Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förundrar mig icke, alt Frih. Cederström, hvilken, första gången då ärendet förevar, icke lyckades få detsamma afgjordt på sätt han då önskade, nu försöker förmå R. o. Ad. fatta ett beslut, stridande emot den åsigt, Ståndet förra gången uttalade, men jag förmodar alt Ståndet skall inse, det SialsUtsk. haft skäl att göra afseende på de från 3:ne Stånd vid återremisserna framställda anmärkmr. Det Den 23 Augusti. Det förhåller sig ingalunda på sätt Frih. Cederström omför» mäll, att Sundhets-Kolhm afstyrkt eller att Professorerne vid Karolinska Institutet salt sig emot ifrågavar:de förslag, och jag anhåller, all lill vederläggning häraf få nämna, alt Sundhets-Kolhm förklarat, alt det vore för detsamma likgiltigt, om den ifrågavar:de platsen öfverlemnas på femtio år eller för alltid. Hvad åter beträffar Professorerne vid Karolinska Institutet, tager jag mig friheten, att ur Utsk:s Utlåt, citera följande rader: ”derjemte och då, med anledn. häraf, K. Lazarells-Direkl:n år 1837 hos K. M. gjort underd. ansökning, alt ifrägavar:de å den åt K. Karolinska mediko-kirurgiska Institutet uplåtna tomt belägna plats måtte antingen för alltid eller för någon längre tid af minst femtio år, åt Lazarettet för anläggning af en tvättinrättning uplåtas, vederbör:de cmbetsmyndigheler, K. SundhetsKolhm och Professorerne vid K. Karolinska Institutet, blifvit i ämnet hörde, af hvilka de sistnämnde förklarat, alt berörde plats med derå varande smedja vore för Institutets behof umbärlig, och derföre dittills varit åt enskild man utarrenderad, samt icke heller för framtiden syntes för Institutet ega annat värde än genom den årliga inkomsten, hvarföre det vore för Institutet likgiltigt, antingen platsen till evärdelig ägo eller endast för femtio år uplätes, så vida Institutet i båda fallen tryggades vid åtnjutandet af den påräknade erforderliga afkastningen.”
hvari Almas roll då för första gången utfördes af fröken Henriette satt inne på scenen, väntande på Gö Seelig, i dag och i morgon gifves fem-akts lustspelet stas knackning på dörren. Den kom. » Krig i fred&gt; och om söndag åter » Ära ». » Hvem där? » » Jag. » » Stig in! » Han skulle så göra, men dörren ville inte; kanske Torsten visste, hvarför dörren inte ville. » Nå, hvarför kommer du då inte? » skrek Henriette hjärtängslig, något måste hon j u säga. &gt;Den förb. dörren har gått i baklås, jag går köksvägen, » fnittrade Gösta Drakes nasalröst, och som ingen köksdörr fanns, klef han ogeneradt in genom sidkulissen. Novell Nog gick » Magister Bläckstadius » glänsande, men inte lär författaren ha kännt igen magisterns roll, af om han haft det nöjet att öfvervara representationen. Åmg Palm. Gösta var i det uppsluppnaste lynne och improviserade på det mest ohejdade sätt, AnnieBelönad med hedersomnämnande vid Iduns sista skolfrun rycktes med af hans munterhet och späcpristäfling. kade sin text med en massa infall. (Forts.) Emil var ovanligt lyckad och Maurice i krinohar vidare en gång, som ni kanske läst i lin och blårutig nettelduksklädning en ståtlig skolV botaniken, på historiskt ställe, som jag flicka. inle minns, utan svärdslag besegrat, jag det Inga, som nu vid tre års ålder debuterade, sade var ryssarne eller också var det några andra så klart och tydligt hennes späda röst det tilllät Det var nämligen någon general eller kapten, eller sitt: » Uljica Elenoja, » då magistern frågade, hvilken hvad han nu var, som jag ej minns, hvad han kung det var, som stupade i slaget vid Liitzen. hette, som kommenderade sina svenska gossar att Magistern öfverflödade af snusdosor, glasögonsbara gapskratta fienden midt i ansiktet, och rysfodral och storrosiga snusnäsdukar. sarne, eller hvilka de nu voro, blefvo så f ö r b.
