Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 71 öre eller i medeltal omkring 8,556,000 R:dr, och lagstiftningen såväl härutinnan som angående sjelfva afgiften vid denna riksdag lemnats oförändrad samt anledning således icke deraf, likasom icke heller i öfrigt, förefinnes att för den kommande statsreglerings-perioden antaga hvarken tillökning eller minskning, vare sig i konsumtion eller produktion, hafva Rikets Ständer ansett årliga inkomsten af brånvinsbrånningsafgiften böra med all säkerhet uppgå till det i E. K. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof upptagna belopp af brutto hvartill den derföre blifvit af Rikets Ständer beräknad. Summa extra ordinarie inkomster R:mt R:dr 24,600,000. Varande alltså Statsverkets ordinarie och extra ordinarie inkomster upptagne till ett 8ammanlagdt belopp af 32,909,950 Riksdaler Riksmynt. Utom den allmänna bevillningen omförmåles uti 60 § Regeringsformen bland öfriga hår ofvan omhandlade bevillnings-titlar äfven accis-me lel, hvilka förut, under benämning Salu-accis af städerna, utgått från de få bland rikets städer, uti hvilka rättighet att afgiftsfritt införa och försälja kött, bröd och dricka ännu icke blifvit landtmannen medgifven; men sedan dessa städer, nemligen Christinehamn, enligt nådiga Skrifvelsen den 2:dra Maj 1862, samt Borås, Mariestad, Lidköping, Marstrand, Engelholm och Kongsbacka, jemlikt Kongl. Brefven den 30:de December samma år, åfvensom nu sednast städerna Linköping, Söderköping, Wadstena och Skenninge, enligt nådiga Skrifvelsen den 30 sisth Januari, förklarat sig villiga att mot befrielse från saluaccis-afgiften megifva upphörandet af berörda inskränkning, har, på sått E. K. Maj:t äfven i nåder föreslagit, denna inkomst-titel blifvit från beräkningen af Statsverkets inkomster utesluten.
Anders Tunell; 5:o ang:de ändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvins tillverkning; 6:o ang:de förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilde af kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län, samt om dispositionen af stubböresmedlen; 7:0 ang:de kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvägsanläggningen emellan Gellivara malmfält och Luleå eif; Den 10 Jannavi. 57 8:0 ang:de afsöndring af jord från Ronö kungsgård för utvidgande af Rönö församlings kyrkogård m. m.; 9:o ang:de anslag af prostetunnor från Envikens, Malingsbo och Ludvika pastorater af Westerås stift; 10:o om anslag af prostetunnor från Bodarne och Skagerhults socknar i Orebro län till prosten i Edsbergs kontrakt af Strengnäs stift; ll:o om beviljande af prostetunna för Ramsjö, församling i Gefleborgs län till prosten i Helsinglands Vestra Ofra kontrakt af Upsala stift; 12:o om anslag för år 1866 till biträde vid handläggning af de i Ecklesiastik-Dep:tet förekommande ärenden rörande lönereglering för presterskapet i riket; 13:o ang;de fortfarande årlig kurhus-afgift; 14:o ang:de ersättning för hushyresmedel åt fyra lektorer vid elementar-läroverket i Strengnäs; 15:o angde ett årligt anslag af 500 rdr till hushyresersättning åt Rektorn vid högre elementar-läroverket i Westerås; samt Skrifvelse: 16:o ang:de väckt fråga om öfverflyttning på kronan af bestyret med anskaffning och underhåll af båtsmännens kappsäckar och s. k. småpersedlar. Sedan Hr Stats-Rådet utbeledsagats, blefvo samtlige Kongl, Propos:ne och den Kongl. Skrifvelse!) föredragne och lagde på bordet. Justerades 2 prot.-utdrag för den 5 dennes och profit för den 5 sisth December. Hr Lagergren, Anders, anförde skriftligen: Mot Högloft. R. 0.
