Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Styrelsen såsom hufvudsakliga skäl för sitt förslag om Institutets utvidgning åberopat industriens fortgående utveckling och elevernes ständigt växande antal, och i sådant afseende, bland annat, anfört, att antalet elever, som under de 4 första åren efter Institutets år 4 848 skedda reorganisation aldrig öfversteg 35, läseåret 4 855—56 uppgått till 69 ordinarie elever, jemte det 33 extra elever då samtidigt derstädes njutit undervisning; att Styrelsen vid sådant förhållande och i anseende till den mängd förfrågningar, som gjordes af föräldrar och målsmän, hvilkas söner eller myndlingar vore sinnade att genomgå en kurs vid Institutet, egde anledning befara, att af dem, som innevarande år komme att anmäla sig till inträde derstädes, icke alla skulle för bristande utrymme emottagas; samt att bland de åtgärder, hvilka det allt mer och mer framstående behofvet af teknisk bildning i vårt land gjorde nödvändiga, äfven vore införandet vid Institutet af åtskilliga läroämnen, i hvilka någon undervisning hittills icke varit föreskrifven eller egt rum, men hvilka vore af den vigt, att undervisning deruti icke vid en högre teknisk läro-anstalt finge .saknas, nemligen allmän byggnadskonst, vägoch vatten-byggnadskonst samt mineralogi och geognosi. Härigenom blefve visserligen en tillökning i lärare-personalen nödvändig, men genom denna tillökning skulle det blifva möjligt att, — i stället för att. enligt nu-*gällande stadgar för Institutet, elever antagits 2:ne år å råd, men icke det tredje, hvaraf åter följt att ynglingar, som haft för afsigt att genomgå Institutet, stundom fått vänta nära tvänne år, innan de der kunnat vinna inträde, — emottaga elever alla år, hvarjemte äfven den fördel vunnes, att, enär Institutet derigenom komme att erhålla 3:ne års-afdelningar, de, hvilka önska att såsom extra elever begagna undervisningen vid Institutet, alltid hade lättare att finna en afdelning, för hvilken föreläsningarne öfverensstämde med deras bildningsgrad och syftemål.
En strurop-fabrik i större skala är under anläggning och e*n handskmakare-verkstad i den män utvidgad att den med en större fabrik kan jemföra?. Ett bryggeri af vidsläckt omfattning för tillverkning af så kalladt Beyerskl öl och dricka är aniagdt å stads-egendomen Möllevången. Bland innevånarnes binäring må nämnas jordbruket, som kanske här, mer än annorstädes, tillvunnit sig uppmärksamhet. Utom vanliga odlingen af säd, potatis och hvarjehanda foderväxter, har under sednare qvinqvenni - 21 um i större mängd planterats cichoria och hvitbetor. Sistnämnde odling har likväl afstanna!, efter det sockerbruken blifvit nedlagde och mången så val jordbrukare, som meddellös arbetare, gått miste om en påräknad säker förtjenst. Trägårdsskötseln drifves nu som tillförne af förstads-åboer, som förse både denna och andra orter med trägårdsväxter. För dem som äga ett mera utvidgadt jordbruk har odlingen af raps varit möjlig och de fleste åren hemburit lönande skördar. Uppdragandet af mulbärs-plantor och silkesodling har äfven utgjort en enskilt mans spekulation och lemnat tillfredsställande resultater. Allmänna undervisningsverkena äro: l:o En högre lärdomsskola med 2:ne Apologistklasser. 2:o En Vexelundervisnings-skola för fattige barn, utom en mindre skola för samma ändamål. 3:o En flick-skola, som bär namn af Josephinas slöjdskola och af Hennes Majit Drottningen njuter årligt undetstöd och hvarest laLliga flickor handledas uti läsning, skrifning och vanliga fruntimmersarbeten. 4:o En Borgare-skola, der handtverksgesäller och läi lingar en söckendagsafton i hvarje vecka undervisas i innanläsning, skrifning och räkning, geografi, historia och teckning. En särskild skolstyrelse är vald för tillvägabringande af en ytterligare folk-skola, uti hvilken skola inrymmas alla de barn, som äro inom skolåldern och icke, i saknad af plats, kunnat mottagas till undervisning uti förut varande skolor.
