Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillningen å bränvinsbränningen vara för hög, och får vid Utskottets 3:ne alternativa calculer göra följande anmärkningar: 1:0 1 calculerne förutsattes, att alla för 3r 1802 taxerade bränvinspannor skola framgent komma att bibehållas. Denna förutsättning är utan tvifvel mindre vigtig. Sannolikt skulle pannornas antal komma att hädanefter betydligen minskas, äfven om skatten å bräll vinsbränningen vid denna Riksdag icke blifvit förhöjd; åtminstone har en sådan minskning under de senare åren egt rum. Enligt de Tabeller, som för Bevillnings-Utskoltet varit att tillgå, utgjorde antalet af taxerade bränvinspannor för år i83o 170,532. Detta utvisar en gifven lendence till minskning, fastän skatten å bränvinspannorna vid sistlidne Riksdag icke blef ökad. — Besinnar man nu den betydliga förhöjning i Bevillningen å bran vins-bränningen, som vid denna Riksdag blifvit beslutad, så torde man med all sannolikhet kunna antaga, att minst en fjerdedel af de år iS32 taxerade pannor hädanefter komma att nedläggas; 2:0 Utskottets beräkning öfver den af konst-apparalerne hädanefter utgående Bevillning är alldeles för hög. I det irsta alternativet supponeras, att Bevillningen å pannor ifrån 20 till och med 5o kannors rymd kommer, me lelst de till dessa pannor begagnade konst-apparater, att ökas med 5o procent. Den enda konst-apparat, som nyttjas till pannor af denna rymd, är troligen mäskvärinare. Genom mäskvärmares begagnande ökes skatten å den enkla pannan endast med 5o procent. Utskottets beräkning förutsätter således, alt mäskvärmare skulle begagnas till hvar enda bränvinspanna ifrån 20 till 5o kannors rymd. Jag hemställer, om delta är sannolikt?
Den gamle enögde muezzin var dervid behjelpt af en yngre son till sheikh Soleiman, hvilken lika mycket behagade mig, som den andra sonen misshagar mig. Jag blef en liten stund der och gick sedan upp till Mohammed, der jag alltid med vänliga blickar emottages af samma sällskap. Dessa senaste dagar hafva de redan haft mattorna utbredda på gräset och kaffe färdigt, när jag kommit dit. Denna förmiddag tillbragtes på samma sätt som de föregående. Senare kom dit en bättre klädd Arab och satte sig att räsonnera litet högfärdigt. Slutligen satte han sig ned bredvid mig och började med något förnäm mine qvestionera mig, hvad jag var för en man &c. Slutligen kom talet på Arabiska böcker och vetenskaper, då han frågade hvad vi af sådana hade hos oss. Jag räknade upp allt det bästa jag kom på, till hans stora förundran; jag kunde dervid ej hålla mig från att ge honom litet ovett för hans högfärdighet. Han tog nu fram några blad af ett grammatikaliskt arbete och bad mig läsa, samt förundrade sig storligen öfver att jag läste så rätt och visste använda de särskilda modi af aoristus rätt. Härpå sade han åt de andra att jag var en man som visste mycket, och gick hastigt bort. När jag frågade de andra hvad han var för en man, sade de honom vara en 'alim, en af 'Olema. De gingo nu allesamman till middagsbön i Danjan-moskén och jag gick genom 'Alis trädgård och satt hos honom en stund. Mot aftonen spatserade i det ljufvaste, mildaste vårväder och var åter en stund inne i Attarin. Gick sedan hem, åtföljd af dess muezzin. På vägen köpte jag några apelsiner och valnötter, af hvilket allt jag delade jemt med honom, som åter efter vanligheten varit mycket frikostig på sitt beröm öfver mig. Kort förut var jag åter uppe på den höga backe, der ett fäste är byggdt. Samma Turk som jag de första dagarne af min härvaro deruppe gjort bekantskap med, kom nu äfven ut och pratade med mig. Jag frågade honom ett och annat, lät honom stoppa sin pipa från min pung, och slutligen kom han fram med begäran om bakhshisk.
