Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den anledn., som PresteSt:s Talman gifvit lill denna öfverläggning, är i så många fall märkvärdig och skulle kunna gifva anledn. till så många anmärkmr och långa öfverläggningar, alt jag öfverlemnar lill hvar och en sjelf att det besinna; men jag tror icke, att det tillhör detta Stånd att bedömma ett annat Stånds förhållande, aldraminst när detta Stånds förfarande icke i officiel väg kommit till R. o. Adis kunskap, utan blott på enskild väg. Jag hemställer derföre, alt R. o. Ad. måtte inskränka sig blott till att inom sig och inom detta Hus utplåna dea förmenta anledning, som PresteSt. har gifvit lill denna öfverläggning, nemi. genom det förklarande, att R. o. Ad. icke har kunnat i Hr Silfverstolpes yttrande finna någonting förnärmande emot PresteSt. Om ett sådant beslut blifver af R. o. Ad. fattadt, så vöre på ett indirect sätt PresteSt. tillrättavisadt, nemi. derigenom att Ståndet ansett PresteSt. icke hafva haft någon anledn. till den åtgärd det vidtagit, ehuru R. o. Ad. är känd för ömtålighet om hvad som rörer hedern. Det måtte då hafva varit något särdeles ömtåligt ställe, som blifvit träffadt hos dem, som kunnat finna sig deraf förnärmade. Hr von. Hartmansdorff, Au g.: Jag finner behandlin gen af detta ämne, huru man än må betrakta den, vara i formelt hänseende oriktig, å Ridd.Secreterarens, å Hr Silfverstoipes, å Hr Gr. o. Landlmarskalkeus och slutligen å flere ledamöters sida, hvilka i ämnet yttrat sig. Frågan är här, å ena sidan, huruvida Hr Silfverstolpe missbrukat sin yttranderätt, och på den andra sidan, huruvida något företag utom Ståudet ägt rum, som skulle inskränka yttranderättens frihet inom detsamma. Under det man härom talar mot och med, så är förhållandet, på sätt Frih. Cederström redan anmärkt, att protocollet för d. 2(5 April ännu icke är justeradt, och ingen vet rätteligen ännu, huru det yttrande föll, hvarom tvistas.
R:dr för sänkning af sjön Tysslingen och Svartån inom Örebro län; 10:o. lånet å 100,00) R:dr för aftappning af sjön Hästefjorden på Dalsland; ll:o. lånet å 126,0 )0 R:dr för sänkning och upprensning af Lida-ån inom Skaraborgs läu; hvaraf dock < ndast 46,000 R:dr fått under nuvarande statsregleringsperiod utbekommas; 12:o. lånet å 7C,000 R:dr till Jemtlands Kommunikations-aktiebolag; 13:o. det ytterligare länet å 20,000 R:dr för brobyggnaden öfver Ume eif; 14:o. lånet å 23,000 B:dr för ny byggnad till gymnastikoch åtskilliga undervisningslokaler vid läroverket i Umeå; 15:o. lånet å 4( ,000
Maj.'t> efteratthafva låtit Sig föredragas Riksens Ständers under-s dåniga skrifvelse af den a uti innevarande må-s nåd, angående 3 skill ingars afgift af hvarje mantalsskrifven person till botande af veneri, ska smittan, och, till följe af de vid denna Afgifts beviljande af Riksens Ständer fästade vilkor, i nåder beslutat, att, jemte det vederbörande anbefallas om Uppbördens besörjande, tillika åt SeraphimerOrdensGillet i nåder uppdrages, att Räkenskaperne öfver dessa medel, genom Gillets föranstaltande, blifva så, förde och ställde, att de samma af Riksens Ständers Revisorer kunna graeskas. Hvilket jag, på Nådigste befallning här-, medelst får anmoda Hans Excellence, Högvälborne Herr Grefven och Landt-Marskalken, att Högloflige Ridderskapet och Adeln tillkännagifva. Stockholm den 14 Julii 1818. G. af Wetterstedt. Ofvannämnde trenne skrivelser lades till Handlingarne. Harn Excellence Herr Grefven och Landtb Marskalken hemställde, om icke i likhet med hvad vid förra Riksdagen skedt, Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt besluta, att de Utskottens Secreterare och Cancellister tillkommande slutelig» arfvoden och traktamenten Den 15 Jiilii. 303 icke må till dem utbetalas, förr än genom Rid* darhusSecreterarens quitto intygas, att Utskottens Protocoller och Handlingar, ordentligen inbundne, blifvit till Riddarhuset aflemnade; gällande sådant likväl icke i afseende på Statsoch BancoUtskotten, hvilkas Handlingar icke i RiddarhusArchivet förvaras. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence föreslog, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena; kvilket bifölls. Justerades följande:
