Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han hade endast afgifvit en hvarken daterad eller underskrifven summarisk förteckning jemte verifikationer till förvarande i Landskontoret; och detta hade skett för att bestämma den prisfördelning, som af den uttagne spannemålen borde äga rum, och för att i säkerhet till Landskontoret inlemna säkerhetshandlingar. Till bestyrkande häraf bifogade han afskrifter så väl af sjelfva förteckningen, hvilken endast upptager de för hvarje s. k. station allemnade spannemålsqvantiteter och kontanta undsättningsmedel, som ock af Landskontorets den 9 Dec. 1845 utgifua qvitto å de dervid fogade verifikationer, bestående uti vederbörande församlingars säkerhetshandlingar för de i förteckningen upptagne belopp dels i spannemål och dels i kontanta penningar, samt ändtligen af en prisfördelning på den under sommaren år 1845 uttagne undsältningsspannemål, med derå tecknadt intyg af Undsättningskommilteens Revisorer, dateradt den 21 Februari 1846 och hvari räkenskaperne förklaras hafva befunnits öfverensstämmande med bifogade verifikationer, prisfördelningen verkställd med samvetsgrann urskillning och det hela vittnande om omtanka och god disposition, hvarigenom spannemålen blifvit debiterad undsättningstagarna till mycket låga priser. Dessutom anmärkes i nämnde nådeansökning, att meningarne inom Högsta Domstolen om Landshöfdingens straffbarhet varit så delade, att blott genom en rösts pluralitet det ansvar blifvit förhöjdt, som Kammarrätten ålagt; och äfven de röster, sorn utgjort pluraliteten och dömt strängast, hade fritagit Landshöfdingen från den honom, tillvitade balance eller uppbördsbrist. De öfrige tre Ledamöterne, som dömt lindrigare, ehuru de sak fall t, hade ej heller funnit honom skyldig att gälda ränta å de i fråga varande medlen, för hvilka ingen ränta var utfäst och ingen redovisningseller återbäringstid förfallen.
Men hon aktade ej hans r o p, fortfor att skratta och hoppa och slet sig lös, då Gabriello ville hålla henne, störtade ned för trappan öfver torget, o c h från fjärran klingade ännu de vilda ljuden i hans öra. » C a r m e l a! » skrek han till än en gång o c h böjde sig långt utom fönstret, som om han skulle kunna kalla henne t i l l b a k a; men hon hade länge sedan försvunnit för hans blickar, och han sjönk öfverväldigad till golfvet, döljande ansigtet i händerna. * Jag är h ä r! Å h, att du hemtar mig upp till d i g! Eller vill du ej i qväll ha mig hos d i g? » » O, nej d å! » Derefter lade sig öfver hennes drag ett eftertänksamt uttryck, hvilket Gabriello ännu aldrig hade iakttagit deri o c h hvilket tvang honom att dröja stum, andlös. Han stod orörlig, ett halfhögt skri undslapp hans läppar, då hon vidt spärrade upp ögonen o c h med stränghet uttalade o r d e n: H a n var såsom utom sig o c h höll doktorna händer fast i sina, som o m han inför de bilder, som bestormade hans fantasi, måste känna en hållpunkt för att ej förlora marken under fötterna. Blek och utvakad inträdde han följande morgon i doktorns rum. Denne tog, när han såg vännen så förstörd, en ansats för att en gång rätt tillbörligt predika förnuft för honom, på det han ej helt och hållet skulle klämmas i hjäl af de band, hans kärleksverk pålade honom. Men Gabriello skakade blott hufvudet o c h afbröt honom genast i hans välmenande tal, i det han drog fram ett bref och räckte det ät vännen med de orden: » D e r, läs o c h ha än en gång tålamod! Detta skall bli mitt sista försök, slår det fel, så låter jag genom en kamrat aflösa mig från min post o c h lemnar ön för att aldrig mer återvända. Brefvet var stäldt till Carmelas förre älskare och hade följande lydelse: » H e r r kamrat! Jag beder er kort o c h godt, såsom det är brukligt mellan soldater, att åhöra följande.
