Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru med Bo-delning skall förfaras , om makarne inbördes eller efterlefvande maka och den dödas arfvingar skola varda säkre för de anspråk , som boets före dess delning tillvarande Borgenärer i en framtid kunna göra å den egendom, som vid delningen tillfallit den etie eller andre makan, eller afvingarne , är ett ämne , soi-u under benämning af Boskillnadsmål blifvit i sammanhang med Concurs-X’örfattningen afhandladt , på den grund, att Borgenärer, i de fall då boskillnad må sökas, likasom vid annan Concurs böra genom offentlig stämning kallas att deras rätt bevaka. I båda makarnes lifstid kunna frågor om boskillnad dem emellan yppas i de fall: i:mo Att mannen afträdt sin egendom till Borgenärer, och att Hustrun vill undanskifta antingen sin enskilda egendom eller ock både den och sin giftorätt i boel, emedan hon fö i menar gälden vara af sadan beskaffenhet, att mannen ensam derföre svara bör, — och 2:0 Att endera makan, utan att dep andres egendom afträdd är, vill skif - Konungens Nåd. Propositionen 32-gr fa undan enskild egendom eller giftorätt eller bada, för att undgå att dermed betala gäld , hvarföre den andra makan likaledes bör ensam i ansvar stå. I första fallet har Committéen, enär hustrun,' såsom stående under mannens målsmanskap, ej kan vara satt i stånd, att sjelf känna eller bevaka sin rätt , föreslagit att hon vid Concurs Domstolen bör höras och förses* med biträde af god man, samt att lika tid till bevakning af Hustruns rätt må beviljas, som för anmälan af Borgenärers fordringar stadgadt är. I andra fallet åter har Committéen, till förekommande deraf, att den ene makan skulle kunna utan uppenbara skäl blottställa den andre för äfventyret af dess samtelige Borgenärers sammankallande i likhet med hvad förr stadgadt är, ansett en sådan påföljd böra bero af boets tillstånd, såsom det vid' ordentligen förrättad uppteckning utrönes.
Och vi försäkrade honom naturligtvis, att Sixterl inte mer fick lof att sticka ner någon kalf, samt hade i nästa fem minuter glömt det hela. Men när pojken på kvällen, efter att som vanligt ha uppehållit sig hela eftermiddagen i stall och på gälle borta i gården, kom hem, upprepade han åter sitt: «der Sixterl darf’s Kalbi nit mehr abstecha!» Och hela aftonen satt han och stirrade ut framför sig och grubblade med stora ögon och upprepade dessa samma ord. De voro också de sista han sade, innan han gick i säng. Som vi derefter åter suto samman allena ut på kvällen, min hustru och jag, efter att allt borta i gården gått till hvila och ljusen nere i byn redan mest voro släckta, lyfte vi begge plötsligt på en gång våra hufvuden, sågo stumt och frågande på hvarandra, och lyssnade. Efter en stund hörde vi åter begge två helt tydligt precis samma underligt dofva ljud. «Hvad är det?» sporde min hustru hastigt, med något skrämdt i blicken. Vi höllo andan och lyssnade igen. För tredje gången samma ljud; och då förstod jag, hvad det var. Det kom borta från gården, från stallet; och det var helt enkelt komodern, som råmade ut i natten efter sin unge, hvilken icke mera fans der. Vi gingo till sängs och släckte ljuset. Det var en mörk natt; icke ett ljud att höra. Men med bestämda mellanrum trängde det dofva råmandet öfver till oss, som ljudet af en aflägsen sjöklocka. Jag hörde min hustru röra på sig i en orolig sömn och andas oregelbundet som i en dålig dröm; derpå insomnade äfven jag. Jag vet inte, hur länge jag sofvit, då jag plötsligt fann mig ligga der blixt vaken. Jag stirrade ut i en komplett svart natt och fann mig lyssna efter något, som jag icke visste hvad det var. Med ens råmade det, — tungt, doft, stilla, utdraget. Blef stilla igen; svart, tomt, tyst. Och så om igen, — ännu dofvare, ännu utdragnare, och så själatungt, att det kved till inne i mig sjelf.
