Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har härutinnan till viss grad rätt, enär alla öfriga, smör, kött, m. fl. på sednare år betingat ett vida högre pris än för dem erlades under den tid, då å dessa artiklar höga skyddstullar voro satta; en tidsperiod, hvilken sålunda, enligt de åsigter, som städse framhållas af skydds-systemets anhängare, för produktionen måste antagas såsom gynsam. Att under sådana förhållanden genom ånyo åsätta tullar, söka ytterligare fördyra dem, torde svårligen någon på fullt allvar kunna anse behöfligt eller billigt. Jag torde derföre kunna lemna dem åsido. Dock anhåller jag, att i största korthet få framhålla några data rörande importen af en af dem, nemi. smör, enär dessa data, tydligare än förhållandet med någon annan importartikel mig veterligen gör, ådagalägga hvilka följder ett öfverdrifvet och illa beräknadt skyddssystem medförer. Anda till år 1849 var tullen å smör pr lisp. 3:75, eller närmare 50 proc. af varans då gällande pris. Undantag ifrån denna höga tull egde dock, till följd af en särskild traktat, rum för Finland, hvilken traktat först med utgången af år 1844 uphörde. Under den tid. samma traktat räckte, upgick årliga tillförseln af smör ifrån Finland till öfver 100,000 lisp.; år 1838 till 1 11,755. lisp. Är 1845, då samma tull, som i allmänhet för smör var bestämd, äfven för det ifrån Finland importerade blef gällande, sjönk denna import till lisp. 1,135, och nedgick ytterligare år 1846 till 150 lisp. Samtidigt härmed förmärktes dock, att uti vår till Finland närmast gränsande ort, Haparanda, smörtillverkningen ögonblickligen steg uti samma proportion, som importen föll, så att sammanräknade beh ppet af hvad som ifrån Finland och Haparanda skeppades, blef i det närmaste oförändradt. I akt och mening att förekomma det uppenbara lurendrejeri, som sålunda bedrefs, sänktes år 1849 tullsatsen till 2 rdr. Försök gjordes genast till ärlig import, hvilken sistnämnde år steg till 8,871 lisp.
Komplett oduglig! » Detta var den alhnanm opinionens i förväg falda doro, som Hyltén-Cavallius sä ju säga fann uppspikad öfver kungliga teaterns port, da han såsom dess chef, såsom » intendent för scenen » — ty detta var till en början hans titel — för första gången intraddr derigenom. Och denna dom vardt aldrig upphafd, aldrig mildrad. Må vara, att man, sedan man fatt se den nye teaterchefen i full verksamhet, i tysthet erkände, att har egnade all nit och omtanke deråt — öppet gaf inan honom aldrig detta erkännande. Under hvarje säsong — och afv * r ofta mellan säsongerna — fortfor Hyltén-Cavallius, sa langt han beklädde chefsposten inom kongl. teatern att vara en skottafla för en mördande kritik. Aldrig förunnades de * honom att i tidningarne finna ett uppmuntrande ord, aklru var det honom möjligt att ens mellan raderna i deras oaflit liga, mot honom riktade klander läsa ett det svagaste lofivd eller urskuldande. Hvad pressen, hvad allmänhetenhonom var i sanning en krans af törnen utan rosor. Man häcklade obarmhertigt allt, hvad han i egenskap af teaterchef företog sig. Allt frarastäldes såsom kolossala missgrepp, härledande sig från okunnighet, enfald, halstarrighet, inbilskhet, fafanga, småsinthet, godtycke, o. s. v. Hans enskilda förhållauden förblefvo lika litet oantastade som hans yttre personlighet. Hvad denna sistnämnda angår, var den tvärtom ständigt föremål för mer eller mindre lyckadt gyckel och för glopord, bland hvilka det allmännaste och mest gouterade var » den bildsköne unge mannen » — en benämning, den Hyltén-Cavallius olyckligtvis sjelf lagt sina belackare i munnen genom att tillägga sin aflidne fader densamma. Man kan nu mer knapt göra sig en föreställning om den uppmärksamhet och det spaltutrymme, tidningarna egnade Hyltén-Cavallius och allt hvad som under hans chefsperiod tilldrog sig inom » verket », för att begagna en benämning på kongl. teatern, som nämde direktör funnit lämpligt att derå tillämpa och som efter honom oupphörligt citerades.
