Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då den kontanta behållningen, hvilken vid nyssnämnde tidpunkt icke uppgick till en half million Riksdaler, jemte Riksgälds-kontorets inkomster genom nästföregångne års allmänna bevillning samt öfriga till detta verk anslagna medel, ingalunda motsvarade de högst betydliga utbetalningar, som under de första månaderna af år 1854 blefvo utaf då församlade Ständer Riksgälds-kontoret ålagde, måste en stor del af Riksgälds-kontorets härtill disponibla, i räntebärande obligationer beslående, tillgångar användas för dessa utbetalningars verkställande. Någon uppsägning af omförmälda obligationer behöfde dock så myeket mindre å Riksgälds-kontorets sida verkställas, som Direktionerne för de Hypotheks-föreningar, af hvilka obligalionerne voro utfärdade, allmänt begagnade sig af det dem erbjudna tillfälle att under våroch sommartiden sagde år, när som helst, få, utan föregången uppsägning, till större eller mindre belopp infria de 41 procent-obligationer, som af Riksgäldskontoret innehades; hvarjemte åtskilliga verk och inrättningar samt enskilde personer under samma lid anmälde sig hos Fullmäktige tili dylika obligationers erhållande emot erläggande af deras fulla kapitalbelopp och den til! inbetalningen deraf upplupna, fastän icke förfallna, ränta. Sålunda blefvo, intilldess Fullmäktige i Oktober 1854 funno sig föranlåtnc inställa all vidare försäljning af Riksgälds-kontoret till - Riksgälds-kontorets Berättelse 1856, Wiga Hypotheks-förenings-obligationer, sådane obligationer å ett belopp af 1,381,450 R:dr, dels utan föregången uppsägning infriade utaf vederbörande Hypotheksföreningsdirektioner och dels föryttrade till hugade köpare; hvarefter Riksgälds-kontorets återstående, genom uppköpta och 5 procent-obligationer förräntade kapital utgjorde 1,837,200 R:dr.
(Det torde böra märkas att detta vittnar tvärtemot hvad Friherre Ericson och Herr Beijer påstå i afseende på stigning och kurver.) — Kapten Laws: »Jernvägsbolagen äro ännu i sin barndom, intet af dem förstår ännu sin sak.» (När detta kunnat sägas af en Engelsk Ingeniör orri de Engelska bolagen, månne det icke då äfven till någon grad kunde i vissa fall vara tillämpligt här i Sverige?) Samma person: »Jag tror, att en mycltet smalare väg än 4 fot 8 turn skall blifva sd säker, sorn man någonsin kan önska sig den. Enligt min tanke har man ingen fördel af att, då man har en sak fullkomligt säker, kasta bort penningar för att göra den säkrare.» M:r Charlin: »Jag anser det smala spåret bättre derföre att man med mindre kostnad kan hafva flera tåg. Ju oftare de kunna gå, desto förmånligare.» M:r Joseph Hayward: »Stora lastvagnar medföra många olägenheter. Det är bättre att gå oftare med mindre tross. En regulier kommunikation är vigtigare än en hastig.» Samma tidningsartikel innehåller utdrag af ett bref frän en Engelsk lokomotivbyggare-firma, Hawthorns & Comp. i Leith, som säger, med afseende på banor i Finland: »Yi anse 3 fot 6 tums spårvidd vara just hvad Finland behöl ver Vi behöfva väl icke utpeka huru mycket ni skall kuna bespara vid anlägg ning af ett sådant spår; men minst blir det SO procent på de första kostnaderna å linien.» Samma personer skrifva: »Vi hafva på sednare tider i stort antal förfärdigat våra förbättrade tanklokomotiver, passande för giest befolkade trakter såväl här som utomlands, och finna dem på ett förundransvärd! sätt motsvara behofvet på träl vägar och smalspåriga jernbanor. der hvarest billighet är första vilkoret. Dessa machiner, som förfärdigas efter den princip att hafva tyngdpunkten så lågt som möjligt, äro mycket säkra äfven vid större hastighet än deri, som i allmänhet förekommer på jernvägar med smalt spår. Vi hafva tillverkat dem så smala som för 2 fot 8 tums spårvidd för uteslutande godståg, samt 3 fots, 3 fot 3 tums och 3 Sol 6 tums för godsoch passageraretåg.
