Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom af § 7 i Fullmäktiges till Utskottet afgifna berättelse inhemtas, hafva förbemälde ernbetsoch tjenstemän samt betjente, uti särskilda ansökningar, inom den i § 39 af Banko-reglementet föreskrifna tid begärt att för framtiden varda bibehållne vid ifrågavarande löneoch arfvodes-förhöjning; till stöd hvarför blifvit hufvudsakligen andraget, att do orsaker, hvilka påkallade och föranledde förhöjningen och som förmodades vara öfvergående, ingalunda under den sedermera förflutna tiden upphört att vara gällande, utan ännu i oförminskad kraft qvarstodo; att prisen på lefnadsförnödeuhcter m. m. om ock nu i ett eller annat fall något lägre än vid den tid, då förhöjningen af Rikets Ständer beviljades, i andra fall likväl ganska betydligt stigit och således på det hela icke undergått någon nedsättning, som med skål och billighet borde eller kunde föranleda minskning i den nu utgående aflöningen; att någon antaglig anledning icke heller förefunnes till den förmodan att lefnadskostnaden i Stockholm, Göteborg eller Malmö, i hvad denna kostnad berodde af lifsförnödenheterues pris, skulle under den närmaste framtiden blifva mindre hög ån den för närvarande vore, att dessa pris, ehuru föga märkbart, dock under sednastc två å tre årtionden varit i ett fortsatt stigande, särdeles de sista åren, och att en oupphörligt tillvexandc folkmängd i förening med allt mera underlättade kommunikationer emellan nämnde orter och det öfriga landet samt utlandet, jemte åtskilliga andra förhållanden innebure grundade anledningar till det antagande, att denne fortsatta prisstegring, långt ifrån att vara på återgång, fasthellre ännu icke uppnått sin höjdpunkt.
Något skall dock här sägas om enskilthetema af detta företag, så att Iduns läsarinnor måtte få ännu större lust att göra sig närmare bekanta med det samma och att hvar i sin mån arbeta till planens fullförande, I sitt upprop till allmänheten yttrar frö- ken Löfving: » Till en riktigt god uppfostran erfordras verkliga hem, der barnen utgöra medlemmar af en familj med dess fröjder och sorger, och der husmodern är väl förberedd för sitt ansvarsfulla kall, — hem, hvilka, oafsedt den goda anda, som herskar inom dem sjelfva, tillhöra ett af samma anda genomträngdt samhälle, der barnet följaktligen ej vid sina första steg utom hemmet träffas af dessa orena ord och dåliga efterdörnen, hvilka ju på alla håll möta de späda inom det gamla samhället: det erfordras, med ett ord sagdt, att barnen, jemte det att de erhålla god undervisning, omgifvas af en så väl i andligt som fysiskt hänseende renad atmosfer. Den bästa utgångspunkt för utvecklande af ett dylikt samhälle torde vara en åkerbrukskoloni, bestående af ett — till en början — inskränkt antal gudfruktige, rättsinnige, måttlige, flitige och ihärdige män och qvinnor, der äktenskapet — detta grundvilkor för ett sedligt samhälle och all sann mensklig utveckling — skulle underlättas genom enklare och naturligare lefnadsförhållanden och genom den säkra utsigten för arbetaren att inom få år kunna förvärfva sig en egen torfva. Huru många goda krafter skulle ej härigenom bevaras åt vårt folkfattiga land, och huru skulle ej dess näringskällor härigenom utvidgas. Det är till utförandet af detta företag, som medel insamlas genom förenämda förening, i hvars styrelse finnas framstående män, förtroliga med alla de förhållanden, som äro oskiljaktiga från ett dylikt företag *. Detta skulle ej börja i allt för stor skala; men det kräfves dock ett ansenligt grundkapital för att köpa en egendom, som har så mycken odlad jord, att den lilla stamtruppen får sin föda deraf under den tid, som kräfves för husbyggnad och första årets nyodling.
