Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t anhålla, att en noggran undersökning måtte företagas af sakkunnige och oväldige män, för att utröna de verkningar, som gårdfarihandehi med Eskilstuna smiden haft på jernhand teringen derstädes, då, i händelse dessa verkningar befunnos förderfliga, Kongl. Maj:t i Nåder täcktes, efter sig företeende omständigheter, deröfver besluta. Ilvad dernäst vidkommer det af Olof Olsson framställda yrkande om förbud för Daloch Smålands-allmogen att befatta sig med smideshandel, så får Utskottet i delta hänseende vördsamt åberopa Kongl. Kungörelsen om förbud i allmänhet för smides-handlare med flere, att i ändamål af smidesvarors försäljning kringresa i landsorlerne, af den 19 Januari 1822, hvarige - 6 Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Utlåtande, N.o 61. nom uti 6 §. stadgas, att nämnde förbud icke i något fall får utsträckas till allmogen, som hädanefter såsom hittills eger rätt att med sina egna handaslöjder till hvad ort som hälst inom Riket sig begifva och dem försälja. Och enär följagtligen Daleller Smålands-allmogen eger enahanda rättighet vid försäljning af egna slöjde-alster, med annan allmoge, enligt nyssnämnde Kungörelse och Kongl. Resolutionerne af 1727 och 1734, samt anmärkta öfverträdelse!’ i detta fall äro missbruk, som medelst laga åtal lära kunna rättas; så anser Utskottet den af Olof Olsson i denna del gjorda framställning böra förfalla. Stockholm den 16 Juni 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Junij kl. g f. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, att så kallade ”Rusthålls visitationer” icke må anställas oftare, än två gånger om året, samt om nedsättning i det hitintills bestämda mål å manskap och hästar, som vid Cavalleri-Regementen antagas. Riksdags-fullmägtigen Jonas Johannesson från Jönköpings
Den är af följande lydelse: »I val af ledamot i Domkapitel ega alla ordinarie prester i stiftet samt lärare vid stiftets elementar-läroverk deltaga, och håfve dervid hvar af dem en röst; skolande vid sådant val, derför dagen utsättas af Domkapitlet, röstas af prester och lärare gemensamt inom hvarje kontrakt på sätt och i den ordning, som vid val af Biskop iakllages.» Då det kanhända icke är allmänt bekant, huru vid val af Biskop tillgår, vill jag taga mig friheten upläsa några punkler ur K. åhs Förordning af den 30 Maj 1759 ang:de Biskopsoch Superintendenls-val: 4:o När dessa prester således i hvart kontrakt kommit tillsammans, böra de träda upp i kyrkan, och der bön hållas, samt behörig föreställning ske om ärendets vigt och angelägenhet. 5:o Innan presterna sedan skrida till valet, hör den i kyrkoordningen förcskrifne Eden af alla göras. 6:o Vid valet skall omröstning ske med sedlar, och hvar väljande i sin sedel nämna tre med deras namn och embete, och böra sedlarne vara slutne, men ej underskrifne. De, som för sjukdom eller annat laga förfall, ej kunna sig infinna, måge under omslag till Prosten förenämnde Ed, jemte sin voterings-sedel skriftligen insända, till den utsatta voteringsdagen, med påskrift på omslaget, att det är hans votum; hvarefter omslaget vid sammankomsten öp* nas, samt votum uttages, utan akt då fäsas, och. lägges till de atti dre sedlar.» Den 13 Febru»*!. 317 Häraf synes, att vid Biskops-val en mängd onödiga formaliteter iakttagas, och om man endast bestämmer att val af ledamöter i Domkapitlen skall förrättas på sätt som vid Biskops-val tillgår, så tror jag, att någon tvekan och olägenhet kan upstå vid tillämpningen. Jag anser således en förändring i detta hänseende vara nödig, oell om en sådan kan medhinnas ännu vid denna Riksdag, så skulle jag anhålla om återremiss, i annat fall nödgas jag yrka afslag å Betänk. Gr. Sparre:
