Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan äfven uplysa att Depart:tsChefen har aflåtit 3 om icke 4 särskilda påminnelser i samma väg till Colhm. Häraf skönjer man å ena sidan en ganska god vilja hos KrigsMinistern; men å andra den svårighet han har att blifva åtlydd i sina upmaningar. Vid sådant förhållande tror jag icke att det vore oriktigt om den andra statsmakten toge iniativet, då jag har skäl att hoppas att det icke med samma liknöjdhet från Colhm skall blifva bemött. Hvad vidare beträffar ett yttrande af Frih. Klinkowström, ber jag att få fästa Frihrs upraärksamhet derpå att enahanda uplysning ang:de tjenstgörings-reglementet lemnades äfven vid föregående Riksdag om att endast granskningen skulle återstå af arbetet. Det är således här frågan om huruvida den nu pågående granskningen är den sista, och jag tror mig hafva kännedom om att saken är i goda händer, så att vi snart skulle kunna motse arbetets utgifvande, men det hindrar icke att påminnelser kunna vara på sin plats, emedan en mängd förändringar, som iföljd af tidernas lopp naturligtvis komma att inträffa, hafva gjort det svårt att utgifva arbetet, hvilka förändringar till stor del skulle kunna baseras på fältförvaltningen. Hr Frih:n har yttrat sig om ett arbete, i hvilket jag har en viss delaktighet, på ett sätt som gör mig honom förbunden; men har förevitat mig att jag förklarat detta arbete i sitt ofullständiga skick vara utan nytta. Jag skulle dock tro att Frilen, som efter de yttranden han haft, förmodligen begagnat de utgifne delarne af militär-författnings samlingen, icke kunnat undgå bemärka att det finnes hänvisningar från den ena delen till den andra och i följd häraf äfven till delar som icke äro utgifne; och detta är orsaken till mitt påstående att arbetet icke hade någon nytta. Om jag nu tar tillbaka detta yttrande så får jag åtminstone säga att arbetet icke medför den fullständiga nytta som det skalle kunna göra, i händelse det vore komplett.
Ståndet antog Utskottets å sidan 34 gjorda inbjudning att, med frånträdande af sitt beslut i fråga om tullbestämmelserna för artikeln Socker, biträda Utskottets , i detta hänseende afgifna förslag, till följd hvaraf den Under N:o 57 föreslagna voterings-propositionen ansågs hafva förfallit samt 2:dra alternativet i voterings-propositionen N:o 58 böra utgå. Alla öfriga i J delta Memorial föreslagna voterings-propositioner blefvo, med afslag å Utskottets i sammanhang med en del af desamma lill Ståndet gjorda in bjudningar, godkände. Utskottets sid. 54 afgifna yttranden, med anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Tulltaxe-underrättelserna, gillades. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 37, i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg uti de om Skiftes-verket i Riket gällande föreskrifter. S. D. Föredrogos ånyo Stats-UIskottets följande Utlåtanden: N:o 145, i anledning af väckt motion om ändring i 1773 års skattläggningsmethod för Westeroch Norrbottens län. Bifölls. Bih. tiU R. St. N:o 146, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Dess och Rikets Kanimar-kollegii berättelse, angående kungsgårdars och öfrige kronolägenheters förvaltning ifrån Oktober månad 1853 till September 1856. Lades till handling arne. N:o 1'47, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Dess och Rikets Kanimar-kollegii berättelse om Sala silfververks ränte-ersättnings-lond för redogörelsetiden ifrån den 1 November 1852 till samma dag 1854. Lades till handlingarne. Frän Välloll. Borgare-Stdndet. S. 1).