Ståndet hoppas det försöket skall misslyckas att förlöjliga den okonstlade enfalden i detta uttryck, sorn visat sig så andakisbjudande för hvarje Christ - JDen 2 9 Maj. 4*9 Christllgt sinne; men dettafdrsök är dock lika brottsligt och högst efteitänkligt, om ock det blott skulle under den offentliga Gudstjensten störa tankan hos en enda Christen och leda den ifrån Textens höga föremål till hugkomsten af en obehaglig tvist imellan 2:ng enskildta personer, med hvilken tvist Ståndet i öfrigt för ingen del sig befattar. Lifligt och djupt känner Ståndet det för Staten och menskligheten skadliga i hvarje prof af lättsinnigt eller groft brottsligt gäckeri med vår heliga Salighetslära. Lifligt och djupt känner Ståndet äfven den våda, hvari Tryckfriheten, denna grundpelare för den Lorgerliga friheten, detta säkra medel till befordrande af Nationers förädling och väl magt, försättes genom sådana missbruk, som göra densamma hos den enfaldiga förhatlig och kunde komma liela Svenska Folket , de befallande och de lydande, att misskänna det nyttiga i sjelfva Tryckfriheten, under det de sucka Öfver de från alla menniskoverk oskiljaktiga brister i vår gällande Tryckfrihetslag, dem Domaren ej kan afhjelpa och dem en kitslig Författare med sakdrifvarens skicklighet kan konstigt använda till sitt försvar. Under dessa djupa bekymmer flyr PrestStåndet till Eders Kongl. Majits landsfaderliga hägn, till Eders Kongl. Majits bjerta, som alltid ömmat för Religionen och kraftigt velat befordra ljusets spridande till samtida och kommande slägter.
Bankens vinstmedel må användas till förstärkning af den af Bankens låne-rörelser, hvarutur den vid tillfälle af behof lättast kan tillhakatagas, d. v. s. discont-rörelsen. Och detta stadgande har äfven förut äfven under mindre förlägenhet än den närvarande varit begagnadt. Mitt förslag i detta afseende innehåller sålunda ingenting ovanligt. Den af mig föreslagna spanmålsbelåningen är i full öfverensstämmelse med 186 §:n i Banco-reglementet, hvarest sladgas, att cassa-creditiv skall af Riks-Banken tillhandahållas för spanmålsbelåning. Den enda hufvudsakliga afvikelse ifrån den §. jag föreslagit, är att dessa cassa-creditiverne skulle utlemnas till enskifte spannmålshandlare mot dubbel säkerhet, i stället för att utgifva dem till associationer, som erfarenheten visat hittills icke hafva användts för ett sådant ändamål. Icke heller är den utsträckning af rörelse-capitalet, som af desse båda åtgärder skulle uppkomma i strid ined de åsigter, som ligga till grund för Utskottets stora finance-betänkande, uti hvilket föreslås, alt Bankens sedelstock, som nu är omkring 23 millioner, må kunna förökas ända till 30 millioner. Vid ofvannämnde åtgärder är frågan om långt ifrån en så stor förökning deraf. Utskottet har under medgifvande af förlägenhetens tillvaro, hänvisat på Riksgäids-Contoret såsom det veik, hvilket med dess afhjelpande borde gå i författning. I Riksgälds-Contorets nuvarande ställning kan detta icke ske. Dertill fordras delta verks fullkomliga reorganisation, och skulle detta afvaklas, så skulle hjelpen komma för sent.” STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1844. Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 35. Ank. till Exp.-Ulsk. d. io Dec. kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af Bonden Jan Perssons i Guldsmedshyttan ansökning om eftergift af ränta a ett frän Banco-Disconten utgifvet län.