Presle-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående ytterligare anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län. (Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 95.) S. A. K. Sedan, — i anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning derom, att Rikets Ständer måtte dels, till beredande af arbetsförtjenst åt den, i följd af den inträffade bomullsbristen, arbetslösa befolkningen inom Marks härad, anvisa medel till omläggning af allmänna landsvägen emellan Borås stad och Sundholms gästgifvaregård, dels ock bevilja ett anslag af 20,000 R:dr till understöd åt den stora mängd utfattiga personer i samma härad, hvilka genom den saknade arbetsförtjensten råkat 1 verklig nöd, — Rikets Ständer, uti den 26 sistlidne Mars lill E. K. Majit aflåten skrifvelse, utan att då yttra sig angående frågan om berörda fattigunderstöd, i underdånighet anmält, att Rikets Ständer funnit skäligt anvisa det för ifrågavarande vägomläggning begärda anslag af 60,000 R:dr; så har É. K. Majit genom nådig Proposition af den 17 i förliden månad gifvil Rikets Ständer tillkänna, huruledes Örby, Thorestorps, Surteby, Berghems. Sätila och Seglora pastoraler inom lorenämnda härad, genom dertill å allmänna kommunalstämmor utsedda ombud, hvilka i hufvudstaden sig inställt, hos E. K. Majit gjort underdånig framställning om en snar mellankomst från det allmännas sida lill lindrande af den talrika fattiga och arbetslösa befolkningens ställning. Af de (ill E. K. Majit ingifna, pä husförhörslängderna grundade förteckningar öfver de personer inom ofvannämnde pastorater, som af väfnadsslöjden haft sin hufvudsakliga utkomst, hade inhemtats, all dessa personers antal uppginge till 10,470, deraf likväl 1,021 personer vore fabriksarbetare, till hvilkas underhåll fabriksegarne äro skyldige att bidraga.
Tianen och en student Stenius, och bidrog ganska mycket till att drifva fienden utur detta landskap. I Nerpes socken uti södra Österbotten, togo inbyggarne, anförde af en under-officer Wikström, 150 man af kejsarens lif-kossacker till fånga. Ännu ett bevis på Finska folkets patriotism, vill jag anföra. Flere bönder från Walgrunds by i Mustasaari socken och Wasa län, hade, den tid vår armée stod i Wasa, derstädes uttagit mjöl att förbakas till bröd för krigshärens behof. Då vi sedermera drogo oss tillbaka och Ryska trupperna redan innehade hela landet omkring Wasa, smögo dessa bönder sig, i trots af många faror, till Brahestad, 28 mil ifrån Wasa, och återlemnade i bröd hvad de i mjöl emottagit. En sådan anda rådde hos Finska nationen. Jag talade sjelf vid flere af denna deputation, och kan således bevittna sanningen af hvad jag anfört.] Men äfven hos Sveriges invånare felades ingalunda en varm fosterlandskänsla. Fyratio bataljoner landtvärn blefvo utan knot utskrifna. Betydliga bidrag till fäderneslandets räddning lemnades af enskildte personer från alla håll, och både fattiga och rika täflade med hvarandra, att genom frivilliga gåfvor ådagalägga sitt nit. Till och med Lapparne i Westerbotten gjorde sammanskott af matvaror för krigshärens behof. Lifvade af en sådan anda och beredde till hvarje uppoffring, hvad skulle icke Svenska och Finska folken förenade bordt kunna uträtta, om de haft en konung eller en befälhafvare, som förstått att rätt underhålla deras patriotiska tänkesätt, eller att begagna den rådande sinnesstämningen! Men Finnarne lemnades åt sitt öde, utan understöd, och de få hjelpsändningarne från Sverige blefvo ändamålslöst använde. Sveriges raska och modiga ynglingar förgingos af brist och elände, under det Finska hären dagligen minskades genom sina dyrt köpta segrar. I Finland gick det sannerligen ganska bedröfligt, illa och långsamt.