Baneo-TJtskotten komma att hädanefter, vid hvarje Riksdags början, utse och Bill. till R.-St. Fröt. 1828-1830, 6 Sami. 3 Band. fade Haft. 3 jS B an c o-Utslits Memorial, N:o 98. antaga de till dess uppassning behöflige Vaktbetjent^, sora, i likhet med de öfrige Utskottens Vaktbefjentng, njuta aflöning utaf Riksdagsansjaget; och ingen bar deröfver att klaga, emedan erhållandet af en sådan befattning med dervid åtföljande förmon då kan blifva föremål för allmän täflan emellan Vaktbeljeningen, hvilket deremot nu icke kunde ifrågakomma, då tjenstgöring bos Utskottet ansågs vid Riksdagens början såsom en tunga, och ieke såsom en fördel. I betraktande af dessa omständigheter, och då de 3:ne bos Utskottet anställde Vaktmästare, emot åtnjutande af det månadtliga arfvode, som af Statsmedlen bestås, kjelfve fatt vidkännas nflöningskostnad till sina Vicander, så att Banken vid denna Riksdag är fri för all utgift i detta hänseende, får Banco Utskottet till Rikets Ständers bifall vördsamt hemställa, alt det för desse 3:ne Vicariat sålunda inbesparde arfvode för ett års tid, uppgående tili 45o R:dr B:co, mätte, för denna gång endast, få användas såsom gratificalion åt Bankens Vaktbetjente i allmänhet, att efter lämpliga grunder der» emellan fördelas. Stockholm den 5 Januarii i83o. STOCKHOLM, nos Cahl Ab. Pihl, i83or Litt. A. Uträkning öfver det med Bankens Fastighets-utlåning, sedan år i8s3, förenade Contract om leverering af 2 procent i Silfver årligen, efter ursprungliga Sedel-Capitalet, uti 331 år, betraktadt såsom Lån, med 3ffprocent årlig ränta, ock det öjriga amortissement. Obs.
Om jag, yngre och mera oerfaren, vågar uppträda i ett både mångsidigt och omfattande ämne; så drifves jag härtill af tvänne bevekelse grun - Den 7 Maj e. m. grunder, dels emedan det rörer det yrke jag valt, dels ock emedan grofva misstag lätt upptäckas äfven af den ovane. Allt sedan den allmänna conseriptions-skyIdigheten infördes uti Sverige genom riksd beslutet i Örebro af år 1812, hafva icke några så genomgripande förändringar uti organisationen af Sveriges landlförsvar varit ifrågasatta, som de, hvilka åsyftas genom detta iS/jo års StatsUtskts utlåt, öfver 3:dje hufvudtitcln. Alt det åldriga, lill sin ide'e lofvärda indeln:s-verket, med sina i flera afseenden intrasslade oell omililäriska former, och ännu mer vårt ofullständiga bevärts-systeme, behöfver förbättras, medgifver jag gerna. StatsUtskts ifrågavar. utlåt, innehåller säkerligen mycket, som i princip är riktigt, och som man måste gilla; men der finnes äfven, isynnerhet vid tillämpningen, åtskilligt, som jag anser oriktigt och nödgas bestrida. Det vidrörer bland annat en punkt af högsta vigt vid utvecklingen af ett allmänt försvars-systeme — förhållandet emellan stamtrupp oell beväring. SlatsUtsk. antager, ”alt, 0111 bevärms vapenöfnin • ”gar kunna komma att utsträckas till 21 dygn, på sätt K. ”M. föreslagit, infanteriets styrka, det värfvade derunder inbegripet, då må kunna minskas till 20,000 man effective, ’’och med afräkning af alla vacancer” etc. Det måste vara en prsesumerad större duglighet hos bevärm, till följd af g dagars längre öfningstid, som motiverat den tillstyrkta reduceringen af stående hären. Må det då tillåtas mig att, under antagande af 21 dagars öfningstid, granska det skick, hvari vår Svenska beväring torde komma att befinna sig. Härvid skall jag isynnerhet fästa mig vid arne omständigheter : 1:0 Beväringens öfning, 2:0 dess organisation.