N:o 5j3, angående verkställd omröstning öfver den uti Stat - samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial JNT:o 200, upptagna voteiings-proposition; och JN:o angående verkställd omröstning öfver den uti Stals-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 201, upptagne voieringspropodtion; rell blefvo dessa 5 Memorial till handlingai ne lagda. S. D. Föredrogos ånyo Conslitutions-Utskottets sistlidne gårdag å bordet lagde följande Memorial till Rikets Si.änder: N:o 120, angående en af Herr Grefve Frölich, Da vid, anmäld anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt emot Chefen och föredragande Stats-Rådet för Finans-Depar ementet, eller den hans tjenst förrättat. N:o i2i, i anledning af 2:ne af Herr Munk af Rosenschöld anmälda anledningar till anmärkning, den ena mot Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, den anira emot Siats-Rådet och Föredraganden i Civ i 1- Departementet. N:o 122, i anledning af en af Herr Schartau anmäld anledning till anmärkning mot Konungens Rådg fvare. Dessa 3:ne Memorial påkallade ingen annan åtgärd, än att till handlingarne läggas, * S. I). Föred ro os ånyo och Liföllos Banco-Ulskottets följande Utlåtande och Memorial; JN:o igi, öfver en af Herr Rosenblad, B., väckt motion om rätt till 5?.6 Prrt. Utclr. den 8 Juni delagtigliet i Banco-Stafens Enke Gassa, för Banco-Disconlens, Låne-Contorens samt Tumba Bruks tjenstemän och betjente. N:o iga, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4 Art. i nu gällande Banco-Reglemente. N:o ig3, öfver en vackt fråga om förändrad reglering af BancoFullmägtiges JDispositions-räkning N:o 3.
Är det för vår räkning, så håller jag deni gerna till godo; äro de deremot för K. M:s, så anser jag dem opassande, oell de äro äfven hvarandra motsägande. På sid. 7 står det: ’’Mun har med rätta betraktat skjutsningsanstallen så"sorn en statsangelägenhet, oell jordbruket har måst öfver”taga den, emedan den icke annorlunda kunnat besörjas, ”och 1 sä måtto ar skjutsningsbesvär»! jemförligt med andra ”hemmans oneia, då det, lika med dem, utgör eli bidiag ”tdl Statens behof.” Der erkänner Utsk., att skjutsningshesväret härrör från ett behof, som ligger i sakens natur, emedan det icke kunnat på annat sätt tillfredsställas; men uti den föregående punkten står det : ”Häraf visar det sig ”uppenbart, att skjutsningsbesväret, såsom ett vid jordbruket (åstadt åliggande, har sitt första upphof i godtycket "och den starkares maktutöfning emot den svagare.” i hvilkeldera fallet har Utsk. rätt eller på hvilkeldera stället har Utsk. allvar med sitt yttrande? Det kan icke vara på båda ställena, emedan det ena står i strid emot det andra. Jag tror, alt Utsk. har rätt uti den sednare punkten, der det säges, att saken är grundad i våra allmänna statsförhållanden och kan icke vara annorlunda. Om så är, så synes mig, att klagan öfver godtycke och den starkares maktutöfning emot den svagare är obehörig oell af det slag, som man dagligen hör från ändra håll, men hvartill man åtminstone uti ett R. Sits Utsk. ej bort nedlåta sig. Det tjenar blott att reta sinnena till missnöje med hvad som finues, utan att Utsk. är i stånd all anvisa något annat, sorn är antagligt. Här står ock sidan 6: ”Dessa kastningar af utfärdade och återtagna förfaltnin”gar alstrade, som vanligt under dylika förhållanden, oord”ningar och den svagares betryck,” — ordalag af samma beskaffenhet som de förut anmärkta ; och längre fram än iner af samma slag.
För flere af dessa sålunda återstående lån lärer full liqvid vara att innom kortare tid förvänta; och ehuru en längre tid torde åtgå, innan godtgörelse kan erhållas för åtskillige af de öfrige lånen, såsom beroende på dels serskildte rättegångar emot gäldenärerne, dels concursoch afträdestvisten emellan Ugarph och hans borgenärer, dels ock afslutandet af den ransakning, som vid vederbörlig Domstol blifvit med Ugarph anställd, är det likväl, så vidt man kan döma af redan vunne, och uti förenämnde Tabellariska Berättelse intagne upplysningar, all anledning hoppas, att, vid den slutliga utredningen, ingen, eller åtminstone ej någon betydlig capitalförlust å dessa lån skall för Discont-Verket uppstå. Sedan Rikets Ständer, till följd af Utskottets tillstyrkande i Utlåtandet N:o 44 §• 25 morn. b. och e., beslutat, att icke allenast den, för be täckande af uppkommande förluster å Allmänna Discont-rörelsen afsatte, Reserv-fond skall till Banken indragas, utan äfven de å Discont-rörelsen inflytande ränte-medel, hvilka hitintills varit, så väl under det år, då d« ingått, som ock, till icke obetydlig del, under det derpå följande, i utlåningsväg använde, för framtiden skola, vid slutet af hvarje qvartal, till Banken öfverlemnas, hvarigenom Discont-Verket blifvit fråntagne samtlige ■dess, utöfver anvisad ifond, innehafde tillgångar, till ersättande,af den minsk - Banco-Utskottets Betänkande,.