Dessa frågor afgöras nu af ett collegium nemi. af Krigscoll.; om någon finnér skäl att klaga, så äger han en högre auclorilct alt vända sig till, nemi. Konungen, omgifven af sitt Statsråd. Men om nu ministrarne sjclfve utgöra presidenter i dessa verk, till hvem skall då den missnöjde vända sig med sina klagomål? Deparlementschefernes tid hinner icke eller till att vara ordförande i desse bureauer. Jag skall såsom exempel citera Krigscollegium. Detta collegium är fördeladt i 4 Departement nemi. Artilleri-, Fortificalions-, Underhållsoch Boslällsafdeluingarne. Hvarje Departement består af ordföranden och 2:ne ledamöter; äfven der blifvcr ordföranden öfverröstad 270 Den 13 November e. m. af lcdamöterne, om <le äro af annan tanka. Huru skulle detta kunna gå ihop? Eu regeringens ledamot skulle sålunda, om han tillika vore ordförande, föra krig med alla 4 departementen! Ministerens ledamöter skulle derigenom komma i en underordnad ställning, mot hvad de nu äro, hvilket jag för min del mäste afstyrka. I det hela anser jag förslaget så litel ularbcladt, alt jag tror R. o. Ad. gör bäst, om R. o. Ad. helt och hållet afslår detsamma. Om en förändring i detta afseende skall ske, sä anser jag förslaget dertill böra komma från Regeringen; alla enskilda motioner anser jag deremot vara förhastade. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Alldenstund jagsom tjensteman tillhör ett af Rikets collegiér, anser jag mig först böra lugna Frih. Ridderstolpe med den förklaring, att jag, det oaktadt, icke räknar mig till det af honom omnämnda s. k. gamla gardet, utan alt jag verkligen vore färdig att bifalla Ekon.- Ulsk:s betänk., om Utsk. något närmare hade gjort sig reda för saken, och behandlat den pä ett siilt, som varit för Regering och Ständer tillfredsställande.
N:o 54. landet der, såsom vid skollärarebefattningarne onekligen är händelsen, embetsmannen aldrig, åtminstone såvida man ej vill döma honom till ett ständigt celibat, eger utsigt att i lön erhålla mer, än jemnt och rätt hvad som, äfven med de måttligaste fordringar, oundgängligen behöfves för en anspråkslös bergning, alldenstund i sådant fall för godtgörande af en en gång uppkommen brist eller gjord anticipation på framtiden, tillgång i sjelfva verket aldrig finnes, densamma alltså får betydelsen af ett ständigt fortfarande näringsbekymmer. Skall här en verklig likstäldhet ega rum i förhållande till de förut nämnda, så kan den endast dymedelst vinnas, att embetsmannen, åtminstone så snart han erhållit ordinarie anställning, också eger en lön, på hvilken han kan lefva. Det är af nu anförda skäl och då 1,000 R:dr på de flesta ställen i riket, der elementarläroverk finnas, för det närvarande äfven för en tarflig utkomst utan tvifvel ej göra tillfyllest och äfven 2,000 R:dr för en lektor, med afseende såväl å de större lärdomsprof, som af honom fordras, och dermed förenade dry-. gare kostnader, som å den vanligen högre ålder, han vid tjenstens tillträdande uppnått, synas alltför ringa. Utan tvifvel kan man anvisa skolläraren privatundervisning jemte den offentliga, liksom detta onekligen utgör den vanliga utvägen, för att afhjelpa den årliga bristen och amortera de skulder, i hvilka de flesta för afslutande af sina studier måst sätta sig. men följden deraf är blott, att han så mycket hastigare slites ut. Afven den femte lönegrad, till belopp af 3,000 R:dr R:mt för adjunkt eller kollega samt 4,000 R.dr för lektor efter tjugo års tjenstgöring, som af Rikets Ständer sistlidne riksdag blifvit beviljad, synes mig ej göra tillfyllest i ifrågavarande hänseende.
