Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hela staden bär prägel af att vara en vallfartsort. En Kristusstaty möter oss några steg från bangården. Uppe på en höjd tronar madonnans bild på en hög pelare. Då vi uppsöka ett hotell, kunna vi välja mellan De tre konungarnas eller Hôtel S:t Johannes. Behagar oss intet af dessa, kunna vi gå till S:t Katarina eller till S:t Josef. I nödfall återstår oss Pilgrimernas hotell eller också Svarta korset. Midt bland dessa hotell med religiösa namn, midt framför den breda trappan upp till kyrkan, lyser Hôtel Påfågeln, som en kasperteater mellan bönkapell som en demimondedam mellan nunnor. Då vi sitta till bords, sväfvar samtalet endast om religiösa ämnen, och på vinflaskans etikett synas kyrkliga sinnebilder. När vi slutligen lämna Einsiedeln bakom oss och kasta en blick i vår nattsäck, upptäcka vi, att papperet kring vår matsäckssmörgås är fulltryckt med latinska böner. Omslagspapperet kring den vackra hänglampan, som vi köpt till ett minne, bär gudsmodersbilden. Papperet, som är viradt kring lampans röda glas, innehåller en berättelse om den helige Petrus’ vistelse i Rom. Sådant är Einsiedeln, detta schweiziska Mecka. Utan bekymmer för sin framtid tronar Gudsmoder, rödaktigt belyst, i sin marmorsvarta cella. Hennes makt har tiden ej förmått rubba. Den hvilar på hennes mildhet och hjälpsamhet. Hon straffar icke sina fiender, utan hon förlåter dem. Då under revolutionstiden hennes kyrka plundrades och hennes kapell jämnades med golfvet, hämnades hon icke på våldsverkarna, likasom S:t Génèviève i Paris, hvilken slog den arm med lamhet, som vidrörde henne. Undergifvet flydde hon till Tyrolen, buren af sina hängifna munkar, för att, då stormen lagt sig, återvända, kringjublad, hälsad som traktens välgörarinna och drottning. Hennes sparbössa klingar som en rostig klocka, medan den mottager almosor, hvilka skola underhålla hennes hus och utestänga samtidens skepticism. Hvar morgon klockan fyra läses en mässa framför hennes altare.
Sedan har denna embetsman knappast tjenat staten i tvenne är förr än han begär afsked, emedan han finner sin utkomst bättre genom privat sysselsättning, såsom civil-ingenieur. Erfarenheten hos oss har ådagalagt ett annat förhållande, och den privata civil-ingenieuren längtar efter den lilla brödkakan i Statens tjenst, men icke tvertom. Man har således icke att vänta, att officerare skola med särdeles ifver söka dessa s. k. lönande yrken. De som nödgats förvärfva sig någon liten erfarenhet om tjenstgöringen i privat väg hos oss, se sig gerna om efter någon liten lön i Statens tjenst, emedan tillgången på förtjenst i privat väg hos oss är ganska obetydlig. Jag tillstyrker således, att den K. propos. måtte bifallas, och lägger mycken vigt på hvad R. St. i detta fall gör. Det är icke nog att yttra und. önskningar, att tillfälle till en sådan undervisning, som den ifrågavar., mätte beredas, man måste äfven skaffa tillgång till de medel, hvarförutan ändamålet icke kan vinnas, och man får icke tro, att fattiga yng7 II. 39 306 Den 12 Februari. lingar, som komma ifrån Universiteterna för alt inträda i Statens tjenst, i stället lägga sig och studera vid Marieberg för att blifva civil-ingenieurer. Frih. Hermelin: Jag är förekommen af föreg:de talare och inskränker mig lill att vördsamt anhålla om återremiss af denna punkt*
— Jag hade hälldre glömt all siags orättwisa, sedan den rvar förbi, och ej kunde rättas, än att önska en be» ständig fortsättning af samma inrättning och samma tyngder, blott för att hafwa vet nöjet att se vem mera ordcnteligen och lagligen upfanade hwari man dcsintom torde lika sä mycket misiräkna sig, som wid sist förflutna Rotering; men sedan nu denna fräga är wäkt, mäste den remitteras till ett Utskott och det är derom allena, jag anser mig böra för det närwarande mig yttra. Jag instämmer i hwad Herr Grefwe körner i sista Plena yttrat, att dctia mål icke tillhörde ert enskilt Utskott af Ridderskapet och Adeln, dä alla syra RikS-Slän« den, ehuru i ganska skiljagiige förhallanden deltaga Den 3 Junit47? i extra Roteringe»; men dä ibland de wafentligaste fördelarne af en konstitutionel frihet, och en af de yppersta der grundade rättigheter, ostridigt bör räknas ben, arr statens bördar och utskylder alla medborgare emellan, i clt lika föchällande fördelas , hwari likwäl Herr öfwerste, Lieutenanten Lolimitterlövvs memorial, genom förestäenbe af permanent rotering för orolerad jord, äsyftar en rubbning, enär inga motswarande onera för förmögenhet hos Rikets öfrige innewanare äro projccrerade, sä anhäller jag, att deste memorialer först mage remit. lerås till Constitutionö-Ukskottets yttrande huruwida i öfwerensstämmelse med Regerings.Lagarne och den trygghet emot arbitrair och partiel beskattning, hwar och en deri äga rum, den nu wäckte sräga kan afgöras, annorlunda, än i likhet med bewillninsmäl, med förutsättande af ett lika deltagande af den öfriga förmögenheten i riket.
