Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid denna Riksdag har Slals Utsk. uti en temligen likartad fråga tillstyrkt, att Kronans rätt till dana-arf efter enkan Ekedal måtte till förmån för Skenninge stads fattigvårds-inrättning efterskänkas. Här företer sig ett någorlunda analogt förhållande, elier efterskänkande af Kronans rätt till dana-arf efter jungfru Inga Catharina Tinglöf till förmån för fattigvården i Nyköping. Bemälda jungfrus qvarlåtenskap har, på sätt af Betänk, inhämtas, varit föremål för en nog vidlyftig rättstvist. Den första instansen, eller RådstufvuR:n i Nyköping, har ansett, att då trenne vittnen intygat, att jungfru Tinglöf förorrinat om sin qvarlåtenskap, borde detta förordnande blifva gällande; men K. Svea HofRätt, dit saken af AdvokatFiskalsEmbetet i K. KammarColkm å K. Mits och Kronans vägnar fullföljdes, fann, uppå anförda skäl, det omvittnade förordnandet icke kunna tillerkännas verkan af ett i laga ordning uprätladt testamente; cch denna sednare åsigt gjorde sig äfven hos Högsta Domstolen gällande, i följd hvaraf qvarlåtenskapen förklarades utgöra dana-arf. Det kan icke vara min mening att på något sätt fälla ett emot domstolarnes åsigt stridande omdöme i saken, ty sådant domqval är i lag förbjudet, och jag kan på månget bättre sätt använda de 500 Daler, sorn, enl. 28 Kap. Rätteg:sB:n, qväljandet af högre Rätts domslut kostar; men jag anser mig berättigad att hos R. o. Ad. och R. St:r, såsom principaler i denna fiåga, föreslå, att den lagliga rätten i detta fall måtte efterskänkas. De skäl ötsk. anfört för afstyrkande af bifall till en sådan eftergift, äro, dels att några särskilta bevekande omständigheter i detta fall ej förekommit, dels ock att beloppet är alltför betydligt.
Mast har uti stte puncten af Dess Nådiga Proposition meddelt Riksens Ständer, Commerce, Collegii underdåniga anmälan cm angelägenheten deraf att de före 1809 och 1810 arens Riksdag till inhemska Industriens uppmuntrande anstagne Fonder skulle äterställas ifrän det wid nämnde Riksdag nedsatte belopp 4,ros R:dr till den Summa af 11,020 R:dr, hwilka fa wäl be lwenne sistförsiutne, som de färegäende arén warit erforderlig, och af Commerce - Cvllegium blifwit Utbetald, hwarigenom äfwen samma Werk äsamkak en Den 29 Zunlk. 927 en stuld af IO/2Z7 R:dr, som bör ersättas; Riksens Ständer ftin fullkcmligen erkänna billigheten och nyttan af dessa utbetalningar till allmänt gagnande Näringsgrenars förbättrande, haswa beflntit, att förhöja ärliga Stats-anslaget för dess behof till en sammanräknad Summa af 2020 R:dr; samt att wid Finance-planens upprättande upptaga till ersättning ben vmförmälte, under de lwenne sistledne äreu, tillkomne stuld af 10,2^7 R:dr. Sluteligen fä Riksens Ständer till underdånigt swar pä 6:te puncten af Eders KonglMajtts Nådiga Proposition, tillkännagifwa deras beslut, akt följande af Kongl. Stats - Contoirct, utaf öfwerstottet pä StatS,Werkets såsom Bewillning inflytande medel, förstoktswis bestrida tillfällige utgifter, de der ej under någon af Hufwud-Titlarne kunna hänföras, mä ^ säsom omedelbart härrörande frän af Riksens Ständer widtaone anstalter, pä innewarande ärs Stat uti Stats,Contoirets
En Folkskola för gossar i två afdelningar, der barnens antal vid sistlidet års slut ut gjorde 125. En Flickskola, bekostad och styrd af några stadens husmödrar, der omkring 110 fattiga flickor erhålla undervisning och beklädnad; samt En Navigationsskola, bevistad sistlidet år af 48 elever, af hvilka utexaminerades 1 till sjökapten i första klassen och 14 i andra klassen samt 15 till styrmän i andra klassen; hvarjemte 5 hafva undergått examen i den del af läran om ångmachiner, som erfordras för att få föra ångfartyg. Sjukvården besörjes af 2:ne stadsläkare, af hvilka den ena tillika är anställd vid härvarande afdelning af Länets lasarett, inrättad år 1854 på egendomen Gustafsborg, der sjuka från staden och vestra delen af Länet erhålla vård och hvarest patienterne år 1855 uppgingo till 114 personer. För öfrigt har staden en helsobrunn, ett apothek, ett badhus, en sparbank, hvars insättnings-summa, som 1850 utgjorde 131,802 R:dr 41 sk., stigit till 158,975 ILdr 45 sk.; äfvensom bankens egen fond under dessa fem åren ökats från 8,407 ILdr till 11,678 R:dr; samt en enkeoch pupillkassa, grundad år 1851 på donerade kapitaler af tillsammans 6,766 R:dr 32 19 sk.; varande pensionerne i nådigst fastställda reglementet bestämda i trenne klasser till 133 R:dr 16 sk., 66 R:dr 32 sk. och 33 R:dr 16 sk. Ett krono-cellfängelse med 30 celler är år 1853 för Statens räkning här uppfördt. Fattigvården, sorn under de sednare åren fordrat allt större uppoffringar af samhället, undergick en fördelaktig förändring år 1855, då i Juli månad öppnades en arbetsoch fattigförsörjningsanstalt uti de på tillbytta egendomen Gustafsborg befintliga byggnader.