De åtgärder, som tid efter annan blifvit vidtagne för tillvägabringande af konventioner, angående prest-rättigheter. hafva visserligen i sin mån verkat fördelaktigt, men syftemålet att för en längre framlid på ett tillfyllestgörande och med hänsigt till hela riket ändamålsenligt sätt ordna presterskapets aflöning anser Utskottet ingalunda kunna på denna väg uppnås, äfven om, såsom en del motionärer föreslagit, tiden för konventionernas bestånd skulle ytterligare utsträckas, eller om, i enlighet med Rikets Ständers vid 1847 och 1848 arens riksdag hos Kongl. Majit gjorda underdåniga framställning, sådane konventioner ovilkorligen och således äfven emot löngifvarnes bestridande skulle bringas till verkställighet, hvilket för öfrigt så väl Hedervärda Bonde-ståndet uti särskild underdånig skrifvelse, som sedermera Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, afstyrka Okade anspråk och deraf följande stridigheter skulle ju alltid kunna uppkomma vid förnyandet af så beskaffade konventioner, och det förhållande, som i främsta rummet bör undanrödjas, eller tvånget för presten att omedelbart af församlingsboerne uppbära sina inkomster, komme dessutom att qvarstå. Möjligheten att genom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. Si en löue-jemkning, der sådan utan olägenhet kunde ske, bereda någon förbättring i det sämst aflönade presterskapets vilkor. Liefve jemväl afskuren. En fullständig utredning af presterskapets inkomster och uppgörande af ett derpå grundadt förslag till allmän löne-reglering är således, enligt Utskottets åsigt, den enda åtgärd, som numera lämpligen kan vidtagas för alt befordra en tillfredsställande lösning af frågan om presterskapets aflöning och åstadkommandet derutinnan af en sådan förändring, som det allmänt insedda och jemväl från presterskapets sida i flera hänseenden erkända behofvet oafvisiigen påkallar.
Den tyske arbetaren, närd af socialistiska utopier, betraktar arbetsgifvare och kapital såBom endast en bitter, skoningslös fiende, mot hvilken man vill förklara utrotelsekrig. De tyska fackföreningarne, såvida de tillåtas existera, upptaga därför såsom ledamöter hvaije arbetande person, ung eller gammal, högt eller lågt aflönad, kunnig eller okunnig, endast han kan göra tjänst såsom soldat i kriget mot kapitalet och såsom siffra vid valarnan. Den gamle, kloke och erfarne arbetaren, den gifte mannen med familj, som har mycket att förlora genom strid, har lika röst med den unge skrikhalsen, som ganska lättsinnigt sätter allting på spel. Den tyska fackföreningen bär därför mindre prägeln af » fack » än af revolutionär stridshär mot samhällsskicket. Man har fått för sig, att man ej kan sköta sina fackintressen gentemot kapitalintreBset; man måste först utrota kapitalet. Den engelske arbetaren betraktar sin sak helt annorlunda. Han äger tillräcklig upplysning att inse, hurusom kapitalet är en nödvändig faktor i produktionen. Han vet, att på det stora hela taget ha kapital och arbete gemensamt intresse, att konjunkturer drabba det ena som det andra, att arbetets andel i produktions-vinsten måste vara beroende af de marknadsförhållanden, hvilka trots alla arbetare och arbetsgifvare äro en följd af de naturliga ekonomiska lagarne. Men också inser han mycket väl, att själfva fördelningen af produktionsvinsten här som öfverallt stöter på olika intressen hos de båda kontraherande parterna. Om den ene kontrahenten behåller hela makten, skall den andre blifva lidande. Därför söija äfven de engelska arbetarne för att genom tssociation kunna uppträda med en samfkld makt, som tillförsäkrar dem att blifva tillfredsstälda, så långt som allmänna eller tfllftlliga konjunkturer det medgifva. För detta ändamål måste de respektera sakförhållandena och sörja för, att deras associationer fästa en hufvudvigt vid sakkunnigheten och den sansade imderhajuUingsförmågan. Deras föreningar äro ett slags väpnade fredsföreningar.
AI„j:t oell kiket8 Lancier vill 1828—i83o ärens kilisöii^ fsststsllös, men Ull sitt slutli^s usl^lvllsuöe nu sflrrutos forllinöelse lsr kustoell koteliZIIsre stt till r^ttsreus oell solckstens unclerlläll erlä^^s 8ju kiksclgler ärligen i eontsnt, stt, enligt, livscl kikets 8tsnäer8 ilnöerösni^s 8krifvelse 6en 8 innevsrsncle IVIsj, jemväl förutsätter, äteriuträcls oell, för cle i clen bestämös tiöen ännu äterstäenlle k^rs är, full^örss. kon^I. Nsj:t förlllibver kikets 8tän6er iiieä gil I^onAl. l^ää oell önnest stäöse välllevä^eu. Ilsns I^xcellenes Herr lustitike 8tst8-Ninisteril ^ö>neZ»/a^. 8tsts-kä6en: Herr 1'rillerre ^crZ-e^ö/e/^e^ a/ , //res» 6/vlöös, Orefve ^l/o>/rer'^ oell I', ilie,re ^as/ l-s^r //o/^6E.