Det är återigen vid I y ft i gliet e n, som icke blifvit nog stor. Den ärade talaren torde likväl inse, att traktater hvarken kunna eller bora vara fullständiga liandels-lexica och att våra köpmän måste sjelfva förskaffa sig kännedom om de närmare föreskrifter, hvilka i andra länder gälla till efterrättelse för varulörtullningar m. m.; hvarförutan i detta särskilda fall förekommer, att de af talaren såsom nya och särdeles vigliga föreskrifter, rörande sältet att bestämma varuvärdet, anförda äro alldeles desamma, som i underrättelserna till vår tulltaxa länge varit antagna och äro våra köpmän väl bekanta. Vid 7:de artikeln af Handelstraktaten bar denne talare, med åberopande af notarial-attest rörande öfversältningen, anmärkt, att endast den bär stadgade tillverkningsafeiflen lör bränvin, jemte den bestämda surtaxen, skulle drabba Franskt, drulbränvin, men att detta deremot skulle vara fritaget från de accisalgilter fi*r försäljning af bränvin, som nu äro och framdeles kunna varda här stadgade. Om talaren icke förbigått 6:te artikeln af samma traktat, skulle han der funnit fullständig och tydlig föreskrift derom, att icke blott accisoch konsumtionsalgilter lör inhemsk produktion, utan alla kostnader, hvilka i följd af accis-syslemet drabba inhemska tillverkare, jemväl skola kunna vid införseln påläggas utländska varor. Många talare hafva redan så fullständigt gendrifvit de för Svenska hränvinslillverkningen lörespeglade vådorna af täflan med det Franska drufbränvinet, att jag, ehuru äfven försedd med pålitliga uppgifter och kalkyler öfver kostnaderna vid införskrifning af drulsprit, ådagaläggande att någon våda alls icke är för handen, nu icke anser mig böra med framläggande af dessa siffror öka diskussionens vidlyftighet.
Kriget, som förtär och förnekar allt, utom styrkan, kan icke umbära bränsle. Det måste åter organisera, åter så för att åter inbärga nya krafter. Folken äro spänstiga, de bota refvorna, bygga ånyo och börja ånyo att andas, ifall de ej redan hunnit förblöda. Ryttaren på den röda hästen rider med slappa tyglar, men fortfar att rusta till nästa kappridt. Han begagnar den tid, som kallas fred, men som blott är en vapenhvila, för att utsuga folken med de stående härarna. Han begär folkens blomma, han nöjer sig icke med förbrukade redskap. Så och så många unge män i lifvets bästa kraft. Så och så många droppar af arbetarens svett, af mödrars och makars tårar. Så och så många procent af folkens sparpenning. Så och så många existenser, bestämda för ändamålet att tillintetgöra andra existenser. Ryttaren på den röda hästen låtsar förgäta, att om medborgaren är solidarisk i staten, är staten solidarisk i mänskligheten. Så rider han framåt och framåt i tiden, väl vetande, att hans framsteg för hvarje språng är ett steg mot hans egen tillintetgörelse. Efter språnget de slappa tyglarna, efter de slappa tyglarna åter språnget. Mycket nytt och bättre uppspirar måhända under hofvarna af hans häst; äfven stormen har sin mission att rensa luften. Men stormen tillhör endast de växlingen underkastade lägre regionerna af tillvaron. I de högre är lugn. Kriget har intet annat förnuftigt mål än att förneka sig själf. Ryttaren på den röda hästen rider mot tidernas ände, när stridens båge sönderbrytes, allt krig med storm och blodig klädnad uppbrännes i eld och intet folk mer skall lyfta svärd mot det andra. Vinternatt. Advigila, Domine! Läsare, du som står med handen på dörrvredet, beredd att gå ut i den mörka natten, hvarför stannar du ej i ditt varma, ljusa bo? Ännu är tid. Ännu brinner lampan, ännu sprakar brasan, ännu utbreder hemmet mot dig sin trygga, kära, förtrogna famn. Gå icke ut i den okända natten! Du vet icke hvad eller hvem som möter dig där. Här är din rot och den korta minut, i hvilken du andas.