Hr Wahrendorff, Martin; — 706. , Rosenmiiller, Jan Michaelsson; — 723. , von Essen, Fullm. Gr. Hamilton, Hugo; — 932. „ von Brömsen, Fullm. Hr von Troil, Emil; Expedilions-Utskottet: — 77. Frih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm; R iddarhus-Utskottet: — 29. Gr. Bjelcke, Fullm. Gr. Löfvenhjelm. Carl Axel; och erinrade II. Ex. derjemte, att vid samma tillfälle borde väljas en suppleant för ledamoten i Const.Utsk. N:o 792 Hr Lagerhjelm, Pehr, som erhållit 3:ne veckors ledighet. Föredrogs ånyo K. M:s d. 31 sisth Juli på bordet lagda nåd. propos. till R. St., ang:de anslag till boskapsskötselns befrämjande i riket medelst anläggande af stamholländerier. Hr Westfelt, Nils, hade inlemnat följande: I anledning af K. M. nåd. propos. om anslag af 70,000 r:dr b:eo till inrättande af holländerier för boskapsracens förbättring inom riket, genom införandet af utländska boskapsracer, tar jag mig friheten fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att vi först böra tänka på våra egna boskapsracers förbättring, innan utländska böra komma i fråga. Till vinnande af delta ändamål medgifver jag gerna, alt införskrifning af tjurar är behöfligt, men bestrider deremot att kor af hvad utländsk race som helst är behöfligt. Vi äga inom landet och på mångfaldiga ställen kor utmärkt goda, hvilka visat sig mjölka ända till 8 ä 9 kannor om dagen: dylika kor äro mer än väl passande till stam för holländerier, och komma alt fullkomligt uppfylla det ändamål man önskar. Orsaken lill våra inhemska boskapsracers försämring, eller rättare sagdt öfverklagade uselhet, ligger helt enkelt deruti, att vi i allmänhet svälla våra kreatur.
Bonden, försedd med naturbarnets skarpa syn, sade: – Se herre der, der vägen kröker sig alldeles åt venster ... det kan vara en half fjerndel dit ... der ser jag en kärra, som far af med en förskräckande fart. – Jag kan icke se så långt; jag blott hör. Åter en tystnad. Då ärnade bonden taga till tömmarne, men hejdades af ett underligt läte tättinvid. Båda lyssnade: – Mio padre [min fader] – sade en qvidande röst. Ögonen kastade de åt ljudets ursprung och sågo någonting likt ett hufvud och någonting liknande armar röra sig i kärret. – Himmelens Gud, – sade Harald – haf tack. Det var du, som stadnade vår häst. Här är fråga om ett menniskolif. – Io no vorrei morire [jag skulle icke vilja dö] – sade åter rösten. – Kan det vara en lefvande varelse; mån’ det icke blott är en spökelse. Men – fortfor skjutskarlen långsamt, naift vederläggande sig sjelf – kunna sådana på engång tala och synas; sådant har jag aldrig hört. Det der måste lefva. – Hvilken lycka – inföll Harald – att jag icke det sista hållet antog den erbjudna kurirkärran. Nu skola vi lossa vår kärras häckar och betjena oss af dem till brygga. Detta arbete var snart verkstäldt och de började närma sig det vid pass trettio steg ifrån landsvägen belägna föremålet, från hvilket nu hördes de sakta framhviskade orden: – Fra poco Stella e morte. Addio, addio, [snart är Stella död. Farväl, farväl]. – Der bär häcken oss icke mera båda. Försök om inte tufvan här bär dig, så skall jag ensam framflytta häckarna. – Tufvan bär lyckligtvis. Jag skall då vänta här. Det hördes icke mera något qvidande ljud, och Harald var vid målet. Det tycktes vara en mycket ung flicka, som sanslös ingenting mera hörde och ingenting såg. Svarta lockar omslöto hennes ansigte, hvilket handlöst hukade emot bröstet. Ända till bröstet var hon sjunken i kärrets dy. Harald tog henne nu under armarne, och sökte att lyfta upp sin börda.