Ex Protocollo. Carl von Schantz. Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mars 1854, kl. 5 e. m. Kongl. Maj:ls Nådiga Svar vppå Rikets Stunders underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängning; Gifvet Stockholms Slott den 25 Februari 1854. Jemte anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hnfvudsaklig vigt, ännu återstå att af Rikets Ständer handläggas under nu pågående riksdag, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den 22 innevarande månad, hos Kongl. Maj:t äskat, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 1 nästkommande Mars. Kongl. Maj:t har i anledning häraf, och på grund af stadgandet i 109 § Regerings-formen samt 80 § Riksdags-ordningen, velat i Kader förklarai, att riksdagen må med den sålunda äskade tiden af en månad förlängas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. i OSCAR. J. F. Fåhraeus. Maj:ts Nåd. Svar, N:o 58. •• Utdrag af Protokollet öfver Civil-Arenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet, å Stockholms Slott den 25 Februari 1854. Närvarande: Hans Excellens, Justitia; Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhraeus, Gripenstedt, Grefve Mörner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe.
M:s sätt alt begagna denna rättighet, då jag tvärtom vet och erkänner, alt den på eli förtjenstfull! sätt utöfvals och utöfvas; men det är, emedan jag önskar att R. o. Ad. mätte bemöta BondeSt. på ett sätt, som det höfves Adelsmannen att bemöta Odalmannen, brödrenen broder, som jag vördsamt tillstyrker bifall ä nu förevar, betänk. Hr Lagerhjelm: Hr von Hartmansdorff har till en del instämt i hvad jag anfört och gillat den grundsats, i detta ämne, hvarifrån jag utgått, och han har, såsom mig synes, vederlagt de talare som varit af motsatt åsigt. Detta gör att jag icke vidare anser mig behöfva yttra något ord i afseende på det rationella af sjelfva stadgandet. Deremot äro vi af olika tankar i afseende på det sätt hvarpå frågan nu bör behandlas, äfvensom röride den form, som detta lagstadgande bör ega. Han har åberopat naturen af stadgandet, såsom till finnandes i grundlag, och sagt att delta icke är BondeStis ensak, och alt förhållandet icke är så direkt emellan nämnde Stånd och den andra Statsmagten som jag yrkat; men jag frågar: kan man väl påstå att den omständigheten, alt detta stadgande nu finnes intaget i grundlagen, är tillräckligt bevisande för satsen, att icke eli sådant stadgande i stället borde förekomma under formen af en Stånds-ordning, som icke funnes i grundlagen intagen, blott åberopad, liksom Ridd.- Ordn.? Eger en sådan systematisk och logisk ordning, och ett så bestämdt och gifvet sammanhang i grundlagarne, i allmänhet icke rum; då kan man ej af stadgandets befintlighet i Riksd.Ordn. hemta ett inkast emot min sats, att nemi. rätta stället för ett sådant stadgande vore en Slånds-ordning! Nu kan man visst fråga, hvarföre icke så skedde vid grundlagens stiftande? Javäl! Men sva1- ret ligger ock tillhands, nemi. alt när Riksd.Ordn. skrefs, fanns icke någon sådan Stånds-ordning, och det var då ganska naturligt att stadgandet intogs på det stället, der det nu står. En sådan saknas ännu.
Dih. lill It. St. Bilaga Litt. B till Stats-Utskottets Memorial N:o 338. Rikets Ständers Riksgäldskontor Inkomster utom Allmänna Bevillningen och Rreditiv-afbetalningar samt till extra eller tillfälliga Statsutgifter anvisade tillgångar. Hafva utgjort Antagas komma att utgöra år 1843. år 1846. år 1847. Summa. Stockholm den 17 Oktober 1848. C. G. Stuart. Siats-Utskottets Memorial, N.is 339 och 340. I N:o 339. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Okt. kl. 12 midd. Memorial, angående den upprättade nya riks staten. Sedan ej mindre de till ordinarie statsregleringen hörande inkomsters beräkning, an ock utgifterna å riksstatens luilvudtitlar blifvit af Rikets Ständer slutligen fastställda, får Stats-utskottet, med åberopande af sitt rörande statsfyllnadssummans belopp m. m. under N:o 338 serskildt afgifna memorial, härmedelst anmäla, det riksstat blifvit upprättad att gälla för år 1849 och följande åren, intilldess nästa statsreglering vidtager; hemställande Utskottet, att nämnde riksstat, försedd med Herr Landt-marskalkens och Herrar Talmäns underskrifter, måtte till Kongl. Majrt i underdånighet öfverlemnas. Stockholm den 17 Oktober 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Okt. kl. 12 snidd. Memorial, med ytterligare upplysningar, i fråga om återbekommandet af förbindelserna för de fordna Svenska statslånen i Holland. Uti det under N:o 78 afgilna Utlåtande, angående Riksgäldskontorets förvaltning sedan sistlidne riksdag, förklarade Stats-utskottet, sid. 23, 24, sig vilja meddela Rikets Ständer de ytterligare upplysningar, som under innevarande riksdags lopp kunde erhållas om det hos vederbörlig domstol i Amsterdam anhängiga mål, rörande återställandet af hufvudförbindelserna, jemte öfriga icke återbekorana handlingar, för de af svenska staten i Holland upptagna lån.
