsten, så alt flere från hemorten bortovarande Rotehållare icke hunno att gifva Instruclion åt något ombud. Ett bevis, alt denna tid var för korrt, ligger äfven deri, att Utskotten nu funnit 2 månaders rådrum mellan Kungörelsen och sammankomsten behöfligt, hvilket äfven jag tror vara nödvändigt uti en så allvarsam och angelägen sak.
Med tillägg till tullen utaf handelsoch sjöfarts-afgift, tolag, stämpelafgift, våg-, packhusoch arbetspenningar, uppgå sammanlagda införselsafgifterna å 1 K raffinadsocker till fulla 6 sk. banko. Inköpspriset på utländska platsen, inklusive kommissionsoch speditions - Bevitlnings-Utskollets Memorial, N:o 28. 27 kostnader, eller varan fritt ombord, kau öfverhufvud ej antagas lägre än 8 sk. b:ko; frakt och assurans likaså i medeltal ej lägre än 6 rst. banko. Importörens vinst och ersättning för vexelcourtage, porto, magasinskostnad och fyra månaders ränta för möjligt upplag af varan, kunna svårligen tillsamman antagas lägre än 1 sk. 6 rst banko pr ®>. Utländskt raffinadsocker kan vid nuvarande tull och priser således ej införas här och här säljas under 16 sk. banko för skålpundet. Men låt ock antagas blott 15 sk. 4 rst pr U. Enligt kalkylen N:o 2 bör raffinadsocker ej stå Sveriges ångraffinadörer högre än 10 sk. banko pr %, då äfven råsockrets pris, förtulladt, dr i kalkylen intaget. Svenska ångraffinadörernes rena skydd vid 5 sk. tull är således 5 sk. 4 rst banko, eller 8 sk. riksgälds. Raffinadsocker ifrån Norrige, infördt emot half tull till Götheborg och med exportpremie till den 1 Juli 1854, står derstädes, utan någon tillverkningsvinst, Fredrikshalls-bolaget till 11 sk. 1 rst banko pr %, enligt kalkylen N:o 3. Men enligt kalkylen N.o 2 står Götheborgska raffinadörernes raffinadsocker på platsen dem ej högre än 10 sk. banko, uti hvilket produktionspris ändock tillverkningsvinst är inräknad, eller nemligen samma profit, som Ilamburger-raffinadörernes; så att Götheborgs raffinadörer ännu kunna sälja sitt socker med vinst, då Fredrikshalls-sockret ej kan införas ulan förlust.
St:s Bank, så synes mig det vore bättre om BancoUtsk. föresloge ett bancoreglemente, så redigeradt, att det hette: åt bancofullmäktige är uppdraget att iakttaga föreskrifterna uti 5o:de, iog:de, g8:de §§:na RegF:n, och banklagens 5 § etc. Nu är ordalydelsen följande: ”Att jemte fullmäktige i Riksg.cont. i samråd med Konungen utsätta annan riksdagsort.” Uti 8:de mom. sid. 6 förekommer en föreskrift, hvilken är alldeles lika med den, hvilken för närvarande står i bancoreglem:t, men som efter min förmening är oriktig. Det heter nemligen: ”Att, så framt icke vederbörande RiksSt. derom annorlunda förordnat, genom omröstning per capita välja annan revisor och suppleant; börande dervid den främste bland Ståndets fullmäktige i banken föra ordet.” Om det nu skulle hända t. ex., att ordföranden bland bancofullmäktige vore frånvarande, så skulle hedern tillfalla mig att vara främst bland fullmäktige. Men om vid sammanträde med fullmäktige i Riksg.cont. Frih. Rålamb och Hr Uggla infunne sig, så skulle de efter Ridd.Ordmn hafva företräde framför mig. Huru skulle då jag eller någon annan kunna taga ordförandeskapet från dem, då det vore stridande mot Ståndsordningen? Det torde således rätteligen heta: ”Börande dervid den, som bland R. St:s fullmäktige efter Ståndsordningen är den främste, föra ordet.” Samma händelse, som inträffar med R. o. Ad., kan inträffa med PresteSt. hvars ledamöter sitta efter stiften; det kan äfven hända med BorgareSt:s ledamöter, som sitta efter städernes ordning, och med BondeSt:s, hvilka sitta efter ordningen emellan länen. Ännu några anmärkningar har jag att göra i afseende på detta betänk., hvilka jag hade väntat, att min erfarne Den ig Maje. ra. a33 erfarne medbrodpr i banken Hr Rosenblad skulle hafva framställt; men då lian icke är bär, lager jag mig friheten alt framföra deni, ehuru jag icke gillar de ordalag, som Hr Rosenblad begagnat.