Hr Anckarsvärd har yttrat sig ronde afsigten med de af K. M. till StatsUtsk. öfverlemnade handlingar. Det hade i min tanke icke varit omöjligt för StatsUlsk. att finna, vid närmare begrundande af 77 §:n Reg.Ftns tydliga innehåll, — nemi. det Kronans gårdar skola förvaltas efter de grunder R. St. derom föreskrifva, — det K. M. varit förhindrad af de grunder, hvilka R. St. vid iSio års riksdag beslutat, att medgifva någon leuteration till förlängning af arrenden, annorlunda än genom auction, utan förutgångetmedgifvande af R. St. Nu, roine herrar ! är ett sådant öfverlemnande af handlingar alldeles icke en begäran örn R. Sits beslut, utan man hade naturligtvis bort finna, att här är fråga om att R. St. måtte komma i tillfälle medgifva, att de grunder, som äro bestämda undantag, må få äga rum, i händelse omständigheterna sådant kräfva. Då äro R. St. i laglig utöfning af sin beslutande rätt i och för tillämpning af de af dem fastställda grunder; men i samma stund R. St. sjelfve allena besluta ett sådant undantag, så ingå de sjelfve i förvallningsålgärder, hvilka 441 Den 3o Maj f. m. elter grundlagarna aro öfverleinnade till Styrelsen, efter de grunder, som R. St. bestämma; och, mine herrar! kommen väl ihåg, att dessa grunder iiro bestämda af R. St., utan all Konungens medverkan och ulan att underställas Dess sanction. —- K. M. ensam äger omsorgen om deras tillämpning. Den värde ledamoten har frågat om det är i egenskap af Kamrnar-collegii president eller i egenskap af ståndsledamot, som jag yttrat mig. För att få svar på denna fråga, hänvisar jag honom till i §:n Riksd.Ordn. Alt våra röster gälla lika, derom kan ej tvistas; men att grundlagens bokstaf måste följas, derom är jag öfvertygad att han med mig skall instämma, och jag begär endast, att lagen skall efterlefvas. Han kan omöjligt misslaga sig derom, att der lagarna skola tillämpas, och der R.
N:o 18, öfver väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning m. m. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 7 dennes bordlagde Betänkm: N:o 25, i ani. af väckt motion om ändring i lagens stadganden ang:de morgongåfva; Den 11 Februari e. m. 373 N:o 26, i ani. af väckt motion om förändring i lagens stadganden ang:de giftorätt i bo; och N:o 27, i ani. af väckta motioner om förändring i föreskrifterna ang:de nattvardens begående. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 7 dennes bordlagde Betänkm: N:o 64, i ani. af väckta motioner om ändring i nu gällande resereglemente m. m.; N:o 65, i ani. af väckt motion om förbud för faltigvärdsstyrelserna att utackordera fattiga barn genom entreprenadauktion; N:o 66, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar och tilllägg i nu gällande stadganden om fattigvården i riket; N:o 67, i ani. af väckt motion om inrättande af ett öfverkonsistorium; och N:o 68, i ani. af väckt motion om ändring i K. Förordningen d. 12 Januari 1855, ang:de Svenska jerneffekters stämpling. Föredrogs och lades till handlingarne samma Utsk:s den 7 dennes bordlagde Mern. N:o 69, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 7 dennes bordlagde Betänkm: N:o 70, i ani. af väckt motion i fråga om utfärdande af en författning ang:de försäljning af maltdrycker, kaffe och thé samt andra icke sprithaltiga drycker; och N:o 71, i ani. af väckta motioner i fråga om förändrade bestämmelser rörande mått och vigter samt justering deraf m. m.