Statsmedlen derföre i stället begagnas till en verklig KrigsAkademi samt till aflöning åt de Professorer och Lektorer vid Rikets Universiteter och Gymnasierj som jag hoppas med detsamma blifva anstälda. Sker denna reorganisation något så när planmässigt, torde t. o. m. besparingar kunna påräknas, hvilka, i fall de inträffa, dock icke till andra ändamål än det ifrågavarande borde användas, äfven om de allmänna tillgångarna i öfrigt blifva aldrig så knappa. Slutligen anhåller jag att delta mitt vördsamma anförande må med de respectivemedStånden communiceras och till vederbörligt Utskotts handläggning remitteras. Den 29 December e. m. »99 Herr Lefrén} Jolian Pehr: Vid förra Riksdagen väcktes hos Ridderskapet och Adeln fråga om revision af de militaira UndervisningsVerken. Frågan bifölls. Konungen utsträckte denna undersökning till samtlige UndervisningsVerken i Riket. I det Betänkande, som af en, i detta ändamål nedsatt, talrik committé blifvit utarbetadt, finnes äfven detta ämne fullständigt utredt. Jag vill således ej nu ingå i besvarande af de anmärkningar Herr Montgommcrie framställt. De äro Ridderskapet och Adeln förut nog bekanta, och utgöra endast mer eller mindre lyckliga variationer af samma thema. Jag tror, att Nedra Afdelningen, utgörande de 3 nedersta classerne vid KrigsAkademien, skulle kunna umbäras, derest allmänna Skolorne i allmänhet voro i det skick, alt ynglingar vid dem kunde vinna behöflige förberedande kunskaper; men intill dess måste Akademiens nedre afdelning bibehållas. Det vore nyttigt, om KrigsAkademien bildades till en blott lillämpnings-Skola; men tiden måste mogna allt. Jag försvarar ej det origliga, men jag underlåter icke heller alt försvara det jag anser gagneligt uti Inrättningen, och tror, att den bör fortfara, lills dess den befinnes öfverflödig, hvilket jag ej nu finner den vara. Jag vill ej fördjupa mig i undersökningar, huruvida den store (justaf Adolfs Generaler, som Herr Montgomerie omnämner, haft behof af undervisning vid en Krigs - 200 Den 29 December e. m.
"Menstligheten, Rättwisan och Stats-klokheten bjuda högt, att kraftigare och mera wärdiga ansta!, ter widtagas till deras bergning, som, ester att haf, wa blödt för Fäderneslandet och lemnat det sam, ma sin gärd af hälsa och krafter, äro urstandsatte alt förtjena ett torftigt bröd." "Kongl. Maju har således ansett lämpeligt wa. ra, att ett af desi Lust-Slott eller Kungsgårdar öfwerlännäs till herbergerande af alla fadane Officerare, Under -'Officerare och Krigsmän af alla grader och wapen, som blottade pa alla enstildta tillgångar, antingen af blefiurer eller fran tjenstgöringen härrö, rande bräcklighet icke kunna längre dermed fortfara och sakna den omwardnad, hwaraf de gjort sig wälförtjente. " "Födde, klädde samt försedde med allt hwad för deras dageliga utkomst erfordras stola de lemna Samtid, och Efterwerid ojäfaktiga bewis pa Swensta Folkets tacksamhet mot sina Krigare" "KonglMajtt will således förefla Riksens Ständer, att något af de Lust. Slott eller Kungsgårdar KonglMafit kan utse mä med desi tillhörigheter i förenämnde afseende upplätas och ansias, och IZ92 Den 9 Julik. ock ehuru Kongl. Maut wäl finner att denna Inrättning icke kan aflöpa utan dryga kostnader, will Kongl. Maj.t likwal lör det narwarande icke dertill asta något serskildt Penninge-anslag, utan endast till Riksens Ständers yttrande öfwerlemna om icke alla hädanefter wid Adelsfane-Rcgemenket ledige blifrvande Boställen ma med indelningar och räntor ansins till understöd för Jnwalid-Huset; Warande Kongl. Majit sa mycket mera förtviflad om Riksens Ständers samtycke härtill, som Vefla löningar redan tillhöra förswaret och ett »värdigare ändamål för deras anwandande icke kan upptänkas." >'Kongl. Mant har nu lydt en kansta, som, utan ali kwifwel, Riksens Stander med Kongl.