Föi fallningarne emot lösdrifveri och försvarslöshet mätte varda öfversedde och, i enlighet med bär nedan omfö mälde grunder, omarbetade; samt deöfi ige Föroidningar, såsom Tjenstehjons-Stadgan, m. fl., hvilka med dem ega gemenskap, sedermera rättade lill öfverensstämmelse med de sålunda omarbetade förslagen;: alt uti den nya Stadga, som, i afseende på lös drifveriet och försvarslöshelen, kan varda utfärdad, hufvudsaklig skillnad måste göras emellan det slag af försvarslöshet, sorn uppkommer emot per - 8 Lagsamt Allm. Besv.- och Elion.-Utskottens Betänkande, N:o 5G. sonens uppsåt oell ulan hans eget föryållande ; det, som uppkommer ulan personens uppsåt, men genom lians eget förvållande, och def, sorn är en följd af personens både uppsåt och förvållande, och att härvid äfven fästes uppmärksamhet å, huruvida den försvarslöse, genom en föregående brottslig vandel, sjelf gifvit Slaten anledning alt af honom för framliden fordra större garantier eller icke; alt, i fråga om de nu omnämnde slag af försvarslöse, hvilka torde kunna betecknas: det förstnämnde med namnet ijenstlöse, det andra slaget försvarslöse, det tredje lösdrifvare och det fjerde förbrytare och lösgifna fångar, följande närmare bestämmelser mätte iagtlagas; af) Angående tjenstlösa personer. Med tjenstlös förstås sådan person, som icke ingått uti Kongl.
Visserligen innebär icke heller förslaget något intrång på skarpskytteföreningarnes frivillighet; men icke dess mindre skulle dessa föreningar, genom det förtroendefulla uppdraget, känna sig mera erkända af och ansvariga inför landet, samt sålunda manade att ännu ytterligare anstränga sina krafter för att värdigt motsvara sin hedrande, nya ställning. Den ömsesidiga vexelverkan af militärisk hållning och intelligens—hvartill förslaget sålunda skulle kunna föranleda emellan de tvänne nu förbefintliga elementcrna till ett nationalförsvarkunde icke gerna annat än, efter min föreställning, på en naturlig väg utbilda opinionen om behofvet och nödvändigheten att gifva detsamma en så ordnad och genomförd organisation, som de förenade nationella och militära anspråken gifva i våra dagar vid handen. Alltså, jag kan ej annat än lifligt förorda förslaget å ena sidan derför att det antagligtvis skall förvandla beväringspligten från en naken och kall skyldighet till ett för ungdomen lefvande intresse, från ett åliggande till en böjelse, från en börda tili ett ett nöje; å andra sidan derför, att de frivilliga skarpskytteioreningarne derigenom skulle erhålla en för dem säkert välkommen praktisk uppgift, e*t för handen varande verkligt mål; begge delarne utvecklande kärlek till fäderneslandet och dess försvar. Härmed dock hurusomhelst, resultatet af förslaget beror likväl alltid af — hurti och på hvad sätt detsamma genomföres. Tvänne förslager hafva i förevarande fall blifvit framlagda. Det första af dem förekommer i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om tillägg uti 51 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna beväringen; Gifven Stockholms slott den 24 Okt. 1862. Det andra Motioner i Borgare-SåncLet 1862. ,JW 51. 95 förekommer i den inom Borgareståndet af Herr Blanche väckta motion rörande enahanda ämne. Dessa båda förslag skilja sig likväl betydligt från hvarandra.