Jag 62 H. 3 * 36 Den 12 Febr u arii e. m. erkänner, att jag icke förstår meningen häraf, och i ovissheten om den, föreslår jag, det här kunde stadgas, liksom ilander, der creditväsendet är väl ordnadt, att då räntan och Capitalafbetalningen icke sker inom till exempel en månad efter förfallotiden, anses Capitalet för uppsagd t. Herr von Troil: Herr Rosenblad har försökt vederlägga hvad jag anfört, på ett sådant sätt, att jag måste tro, det han ej bort på hvad jag sagt. Då han visat, att obligationerne, om de äro förskrifne i utländskt mynt, skola vara eftersökte utomlands, synes det styrka den satts jag yrkat, att de böra förskrifvas i Svenskt mynt, för att hastigare återkomma till fäderneslandet, hvilket jag ansett vara af mera vigt, än en eller annan procents förlust vid uppnegocierandet. Det öfriga har Herr Rosenblad alfärdat blott med den förklaringen, att det vore en fördom. Jag har ingenting emot om mine motståndare alltid vilja begagna detta argumentationssält, emedan det bevisar alldeles ingenting; och som jag förmodar, att Utskottet lika noga pröfvar hvad som förekommer i början, som slutet af en discussion, vill jag ej återsäga hvad jag redan anfört. Friherre Sprengtporten j, JacobWilhelm: Då Ridderskapet osli Adeln återre mitterat Utskottets Betänkande N:o 382, och Den la-Fe b r ud rii e. m. således återremiss förmodligen äfven beviljas af detta, skall jag icke vidlyftigt belasta protocollerne med en vederläggning af de gjorde anmärkningarne, bälst min enda önskan är att de så fort som görligt må komma Utskottet till handa. En värd Talare har likväl önskat, att någon närvarande Utskotts-Ledamot måtte besvara hans anmärkning, hvarföre icke något reglementariskt stadgande blifvit uppgjord t för förvaltningen af den så kallade Amortissementsfonden.
Ex. Hr Gr. Posse: Jag bör Bästa den siste talarens uppmärksamhet derå, att det var endast i förbigående jag omnämnde, huru jag trodde, att dessa mål borde behandlas; men jag väckte icke någon motion derom, och har icke glömt grundlagen till den grad, att jag skulle kunna väcka någon sådan här. Hvad angår Hr von Hartmansdorffs förmodan, att det vore ett lagbrott att bibehålla Beredningen, ber jag Hr von Hartmansdorff erinra sig, att Ständernes beslut icke innefattar något annat, än att i grundlagen icke skall finnas något stadgande om tillvaron af en Beredning. Det beror, efter min tanke, på Konungen att besluta om, huruvida Beredningen skall finnas eller icke; men detta be*- slut är beroende af, huruvida Sländerne lemna nödiga medel, och derom gjorde jag framställning. I afseende på nöd - Den a Maj f. m. 5i vändigheten af Beredningens tillvaro intill dess andra arrangeinenter med dessa mål kunna vidtagas, ber jag Hr von Hartmansdorff påminna sig, att det är ganska ofia, som "Exped.-secreterare föredraga besvärsmål i Beredningen, och få tillfälle att utreda deni; och om icke äfven hädanefter så får ske, skulle följaktligen hvarje departts-chef utreda hvarje mål sjelf, och den erfarenhet Hr von Hartmansdorff har om conselj-ärenden torde vara tillräcklig för att öfvertyga honom, att ett sådant arbete öfverstiger en menniskas förmåga. Frih. Åkerhjelm: Lika med Gr. Posse tror jag, alt besvärsmålen, åtminstone de, som icke röra befordringsärenden, kunna öfvergå till Högsta Domstolen; men äfven som lian, inser jag, alt detta icke kan ske utan en grundlagsförändring, emedan domstols-personalen då måste förökas; — frågan derom kan således nu icke komma under ventilation. Hvad åter beträffar den andra frågan, huru den af Ständerna antagna och på Konungens sanction beroende förändring i organisationen af Styrelsen, huruvida, säger jag, derigenom att i densamma Allm. Beredningen icke är upptagen, Beredningen icke heller kan fortfara, blir en annan sak. Jag anser visserligen, att den Allm.
