Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har han spelat er något spratt, eller hvarför vill ni träffa honom? — Åhjo, han gaf mig ett program öfver sin affär, och den synes mig så invecklad, att jag ville begära några upplysningar derom. — Bry er alls icke derom, min vän, det är bara skoj och bedrägeri alltsammans, derom kan ni vara öfvertygad. Det blir dessutom icke lätt att träffa honom; dylika personer dröja icke länge på hvart ställe. — Vet ni icke, hvar han bodde här i Langenau? — Jag vet, att han alls icke har bott i Langenau, utan i Kranach; ni har sprungit öfver ån efter vatten, min vän. Jag såg, när han kom i går, och jag igenkände postiljonen, som var ifrån Kranach, och dit återvände han äfven. — Ja, det är ju ganska rätt, han har ju i natt varit i Malkolms rum, — mumlade Alf för sig sjelf, flat öfver sin egen tanklöshet. Det var i Kranach han bort söka honom, men smittad af Malkolms besynnerliga föreställning om denna person, hade Alf icke varit särdeles logisk i sina slutsatser denna morgon. — Hör på, min vän, bry er icke om den der lotteriaffären! Jag kan försäkra er, att det vore detsamma som att deponera edra penningar i en brinnande ugn. Då må ni hellre göra affärer i den patenterade blanksmörjan, ehuru jag fruktar, att äfven den är en chimère, i fall man får döma efter kommissionärens egna skor. — Min Gud, kapten Garonnier, är det väl möjligt, att ni äfven märkt, hurudana skodon juden hade? — sade Alf skrattande. — Jag ser och märker allt, ser ni, en soldat och en tidningsskrifvare måste hafva goda ögon, det är nödvändigt; men, apropos, huru är det, har ni redan frukosterat? Jag hör klockan ringa, vill ni icke komma med, man har ypperliga foreller i Langenau?
Föredrogos och lades till handlingarne Stats, och Oeconomte-Utskottens Utlåtanden: N:o 23, i anledning af gjorda anmärkningar, dels vid sistnämnde Utskotts Betänkande N:o 36, dels ock vid de förenade Ulskottens Betänkande N:o 3; N:o 24, ytterligare, i anledning afväckt fråga, dels om upphörande af Krono-brefbärings-skyldigheten, dels om ersättning för samma onus; N:o 25, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 20, rörande ny indelning till ordinarie knektehåll af oroterad jord, m. m. - S. D. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets Memorial N:o 3 r, med förslag till ett Grundlagsstadgande om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid; Återremitterades rned de anmärkningar, sein förklarades vara Ståndets gemensamma tanka: 1:0 att Lagtima Riksdag bör hållas hvart tredje år, men att frågan derom bör behandlas gemensamt med förslag om nya former för Riks dags-ärendenas handläggning, så att Riksdag aldrig må förlängas utöfver en bestämd tid af högst 6 månader; och 2:0 att Lagtima Riksdag bör begynnas på viss dag, nemligen den i5 , Januarii, eller, om helgedag då inträffar, den 16 Januarii. Bi/i, till R. St. Utdr, d. i3 Sept. 1834. Från Vä Ilo fl. Borga re-Standet. S. D. Föredrogs S tats-Utikottets Memorial N:o 255, med förslag till sammnnjemkning och voterings-proposition, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, rörande Muntalspeiiningarnes .-beräkning; Den uli detta Memorial till Borgare-Ståndet ställda inbjudning biet’ icke ani agen, oell den föreslagne voterings-proposiiiönen godkändes.
Ist, was mir einzig das Gemüth kann laben. A. W. v. Schlegel. TILL ENKEFRU GUSTAVA THORILD. ”Hvad är Höghet? Ej det ofruktbara Bergets kala, rysningsvärda höjd; Men en makt att allas skyddsvän vara, Stark och mild, till värn liksom till fröjd. Le kan hjelten, men kan ock förgrymmas; Skräck han ställer emot öfvermod; Solen lik, som, när vi sett den skymmas, Gläder mest, han är med stränghet god”. Hör du så från andeharpan strömma Kända ljuden af den Höges sång: O, vid deras klang, Du trofast Ömma, Mottag taflan af hans hjeltegång! Stridens öden gick han glad att röna; Riddare för den Natur, hvars själ, Uppenbarad – är det högsta Sköna, Allförklarad – är det högsta Väl. Djerf emot den våldsmakt, som var Slottens, Lika djerf mot våld från Kojans ätt, Frihet bjöd han, – Snillets, Folkets, Drottens, – Men en frihet, sann af Mått och Rätt. Mangrannt nu hans Manhem honom tackar För den kamp, som här Du målad ser; Intet skri hans ära mer belackar, Ingen sky hans strålbild höljer mer. Upphöjd ur den rymd, der åskor bullra, Han sitt thordöns valplats lemnat har, Segerkrönt, med purpurn kring sin skullra, Gudalöjets blixt i ögat qvar. Sonligt rörd, hans fosterson Dig räcker Bladen, der den sagan tecknad står Hvilka minnens gyllne kedja sträcker Der sin början upp till Gustafs år! Lik en månskensbrygga öfver viken, Darrar saknaden af sköna dar; Glans ur skymning ifrån himlariken, Speglad i ett heligt djups förvar. Löjens ljusningar och tårars flöden, Allt, hvad ljuft, hvad smärtligt kom och gick, Till ett tjusfullt helt af flydda öden Danar sig för tacksam kärleksblick. Sierska! nu öfverskåda kretsen: Lifvets pyramid är under dig. Hvila ut, i qvällens ro, på spetsen; Tills deröfver himlen öppnar sig!