Vin-ättikan beledes väl alltså af samma ämne som Bränn - Be villnings-Utskottets vinet, men delta ii inne undergår, för att blifva Ättika, en Chemisk förändring, då deremot distillering consentierar det till Brännvin. Om Ättike-tillverkaren skulle skattläggas för Rå-ämnets beredning särskildt, så skulle Ättikans tillverkningspris böjas antingen genom denna nya beskattning, eller också derigenom , att tillverkaren skulle använda köpt Brännvin såsom Rå-ämne, hvarigenom en för Ättikeberedningen fremmande operation (nemligen klarnings-distiileriugen) verkade på tillverknings-kostnaden utom den fremmande Brännvins-tillverkarens egna vinst. På denna böjning af Ättikans tiilverknings-kostnad vinner ingenj men Tillverkaren ensa\\\ förlorar. Till följe af detta förhållande, synes mig Åby och Gripsholms Fabriks-egare lia vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, medelst Resolution af den q Martii 18 r4> att enär Brännvins-tillverkningen i allmänhet är tillåten, utan afseende på gällande Författningar, tillverka det Alcohol-ämne som till Ättike-beredningen användes. Höglofl. Bevillnings-Utskottet har deremot beslutit, att alla vid Fabriker med Kongl. Maj:ts särskildta Nådiga tillstånd varande Pannor, öfver qo Kannors rymd, som till Brännvins-bränning begagnas , skola beskattas. Efter ordalydelsen af detta beslut, skulle Ättike-Fabrikernes förbränne-Pannor vara skattfrie, eftersom de icke begagnas till Brännvins-bränning utom för de veckor afåret, då vid varma årstidens annalkande, upplag af Rå-ämnet mäste göras, hvarvid verklig Bränn - Betänkanden, l99 vins-bränning för Ättike-bryggden måste ske. Men enär Fabriks-egarne hittills åtnjutit fullkomlig Skattefrihet för Rå-ämnets beredning, så hvilar här öfverläggningen uppå afgörande af följande fråga: Skall Närings-Idkaren bibehållas vid, eller bero farns den fördel han genom Kongl. Maj:ts särskildta Nådiga tillstånd åtnjutit?