Citat parten eller ben per fou, font hanblingen fötemifa låter, är aflägfe boenbe, mebbelaS ofroannämnba intpg, i ftäberna fjelfl: af ^agiftrateité Dtb» föranbe eller bermib anftädbe tjenflemätt, och på lanbet af ^Domare, ^refter» {fap och kronobetjening; ffolanbe anbre gobe män, forn fannfärbigheteti ftprfa, jemte namnet, titfätta beraé tjenfl eller prfe och (Kmmijt. åbmatje förut uppmifab originabhanbling eller jftift, forn är utgifmen fe» batt benna författning börjat tillämpad, (fall, bå ben mib SDomftol eller annan Cmbetömpnbighet företes, mara förfebb meb meberbörligt ftämplabt papper. f)3å{frift å hanblingar, angåenbe mcrfftällb c^artering, bå d)arta fafttaö, gälle mib intet tillfälle, få framt icfe lagligen ftptfas fan, att behörigen annutlerabt ftämplabt papper marit bilagbt, men förfommit. 4 6:o ii fSeläggntng&cfiarta, äfvenfom å charta på E>ett ar!, bå jftiften å benna febnare ej öfvergår på anbra fiban odj öfwertäcfer jfämpeln, jfall part, forn ben begagnar, på fjelfva jtämpeln antecfna fyanblingenS batum jemte en fort anropning på t>vr»ab ben angår. fSeläggningSndjarta jfall bejjutom »ib fjelfva bocumentet eller acten få fyäftaé eller meb figtll fäflaö, att ben ej fan bertfrån jfiljaö, utan att paleur*jfämpeln berigenom göres otpblig, i t>n>il0et fall djartan anfeS obuglig.
Härifrån afgå, jemnlikt stadgandet i 122 §. af sednaste Banko-reglemente, Riksgälds-kon torets kreditiv 1.000,000: Vexlingsförskott till landsorterne 66,396: 14. — Inlösta otydliga transportsedlar 8,874: 45, 4. d:o d:o sediar af nyare slaget 2,616: 32. Skillnad emellan den sammanräknade sedeloch depositions-skulden samt maximi-beloppet af sedelstock, beräknad enligt 123 § i Bankoreglementet 1,683,926: 12. 5. Som den här ofvan citerade delen al 24 § i Bankoreglementet bör, med hänvisning till 5 § i Lagen för Rikets Ständers bank angifva sättet för upprättande af de uti sistberörde § af Bank-lagen omförmälda öfversigter; så anser sig Utskottet, under förutsättning af Banko-Utskottets Memorial, N:o 47. S*t *f bifall till den föreslagna förändrade redaktionen af Bankoreglementets 122 §, böra hemställa, att till vinnande af öfverensstämmelse emellan dessa reglements §§, 24 § måtte i anmärkta delen undfå denna uppställning: enligt 5 § i Lagen för Rikets Ständers Banle af den 1 Mars 1830, alt för hvarje halft år låta, efter faststäldt formulär, upprätta samt derefter trycka och med allmänna tidningarne utdela uppgift öfver förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld jemte obegagnade andelar af kreditivoch låneförlag, (hvarvid beloppet af de mot återbetalning i silfver utgifna fastighetslån må approximativt beräknas.) Stockholm den 13 Juni 1851. Bin. tilt R. St. Östlund & Hör till Banko-Utskottets Memorial, N:o 47, Uppgift öfver Bankens Metalliska kassa saint utelöpande sedlar oell Depositions-skuld jemte obegagnade andelar af kreditiv oell ILäiie förlag den 31 December f§äO.