Jag för min del kan ingalunda finna, att det är skäl alt uti tid och olid lappa på våra gamla lagar och der införa en mängd stadganden, hvilka icke medföra någon egentlig nytta. Den gamla vittneseden, sådan den finnes i R.B:s 17 kap. och Hi §, är, enl. mitt omdöme, vida högtidligare, än den nu föreslagna. Den förra uptager de hufvudsakliga förhållanden, hvilka af ett vittne böra helänkas, då han går att aflägga sin vittnesberättelse. Jag kati icke finna, hvartill ett uteslutande af dessa förhållanden skulle tjena. Del är visserligen sanni, att denna ed ofta förestafvas och aflägges utan särdeles eftertanke, men det händer äfven ofta, alt der domaren vet, att ett vittne står till någondera af parterne i något af de uti eden upräknade förhållanden, domaren just till följd af de i eden förekommande orden blifver i tillfälle att fästa vittnets upmärksamhet pä ett sådant förhållande och tillhälla vittnet att ej låta detsamma å vittnets utsago inverka. LagUtsk. har föreslagit, alt alla de ord, som utmärka dessa förhållanden, skulle ur edsformuläret utgå och ersättas af orden: ”för hvad orsak det vara må.” Ar detta en så väsendtlig förbättring, alt en lagförändring till åstadkommande deraf bör vidtagas? Jag kan ej inse, ali man vinner något annat än några sekunders tid vid edens afläggande och denna vinst är allt för obetydlig för alt utgöra en giltig anledning att afskaffa ett edsformulär, vid hvilket folket af ålder varit vandt och som inrotat sig i dess föreställningssätt. O D Som lagförändringen således är, enl. min tanke, fullkomligt obehöflig, anhåller jag vördsamt om afslag å ifrågavande Betänk. Frih. Cederström, Rudolf: Frih. af Ugglas har onekligen rätt deruti, att man icke bör i tid och olid lappa på lagarne. Men, enl. milt förmenande, kan en sådan satts icke lägga hinder i vägen för vidtagande af en lagförändring, som verkligen medför en förbättring. Frih. af Ugglas har väl bestridt, att förhållandet med ifrågavande lagförslag är sådant, men som jag är af motsatt mening, anser jag mig böra derför gifva skäl.
R:dr till 3ooo R:dr, med derunder begripne 120 tunnor Spannemål. De Kongl. HofRätterne. För dem har Utskottet föreslagit åtskilliga förbättringar i Lönevilkoren. Då 302 Den rg Maji e. m. en President i en Kongl. HofRätt icke blott bär rang och värdighet framför ett StatsRåd, utan äfven vida trägnare Embetsfunc 7 O tioner än den senare, så är det ock billigt, att Presidenten af Staten njuter en större lön; likväl icke så att förstå, alt det är den större rangen, utan endast det större ar» betet, som bör belönas. Att Herrar Hof» RättsPresidenternes Löner således, såsom Utskottet föreslagit, Ökas från 2849 R:dr 46 sk. 5 rst. till 4S00 R:dr, inberäknadt 27r tunnor Spannemål, och i000 R:dr i taffelpenningar, för hvardera, det bör icke rättvisligen kunna bestridas. Lika rättvist är det ock, att alla de öfrige för .Kongl. HofRätterna föreslagne löneförbättringar bi» fallas, så att bland annat ett HofRättsRåd, i stället för 1260 R:dr, får 1600 R:dr, och en Assessor i stället för 86gf R:dr får 1200 R:dr, hvilket ändock är bra knappt för Personer med så trägna och ansvarsfulla Embeten. Likväl anser jag icke den för Herrar Vice Presidenterne i Svea och Götha HofRätter föreslagne löneförhöjning ifrån 1414 R:dr 16 sk. till 2000 R:dr böra bifallas; ty då desse Embetsman äro befriade från skyldigheten att vara Referenter, hvilket är den besvärligaste befattningen för Hof» RättsLedamöterne, och Vice Presidenterne följaktligen hafva en ganska commod tjenstgöring, böra de ock vara belåtne med lika lön, som HofRättsRådeine.