Att nu någon vidsträcktare kännedom skulle dem bibringas genom en enkel inbjudning betviflar jag, såvida icke den ovanliga form blefve antagen, att, såsom man synes önska, den bär förda discussionen skulle medfölja inbjudningen, d. v. s. att man skulle formera de 3 öfriga Den i5 Augusti f. ra. 45 Ständen till ett slagsfrågorna, hvilka redan af dem blifvit afgjorda. Jag hemställer, om något kan vara mera oformligt och stötande för de andra Stånden, än att sålunda säga till dem: ”Ni ”har beslutat i nattmössan, och det är endast vi, som kunelia bedöma ämnet.” Sådant skulle förhållandet med ifrågavar. inbjudning vara; och jag hemställer till Gr. Löwenhjelm och Hr Lefren, om sådant kan vara lämpligt. Någon upplysning kan ej inhemtas af ett prot.utdr., som ej innehåller annat än en inbjudning; och således kunna de yttranden, som af de sakkunniga männen härstädes blifvit afgifna, icke komma Stånden till gagn. Deremot hafva de fått del af sådana yttranden, som här afgifvits vid återremissen, hvilka yttranden finnas i StatsUtsk:s betänkande till deras hufvudsakliga innehåll upptagna. Jag har icke bestridt nyttan af ifrågavar. anslag, utan t. o. m. medgifvit, att det vore nyttigt. Anslaget är ej heller så synnerligt betydligt, och de andra Stånden hafva säkert funnit detsamma; men de hafva icke funnit, hvad ej heller jag kan finna, att, då vi så länge haft en arme', som, utan att äga exerciscoropagnier, fullgjort sina pligter mot fäderneslandet på ett nöjaktigt sätt, vi just nu, då anledningar till krig ej förefinnas, skulle hafva behof af dylika compagnier.
Sverige för en mils jernväg med enkel bana och fem fots spårvidd, afsedd att begagnas med lokomotiver, kunna antagas under vanliga förhållanden komma att i medeltal utgöra 333,333 Riksdaler 16 sk. Banko, kostnaden för drift-materielen inberäknad, efter hvilken kostnads-beräkning den hufvudbana, hvarigenom Stockholm och Göteborg borde sammanbindas, efter afdrag af hvad för den redan under byggnad varande delen af samma bana erfordrades, skulle komma alt kosta .' R:dr II:ko 13,666,666: 32. och den föreslagna banan mellan Stockholm och Malmö » 21,333,333: 16.» För dessa båda banor skulle således enligt nämnde beräkning kostnaden uppgå tillsammans til! 35,000,000. Den omnämnda promemorian af Herr Ingeniören Wenström lyder som följer: Norrköping och Finspång den 9 Dec. 1859. H. Herr L J. Hjerta, Stockholm. »Tacksam för det gunstiga upptagandet af mina försök att framställa möjligheten af billiga jernbanor — hade jag förr skolat besvara ärade skrifvelsen af den 24 sistlidne November, om ej hinder postdag efter postdag mellankommit.» »l:o I afseende på de Amerikanska järnvägsskenornas vigt, så är den, mer än något annat, en mätare på trafikens storlek och pä anläggarnes förmåga att göra mer eller mindre för framtiden. I början, då ännu dessa faktorer voro små, anlades vägarue med särdeles lätt öfverbyggnad: skenorna utgjordes ofta af platt - 94 Bilaga M 1 lill Herr Hiertas reservation vid Stals-Ulsk. Uti. M 86. jern spikadt på långsyliar, hvilande på tvärbalkar (deraf de otroligt låga uppgifterna per yard, af Amerikanska jernvägsskenor); men i samma mån trafiken vexte och de gamla skenorna betalte sig och blefvo utslitna, infördes den vanliga fotskenan, hvilande endast på tvärstockar. De vägar, som nu för tiden anläggas, få derföre tyngre skenor med ens. Medelvigten , af skenorna, i de nordöstra Staterna, ligger sannolikt emellan 16 och 20 ?t per fot.