Den 7 Augusti 1815 12:0 af den 5 Augusti rör:de en föreslagen ändring i 68 §. Regeringsformen.1 (bilägges)2 Från Högvördige Fräste Ståndet. 1 :o Utdrag af Protocollet för den 17 Julii, rörande öfverlämnande till Constitutions Utskottet at bereda et sådant förslag, hvarigenom den af Kongl. Maj :t anmärkte motsägelse mellan Regeringsformens 94 § och det beslutna tillägget uti 42 §. må undanrödjas. (bilägges) 2:0 af den 20 Julii, med tillkännagifvande at Präst-Ståndet med Ridderskapet och Adeln instämt uti det beslut, at Grundlagarna vid omtryckningen och sedan de lagligen gjorde förändringar uti dem blifvit intagne må altid behålla sin Titel och sitt först erhållna datum, jämte tilläggning af de orden: med de sedermera af Konungen och Riksens Ständer antagna förändringar m. m. (bilägges) 3 :o af den 20 Julii, i anledning af Kongl. Maj :ts Nåd. Proposition till Riksens Ständer rörande Norriges Rikes Stor Things Svar på den föreslagne Riks-Acten till bestämmande af de sedan föreningen båda Rikena emellan upkomne Constitutionella förhållanden. (bilägges)3 4:0 af den 20 Julii i anledning af Kongl. Maj :ts Nåd. Skrifvelse ang:de det af Norriges Rikes Stor Thing gifna enstämmiga bifall åt förslaget om Konungs myndighets ålder. (bilägges)4 5:0 af den 22 Julii ang:de en förändrad Redaction af 94 §.
Kartering af öppna bref, fullmakter, konstitutorialer m. m., och afsked från rikets embetsverk och andra offentliga myndigheter. Nerlannämnde utgående expeditioner karteras, sorn föl ier: Fullmakter, konstitutorialer, protokolls-utdrag m. nn, hvarigenom embeten, tjenster, beställningar och sysslor med verklig lön vid civile, militäre, ecklesiaslike, samt andra stater, af hvad namn de vara må, tillsättas och bortgifvas af hofoch öfver-rätter, kollegier, riksmarskalks-embetet, akademi-kanslerer, öfverstålhållare-embelet, Vare direktioner och kommittéer, öfver-postdirektören, landshöfdingar, ståthållare, direktörer vid Vare spektakler, befälhafvare, öfverstar, konsistorier och andra verk, af hvad namn de vara må, som dertill ega Vårt nådiga tillstånd, så väl som af magistrater och de flere, hvilka ega att bortgifva beställningar och sysslor med lön, böra förses med stamphult papper lill fem procent af lönen. Åtföljes tjenste!) af extra-ordinarie inkomst eller sportler af beständig egenskap, så böra äfven dessa ingå uti löneberäkningen. I delta fall, eller då lönen är underkastad förändring, beiäknas karta-beloppet efter medium af de sista fern årens, tjensten åtföljande och till taxering uppgifna, löneförmåner, för hvilka bevillning efter Andia art. blifvit erlagd; men för konstitutorial på behaglig tid skall stämplade pappers-afgiften vara hälften mindre, än hvad för fullmakt stadgadt är.