Det är derföre Seraphimer-Ordens-Gillet underdånigst hemställer, om icke Eder Kongl. Majit, vid instundande Riksdag, täcktes i Nåder för Riksens Ständer göra den proposition, att Tre» skillings-afgiften bör, äfven hädanefter fortfara; och sorn, i afseende på Linköpings Län, förekommer, att, sedan Eder Kongl. Majit den 17 December 1817 och den fi Maji 1818 i Nåder tillåtit att ambulatoriska sjukvården skulle för - Berättelse om Tre-shillings-afgiften. 247 blifva under Landshöfdingens och Lazarettet under Seraphimer-Ordens-Gillets styrelse, förhållandet nu är helt olika mot hvad det den tiden varit, hälst genom Riksens Ständers Beslut och Eder Kongl. Majits Nådiga Bref den 8 Julii 1818 blifvit stadgadt, att, i stället för de förut till veneriska smittans hämmande erlagde frivillige sammanskott, Tre-skillings-afgiflen borde betalas, med vilkor bland annat, att desse medel skulle förvaltas efter Instructionen för LazaretsDirectionerne den 17 December 1817 och öfverskottet användas till öfrige hälsovården inom Länen; så ock enär denna Eder Kongl. Majits Nådiga föreskrift, gifven äfven för Linköpings Län, innefattar
Lands-gevaldigern i Stockholms län N. Nilsson, för den tid han samma befattning innehar, årlig lönefvllnad 92 R:dr 44 öre, Häradsskrifvaren i Osteroch Wester-Rekarne häraders fögderi af Södermanlands län Carl Gustaf Bernhard Jacobsson, efter erhållet afsked, pension af 1,500 R:dr. Häradsskrifvaren i Åkerbo, Bankekinds och Hanekinds häraders fögderi af Ostergötlands län Anders Isak Medelplan, derest han af sjukdom fortfarande hindras från utöfningen af sin tjenst, efter erhållet afsked derifrån, 1,500 R:dr i årlig pension; Förste Kanslisten hos Styrelsen för Allmänna Vägoch Vatten-byggnader Olof Sahlgren 900 R:drs pension; Lands-kamereraren i Gottlands län Lars Johan Gardell, efter erhållet afsked, pension till det belopp, som nu är eller framdeles blifver för Lands-kamererare bestämdt; Sekreteraren i Landlbruks-akademien Johan Theophil Nathhorst, under de för Statens civile embetsoch tjenstemäns pensionsrätt i allmänhet stadgade vilkor, 3,600 R:drs pension, efter erhållet afsked; samt Tretton särskilda Länsmän, som, i följd af den för 1855 års lönereglering Kongl. MajUs Naii. Prop. N:o I, om Statsverket 1859. verkställda förhöjda uppskattning af deras boställens afkastning, måst vidkännas minskning i de kontanta lönebeloppen, årlig ersättning derför, beräknad till 1,222 R:dr 72 öre; g) att hyres-ersättning för Landshöfdinge-residenset i Hernösand, 800 R:dr årligen, måtte, på de i Finans-Departementets Protokoll för den 14 innevarande månad anförda skäl, uppföras på Allmänna Indragnings-staten, att utgå intilldess
Så mycket mer böra då nu Rikets Ständer, enligt Regerings - Formens och Banco-Författningarnes föreskrift, vara betänkte, att anslå en framtida ersättning åt Stats• och Banko-Utskottens Betänkande.n', 1175 Banken för de ifrågavarande medtagna Crediti-; ven. Sker det icke, så har, efter min öfvertyg geise, en sådan väsentelig rubbning i Bankens grundförfattning och en sådan afvikelse från 72 §. i Regerings - Formen blifvit begången vid denna Riksdag, att jag, ehuru ensam, icke annat kan än protestera deremot och reservera mig för de vådliga följder, som derigenom £ framtiden kunna uppkomma. Visst vöre det hardt och obilligt att öka Bevillningen för Disconternas Utrednings skull; Men jag anser dock ökade Utlagor, ehuru tryckande de må vara,’ långt mindre skadliga för Riket än Sedelmyntets oupphörliga försämring. Och, sedan Rikets Ständer fått den olyckliga vana och böjelse, att vid alla, mer eller mindre vigtiga behof, från Tumba Pappersbruk hämta sina ressourcer, tan känsla af förbindelse att vidtaga några utvägar, hvarigenom verkan af detta Pappors-system kunde i längden förebyggas, så ser jag deruti en grundläggning till framtida olyckor för mitt Fädernesland, vida vådligare än krig och missväxt och hungersnöd och pest; ty dessa hafva en öfvergång och verka ofta en moralisk förbättring; men' det förra är beständigt och angriper Samhäfisbandet i dess innersta knutar. Då Höglofl. sammansatte Utskotten icke behagat lemna någon uppmärksamhet åt detta mitt anförande, så anhåller jag, att det må åtfölja Betänkandet till de Respective Riks-Ständen. Att jag icke vid det förra Betänkandet gjort denna anmärkning, har skett af den orsak, att jag väntat, det någon annan af Respective Riks» 1174 Statsoch Banio-Utsbottens Betänkanden.