M:t i underdånighet anhålla, det stadgas måtte, att dramatiskt arbete, utan afseende derå, om det varit genom tryck allmängjordt, icke må, ulan rätte egarens tillstånd, uppföras på skådeplats, förr än feni år förflutit efter det samma arbete med författarens begifvande blifvit första gången uppfördt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Mars 1851. Expediiions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Fehr. 1851. Preste-Ståndet den 1 Mars — Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den 1 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förhöjning i dagtraktamente för Gottlands National-Beväring under exercistid. (Stats-Utsk. Uti., N:o 35.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar framställning blifvit gjord, i ändamål att afhjelpa det missförhållande, att den del af manskapet bland Gottlands national-beväring, hvilken bildar jägarestyrkan och som tillsammans med Wisby bevärings-artilleri vanligtvis uppginge till omkring 4,000 man, under den tid af sex dagar, in och utryckningsdagarne oberäknade, då denna trupp till vapenöfning kompanieller bataljonsvis årligen är sammandragen, i traktamente erhåller endast 8 skillingar för hvarje af dessa dagar, eller 1 R:dr för bela mötet, i olikhet med beväringen på fasta landet, som, utom 4 sk. i beklädnadsbidrag, åtnjuter 12 sk. i underhåll per dag; och som Rikets Ständer härvid ansett en förhöjning i underhållet för Gottlands national-beväring under exercistider vara hillig och rättvis, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att vid beväringsmanskapets öfningar på Gottland de heväringsskyldige derstädes måtte åtnjuta ett underhåll, motsvarande det, som beväringsmanskapet uti rikets öfriga provinser under vapenöfningarne undfå. Rikets Ständer framhärda etc.
Uppå beröm gjorb framftädning ffar fongt. 9Jiaj:t funnit gobt förorbtta, att »ib bet på readtntett fudjlättbiga elementarläromerfet i ^ttbifö»ad unber»töningen inom be t»å Ifögfta flafterna må, meb iafttagaitbe i öfrigt af If »ab forn för läro»erf af omförmälba bejTaf* Silf. titt 91. ©t. spröt. 1859—1860. l:a ©arnt. 2:a Sif b, 13 114 SScrättelfc om f>mab i 9iifet och befé fenf>ct blifioit ftabgabt, fran od) ineb innetoaranbe läédrö början od) framgent omfatta äftoett be ämnen, font tillhöra beit flafjiffa bitbniitgen, t ben mått lärarefraftertta bet titcögifton; hvarjemte Äongl. S)taj:t, enär ftaben åtagit ftg att för änbatnåtet befoga en ertra lärnred aflö D^ifetö ©tanber betoiljat mebel, Rafina blifioit orbnabe, ben förftnäutitba titt ett lägre lärotoerf meb tre flajjer, ocb be ftoentte febnare titt bplifa lärotoerf meb ttwd flater. S)teb bifall titt 9iifetd ©tänberd framftälba öttffan, att, ber prés benbespajlorater äro meb lärareplatfer förenade, befamma, i mån af inträffande ledighet, måtte inbragad, liftoäl meb undantag af fåbana, font åtfölja tf)eotogie S)taj:t, efter bet toeberböranbe blifioit anbefalbe att för be läroioerf, font ega flera pre Sitt npa lärotoerfdbpggnaber i Sinföping od) Umeå, faint titt 0111
Tillökning i det vid sednastc Riksdag anvisade årliga bidraget åt berörde kassa, för hvortdera af åren 1856 och 1857 31,500 R:dr, eller för båda åren 63,000: — 130,298 53 Ytterligare ersättning, för åren 1855. 1856 och 1857, för de upphörda s. k. rusthållsoch en-permille—a fgift er ne, nemligen åt: Wadstena Krigsmanshus-kassa, årligen 28,950 R:dr, eller för sislbevörde 3 år 86,850: — Transport 86,850: — 12,756,692 2 3,542,3501 Slals-Utskottels Memorial M 291. 51 Transport 86,850: — Amiralitets Krigsrnans-kassan, årligen 11,050 R:dr eller för dito 33,150: — Anslag. Lån. R:dr. 12,756,692 120,000 4,500 ö. 2 R:dr. 3,542,350 Ö. Anslag till Grefve Thorsten Rudenschölds kostnads-ersättning för resor till folk-skolornas ordnande, 1,500 R:dr årligen Summa R:mt 12,881,192 2 3,542,350 ■ Stockholm den 2 Mars 1858. C. G. Stuart. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1858. Litt. B. Litt. IS.