En af de talare, som yttrade sig på f. m., har med värma förordat bifall till K. M:s Förslag, ehuru han under föreg:de delen af Riksdagen sjelf till betydlig del vederlagt hvad han nu yrkar. IIr Cederschiöld, F. A., yttrade nemi. den 12 Nov. sisth år följande: »Den lika arfsrätten lossade do bojor, som hindrade henne att upstiga till mannens sjelftsgna ställning i samhället; och när hennes myndighet en gång erkännes, så skola de skrankor ramla, som nn förlama hennes fria verksamhet. Men så godt och billigt detta än må vara, så synes det mig icke kunna leda till det dermed åsyftade målet, om icke Staten tillika droger försorg, att tillfälle må beredas äfven för qvinnan att erhålla en för sin bestämmelse tjenlig bildning och upfostran.» Den värde talarens förslag har likväl vid denna Riksdag icke gått igenom, och han lärer väl alltså medgifva, att qvinnan genom sin upfostran icke är ställd i den författning, att hon kan allmänt och genast emottaga så utvidgade rättigheter, som innefattas i en ovilkorlig, men afgifvande myndighetsförklaring. Kan man väl tro, att under den korta tiden af ett Or,- den upfostran bibringats qvinnan, hvarigenom hon kan vara fullt vuxen att sjelf sköta alla sina angelägenheter, då den icke förut varit henne beskärd. Jag tror det icke; hvadan enl. min upfattning, qvinnans myndighet, om den utan all modifikation nu dekreteras, skall blifva henne en ganska ovälkommen och skadlig julklapp. Jag röstar alltså för bifall till Utsk:s förmedlingsförslag; och det förundrar mig i sanning, att detta förslag rönt så stort motstånd, särdeles af Konungens Rådgifvare.
Om bränvinsbränningen nemi. inskränkes till blott en månad af bosten, så, enär man icke bör förmoda, att afverknings-beloppet då blir så oerhört, som man med antagande af 2:ne månader befarat, kommer den förlust, hvilken Staten skulle göra derigenom, att den ginge i mistning af de önskade inkomster, som kunna påräknas under tillämpningen af en i detta hänseende nu beslutad strängare lagstiftning, icke att' blifva så serdeles betydlig; och verksamheten af den svindlande spekulations-anda, för hvilken Utsk. hyst en rättvislig farhåga, torde likaledes derigenom i samma mån hejdas. Gr. Lagerbjelke har redan förskottsvis fästat upmärksamheten på de invändningar, som mot bans förslag kunna göras. Men som Gr:n blott i korthet vidrört desamma, anhåller jag att få till närmare skärskådande uptaga en ibland dem. Man har nemi. yttrat att Grins förslag skulle innebära en orättvisa och en obillighet, i så måtto, att, då det finnes personer, tilläfventyrs närboende grannar, som ega den ena ett större; den andra ett mindre bränneri, så skulle det lätt inträffa, säger man, att den som egde det mindre bränneriet ej funne för sig förmånligt att ändra detsamma till den konstruktion, som lämpade sig för den nya bränvinstillverknings-lagstiftningen. Han finge då afstå ifrån att begagna sig af ofvanföreslagna utbyte, och ginge sålunda i mistning af den fördel, dermed vore åsyftad. Sådant kunde synas såsom en orättvisa mot honom. Härpå bör dock enl. min tanka ej grundas någon giltig orsak att afslå det erbjudna förmedlingssättet, ty den förmenta orättvisan i sig sjelf skenbar mer än verklig, är icke annat än alldeles samma för hållande som i alla fall ju ovilkorligen kommer, enl. nya bränvins lagen, att inträffa i en nära framtid, och, om sådant alltså inträffar en eller annan månad tidigare, så torde deruti icke hvarken för det allmänna eller någon enskild ligga någon stor olägenhet.