Öfver anmärkningen vid 52 §., att Bonde-Ståndets Secreterare skulle vard ofrälse man; och angående förslag till Talman för BondeStåndet, hade Ridderskapet Och Adeln tedan sig yttrat. jf.de hämnäs,. Ridderskapet och Adélrt hade redan ansett dem inbegripas tinder Kronoskogar. 8o:de § n. Att slutmeningen Syntes böra Ut elem nas. Detta hade Ridderskapet och Adeln redan afslagit $6:te §:n. Anmärkningen emot behöflightten af eu Justitieombudsman var, genom t)m 19 Juiri. Ridderskapets och Adelns redan tagna beslag förfallen. io5:dja §:n. Att orri någon Högsta Homstolens Ledamot pd det i §■ nämndö sätt afskedas, borde Konungen, med Siats-Rådets tillstyrkan, val äga att lemna honom pension, men dock endast i händel e hans vilkor och omständigheter det oundvikligen tarf vade. Öfver denna §. hade Ridderskapet och Adeln fattat sitt beslut. 10 %:de §:n. Ali den föreslagna censuren tycks kunna lika väl förrättas eif någon härvarande embetsman, som af den nämnde Comité en, m. m. Ridderskapet och Adeln hade redan af» gjort denna §.s bestånd. 11 r:te § n. Den härvid gjorda anmärkning hade Utskottet sjelf tillkännagifva vara i Riks» dagsOrdningen iakttagen och införd. it4:de §:n. Öfver anmärkningen mot denna §. hade Ridderskapet och Adeln redan sig yttrat. Härerter upptogos till afgörande de v*tt förra öiverläggningen , såsom de öfriga Riks. Stånden egentligen rörande, uppskutna förslag, och hvaröfver Ridderskapet och Adeln stannade uti följande, med Respectiva Stånden lik - Den 19 Jim. 43S etämmiga beslut, hvilka af de ankomna PrcftocollsUtdragen blifvit inhämtade: Regerings-Formen. 29:de §:n. Vid Riksdagen 1809 och igro föreslogs följande:
Jo, den stackars grufarbetaren, som lefver i jordens innandöme. Denna unga dam bär ett klädningslif af rödt siden. Hvilka ha väft detta siden? Jo, de öfveransträngda spindlarne till människor i Lyons väfverier. Den unga damen bär i sina små vackra öron två underbart sköna pärlor. Hvilken glans äga de e j! Huru opalfärgadt genomskinliga äro de icke! Hvilken vacker, nästan sferisk form de ha! Men vet hon, den unga damen där, att indierna därborta vid Ceylon, för att hämta upp pärlorna från ostronbankarne, dyka hjältemodigt tolf famnar ned i djupet, hållande en knif i vänstra handen för att freda sig för hajarne? Ä n sedan då? Hvart vill ni komma med detta? Man är ju vacker och ung. Matsalen är varm och parfymerad. Man kan gladt dinera där, dekolleterad och utstyrd, koketterande för sin kavaljer. Jag frågar er, hvad gemensamt kan man hafva med en sotig arbetare, som trälar femtio fot under jorden, eller med en ledstyf väfvare eller med en vilde, som hoppar i hafvet? Hvarför skulle mau tänka på dessa tråkiga och obehagliga saker? Hvilken galenskap att göra det! Emellertid förföljdes » drömmaren » alltjämt af sin fixa idé. Sedan ett ögonblick tillbaka har han suttit och maskinmässigt söndersmulat på duken, utan att tänka därpå, en del af det lilla guldgula bröd, som låg bredvid hans tallrik. Åh, hvad bröd var af litet värde vid en sådan här måltid! Det kommer en att tänka på de naiva ord, som en högt uppsatt dam yttrade med hänsyftning på folkets n ö d: » Min Gud, hvarför äter icke folket bakelser? » Denna vackra kaka här på bordet är likväl bröd, bakadt af mjöl, beredt af säd. Min Gud, ja, det är bröd, och, innan det kommit dit på de rikes bord, har det behöfts tålmodigt arbete från många fattiges sida. Landtmannen har plöjt, sått och skördat.