Spanmålsförsäljning för hälften af förenämnde förfärliga priser; och om dessa magaziner sedermera, under vanvärdet, kunnat uppköpa Landets öfverlopps-spanmål till pri - 182 Den 4 December f. m. ser, hvarmed Jordbrukare, och SpanmålsLöntagare varit någorlunda belåtne? — och dem som förnöjt sig med drömbilden om handelns, om den från concurence med MagazinsDirection befriade enskildta handelns medverkan, till jämnande af dessa halsbrytande höjder och djup, dem frågar jag, hvad tillgång i behofvets stund oss lemnades i våra Köpmäns Spanmålslager, eller hvad stegring, under van värdet, deras uppköp beredde? Rätt obehagliga Nej hafva mött oss, vid den ena tidens reqvisitioner, och vid den andras anbud. Ingen må undra derpå; ty sådan är Handelns natur, hvad Spanmål beträffar. Köpmannen, och särdeles Svenska köpmannen, med sina inskränkta Capitaler, bör och kan icke fastläsa dem i en vara, som uppslukar mycket penningar, och hvars afsättning beror af oberäkneliga omständigheter, såsom missväxter eller krig, hvarmed kan dröja några år. Det är endast i stunden af Utländsk efterfrågan, eller Inländskt behof, som den kloke Köpmannen upphandlar spanmål, och då är det för Landet för sent, emedan det just är under öfverflödet, som Landet vill sälja utan Vanvärde, likasom det vid behof önskar köpa utan prejeri. En hvar inser lätt, att detta intresse icke kan stå tillsammans med den enskilde köpmannens, hvars ögonmärke är den högsta vinst. - Då ingen lönande utsigt genast företer sig, skall nästan ingen gradaf-vaw - Den 4 December f. m. i83 värde förmå köpmannen att göra upplag; åtminstone är då detta vanvärde ett vilkor sine qva non; och när han vid brist och hungersnöd säljer, blir det, till följd af handelns och sakens natur, mot en blodspenning. Den producerande och den consumerande Näringsidkaren vore härmed båda lika illa belåtne. Erfarenheten har nyligen bestyrkt allt detta; år 1825 samt i början af år 1826 stod spanmålen icke i högt pris; likväl och då Landshöfdingen i Skaraborgs
Dom-bok skall skrifvas utider af alla„ som i Rätten sitta; och varde den, med saköres-längd, till HofRäitten sänd inom Miclielsdag året derefter ; vid bot tjugu daler. Eger Staden sjelf sakören; dä är ej nödigt sako restlängden till Hof-Rätten sända Huru med Dom-bok , som af Rådstufvurätt i Stockholm hålles, förfaras skall, är serskildt stadgadt. 9 CaP - Exp.-Utsk. Förslag till und. Skri/v. N-a 43g. 129 9 CaP* Följande tvänne §§. af detta Capitel skola hafva denna lydelse: 1 $. Kommer ej Häradshöfding till laga Tingi utan låter Rätten ligga neder; bote trettio daler, dér han ej laga förfall viser j och gälde dem skadan åter, som Rätten sökte. Blif ver han en Tingsdag ute då Ting flere dagar står; bote tio daler. jFörsummar han Syn, eller urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3 §. Kommer ej Borgmästare till Rådstufvu den dag rättegång skall hållas; bote tre dalerj och Rådman, som blifver från Rätten ute, två daler. 