Låter man deremot antalet bero på anslagens beviljande, så är hufvudsaken icke afgjord med den nu föreslagna grundlags-förändringen. Domstolens utvidgning kan, för hvarje gång en ny lön ifrågasättes, förhindras genom anslagens vägran; och den beslutade grundlags-förändringens verkställighet varder beroende på Tre Stånds beslut, eller på den aflagda Sedeln i Förstärkt Ståts-Utskott, tvärtemot andan och bokstaf ven för grundlags stiftande i Sverige. 5. Hvarken grundlag, såsom hittills, eller ens med säkerhet allmän lag, utan möjligen särskildta stadganden, komme hädanefter att bestämma, om Nedre Justitia?- Revisionen, eller någon annan, skall bereda Justitia?-Ärenden till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. Är Justitife-Revisionen öfverflödig, så må bon kunna ur verkligheten och grundlagen försvinna. Men huru kan någon, som ej varit medlem deraf, eller af Högsta Domstolen, härom fälla ett tillförlitligt omdöme, när denne tiger? Enligt 1809 års grundlag, sådan han var i sitt ursprungliga skick, funnos tvänne Beredningar, den så kallade Allmänna för Stats-Rådet och Justiliae-Revisionen för Högsta Domstolen. Den förra upphäfdes vid sista Riksdag, oaktadt gamla embetsmäns gensägelse. Utan tvifvel är det bristen på benne, som nu torde hafva föranledt förslaget att från StatsRådet till Högsta Domstolen afsöndra någon del af de så kallade Besvärsmålen. Om den ena Beredningens afskaflande slog så illa ut, månne tidepunkten är inne, att, just då man söker ersätta henne, föreslå den andras uteslutande ur grundlagen , hvaraf hennes upphörande möjligen följer? Men om hon blott bör förändras, månne hennes åtgärder, hvaribland vissa domare-befattningar, såsom parters muntliga förhör m. m., för närvarande ingå, böra göras oberoende af Riksens Ständers lagstiftande medverkan, och kunna genom serskild stadga af Konungen allena, lika med ekonomiska föreskrifter, bestämmas? Eller månne Högsta Domstolen skulle sjelf öfvertaga dessa förberedelser?
Svaret till Kongl. Maj:t på Dess i ämnet aflåtne Nådiga Skrifvelse synes mig lika väl, om icke bättre, kunna innehålla , ate Riksens Ständer uppskjutit deras yttrande öfver detaillerna , intill dess Grundlagen tillåter dem afgöra hufvudsaken , som att ds förfarit i omvändt förhållande. 3°9 Då Särskildta Utskottets pluralitet gjort en tydning af Hogvördige Preete.Ständets beslut, sorn synes mig stridände mot sakens natur och grundlagens föreskrifter , så torde det tillåtas mig att förstå samma beslut, på ett sätt, som öfverensstämmer med bägge delarne; och om det är rätt, så hafva 2:ne Stånd stadnat mot 2, då deras mening, som yrkat uppskof, otvifvelagtjgt måste tagas till efterrättelse. Aug. von Hartmansdorff. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 STOCKHOLMS HÖGSKOLAS JURIDISKA BIBLIOTEK BIHANG TILL o W&. IP®. D'J' t) £i DLL YID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. «« FJERDE SAMLINGEN. 2^ §l-fUelutngen: Statssamt Allm. Besv. och Oeconomiem. fl. Utskotts gemensamma MemorialUtlåtanden och Betänkanden. "Stats? samt Ålim, Bcsv. och Oecön. Utsk. Utlåtande N.o i. i N:o i Ank. till Exp. Utsk. d. 19 Junii. Rikets Högloft.