När Ständerna vid denna Riksdag redan visat och framgent torde komma atl ådagalägga serdeles frikostighet i afseende å de gamla fortskaffnings-anslalternas underhåll och uphjelpande, samt nyas anläggning, hvarföre skall man då vara njugg mot städer, när frågan just är alt befrämja lättade varutransporter genom tjenliga anstalters vidtagande, hvartill de egentligen behöfva tolagen. Jag önskar fördenskull, att R. o. Ad. icke måtte godkänna en sådan åtgärd. Frih. Cederström, Rud.: Jag är af samma tanke, som Gr. Lagerbjelke, att export-tullar på förädlade varor i allmänhet måste anses vara stridande mot en sund stats-ekonomi, och atl, om statsverket någon gång behöfver betydliga tillskott, dylika tullar då endast undantagsvis böra lägeas på sådan slags utförsel; förutsatt likväl, att tillverkningen kan bära dem, så, att man ej derigenom pä ett kännbart sätt motarbetar dessa näringars fortkomst och förkofran. Men att bibehålla denna beskattning längre eller vidsträcktare, än för statsinkomsten oundgängligt är, synes mig ingalunda kunna försvaras. Hr von Hartmansdorff har yttrat, att större delen af våra städer befinna sig i ett mindre lyckligt tillstånd i kommercielt hänseende. Om så är, månne det väl bör vara Svenske sågverks-egarne. och tillverkarne af bräder och plankor, pä hvilkas bekostnad städerna skola uphjelpas till flor? Hvari ligger väl billigheten härvid? Jag inser den icke, och anhåller om bifall till Utsk:s Betänk. Gr. Gyldenstolpe: F. n. eller under den tid af f|or(on år, som förflutit, sedan plankor och bräder befriades från utförselstull, hafva städerna måst underhålla alla anstalter i och för handelsrörelsen utan någon serskild afgift. Om således städerna redan förut varit betungade, så blifva de det ingalunda mindre genom Dtsk:s förslag, 11 H. 1 fi 242 Den 2 September. eller derigenom alt tolagen på plankor och bräder borttages, och då man anser denna förmån innebära en orättvisa, så bör man väl icke gifva dem densamma.
Jag sitter nu beklämd af dröfve8 tankar, Min längtan och mitt hopp för tross och ankar, Ty väderguden blåser strängt emot Med ömkan af den sorgen som mig sårar, Och himmeln fäller, lika som jag, tårar, Sjuk af min sot. Jag skrifver här ditt namn i våta sanden I Ekelsvik vid Nereus-salta stranden, Och fast det skjött9 af vädret måst' förgå, Skall det likväl uti ett stadigt minne Och i min själ liksom uti mitt sinne Samt hjerta stå.» Ack, denna kyska kärlek bortjagades väl snart ur den knappt manbare ynglingens själ vid det nya och fria lif, som nu öppnade sig för honom. Af hans tyska visor framgår det, att han äfven egt utländska ömhetsförbindelser. Lars Johansson var i sanning ingen pedant, som aldrig erfarit känslans eld, utan en skaldenatur. Men, dess värre, liknade han ej heller de flitiga svenska unga män, hvarom vi läsa, att de under sin peregrination dröjde vid de tyska småstadsuniversiteten, responderade och disputerade der till professorernas förvåning samt återvände hem, sedan de afslagit lysande anbud af utlandet, med lärda diplomer och smickrande helsningsverser både på latin och andra språk. Vi ega visserligen inga underrättelser om Lars Johanssons utrikes öden, men endast den omständigheten, att han oaktadt sina anlag och kunskaper hemkom utan någon lärd utmärkelse att åberopa, leder oss till den slutsatsen, att han föredragit det verkliga lifvets buller framför den stilla lärdomssalen. Tiden var också högst upprörd. Det var ej tjugo år, sedan det trettioåriga kriget, knappt fem, sedan Karl Gustafs vapenbragder satte Europa i spänning. Den unge svensken hörde under resan talas om krigsutbrott mellan England och Holland, att hans fosterland ifrigt underhandlade samt utrustade härar i Tyskland, att riksmarsken Wrangel var åter öfverkommen och tänkte brandskatta Lüneburg samt öfverfalla Bremen, att de tyska staterna allvarsamt beredde sig på krig.