10 Cap. 5 §. Slutet af denna §.: ”gånge dermed sorn i 6 Cap. 1 §. sagdtär,” ändras till följande lydelse : gånge dermed, som i 6 Cap. 2 §. sagdt är. 27 .§• Andra punkten i denna §., eller orden: ’’I staden gånge örn dessa mål, sorn. sägs i 5 Cap. 1 ändras till denna lydelse: Bilt. till R.St. Ö Band. g läo Exp.-Utsk. Förslag till lind. Skrifv. IV.o 43gi I staden skall Rådstufvurätt dessa mål upptaga. 11 Cap. Följande tvänne §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse i 4 §•
S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nu afgifna yttranden utaf Biskop Millén, Komminister Svartengren och Doktor Säve, med an ledning af bemälde Komministers, den 25 dennes till nämnde Utskott öfverlenmade, motion om dels upphörande, dels förändring i Lärarnes vid universiteten och elementar—läroverken rättighet till presterlig tjensteårsberäkning. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Prosten Söderbergs nu afgifna motion, om en diligens-förbindelse mellan Stockholm och Carlskrona utefter östra kusten; och skulle motionen jemväl kommuniceras de öfriga Riks-Stånden. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Banko-Utskottet Doktor Sand bergs den 25 dennes bordlagda motion, angående Banko-vinstens användande till förstärkande af Bankens metalliska valuta. S. D. Remitterades till Stals-Utskollet nedannämnde i Ståndet väckta motioner: l:o af Komminister Beckman, angående pension för Verkstadsföreståndaren vid Teknologiska institutet, Konduktören Becin, jemte ett af Kontrakts-prosten Kullman i anledning deraf afgifvet yttrande; 2:o af Domprosten Björling, angående de tvåklassiga stadspedagogiernas i Westerås stift uppförande på elementar-läroverkens stat; 5:o af Professor Lindgren, om anslag af 4,800 R:dr för inköp af 40 exemplar utaf Artisten Mandelgrens i Paris utkommande arbete ”Monuments Scandinaves du mogen åge'1'1; 4:o af Doktor Nordlander, om anslag för inrättande af ett lägre elementarläroverk i Skellefteå; 5:o af Doktor A. Nordström, om låneunderstöd till en jernväg mellan södra Dellen och Ljusne eif; G:o af Kyrkoherden Otterström, om uppförande på elementar-läroverkens stat såsom tvåkiassig skola af pedagogien i Hjo; 7:o af Professor Sundberg, angående anvisande af 15,000 R:dr
Med anled - ISanke-Ulsknltets Memorial JV:o <52. 15 ning häraf, ©eli då innehafvaren af 2:dra Registrators-sysslan ännu i tjenst qvarstår, anser Utskottet att, intilldess ifrågavarande förändring kan sättas i verket, den förhöjning, sorn här ofvan blifvit beräknad å 3:dje Bokhållarens lön, 800 R:dr oell å Kontorsskrifvare-lönen 400 R:dr, eller sainmanräknadt 1,200 R:dr B:ko, bör tillgodokomma 3:dje Bokhållaren å af honom nu innehafvande B:ko 66(1: 32. eller R:int 1,000: och 2:dra Registratorn å skillnaden » 533: 16. » » 800: tillsammans B:ko 1,200: — eller Runt 1,800. för Léåne-kontoret i Malmö, Banko. Riksmynt. Ii:drsk. r:st K:dr. sk. r:si R:dr. öre.