Jag förutser, a»t om i detta afseende icke något bestämdt stadgande föreslås, skall ändamålet med Motionen, som åsyftar allmän och enskildt nytta, alldeles förfelas, och sådana företag, som äro i fråga, stundom alldeles komma att bero på Embetsoch Tjenstemäns godtfinnande, då ingen föreskrift dertill Auctoriserar, samt frågan om en väg-fieräkning vid en vägdelning, sannolikt blifva ett tvisteämne a< mellan vägdel ägame, om förhållandet i detta afseende, icke genom Lag stadgas. I anled. ning af dessa anmärkningar anhåller jag vördsammeligen att Betänkandet mätte återremitte - 378 Den 17 Februarii.' ras; hemställande till Utskottets bepröfvande om icke, med bibehållande af de premisser Betänkandet innehåller, hvad föreslagit är, kunde, såsom Resultat deraf, få godkännas. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskortets Betänkande på grund af Grefve Gyllenborgs dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteradt. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets den 26 sistledne Januarii aflätne, samt den 13 dennes på bordet lagde Memorial, angående yrkad befrielse för gifta Personer från Bevärings-skyldigheten. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard .• Den sista Motions-dagen, dä jag hade äran för Ridderskapet och Adeln framställa denna Motion tillika med flerp andra Motioner, var jag af illamående hindrad, att bivista Plenum och att mundtligen, som jag ämnat, närmare utveekla Motiverne till dessa Motioner. Härigenom blef ifrågavarande Motion ganska korrt, men dock icke »å korrt, att den ju innefattade hufvudsakeliga motivet för min framställning, hvilket var, att de Personer, sorn jag föreslog skulle undantagas från Beväringsskyldigheten, äro gifta. Gifta Personer voro från denna skyldighet undantagne den tid då Manskapets och i Den iy Februarii. 379 synnerhet
Med sin eldsjäl är Tegnér såsom andlig typ ännu intressantare än Goethe, hvilken väl är den metafysiska lyrikens oomtvistade konung, men hvilkens själfbiografiska skrifter förblekna vid sidan af de tegnérska brefven. Hvilken ryktbarhet skulle icke omstråla Sergel, om han åtminstone bott med sin hushållerska vid Östergade! Endast på filosofiens byggnad saknas en svensk minnestafla, och likt italienarne ha vi i poeterna haft våra filosofer. Till och med den hetkindade Fredman, som väl aldrig drömt att eftervärlden skulle märka grubblarens panna under vinlöfvet, har med shakspearesk hand samlat sina epistlar till en världsåskådning. Våra yrkesfilosofer äro dilettanter och ingenting mer. Tidigt intvungna i ämbetsmannens rock, ha de aldrig vågat draga konsekvenserna, aldrig vågat uppställa ett subjektivt grundpåstående. De ha från början sett sig nödda till en dogmatisk kompromiss, som omöjliggör allt filosofiskt tänkande. Här stå vi åter framför portmonnäfrågan. Den fylligare utveckling, som endast penningen och ett bredare personligt lif mäkta skänka, har endast sällan förunnats Sveriges söner. Vi få mindre döma svenskarne efter de skördade frukterna än efter den löftesgifvande blommen. De stora kulturlanden besitta ej ett fullkomligare samhälle än vi, ej färre köpta röster och firade nollor, ej mindre af fåkunnighet och mörker. Våra städer öfverraska genom sin ordning. Våra sjukhus äro mönstergilla, våra kirurger stå på höjden af sin tid. Alla uppfinningar, alla kulturens yttre hjälpmedel ha vi förskaffat oss, och alla andliga strömningar äga vårt öra. Medkänslan för djuren, som närmast hvilar på ett upplyst omdöme, står hos oss högre än på kontinenten, om också i fråga om slakt en låg grymhet ostraffad ännu är rådande. Låt vara att åtskilligt omkring oss synes lumpet och futtigt. När parisaren eller berlinaren äger vår själfkritik, betraktar han dagens händelser med samma känsla, ty alla lokala intressestrider och hvardagliga tilldragelser få oundgängligt samma tarfliga drag. Det finns ingen tid och ingen ort, där ej detta varit förhållandet.