Men herr Schwarts-Hansen det är ju regeringens SCHWARTS-HANSEN (med ostentation). Fröken Haxton alla borgare, som betala skatt, ha i verkligheten samma program. KATRINE. Men hvad är då oppositionen? 30 MAX. som inte betala skatt. Den naturliga oppositionen, fröken, det är de, SCHWARTS-HANSEN (glad). man inte har något, så opponerar man sig. KATRINE Riktigt, herr löjtnant! Alldeles riktigt! Så länge (hvasst). Och när man har något SCHWARTS-HANSEN. står mig... Så försonar man det hela. (Osäkert.) Ni förFRU SCHWARTS-HANSEN (afbryter). När det är ens egna hästar, så har man inte hjärta att låta dem frysa. SCHWARTS-HANSEN. Vagnen väntar, Vilhelm. (Förklarande, skrytsamt.) Jag kommer, Kally, jag kommer. LEONORA. Hvad var det nu, jag skulle säga min man? SCHWARTS-HANSEN. hade föredragit, att han hade varit mera moderat. Jag hade föredragit att... han hade varit mera moderat... gå till ytterligheter åtminstone inte på en gång... och folket märk: och folket men inte mer. Jag hade föredragit, att han hade varit mera moderat... (Leonora följer herr och fru Schwarts-Hansen ut.) Inte precis höger naturligtvis inte man får aldrig Men ... Hvad var det jag skulle säga... Gud, kungen Att han i alla fall kan lita på mig. Men jag 31 Sjunde scenen. MAX. KATRINE. EMILIE. Strax efter LEONORA. KATRINE. man hålla ögonen på! Han är inte pålitlig den där. Honom måste LEONORA (kommer in efter att ha följt dem ut. Härmar herr Schwarts-Hansen). »Jag hade föredragit, att han hade varit mera moderat» ... Du gode Gud, snart annonsera de efter en riksdagsman, som efter en betjänt! Hör Max de gamle en slags tortyr, som bestod i att tillyxa en eller Katrine eller någon, som vet det: hade icke människa efter en säng?
Nödvändigheten att förtjäna något dref henne att söka tillfällig plats i en Icksaksaffär, medan julhandeln pågick; men efter fjorton dagars tid var hon alldeles nerbruten och måste till sjukhuset, där hon låg i frisäng. På nå- der äfven där! en annan, * * Fru Holt grubblade utan återvändo på, huru det skulle bli efter tillfrisknandet och gjorde allt för att skaffa henne en plats utan egentliga skyldigheter, men med sä många förmå- ner som möjligt. En sådan var ej lätt att finna, och det tycktes ej heller brådska. Det hon kunde göra var att besöka medföra blommor — som hon älskade med passion — samt låta henne tala om det förflutnas bitterhet ocb den lycka hon nu i kände. På möjligheten att dö, under den kärleks' henne, eDda fulla vård hon erhöll, tänkte Elin aldrig, och midt bland jämmern rundt om låg hon med ett leende pä läpparna, tänkande sina egna tankar. Kvinnohjärtats känslolif är gång för underbart till sin sammansättning. Likt hafvet kan det stiga öfver sina bräddar eller återspegla sol, måne, stjänor och fjäderlätta moln. Känsligt som dess yta, uppröres det af i minsta vindstöt och är liksom det bottenlöst, outgrundligt, nyckfullt och skiftande. Varmare och dåraktigare än någon tror klappar också kvinnans hjärta — ofta i tysthet och utan tanke på genkärlek — för en eller manlig individ, som fullkomlig okunnighet därom har sina tankar riktade åt helt annat håll — kanske på någon, som i sin ordning föga frågar efter hans vara eller icke vara. Sällan är det väl också kvinnohjärtat ej sluter inom sig någon erotisk känsla, om den än måste döljas för att ej väcka löje, undran eller klander. Fru Holt hade tänkt öfver allt detta på sista tiden ooh länge sedan gissat sig till den sjukas hemlighet. En gång talade de därom. Det var strax efter förmiddagsrondeu. » Har ni feber? » frågade fru Holt vänligt. » Nej! » tårarna kommo henne i ögonen, » men jag är så lycklig! Han tog mig i hand i dag också, så frågade han hvad jag läste och tog emot ett par af mina blommor! Ni tycker väl, att jag är bra löjlig? » » Inte det minsta.