Den drifves med Fem Stolar, har Spinnoch Kard-Machin, Vulfsamt öfverskäreri af fyra Saxar och de personers antal, som dagligen dervid sysselsättas, utgör Trettiotre, deraf någre barn. Tillverkningen utgjorde förlidet år, enligt stämpel-journalen 6,727 ^ alnar kläde i värde upptagne till 18,072 R:dr 36 Skill. Banco. Borgerliga rörelsen underhåller Åtta Ordinarie Båtsmän, för hvilka betalas i årlig Vacance-afgift omkring Tjuguåtta R:dr efter Markegångs - uträkning för hvardera. Fundations-jorden är skattad lill 3 Mantal; och Donations-jorden till Sju Mantal, Bäckaslöf. Af Undervisnings-Verk finnes inom Stadeii £lt Gymnasium, med Sex Lectorer, En Adjunct, En Lärare i moderna sprakén, En Lärare i Naturalhistorien och en i Gymnastiken; En högre Lärdoms-Schola med Rector, Conrector, fyra Colleger och tvänne Apologister samt en skola för fattiga harn, der omkring Sjuttio större delen af äret njuta fri undervisning efter Bell-Lancasterska Melhoden, och hvarest harn af qvinnokönet jemväl lära hvarjehanda handarbeten. För sjukvården finnes utom Provincial-Läkaren jemväl Lazaretts-Läkare, hvilken .sednare icke blott sköter Länets Curhus, der äfven andra än med Venerisk smitta behäftade få i mån af utrymme, njuta vård, utan ock Länets Hospital, som genom Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets öma omsorg och fortfarande nit för denna välgörande inrättning, blifvit i sednare tider betydligt utvidgadt, och kan i afseende på localen räknas bland de vackraste Hospitaler i Riket. Fattighuset är på Stadens bekostnad förlidet år ombygdt med tvänne rymliga våningar, deraf den nedra är upplåten åt orkeslösa fatiighjon, hvilka på Fattig-Directionens föranstaltande undfå daglig kost af en antagen på stället boende Marketentare. Öfra Våningen af berörde
har under kongressen varit hans ärliga lösen, och denna lösen har herr grefven med manlig och orubblig konseqvens genomfört, derigenom häfdande sin rätt att herska och sin kallelse af herskare. Veteraner inom den orientalistiska forskningen sådana som professor Oppert m. fl. ha, efter hvad vi försport, af den samvetsgranne generalsekreteraren behandlats lika med bärarne af sådana bland orientalister obskura namn som Mattson, Larson och Sundström, eller hvad de hetat, dessa herrar, som för trettio kronor löst sig ett medlemskort innan det blef försent Icke ens gammal vänskap har förmått beveka generalsekreteraren att frångå sina fattade beslut. Som exempel härpå har för oss berättats, att herr grefven till och med vägrat en vän från fordom, numera framstående författare af originalskönliteratur efter orientaliska motiv, jemte dennes förläggare, tillträde till kongressen och dess förhandlingar. Men med Luther kunde herr Landberg, då han antagligen gaf skäl för sin vägran, lägga handen på sitt bröst och på sitt älskvärda hofmannamanér svara: Här står jag och kan icke annat! Orientalisterna sjelfva ha, tack vare den stränga disciplin de varit underkastade, tvingats att som vårt gamla ordspråk säger: Taga seden dit de kommit! Det orientaliska uttryck, som förut citerats för att karaktärisera det vänskapliga förhållande som genom kongressen bragts till stånd mellan orientaler af alla nationer och oss nordbor: vi hafva ätit salt och bröd med hvarann, har rätteligen endast varit ett talesätt. Ty i verkligheten ter sig saken som bekant annorlunda! Trogna våra vanor, hvilka de frikostiga arrangörerna kraftigt velat framhålla för de ärade gästerna, på det dessa ej måtte få en falsk föreställning om våra nordiska seder och bruk, ha de vid festarrangemangen endast tagit hänsyu till vår egen goda smak och » slagtat den gödda kalfven ». Ur Dagms Krönika.