Grunden för min vördsamma anhållan var den, att i fall de öfrige Stånden bifallit Utlåtandet, trodde jag det blifva nödvändigt, inbjuda deni att förändra sitt beslut och förena sig med Ridderskapet och Adeln om återremiss, sedan StätsUtskottets Ordförande sjelf förklarat, alt Utskottet icke tagit kännedom af den §. i FredricsbamnsTractaten, som legat till grund för liqviden med Ryska Regeringen, ocb således äfven bordt ligga till grund för Utskottets Utlåtande. Friherre af Nordin: I anledning af Herr Crusenstolpes förfrågan, torde det tillåtas mig, meddela den kännedom jag eger om det sätt, hvarpå de öfrige Stånden afgjort ifrågavarande Utlåtande. BorgareStåndet bar bifallit, men PresteStåndet återremitterat detsamma, och sedan Ridderskapet och Adeln nu äfven beviljat återremiss, står frågan öppen för ny pröfning. Hvad beslut BondeStåndet deremot tagit, har jag mig icke bekant. Herr Rosenblad, Bernhard: För alt icke onödigtvis förlänga discussionen, bar Den 19 Augusti» 3i jag hittills afbållit mig att deltaga deruti, men då man nu såsom skäl ej blott för återremiss, utan oek för en inbjudning till de Stånd, som bifallit Utlåtandet, alt förändra deras beslut, åberopat, att Utskottet ej baft tillfälle taga kännedom af i3 §. i FredricsbamnsTractaten; äfvensom om beskaffenheten af de af Svenska Regeringen gjorde fordringsanspråk, så anser jag för en pligt atl erindra derom, att första samlingen af Bihanget till RiksStåndens Protoroll, eller den Kongl. Propositionen rörande detta ämne, innehåller så väl en fullkomlig specification af fordringsanspråken, som ock en hänvisning till ordalydelsen af i3 §. i .FredricsbamnsTractaten.
Riksdag densamma varit så ofantligt omtvistad, och i otaliga motioner föreslagen till alla möjliga årstider, alt jag får hemställa , om icke allas önskningar skulle bäst blifva uppfyllda, om tolf flyttningstider fastställdes, eller en hvarje månad; eller åtminstone fyra flyltningstider, en hvarje qvartal. Ett tjenstehjon skulle då slippa dväljas hos en husbonde af hvilken det misshandlades; och en husbonde slippa att en längre tid se ett tjenstehjon, hvarmed han ej vore nöjd. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet, och att dessa anmärkningar må få åtfölja densamma. Den 7 September e. m. 2l3 Herr af Grubbens: Jag vill endast med få ord besvara Herr Cederscbjölds anmärkningar. Uli i Art. i §. i i8o5 års Legostadga står: ”eller å landet äro ”gifte samt å visst ställe mantalsskrifne och ”boende, der de till arbete sig förbundit ”och ärliga sig försörja;” detta är ju en liel punkt för sig sjelf, isolerad från de följande; "eller hafva späda barn, eller van”före eller of ålderdom bräcklige föräldrar ”att sköta” &c. Ordet eller binder icke utan frånskiljer, alltså kan aldrig komma i fråga, alt den, som bar späda barn, eller sjukliga föräldrar, får oärliga försörja sig. — Hvad åter beträffar'den sats Herr Cederschjöld anfört: att sådane personer, hvilka mantalsskrifvas utom husbondens eller mästarens hus, bäst kunna fås reda på; så får jag just yttra motsatsen, ty de, hvilka mantalsskrifvas på försvarssedlar, får man icke reda på. — Den, hos hvilken en dylik person är skrifven, vet icke, hvar han finnes; han reser bort, håller sig undan &c. och tusende svårigheter möta, att hålla ordning på dylika menniskor. Friherre Wrangel, Henning: Ändamålet med flyttningstiden är väl, att den skall ske på en lid, då inga bufvudsakliga arbeten äga rum; och i detta afseende kan jag ej inse någon bättre tid, än midsommarstiden.
H o n k o m till det resultatet, att han tog sig bättre ut i den hvita sjukhusrocken; uppsträckt i frack var han riktigt klumpig. M e n funderingarna afbrötos, ty där k o m han själf m e d ett gladt igenkännande leende fram till den plats, där A i n a slagit sig ned. H o n samlade hela sitt m o d o c h försökte se obesvärad ut, men när h o n hälsade, neg h o n, enligt gammal vana, och när h o n nigit, rodnade h o n, ty det såg j u så d u m t u t; folk skulle väl tro, att h o n var från den mörkaste landsbygden o c h aldrig varit i fritt sällskap förr. Doktorn såg road ut, men började tala om allt möjligt, inte o m sjukhuset bara, utan o m sådant, som brukar intressera människor i allmänhet, o c h när de samtalat en stund, k o m Aina underfund m e d, att han var riktigt treflig o c h ej farligare än en vanlig människa. När festligheten var slut, tillkännagaf han, att han skulle följa h e n n e hem; de hade samma väg, ty han b o d d e nära sjukhuset. Aina kände sig nästan s o m en brottsling, när h o n skred fram g e n o m gatorna vid doktor Carléns sida: tänk o m någon af kamraterna sett dem tillsammans, hvad skulle de tro? H o n mötte lyckligtvis ingen bekant, alla därhemma på sjukhuset lågo naturligtvis i sin djupa sömn. Bortåt 12-tiden trädde h o n in i sitt lilla rum, ganska belåten m e d sin utfärd. H o n gick så tyst s o m m ö j - ligt, för att ej väcka den slumrande kamraten, m e n denna sof icke, utan satte sig u p p i sängen och ville höra allt o m bjudningen, hur där varit o c h hvilka där varit, o c h Aina var tvungen att berätta, fast h o n var så trött, att hufvudet värkte. K ä n d e hon någon då? Aina nämnde ett par namn. o c h så var där doktor Carlén. Doktor Carlén!