Min känsla och pligt befaller mig derjemte förklara, att jag icke undertecknar det blifvande Riksdagsbeslutet, och jag frisäger såmedelst mitt namn från alla menliga följder, i händelse några sådane efter Riksdagens slut förspörjas, af den beskaffenhet, att de ifrån Riksdagsförhandlingarne leda sitt ursprung. Föredrogs ånyo och bi föl los följande från BankoUtskoltet inkomne och den 8 dennes e. m. på bordet lagde Memorial: Af den 2 dennes: N:o i35. Med förslag till irsta Artikeln i det blifvande BankoReglementet. Med förslag till föreskrifter uti BankoReglementet, angående Bankens lånerörelse i de delar, hvaröfver hos Rikets Ständer fullständigt blifvit beslutadt. Af den 4 dennes: N:o i4o. Med förslag till de uti Banko - Den g Mars e. m. 2l3 Reglementet blifvande stadganuer, i gemenskap med Bankens Sedel-utgifning; N:o 14r• Med förslag till 3:dje Artikeln i det blifvande BankoReglementet, upptagande Tjenstegrader, grunder för pensionsberäkning samt stadganden i afseende på god ordning inom BankoVerket; Af den 6 dennes: N:o 142. Med förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver BankoVerket; Af den 8 dennes: N:o i43. Med för.slag till föreskrifter att intagas i BankoReglementet, angående Bankens lån emot orörlig pant och på längre terminer; N:o 144- Med förslag till 2:dra och ^'.åe Artiklarne i det blifvande BankoReglementet; N:o i45- Med hemställan om ett tillägg till 2 § af Utskottets, i dess Memorial N:o lii, afgifna förslag, angående föreskrifter i det blifvande BankoReglementet, såsom en följd af Rikets Ständers vidtagne beslut rörande inlösning och utvexling af Bankens sedlar m. m.; N:o 14O.
Ändteligen hafva de skuggor börjat skingras, hvilka man hopat öfver Klas Flemings minne. Det blef Enevald Finckes sorgliga uppdrag, att till Fru Ebba frambära den sista helsningen från hennes make: "Kort blef den tid honom unnades till beredelse", sade denne, "men han syntes ock genast beredd, när han anade att det var döden som nalkades. De sista jordiska omsorger, som sysselsatte hans herrlighet, voro tanken på huruvida han kunde få se hos sig eders frudöme, 'in kära och älskeliga maka och mina kära barn.' Lugnt och förtröstansfullt var det samtal, han förde med presten, som han låtit kalla. Hans sista ord voro: 'Gud, konung, maka och barn.'" Fru Ebba satt blek och tyst. Om hon hörde hvad som talades, visste man ej. Endast på fållarna af doket, som betäckte hennes hufvud, kunde man märka en darrning. Hennes döttrars omsorger, sonens hjertliga ord, intet syntes kunna väcka hennes uppmärksamhet. Endast då Johan Fleming, hennes unge, ridderlige son, kom för att säga henne farväl, då han skulle resa för att åtfölja sorgetåget till Åbo, då slöt hon honom under våldsam rörelse till sitt bröst. Långsamt rörde sig tåget framåt. Rastade, som till ståten hörde, länge på hvarje hviloställe. Mat och dryck skonades icke. Flera tunnor öl, åtskilliga får, dussintals harar och fåglar, fläsk utom mångahanda andra slags matvaror förtärdes hvarje dag. Det var som om en furstlig person skulle, enligt tidens sed, blifvit beledsagad till sitt hvilorum. Slutligen hann sorgetåget dock Åbo. Den döde skulle här bisättas, till dess allt hunnit ordnas för begrafningen, som skulle ske i Pargas kyrka, under hvilken godset Qvidja lydde. Kring den på en katafalk hvilande likkistan, hvars lock var aflyftadt, stodo fru Ebba och hennes döttrar, jemte andra adeliga fruar, anförvandter till den hädangångne. Alla till saken hörande ceremonier voro förrättade. Sorgetåget aflägsnade sig till de rum, der mat och dryck för gästerna var anrättad.