I mitt sinne är det gråkallt och skumt som derute. Jag känner mig så ensam, och jag fryser. Hvarför skall jag känna det så, har jag icke man och barn? Jo, men min man – ja han sörjer för min ekonomi: mig fattas intet – är dock en främling för mig. De band som binda oss vid hvarandra äro rent yttre. Den enes personlighet är intet för den andre. Jag svälter för ett vänligt ord, men till honom kan jag icke gå, han vet icke af annat än sinlighet, och jag ryser för honom. Min afsky är så stark att jag känner det som om jag kunde krossa honom som en mask när han vill närma sig. Jag föraktar mig sjelf, derför att jag bär dessa vanhedrande band, och jag söker att öfverskyla mitt elände med att det blifvit min pligt, men inom mig sjelf känner jag att jag har orätt. Det är detta som är orsaken till min brutna helsa; det är genom orenheten i mitt förhållande, som jag ådragit mig denna obotliga tvinsot. Mitt äktenskap är olyckligt, men så länge jag ännu hade någon viljekraft qvar, sökte jag åtminstone att hålla skenet uppe. Nu har jag icke ens kraft till det. Brefkort till Svahn. Ernst Ahlgren. Anhålles om penningar, revers eller åtminstone svar på mina bref. ”Glömma mig får Ni icke.” Ernst Ahlgren. Det kan ju visserligen taga sig bra ut på brefkort att tala om ”en väfnad af lögner”, men med tomma ord skrämmer man mig icke, och Ni bör genom vår gemensamma vän, Anna N-t, ha fått reda på, att allt hvad jag sagt Er är påtaglig verklighet. Det enda, som återstår af den omtalade ”väfnaden”, är såldes de många, men oskadliga signaturerna, af hvilka jag fortfarande tänker behålla Ernst Ahlgren. Axel Lundegård har skrifvit text till ett vinterlandskap af Larsson för familj-journalen. Dessutom har han lemnat en berättelse till den, jag tror att han fick 15 kr. derför. Gernandt hade först invändt att berättelsen vore för lång för hans utrymme. ”Då får jag gå hem och kasta den i papperskorgen,” hade L. svarat.
Af Herrar Prostarne Ahlqvist och Elfström, hvilka, med hemiad anledning af Ölands afskiljda läge och under vissa tider af året afbrutna communicationer med fasta landet, samt, då den del af Calmare Län, sora inom Småland är belägen, ensamt inne» fattar en sträcka af 30 mil i längden, derå mer än tillräcklig sysselsättning för en Ve. terinair-Läkare kommer att gifvas, hemställt, att arfvoden för tvänne sådane Läkare inom Calmare Län måtte varda bestådde, med vilkor att den ena af dem borde blifva bö» ende på Öland, Inom Vallöf. Borgare $tandeli Af Herrar Lefler och Cron, som ansett Djur-Läkares anställande inora Länen vara en så beskaffad oeconömisk anstalt, sora åt hvarje Läns Invånares egen omsorg bör vara öfverlemnad, samt att, då det föreslagna arfvo* det af 50 R:dr är för ringa, det åsyftade ändamålet derigenom ej kan ernås, Inom Hedervärda. Bonde-Ständetl Af RiksdagsfuIImägtigen Ander s Danielsson från Elfsborgs Län, sorn, ur det skäl, att Djur-Läkares aflönande bör af menigheterne sjelfve bekostas, förklarat sig icke kunp» Stats• samt Allm, Besv.o.Oec.-Utsk. Uti. 2^047. 5 det projecterade Löne-anslaget af allmänna medel bifalla; i hvilken tanka flere af det Hedervärda Ståndets Ledamöter sig med Anders Danielsson förenat* Utskotten, hvilka, lika med hvad Stats*.