Häromdagen talade han om att han måst lemna ett pensionat emedan der fans en dam som var så impertinent och plågade honom så att han icke kunde utstå det. Det var han som berättade skandalhistorien om Sprogforeningen. Den lille kapten Marcussen hade befunnits sitta och kyssa en fröken ”somebody”. Hon utvoterades, men han fick stanna qvar, eftersom han var en herre. Efter den betan skilde sig föreningen i två delar och det nybildade – sjelfva eliten, den delen som icke ville vara tillsamman med kapten Marcussen [–] kallar sig Sprogselskabet. En af den utstötta frökens väninnor skref en teaterpjes om tilldragelsen, kallad ”Forskjel” eller ”Forskel”, jag vet icke hur det heter på danska: – skilnad. Ett rykte kom ut att kyssarne kommit författarinnan sjelf till del, och hon ”averterade gjennem bladene, at det ikke var hende, men hendes Veninde,” sade kandidaten. I dag hörde jag af fröken Bruhn att Brandes äfven med henne talat om denne Reinhardt. Han hade sagt att denne herre på samma tid haft fyra jern i elden. 1o han hade hängt efter Brandes och sökt att komma in i Politiken, 2o han hade anonymt skrifvit bref till ett jydskt högerblad, ett så ytterligt gående och fanatiskt högerblad att maken icke fins i Köpenhamn, 3o han hade låtsat sig vara Grundtvigianare och anhängare af Berg på samma gång han skrifvit en så utomordentligt religionsfiendtlig artikel att icke ens Socialdemokraten ville taga emot den utan om han ville sätta sitt namn under, hvilket han nekade att göra, under förevändning att han icke ville göra det emedan han var slägt till en biskop somebody, jag har glömt hvem.69 Fröken Bruhn har blifvit bekant med Evald ute på landet. Han var inackorderad hos en Skovrider i närheten af hennes fars egendom. Sedan hade han varit inackorderad hos Bruhns. Fru Horten trodde att detta var sedan fru Bruhn var död.70
» Jag vill hem. » » Han har intet hem, » upplyste läraren; » man fann honom på kyrkogården vid moderns graf; han tror, att hon skall komma igen. » » Nej, » skrek barnet, » det tror jag inte. Pappa kommer inte heller åter, men jag vill till dem, jag vill inte stanna här, jag vill bort! » » Sigfrid, » sade köpmannen, » gå och gör dig vän med honom, det lilla brushufvudet behagar mig. Jag önskade, du hade något af hans styfva sinne. » Men då den lille gossen närmade sig främlingen och räckte honom sin mjuka, rosenröda hand, knöt denne näfven och stötte honom till baka, så att han tumlade. » En elak best, » sade läraren. » Packet är alldeles som de vilda djuren, de bita den hand, som räcker dem födan. » » Ni skall nog snart tämja honom, » svarade köpmannen; » mig synes han vara just den rätte för min klemige gosse. » Sigfrid såg med förskräckelse, huru de med slag påtvungo den trotsige pojken välgerningar, dem han sjelf fann så lätt att mottaga, men från första ögonblicket intresserade honom denna gåta, denna för honom fullständigt obegripliga förtviflan, då han hvarje qväll hörde den andre snyfta i den mjuka bädden. N e j, l å n g t derifrån! Motvilligt lemnade tjenstfolket honom sin hjelp, trotsigt och stolt tog han emot den. Ondsint som en fångad katt slog han omkring sig. Mången blånad hade lekkamraten att uppvisa, mycken spotskhet att fördraga. Det föreföll, som om detta förakt, som var honom alldeles nytt, allt mer drog barnet till sig: han fattade en svärmisk tillgifvenhet för sin plågoande; ej från något håll smakade honom det sällsynta berömmet så väl. Tör hända var det ock en ädel själs medlidande, som vet sig sjelf vara lycklig, den andre olycklig. I allt stod han före, endast icke i att arbeta, lära sig. Medan ännu Sigfrid satt rådlös framfor de dunkla hieroglyferna, hade Klas redan sedan länge löst dem och triumferande förkunnat det för läraren, som med oblida ögon såg hans seger öfver gunstlingen.