Jag hemställer om icke en sådan handelsrörelse kan hänföras under kategorien att idka handel? Jag betviflar motsatsen och skulle tro, all om den inträffar, och personen betraktas såsom den der endast säljer sina egna eller sina grannars produkter, Taxerings-komitén emot en så beskaffad person visar undseende, som ingalunda är byggdt på några rättvisa grunder. Att förtydliga en lag-§, är visserligen ganska riktigt, men då bör det icke göras så, att detta förtydligande endast ger anledning"lill tvister om, huru lagen skall tillämpas, hvilket här ofelbart skulle inträffa, enär man nödgades att ingå i en vida mer speciel undersökning än nu, huruvida den, som säljer egna och andras produkter, drifver verklig handel eller icke. Alt missbruk ega rum, styrkes beklagligtvis af erfarenheten ; men der' före att ett sådant förhållande en eller annan gång inträffat, bör väl icke ett förtydligande göras, som mera skadar lin gagnar. Jag finner ett sådant förfaringssätt icke mera hvarken tjenlig! eller lämpligt; och yrkar för den skull, att den gamla §:n må i sitt orubbade skick qvarstå, och det föreslagna tillägget afslås. Gr. Björnstjerna: Det af Hr Printzensköld upgifna förhållande eger verkligen rum. Atskillige personer i de norra provinserna resa nemi. omkring och upköpa varor 20 eller 30 mil hemifrån, och försälja dem sedermera. Desse personer hafva hittills varit befriade från all afgift för denna högst betydliga handelsrörelse. Detta förhållande var för Utsk. bekant, och man ansåg derföre, att det ifrågavar:de tillägget borde göras, hvilket jag för min del finner vara af behofvet så mycket mera påkaliadt, som det just var atskillige ledamöter af BondeSt. från de norra länen, som önskade att dessa ord måtte införas, för att derigenom förekomma det oskick, att dessa personer drifva en så vidsträckt handelsrörelse, utan att derför till Staten betala en enda skilling. Ilr Palmcrantz: Afven jag anser, i likhet med Hr Printzensköld, att ett sådant tillägg till denna §, som Bevilln:s-Utsk. föreslagit, är af ganska stor våda att antaga.
Sällskapets väl samspelta stråkorkestcr utförde likaledes en målande stämningsbiid » På fjället » och hr T r o b ä c k utfylde programmet med trenne nummer för violoncell, för hvilkas utförande han välförtjänt applåderades. Salen var i det närmaste fullsatt af en högtidsklädd publik, bestående af sällskapets medlemmar i ordensdekorationer samt damer. \ i med \ GULDMEDALJ \: \ års utställning \ Försäljes i våra butiker \, 8 Iiegering sgr&amp;ta.n — " VeeterlÄngrscectÄia l ö. T. A. T. \ samt kos alla finare Parfymhandlare TllllIIIIMIlIMIIIIllII i riket. \ IIIIIIIII1IIIIIIIII11IIIIIIIII1IIIIIIIIMIIIMIIMIIIIIIIUIIIIIMI RÄTTELSE. T NEKROLOGEN ÖFVER FRU AUGUSTA ATTERBOM i n:r 97 af Idun hade tyvärr, på grund af manuskriptets stora svårläslighet, ett par vilseledande tryckfel insmugit sig, som härmed rättas. På andra sidans andra spalt, raderna 18 och 19 uppifrån, står: » Den ömhet hvilken enligt tidens sed hennes man icke lagt i dagen » o. s. v. Detta skall vara: » Den ömhet, hvilken enligt tidens sed hennes m o r icke lagt i d a g e n. » Dessutom kallas i början af artikeln fru A: s födelseort oriktigt Bögstorp; bör vara Bågstorp. l äfvensom svart, hvltt o c h kulört Henneberg-Siden från 65 Bre 1 kr. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. (cirka 240 olika kvalitéer o c h 2,000 olika färger, mönster m. m.) pr robe » kr. Slden-ArrnÖres, Monopols, Cristalllques, Moire antiqii Duchesse, Princesse, Moscovlte, MarcelHnes, siden till täcken o f l a g g o r m. m. portooch tullfritt till hemmet.