först den 20 Februari blifvit aflemnadt, och det andra, afkunnadt den 22 Januari, icke förr än den 13 Mars, allt år 1851, är vordet för verkställighet till vederbörande insändt; varande i detta mål kostnaden för sålunda förlängd fångvård utredd och fångarne tillfälle beredt att framställa ersättningsanspråk för deras genom dröjsmålet ökade lidande; samt 4:o genom skrifvelse af den 12 Januari 1853, emot vice Häradshöfdingen K. för det att, enligt hvad utredt blifvit, vid den inspektion, Justitie-Ombudsmannen år 1851 anstälde i Norra Möre härads arkif, bemälde vice Häradshöfding, som förrättat 1846 års sommarting i häradet, endast till en del uppsatt domboken, hvilken för öfrigt bestått af minnesanteckningar; och för det han, oaktadt nödigt rådrum härtill honom medgifvits, icke kunnat förmås att nämnda brister i domboken afhjelpa. Samtidigt med nu nämnda åtal hafva icke mindre än elfva andra, förordnade dels af Justitiekanslers-embetet dels af Kongl. Hofrätten emot ledamöter uti Rådstufvurätten i Kalmar, varit hos Kongl. Hofrätten anhängiga; och, ehuru i några bland dessa mål särskildt skrifvexladt varit, har likväl, uppå Advokatfiskals-embetets framställning, Kongl. Hofrätten funnit lämpligt att i ett sammanhang företaga pröfningen af dem alla. Under den lid dessa mål sålunda varit i Kongl. Hofrätten anhängiga, och genom skriftvexlingen derstädes, har blifvit utrönt, att Rådstufvurättens ofvanomförmälda 3 dombok för år 1850 blifvit kompletterad, i Februari månad 1853, och att Norra Möre Häradsrätts likaledes omnämnda dombok för 1846 års sommarting är vorden, den 29 Mars 1854, i fullständigt skick, från vice Häradshöfdingen K. aflemnad till ordinarie
För Bryggare, Handtverkare och Bergsmän , hvilkas rörelse ocl» näringsfång egen. teligen äro riktade på inhemska produeter, deras tillverkning och afsättning, bestämmes den minsta afgiften , I Stockholm och Göteborg . 10: — I Städerna af första Classen . 10 af Andra , 8 - af Tredje — . 7 af Fjerde —• . 6 af Femte — *.4 BevillningsUtskottets Bttånkandtn. 667 4. MomTaxerings männen ega dock att utsätta en ringare minimi - afgift för alla i denna §, nämnde personer, elit de, utan att vara allde, les utfattige, och på sådan grund från afgift frie, likväl ej mäkta den faststälda minsta.afgiften, inom deras Class erlägga. Detta förhållande skall dock, örn Txaeringsmännen det påfordra, med bevis af HandelsSocieteten eller Handtyetkeriernes Ålderman och Bisittare, eller, der de icke finnas, af Stadens Magistrat bestyrkt, i Protocollet antecknas och Taxerirtgsmännens åtgärd härvid, genom Utdrag af Taxerings-iLängden, PröfningsCornitéen underställas. Den som drifver särskilde handteringar och rörelser, erlägge Bevillning af deras sammanräknade inkomst, hvilken dock för hvarje handtering särskildt upptages. Med TaXeringsmännes pröfning af desse uppgifter förhål* les såsom förut stadgadt arfi. Morn. Borgare, som ej i laga tid och ordning uppsagt Burskap, erlägge emedlertid af* gift i egenskap af Borgare, fastän han näring eller handel icke idkar. Hit höra ock Contin. gent-Borgare, hvilka, da de idka Gårdfari-han,' del, så framt denna handel kommer att fortfara, dessutom derföre taxeras lika med Skål-Wesfgöfhar, och påföres dem Bevillning i den Stad eljer Socken , der de äro mantalsskrifne.
Kammar-kollegium förvarade handlingar utvisa, 668f|) hjelpe-dagsverken, hvilka nu derifrån utgjordes till brukande af den Landshöfdingen i länet på lön indelta Kronoängen Hushagen, E. K. M:t föreslagit Rikets Ständer, att åliggandet att in natura utgöra dessa dagsverken måtte upphöra med den sednast från embetet afgångne Landshöfdingens fardagstid och derefter, i likhet med hvad i allmänhet inom denna landsort egde rum, lösen för berörda dagsverken erläggas till Statsverket, emot det att till fyllnad i Landshöfdinge-lönen anvisades ett emot förlusten svarande Statsanslag i rundt tal, som borde på länets stat uppföras, med iakttagande att berörda anslag bestämdes i kontant efter medeltalet af markegångs-prisen å dagsverken under de tjugo åren 1832 till och med 1851, dock med afdrag af det belopp, 37 R:dr 6 sk. 5 rst., hvarmed boställshafvaren hittills godtgjort Statsverket för rättigheten att begagna dagsverkena; och hade, beträffande den dagsverksskyldighet, som lill Öfversteboställe!