En representant från de södra länen har nemi. klandrat K. M:s Nådiga skrifvelse i fråga om tullen å sparrar. Då jag redan yttrat mig i ett med detta likartadt ämne och jag har någon kännedom om förhållandet inom de norra länen, torde det tillåtas mig, att få genmäla den värde talaren i hvad jag anser honom hafva begått ett misstag. Ilan har sagt, att lian önskade det åtgärder måtte vidtagas för skogens återvext eller att han gillade vidtagande af sådane åtgärder. Jag får då erinra, att intet är så skogsödande som huggande af de unga träden. Detta har K. M. äfven sagt i Dess Nådiga skrifvelse, der det beter (sid. 17): ”Det från såväl K. M:s Befhide uti Westerbottens län, söm från Hushållnings-sällskapet uti WesterNorrlands län, äfvensom frän enskilde personer uti de norra länen, underdånigst anmälda förhållande, att den yngre, ännu ej fullmogna skogen till en förvånande mängd fälles för utskeppning, och att det är att befara, alt det nordliga kustlandet uti en icke aflägsen framtid skall blifva blottadt på skog, som likväl utgör invånarnes enda tillgång under sådana, ej sällan återkommande, år, då felslagen skörd inträffat, anser K. M. böra föranleda till en förändring uti utförsels-tullen på sparrar af mindre dimensioner”. Vidare heter det (sid. 18): ”Förbud mot all utförsel af ifrågavande slag, som af Hushållnings-sällskapet i WesterNorrlands samt K. M:s Befhide, äfvensom af enskildte bruksoeh sågverks-egare i Westerbottens län yrkats, finner K. M. olämpligt, hvaremot blott några fä skillingars tillökning i utförselstull ej synes vara tillfyllestgörande för de mindre dimensionerna”. K. M. har visserligen icke gått sä långt som af vederbönde önskats, nemi. att helt och hållet förbjuda utförseln, men en inskränkning deri är genom den föreslagna tullsatsen onekligen gjord, och dä synes mig, att man bör vara K. M, tacksamhet skyldig, för det Han gått allmänt uttalade önskningar till mötes.
Jag har den bestämda öfvertygelse!], att saken är för fäderneslandet gagnelig , så till vida, alt socknarnes ärenden böra uppdragas åt en communalstyrelse, så väl i hvad som rörer allmänna folkundervisningen som fattigvården, hvilka ärenden hora till communalstvrelsens område; men lika varm jag är för dessa angelägenheter inom socknarna, lika litet anser jag lämpligt eller ens med begreppet om styrelse förenligt, att den s. k. communalinrättningen må utväxa till en politisk myndighet emellan Konung och Ständer å ena sidan , och den egentliga cominunalstyrelsen å den andia; detta är, efter mitt förmenande, en alldeles oriktig åsigt, och den är en skadlig återgång till medeltiden. Der ligger en feodalism på bolten af denna ide'e, och den är så mycket farligare, som denna feodalism förmäler sig med en illa förstådd democratism, Jag tror att folket bör vara upplyst, folket bör förstå att styra sig sjelft inom sina communen och äga rättighet att välja sina ombud till allmän riksdag, der dessa ombud gemensamt med Konungen stifta lagar. Alt nu organisera emelian Konung och Ständer en särskild myndighet , det vore att låta utväxa en vattenqvist, om jag så får säga, på den rena, goda stammen, och vi hafva ej glömt olägenheterna af våra fordna provincialförhållanden. Mela vårt sträfvande har hittills varit ett bemödande att komma till en förståndig centralisation. Så länge våra provinser kifvade om företrädet, var detta ej möjligt, men i den mån vi upphört att betrakta oss såsom särskilda provinser, i samma mån har Staten äfven tilltagit i styrka. Man har framställt Spaniens exempel, och vi kunna äfven gå till ett annat land, nemi. Italien. Man ser der en mängd små stater och inom dessa små stater en mängd små territorier, som alla göra anspråk på att vara en liten stal för sig sjelf. Delta har gjort, att hela Italien är ett exempel af svaghet. Så är det öfverallt, der ett element linnes, som hvarken är Ständer eller commun , utan ligger midt emellan och läflar med dem begge och förstör begge. För min del ogillar jag denna åsigt, och kan ej annat än yrka afslag å betänkandet.