Räntan nedsättes i alla publika cassör till 4 procent, hvilka oskyldigtvis, genom händelsernas lopp, undergräft landtmannens utkomst, helst man ej kunnat, äfven å dylika lån, med alla omkostnader derföre, beräkna mindre än 7 procent, då landtegendomar ej lemna, genom Spannmålsprisens fall, mer än Den 21 Februarii. $57 2:ne procent, åtminstone de som ej i Stockholm kunna afsätta sina producter. 4:0 Räntan för lån i BancoDisconten bestämmes efter samma grund, på 9 månaders omsättningstid, med T*s dels afbetalning. För felande omsättningar, inom tvänne månader efter förfallotiden, förfaller hela capitalet. Straff-’ procenten beräknas efter sex procent, för att ej gifva anledning åt procenteriet samt låntagaren gå förlustig lånerättigheten på längre eller kortare tid, eller för alltid, allt efter tiden han försummat sitt åliggande. 5:0 Tiden för kronoskatternes betalande förlänges till Februarii månads slut, inom hvil; ken den skattdragande kunde finna utväg kanske förmonligare afyttra de effecter han kan undvara, i stället för det han nu, innan Jul nödgas för hvad pris som hälst bortvräka dem. 6:0 Én större ansvarighet för låntagaren , för 6ina förbindelsers uppfyllande, hvarigenom den allmänna crediten torde till någon del åtcrställas. Mine Herrar! Då folkets förlägenhet är gifven, räntan på låntagne capitaler allt för dryga för att lemna något öfverskott åt hvad rörelse som hälst, sammanlagdt med omkostnaderne derföre; då landtmannen ej får sin vara betald genom penningebristen och de fleste ej kunna påräkna någon behållning, samt Den gr Februarii. den till verksamhet duglige medborgaren tillbakahålles trän en nyttig kraftyttring; skall Statsmachmen aftyna genom driffjädraraes bristfällighet.
Herkulani tempel, som ligger en bit derifrån, är störtadt, fallet, som om guden sjelf i ett anfall af vrede krossat det med sin klubba. En enda pelare har undgått den allmänna förstörelsen. Men de stora stenmassor, som här äro hopade, och de väldiga grundmurarne visa, att det måste hafva varit en mäktig byggnad. Jupiters tempel, påbörjadt omkring år 480, blef aldrig fullbordadt, men beskrifves af de gamle som någonting alldeles utomordentligt af skönhet och prakt. Nu ligger äfven det krossadt, beröfvadt sina dyrbaraste skatter, en fallen storhet, för hvilken man ovillkorligen böjer sitt hufvud. Castors och Pollux’ »tempel» är en enda liten bit poesi. Fyra smärta pelare sammanbundna af de vackraste bågar, ofvanpå hvilka ligga som uppblåsta tvänne glänsande hvita marmorstycken, till avantscen en mjuk skiftande gräsmatta, staden till bakgrund och till sidokulisser ett par luftiga mandelträd, hvars blomkronor glänste rosenröda i solen. Hvad kan man mer begära! Väggar och tak? De funnos — fast osynliga. Sedan vi besett allt, återvände vi till Junos tempel för att ännu en gång glädja oss åt dess härliga form och från dess tinnar kasta ännu en blick utöfver det landskap, hvars barn fordom under århundraden tillbedjande legat vid dess fot och hvars barn nu med liknöjd belåtenhet ockra på dess skönhet och dess minnen. Hemfärden blef förtjusande.
Hvad först bränvinet angår, så synes af den med anledning af ifrågavarande traktat under den 24 Mars 1865 utfärdade tulltaxa, att införseltullen af bränvin och sprit: af säd, potates eller andra jordfrukter blifvit bestämd till 1 Rdr 10 öre per kanna af 50 proc. alkoholhalt vid + 15° C., (motsvarande alltså vanligt 6-gradigt bränvin); af vindrufvor, då varan är i Frankrike tdlverkad oell derifrån sjövägen direkte inlöres på lästager, vid samma styrka per kanna 75 öre. Med stöd af denna sednare obetydliga tullafgift har en skicklig bränvinsbrännare och i öfrigt förfaren man uträknat (och dessa kalkyler, som stått att läsa för åtta dagar sedan i Nya D:t Aida, lia icke blifvit vederlagda), att franskt drulbränvin kan levereras i Sverige fritt för 1 Rdr och 27 öre. Samme författare beräknar det Svenska bränvinets tillverkningskostnad till 1 Rdr och 30 öre per kanna, samma styrka. Skulle delta vara förhållandet, så följer deraf att hela vår bränvinsindustri, som lemnar öfver 9 millioner i beskattning, och Jsom förädlar jordbrukets råvaror till belopp circa 12 å 15 millioner, helt och hållet går förlorad och att landet skall komma att uppgifva vinsten af denna näring, för att importera bränvin för stora belopp. Detta passar förträffligt i stycket med finansministerns system, men att en sådan utveckling af den s. k. vår frihandel ytterligare skall utsuga och förlama landet, synes mig alldeles klart. Jag finner detta så mycket tydligare, som, oaktadt tullen på bränvin enliet förut gällande tulltaxa varit fastställd till 45 öre per skålp. alkohol ifrågavarande tull icke kunnat förhindra import af bränvin. Ar 1854 importerades bränvin och sprit eller i Svenskt Rmt Rdr Francs 140,625 101,250 11. Ar 1860 importerades bränvin och sprit af alla slag » 1,860.192. » 1863 » » » » 3,390,940.