Fru Knutson öppnar dörren och man ser henne och fröken Knutson i färd med att taga af sig galoscher och ytterplagg. * FRU KNUTSON. men. Sätt paraplyerna tillhopa der i hörså får jag torka af bukettpapperet det är alldeles genomblötadt... Louise har rest sig och gått gästerna till mötes. Man får väl inte dra syndafloden in i rum net, Agneta så der! Låna mig din näsduk, Fru Knutson och fröken Knutson träda in med blomsterbuketter i händerna. FRU KNUTSON. att gratulera! Räcker fram buketten. Det var ett förskräckligt regnande. God dag, kära Louise! Och har den äran FRÖKEN KNUTSON. buketten. Har den äran att gratulera! Räcker också fram LOUISE. Tack, tack. FRU KNUTSON. delsedagens skull, förstås! Det var ju roligt. Räcker hand. Och se herr literatören! Kommen för fö- 116 - FRÖKEN KNUTSON räcker också hand. LOUISE. bjuda på en kopp kaffe? order åt Botilda. Var så god och stig fram, tant. Får jag Går till köksdörren och ger FRU KNUTSON. Knutson sätter sig på en stol vid bordet. Tackar som bjuder. Tar plats i soffan. Fröken tör, som kommer från stora verlden hvad nytt? VIGGO. Nå, herr litera ett förskräckligt regnande! Ingenting, det jag vet! Annat än, att det är FRU KNUTSON. på orten har det varit alldeles förskräckligt kommer under tak. Nå, det är ju ingenting precis nytt. Här Höt står ute och Gud vet, när det FRÖKEN KNUTSON. sådant här väder kunde det naturligtvis inte bli af. Vi skulle haft skogsparti i Lördags, men i VIGGO. Nej, det förstås. Botilda kommer med kaffekannan; helsar. 117 - FRU KNUTSON nådigt. God dag, Botilda. FRÖKEN KNUTSON. God dag, Botilda. LOUISE. Får jag lof att servera tant? FRU KNUTSON. Tack, mitt barn, tack. * Fröknarna Svensson, Jönsson och Tornström komma in från förstugan, alla med blomsterbuketter i händerna; de helsa: gratulera!
Jag tror att man kail gå för långt i Bestämdhet vid Instructioners afgifvande, och att, med afseende på den fråga, sorn nu är vackt, man icke bör betaga Bankens Styresmän tillfälle af omdöme, medan tillfälle af skygd skulle lgmnas dem, under en på allmänna begreppets och tankarnes område för långt drifven form. — Banken, under skygd af allmänna Lagen, må icke, isolerad, tänka sig såsom den der skall sanctionera Lagen. För det •andra anser jag den föreslagna Författningen invecklad och otydlig, den lyder så: ”Att Gäldenär, som å Ban eoAuctiou inropar en honom förut tillhö - LagUtshottets Etidnknndcn, 899 rig egendom, må vara berätttgad, att vid Jiqviden använda sina egande-rättshandlingar sålunda, att de företes hos Kongl. Majrts Befallningshafvande, alt 1 i ({v i da lionell profva och verkställa, på sätt Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1789 medgifver för Köpare, som förut varit innehafvare af inteckning i fastigheten; dåföljaktligen Gäldenär, sedan han erlagt hvad ej mindre Banken än öfrige Inteckningsliafvare tillkommer, sedermera må från nedsättning af det öfriga af Auctionsskillingen varda befriad.” Men huru hänger detta tillsammans? •— Skall då en Köpare likväl vara ovilkorligen skyldig, att erlägga hvad Inteckningsegare tillkommer? Skall, enligt med 1789 års Författning, Konungens Befallnmgshafvandes laga kraftvunna Utslag på egande-rättshandlingar (yller fasta på fasta) inför Konungens Befallningshafvande företes, för aLt af Konungens Befallningshafvande (ej af Banken) pröfvas. Emot hvad jag intet förstår måste jagreservera mig och anser, jemte hvad jag ofvan anfört, lill svar å de gjorde förfrågningarne, 110g med att Banken ställer sig Lagar och Författningar till efterrättelse. —. Ut Supra.