Man har förblandat ogillande med uphäfvande; det är fullkomligt rätt, att hvad Konst.Utsk. beslutat i sådana frågor som denna, kan ingen makt i verlden uphäfva; men att uttala sitt ogillande deröfver, det måste stå hvarje Riksstånd och hvarje representant fritt. Att lägga Betänk:t med ogillande till handlingarne är således R. o. Ad:s rättighet; att åter uphäfva det, dertill är R. o. Ad. oberättigadt. Skulle emellertid en motsatt åsigt göra sig gällande och H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, anse sig af grundlagen förhindrad att framställa propos. på Betänk:s läggande till handlingarne med ogillande, får jag för min del yrka, att Betänk, lägges till handlingarne med det förklarande, att R. o. Ad. icke delar de af Konst.Utskit i denna fråga uttalade åsigter. Hr Munch af Rosenschiöld, Thomas: Då meriingarne 388 Den 8 Februari e. m. hos Ii. o. Ad. icke tyckas vara delade i nu förevrde fråga, har jag icke hegart ordet för att yttra mig i sjelfva saken, rörande hvilken jag fullständigt uttalat mina åsigter i den Betänk:t vidfogade reservation. Jag finner mig dock upmanad att, med anledning af Frih. Rudolf Cederströms anförande, yttra några ord. Han har emot min reservation anmärkt, att den icke skulle stå väl tillsammans med Utsk:s Betänk., sfi till vida att jag i densamma skulle hafva sökt vederlägga åsigter, som i Betänkit icke funnes framstälda. Jag vill icke förneka, att Hr Frilen till en del har rätt i denna anmärkning. Jag fann nemi. den frågan, som var till Konst.Utskts pröfning hänskjuten, så vigtig, att jag ansåg nödigt att i en reservation fullständigt uptaga och söka vederlägga de af Utsk:ts majoritet under diskussionen yttrade meningar, men då tiden härtill skulle blifvit allt för knapp, om jag först afvaktat Betänk:s justering, nödgades jag till en del skrifva min reservation före denna justering.
Hvad slutligen beträffade Rikets Ständers underdåniga begäran att Commissionens Rotejemknings-förslag måtte varda dem lörelagdt till den åtgärd, 80 §. i Regetings-Formen föreskiifver, så hafva Collegierne på de af dem, uti likartad fråga, rörande rotejemkningen i Skåne, uti underdånig skrifvelse af den 3 Junii i83o utvecklade skäl och grunder, sådant destohellre i underdånighet afslyrkt, som fråga nu icke vore om ny eller tillökad rotering, utan endast om oprivilegierad och roteskyldig jords indelning i Knektehåll till understöd för gamla soldat-rotar, som deraf vore i behof, hvilken åtgärd Collegierna funnit icke fordra någon ' Rikets Ständers handläggning. Hvad sålunda i ämnet förekommit har Kongl. Maj:t i Nådigt öfvervägande tagit och i sammanhang dermed jemväl låtit Sig i underdånighet föredragas en af Fullmägtigen af Bonde-Ståndet i Norrbotten, Rutberg, vid l8a3 års Riksdag gjord underdåning ansökan om rotefrihet derstädes för Postecb Gästgifveri-hemman, deröfver, sedan vederbörande blifvit hörde, Collegierne uti serskild skrifvelse af den 4 November 1829 underdånigt utlåtande afgifvit.