Utskotten anse denna anmärknings beskaffenhet vara sådan, att Utskotten endast behöfva yttra en enkel hemställan, att densamma måtte förfalla. 19 §. Åf samma motionär: att besvärs-handlingarne böra jemväl Skiftesmannen delgifvas; hvarjemte motionären anmärkt, att Concept-chartor och handlingar ej må i tvistemål begagnas, utan Skiftesmannen åligga att deraf göra renovation emot lösen, hvilken af den part förskjutes, som Rätten pröfvar dertill skyldig. Då Skiftesmannen icke är i målet part, lärer någon anledning icke finnas att jemväl med honom communicera besvären till underdånig förklarings afgifvande. Hvad motionären i denna del föreslagit, kunna Utskotten således icke finna förtjent af något afseende. Vid den senare anmärkningen åter finna Utskotten väl, att, då Concept-chartor och handlingar skola af Landtmätarne till Provins-contoiren inlcmnas, det icke är, med iagttagande af föreskriften derom, rätt instämmande, att dessa Chartor och handlingar kunna, med äfventyr af maculering, få i tvister besvärs-handlingarne åtfölja; men då 52 Lagsamt Allman, Besv, och Ekon, Utsfc, Utlåtande j Ar.o 1, detta är Landtmätarnes ensak, synes ett förbud deremot icke vara lämpligt; och Utskotten tillstyrka således, att motionärens framställningar i båda dessa afseenden måtte utan afseende lemnäs. 20 §. Af Peter Persson från Calmar Län: att Landtmätare, vid utsättande daga böter, må föreläggas inom viss bestämd tid efter afslutandet, Aemil stone innan besvärs-tiden gått till ända , att, till Ordföranden i EgodelningsHätten insända chartor och handlingar öfver fullbordade laga skiften; äfvensom att jemväl, då skifte icke öfverklagas, jordegarne böra, på sätt 14 §. bjuder, kallas till det Egodelnings-Rätts sammanträde, då frågan om fastställelse förekommer. Af Bengt Gudmundsson: att Skiftesman skall tillställas del af utslag i skiftesmål, som vunnit laga kraft eller blifvit af Kongl.
Stadens borgerliga rörelse för närvarande ensam underhåller, uppgifves densamma af Öfver-Ståthållaren till endast 45oo R:dr, eller 45 R.'dr per Numer, en kostnad för hvarje Båtsman, som högst obetydligt öfverstiger den af en del Städer år 1824 till Siats-Verket erlagda Vacance-afgift; då deremot de Kongl. Collegierne bland motiven för att sätta Stockholm ur jemförelse till Rikets öfriga Städer, och för närvarande bibehålla denna Stad vid ett otillökadt antal Båtsmän, antagit kostnaden till 6 å 7000 R:dr årligen, samt öfriga , Städers Vacance-afgift till 3o R:dr per Numer, då den sistnämnda likväl understundom uppgått till 4o R:dr och derutöfver. Under detta ärendes behandling, har bland annat hos R. St. i öfvervägande kommit det al några Ledamöter inom RiksStånden gjorda påstående, att helgd borde lemnäs åt de för Stockholm m. fl. af Rikets Städer meddelade Kongl. Resolutioner, antingen till befrielse helt och hållet, eller ock till ett blott inskränktare deltagande i Städernas Båtsmanshåll ; samt att dessa Släder, hvilkas egande Konunga-försäkrin - 208 Exp.-Utsk. Förslag till und. Skri/v. N.o 457. gar blifvit hänförde under sådana RiksStåndens privilegier, som genom 114 §. Regerirtgs-formen äro befästad e, icke annorlunda, " än såsom följd af frivilligt åtagande, måtte utgörandet af en tillökad Båtsmans-styrka åläggas ; men då R.