Brefvet den 23 Junii 1806 innehåller, att, enär anmäldt blifvit, det ruslningshästarne vid Indelta Cavalleriet illa fodrades och orsaken dertill befunnits vara, att den för vanvård af rustningshästar fastställde plikt vore för liten i jemförelse med hvad som betalades för foderlega, så att ren vinst för Rusthållarne uppkomme att hålla hästarne illa fodrade; bief nämnde plikt sålunda förhöjd, att Rusthållare, som vansköter ruslningshäst, skall böta 20 R:dr Banco, om det inträffar vintertiden, och 10 R:dr samma mynt, då hästen utsvältes på gräsbete; och att, jemlikt Kongl. Förordningen den 2 September 1^83 samt 2 och 3 Mom. af 24 §• i 3 Delen af Kongl. Majrts för Armeen, år 181g, utfärdade Tjenstgörings-Reglemente, följande föreskrifter äro gifna och gällande, nemligen: att Besigtningsoch Åderlåtningsmöten skola hållas 2ine gånger om året, våren och hösten, och utsättas af Regements-Chefen, som anmodar Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, alt till hvart möles-slälle förordna något ombud, äfvensom att genom Kun görelse antyda Rusthållarne, att sjelfve eller genom ombud dervid närvara; skolande Esquadrons-Chefen och Kongl. Majts Befallningshafvandes Ombud dervid besigtiga hästarnes bekaffenbet till hull och ryckt, göra sig underrättade huru de varit skötte och underhållne, samt öfver de hästar, sorn dervid kunna finnas vara utsvultne och vanskötte eller på annat sätt skadade och illa (arne, upprätta och underskrifva en noga förteckning, hvilken genast bör insändas till Kongl. Majlis Befallningshafvande, som oförtöfvadt fäller den brottslige, efter hvarje måls beskaffenhet, till de utsatte böter; men, derest x något mål så serskilda omständigheter sig förete, alt genom vittnens förhör elier annan undersökning Ålim.
Men då han utgången var, begynte han förkunna mycket, och berykta det som skedt var; så att han icke nu mer kunde uppenbarliga gå in uti staden, utan blef ute i öde rum; och de kommo till honom af alla ändar. Och efter några dagar gick han åter in i Capernaum; och det spordes, att han var i huset. Och straxt församlades der månge, så att de icke rum hade, icke heller utanför dörrene; och han hade tal för dem. Och de hade fram för honom en borttagnan, den der framburen var af fyra. Och då de icke kunde komma till honom, för folkets skull, refvo de taket på huset, der han var; och gjorde ett hål på taket, och med tåg släppte neder sängena, der den borttagne uti låg. När Jesus såg deras tro, sade han till den borttagna: Min son, dina synder vare dig förlåtna. Så voro der någre utaf de Skriftlärde sittande, som tänkte i sin hjerta: Hvi talar denne sådana hädelse? Ho kan förlåta synder, utan allena Gud? Och straxt Jesus förnam det i sinom anda, att de sådant tänkte vid sig sjelfva, sade han till dem: Hvi tänken I sådant i edor hjerta? Hvilket är lättare säga till den borttagna: Dina synder vare dig förlåtna; eller säga: Statt upp, och tag dina säng och gack? Men på det I skolen veta, att menniskones Son hafver magt på jordene förlåta synder, sade han till den borttagna: Dig säger jag: Statt upp; tag dina säng, och gack i ditt hus. Och straxt stod han upp, tog sina säng, och gick ut i allas deras åsyn; så att alle undrade storliga, och prisade Gud, sägande: Sådant såge vi aldrig. Och han gick åter ut till hafvet; och allt folket kom till honom, och han lärde dem. Och då Jesus gick der fram, såg han Levi, Alphei son, sittandes vid tullen, och sade till honom: Följ mig. Och han stod upp, och följde honom.