Ölands egendomliga naturförhållanden föranledde ett från andra provinser väsendtligen olika jordbruk, och då, i följd häraf, öns jordbrukande innevånare endast i ringa mån kunde draga nytta af den undervisning, som meddelas i landtbruks-skolorne å fasta landet, anhållit att Rikets Ständer för inrättande af en landtbruksskola på Öland, måtte anvisa stats-anslag till enahanda belopp, som för landtbruks-skolor å andra orter kunde blifva bestämde; saint af Riksdags-fullmägtigen Herman Öbom från Norrbottens län, hvilken — med tillkännagifvande att inom nyssnämnda län blifvit af enskildt bolag på egen bekostnad bildad en landtbruks-skola, hvars verksamhet tog sin början den 1 Oktober nästlidna år, samt uttryckande derjemte den förhoppning, att samma skola komma att erhålla ett af de årliga understöd å 4,000 R:dr, hvarom Kongl. Majk, på sätt ofvan förmäles, nu gjort framställning — vidare anfört, hurusom berörde skolas underhåll vore förenadt med vida större kostnader, än som för dylika anstalter å andra orter erfordrades, hvartill anledningen vore att finna dels uti ortens aflägsenhet och deraf följande svårighet att emot vanliga arfvoden erhålla skickliga föreståndare och lärare, dels ock uti andra uppgifna omständigheter; hemställande derföre motionären att, utom det understöd af 4,000 R:dr, som förmodades i vanlig ordning komma skolan till del, Rikets Ständer måtte anvisa ett för skolans fortfarande bestånd oundgängligen nödvändigt årligt bidrag af 2,000 R:dr, beräknadt att utgå från förenämnde den 1 Oktober. Då erfarenheten visat att nuvarande lägre landtbruksskolor väsendtligen bidragit till jordbrukets utveckling och förkofran samt hos allmänheten väckt en lifligare håg för förbättringar i landthushållningen, finner Utskottet önskvärdt, att flera sådana bildningsanstalter måtte komma till stånd.
Det är för Utskottet emedlertid nogsamt bekant, hvad af de från Kongl. Maj:ls Befallningshafvande inkomna beskickningar äfven viltsordas, att dessa lån, på det bela taget, varit för landet af en förmonlig verkan, serdeles i afseende på Ängsodlingar och deraf härrörande ymnigare foder-tillgång. I betraktande häraf har Utskottet ansett den för Odlings-lån vid sista Riksdag bestämda circulations-summan af 3oo,ooo R:dr än vidare böra uti sådan rörelse qvarblifva. Utskottet har dock ej utgått hvarken från den vid iS15 års Riksdag antagna grund, att företrädesvis understödja sådana smärre Odlingsföretag, för hvilka allmänt bidrag torde kunna umbäras, eller från den motsatta princip, som vid Ba.nco~Utskottc.ts 5 7 1823 års Riksdag följdes, att lenina främsta rummet åt vidsträckta odlingar och aftappnings-företag, hvartill en så inskränkt fond löga eller intet kan förslå; ulan tror Utskottet, alt föremålet för utlåningen egentligast hör blifva, att på billiga vilkor lemna understöd åt utflyttande Aboer> i den 111011 de nödgas, å del dem anvisade skifte, från oländig utmark, bereda sig åker och äng, samt inrätta nya bostäder; förmodande Utskottet, att fonden, i sådan väg använd, skall finnas någorlunda tillräcklig, och ej förfela sitt åsyftade ändamål. Enligt hvad hos Utskottet är anmäldt, hafva classificérade handlingar, till Odlingslåns erhållande, blifvit inom den i5 Oct, nästliden år 1828 insände lill Banco-Fullmäglige (kse Banco-Reglementet,' pag. i45), för ett sammantaget belopp af 13q,2o3 Rdr 37 sk. 4 r:st., hvaribland 87,896 R:dr äro, efter behörig granskning af Handlingarna hos Bankens Corn missarnät, beviljade; men hafva, i brist af fond, ej kunnat meddelas.