Utskottet, sorn icke är i tillfälle att bedöma tillförlitligheten af motionärens förenämnde beräkningar och således saknar kännedom, huruvida staten skulle genom den föreslagna försäljningen af kronoparken Furubacken tillskyndas den fördel, motionären förespegla t, anser, i ärendets så beskaffade skick, vederbörande socknemän ega alt med framställning om berörde kronoparks försäljning vända sig till den embetsmyndighet, hvilken det tillhör alt dylika ämnen lill handläggning upplaga, och hemställer alltså, att förevarande motion icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 April 1848. Reservation af Juhan Andersson från Skaraborgs län. 143 Ank. till Exp.-Utsk. den 21 April, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående tilldelning åt: R/örsätters sockens hemmansegare af skog frän Krono-parken IVestra Kinneskogen. Af Uli ett bos Hedervärda Bonde-ståndet afgifvet memorial, derå Slatsulskottet erhållit remiss, har riksdagsfullmäkligen Johan Andersson från Skaraborgs län föreslagit, att sorn Björsäters sockens hemmansegare , vid reglering af kronoskogarne inom länet, icke, i enlighet med Kongl. Kammar-kollegii circulär-bref af den 14 April 1824, angående en förändrad reglering med kronoskogarne och allmänningarne i riket, erhållit något skogsanslag i likhet med öfrige hemmansegare i de fleste socknar i berörda län, hvaribland Lungnås, Bredsäter och Gullsäter tilldelats 100 tunnland å hvarje helt mantal, åt förstnämnde sockenmän måtte, i ersättning för den utsyningsoch upprensningsrätt å kronoparken Kinneskogen, de från urBih. till R, St. Prof. 184 7 <? 1848, 4 Sami. 1 Afd. 39 Håft. 2 to Stats-Utsltoltets Utlåtanden, N:is 143 och 144. minnes tiel åtnjutit, anslås af berörde kronopark 25 tunnland, utom inped i menla, till hvarje helt, hemman.
kunde en ringa del lemnäs åt dem, som visade ett ordentligt och nyktert uppförande, samt det öfriga insättas i S; arbanken till fri disposition först då, när fången blefve ur tångenskapen lösgifven; A) att, på det socknarne eller Communerne, inom hvilka boningar för »fvannämnde personer skulle uppsättas, icke måtte betungas med dessa hushålls försörjande, i fall de icke redan förut tillhörde Lagsamt Allm. Besi\- och Eicon.-Utskottens Betänkande, K:o 56. 3 socknen, borde del åligga Staten ali, i händelse ulf behof härtill, lenina vederbörande Fatlig-directiomr behöfligt understöd af derlill anslagne medel, alt användas efter föreskr ft; Q att såväl när ngs-idkare som jordbrukare malle åtnjuta samma rättigheter mot enahanda förbindelser, sorn ofvanför blifvit Bergsbruksidkare föreslagne; /.) att Konungens Befallningshafvande inom hvarje Län borde uppdragas att, genom visse medlemmar af Hushålls-Sällskapen eller blifvande Coinmunal-styrelser med biträde, på Statens bekostnad, af en skicklig Landtmätare, låla undersöka beskaffenheten af alla inom Länet befintliga större mossar och kärr lill jordmon, areal och affall; /) att egarne af sådane lägenheter derefter skulle uppmanas att genast gå i författning med uppdikning och odling af desamme, samt dervid under enahanda förmoner och skyldigheter, som för Bergsbruks-idkare föreskrifne äro, använda så stort antal af ofvannämnde personer, sorn möjligt vore; rn) att en Författning, som fullkomligt undanröjde de binder, hvilka, genom samfällig egande-rätt, ligga i vägen för aftappning och uppodling af mossar och kärr, der icke utrifning af vallen-verk kunde komma ifråga, torde behöfva utfärdas, i likhet med hvad som föreskrifves i Kongl. Majit Nådiga Förordning af den 10 Juni 1824. jemförd med Kongl. Kungörelsen af den 1 \