Dea nyss väckta fråga derom, alt en inbjudning i afseende på de öfriga punkter, öfver hvilka R. o. Ad. fattat olika beslut med Utsk., äfven måtte de andra Stånden meddelas, har visserligen hvarje ledamot rättighet att begära på bordet; men sådant hvarken bör eller kan förhindra afsändandet af den utaf Frih. Rehbinder framställda inbjudning, som varit 2:ne gånger behörigen bordlagd. Och då nu Hr von Hartmansdorff väckt förslag derom, att äfven de öfriga punkterna måtte reservationsvis till de öfriga Stånden hänskjutas, synes mig, alt den af Gr. Lagerbjelke upkallade betänklighet torde böra anses fullkomligen häfd. Emellertid, då saken blifvit bragt å bane, och man* åtminstone presumtionsvis kan antaga, att den majoritet, som förut visat en bestämd öfvervigt i afseende på sjelfva innehållet af inbjudningen, äfven framgent skall vidhålla denna åsigt, hemställer jag, alt R. o. Ad. ville bifalla Frih. Rehbinders förslag, förbehållande Ståndet sig naturligtvis sin rättighet att, då den väckta frågan om inbjudning uti de öfriga punkterna sedermera förekommer, derom i sin ordning 20* 308 Den 3 November e. m. besluta. Att nu hos Ståndet vilja qvarhålla Fiili. Rehbinders förslag, innefattade i sjelfva verket ingenting annat än alt vilja förqväfva och tillintetgöra verkan af den åsigt i saken, som R. o. Ad. redan uttalat. Ett sådant förfarande kan jag, såsom tillhörande majoriteten i denna fråga, icke medgifva, och hoppas jag Ståndet icke dertill vill på något sätt medverka. Gr. Lagerbjelke: Den siste värde talaren har sagt, alt det skulle gå an att först afgöra Frih. Rehbinders förslag, och sedermera vid ett annat tillfälle besluta öfver Hr von Hartmansdorff.
När varand e : Hans Excellence Justitias-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg, Stats Råden; Co Om fast egendoms försäljning ä Lotteri, huruvida en allmän tillåtelse att på Lorteri föryttra fast egendom , vore under närvarande omständigheter i oeconomiskt afseende nyttig ; den andre , om meddelandet af en sådan tillåtelse vore endast en administrativ åtgärd , eller ienefattande förändring eller förklaring af X,ag och laga stadgar angående fast egendoms afhändende och förvärfvande ; att han , för sin underdåniga del , ansåg nyttan af en dylik anstalt , under hvilka omständigheter sorn heldst, mycket tvetydig , emedan den tillfälliga lättnad , som derigenom möjligen kunde beredas för någre enskilde .personer, motvägdes af flere olägenheter vid verkställigheten och alltid erhölls med en visserligen frivillig, men i många fall illa öfverlagd uppoffring af tillgångar, som bättre kunnat användas: att han på sådan grund fann sig böra i underdånighet afstyrka beviljandet af tillåtelse till fast egendoms bortspelande på Lotteri, samt att han för öfrigt, derest en sådan tillåtelse beviljades , ansåg beslutet om dess verkställighet innefatta flere omständigheter af så nära samband med Lagarne om fast egendoms alh.indande och förvärfvande , att desamma syr.tes böra behandlas såsom frågor, om förändring eller förklaring af allmänna Lagen.” Uti detta underdåniga yttrande instämde Stats-Rådets närvarande Ledamöter, utom Hans Excellence Herr Justitia Stats Ministern , som, utan att ingå i pröfning huruvida tillåtelse att på Lotteri föryttra fast egendom vore nyttig eller ej, ansåg en författning derom i vissa delar komma att innefatta förändring ellet tillägg Om fast egendoms försäljning a Lotteri. 6l uti allmänna Lagens stadganden, om sättet för fast egendoms afbändande och förvärfvande. KonglMaj:t förklarade Sig vilja uppskjuta sluteliga pröfningen af hufvudfrågorne, huruvida det må vara nyttigt att tillåta fast egendoms försäljning på Lotteri, samt i hvad form beslutet derom borde fattas. In fidem Protocolli J. F. Normelin.