Den 20 Junti io-3 Skulle rnertjngen vara, soft det näsfan synes* att hela JDiscontrnrrlsen endast skulle bedrifva* uti Stockholm, blefve saknaden af den lättnad; Sodra Landsorterr.e haft af Götheborgsoch Malmö. Disconter, ganska kännbar. Ar ater meningen, att för Statens räkning Iilial-Disconter i sammanhang med liiks-Öiscon. ten skulle ■inrättas, så torde böra betänkas både kostnaden af sådana särskildta Verk, och svårigheten att alltid kunna påräkna Administrationer af den solidilé och duglighet, sort» fordras for slika befattningar, utan att de blifva intéresserade i saken mera än sorn blott Förvaltare. Staten vinner ganska säkert mera vid, att fä öfverlåta dessa arne Discont-Iilrättningar i Götheborg och Malmö, efter deras Octrojers' tilländagåertde, åt Götha Canal, i liqvid på biträde åt densamma, äldraheldst Ganal-fiölaget uti dess privilegier redan fått rättighet till sådana FilialDiseonters etablerande i Landsorterna. Vidare ingår uti den af Tit. Påhlman för Staten föreslagna Firiance Operation, såsom eif af honom ansedt särdeles verksamt medel till Circtilafionens befrämjande, upplåning igenom Riksgälds Confoiret af privata oell Publica medel-, tili följande olika vilkor och ina^imUhelopp, nemligen : i:o Den 2ö Juni. 1:0 Rån på Afskrifnings-Räkning, bokförde och Utan derföre digifvande Obligationer, med 3 procents Renta, att vid anfordan inldsas, påräknade till högst 3 Millioner. 2:0 Lån på 1 års uppsägning mot 5 procents Renta till belopp af högst 2 Millioner. 3:0 Dito på 3 år, mot 6 procents Renta och befrielse från Bevillnings - afdrag, likaledes till belopp af högst 2 Millioner, och 4:0 "Permanenta Annuiteter enligt 1810 års Förslag, mot 7 procents Renta, till belopp af högst 2 Millioner.
December f. m. i53 före om proposition till bifall å Utlåtandet, hvarvid jag ej vill förneka, att jag ju skulle önskat, det några punkter varit bättre redigerade; men det uppgifne förslaget är det enda sätt att få slut på den juridiska tvisten. När två Stånd redan bifallit Utlåtandet, anser jag intet kunna vinnas genom återremiss; ty sedan 3 Stånd bifallit det, kan resultatet inom Nämnden icke blifva annat än bifall. Herr Stråle: Att Herr Hjerta ej tycker om Juridikens inblandande i frågan om Götha Canal, det undrar jag alldeles icke på, ty om vid 1818 års Riksdag frågan om Canalen endast hade blifvit behandlad strängt efter Sveriges Lag, hade Canalen då kommit att säijas för borgenärernes räkning, och all vidare fråga derom, som skulle röra Bolaget, hade då varit slut. Att bifalla Utlåtandet derföre, att Bolaget skulle äga rättsanspråk, som i annat fall skulle kunna göras gällande, anser jag för min del alldeles icke vara nödigt; ty ett sådant anspråk skulle aldrig kunna få någon framgång. CanalBolaget erhöll sina privilegier under vilkor att bygga Canalen för egna medel. Det hade således, enligt sina privilegier, alldeles inga vidare anspråk på Staten, än att begagna Creditivet i Banken, så länge Disconten kunde hållas vid magt. Herr Hjerta har sagt, alt Directionen bestämmer förvaltningen af medlen. Men Bolaget tager i54 Den 3o December f. in. dock många beslut, som inverka på dispositionen af dessa medel, såsom t. ex. förhöjandet af löner för Tjenstemännen o. m. d. Äfven blefvo under sista åren 80,000 R:dr dragne till Motala Verkstad, och detta hade icke kunnat ske, om Directionen hade varit uppdragen åt Kongl. Maj:t och Kronans ansvarige Embetsman. Mycket mera hade säkerligen blifvit användt till Motala Verkstad, om ej Ordföranden bland BancoFullmäglige, genom sitt kraftiga motstånd, gjort slut derpå. Jag kan ej påminna mig, om jag kallat det orättvist att af actieägarne fordra ytterligare tillskott.