Den ena afser löneförhöjning för befälet och den andra beviljande af nya löner för 8 Fanjunkare å 300 Edr 2,400: — 8 Sergeanter å 225 Edr 1,800: — 8 Furirer å 187: 24 1,500: — 47 Korporaler ä 75 Edr 3,525: — 48 v. — En sådan delning af frågan synes mig desto nödvändigare, enär de fleste talarne, yrkat bifall till den K. Propos. begärt Reg:tets reorganisation, hvilken svårligen låter sig göras om nya tjenster skola inrättas. Emellertid synes väl billigheten fordra att löneförhöjning beviljas för nuv:de Officerare, hvilka icke kunna undergå någon organisation under denna stats-reglerings-period. Jag anhåller om bifall till mitt förslag. Gr. Lewenhaupt: Hr Bildt har sagt, att man vore här öfverens om Reg:tets omorganisation, men detta är ett misstag, ty jag åtminstone har icke ifrågasatt något sådant. Jag har önskat, att i Den 6 Jnli e. m. 103 protokollet få detta antecknadt, och instämmer i öfrigt med den värde talaren. Hr af Klint: Ehuru jag förut yrkat bifall till K. M:s Nåd. Propos. i dess helhet, får jag dock, på de af Hr Bildt anförde skäl, instämma deruti att Hr Gr. o. Landtm, behagade dela propos. på sätt Hr Bildt föreslagit. Hr Bildt, Knut: Jag instämmer med den siste talaren. Hr von Knorring: I anledn. af Hr Bildts, D. G., yttrande får jag nämna, att jag icke yttrat mig om indragning eller organisation af Regdet, hvilket ligger utom min befogenhet, utan jag har endast sagt, att, om Ståndet icke bifaller K. M:s Propos., jag önskade att mitt framställda förslag måtte blifva kontrapropos. i händelse af en votering. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att i afseende på förev:de punkt, hvartill Frih.
Vi böra ej glömma, att försl då när entreprenader för skjutsväsendet, genom folkmängdens tillväxt, af sig sjelfva uppkomma, då speculanler utbjuda sig att, mot betalning lill de skjutsskyldige, åtaga sig skjutsen, då först kunna de göra någon nytta för samhället; men så länge de skola betalas af hemmansegarne och slutligen af Slaten, så blir det cn börda för samhället och ett frö till misssämja, afund och rättegångar i mängd, hvilka ingen någonsin kan utreda. Man må betänka, huru det kommer att förhålla sig med de resande och skjutsande. Den ena hästen är entreprenörens och den andra är en hållhäst. Skola de olika betalas, så, om det är entreprenörens karl, som är med, så vill han hafva fullt efter entreprenörens pris; är det åter den skjutsandes karl, som är med, så tager han blott betaldt efter den allmänna skjulslegan och kommer sedan i tvist med entreprenören, som för sin häst fordrar den högre betalningen; och huru skall väl den resande veta, om han har entreprenörens häst eller hållhäst? Huru skall gästgifvaren vid den station, dit den resande kommer, veta hvilkendera hästen tillhör entreprenören, och hvilkendera, som tillhör den skjutsande, som ej underkastat sig entreprenad, och således ej har rättighet att taga högre betalning. Så länge icke resande finnas i tillräcklig mängd, för att göra diligencerna så begagnade alt de kunna berga sig sjelfva, så är delta en för samhället skadlig inrättning, som endast leder till oordningar. Jag skulle önska, att R. o. Ad. stannade i det enkla beslut, att skjutslega!] bör höjas ifrån 16 sk. till 24 sk. på landet, och 32 sk. b:co i allmänhet i städerna, samt att, på grund af de särskildta förhållanden, som kunna inträffa, skjulslegan så väl istad som på landet må kunna med några skillingar för - Den >4 November e, m. 437 höjas. Föröfrigt tillstyrker jag afslag på så väl det förra, sorn det sednare belänkandet. Frill, von Kraemer: Jag begärde ordet, i nnledn. af Gr. Anckarsvärds oell Frill.