Dessa diskont oktrojer kommer att utan särskild ersättning förfalla. 2: o Lånen skall vara reglerade efter 5 år. 3: o Alla av direktionerna ordentligt bokförda assignationer, som är i omlopp hos allmänheten, skall vid uppvisandet inlösas till fulla beloppet med bankosedlar. 4: o Göta Kanalbolags och Malmö diskonters övriga kapitalskulder skall betalas med ränta, så att en femtedel betalas kontant och resten i riksgälds obligationer med en fjärdedel årligen. 7: o Om något överskott mot förmodan skulle finnas, när skulderna är betalda skall de i första hand tillhandahållas av borgenärerna och därefter av aktieägarna. 8: o Staten övertar även utredningen av Göteborgs diskont och ombesörjes av riksgäldskontoret. Utredningen skall vara verkställd inom 5 år. Utelöpande assignationer skall inlösas mot bankosedlar till fulla beloppet. 13: o Riksbankens kapitalfordran på 200.000 riksdaler skall betalas på samma sätt som de andra skulderna med en ränta på 3 %. 15: o Innan skulderna är betalda erhåller inte aktieägarna någon utdelning. 16: o Utredning av de tre diskonterna skall utföras som nu stadgats och betalas av Riksens Ständers Bank, som för ordentlig och särskild likvidation mellan banken och riksgäldskontoret varje år. 17: o Detta är kungens och ständernas gemensamma beslut och förklaras som gällande författning. 18: o Till låntagarnas bekvämlighet bör inrättas likvidationskontor i Malmö och Göteborg. Stockholm den 18 juli 1818 CARL JOHAN. Beslut gjort, samtyckt och föravskedat på allmänna urtima riksdagen i Stockholm, som slutades den 21 juli 1818. Genom öppet brev och påbud av den 1 oktober 1817 sammankallade Vår dåvarande konung Carl XIII, på grund av den bekymmersamma ställning rikets diskontoverk befanns sig i, till urtima riksdag. Vi har infunnit Oss den 20 november i Stockholm för att överlägga om de viktiga ämnen som meddelat oss dels genom propositioner, dels väckta inom Riksstånden och stannat för följande beslut. § 1 Sedan Vi åkallat den Högstes beskydd och välsignelse över Vårt företag, har Vi den 27 november mottagit konungens berättelse om vad som sig i riket tilldragit, sedan sista riksdagen.
Hemmantalet har således under perioden ökats med mantal. Skatteköpta hafva under perioden blifvit: år 1856, ett hemman om \ mantal, för 49 R:dr 71 öre R:mt; år 1857, 2:ne hemman, om 1 ,y mantal, och en utjord utan mantal, för tillhopa 109 R:dr 51 öre Runt; år 1858, 3:ne hemman med -|,f mantal, och en lägenhet utan mantal, för 151 R:dr 39 öre Runt; år 1859, 6 hemman med IM mantal, och 7 lägenheter utan mantal, för 559 R:dr 94 öre Runt; år 1860, ett hemman om \ mantal, och 2:ne lägenheter utan mantal, för 83 R:dr 82 öre Runt; hvarförutom, jemlikt Kongl. Kammar-Kollegii beslut år 1860, 3:ne hemman, med f mantal, blifvit, utan köpeskillings erläggande, ifrån krono till skatte i Jordeböckerna omförda.
Domkapitlet hade, efter hvad dess protokoll utvisade, den 30 Juni 1836, på Kyrkoherdens anhållan, bestämt denna aflöning på det sätt, att, så framt ej frivillig öfverenskommelse träffades, vikarien skulle, med undantag af tio tunnor spannmål, hälften råg och korn, åtnjuta, jemte alla tjensten i öfrigt åtföljande lönförmåner, hela afkaslningen af Komministerbostället; och då Utredningsmannen i Komministern Pettersons sterbhus sedermera hos Domkapitlet anmälte, att någon öfverenskommelse om aflöningen icke kunnat emellan Nådårsinnehafvare!! och vikarien Sunddelius — 61 uppgöras, samt derföre hegärde, alt den sistnämndes lönvillkor måtte i kontanta penningar eller spannmål stadgas, meddelade Domkapitlet den 10 derpåföljde Augusti en ytterligare resolution af innehåll, att Domkapitlet icke fann skäl att frångå dess i ämnet redan fattade (ordagrant åberopade) beslut, hvilket således, enär frivillig öfverenskommelse icke kunnat träffas, komme att tjena till efterrättelse, men att Domkapitlet likväl ansåg sig böra, med anledning af den gjorda anmälan, förklara, att den åt Sunddelius anslagna afkastningen af Komministerbostället icke kunde utsträckas till åtnjutande af den då växande höstgrödan, hvilken, enligt i Stiftet vederlagen och gällande praxis, tillkomme Nådårsinnehafvaren, hvaremot Sunddelius ägde att instundande hösten för sin räkning höstså vid bostället.