Derom 4(58 Den 20 Alars f. m. har mau vid denna riksdag flera gänger tyislat. Ståndet har dervid visat, att den kan sträckas ända tili fullständigt ogillande af Const.Utskrs förslag, alldenstund man här äfven genom votering förklarat sådana förslag dels obehötliga, dels icke antagliga. När nu förhållandet är, att både Const.Utsk. och RiksShn hafva deras ömsesidiga rättigheter i detta hänseende sig förbehållna samt Hr Lefrén erinrat oss, att icke ens K. propos:r kunna, i fråga om grundlagsförändringar, ovillkorligen blifva hvilande ulan Const.UlsIcs tillstyrkande vid första riksdagen, så är det klart, att, likasom Utsk. måste hafva tillstyrkt enskild riksdagsmans förslag, om det skall kunna framläggas, emedan det annars tillkommit utan all Utsk:s medverkan, hvilket vore oriktigt, lika så måste, å andra sidan, förslaget äfven vara godkändt af RiksSt:n; emedan de eljest skulle vid påföljande riksdag komma att besluta öfver ett. förslag, som förut icke varit godkändt, d. v. s., som saknar egenskapen att hafva tvenne riksdagars sammanstämmande mening för sig. Om det nu lyckats mig att öfvertyga R. o. Ad. derom, att det alltid fordras en öfverensstämmelse emellan Const.Utsk. och RiksSl:n för att ett af Utsk. framstäldt förslag till grundlagsförändring skall kunna blifva hvilande till påföljande riksdag, så torde jag vidare få fästa uppmärksamheten på förhållandet med den särkilda fråga, som nu är under öfverläggning. Här är händelsen, att det tilllägg, Utsk. föreslagit vid 28 § Reg.F., är af 3 Stånd godkändt. Man har således å ena sidan Utsk:s tillstyrkande jemte tre Stånds beslut; på andra sidan åter står BorgareSt:s mening. Frågan är således, om denna skall tillintetgöras genom de öfriga tre Ståndens enhällighet.
De. jem tet*yinteTdfre“ f^d br5st vidlåda det nJa trefaldiga reglemen tet. intetdera af dessa reglementen upptager nemligen några bestämmelser rörande de till boställen, sådane som kyrkoherdarnes på landet, höran< lle.a ulhus och byggnader, samt deras underhållande; hvartill skälet doek a lätt au finna I thy att dyhka hus och byggnader, till det antal, som vid ett pastorsboslalle vanligen behöfvas, eller laglikmätigt byggas, hvarken af Kronan bestas vederbörande boställshafvare, eller ens är dem ålande att >ygga och underhålla, h vilket icke eller lärer böra komma i fråga, då dessa reg ementen icke angå egenteliga boställen, utan endast bostäder med de till boningsrummen hörande uthus,” sådane de vanligen finnas vid Kronans nu ifragakorane publ.ke hus och byggnader. På dessa grunder kan jaicke för valgruudadt erkänna Utskottens förslag att, såsom stadga för Underhållsskyldigheten vid de ecclesiastike boställena å landet, antaga och fastslå la förenämnde trenne reglementen. Detta försök att ställa nämnde bostallen under samma stadga med Landshöfdinge-residens-husen samt Kronans slott och hus m. fl. synes hafva lika litet skäl för sig, och derföre lika litet hopp om framgång, som förslaget för några år sedan att sätta dem i samma categon med milit.ae-boställen. Icke eller finner jag mig kunna godkänna Utskottens alternativt framställda förslag, att ett reglemente må, i öfverensstämmelse med grunderna för merbesagde nådiga reglementen uppgöras och till efterrättelse utfärdas. På sätt jag redan haft tillfälle ådagaiaggo, lata dessa icke här tillämpa sig. Ett prestbostäile med dess hus <4 La”- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut kottens Betänkande, N.o 9. och byggnader kan icke, hvarken i anseende till byggnadseller underhållsskyldighet, i allo uppfoias på samma grunder som ett Land.sholdinge-residens eller ett Kronans slott och hus.