Associationer, införas ”Socknar” S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 160, om sammanjemkning al Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i anledning af Utskottets Belänkanden N:ris 116 och 14 1, blef detta Memorial lagdt till handlingarme. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets, den 23 dennes, å bordet lagde Utlåtande N:o 538, angående ifrågaställd restitution af de redan år 1819 af rotehållarne vid Uplands Regemente erlagde klädpenningar, blef samma Utlåtande af Ståndet bijallct. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, den 22 dennes bordlagda Memorial IN;0 79, i anledning af erhållen ålerremiss å Utskottens Memorial N;o 72, angående sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, rörande förslaget till förnyad Förordning om grunderne och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman, förklarade Ståndet att det lät vid Memorialet N;o 79 bero. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 528, i anledning af Herr Kjellbergs motion om belöning för den, som med ett fullständigt motiveradt och till sina hufvudgrunder antagligt repi esentations-förslag till Rikets näst sammanträdande Ständer inkommer. B folls. N:o 529, i anledning af väckta motioner, angående Stats-anslag för fattigvården i de Rikets städer, hvarest garnisoner finnas förlagde. Bifölls. N'.o 53o, i anledning af erhållne återremisser å Stats-Utskottets Memorial N:o 481. Lades till handlingarne, P/ot XJtdr. den Maj i^4f< 4?5 Från Vällofl. BORGARE-SlÅNDET. S. D Föredrogs ånyo Slats Utskottets Utlåtand<n:
Riksgälds-kontoret för hvarje särskildt år influtna allmänna bevillning, hafva Revisorerne ansett sig böra meddela nedanstående uppgift ä beloppet af de bevillningsmedel, hvaraf Riksgälds-kontoret, enligt dess räkenskaper, kommit i åtnjutande efter den tid, till hvilken omförmälda utredning sträcker sig; omfattande således denna uppgift tiden från och med 4:de qvartalet af år 1847 till och med innevarande års 3:dje qvartal. Enligt hvad åberopade berättelse utvisar, hade, såsom allmän bevillning för år 1844, elter afdrag af de utaf Riksgälds-konlorets medel utbetalda restitutioner jemte förskottsvis godtgjorda taxerings-kostnader inom Stockholms stad, men med tillägg af de, efter 1846 års slut, lefvererade restantier för 1842 och föregående år, till Riksgälds-kontoret influtit eller vid derstädes skedda ränteliqvider innehållits R:dr 2,009,557: 11. 5. hvartill bör läggas den bevillning, hvilken, för år 1844 och möjligen äfven för de förra åren, y tterligare ingått under sista qvartalet 1847 ' 529: 15. 3- utgörande alltså Riksgälds-konlorets sammanlagda inkomst af 1844 års bevillning R:dr 2,010,086: 26. 8. hvilket belopp öfverstiger den årliga bevillning, som i 1841 års bevilluings-förordning beräknades, eller „ 2,000,000: med Ruhr 10,086: 26. 8. Utaf den för år 1845 utgående bevillning, hade Riksgälds-kontoret, efter enahanda afdrag, dels lätt mottaga, dels vid utbetalda, lifräntor samt intressen å Trollhälte-sluss verks lottsedlar innehållit tillsammans R:dr 2,007,756: 11. 3.
De upplysningar, Felix Brauner inhemtat om Arnold, tillfredsstälde honom mycket. För hans planer var den unge civilingeniören en mycket värdefull acqvisition. Hans ur kärleken uppväckta äflan efter rikedom var honom en säker borgen på, att Arnold, om hans känslor höllos vid lif genom alla de resurser, som stå en nyckfull qvinna till buds, hopp, tvifvel, svartsjuka och framför allt stora pretentioner, skulle vara i stånd till allt för att nå sitt mål. Dertill skulle hans egenkärlek förmå honom att inför verlden vilja synas sjelfständig. Ingen skulle således ana, att Brauner stode bakom honom vid hans företag. Vidare vore Brauner förvissad om att ständigt hafva Arnold fullständigt i sin makt, dels genom inbrottet, som ju när som helst kunde bevisas och dels genom penningarna, utan hvilken den senare ej kunde företaga sig något. Han hade låtit sin betjent utspionera Arnold, och uppdraget hade punktligt fullgjorts. Så hade Brauner fått veta, att Arnold ej hade skaffat sig något umgänge. Antingen hade han aldrig haft någon vänkrets eller också försmådde han nu att återgå till sina forna vänner. Han hade skaffat sig en treflig dublett och klädde sig efter senaste modet. Ute uppträdde han med hela säkerheten hos en ekonomiskt oberoende man, åt på de bättre restauranterna och hade synbarligen alldeles glömt sin forna fattigdom, åtminstone kunde man ej i det sätt, hvarpå han bemötte personer i fattigare ställning, skönja någon hågkomst från det förflutna. Och just sådan skulle den man vara, som Felix Brauner behöfde. De rätt betydande »förskott», som Arnold lyftat, hade till största delen åtgått till presenter åt den qvinna, han älskade. Betjenten, som väl kände till sin herres svagaste sida och alltid på ett slugt sätt begagnade sig af denna kunskap, sparade ej på färger, då han för Brauner omtalade Noras skönhet. Brauner log; ty det intresserade honom mycket att höra talas om sköna qvinnor. Han visste, att Kristian, som det en väl uppfostrad kammartjenare anstod, hade två vidt skilda smakbegrepp i afseende på det täcka könet.