Det är redan serla, och afton-daggen förderfvar våra silkes-stickade strumpor.» Men prinsessan sörjde inte för det, hon, utan sade: ’om mitt förslag icke likar eder, så blifven qvar här hemma. Jag vill ensam gå att möta vår fader.’ Dermed axlade hon sin kappa, och begynte vandra framåt vägen. Som hon nu hade gått ett litet stycke, fick hon höra tramp af hästar, och gny af folk och vapen, och förnam dessemellan en den allra ljufligaste sång som någon i verlden kan omtala. Då blef hon mycket glad, ty hon visste att detta var hennes fader, och förstod tillika, att han fått de tre sjungande löfven som hon bedt honom om. Hon lopp så emot honom, svingade sig upp i hans famn, och helsade honom välkommen med stor kärlek. Men när konungen fick se henne, blef han alldeles förfärad; ty det rann honom straxt i hugen hvad löfte han gifvit prins Hatt, och att han nu hade bortlofvat sitt eget barn. Han kunde så hvarken tala eller svara på en lång stund, ehuru mycket prinsessan ock sporde efter orsaken till hans sorg. Ändteligen förtäljde han allt såsom det tilldragit sig med de tre löfven, och att han utfäst det första lif han mötte i sin gård. Nu vardt der en jämmer och en sorg så det var inte likt någonting, och konungen sjelf sörjde allra mest. Men slutet blef, att han vände tillbaka till ängen och lemnade sin dotter vid hassel-busken, och tycktes honom, att han nu lidit en skada som aldrig månde botas. Vi låta nu konungen rida hem med sitt folk, och följa i stället med den unga prinsessan, der hon sitter och gråter vid den gröna busken. Hon hade inte länge suttit der, förrän marken plötsligt öppnade sig, att hon kom ned i en stor sal under jorden. Den salen var likväl inte som andra salar, utan ännu mycket, mycket präktigare, prydd med både guld och silfver, och smyckad på allt vis; men ingen menniska syntes till.
singsinstrumenten, bort kunna få ett något korrektresse af dem — och deras antal är i synnerhet j a, j a, ä n n u v a r ingenting förloradt. Hvem tare utförande. Chopins pianokonsert i E-moll utbland qvinnorna stort — s o m af omständigheterna fördes med ganska god uppfattning och rätt god vet, o m ej tvärtom allt v a r så b r a s o m m ö j - föranledas att vårda sjuka, står utom allt tvifvel. teknik af hr Möllersten samt beledsagades förligt! Konserten inleddes med d e m, men, b a h! Beethovens ouvertyr till festspelet » Kung Stephan ». digna arbetet. Dur och moll; skisser och berättelser af Rust o c h g l ö m m e r eller, rättare sagdt, g ö m m e r det, I måndags gafs å k. operan » Aida » med anledRoest; svenskt original. En novellistisk debut af tills det k a n tagas fram igen o c h a n v ä n d a s ning af Verdis 50-års jubileum som tonsättare. mindre vanligt lofvande art! Vi tro oss känna, m e d fördel. I dag (onsdag) gifves » Hoffmans sagor » med fru att bakom märket döljes en qvinlig penna; så D å den k l o k a d a m e n k o m m i t till detta reEdling som Olympia-Antonia-Stella samt i morgon mycket hugsammare är det oss att konstatera den (torsdag) » R o m e o och Julia ». friska, hjertevarma underström af äkta poesi, som sultat, satte h o n sig v i d dotterns sida, smekte Fröken Gina Oselio, den framstående o c h uppgenomgår alla dessa skisser, o c h hvilken kommer henne ö m t o e h började derefter m e d stor f ö r - burna sångerskan, har hitkommit för att under läsaren att med förväntningar motse, hvad m ö j - sigtighet o m v ä n d a den u n g a frun till sina den närmaste tiden uppträda som gäst å k. operan. ligen framdeles från,samma håll kan bjudas, när åsigter.
En dotter till en fattig kapten på landet, ej considererad för en vitten, med en enda lakej, som lägger för och lägger det andra på åkern också. Allons donc! Offererad i dag att vara med i drottningens cercle och höra lecturen. Hedern omisskännligare än plaisiret. Det är ej illa speladt att hålla på hjärterknekt och dock uppmärksammas af damen. (Ty mor och son hata hvarandra så cordialt, som blott en drottning och en kronprins kunna.) Men det gick, tack vare conchyliologien, d. v. s. vetenskapen om snäckor. Långsamt låter jag i hvar vecka ett par snäckor, som bondungarne hemma i Halland samlat, glida in i H. Majestäts samling. Vive la conchyliologie! Brita Aminoff har nu i höst plötsligt fått renommée för att vara den vackraste af våra hoffröknar. Jag vet egentligen ej hvarför – det är en toquade som allt annat. Gifta och ogifta seigneurer gå på friarefötter, till och med allas vår farbror Törnflycht med den klassiska podagern i hasorna. Det är ett fjäs och ett fnitter ikring henne och ett regn af biljetter i hennes kammare. Jean-Jacques är kärast af alla, så att det riktigt bränner honom genom västen. Ridicult nog lär hon ej vara insensible för den dumma gossens affection. I går, när jag steg in, sutto de alldeles bredvid hvarann och läste samman en otvifvelaktigt touchant passage i Milady Catesbys äfventyr, och hennes lillfinger och hans pekfinger amuserade hvarandra på papperet. Tänk om de skulle knyta en chaîne tendre! Det får ej ske. Det skulle slå mig alldeles för mycket ur brädet. Det får ej heta, att Bunge är favoriserad af den skönaste »de nos belles», men Ungern! Tag dig till vara, Eraste, att det ej går som i comedien: Valère tar Dorine ifrån dig. Det spelet frestar mig. Pas pour la petite! En ideal magerhet är kanske klädsam för änglarna och vid det celesta galanteriet men inte här nere!