Bestämdt satte di inte ihop sjelfva, så såg det åtminstone ut. Men si att flickan Hedlund skulle gråta derför att hennes tillbedde usling gaf henne en strut polka-grisar det var onaturligt, för si när jag. » Du? Aha, lilla Ellen! » » Hm! ja — hm! — nåja, rent ut: du mins min olyckliga skolflick-kärlek till prosten Eskilander? » Till prost ... » » Ja, han blir nog snart prost, tror pappa, han är kyrkoherde redan, di fick två pojkar i Mars och ... » » Ja, ja, ja, men inte hänger det ihop med kärlek, inte, olycklig, allra tninst, och din se ’ n! » » Jo, ser du, jag hade broderat tofflor åt honom. Flickan Hedlund hade bara köpt en 75-öres bukett på Hötorget — pfy! pyh! Men tofflor du. Hur många qvällar satt jag inte och petade och tänkte på honom, han läste kristendomen i vår klass då, och det var ingen kort tid, ty jag hade så mycket skolgöra och han hade så stora fötter ». » Nåja, men tante Louise hjelpte dig nog och sen fick du ju af honom både Scrivers Själaskatt, Lobsteins Väckelse och högsta betyget? » » Ja, ja, du bar rätt, kors det var ju inte prosten, som gaf mig — det var löjtnant Heideuhjelm, var det — ah! » » Jaså, du har haft flere. Också lika olycklig, hm? » » Mycket värre, kära du. Och brinnande se ’ n. Han hade ju både mustascher och uniform ». » Nå hvad fick han? » Hela mitt hjerta och ett par hängslen ». » Och du tillbaka? » » Broderade, förstår du. Hvad jag fick? Jo, jag, jag fi-hi-hi-hi-hick, hick ... » » Nej, men söta Ellen lilla ...! » » Ja, jag kan inte hjelpa. » Men det är ju så längesen nu ... » » Nej, det är icke så längesen — och — » » Och? »
Under förutsättning, att dock Rikets Ständer ej äro benägna att sjelfve i första hand för sin del besluta en lag af sådan vidd och betydenhet, tager jag mig friheten vördsamt föreslå: att Rikets Ständer till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan, att Kongl. Majit ville låta genom en komité utarbeta och sedermera för Rikets Ständer framlägga förslag till ny Rättegångsbalk. I hvad mån de grunder, hvarpå den nya lagen borde byggas, lämpligen böra angifvas af Rikets Ständer, torde bäst bedömas af Lag-Utskottet, till hvilket Utskott motionen torde komma att remitteras. Lagberedningens förtjenstfulla förslag torde i allt fall komma att bilda grundval för den nya lagen, och åberopande af detsamma är måhända nog, för att angifva den rigtning, hvari reformen bör gå. Stockholm den 11 November 1865. Carl Wennerus. i\:o 67, Af Herr Ödmansson, I., om öfverlåtelse till staden Landskrona af visst område utaf deromkring befintliga gamla fästningsverk. Under de 10 sistförfluten åren har folkmängden i Landskrona stad blifvit betydligt förökad och samtidigt dermed har inom staden uppstått stort behof af byggnadstomter, för att derå uppföra allmänna och enskilda byggnader. Detta sistnämnda förhållande gör en utvidgning af staden nödvändig och ovilkorlig, men åt landssidan är staden helt och hållet omsluten af de gamla fästningsverken och någon utvidgning är således omöjlig med mindre att mark derifrån erhålles. Då nu ett större område af fästningsverken på längre och kortare tid bortarrenderas med rättighet för arrendatorerne, att utjemna vallarna och uppodla marken till säd och andra jordfrukter, torde det med tillförsigt få antagas att detta