I fuld orden, under vaiende faner og med fuld musik drager toget dsted om morgenen, pigerne, med de mindste i spidsen, ledsagede af sine larere, derefter gutterne med gelrar p&amp; skulderen, ens ' kladte; under militsr komando, og tilsidst ~ambulancell, en hövogn, prydet med auibulanceflag, fuldpakket af kåber, scliawler, velforsynede nistekurve - hvert barn tager sin mad med sig - og de små, der bliver tratte. Der gjöres ofte rast, og nasteii hver gang må der spises, for a v i er sk sultne s b; men inödrene kjender apetiten, og der er forsyning nok. S % ' vandres der videre gjennem skov og ' dal, musikken spiller, eller börnene synger, undertiden in&amp; de give a d t s k for sin f r i d i jiiblende liurraråb, og s&amp; omsider n&amp;r nian frem til stedet, 1 i n r dagen skal tilbringes. Og hvar de kan spise, de små! J o miiidre de er, jo mere går der ned, alt skal absolut forteres, helst med en gang. Og s % spiller musikken, der leges og danses af store og smL i al uskyldighed, i jiibel og glade, larerne deltager i legen, hjalper og veileder, ' passer på, .at alt går pent til. Men solen begynder a t gjöre lange skygger, det förste signal lyder til opbrud,. töiet samles, og ordnes, ved det andet stiller troppen L 145 - sig i tilvant orden, ved det tredie lyder » fremad, marsclio.
Spetsamossen: I. 47, R. 50; B II. 465, 482, A. 482; E. lil. 58. — N:o 26, till Rikets Ständer, angående fortfarande Kurhusafgift: I. 47. R. 50; B. II. 208, 232, 236, A. 236, E. 324. — N:0 27, till Rikets Ständer, angående ersättning af Statsverket till Irenne Ofiicers-enkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap: I. 47, R. 50; B. VII. 65, 77, A. 77, E. 246. — N:o 28, till Rikets Ständer, i anledning af Cimbrishamns stads ansökning om eftergift af återstoden å ett staden bevil - 192 _ p _ jarit amorteringslån: I. 48, R. 50, B. 180, 194, A. 194, E. 492. Propositioner och Skrifvelse^ Kongl. Maj:ts Nådiga: — N:o 29, till Rikets Ständer, angående hegardt anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägs-anläsgning af allmänna medel anvisade lån: I. 48, R. 50; B. II. 83, 173, 191, A. 197, U. 465, 482, A. 482, E. 256. — N:o 30, till Rikets Ständer, angående •— N:o 46, till Rikets Ständer, om förhöjd pension åt KammarRätts-Rådet G. Vll. 10, 12, A. 12; E. V. 581. — N:o 49, tili Rikets Ständer, angående pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Justitie-Rådet m. m. Propositioner och Skrifvelser, Kongl.
Rese-förbud för gäldenär, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadganden derom: B. Restitution af bran vins-till verk nings-afgift, i anledning af väckt fråga derom vid export till utrikes ort: B. V. 76, 130, 215, A. 220, B. 550, 553, A. 553, E. 702. — af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren tili Stats-verket inbetaldt ersättnings-belopp, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition derom: B. II. 297, 531, 535, A. 535, E. 613. Reutercrona, Carl Axel, dess yttrande: I. 510. Reutercrona, Göran, dess yttrande. I. 474. Reutersvärd, Patrik Oskar, dess yttranden: I. 341; III. 225; IV. 146, 431, 501. — R — 155 Revision af taxan för trafiken å Trollhätte kanaloch slusslinier, i anledning af väckt motion derom: B. III. 266, 476, 512, A. 514; B. V. 563, 591, A. 591. — af Stadgarne för Teknologiska Institutet och Tekniska elementar-skelorna i riket, i anledning af väckt motion derom: B. II. 658; lil. 129, 475, A. 475. Revisionsoch Riksdags-kostnader, med förslag till stadganden i Riksgälds-Kontorets Reglemente angående de med ordinarie Stals-regleringen gemenskap egande utgifter samt de på Kontoret anvisade kreditiver och derifrån utgående revisionsoch riksdags-kostnader. aflöningar m. m., äfvensom angående Riksgälds-Kontorets inkomster samt uppbörden af dit ingående bevillningsmed flere medel: B. V. 662, 665, A. 665.