Yttrande 1648 Den 17 Juli. _ Yttrande till Högloft. 'Banco-Utskottets Frotocoll den 15 Juli 1815> af Herr Kongl. Hof - Fre dikant en och Frosten Thyselius. Dä den summa som nu är i fräga att såsom Statens biträde till Götha Canals fullbordan successivt i 6 eller io är utgå, i de uppgifna calculer, hvilkas rigtighet af sammansat.a Statsoch Banco-Utskottens Beredning blifvit efter föregången granskning godkänd, är beräknad att fullt utgå, utan att derför i framtiden någon renta, mindre fond till dess arnortissement, i Canal-inkomsten kan blifva att tillgå; kan jag icke annat finna, än att den vinst, sorn genom en inom Ilandet öppnad sjöfart och såmedelst lättade transporter kommer att tillflyta både Staten och enskilta Medborgare, skall ersätta detta biträde, hvilket, om det såsom skuld borde gravera Canal-Bolaget, of* Ibart måste föranleda dertill att de redan ut betalte 40 proCent heldre gifvas förlorade, än, jemte de återstående sex io, en ny summa, ätinindstone lika stor med första teckningen, utan allt hopp om ersättning, äfventyras. När således detta vilkor af renta och återbetalning ty digen gör orri intet hela Canalbyggnaden, af Konung och Ständer ansedd sorn ytterst vigtig, tror jag mig böra emot dess inflytande i Betänkandet protestera, och anhåller att denna min särskilta tanke malte fä detsamma åtfölja. Uti Den 17 Juli. 1649 Uti detta yttrande förenade sig Herr Juveleraren Holmer till alla delar. Ex Protocollo G. HelsingiuS. Uppläst hos Sapiteliga Riks-Stånden den 17 Juli. Vördsamt Memorial!
Förklaringen deri g April 1766, på grund hvaraf Konungens Befallningshafvande dömt Anders Hansson skyldig att, för visad hrotfs ig piatvillja och tredska att utgöra Courirskjuts, afstraffas med Nio pär spö, hvilket straff han äfven, enligt bevis undergått, ehuru Innehållande rättighet för Landshöfdingen att omedelbarligen upptaga och afgöra mai , rörande Gästgifvares , Hållkarlars och Skjutsandes tredska , motvilja, försummelse och stegringar i skjutslegan , om det afgifne brottet af inkomna skjäl och bevis icke funnes vara af gröfre och svårare beskaffenhet , än att det med Tolf pär spö knnde umgällas, dock icke utgöra den straffLag, hvarefter brott och förseelser emot Skjuts* och GästgifvareOrdningen böra anses , än mindre bestämma dylika förbrytelsers olika beskaffenhet och derpå följande serskildta ansvar , u* tan endast och tydligen utmärka gränsen för den straffrättighet, som Landshöfdingen i dylika mai, efter föregången noggrann undersökning, äger utöfva , utan horde StraffLagar uti sådana Police* ärendet, efter mjri tanka egentligen sökas, utom i 28 Cap. Byggn, Balken, uti -Kongl. Gäst* gifvareOrdningen af It 17 5*f qph Kongl. Föw 22o justitia Ombudm. Embeu Berättelser. klaringen den il December 1766 , der ingen annan an Hållkarl finnes vara underkastad kroppsstraff, och det endast uti de tvenne bestämda fall, då han ofredat resande med ovett, eller af honom fordrat drickspenningar, hvaremot det ingenstädes ännu blifvit lofgifvit hvarken för Domare eller Landshöfding , att efter godtycko döma någon af Rikets besutne Allmoge till spöstraff för en så ringa förbrytelse, som visad motvilja och tredska vid utgörandet af Hålleller så kallad Courir-skjuts.