område af vederbörande ansetts vara för försvarsverket umbärligt. Med anledning häraf och under åberopande af hvad jag i öfrigt anfört, får jag vördsamt hemställa: att Rikets Höglofliga Ständer behagade för sin del bifalla, att så stort område af de omkring Landskrona stad befintliga, Kongl. Majit och Kronan tilR 164 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Län, då de icke sjelfve, utan genom Länsmännen, låta verkställa Utslag i UtsökningsMål; äfvensom öfver RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsons väckta fråga om fastställande af Länsmännens, Nämndeoch Fjerdingsmännens rättighet att, enligt KronoFogdens Ordres och på dess ansvar verkställa Utmätningar i Privata Mål. 3:o Öfver Friherre C. L. Stael von Holsteins Memorial, rörande bibehållande af Författningen, att en sjettedel af Ström alltid bör hållas öppen. 4:o Rörande den af RiksdagsFullmägtigarne Nils Månsson från Malmöhus Län och Carl Fredric Berg från Götheborg och Bohus Län väckta fråga om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 26 November 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskilta tilla tliga Ärender. 5:o Öfver Grefve Gustaf Löwenhjelms Den i-4 Martii. 433 gjorda Förslag att Böter i Brottmål må utgå efter förmögenhet. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets, den 20 sistledne Februarii afgifna, samt den 7 dennes förmiddagen, på Bordet lagda ytterligare Betänkande, uti den väckta och till Utskottet återremitterade frågan, angående förändring i straffet för Hållkarl, som fordrar Drickespenningar af Resande eller dem med ovett ofredar; fann Högloflige Ridderskapet och Adeln för godt att, med godkännande af samma Betänkande, LggUtskottets, den 8 sistledne Januarii i ämnet först afgifna Utlåtande gilla. Ut supra.
Transport 489,910: 20. tagna anslag af 6,420 tunnor oindelt spanmål, oansedt de af Kongl. Majit nu jemväl föreslagna tillökningar i Flottans UnderOfiieers-personal samt Matrosoch Skeppsgosse-Korpsernas * nummerstyrka, blifver öfrigt, eller 198 tunnor, får på Hufvudtiteln qvarstå, såsom behöfligt till betäckande af bristen i spanmålsanslaget på Flottans Underhålls-stat. Vidare och då den i afseende på Arméens trupper redan yttrade grundsats, att allt tjenstgörande manskap bör, på .Statens bekostnad, få åtnjuta den för uppehället erforderliga föda efter gemensam utspisningsstat, men detta ändamål ej kan vinnas med den på staterne nu bestådda aflöning, enär denna är till beloppet bestämd, men prisen på födoämnen deremot ombytlig», vill Kongl. Majit, på dessa och i öfrigt uti ofvanberörde protokoll anförda skäl, föreslå Rikets Ständer att, till bestridande af kostnaderna för Gemenskapens vid Flottans Korpser utspisning eller natura-underhåll efter omvexlande, men för hvarje år bestämda pris, bevilja ett särskildt förslags-anslag, hvilket lämpligen kan uppföras under denna Ilufvudtitels afdelning »Diverse anslag» och till beloppet bestämmas genom samn manföring af de å aflönings-förslagen för vederbörande Korpser förslagsvis, efter 25 öre Riksmynt per man om dagen, beräknade natura-portionsvärde, med hvilkas belopp de för samma Korpser nu förslagsvis tillökade aflöningsanslag då i stället komma att minskas. 2:o. Under Materielen och Anslaget till Flottans underhåll: