Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som vill, att till kontra-proposition i hufvud-voteringen antages Ridderskapet och Adelns beslut, att Rikets Ständer för en gång anvisa en summa af 30,000 R:dr R:mt, att från Riksgälds-kontoret utgå till inköp af hingstar utaf utmärktare racer, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, antages till kontra-proposition Borgareoch Bonde-ståndens beslut, att ifrågavarande anslag icke beviljas. Som denna votering utvisat 35 ja och 84 nej, har till kontra-proposition vid hufvud-voteringen följaktligen nej-propositionen blifvit antagen. i Stais-Ulskollels Memorial M 210. 8:de voteringen. Den, som vill, att Rikets Ständer för en gang anvisa en summa af 50,000 R:dr R:mt, att frän Riksgälds-kontoret utgå till inköp af hingstar utaf utmärktare racer, med särskildt fästadt afseende å sådane, som äro passande för jordbrukets behof, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer detta anslag icke att beviljas. Voteringen utföll med 15 ja och 104 nej, sedan en voterings-sedel blifvit kasserad; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. 9:de voteringen.
Lagerbjelke har förmenat, att med de uti sista mom, af 59 § R.F. omnämnda behof, skulle endast afses sådana, som af R. St. blifvit pröfvade och gillade. Detta är likväl enl. min tanke ingalunda uttryckt och enl. §:ns föreslagne ordalydelse kan så mycket mindre antagas, att dermed skulle menas endast af Konungen och R. St. erkände behof, som några sådana icke finnas i § med ett ord omnämnde, utan endast sådane behof, som Konungen kan finna nödige, äro omförmälda. Hr von Hartmansdorff: Enl. min tanke, äger raan icke rätt att inom något RiksSlånd föreslå rättelse i andra grundlagsstadganden än dem Const.Utsk. till ändring framställt, hvilka alltid äro med serskildt stil utmärkta. Alla sådana utgöra ämnen för vår granskning och våra gemensamma tankar, men icke de öfriga. Eljest kunde ett RiksStånd göra förslag tili ändringar af helt annat syfte än det, som Utsk. afsell. Dertjll är intet Stånd berättigadt. Här hafva endast orden ”och hvilka” blifvit utbytta mot ”dessa derom kunna vi tvista så mycket vi behaga, men icke ora de följande ordeD ”böra genom bevillningar fyllas.” Om dem hafva vi ingen rätt att öfverlägga. Skulle vi lijtväl taga oss en sådan, blefve följden att vi komme in på ämnen, som icke varit föremål för Consl.Utsk:s behandling. Enl. min upfattning, hvilken jag redan uttalat, är meningen med dessa ord den, att om Staten behöfver mera, än som kan fyllas med de ordinarie inkomsterna, så få icke fördenskuld grundskatterna höjas, utom hvad för dessa behof äskas och R. St. anser böra lemnäs, skall genom bevillning utgöras. Således böra vi ej inlåta oss i en pröfning hvilken oss icke tillhörer. Jag får derföre både bestrida Hr Cederschiölds framställning och förnya min anhållan att R. o. Ad. ville antaga mitt förslag till detta måls behandling. Den 10 Juni. 127 Hr Cederschiöld: Frih.
Piil A. St. Prot. i8/\o. 3 Sami. sc<©erit?&<©iL;pi, TRYCKT HOS J. A. WALLDOW, 18 40. ConslilutionsUtskollels Memorial, JY:o 64. t N:o G4. Ank. till Exp.-Utsk. den Noyemter, kl. 1 e. ra. Memorial, med förslag i afseende på Tryckfrihets-Förordningcns rälta benämning. Constitutions-Utskollet, som anser, om än icke ledande till missförstånd, dock oformligt, alt Tryckfrihels-Förordningen i Grundlag kallas på ett ställe Tryckfrihets-Förordning, på ett annat Tryckfrihets-Lag, har trott sig böra hos Riksens Ständer göra hemställan om antagande af endera af dessa båda benämningar, att, såsom den enda rätta, i Rikets Grundlagar begagnad. Och då vid valet emellan båda i öfvervägande kommit, ej mindre alt Tryckfrihets-Förordningen i alla Grundlags-paragrapher, der den åberopas eller namnes, med undantag af 85 §. Regerings-Formen, kallas Tryckfrihets-Lag,’’ eller ”denna Lag,” än äfven och förnämligast att den utgör en Lag, icke en sådan Författning, som vanligen förstås med ordet ''Förordning,” får Utskoltet, för den i 56:te §. Regerings-Formen anvisade behandling, öfverlemna nedanstående ändringsförslag: Regerings-Formen. §. 85. Såsom Grundlagar skola anses: denna Regerings-Form, samt den Riksdags-Ordning, den Successions-Ordning och den Tryckfrihet i-Lag3 hvilka komma alt fastställa. Tryckfrihets-Förordningen. (Titeln.) Kongl. Majcts och Riksens Ständers fastställde Tryckfrihets-Lag; Dat. örebro den 16 Juli 1812. (I början af den Kongl. Sanctionen.) VI CARL, med Guds Nåde förändra den hittills gällande Tryckfrihets-Lagen af den c) Mars 181 o velat denna af Riksens Ständer samtyckta Tryckfrihets-Lag härmed antaga härefter följer:
Diskont-Inrättningar; Och skulle denna Berättelse med öfrige RiksStånden Communiceras. Börjades uppläsning af Rikets Ständers Revisorers den i5 December 1827 till Rikets Ständer afgifne Berättelse, angående granskningen af StatsVerkets samt andre af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. 46 Den i3 November. Läsningen afbröts genom uppropande af de 48 Ledamöter, hvilke, under Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens anförande, skulle, jemte Deputationerj från de öfrige RiksStånden, uppvakta Hans Maj:t Konungen samt de öfrige Kongl. Personerne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkänn a gaf, att PresteStåndet, enligt ankommen underrättelse, beslutat, att, i anseende till det svåra väglaget, vid Storkyrkan möta de öfrige RiksStåndens Deputationer, för att derifrån åtfölja dem till Kongl. Slottet. Och sedan anmäldt blifvit, att Borgareoch BondeStåndens UppvaktningsDeputationer infunnit sig i SecrelaUtskottsSalen, aflemnade Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken klubban lill Hans Excellence Herr Grefve De la Gardiej Jacob, samt afgick klockan ett qvart till 2 e. m. med stora Deputationen. Fortsattes läsningen till slut af Rikets Ständers Revisorers nyssnämnde Berättelse, angående granskningen af StatsVerkets samt andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; Och beslöt Ridderskapet och Adeln, att samma berättelse skulle med de öfrige RiksStånden Communiceras. Den i3 November. 47 Hans ExcellenceHerr Grefven och landtMarskalken återkom med stora De~ putationen och tillkännagaf, det så vål Hans Maj:t Konungen och Hennes Maj:t Drottningen, som Hans Kongl. Höghet Kronprinsen och Hennes Kongl. Höghet
A:s begagnande, och R. o. A. således har den lämpligaste local, så syntes H:r Friherren detta vara nog. Hvad angår Utskottets slutsats, att kostnaderne för LandtMarskalksSoirderne endast motsvara den representations-kostnad, sora skulle äga rum, om icke LandtMarskalken afsagt sig allt Statsbidrag till densamma, så hade det, efter H:r Friherrens förmenande, varit rättare, om Utskottet, i stället från detta lyckliga förhållande af förening mellan personlig skicklighet och oberoende förmögenhet hos nuvarande LandtMarskalk, hemtat anledning att nu stadga den representationskostnad, som framdeles må kunna tilläggas en Landt - ^8 Stats-Utskottets Marskalk. Herr Friherren trodde de tillfällen ej blifva många, då K. M:t kan göra ett dylikt val af LandtMarskalk, och det kunde blifva ganska obehagligt för den, som en annan gång skulle mottaga Stafven, under vilkor, att Soireerne då först indrogos, för det att kostnaden behöfde anvisas till bestridande af, för en LandtMarskalk nödiga representations-kostnader. Slutligen hade H:r Friherren tillagt, det han ej ville ingå i granskning af förhållandet, i afseende på Riksdagskostnaderne för de andre Stånden, men att det vore ett värdigt exempel af sjelfförsakelse, om R. o, A., som ensamt vidkännes kostnaden alt uppehålla sig vid Riksdagarne, äfven vidtog beslut till indragning af sådane Riksdagskostnader, som ej äro nödvändiga. H:r Tham, Wolrath, hade trott den ifrågavarande mathållningen nödvändig, för att sammanhålla sällskapet, som eljest skulle skingras, då ett annat behof tvingade det att från Klubben gå bort till värdshus. Så vida man vill bibehålla desse ganska nyltige LandtMarskalksSoire'er, och man ej önskar deras upphörande, så bör mathållningen derstädes fortfara.
Örn anmodan till Eag-Comitéen att i Tag* förslaget fästa synnerlig uppmärksamhet på bestraffningssättet af de brott, sorn kunna emot Tryckfriheten föröfvas m. m’; • p o lira a 3368 Den 16 Juli. ifrån StatsUtskottet: leo angående ersättning för 1812 års Man» talsskrifnings-provision i Norrbottens Län; 2:0 rörande Riks Statens 3:dje Hufvud-titel, innefattande Försvars-Verket till Lands och Sjös; 3:0 angående Ståts-Regleringen i allmänhet jemte Projectet till Riks Stat för år 1816 och påföljande åren intill nästa Riksdag; dock med förbehållen öppen talan i de mål , som härmed äga gemenskap, 'men icke ännu äro sluteligen afgjord a ; ifrån Särskildta Utskottet: om försäljning af Confisquerade varor. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Efter uppläsande af Höglofl. Ridd. och Adelns Protocolls-Utdrag af den 14 dennes, innehållande inbjudning till instämmande uti dess beslut att Tjenstehjonens flyttningstid borde utsättas till den 15 October , samt för Stockholm, , der tyänne flyttningstider äro, tillika till den 15 April, samt att uppsägnings tiden jemväl en half månad borde förlängas, fann Prest-Ståndet för godt, att vid sitt förut lemnade bifall till Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets Utlåtande härom förblifva. Ut supra. Ex Protocollo J. U, Almqvist, S. D. Sen 16 Juli. »369 S. D. Efter ytterligare föredragning af Constitutions-Utskottets Memorial, om utarbetning af förslag till en förbättradRepresentation, biföll Ståndet hvad Utskottet hemställt, angående underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t i afseende på härtill nödiga Statistiska upplysningar, och lät för öfrigt vid Utskottets Utlåtande bero. Ut supra.
Jag utber mig att nu få fästa uppmärksamheten på en annan omständighet, som synes innebära ett essentielt fel i det protutdr., som till justering blifvit uppläst. It. o. Ad. beslöt nemipå förmiddagen, att af de BancoUtsk:s betänktn, sorn angå realisationsfrågan, N:o 17 var det, sorn borde först afgöras; och då Ståndet sedermera beslöt en inbjudning till de öfriga RiksSt. att med 11 o. Ad instämma, borde detta beslut om ordningep för afgöraudet äfven vara uti inbjudningen intaget. Hr Lefrén: Jag kan icke instämma i Frih. Boyes nu sednast framställda förslag, ty om dc öfriga RiksSt. vilja gora afseende på 11. o. Ad:s inbjudning, lära de nog sjelfmant inse, att betänk. N:o 17 blifvit till afgörande af oss först företaget; men att härutinnan söka inverka på dem genom särskild uppmaning tror jag ej vara ändaipålsenligt, såsom ådagaläggande en jietsighet vid frågans behandling, som ej är behöflig. Sedan protutdr. ånyo blifvit uppläst, godkändes det med den förändrade redaction af 4:de punkten, som sednast blifvit föredragen, och den jemnkning i redactionen af slutmeningen, att den skulle få följande lydelse: "Hvarjemte ett yttrande af Frih. Cederström, Jac., i "stöd af ^7 5. Riksd.Ordn. &c.” Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. i4 dennes på bordet lagda utlåt. N:q i6 till svar å de inom samtliga RiksSt. framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifna betänk, med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, att detta utlåt, skulle punktvis företagas. Ropades ja, Frih. Cederström, Jac.: Emot företagande af detta BancoUtskts betänk.
Justitie-ombudsmannen njuter under sin tjenstetid, så väl mellan som under riksdagarne, tillgodo samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som för riksdagsmän i allmänhet stadgad är, och anses, så länge han embetet innehafver, i alla afseenden lika med Konungens Justitiekansler. § 83. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Högsta Domstolen, eller af dess ledamöter en eller flera, funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrk‘a förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, är Riksförsamlingens Justitieombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitiekansler berättigad, att vid den rikets domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter rikets lag befordra. Denna domstol, som Riksrätt kallas, skall i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hofrätt, hvilken i Riksrätten förer ordet, fyra de äldsta Statsråd, Presidenterne uti alla Rikets Kollegier, Högste Refälhafvaren öfver de i hulvudstaden tjenstgörande trupper, Högste närvarande Refälhafvaren för den vid hufvudstaden förlagda eskadern af Rikets flotta, tvänne de äldsta liad i Svea Hofrätt och det äldsta råd i hvarje af Rikets Kollegier. Då antingen Justitiekansleren eller Justitieombudsmannen finnér sig befogad att Högsta Domstolen samfäldt eller serskildt dess ledamöter inför Riksrätten tilltala, äske han hos Presidenten i Svea Hofrätt, såsom Riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas. Presidenten i Hofrätten foge derefter anstalt om Riksrättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 85. 67 laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan han della underlåta, eiier någon af öfriga förenämnde embetsman, undandraga sig att uti Riksrätten deltaga, stånde de för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt till lagligt ansvar.
Kronan tillhörigt hus eller genom inköp för dess räkning af någon härtill passande egendom, hade Embetet erhållit befallning att afgifva yttrande, huruvida icke det redan en gång väckta förslaget om Riks-arkivets inrymmande i södra stenhusbyggnaden å f. d. Geijerska tomten skulle, sedan detta hus år 1859 blifvit för Kronans räkning inköpt och derefter befriats från sin förra omgifning af smärre och förfallna byggnader, kunna med fördel åter upptagas samt nämnda slenhusbyggnad, äfven utan tillförene föreslagen utvidgning och deraf föranledt inkräktande å kringliggande område, innefatta tillräckligt och tjenligt utrymme för Arkivets dåvarande behof och för någon tid förestående tillvext, under förutsättning, att mindre vigtiga handlingar finge, likasom dittills, förvaras i Kongl. Slottets källarhvalf. I följd häraf hade Öfverintendents-embetet under den 18 Oktober 1859 till Kongl. Maj:t öfverlemnat ritningsoch kostnadsförslag till en sådan förändring; hvarefter nådig Proposition i ämnet aflåtits till Rikets Ständer, hvilka likväl icke funnit sig böra förslaget bifalla, hufvudsakligen af det skäl, att derigenom ej kunde beredas utrymme för mera än en del af Riks-arkivets dåvarande handlingar, utan tillfälle till utvidgning genom husets tillbyggnad för kommande tiders behof, hvarjemte skulle för framtiden omintetgöras det ändamål Rikets Ständer hufvudsakligen afsett med Geijerska husets inlösande till Statsverket, eller beredandet af en öppen plats vid östra ändan af Riddarholmskyrkan, vid hvilka förhållanden det synts Rikets Ständer att med bestämmandet af ny lokal för Riks-arkivet lämpligen kunde anstå till följande riksmöte, helst genom detta uppskof, hvaraf någon väsendtlig olägenhet icke ansågs vara att befara, erforderligt rådrum kunde vinnas för anställande af undersökningar angående beskaffenheten af andra lokaler, som för ifrågavarande ändamål tilläfventyrs kunde finnas tjenligare, än den sednast föreslagna byggnaden. Sedan Öfverintendents-embetet derefter, i sammanhang mod öfverlemnandet af de sistförflutne 2 årens generalförslag rörande Kronans hus i hufvudstaden gjort underdåniga anmälanden om f. d.
Hon ville undvika ända till skenet, att åsyfta bringa drottningen i förlägenhet, hvilken fru Tessin således lemnade rådrum att utse en efterträderska. När denna blifvit nämnd och inställt sig för att öfvertaga vakten, inneslöt grefvinnan sig, med okonstlad vördnad, i drottningens ynnest, och återsåg ej mera hofvet. Lovisa Ulrika hade från Preussen medfört en qvinlig gunstling, Fröken von Knesebeck, hvilken hon slutligen bortgifte i Sverige med en svensk grefve. Fröken Knesebeck var tillstädes i rummet, när fru Tessin gjorde sin afskedsuppvaktning. Så snart grefvinnan aflägsnat sig, yttrade Lovisa Ulrika, under ett bittert leende: – «Svenskarne äro ett styfsinnadt folk, kära Knesebeck, fruntimren lika envisa, som karlarne; men ... vi vilja se till, om de icke med tiden låta tämja sig.» FJERDE KAPITLET. Klockan i S:t Jakob slog half tre, då bondeståndets talman, Olof Håkansson, stödd på sitt spanska rör med silfverknopp, vandrade förbi kyrkan och, framkommen till Fersenska palatset på Blasieholmen, med några häftiga slag på porten afbröt portvaktarens hvila, sedan denne nyss hunnit inslumra, efter landtmarskalkens återkomst från en fest på Stockholms, nu mera färdiga och bebodda, i alla hänseenden kungliga slott, ur hvilket en flod af ljusskimmer återspeglade sig i Norrström, och de matta ljuden af dansmusiken hördes, under den tysta natten, gent öfver Skeppsholmsfjärden. – «Hvem tunnor tusan djeflar bultar så här dags? hvem är det och hvad vill ni?» röt portvaktaren, gnuggande sig i ögonen, och en ny svordom, färdig att utbrista, dränktes i ett svall af gäspningar. – «Talmannen för bondeståndet – blef svaret Anmäl i ögonblicket min ankomst och säg, att någonting ganska vigtigt, som ej tål uppskof, fört mig hit, och att jag önskar genast tala med herr grefven och landtmarskalken.
Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Stats-Secreterare icke med oväld, nit, skicklighet och drift, sitt förtroendes.Embete utöfvat, äga rä.t att sådant för Rikets otander tillkännagifva. Sedan detta tillkännagifvande skett, men icke dessförutan, inträder Riksens Ständers rätt att pröfva, huruvida da finna Rikets väl kräfva antingen att låta Constitutions-Utskottets anmälan förfalla, eller att skrifte!igen vända sig till Konungen, för att begära att han vHJe utur Stats Rådet eller ifrån Embetet skilja den eller'dem, mot hvilka anmärkning blifvit gjord.t Nu inträder ett nytt förhållande, nära för-; bandet med Constitutions-Utskottets åtgärder» men af dess beslut beroende. Frågor i detta ämne kunna i Riksens Ständers Plena väckas» och af andra Riksens Ständers Utskott än Constitutions-Utskottet hos Stånden andragas; men icke af Riksens Sfärider afgöras förrän sistnämnde Utskott deröfver blifvit hördt. Kar» val någon annan mening fästas vid detta ”ej afgöras förr” än att Riksens Ständer icke pä en enskilt Riksdagsmans in Pleno, eller ett annat Utskotts yttrade anledning tilli anmärkning, kunna gifva? verksamhet åt den i 107 §. dem fö 1 varade pröfnings-rätt, utan att inhämta Constitutions Utskottets tankar, som äger ensam tillgånit till de Protocoll , hvarutur skälen till anklagelser skola hämtas, och att först Ridd. vch Ad, Prof, V, R. % Afd, 53, ^4. 418 Ben 2? April kunna begagna pröfnings-rätten , då Constitu» tions - Utskottet begärt tillämpningen af §:n. Ty om Riksens Ständer utan ledning af Constitutions-Utskottets beslut, sjelfve på en anledning till anmärkning, kunde ingå till Konungen för att begära en Embetsmans endtledigande, sä dömde de endast efter ögonblickets intryck, och skulle utöfva den till sin grund mäst dictftoriska och orättvisaste Opinionsmagt, som någonsin vore af Lag medgifven.
Majit vid sisla Liksdag lill Likets Lianders ^rökiiing oel, bikall vede, börande undsällnings-lagares undeidäniga anbällan om afskrifning till en del sk Meslerbollens oob Mor, bollens Läns undsältnings-skulder e/ler missvexlerne ören i83o, i83i, 183a oell ,833, med lillkännsgifvande derjemte ut elen Mädiga önskan, alt vid sadan ekleigikt ooli lindiing elel ulli^'okliga villkor mölle kästas, ull invänarne sjelkve borrie medverka lill anstalter, livarigenom Llalen kunde tivggas mot nöd väiidiglietei, alt, viel framdeles inlrösm»(le missvexler, tillliandagä meel di, eola uudsältningar, i !> vilket afseende Longi. Majit jemväl köreslog serskilcle föreskrifter, saktande deibän, eill inom berörde Län, clil aksändningar sk ss>airmäl krän andra orter ej bunns uiider största delen sk äret sjöledes verkställas ocb der endast ssranmäl sk orlens vext kan till utsade användas, inrättning ak Lookeneller Lisli iol-Magariin ir,ölle tillvngaln ingas, oberoende sk b vad i andra sk naimie» meia g/»- nseie ooli köi monligaro delar sk Liket kunde anses sk nöden. Likets 8länder instämde ooksä liukvudsakligen uti desse sk Longi. Majit yttrade äsigler, i följd livarak undsLllningslgggrne inom ^Vesterbottens ooli Monbollens
Kassor skulle för åren 1852, 1853 och 1854 tillgodonjuta skillnaden emellan de till ersättning för kassornas förra inkomster af rusthållsoch en per-mille-afgifter anvisade anslag och de högre belopp, hvartill samma inkomster, om de fortfarande till Kassorna ingått, kunde vederbörligen styrkas hafva varit dem behållna, samt att de medel, hvilka sålunda komme att till Kassorna utgå, borde från Riksgälds-kontoret utbetalas; men sjelfva ersättnings-anslagen ingingo med oförändrade belopp i de summor, hvilka på Riks-statens Nionde Hufvud-titel, enligt Rikets Ständers skrifvelse den 25 Oktober 1854, anvisades och finnas uppförda, nemligen 144,766 R:dr 32 sk. Banko för Wadstena Krigsmanshus-kassa och 21,366 R.dr 32 sk. samma mynt för Amiralitets-krigsmans-kassan.
Vid 1840—1841 arens Riksdag, äfvensom vid påföijde Riksmöte, blef den pä anförde skäl utan afseende lemnad, men vid 1847—1848 arens Riksmöte yttrade vederbörande Utskott den åsigt, att sådane åtgärder borde vidtagas att framdeles antingen postskjutsskyldigheten skiljdes frän jordbruket eller ock att detta onus åtminstone icke hårdare, än för det då varande, komme de postskjutsskyldige till last, hvilket ansågs vara sä mycket nödvändigare, som de sednare åren ej allenast antalet af tidningar och tidskrifter, som med posten transporteras, tilltagit i en ganska stark progression, utan äfven brefvens antal betydligt ökats; på grund hvaraf Rikets då församlade Ständer ingingo till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan att Kongl. Maj:t täcktes låta anställa undersökning huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, som Staten af Postverket för närvarande erhåller, postskjutsskyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller på annat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen, att fullgöra de onera, hvarifrån de nu äro befriade, samt derefter och sedan vederbörande blifvit hörde, afgifva Nådig framställning i ämnet till Rikets Ständer. Allm. Bese.- och Ekon.-Vlsk. Betänk., N:o 91, 11 I anledning häraf behagade Kongl. Maj:t vid sednaste Riksdag till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, hvari bland annat anfördes: a Vidkommande »åter de särskilda förslag, som till åstadkommande afen förändring i omförmälde »syftning, blifvit framställde dels af Rikets Ständer, angående postskjuts-skyldig»hetens skiljande från jordbruket förmedelst upplåtande af postföringen på entreprenad, dels af General-Post-Styreisen till öfverflyttande på de gästgifveri-skjuts»skyldige af den posthemmans-innehafvarne nu åliggande postföring, så finner »Kongl.
Borgare-Slåndet har under den 11 i denna månad till LagUtskottets behandling öfverlemnat ett, af herr Malmstedt ingifvet memorial, deruti lian föreslagit, a) att liden för insändande till Hofrätterne af renoverade exemplar utaf de sä kallade smäprotokollerne vid Häradsrätter ne mätte utsträckas till 2 månader efter hvarje tings slut, enär reno va tionsbes välet skulle blifvit i senare tider betydligen ökadt, samt b) att äktenskaps förord, testamenten, bouppteckningar, morgongåjvo-bref, tösörekops-afhandlingar och alla andra af Handlingar mä sä väl vid Rådstufvusom IJäradsrälterne intagas i ett enda protokoll, med benämning ”Protokoll öfver bouppteckningar, arfskiften och af handlin gar”.
Jag bar uti mitt Fädernesland varit ögonvittne till en tidpunkt af mycken allmän oro, jag har sedt följderna af ett missnöje som icke ägde den utvägen att af verkställande makten begära hjelp, och det är allt för möjeligt att intrycket ifrån dessa tider, till den grad verkat på min inbillning att jag vid bedömmandet af det närvarande, utaf en Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VI Band, 35 545 Ben 24 Julii e. m. alltför liflig hugkomst i mitt omdöme villseföres af det framfarna.