Herr Klorstenstcstxe, hemställde om icke för atk förkorta Hr LandkMarstalkenS Ridd.och Aoelus keswär, förflaget till RiddarhusOrdning kunde i Cancelliet läsas, och hivar och en om Twa eller Tre dagar fä aflemna till NiodarhusUrffotcet stna anmärkningar, en procedure, hwil en, dä detta more blott ett enskildt Adelns Oeconomie mäl, han för fin de! anfag Makel ig. Zerx Den n November. 605, Herr Grefwen och LandtMarskalken, förklarade att della skulle wara elt sa stort afbrolt frän wänlig ordning och all praxis, att han trodde det ej kunna tillälas. Ridderskapet och Adeln älskildes kl. Z 2. In kiäem krotocolli 6. 8ilverliolxe. Lördagen den n November. Plenum kl. r s e. m° Fortsattes granskningen af RiddarhusUtskotteks Förslag till RiddarhusOrdning. r? §. Arv blorckenllolpe. /^näers. I förhand fält jag rubedja mig Ridderskapet och Adelns tälamod, dä jag än ytterligare gör nägra wälmenta anmärkningar, som kan hända, af be mera kunnige och upplysts af Ridderskapet och Adeln, och synnerligen af de erfarne och aklningswärde män, som utgöra RiddarhusUtskottek, torde skäligen anses öfwerflödige. Men jemte del jag hoppas att de förnämligast äskäda mitt uppsät, torde ock mig tilläras, att, utan widlyftige och granna discutzioner, blott i fä ord hänföra deras Zjerde Band» 77, 78. upp« 6ic> Den n November. 'uppmärksamhet och granskning wid nägra pars» grapher. Den 17 8 stadgar, all Riddarhusutskott-! blott första mänaden stall träda listsummans en hals timme före Plena.
Smör. 32 Bevillnings-Utskottets Memoiial Jtä 27. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa slag Salt att, på sätt Bonde-ståndet beslutat, vid införsel vara tullfria. I öfverensstämmelse med nu gällande stadgande innehåller Utskottets förslag till tull-taxa afgiftsfrihet vid införsel af rått, ofärgadt Silke; och har förslaget i denna del blifvit af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden godkändt, hvaremot Bonde-ståndet beslutat, att nämnde artikel skall draga införselstull af 50 öre skålpundet, Såvida Bonde-ståndet vidblifver detta sitt från de öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, måste omröstning anställas, och föreslår Utskottet i sådant hänseende följande proposition; 54:o Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, rått, ofärgadt Silke skall vid införsel fortfarande vara tullfritt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, denna artikel en införselsafgift af 50 öre skålpundet. Utskottets förslag om tullfrihet vid införsel af Smör har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-slånden.. Bonde-ståndet har deremot åsatt denna artikel införselsafgift af 3 öre per skålpund. Utskottet hemställer, att Bonde-ståndet ville låta sitt beslut härom falla och, i likhet med de öfriga Stånden, antaga Utskottets förslag. Derest detta icke bifalles, måste följande omröstning anställas: 55:o Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. 33 55:o. Den som anser att
Vid förlidne riksdag var äfven denna fråga å bane, men framställningen derom vann icke vidare afseende, än att Rikets Ständer till Kongl. Majit afläto underdånig skrifvelse, med anhållan, det Kongl. Majit täcktes taga i nådigt öfvervägande, hvilka förändringar i rese-reglementet den förhöjda legan för entreprenad-skjuts kunde göra nödvändiga; i anledning hvaraf Kongl. Majit, som redan förut låtit upprätta ett nytt förslag till rese-reglemente, infordrat upplysningar från Dess Befallnings-hafvande i afseende på skjutsentreprenaders ingående inom Länen; och sedan berörde upplysningar vid slutet af nästlidet år inkommit, bar någon åtgärd uti ärendet icke vidare egt rum. Då frågan örn utfärdande af nytt Rese-reglemente sålunda är på Kongl. Majlis Nådiga pröfning beroende, tillstyrker Utskottet, att Riksdags-fullmäktigen Nils Anderssons ifrågavarande framställning ej må till åtgärd föranleda. Stockholm den 11 Juli 1851, 20 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vtskottets Utlåtande, N.-o 12i. Emot Utskottets beslut anmälde Herr Prosten Qviding följande reservation : ” Vid denna fråga har jag varit af skiljaktiga åsigter med Utskottets pluralitet, och sammanfattar derföre desse i en reservation emot de fattade besluten. Jag bar ansett, att hela skjuts-och postväsendet bör utaf staten öfvertagas, dels emedan det eljest icke kan vinna den fullkomlighet, sorn är enlig med tidens behof af förbättrade kommunikations-medel, dels åter, emedan jordbruket icke på annat sätt kan blifva befriadt från en på detsamma hvilande, lika obillig, som skadlig börda. Jag har dock för närvarande inskränkt mig till d en önskan, att denna princip skulle af Utskottet uttalats, i förening med tillstyrkande af en underdånig skrifvelse, genom hvilken Kongl. Maj:ts Regering anmodades att vidtaga de undersökningar och öfriga förberedande åtgärder, som voro nödiga för att bedöma, om, när och huru ett beslut om statens öfvertagande af skjutsoch postväsendet kunde bringas till verkställighet.
JN7;o 170, i anledning af ett Riks-Stånds ålerremiss å Utskottets Utlåtande, N:o 157. Utlåtandet, Njo 157, och Memorialet, N;o 170, lades till handlingarne. JNT:o 171, i anledning af väckt fråga om förhöjning i arfvodet för läkare-vården vid Tumba bruk. Bifölls. N:o 172, öfver Herr Rosenblads, Bernhard, motion om understöd och ersättning för dé fabriks-anläggningar, som, till följd af införsels-förhuds upphörande eller tull-nedsäitningar, kunna anses lidande. Bifölls. och j\T;o 173, öfver en af Herr Norin väckt motion om afsältande af en fond, för att hilda en för skeppsbyggerier, lill handels-flottans förökande, serskild lånetillgång. Gillades. S. D. Föredrogos ånjrn Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Memorialer, och Betänkande: K:o 144» mecl återlemnande af en motion om revision af förvaltningen af Ön St. Barthelemy. Såsom ej påkallande någon åtgärd, lades detta Memorial till handlingarne. JNT;i i45, i anledning af motion, att Ön St, Barthelemy må till Dannemaik öfverlåtas. Godkändes. N:o 1 ]6, till Ridderskapet och Adeln, i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:0 g5. Lades till handli igarne. K; > 147, lill Ridderskapet och Adeln, i anledning af återremiss å Betänkandet, JN:o 5r, angående upphörande af, eller rättelse i den afgift, Prot. Utdr. den 8 Maj 1841 • 4 1 3 som erlägges till Commendanten å Elfsborgs fästning af fartyg, som komina ifiån Götheborg eller dit afgå. Lades till handlingarne. Nio 148, till Borgare-Ståndet, i anledning af återremiss å Betänkan let, N;o 124.
Borgarc-Ständct blifwit anmärkt, att de hädanefter borde bestämmas uti Hö» eller S^annemäl efter omständigheterne att efter Markegäng betalas. 4w SLidkommande stntcligen allt hwad Utffottct i of» rigt ej mindre uti dest första Betänkande angäende Kungs» Ladugärdarne, än uti dest förnyade utlätande i detta ä,a« ,ie hemställt och tillstyrkt, sann Preste-Ständet ffäl!gt,att detsamma till alla delar gilla och godkänna, under Åberopande likwäl af StZnoets den 28 December nastledne är widtagne Beflut, angäende Kungsgärdarnes utarrendera», de; Härom ffulle de Nespective Mcd-Ständen samt SratSUtffottet wördsamt och wänligen underrättas, Vt -uprs. Lx krotvcollo st. 17. /elmquist» Utdrag af Protocollet, hällit hos Högwördige Pri, ste-Ständet den 2a Februarii i8lo S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Riksens Högsost. CtändcrS Stats-Utffotts den 19 dennes uplaste utlätande Lfwer de hos Riks-Ständen gjorde Anmärkningar wid Utskottets betänkande, angäende Kongl. Hof-och Slotts, Staten; Hwarom »vördsam och wänlig underrättelse ffulle lemnäs de Nespective Mcd-Ständrn samt Stats -Utskottet. Vt ruvr». SD' 6A2 Den 17 April. S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats - UtffottK ntlätandc öfwer de Anmärkningar, hwilka ,inom Rike » Standen blifwit gjorde ivid Allmänna Zndragnings-Statcnk Utgörande Bilagan Litt. I. till UtskottctS Betänkande angående Stats - Regleringen, klef a nyo föredragit och bifallit , dock med dcn as Högloft.
Den tiden voto jemväl lönerne, jemförelsevis mot varupriserne, så betydlige, att Staten kunde fordra, att dess Tjenstemän ensamt egnade sin tid åt Statens tjenst, deruti de hade sin rikliga bärgning; men genom det vacklande värdet af Rikets Creditmynt, som sedermera under åtskilliga tidpuncter inträffa! och äfven genom andra förhållanden, hafva Tjeristemännens vilkor blifvit så försämrade, att de varit föranlåtne skaffa sig bärgning och utkomst, dels genom biförtjenster och dels derigenom, att de sökt sig löner i flere Verk, så alt de icke mera kunnat lemna sin verksamhet odelad åt erj enda befattning ; och på detta satt, äfvensom genom arendernes ökade inängd, härledande sig egenteligen från de utnämnde, lid efter annan utfärdade talrika oeconomiska Författningar, synes behofvet af Tjensiernännens successiva tillökning hafva uppkom mit. Det sålunda tillkomne stora antalet af Rikets Tjenstemän har val då och då erhållit löneförhöjningar; men otillräckliga hafva likväl dessa varit, då man betraktar hvarje särskild tjenst för sig ; och att nu bibehålla hela denria mängd al Tjenstemän , med sådane lönetiIlökningar, att en hvar, utan att njuta lön på flere Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 651 ställen, kunde ega sin fullkomliga utkomst, skulle ingalunda med Rikets tillgångar instämma. Committerade hafva således funnit nödvändigheten deraf, att Tjenstemännens antal betydligt inskränkes. Härpå grundar sig äfven det af Committerade upprättade Förslag, fastän de, i synnerhet för de lägre graderne icke med visshet kunnat bestämma personalen, som måste blifva beroende på beskaffenheten af de Lagar, sorn komma att , innefatta reglementariska föreskrifter för åtskillige förvaltande Verks befattningar. Detta är dock en mindre vigtig Reglering, som hvarken pa planens utförande i det hela, eller på Administrations-kostnaderne kan ega något betydligt inflytande, hvarföre den samma gång, som Iustructionen för de qvarblifvande Ämbetsverken utfärdas, kan verkställas.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat en af Nils Peter Bäckström från Calmar län väckt motion (JV2 241), deruti anföres, att den förändring, som nyligen blifvit vidtagen i afseende på uppbörden af presterskapets rättigheter icke kunde sägas hafva undanröjt alla de olägenheter, hvilka ifrån äldre tider varit en följd deraf, att presterna sjelfva uppburit sina inkomster af församlingarnes medlemmar, hvarjemte det vore af vigt, att den reform, som i detta hänseende genomfördes, för århundraden egde bestånd; och har motionären af sådan anledning föreslagit, att nämnde rättigheter hädanefter skulle, utan något undantag, uppbäras af kronofogdarne och ingå till Staten, hvaremot presterna, i likhet med de civile tjenstemännen, borde erhålla sin aflöning i kontant af Kronan. Det synes Utskottet tvifvelaktigt, huruvida den af motionären föreslagna förändring, att presterskapets aflöning skall uppbäras af kronofogdarne i stället för af presterna sjelfve, innebär någon fördel för församlingarne, åtminstone under närvarande tid. Genom Kongl. Maj:ts nådiga Förordning, angående allmänt ordnande af presterskapets inkomster, den 11 Juli 1862, är tillfälle lemnadt åt församlingarne, så väl att, efter tioårig medelmarkegång, i penningar få inbetala presterskapets lönepersedlar, som ock att, med afseende på särskilda förhållanden, få till större eller mindre del in natura dessa persedlar leverera. Då detta sednare aflöningssätt är en bestämd fördel för de orter, hvilka uti ett mera afskiljdt läge ega stora svårigheter att få försälja sina varor, lära å flera ställen ej ringa olägenheter komma att uppstå för löningsgifvarne, så vidt ifrågavarande lönepersedlar ovilkorligen skola utbytas emot kontanta lönebidrag, och hvilket utbyte väl ej kunde undvikas, om uppbörden öfverflyttades till kronofogdarne, enär densamma för desse sednare i motsatt fall blefve Bih. till R. St.