Jag bekänner öppet, att jag ej förmår inse någon nytta af den ifrågavarande; och af allt, som yttrats derför, har jag ej kunnat upptäcka något annat, hvari dess arcanum skulle bestå, än att den förmenas skola sätta R. St. ur tillfälle att än en gång förstöra myntets stadga, genom att, i bchofvets stund, återigen tillgripa sedelfabricationseller, rättare sagdt, förfalskningssystemet. Regeringen skulle då säga n e j och på detta sätt rädda och upprätthålla ordningen. Nå väl! antagom, att Regeringen säde detta nej; att hon nu hellre afsade sig alla anslag, creditiver otc., än hon tillgrepe den tillförne vid åtskilliga tillfällen, i följd af hennes inflytelse och medverkan, begagnade utvägen att förstöra myntet: har hon då icke i denna stund, med bibehållande af 72 §:s nu ägande lydelse, i sin magt att i verkligheten hindra R. St. från detta våld mot den enskildes förmögenhet? Ilar hon icke en banklag, af Konung och Ständer gemensamt stiftad, hvilken gifver Svea Hofrätt ali erforderlig magt att, när inlösen af bancosedel mot silfver vägras, sätta Banken i concurstillstånd? Är det icke redan gifvet, att då grundlagen i intet fall tillåter R. St. att ensamme stifta lag, de ordningar, stadgar och reglementen, sorn Ständerna kunna göra för Banken, måste vara enliga med allmänna lagen i allt, Den 11 Mara f. m. sorn rörer förhållandena med allmänheten; och behofvet af Konungens sanction å Ständernas beslut, så snart det skall antaga form af allmänt påbud, eller innehålla någon för domstolarna gällande föreskrift, ligger ju i sakens natur. Nå väl! den föreslagna förändringen är ju således ej heller i dessa afseenden behöflig; och tror man väl, att hvad som kunde ostraffadt ske, så länge Bankens ärender och R. St:s beslut derutinnan förblefvo en hemlighet för åratal, kan ens försökas nu, då hela landet skulle veta derom, inom åtta dagar?
Jag känner personligen ganska många sådane män i Toscana. Här hemma kan man särskildt i de Amicis ' böcker göra bekantskap med ett sådant temperament. En icke ringa del af de Amicis ' litterära storhet ligger i den spontanitet, hvarmed hans rika personlighet reflekteras i hans stil. I lefvande lifvet träffar man ofta på skaplynnen, som likna hans, naiva, naturliga, lifligt mottagliga människor. Men när dessa skola sätta sig ned och skrifva t. ex. ett bref, intages högsätet i hjärnan af den italienska formaliteten, som trifves sida om sida med deras varma liflighet, och deras bref blifva små mästerstycken af stilistisk svarfvarkonst, där meningarne ligga inom hvarandra, ■som elfenbenskulorna i en kinesisk leksak. När de Amicis sätter sig att skrifva, » öppnar han slussportarne, och ordflödet kommer störtande, omedelbart som - vore det muntligt, blott mera vårdadt och siktadt. Denna naturlighet är just lians konst. Därföre kan man ock hänvisa till de Amicis ' böcker som en spegelbild af en sida i det italienska lynnet. Läs dem och säg sedan, om icke sådana enkla, älskliga, hjärtliga, rikt och lifligt begåfvade individer ha alla Svensk Tidskrift 1891. ITALIENSKT FAMILJELIF. förutsättningar för att bli goda och lyckliga äkta män — om de blott finge hustrur, som passade dem. Kvinnorna åter äro anspråkslösa, äfven de — bredvid eller nedom en viss fåfänga, oftast af ganska oskyldig art. De ha ej våra komplicerade behof, taga detta enkla lif gladt, icke surt, och äro vana vid att själfva hjälpa till i huset. Konstmässiga handarbeten äro icke deras sak, men i skötseln af sitt hus ha de ofta en driftighet och en snabb, praktisk blick, som man allt för ofta ' saknar hos » husliga » nordiska matmödrar. Familjemedlemmarnes » komfort » vårdas därvid nog icke så ängsligt som hos oss, det husliga maskineriet är hvarken så fulländadt eller så tyst.