Under sådana förhållanden och då tidsandan här bör söka göra sig lika gällande, som den åtminstone gjort i de flesta constitutionella länder, att alla skola vara lika inför lagen, så kan det icke undgå min stora förundran,' att det i igtde seklet finnes menniskor, och ännu mera att sådane finnas bland representanter, som på ett så intolerant sätt önska sina likars förtryck, endast för det att de äro af olika troslära. En sådan motion, stridande mot Christi lära, som bjuder att man skall älska sin nästa som sig sjelf, har af en Riddarhusrepresentant blifvit gjord under 1840 års riksdag, hvilket kanske mindre förundrar dem som sett och närmare känner motionären, än det förvånar mig, alt ett Utsk., sammansatt af så upplyste och högt aktade män som ledamöterne i Ekon.Utsk. synas vara, kunnat fästa något afseende på den gjorda motionen, och ännu mera huru Utsk. kunnat fatta ett mot tidehvarfvels liberala anda så slridande beslut till förslag, att förelägga Ständerna, som det nu ifrågavarande. 3*4 Den 24 April f. m. E11 längre tid innan H. M. Konungen utgaf 1838 års författning om mosaiska trosbekännares emancipation, blef jag i nåder anbefalld alt till H. M. inkomma med und. yttranden om den af Judiska församlingens äldste i Stockholm oell Götheborg gjorda und. anhållan om upphörande af 1782 års judereglemente. Efter genomläsandet af detsamma, jemte genomgående af flera sedermera utkomna författningar, samt derefter inhemtade vederbörandes yttranden i detta ämne, som fullkomligt instämde med den kännedom jag genom en längre erfarenhet trodde mig sjelf äga, afgaf jag till H. M.
Men om en enkel privatman äger en enda eller ett par värdefulla taflor, så tillhöra de det bästa eller äro det värdefullaste han äger och böra därför Ett vänligt och gladt ord från en kvinnas smycka ett rum, som ej är ägnadt åt profana mun kan ofta, ja, nästan alltid göra den ändamål: salongen, mottagningsrummet, hvad mest sorgsne eller hårde man glad och undet nu må kallas, eller herras st-uderrum. För dergifven. öfrigt böra taflor fördelas så, att de, som ha rent familjevärde: porträtt eller personligt bePsykologerna analysera det mänskliga hjärtydelsefulla framställningar, placeras i sofoch tat, kvinnorna decbitfrera det, kanske utan att ens kunna läsa det. * Den i Darmstadt utkommande » Tidskrift för Rodnaden är gifven kvinnorna liksom ordet inomhus-dekoration » hade nyligen utlyst en pristäfling öfver frågan: Hur kunna våra damer bidraga åt diplomaterna: för att dölja deras tankar. titt prydandet af våra hem! Sju af de ingångna skrifterna förvärfvade pris, och bland dessa sju meddela vi här den i vårt tycke bästa, hvilken bör intressera äfven svenska läsarinnor. Om prydandet af våra hem. hvardagsrummen, verk af konstnärsvärde däremot i de rum, som begagnas för sällskap och representation. Vid konstverkens teknik må man ock fästa afseende, så att inte oljemålningar, akvareller och gravyrer föras tillsammans i oharmonisk trängsel. Oljefärgstaflor paesa bäst i mörkare, rika rum, akvareller och gravyer i enklare, ljusa. Särskildt de nu så moderna pastellerna kräfva helt. ljusa, helst rokokorum och böra förses med guldramar. Af husgerådsföremål må endast sådana användas som rumsprydnad, hvilkas konstnärliga eller etiska värde öfverstiger deras materiella. Att exponera silfverserviee — den må nu ock utmärka sig genom form, gravyr eller dylika konstnärliga egenskaper — är till och med i matsalen absolut smaklöst. En äreskänk till herrn i huset, som erkännande af hans förtjänster i det offentliga lifvet, kan dock få plats i sällskapsrummet, äfven om dennas materiella värde skulle vara större än det konstnärliga. I detta fall blir det etiska värdet afgörande.