Det iir dd finska teaterns siillskap besoker Jyviislrj-lii. I cle sm~.stridsfBrhAll~inclen, i. 11vilka hon lafvat, I$ har fru Canth IiittiMs uf teater e j haft annan erfarenhet, iin den uAgra srnG.ri: e s~llsIcapsft; restHlln.ingar knnnnt gif \ - i~. Hon gi: eps oc11 iuedtyclrtes sB liiiftigt af cl.en nyx ~Brld, i hvilken hon hiir forsnttes, att hun en l b g tid framiit helt och hallet gick. upp nti miunena h8n dessa teateraftnar, ocll det var ej ntan, rttt hou t. o. m. inixl sorg ansig sjg l~afva ggtt iniste om sin kallelse, clB hon helt visst sskapats till sktidespele1~slr2i ochej till fru At, en D pedugog i J \ - ~iis.l,-yla. Det var dk sol11 deq sedan sorn lustspelsforfattare Iiiiade R. Kiljander gaf i~npalsen till lienues blifvancle hufviidsalcliga 1itterii.m verksimhet geuoin att visa hellue ett annat s i t t ntt arbetn for teatern, natnligen att skrifva for den. Hon upptar lifligt idbn - och finner snart med Iwilken forvdnande latthet skiidespelets repliker och situwtioner forma sig under hennes hauder. Hon siiger hb; rom:, Det - 8ot so111 of sig sjjillft. Det var s o u oil1 en frainmaude makt diktat mitt verk och icke jag. Och hurn 1,vcklig kande jag mig ej! Nilz ends sorg m r, att jag ej upptackt det forr. Huru inyclreu tid hnde jag ej rednn fiirlorat!))
SSrefmet ben 24 $ebruarii 1826, an# rpifabe 6:0 Semroal till afdrifning: (jmab, ef# ter utrebning af befparingarne å annu tefetpetabe fjåenfiener åt 3)tilitaire (bnfor ccj) 35arn på 0/unbe -g)ufrc>ub#^:iteln, fan *7 etet jin o f ben pd fontina ^ufroub^ifeT mppFcmne brift 7:0 pr renflförfngen od) uppfattning gen af £ongl. ^ufdi haftor 8:« 5ft (Waren af £)rtfjcpebif?a 3n* ffitutet i ©tocfljolm, ©oeter Akerman, en 'oafFortab gratiffratien 9to $in unberfjdll f6r Elementar* eller ^|kof*0Folan i ©ledholm, får fifta ^dlf» ten af dr 1829/ . 10:0 §tU gobtgårnnbe af be får Zefan* ibacfentf ombpggnab uppldnte mebel - 32,114:— 6* -1,000: ii,333MÖ;— 3,400: ■120,000: tyvmtiU tomma: n:0 O ill öfmer^SgmSflaren Munthes ©tetbfjuS, erfattning får båteSme* bel, fern bemdlbe öfwer *3dgtnoftare i 4ifSftben (Tolof tillf omma, -©uttima 234,694:40. 3. ; 244:16. — %iUfammanå 234,939^4* 3« TjtöilFen fumtna, ba åfroerfTotfen pd ©tatéwerFetS infomfter, får dr 1827., tebon till 3viF£gaIb£*Sontoiret ingått, meb trBfjopa 235,041 IKtbr^ r6 (T> 6 r:fl., Fomtner att af 9RiF£gdlb&Sontoiret utbetalad, häremot bemdlbe Son* toir, utan afbrag, unbfdr åfmerfTotten får åren 1828 od) 1829. c3CÖi Ijafwe roi&are anroifat fdl/anbe utbetalningar, att af DvfF^gdlbé* Sontoirct befiribaé: 1:0.