Ah, det är förfärligt, förfärligt! Sigrid sjönk åter tillsammans; hennes kraft var, bruten. Och Isidor föll på knä vid hennes sida och tog henne på nytt i sin famn. — Min älskling, min älskling, vänd dig icke ifrån mig! Ja, det är sant, jag har en gång känt henne, Hilma Ström. Det var en olycklig förvillelse, men jag har för länge sedan kommit därur, och det är dig jag älskar, dig allena, Sigrid; jag älskar dig öfver allt annat på jorden; du är min sol, mitt lif! Min älskling, vänd dig åter till mig med kärlek i din blick. Min kära, lilla Sigrid, i min själ finnes ju intet kvar af det förflutna. Allt är spårlöst förbi. — Tror du, att det gått spårlöst för henne också? Ah, Isidor, du tänker endast på dig själf nu och icke på den tillvaro du förstört för en annan. För en annan! Nej tvänne varelser har du bragt i skam och elände. Den ena gaf dig sin ungdom och sin oskuld och sitt hjärtas hela brinnande kärlek. Och den andra lilla, späda, som kom till världen utan far och utan namn, hvad skall det bli af henne? Värnlös liksom sin mor skall hon kastas ut i världen, och det är du, Isidor, som en dag skall aflägga räkenskap inför den Högstes domstol. — O, min Gud, — stönade Isidor — om jag ville gifva mitt lif, kunde det ju ändå icke göras ogjordt, det som en gång skett! — Och han stönade på nytt. — Nej, — svarade Sigrid och vände sitt ansikte emot honom, och det for ett förklaradt skimmer öfver hennes drag — det kan ej göras ogjordt, men det kan försonas! Isidor betraktade henne med häpnad-. — Hvad menar du då, att jag skall göra? — Du skall gifva åt modern den upprättelse hon har rätt att fordra och åt ditt barn skall du gifva ett namn och. — Nog, — afbröt Isidor häftigt och reste sig från sin knäböjande ställning. — Jag har erbjudit Hilma det som kunde göras och därmed är det tillräckligt. Hvad bjöd du henne då? Isidor öppnade sin mun för att svara, men han kunde icke få ordet penningar öfver sina läppar. Han gick af och an med stora steg i fru Moss ' sängkammare.