Det var hufvudsakligen li ka med Friherre Ankarsvärds till ConstitutionsUtskottet ingifne förslag, endast med den skillnad, att i Friherrens förslag det äldre stadgandet ej var ordagrannt bibehållit, utan ordet omedelbart utbytt mot ordet direct. Om för öfrigt en idée förekommer i tillägget, som äfven finnes i det äldre stadgandet, eller ett ord, sorn dock ej förändrar meningen, kunnat blifvit bättre valdt, så förringar det ej värdet af Förslaget i det hela, och en ny rédaction hade vid denna Riksi dag kunnat föreslås, men i hufvudsaken alldeles lika med den nu af Konungen föreslagna. Då jag medgifvit anledning till farhåga hos en och annan vid den nya Redactionens antagande, så hvad mig sjelf angar, sorn haft tillfälle närmare känna både det liberala syftemålet af ifrågavarande Förslag, och det liberala sätt, på hvilket det tillkommit, kan jag ej utan en inre förebråelse ^underlåta att högt afgifva min reservation emot ett beslut, som Ridderskapet och Adeln nästan enhälligt ta - i88 Den ig Maji e. m. git. Jag tillstår, att det smärtar mig, att denna gång tänka olika med en så stor Pluralitet af denna vördnadsvärda församling, men det smärtar mig ännu mer, att tillfället fått gå förloradt4rll förbättring af en så vigtig delaf vår Grundlag och att Förslaget bli <vit af denna annars för liberala tänkesätt så utmärkta Församling på ett sådant sätt upptaget qch afgjordt. Hvad skulle v» val säga, om vi finge i utländska Tidningar läsa att en Regent i någon af de Constitutioneila Staterne föreslagit en förut saknad bestämd gräns för Militaira jnakten och att Lagstiftande Församlingen förkastat ett sådant Förslag? Kanske skulle vi säga, att den Församlingen antingen ej visste, att värdera Nationens Constitutioneila rättigheter, eller att den med otacksamhet upptagit förslaget, eller ock må hända bägge delarqe. Deremot har Ridderskapet och Adeln samma dag antagit ett förslag till inskränkning af Städernes valrättighet, och öfverlåtandet af denna dyrbara rättighets bestämmande i vissa fall åt Konungens godtycko.
Gr Till hjelp för aflidne Contors-skrifvaren i Banken, Protocolls-Secreteraren yl acel Prinzenschölds 2:ne minderårige söner Axel och Pehr Edvard, att af deras lagliga förmyndare uppbäras, tills de uppnått en ålder af i5 år, bär, enligt Banco-Fullmägtiges beslut den a5 October i83a, ett årligt anslag af R:dr 5o Banco blifvit uppfördt, från och med nämnde års 4:de qvartal. För aflidne Vaktmästaren vid Götheborgs Låne-contor Wedbergs i fattigdom efterleinnade enka Rebecka Klefbeckj har, enligt Fullmägtiges beslut den i5 November i83a, ett understöd af R:dr 4° Banco årligen blifvit uppfördt, från och med nämnde års \:åe qvartal. För aflidne Cancellisten vid Banco-Discont-Verket, Assessoren Theod. Classons, i ett medellöst tillstånd med 5 minderåriga barn, efterlcmnade enka IV. Marg. Malmberg, har, enligt Fullmägtiges beslut den 9 Maji 1833, ett understöd af i5o R:dr Banco årligen blifvit uppfördt, från och med Februarii månad nämnde år. För förre Arbetaren vid Tumba Pappers-Bruk Sven Wennersten och hans hustru Maria Sjöberg, hafva, enligt Fullmägtiges beslut den 2 5 April i833, R:dr 6: 3a skill, blifvit anslagne att en gång årligen utbekommas, hvarmed början skett i September samma år.
Af de medel, Banko-fullmäktige hafva att använda till understöd åt sådana, i behöfvande omständigheter stadda personer, för hvilka tillgångarne å Fullmäktiges dispositions-räkning ej få tagas i anspråk, finnes för närvarande en behållning af endast 113 R:dr 32 sk. 1 rist, hvadan Banko-fullmäktige, efter hvad de hos Utskottet anmält, saknat tillfälle att fortfarande lemna understöd åt enkan Louise Wigström, född von Schwerin, som under några af sednast förflutna åren från Banken undfått gratifikation; samt af omförmälda anledning till Utskottets bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke enkan Wigström kunde meddelas någon pension eller årligt anslag, hvilket af Fullmäktige föreslagits att utgå med 200 R:dr Riksmynt. Hvad Banko-fullmäktige sålunda hemställt får Utskottet härmed vördsamt underställa Rikets Ständers behjertande, med upplysning, att denna i nödställd belägenhet stadda enka, för hvars understödjande Fullmäktige nu ej hafva tillgängliga medel att Banko-Utskottets Memorial M 35. 13 disponera, är dotter af framlidne Prosten och Kyrkoherden in. m. Grefve F. B. von Schwerin. Förvissadt att minnet af hennes faders stora och för det allmänna, särdeles Banko-verket, gagnande verksamhet intager det utmärkta rum, att något yttrande om hans förtjenster och derigenom förvärfvade anspråk på erkänsla här icke påkallas, hyser Utskottet den öfvertygelse, att Rikets Ständer ej skola tveka att, såsom den värdigaste tacksamhetsgärd åt Grefve von Schwerins aktade minne, omfatta tillfället att ur armod befria hans efterlemnade åldriga och hjelpsökande dotter.