Utsk. har således nu åberopat ett yttrande, som samma Utsk. frångått och som således borde anses hafva förfallit, under det nuv:de Utsk. helt och hållet låtsat ignorera Betänk. N:o 49 vid 1850 års Riksdag, genom hvilket, det återremitterade Betänk. N:o 18 blef annuleradt. Jag borde kanske nu sluta, men ber dock att få tillägga ännu några ord. I en månadtligen utkommande pamflett bar man framställt det påstående, att de af mig framlagda förslagen skulle egentligen vara upgjorda af framlidne Landsh. Georg Rosen, och att jag skulle hafva plöjt med hans kalf. — Jag får dock förklara, att jag, föga ursäktligt för mig, icke förr än nu känt till Hr von Rosens år 1822 utgifna förslag. Jag har emellertid nu lyckats förskaffa mig detsamma, och beklagar, att jag icke förut haft tillgång dertill emedan der uttalas tankar af stort värde. Dock är det för enhvar, som derom tager kännedom, tydligt att redan hvad grundsatserna 408 Den 26 Feb rua ri. beträffar stor skiljaktighet råder mellan mitt och Rosens förslager. Och utber jag mig för att bestyrka detta få upläsa åtskilliga högst bemärkelsefulla yttranden ur sagde förslag. (Hr Stjernsvärd upläste härefter ur Hr von Rosens förslag pag. 56—68, innehållande anmärknaemot indelta Arméebefälets aflöning medelst boställen m. m.) Jag vill emellertid ej längre upehålla E. o. Ad., utan slutar med att anhålla om afslag å Betänk, och bifall till min motion. Gr. Löwenhjelm, Carl Gustaf: Om jag rätt upfattat nu förev:de Betänk., innehåller det utlåtande öfver 3 motioner i samma ämne, nemi. ombildning af vårt krigsväsende. En af motionärerne har här nu försvarat sin motion. Jag fattar ganska lätt, att hvarje Svensk man, och i synnerhet en Svensk krigare med nit och värma omfattar dessa frågor, som hafva så stort inflytande i afs:de å Sveriges sjelfbestånd och de Svenska vapnens ära.
Karlbergsallén och som ledde vår vitterhet från frihetstidens midt, hade redan L’Esprit des lois, Henriaden och Encyclopedien till kanoniska böcker, och hur denna riktning blef suverän med Gustaf III – en af hela världshistoriens mest karakteristiska målsmän för upplysningstiden – är knappast nödigt att erinra. Så mycket egnare är det då, att Bellman, hvilkens hela lefnad sammanfaller med denna tid, är så godt som alldeles oberörd af dess innersta anda. Ty hvad var upplysningstidens mest centrala punkt, den midtpunkt, från hvilken alla dess åskådningar utstrålade? Hvad annat än en egendomlig skepsis, en reaktion mot 1600-talets auktoritetsdyrkan, en misstrogen benägenhet att undersöka lag och bokstaf, ett ofta naivt och ytligt, men alltid hänfördt och kamplustigt behof efter frigörelse? Denna oppositionella idégång, olika färgad hos sina tusen olika bärare, är alldeles främmande för Bellmans lynne. I en tid, då känslan själf blir räsonnör, är han ensam oreflekterad lifsberusning, omedelbart och omedvetet sjungande stämma. Se på hans satirer, hvilka man kunde tro hvila på någon djupare reflexion, på någon moralisk harm, med en basis af positiv öfvertygelse! Som helt ung man skrifver han en liten straffpredikan öfver »flickors ostadighet». Han ondgör sig en smula öfver, att Chloris förnöter sin tid med att pryda och spegla »sin läckra jungfrukropp». Det är Chérubin, som moraliserar Susanna, innan han fått tilltagsenheten att kyssa henne. Sedan följer en större social och politisk satir, Månan. Den har till och med motto från Juvenalis, och i det otillständiga partiförtryck, som rådde vid dess framkomst, har den nog kunnat reta en eller annan af de anfallne dårarna i månan, men i sig själfva hafva de uddlösa stroferna ingen verklig skärpa. Det är en gosse, som springer och smäller med en leksakspiska, och samma oskyldiga, svaga karakter hafva skaldens senare satirer – också när han gifver sig in på politik. Allt är ett harmlöst, tanklöst, karakterslöst barns godlynta speritningar.