Pitt anslag för utomordentliga behof, som ej kunna förutses, måste förutsätta att det ej, tito m i högst vigtiga och magtpåliggande fall, borde till disposition förekomma; men måste tilli; ka förutsätta, attdssse magtpåliggande fall någon gång kunna va/a af den beskaffenhet, det de icke utan skada blifva allmängjorde. Ar nu Utskottets mening, att uti den expedition som från Kon ungen utgår, exempelvis till RiksgäldsContoiretj för att anordna större elier mindre del af Den 4 April /, m. 5? lilla creditivet, skulle fullständigt uppgifvas de utomordentliga behof och föremål för hvilka summorne erfordrades, så må det vara mig tillåtet att fråga hvartill denna uppgift skulle tjena, och tillika om icke en så beskaffad fö-i reskrift skulle vara möjligtvis skadlig, åtminstone oformlig? Huru skulle man väl .fordra, att, under politiska vådor, då försvarsmedel med försigtighet måste i ordning bringas, uti dispositionen skulle fullständigt uppgilvas de utomordentliga behofven och föremålen: ”för 5,att rusta oss till försvar mot den eller den ”makt erfordre vi den summa &c.,” ty eljest vore ju icke uppgiften fullständig. För öfrigt kunna icke Fullmägtige i RiksgäldsContoiret pröfva om behofven och föremålen äro behÖ» rige: icke heller kunna Riksens Ständers Revisorer göra det: ConstitutionsUtskottet allena tillhör denna pröfning: Revisorerne tillhöra att se till huru medlen blifvit disponerade och redovisade, samt att derom göra anmälan till Rikets Ständer. Revisorerna finna uti RiksgäldsContoiret hvilket verk eller hvilken person som erhållit disposition öfver medlen och dem qvitteradt, detta blir ledningen för redofordrandet; räkenskapen måtte sedan lemna, icke en summarisk utan en speciel redovisning för användandet. Hvarken till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, eller till Revisorerne, eller tili någon annan mellan Riksdagarne verksam authoritet, existerar någon redovisningsskyldighet, vare sig summarisk eller speciel, för Konungens beslut och dispositioner.
SJlajttS od) kronans till ©tats*;28erfet anjlagne räntor, fatnt uppbörden ocb redowiSningen, forn nu äro gallanDc, eller framdeles funna utfärdas, (fola jent'' roal i allt, forn angar Söewillningen, landa Uppbördsman od) de flere weder* börande till ofelbar efterlefnad. Socf må, i Sandöböcfer och räfningar, $5e* winningen od) öfrige 9ttfögäldö*£ontoret tilljlagne fonder icfe famtnanblattdaS med ©tatskontorets od) andra <3BerfS medel. §. 152. öfwer tjela SöewiHningen efter denna ©tadga jfall för @tocfi)OlmS flad af krono*UppbördS*kamereraren och för Janett af SanDSkontoren, wid an* fwar, upprättas fammandrag, i nogafte öfwerenSftämmelfe med de härwid bi* lagde gormulärer, harwid flörfla uppmärffamljet bör anmändaS, att alla uppgifter blifwa med werf liga förhållandet enlige, hwilfa fammandrag af £>f* wer*©tåtf>ållaren od) konungens sScfalIningSl)afmande till SitfSgäldSkontoret infändaS inom januari månads flut under uppbördsåret.
Genom en förändrad flyttningstid stnlle äfwen obilligheten för» swinna af nuwarande skyldighet alt för tjenstefolk erlag» ga Krono Utstyldcr för hela äret ehuru genom afflyttning eller dödsfall efter Martii mänad, husbonden blifwer l saknad af dem, den angelägnaste delen af är ret eller bergnings-kiden, dä deremot man skäligen icke borde derwid göra swärighet att betala för hela ärec, om man begagnade tjenstehjonet en lika käng tid ifrän början af bergningS-tiven eller ett halft är ifrLn nu föreflague flyttningstid. Denna förändring i flyttningskiden till den 16 Junii eller Midsommaren , more äfwen lämplig i det afseende att dä Upbörds-ärek med Maji mänad tager sin början, och detsamma i det närmaste stulle öfwerensstämma med tjenste-ärek, hwarcmot nn inträffar, alt sju mänader af rjensteärek förbigä dek uppbördsär, hwarmed ett Tjenstehjons Urstylder taga börian, och som beräknas för fullt är nästkommande Michaelis, dä Ukwäl efter tjenstehjonets flyttning i annan tjepst sflr mänader äterstar pä samma Upbörds-är hwilket förHällande dä förändringar i Utflylder för Tjenstehjorr ester olisa Bewillnings» grunder inträffa werkeiigen föranleder till oredighet och en mindre noggran rattwisa. Det torde synas blifwa en olägenhet, atk Z?te Bands:drg Afd. ^2 ge - iZZ'6 Den^2 8> Zebruarir genom en af föregäende flät nyttig och lämplig förändring i flyktnings-liden, riden för Kronans Upbörd mäste framflyttas ifrän November till Januarii manad, sä framt ej Mantalsjtrisningen skulle under bergningstiden förrättas, men dä deremot i öfwerwägande kommer dels akt