Då nu möjligheten att tillvägabringa densamma är beredd genom befälets bemödanden och till en del genom uppoffringar af enskilda interessen, hvilket allt vittnar om nit och verksamhet för allmänt hästa, skulle man ej kumm annat än på det högsta beklaga, om detta så berömvärda och af Representationen ofta yrkade nit af densamma motverkades genom nekandet af en regleling, för hvilken den föreslagna utgiften, stor r,32i r:dr, icke en gång kan anses vara bestämdt gifven, emedan värdet af den genom regleringen besparade spannmålen möjligen kan öfverstiga det belopp, hvartill den i contant blifvit beräknad. Förhållandet härmed är närmare utredt uti de för reg:tet sednast utfärdade stater. Jag vill således icke dermed onödigtvis upptaga en dyrbar tid. 5:o Vid Wermlands F ä 11 j ä g a r e - r e g: t e är lönen för reg:tschefen beräknad, ej till lika belopp med chefernas vid de öfriga regtterna i allmänhet, utan endast till 2,5oo r:dr. Jag vädjar således till R. o. Ad:s upplysta omdöme, om den för bemälde chef begärda lönetillökning, stor 678 r:dr, är billig eller ej; och då representationsskyldigheten dermed är förenad, äfvensom nödvändigheten att sjelf förskaffa sig bostad, underhålla tjensthästar m. m., hoppas jag att tillökningen beviljas. I afseende å detta reg:te har äfven fråga väckts om detsammas indragande; men Utsk. har här förmodligen påmint sig, att indragningar icke alltid fördelaktigt inverkat på statsregleringen, emedan, då ingen efter Svensk lag kan mista hvad han rätteligen erhållit, utgiften måste qvarstå och ersättning dessutom beredas för den förlorade väpnade 7 H. 3o T)i'n 25 Ma j. st vrian. Utsk. har således visligen afstyrkt en ledamots' af annat Stånd förslag till ifrågavar. indragning. 6:0 Raketcorpsen. Ilen förvånande effect, som genom krigsraketers användande åstadkommes, har i de flesta länder fästat en alltför stor uppmärksamhet, för att hos oss kunna förbises.