»Aldrig med ord – det är sant – aldrig heller kanske i era tankar – men med hela er personlighet gjorde ni mig liten inför mig sjelf.» Det blef ett ögonblicks tystnad. Begge två kände de en svag erotisk stämning från forna tider draga förbi. Hon ryckte litet otåligt på axlarne, liksom för att befria sig från någonting, som ej behagade henne, och fortsatte derefter. »Således, för att vara upprigtig, har jag mycket tänkt på er, men jag har icke kommit till något resultat, som är gynsamt för er lycka. Jag har äfven mycket undrat, på hvad sätt ni egentligen älskar er fästmö?» »På hvad sätt jag älskar min fästmö?» »Ja, just på hvad sätt. Det finnes många sätt att älska – icke sant?» »Kanhända. Jag tror dock att det beror derpå, att man ger namnet kärlek åt allt för många känslor.» »Nej, det beror derpå, att kärleken är nyckfull och skiftande. Tror ni t. ex., att ni älskade mig på samma sätt, som ni älskar er fästmö?» »Nej, det tror jag icke, men ...» »Nåväl, så motsäg mig då icke. Man älskar flera gånger och man älskar olika för hvarje gång. Emellertid finnes det, sedt i stort, tre kategorier, till hvilka man nästan alltid kan hänföra männens kärlek, men hur mycken jag än tänkt derpå, kan jag ej utfundera, till hvilka af dem jag skall rubricera er.» »Jag beklagar, att jag skall göra er så mycket hufvudbry. Låt mig emellertid först få höra edra tre kategorier.» Hon lutade sig baklänges i stolen, slog sakta af och an med kortet mot karmen, stirrade i taket och började med en sjelfsvåldig, docerande ton: »Mycket gerna. Först ha vi den så kallade sinliga kärleken, lidelsen, passionen. Det är den, som är stark och entusiastisk, det är den som uträttat någonting, som spelat en roll i historien. Det är den, som man kämpar emot – och som man dukar under för. Så ha vi den kärlek, mannen hyser för den qvinna, han vill ha till sin hustru. Den är hjertans tråkig och hvardaglig.
Och om ocksä Kyrkan och Församlingen r det hela skulle behöfwa en Styresman torde Ärke - Bistops Ämbetet kunna bibehällas, dock med skälig jämnkning i inkomsterne äfwensom Lärarne wid nägre af Rikets underwisningswerk i ätstillige af Bonde-Ständets Ledamöters tanka ätnjuta Löner, hwilka, i jämnförelse med större delen af Rikets öfrige Löntagande Ämbetsmäns, kunde täla nägon förmindstning. Nöd - Den Z Augusti. 68A Nödwändigheten eller ens nyttan af Åtskilligt beställningar inom Regementerne, säsom Ofwerste - Lieutenanters m. fl. torde med lika skäl kunna sättas i fräga som vice Presidenternes i Collegierne, ätffillige Ledamöters samt Bestentes och äfwen understundom hela Corporationers. Om penningelöntagande Ämbetsmän i allmänhet icke för Staten medföra nägon särdeles tunga: om Medborgares egen säkerhet fordrade at de, som bomma öfwer deras wälfärd och ägendom blefwo försatte ur et tryckande be. hos til en anständig utkomst, om det widare med billigheten instämde, at icke tjenstemän, säsom nu händer, först efter upvffrande af sin halfwa lefnad ät Statens tjenst af denna ringa lön komma i åtnjutande, torde^ en sädan förbättring i deste wanlottade Ämbetsmäns wilkor snarast kunna ffe genom förenämnde indragning af indelte löner, och all aflöning derefter bestämmas i Spannemäl, säsom den enda säkra och af förändringar i Rikets penningewerk oberoende inkomst. Bonde-Ständet twiflar icke at flere af dests ämnen redan fästat Stats - Utskottets uplysta upmärksamhet : det gör sig förwistadt at Utskottet med lika noggranhet som Ständet up-i söker och omfattar alla möjlige sätt til inkomsters erhällande samt til hushällning med Statens Medel, och om af de förslag Vonve-Ständet nu upgifwit Stats - Utskottet skulle kunna Andra Band. k?:o 87, 33. häm?