Chartte Sig illata;- medlen . 34:o I afseende på Bränvinsafgiften, af Utskottet upptagen till 4^0,000 R;dr, har blifvit yttradt; hos Ridderskapet och Adeln, al Herr Skogman, C. D., alt, då Kongl. Majlis Proposition, i hvad den afser StatsVerkets inkomster, innehåller en bestämd framställning lill Rikets Ständer, att åtgärder måtte vidtagas, för alt bringa inkomsten af bräuvins-bränningen lill det af dem sjelfve vid sisla Riksdag påräknade belopp, Utskottet synes hufva saknat grundad anledning att afvika från den, af Kongl. Majit föreslagna, beräkningen af brån vinsskattensamt inom BondeStåndet, af Eric Persson från Gefleborgs Län, att Utskottet gerna kunnat underlåta att beräkna Tulloch Bränvins-bevillnings-afgifterne, intilldess Bevillning s -U ts k o 11 e t medhunnit att uppgöra grunderna för deras beräknande, och alt, i allt fall, nedsättning ej bort ske i den af Kongl. Majit föreslagne Bränvins-afgifts-summan, samt af Hans Jansson från Elfsborgs Län, att han så mycket hellre instämde i denna senare åsigt, emedan inom Riks-Stånden en rådande grundsatts visat sig att högre beskatta bränvins-bränningeu. Utskottet får åberopa dess bär ofvan i 3o:de punkten, angående Tullbevillningen, afgifna yttrande, och skall, då Rikets Ständer fattat beslut i afseende på Branvins-bevillnings-afgiftens bestämmande, taga detsamma till grund vid uppgifvande! af Statsbrist - 45o,oqo: 320,0001 Siats-Utskottets Utlåtande IV.o 2o5. summan. Emedlertid upplages fortfarande de förut uppgifna . ■ . 43o,ooo: * —- 35:o Uti denna punkt af Betänkandet
Denna princip är, i korthet sagdt, att man, till undvikande af de många svårigheter och tvister, som skulle uppkomma derest de nya räntepersedlarne skulle bestämmas särskildt för hvarje olika hemman, ansett nödigt stadga en allmän förvandlingsgrund och derföre föreslagit, att, jemte del gamla räntorna uträknas efter medelpris för viss tidrymd, tillika bestämmes vissa varuqvantiteter, i förhållande till samma medelpris, som för hvarje r:dr böra uti nya räntan beräknas. Sedan man sålunda erhållit en allmän grund, hvarefter all uträkning af hemmanens ränta bör ske, så kan visserligen denna uträkning ganska lätt verkställas af hvilken kammarskrifvare som helst, på sätt Frih. Cederström behagat yttra. Det är emellertid lätt funnet att man efter tycke kan bestämma de persedlar, som för hvarje skatte-r:dr beräknas, äfvensom att dessa nya persedlar sedermera, i förhållande till förändrade markegångspris, för olika län kunna få olika och vexlande värden, utan att sådant rubbar sjelfva principen. Då Frilen talat om kronans rätt att disponera öfver kronohemman, tyckes han hafva bortglömt 1808 års K. förordn. i ämnet och den ständiga besittningsrätt, som derigenom blifvit tillförsäkrad åboå kronohemman och dess arfvingar i der föreskrifven ordning; och jag tror att det numera icke skulle blifva så lätt, som Frilen förmenar, att drifva dem derifrån, ifall sådant skulle ifrågakomma. Vidare har samme värde talare anmärkt, att jag skulle hafva erkänt att misstag kunnat ske i kalkylerne öfver den ersättning, kronan borde af de nuvar. kronohemmansåboerne bekomma, men att sådant då kunde rättas. 62 Den 8 Januari.