R;dr årligen erfordras till Reseoch Träns* portkostnader för Salpetter , så får jag hemställa om icke, jemte granskningen af Räkenskaperne, granskningen borde ske i hvad mån dessa, äfven för de Skjuts_skyldige betungande Utgifter, kunde inskränkas, och, der lämpligt vore, SalpetterTransporter sjöledes verkställas. Jag anhåller att dessa Anmärkningar, innefattande förbehållna tillägg till min till Statsutskottets handläggning remitterade Motion , måtte äfven till bemälte Utskott remitteras. Remitterades till StatsUtskottet. Föredrogos å nyo och biföllos följande af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi*. Utskotten den 24 sistledne Februarii gemensamt afgifne samt den 2 dennes eftermiddagen på Bordet lagde Utlåtanden: 1:0 Angående föreslagen rättighet för hvar Och en att emellan Riksdagarne till Regeringen inkomna med Förslag till ändringar i Författningar, m. m. 2:0 Angående Förslag till bestämmande af Jordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. 3:0 Rörande Herjeädalens undantagande från Storskifte af Hemmans Mark. 4:0 An - Den 7 Marni. 4’ö Angående Lösens beräknande för SkatteHemman Arfvingar emellan , samt gräns för Hemmansklyiningar. 5:0 Rörande föreslagen ändring af 24 Capitlet 5. §. ByggningaBalken, angående Brandstod. 6:0 Om inskränkning i fö af TröskeSlagor utaf Ek. budet mot nyttjande Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottens den i 4 sistledne Februarii gemensamt afgifne samt den 2 dennes ettermiddagen på bordet lagde Utlåta n de, angående författande af ett Sammandrag Och en Systematisk Samling af Författningar om jordägares rättigheter och skyldigheter.
Och har Utskottet, vid betragtande deraf, att serskild beskattning å arbetsförmågan är både obillig och tryckande, då den träffar den fattigaste folkciassen, hvars ringa arbetsförtjenst vanligen och med få mera sällsynta undantag måste påräknas och användas för de oundgängligaste lefnadsbehofven, jemväl ansett sig böra vördsamt tillstyrka, att de uti Bevillnings-Stadgans 2 Art. 17, 26 och 31 §§ för arbetsfolk och öfrige, som med dem blifvit jemförde, så i städerne, som på landet, bestämde serskilde afgifter måtte alldeles få upphöra; äfvensom, med afseende derå, att ehuru jordegare erlägga bevillning efter fastighetsvärdet, serskild bevillning af arrendatorer, landtbönder, hälftenbrukare och de, som bruka arrenderad jord, samt arrendatorer af qvarnar och sågar, likväl, enligt 25 och 34 §§, skall utgöras, hvarmedelst, i sjelfva verket, en dubbel beskattning af vissa fastigheter utginge, destomer obillig, som Staten icke rättsenligt kan påräkna högre inkomst af utarrenderade, än andre fastigheter, samt den för arrende af ladugårdar eller andra föruioner stadgade afgift jemväl, på lika origtig grund, drabbar jordegaren, Utskottet vördsamt tillstyrker, att ifrågavarande, uti 25 § af BevillningsStadgan, bestämde afgifter för alla arrendatorer, landtbönder och ladugårds-arrendatorer m. 11., må helt och hållet försvinna. Viljande Utskottet, som, på sätt här nedan omförmäles, i vissa fall föreslagit Hildring i heviiiningsafgifterne, vid bevilluingens fördelning, taga i närmare öfvervägande, hvad Herr Halling, i afseende på en allmän nedsättning deruti, anfort.