Enligt hvad Utskottet haft tillfälle inhemta, tillskyndas Gottlands invånare ofta olägenhet derigenom, att, då posten emellan nämnde ö och fasta landet, vintertiden endast en gång i veckan fortskaffas, tillfällen försummas till densammas öfyerförande andra dagar i veckan, då gynnande vind och 4 Stats-Ulskottcts Utlåtande, N:o 136. frånvaron af drif-is sådant medgifva, äfvensom en betydlig fördel uti postens skyndsammare förskaffande kan beredas äfven den tid af året, då post-communicalionen emellan Gottland och fasta landet besörjes medelst ångfartyg, så framt posten från nämnde ö sättes i förbindelse med den södra snällposten; i följd hvaraf, och då icke allenast genom Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet i utlåtandet, N:o 33, 28:de punkten hemställt, rörande dispositionen af öfverskotten å postmedlen, erforderliga medel synes böra blifva att tillgå för de förbättringar uti postväsendet, som finnas vara af behof påkallade, utan äfven vid det förhållande, att för postens transporterande vintertiden mellan Gottland och svenska kusten erlägges betalning, icke för hvarje post, utan för hvarje serskildt tillfälle, då en eller flera poster kunna öfverföras, tillökning i kostnaden för den dubbla postföringen icke torde blifva af serdeles betydenhet, Utskottet tillstyrker, alt Rikets Ständer måtte i underdånighet fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet å nu ifrågasatte förbättringar i postföringen emellan Gottland och fasta landet, med anhållan, att Kongl. Maj:t, om det utan alltför stor uppoffring befinnes vara verkställbar^ täcktes anbefalla sådane åtgärder, hvarigenom Gottland kunde erhålla postgång tväune gånger i veckan, äfven under vintermånaderna, samt posten från nämnde ö sättas i förbindelse med den södra snällposten. Slockholm den i3 Januari 1845. lVo Ank. till Exp. Utsk. den 15 Jan. kl. 11 f. m.
§ Kan ej utrönas hvilken eller hvilka tillfogat den döde skador, som i och för sig eller i förening varit Iifsfarliga; vare straffet för den, som i uppsåt alt döda gjort våld å den drapne, straffarbete i högst sex år; för den, som med berådt mod, men utan sådant uppsåt, som sagdt är, deltagit i misshandeln, straffarbete i högst fyra är; och för den, som af hastigt mod och ulan uppsåt alt döda varit i gerninyen delaktig, straffarbete i högst tvä år. § 9. Ar någon ouppsåtligen, genom vårdslöshet, oförsigtighet eller försummelse, vållande till annans död; dömes till böter från och med femtio till och med femhundra Riksdaler eller fängelse från och med tvä till och med sex■ månader. Bik. till R. St. Prot. 1859 §• 1860. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 18 138 Expedit io nsUts ko t te Is Förslag till undnrd. Skrifvelse N:o 175. Far vållandet synnerligen groft; dä må till straffarbete frun och med sex månader till och med två år dömas. § 10. För dråp, sota pröfvas hafva timål mera (i/ våda, än af vållande, skatt ef någon tilt straff dömas. Om såramål och ringare misshandel. § 11- Har någon misshandlat annan så, att han deraf mistat talförmåga, syn eller hörsel, eller fatt svårt lyte eller annat svårt kroppsfel eller stadigvarande svårt men å sin hetsa, eller råkat i lifs far lig sjukdom, och var någon sådan skada, som sagd är, åsyftad, dörnes, om skadan skedde med berådt mod, till straffarbete från och med sex till och med tio år, och, om den skedde af hastigt mod. till straffarbete från och med två lill och med sex år. § 1*.