Enär nu denna Liqvid med Allmänna Ma. gazins-Inrättningen deruppå för sig gatt, utan att hvarken Riksens Ständers Revisorer vid 1817 ar* sammanträde el er Riksens Ständer vid 1818 ars Riksdag, då Stats Råds Protocollerne öfver högst terörde 1815 års beslut ock förordnande voro till genomseende i Constitution Uskoettet öfver* ••tat»-Utskott et* Betänk&nden, 423 lemnade , dervid ej funnit något att erinra, eller ens ifr"gastallt något annat förhållande, än att medlen, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder förklara t, tillhörde Dess och Hans Kongl. Höghets disposition, såsom enskild Egendom, så har Utskottet ansett ådagalagt, att ifrågavarande medel aldrig tillhört Stats-Verket, och att någon vidare åtgärd härutinnan dess mindre eger runs, som transactionerne i detta' ämne skett långt före den tid, för hvilken Stats-Verkets förvaltning är underkastad nu församlade, Riksens Ständers granskning. Beträffande sist Herr Friherre Ankarsvärds erinran5 vid Revisorernes befattning, i fråga om de utaf anslaget till Strömrensningar och lättade utvägar för rörelsen inom landet, använde medel till Strömmings handel, får Stats-Utskottet deruf. ver, i sammanhang med hvad Revisorernes Berättelse härom innehåller, särsk.ldt afgifva sitt utlåtande. Med stöd af hvad här ofvan anfördt är, och i likhet med hvad Stats-Utskottet uti sitt vördsamma Betänkande af den 26 sisth Maj, N.o 186 vitsordat, omfattar nu äfven Stats-Utskottet detta tillfälle, art ytterligare tillkännagifva sm öfvertyg rise, om det niti ka bemödande Riksens Höglofl. Ständers Revisorer under 1820 och 1823 irens Revisions-förrätlningar haft ospardt. 54 Stats -Utskottets Betänkanden.
Månad ansett sig böra vid deras förra beslut förblifva .hafva Utskotten härmed skolat vördsam]igen anmäla detta ärende, att, likmätigt åberopade §, öfverlemnas till afgörande utaf Förstärkta-Stats-Utskottet, på sätt 69 §. i samma Grund-Bag utstakar, genom omröstning; och få Utskotten i sådant afseende vördsammeligen föreslå följande voterings proposition: Den, som bifaPer, att, såsom Kongl. Majit i Nåder äskat, samt Statsoch Bevillnings-Utskotten uti gemensamt utlåtande den 2 sistledne April tillstyrkt, en stadgacf afgift utaf 3 sk. Statsoch Bevillnings-Utskottens Betänkanden. 1757 om året af hvarje Mantalsskrifven person erlägges , och disponeras serskildt inom hvarje Län till den del , som derstädes inflyter, i och för nödige Gurhus-Anstalter till den veneriska smittans hämmande samt, i händelse öfverskott uppkommer , användes för den öfrige Hälse-Vårdens befrämjande, voterar ja, den det ej villÄ nej; Vinner Nej, så kommer annan afgift för detta behof icke att iiga rum, än den frivilliga, som, enligt Riksens Ständers Beslut vid sista Urtima Riksdagen, skulle härtill inom Länen uppbäras. Stockholm den 10 Junii 1818. Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande Tull-Verket. Sedan Statssamt Allmänna Besvärs och Eko* nomi-Utskotten under den 1 sistledne Maij,' afgifvit gemensamt yttrande öfver väckta Motioner, angående förändring af Tull-Verkets Styrelse och Förvaltning, jemte flere dermed gemenskap ägande ämnen, har detta ärende, på grund af åtskilige inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde Anmärkningar, blifvit till Utskottens åtgärd »terremilieradt. 1758 Stattoch Besvärs-Utsiottens Betlinkanden.