I Stockholms annaler var den stora arbetardemonslrationen på Ladugårdsgärdet den 1 maj med de tätt böljande och dock så stillsamma folkmassorna, de röda fanorna och de uppeldande, men dock i det hela saktmodigt mottagna talen en företeelse, som har få motstycken. Att det under den lugna ytan dock rätt betänkligt jäser bland den kroppsarbetande befolkningen, det fär man bland annat erfara genom de alltjämt upprepade stora strejkerna. Äfven i vårt land har denna » strejkmani » kännbart visat sina verkningar. Mest har naturligtvis den allmänna bagarstrejken här i Stockholm ådragit sig uppmärksamhet och motsetts med orolig spänning. V a r den en » lönfråga » för de strejkande arbetarne, så var den i ordets fullaste mening en » brödfråga » för den stora allmänheten här i hufvudstaden. D e t har emellertid nu visat sig, att Stockholms befolkning ej behöfver sakna bröd, äfven om samtliga bageriarbetarne taga sin hand från degen; måhända skall äfven hädanefter den under dessa dagar flitigt öfvade liembakningen komma till större användning. E j mindre betydlig, om ock af ett mindre omedelbart intresse för den stora allmänbeten har strejken bland arbetarne vid Bolinders mekaniska verkstad varit. På båda hållen ser det nu vid månadens slut ut, som om en återgång till de normala arbetsförhållandena — med eller utan eftergifter från arbetsgifvarnes sida — vore förestå- ende. * I alla händelser torde denna rörelse hafva * Sedan detta skrefs, ha, som bekant, Bolinders arbetare upphäft strejken, utan att ha vunnit något af sina önskemål. den goda följd med sig, att en del för arbetarne tryckande och till missnöje retande behandlingssätt torde inskränkas eller aflysas. Vår svenska riksdag har nu afslutats efter att några dagar öfver den normerade tiden hafva utsträckt sin samvaro. D e t vore väl något för elakt att, såsom någon gjort, vilja kalla detta riksmöte för » riksnatt » i stället för riksdag. M e n nog får man medgifva, att pressen, det fria ordet och den ej alltid nöjaktigt erkända församlingsrätten näppeligen vunnit det omhuldande, på hvilket de torde kunna göra sig berättigade anspråk.
Vidkommande åter frågan om beläggningsstäinplarne, får Utskottet, på de af Stats-kontoret och Kammar-rätten anförda skäl, hemställa. att, i den mån de nu brukliga stämplarne för dermed af sedda ändamål åtgått, till begagnande må införas stämplar af den utaf bemälde Kollegier omförmälda beskaffenhet och storlek *) Hvad slutligen angår den stämpel, hvarmed vexlar i utländsk myntsort skola förses, har Utskottet ansett det för vederbörande vexelgifvare medföra beqvämlighet om, i stället för de nuvarande fyra särskilda stämpelvalörerna, alla vexlar, utan afseende å beloppet, komme att beläggas med enahanda afgift, hvilken Utskottet trott kunna bestämmas till 1 R:dr. Hvad dessa stämplars storlek och beskaffenhet angår, har Utskottet bland de vid Kollegiernas betänkande fogade prof å Engelska stämplar företrädesvis fästat sin uppmärksamhet vid ett slag mindre stämplar af omkring 2 tums längd och 1 tums bredd, hvilka, liksom våra postmärken, äro å baksidan bestrukna med gummi; och torde vara angeläget att å stämpeln äfven tryckas de seklet utmärkande begge siffrorna i det årtal, hvarunder vexeln kan komma att utgifvas, tillika med bokstafven d., såsom en antydan för vederbörande vexelgifvare om sådan makulering af stämpeln som här nedan föreslås. Den i § 9 af nu gällande förord ") Prof på dessa stämplar finnes att bese i Bevillnings-Utskottets lokal. Om beläggningsstämplar. Om vexelstämplar. 8 Bevillnings Ulskollels Belänkande N-'o 7. Om allmän stämpelfrihet för fullmagter m. m.