Men det kan lika litet bestridas, att det resultat af dess arbeten, Kommittén nedlagt i förslaget till ny kriminallag, är i det hela förfeladt; denna lag motsvarar icke nationens väntan och behofvet af en rättvis och verksam strafflag. Den nya lagen saknar, efter min öfvertygelse, i formen den stränga och vetenskapliga symmetrien i plan och utförandet; den förlorar sig stundom i ofullständiga konkreta bestämmelser, i stället för att bringa dessa under allmänna synpunkter, och i uttrycken saknar man det klara språk, som är genuina tankars modersmål och ej sällan den korthet och värdighet, som höfves orakelspråk, afkunnade från rättvisans tribunal. Utgången från främmande theoriers abstrakta område kan den vid mätandet af gerningarnes relativa straffbarhet ej göra behörigt afseende på nationens lynne och karakter, hvarken såsom ett bestående faktum, eller såsom en afspegling af den förädlade menskligheten. Den spinner ett nät af bräckliga trådar omkring sam fundslifvet och personliga friheten hos en nation, hvars lösen är kraft och allvar och som är ömtålig om sin frihet. Måhända kan en sådan strafflära lättare förenas med allmänna tänkesättet och behofvet i de länder, hvarifrån mönstret är lånadt, men ett folk, inom hvars fria bröst ännu lefver det ridderliga mod, som lade Rom i bojor, skall aldrig förlika sig med en lag, hvilken med rånarens, mordbräunarens och tjufvens straff belägger den som hotar en annan (lagberedningens strafflag 18: 21), eller af öfverilning tillfogar honom ett mindre lyte eller kroppsfel (ib. 17: 29.); och jag tror icke heller, att folkets mensklighet skall försona sig med ett stadgande, hvilket med böter till minst 40 r:dr r:gs straffar den fattige husfadren, som nå sin rika grannes skog olofligen hemtar vindfälle, »ris eller gren», och, om det sker tredje gången, öppnar för honom cellen (1. c. 27: 3, 4.) Lagförslaget bär öfverallt prägeln af sin härkomst inom främmande doktriners område.
HL»/.-k lVark,§« '^r^«e?Fe, D.>o §§. l^ränskiljes tjensten: Fo^awrr^s/'AL L/ottsva/Lr^ v/sk ^o/v^ö/ocnZ'., stäncligt -ärrenäs clinä, sä lange llankilanilen Inncisteclts arlvingar ielva oell lagenireten oalirrntet använcles till plantage, enligt Rong!. L«c/ngc?/'c/^-gcr>c/ena öeiintiii, /j5 tunni-, alkasta 90 Ur, Irällten räg oell Icorn, » 6: 36. 8i^: 2^,— ^erc'6öro-cc>rZ' meri torpställe ve!r äkeijorci, 3 i^z mi! frän Innköpiug, /jo tunni. 7 kappl-, uinier 3o ärs sirencle liii miäLsstun , 8/jk), m ot /,o Ur särl, Irällten -rS» ocl» korn, s 5: 36. 280: — —' Vssss cj sistnämncle Vägenlieter rskola sllticl pä 3c» är utsrrsncieraL. 8umma Zy, A, Lniigt Rongl. Vrelvet clen z3 januari l836, är cienna Lianllslrölciinge-iön för nuvarancle inneiralvaren minskacl meä 80 t:r sää, iläilten räg ocl, korn, Ilviika, krän clen ticl Iian i Relrörig orcining tiilträcler cieu vici tjenste» varanäe jorci, skall sk clen frän saur,na jorcl utgaenäe arrencle-spanmäl, elter SriigL markegängspris i penningar al Ironom lietaias veil tili ^tnär» Unlvucl-^iteins lresparingar ingä o eli reäc» visas.