Jag erkänner, att den sednast omhandlade prestenkans man varit en vetenskapsman, men, beträffande Doktor Beckman, måste jag bekänna, att jag är i fullkomlig ovetenhet om hans vetenskapliga förtjenster. Min okunnighet i detta hänseende härrör måhända deraf, att jag icke är theolog ex professo; men mig synes, att Utslct bort lemna några upplysningar, ty den omständighet, att Beckman varit theologie lektor, är icke ensamt tillräckligt bevis för hans litterära förtjenster. Vid granskning af detta Betänk., har jag förgäfves sökt uppspåra de principer, Utsk:t följt vid förordande eller afstyrkande af begärda pensioner. Jag har i allmänhet funnit, att när boet varit rätt fattigt, har Utslct afstyrkt pension, men deremot tillstyrkt, när boet befunnit sig i någorlunda goda omständigheter. Stundom har man gifvit pension åt personer, på den grund att de varit vetenskapsmän, stundom derföre att de varit embetsman, och i denna kategori förekommer äfven en, som blifvit afsatt från sin tjenst, på grund af ballans. Med ett ord, — någon ledande princip har jag icke kunnat upptäcka. Då jag hört, att den ifrågav:de pensionen skulle beviljas åt en enka, emedan hennes man skulle hafva varit vetenskapsman, men jag icke tror, att personen gjort sig känd såsom sådan, måste jag, för att någorlunda bevara konseqvensen i B. o. Ad:ns beslut, till dess upplysningar om förhållandet blifvit meddelade, anhålla om afslag å den föredragna punkten. Frih. Klinckowström: Hedan i förmiddagens ple num frågade en värd talare, hvilken grundsats hade ledt Utslct vid behandlingen af en pensionsfråga. Jag tog mig då friheten nämna, att det finnes principer, som heta: tacksamhet och erkänsla. Nu får jag den äran förklara den siste värde talaren, att det finnes en annan princip, som heter: den kristliga barmhertigheten. Det är denna princip, som ledt Utsk:t vid behandlingen af af förev:de pensionsfråga. Det Den 0 Maj e. m. 193 Det är, säger Skriften, en förtjenst, att söka faderoch moderlösa barn och enkor uti deras bedröfvelse.
Ständers Stats samt Allmänna Besvärs - och EkonomiUtskotts Utlåtande, rörande de flere vid innevarande Riksdag väckte motioner, om nya Post-Contoirs inrättande. Under yttrande af nästan enahanda allmänna a sigter, om den lättnad och liflighet i communt* StatsUtskottats BMänkanden. m ration, sorn medelst en ordentlig Postgång heredes samt med omnämnande af de fördelar, sorn. derigenom tillskyndas ej blott sjelfva orten der Postgång finnes, utan äfven hela Riket, hafva H:r C. G. Gylle n li eim, FTeir Prosten Doctor For nander, Herr Prosten Herlitz, Herr Be ekman samt Riksdagsfullmägtigen Olof Olsson från Wermland uti särskildte, till Statssamt Allmäuna Besvärsoch Ekonomie - Utskotten remitterade Memorial, sökt ådagalägga behofvet af Post-Contoirs inrättande, nemi: 1:0 Vid Alltorps Gästgifvaregård å Norra Dahlsland af Elfsborgs Eän. 2:o På Östra kusten af Öland. 3:0 På Gothland der någon Poststation utom den i Wisby för det närvarande icke finnes. 4:0 I Fryxände Socken af Wermland; samt 5:0 Vid Arvika Köping uti nämnde Län. Men då så väl Utskotten, som Riksens Hög loll. Ständer sakna den speciela kännedom af al. la locala omständigheter, som är nödig för att kunna bestämma om och på hvad lämpligt sätt Postgång å förenämnde ställen må inrättas, anse Utskotten sig böra tillstyrka R, H.