Förordningen om skogarne gälla till efterrättelse i afseende på de utsynade skogsprodukternas försäljning och fördelning af den inkomst, som härför inbringas.” Skogs-styrelsens här omförmälda förslag innefatta inskränkningar såväl i den af Skogs-komitéen och Kongl. Maj:t afsedda ovilkorliga rätt för kronoåboatt, efter skogens indelning, fritt begagna afkastningen, i thy att sådan rätt enligt Syreisens förslag skulle blifva beroende af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes eller annan vederbörande myndighets medgifvande, som ock i nu bestående rättigheter för kronoåboerne i de fem nordliga länen att i vissa fall idan utsyning till afsalu begagna sin afvittrade skog; men inskränkningen i förra afseendet Santmans. Stais-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 47 är allenast skenbar och väl grundad i den omständigheten, att, då det, i anseende till åborättens natur, måste bero på åboen sjelf, om indelning skall kunna ega rum, det äfven måste bero på anmälan eller ansökning från hans sida, om han skall kunna komma i åtnjutande af deu, för det fall att indelning skett, honom medgifna vidsträcktare nyttjanderätt; i sednare afseendet åter har inskränkningen med skäl framkallats af de missbruk, som förelupit vid begag nandet af den åboerne i de norra länen medgifna rätt att till afsalu använda skadade träd, till stäfjande hvaraf åtgärder äfven varit vid sednare riksdagar föreslagna. I öfrigt synes det väl, som om nyhemmansoch nybygges-innehafvarne i de norra länen skulle, om författningsförslaget antoges, komme att åtnjuta åtminstone lika stora skogsrättigheter. som för närvarande; men då ifrågavarande särskilda författningsförslag ännu icke undergått vederbörande myndigheters granskning och är af en särdeles speciel natur, anser sig Utskottet icke böra för närvarande meddela något bestämdt yttrande om lämpligheten af de särskilda bestämmelser, som deri innehållas. I sammanhang härmed åligger det Utskottet att taga i betraktande Erik
Motionären har föreslagit att, i st. f. den borgen, som en dylik upbördsman nu ställer, skulle lian lemna en obligation, motsvarande borgenssumman. Jag hemställer till Eder, mine Hrr, om det är sannolikt att en person, som t. ex. önskar blifva befordrad till Landträntmästare, till Kronofogde eller till någon annan upbördsplats, kan hafva en sådan förmögenhet på sin ficka, att han ur sin egen kassa kan åstadkomma ett dylikt hypotbek, som måste ligga räntelöst och vara för honom oanvändbart under hela hans tjenstetid. Jag tror mig kunna åberopa' samtlige Landshmes erfarenhet, då jag påstår, att det i allmänhet är svårt att finna personer, som hafva både den skicklighet, den kända karaktersfastbet och öfrige egenskaper, som erfordras för en så beskaffad plats; desto svårare skall det då vara att finna en, som i förening härmed äger en förmögenhet, som kan göra det för honom möjligt att anskaffa ett kapital, hvilket han för hela sin tjenstetid skall deponera. Det ligger redan en stor svårighet i att skaffa borgen, och man må icke tro Den 6 December e. m. att dot är något lekverk. Man må anse en persons karakter huru som helst: att gå i borgen för hela hans lefnad, derpå torde man mer än en gång betänka sig. Man kan^ gå i borgen för en sede! i diskonten, som gäller för ett halft år, eller på en sedel med upsägning, der så väl borgersmannen som den låntagande äro i tillfälle att när som helst göra slut på förbindelsen. Men att gå en borgen för en persons upförande under hela hans lefnad, så att någon fara för balans i honom anförtrodda medel icke upkom* mer, det är en ganska betänklig sak. Vi känna redan nu, huru svårt det är att anskaffa personer, som äro lämplige för upbördsplatser; men om det f. n. har många svårigheter med sig att få en borgen för en viss summa, hvilken först när upbördsmanrien genom oredlighet eller slarf kommit i balans skall utbetalas, huru mycket svårare måste det då ej vara för en person utan förmögenhet att få låna ifrågav:de summa, den han sedermera för hela sin tjenstetid måste deponera.
Det i och för proberingen å Kongl. Myntverket från hvarje plants tagna ife vic.- vigt, utgörande ungefär 540: 24 933.. 25. 10. Kostnaderna för indragning af detta silfver, hafva uppgått till Banko R:dr 29,376: 35. — nemligen: Provision, Assurans, Courtage, Spesar i Lubeck m. m. 22,460: 16. — Frakt 5,627: 21. — Packhusafgift eller s. k. dragarepenningar 37: 44. — Proberare-afgift utom ofvanberörde ife v. v. af hvarje plants 1,106: 32. — Transport till och ifrån Kongl. Myntet 143: 18. — gg 3yg. 3g_ Om detta belopp, ökadt med förestående skillnads snmina Silfver R:dr 24,935: 25. 10. eller 66,489: 16. 6. tiTl B a n k 0 Rör 95,865: 2. 6. fördelas på de Silfver R:dr 1,510,013: 6. 2., hvartill det inkomna silfret kan utmyntas i Svenska specier; så belöper på hvarje sådan R:dr Specie något öfver Tre sk. banko, utgörande häraf myntskatten ensam för sig 113 r:st. banko för hvarje Rör Silfver. Anser mari åter att, då sannolikt en jemförelsevis obetydligare andel af det indragna silfret kommer att användas till utmyntning och det öfriga att efter Hamburger prof och vigt försäljas till inköpspriset 27 n# 12 sk. Hamb, B:ko per n# Banko-Fullmägtiges Berättelse. t finsilfver Kölnisk vigt, såsom kostnader icke böra upptagas hvarken myntskatt eller skillnaden emellan Hamburger Banko och Svenskt Silfver-specie; så utgör kostnaden för hvarje R:dr Silfver 11 r:st. Banko.