”Hvar och en allmän fråga som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma till veder-' börligt Utskott förvisar, ligga på bordet till nästa Plenum,” Vidare säger denne §. ”Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom prreliminaira hemställanden och förfrågningar ifrån Utskotten, må genast kunna afgöras. En motionerad Tacksägelseadress, vid hvilken hvarje serskildt Stånd kan föreslå ma - Den 3 Februarii, 103 dificationer och tillägg, som föranleder till flerfalldiga communicationer Stånden emellan, måtte väl vara en fråga af allmän beskaffenhet. RiddarhusOrdningens 3S §., som sammanstämmer i samma afsigt, är med större försigtighet affattad. Den säger: Att ’’när ett skrifteligt Memorial inkommer, hvarå Remiss till Utskott ej begäres eller pröfvas nödig, bör detsamma ovilkorligen, utan afseende om någon det äskar eller icke på bordet läggas, och ej förr företagas, än efter den ordning föredragningslistan utmärker, Lagstiftarens afsigt är här ganska klart uttryckt. Det är öfverilningen han vill afböja. Remitteras frågan till ett Utskotts handläggning, så finns tid för granskningen. Göres propositionen genast efter första uppläsningen, så kunna stundom väsendtliga omständigheter undfalla en; och rättelse kan icke äga rum; beslutet kan icke ändras, ehuru tillägg kunna göras. Jag har hört påstås att hvad Riddarhusordningen kan mena med uttrycket: Skriftligt Memorial, vöre något annat än hvad RiksdagsOidningen förstår med uttrycket Allmän fråga. Det är ganska sannt, men det måste väl medgifvas att ordet Memorial icke betyder annat än titeln på saken eller documentet; föranleder det ämne, hvarom Memorialet handlar, till ett besvarande med Ja eller Nej, med eller utan Den 3 Fsbruarii, tillägg e!kr ändringar, så innehåller memorialet en fråga, en väckt fråga tilldess den blifvit besvarad.
A. i eh.sig.förordn., inskränkt friheten från chartering af testamenten till makar, barn och helsyskon. Förhållandet lärer hafva varit, att samma ord nyttjades i 1835 års förordning, och sedermera icke blifvit rättade. Utsk. kom icke att fästa uppmärksamhet vid detta förhållande förr än denna § längesedan var förbigången, och ansåg sig sedermera icke kunna återupptaga § till discussion, utan ämnet blef endast reservationsvis framlagdt för Utsk. Jag får nu vördsamt hemställa, om icke befrielsen från chartering bör utsträckas till alla de skyldeman, som äro fria från bevillningen för testamenten, i hvilket fall rättelse bör äga rum, icke allenast i 4 § under rubriken testamenten, utan äfven i 6 §, som handlar om de saker, som i allmänhet njuta befrielse från ch.sig.afgiften. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, å denna min framställning täcktes göra propos. Hr Printzenskjöld: Det kan visserligen synas, som skulle en inconseqvens ligga uti det af Frih. Raab uppgifna förhållande, men jag tror den likväl icke vara af beskaffenhet att böra föranleda till någon förändring i ch.sigill.förordn. Det låter ju lätt täuka sig, att eli.sig.afgift bör äga rum i flera fall, der ingen bevillning erlägges och likaså tvertom. Möjligen kan saken härleda sig ifrån förbiseende af sista riksdagens Éevilln.- Utsk., men lika troligt är också, att man icke funnit skäl att till stämplade pappersafgiften utsträcka den frihet, som beviljades från bevillningen. Jag tillstyrker derföre, att Frih. Raabs förslag må lemnäs utan afseende. Frih. Raab: För att nu undvika en lång öfverläggning, vill jag sålunda förändra mitt yrkande, att frågan måtte återremitteras till Utsk., der Hr Printzenskjöld och jag kunna äga> tillfälle att vidare utveckla ifrågavar. ämne. II. Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att den nu af Frih.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring och revision af Kongl, Instruktionen för Landshöfding arne och de vid Läns-slyrelserna anställde tjenstemän af den iO November 1855. Omförmälde motioner äro afgifne dels hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln 'af Herr Dalman, W. F., dels inom Vällofliga Borgare-ståndet af Herr Ekholm, dels ock inom Hedervärda Bonde-ståndet af Riksdagsmännen Matts Pehrsson från Stockholms län, Daniel Danielsson från Jönköpings län och Per Östman från WesterNorrlands län. Af motionärerne hafva ändringar blifvit yrkade uti följande §§, nemligen: 66 §. så lydande: ”Om, utom det i nästföregående § omförmälda fall, Lands-sekrelerare eller Lands-kamererare i tjensten heträdes med uppenbar orätt, egennytta, vårdslöshet eller försummelse, eller från tjensten sig olofligen afhåller, eller ernet Landshöfding visar vanvördnad eller ohörsamhet, skall den felaktige ställas under tilltal inför vederbörlig domstol, hvarvid Landshöfdingen jemväl eger alt, i händelse omständigheterna det påkalla, emellertid skilja honom från cmhetetsutöfning.” ”För Landt-räntmästare, Läns-notarie, Läns-bokhållare, Kronofogde och Häradsskrifvare vare lag samma; dock med rättighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, då förseelsens beskaffenhet dertill föranleder, förelägga vitén och dera Bih. till Ii. St.