Aspman 216: — Lakejen Högmark 2x6: — —- Malmberg 216: Öberg 2l6: —* — Westerberg 216: Elfgren S16: Hejdenberg * 216: — Hos Drottningen, öfver Hofmä starinnan Grefvinnan C. C. Stjerneld född Gyllenstolpe Stats-Frun, Grefvinnan Mörner, född Modée 400: Grefvinnan Silf. versparre född Sparre 400! Hof-Fröken Friesendorff 300: C. von Schutzer 300: U. Wachenfelt 300: M. Koskull 300: Öfver Kammarherren, Generalen ro. ro. Grefve C. Strömfelt Kammarherren ro. m. Frihet. re E. Cederström 250.‘ — Friherre S. Sparre 250: Kammar-Pagen P. G. Kuylenstjerna Kammar-Lakejen f. Norberg 250: — P. Sjögren 250. Transport 13 t)00 - 1200 — 2390 - 1000 — 800 — 1200 — 700 — 500 — 150 - 500 — 934° - 13^0 Stats-Vtskottets Betdnkandenl Transport Garderobs-Betjenten Spongberg Till förvaltningen hörande Embeten och Tjenstert Kongl. Maj;ts Hand-Secreterare CantzliRådet m. tn. C. G. af Leopold 85o: -— Kongl. Majit* HancUSecrete raren G. A> Lindblom 300: Secretrraren vid Jiigerie-Sta ten F. Widbom £15: Hof - Contoiret. Hof-Kammerereren W» Ali” mark 75o’ -■ Hof-Casseuaen P. D. Fibler 800: Hof-Bokhållaren C. P, Humble 400: —4 Kammarskrifvaren A. Fröling 550: ~ P. A. Meurk 250: — Contoirsskrifvaren C. A, Hardtman 175:
De hade nyligen utnamnts till ledamoter af Kungliga kommissionen for arbetslagar (Labour-Laws) och skolfrtigor och hade blifvit inkallade som vittnen vid parlamentsforhor (Parliamentary Inquiries). 500 kvinnor hsde tagit Bachelor of Arts examen vid Londons universitet och 300 Tripos (hogsta matematiska esamen) vid Cambridge. Trots allt detta utestiingdes de fortfarande f r b rostratt. Englsnds kvinliga befolkning ofverstege den manliga med mer an en million, under det att pH 8,426 domda mapliga brottslingar komme endast 1,276 kvimor. Det hade invtindts, att kvinnor ej forstode sig p i politik - men forstodo verkligen alln miin politik? Kvinnorna vore icke blott i stlnd att forstd politik, men de hade specialkunskaper i friigor rorande deras eget kon, och darfiir vore det den enklaste rattvisa att ldta dem fH uttala sina tisikter anglende lagar, som stiftades afven for dem (bravorop). Icke mindre an 250,000 kvinnor hade Iorra &amp; et undertecknat en petition om en for dem gynnsarn rostrittsrefoi-m. Den erfarenhet, som vunnits af rostrattens utstrackande till kvilrnan i S y a Zeeland 1898 och Syd' Australien 1894 ' hade varit utomordentligt gynnsam. Talaren hade alltid trott, att mr Labouchbres uppgift i lifvet vore att nedbryta privilegier och afhjiilpa orattvisor, men om han motsatte sig denna bill, npptradde han i stallet sBsom en advokat for privilegier och en forkampe for orattvisor. Talaren undrade om mr Labouchbre upptradde eqot billen, emedan han tankte p % Gullvifveligan (Primrose League) och trodde, att kvinnorna uteslutande skulle rosta p i Tories.
Sista momentet i 4 §. af 1802 års ofvannämnde Contrakt emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt General-Tull-Arrende-Societeten är af följande lydelse: ”General-Tull-Arrende-Societeten äger, att af den inflytande Tulluppbörden årligen använda 8,000 R:dr och deraf till betjeningen discretionsvis uLdela 2,000 R:dr, i den mohn de genom skicklighet, nit och drift i deras sysslor sig utmärkt och med hvarannan täfla uti deras skyldigheters fullgörande; men de återstående 6,000 R:dr äger Societeten att använda till så kallade hemliga utgifter, utan att derföre någon Speciel räkning eller redogörelse fordras skall.” — Då Eder Kongl. Maj;t derefter, genom Dess Nådiga bref af den 28 Juli 1813, behagade, utom berörde 8,000 R:dr, anslå ofvan omhandlade extra medel 16,000 R:dr, fästades dervid i Nåder det villkor att General-TullDirectionen borde hvarje år i underdånighet anmäla huru dessa 16,000 R:dr blifvit disponerade, hvarefter, enligt Nådigt förordnande, från och med år 1824, redogörelse för extra medels-anslaget, i sammanhang med öfriga tullräkenskapen, numera meddelas Kammar-Rätten, äfvensom Rikets Ständers Stats-Utskott och Revisorer. Men för det äldre anslaget af 8,000 R:dr är någon redovisning ej uttryckligen påbjuden; hvadan öppen redovisning, ej blott under General-Tull-Arrende-Socletetens tid ulan jemväl derefter från och med år 1814, lika litet ägt rum för de af detta anslag till discretioner bestämda 2,000 R:dr som för den öfriga delen af anslaget, — oell hela beloppet deraf, 8,000 R:dr, sedan år 1825 i Nådigst fastställd