Bevisen på de fördelaktiga följder, näringsfriheten tillvägabragt, behöfva icke hemlas från främmande länder, der den lärer visat förvånande Rih. till R. St. Prot. tS34• 7 Sami. 2 Afd. 4 io:de Häftet. a6 £agsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsh, Betänkande IV.0 33. resultat; de ligga oss ganska nära, nemligen uti fabriksnäringarue inom Riket, hvilka aldrig varit underkastade något skråtvång, och icke destomindre förete en vida mer hugnande anblick än bandtvei kerien, sora i långliga lider fått tillgodonjuta detta slags omsorg och vård. Alt då bibehålla ett system, som icke medför någon nytta, utan endast skada, torde vara, lindrigast sagdt, oförståndigt. Frågan synes äfven vara mindre om dess bibehållande, än om hvad som i dess ställe bör införas. Det är mig icke obekant, att sjelfva ordet: näringsfrihet, hos många väcker en serdeles oro och farhåga. Icke deslomindre torde denna frihet klifva sista tillflygten ur de oredor och trassel, hvari näringarne och författningarne derom för närvarande befinna sig. Att vidlyltigare, än som skett, utbreda sig öfver de fördelar man af ett friare system har att hoppas, för det allmänna och jemväl för skråmästarne sjelfva, samt det beroende, hvaruti invånarne, så väl i städerne som på landsbygden, slå till hvarandra i afseende på afsättningen af ömsesidiga producter, skulle vara lika fruktlöst nu, som det alltid varit. Jag vill derföre endast yttra mina åsigtcr om näringsfrihetens nytta, den snart oundvikliga nödvändigheten att införa densamma, och, såsom bevis att den icke är aldeles främmande för vårt land, anföra, att Boktryckerikonslen, befriad från alla band, i senare tider vunnit en förut okänd höjd, äfvensom, hvad förut är nämndt, fabrikerne.
Likväl kan jag icke underlåta, att, i anledn. af ett yttrande af Hr Printzensköld om denne diskont-kassör och de anmärkn:r, han framställt mot Utsk:s undersökningar, (i sammanhang hvarmed han sade, att diskont-kassörens göromål skulle den ena dagen blifva ganska betydliga och den andra nästan inga, hvarföre Hr Printzensköld ansåg förslaget olämpligt), anhålla att få uplysa Hr Printzensköld, att BankoUtsk. har föreslagit en förändring, genom hvars antagande denne kassörs göromål blifva jemnare. Samme talare har äfven sagt, att, hvad Under-Styrelsen äfven anmärkt, kassa-chefen får svårt att hålla tillsyn öfver de olika kassorna, enär expeditions-kassorna blifva 2 trappor upp och vexlings-kassorna på nedra bolten. Förhållandet är, som i Betänk, är anfördt, att kassa-chefen behöfver icke och har icke eller någon jemn tillsyn öfver hvarje kassa. Kassa-chefens plats är f. n. i expeditions-kassorna, och der står han och der skall han komma att stå. Det är visserligen sannt, att, om Utsk:s förslag antages, kassa-chefen, för att komma ned Den 14 Oktober e. m. 239 I vexlings-kassorna, måste gå 2 trappor ned, men huru ofta behöfver han gå till vexlings-kassorna? Så att de anmärkmr, som 1 detta afseende blifvit gjorde, icke skäligen kunna förhindra antagandet af Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff tyckes till och med bestrida, att det af Ulsk. föreslagna sammanförandet af de båda afdelmne, skulle leda till någon lättnad för allmänheten. Det förstår jag i sanning icke. Det är väl temligen gifvet, att, om jag har en expedition i Banken, det är lättare för mig att fä den utfärdad under min dervaro, om det än skulle dröja 7 å 8 minuter, än om jag för samma ändamål skall gå till Banken 2 gånger med längre mellanrum, och just det förra skulle blifva händelsen, om Utsk:s förslag antoges.