Böter, i anledning af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på förvandling af dylika: B. IV. 273, 361; V. 48, A. 50, U. 460, 508, A. 508. Bötes-medlen, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. C. Calmar: se Kalmar. Carlén, Octavia, Mamsell, om tillerkännande af någon godtgörelse åt henne lör arbetet »Anteckningar öfver Kongl. Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar»; motion af Herr Axel Fredrik Liljenstolpe: se Motioner. Carleson, Adolf Jakob Fredrik, dess yttrande: I. 440. Carleson, Edvard Henrik, dess yttranden: lil. 472; IV. 433, 628; V. 434. Carlskrona: se Karlskrona. Carlstad: se Karlstad. Cederschjöld, Rudolf Uranius, dess yttranden: I. 124, 447. Cederström, Friherre Anders, dess yttranden: 1. 261; II. 153. Cederström, Friherre Carl Emanuel, dess yttrande: I. 424. Cederström, Friherre Carl Gustaf, dess yttranden: I. 332; lil. 324, 472, 473. — c — 35 Cederström, Friherre Claes Henrik, dess yttranden: I. 107; II. 52; lil. 472. Celsing-, Lars Arnold, dess yttrande: 1. 430. Celsing, Lars Gustaf, dess yttranden: 1. 427; V. 164. Ceremonien på Riks-Salen vid Riksdagens början, angående: L 14. — vid Riksdagens slut: V. 708. — —, inbjudning till Ridderskapet och Adeln till densamma, vid Riksdagens början; I. 13. — vid Riksdagens slut: V. 704. Chapman, Carl Edvard, dess yttrande: IV. 40. Charpentier, Gustaf Reinhold, dess yttranden: I.
De skola, sådana de äro, upptagas till afgörande, och kunna ej, enligt våra former, återremitteras till Utskottet i annat fall, än om de blifvit afslagna, så vida några Stånds anmärkningar tillika dervid blifvit gjorde. Jag har anhållit om proposition till upptagande af alla frågorna; och om, enligt Amiral Cederströms begäran, deröfver skall blifva votering, så lärer contraproposition böra blifva att, om Nej vinner, komma alla de o pa lii Deri ii Maj. 331 på Bordet hvilande Grundlags.frågorna att till afgörande upptagas. Herr Spaldencreutz, Arvid, conformerade sig med Friherre Jacob Cederström. Efter någon stunds tystnad bland Ridderskapet och Adeln, under hvilken Herr LandtMarskalken samtalade med Friherre Jacob Cederström, återgick Friherre Cederström till sin bänk och yttrade: Sedan jag från LandtMarskalks-bordet blifvit underrättad, attHerr LandtMarskalkens proposition der hörts blifva besvarad med Nej, och således varit som afslagen ansedd, men af dis. curserna är utredt, att den af åtskilliga Ledamöter icke så anses, och då ingen surprise någonsin bör äga rum — så anhåller jag att, innan jag slutligen yttrar mig, få veta huru Ståndet anser LandtMarskalkens proposition besvarad* Åtskillige Ledamöter yttrade sig hafva förstått den vara besvarad på olika sätt, och att med Nej äfven Ja varit blandadt. Friherre Cederström, Jacob: Då det nu anses, att proposition med Ja och Nej blifvit besvarad, tror jag rättaste sättet vara att afgöra frågan genom votering, och föreslår jag, att första delen af Propositionen måtte uppställas till bifall på Utskottets Betänkande, med undantag af de deri beRidd. veil Ad. Prot. N;0 41, 42* 3«a Ben 11 Maj. fintliga alternativ framställda frågor, livaröfver särskildta propositioner sedan böra göras, i fall Ja vinner; och att, om Nej vinner, skola alla de hvilande frågorna till afgörande upptagas. Friherre Stael von Hollstein yttrade sig: att, då hans