Det för en jcrnbros uppförande öfver Svartån, å landsvägen mellan Linköping och Bergs gästgifvaregård, vid 1850 och 1851 års riksdag, Hanekinds och Gullbergs häradsboer beviljade och år 1852 från Riksgälds—kontoret utbekomna lån å Tjugulusen R:dr bör återbetalas medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å lånets ursprungliga belopp; vid hvilken återbetalning räntan godtgöres efter Fyra för hundra årligen af det obetalda kapitalet och öfverskottet utgör afbetalning å detsamma. Då det till liqvid förfallna beloppet icke inom bestämd lid inbetalas, skall Fem procent årlig ränta å detta oguidna belopp erläggas, intilldess inbetalningen deraf verkstäiles. § 78. Å det ursprungliga beloppet, Sextusen R:dr, af det, såsom bidrag till kostnaderna för en brobyggnad öfver Dale/fven, i närheten af Gustafs kyrka, under 1850 och 1851 års riksdag beviljade och år 1853 utbetalda lån höra Sex procent inom hvarje års utgång, till Riksgiilds-kontoret inbetalas, hvarvid Fyra procent å det oguidna kapitalet beräknas såsom ränta och återstoden såsom kapitalal beta Ining. Sker den föreskrilna inbetalningen icke inom bestämd tid, bör för det förfallna oguidna beloppet utgöras sådan ränta, som i näst ofvanstående § är stadgad. Likaledes skall, sedan det för anläggningen af 2:ne flottbroar i närheten af Thorsungs kyrka, den ena öfver Dale/fven och den andra öfver Lillelfven under 1856—1858 års riksdag beviljade och är 1859 utbetalda län å Tiotusen R:dr fått undnr
Kungörelse om underhållsutdelningen av krigsmanshusmedlen, till avskedade krigsmän, för innevarande år; Stockholm den 10 november 1820 475 har fått höjda pensioner. 6.898 gratialer utdelades till ett belopp av 69.901 riksdaler 16 skilling. Stockholm den 10 november 1820 CARL AXEL LÖWENHJELM Instruktion för de Generalspersoner som i Nåder förordnas att förrätta Generalmönstringar med indelta regementena till fot. Stockholm den 16 november 1819 I stort sett samma instruktion som den 16 november 1819 utfärdades för personer som skulle förrätta mönstring av kavalleriregementena och det till infanteri förvandlade kavalleriet. Följs av flera formulär. Kungörelse angående tillåtelse att till Ystads och Hälsingborgs hamnar införa rått silke med farkoster och båtar. Stockholm den 29 november 1820 Tillåtelsen gäller från den 24 denna månad Stockholm den 29 november 1820 A N EDELCRANTZ Cirkulär angående general auditören och revisions sekreteraren Daniel Forelii förordnande till Kongl Maj: ts Ombud i de mål och ärender som dess enskilda rätt röra; Stockholm den 4 december 1820 Kongl Maj: t har, för att avböja det lidande flera personer skulle hamna i genom att vara tvungna försälja sin egendom i tider av penningbrist och störd kredit samt att stora påbörjade odlingar inte kan färdigställas, funnit för gott att inköpa flera bruksoch lantegendomar. Då mål och ärenden därmed således kan förekomma, har revisions sekreteraren Daniel Forelius förordnats till Konungens ombud i dessa hans enskilda affärer. Kongl Maj: t är övertygad om, att alla känner Hans aktning för lagarna och den jämlika rätt varje medborgare hög eller låg äger till deras skydd. Då Forelius inte kan närvara personligen vid alla mål, har han rätt att utse sitt ombud, för att på hans ansvar saken lagligen utföra. Stockholm den 4 december 1820 H A v STROKIRCH Kungörelse och förklaring rörande tiden för kapitalavbetalningar på odlingslån, Stockholm den 15 december 1820 Det finns oklarheter om rätta förfallodagen för odlingslånen.
Den beredning af högst 7 Personer i hwarje Socke», som Utskottet föreslagit, säsom tillika blif, wande Elcctorer för Härads-Taxeringcn, har Utskottet ansett af yttersta nödwändighet för Taxeringens sä mycket säkrare och skyndesammare afflutand-, sedan desse'! ämnet förut haft tillfälle rädpläga, sine omdömen stadga och till Härads-Committäen förcflä , hwad hivar och en innom Socknen i enlighet med Mantals-Längberne i Bewillning erlägga bör. I Städcrnc deremot skola göromälen betydligen lättas, om hälften eller twä tredjedelar af förra ärcts Taxcringsmän alltid bibehällas, för den kännedom och uplysning de i besia ärcnder redan mä hafira wunnit, och dä i allmänhet för det löpande äret ingen kan med säkerhet i förhand känna sin inkomst, bör alltid Taxeringen för Bewillning grundas pä det fbregäende ärets afkastning. Att den skattskyldigtaxeraS för hela, sin inkomst, der han för sin Person är mantalsstrifwen» är 826 Den 2Z September. är sä mycket mer angclägit, som ben i Förslaget faststälde progressivt stigande afgiftcn i mon af bättre wilker eljest skulle förfelas, och Staten förlora pä spridda egendomar ! en Persons hand.
Ja, blandade med Nej, förklarade att lian funnit Ja öfvervägande. Frill. Rehbinder: Jag uptager ogerna Ståndets tid med votering; men som det i dag är särdeles godt om tid, vågar jag anhålla derom. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den som bifaller det af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. i Utlåt. J\1 130, under Litt. A gjorda tillstyrkande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslås berörde tillstyrkande och vidblir R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut. Vid voteringens slut befunnos röslerne häfva utfallit med 31 Ja emot 14 Nej. Punkten Litt. E. Utsk:s nu i afseende på denna punkt gjorda hemställan bifölls. Punkten Litt. I. Den 25 Oktober. 15 Gr. Lagerbjelke, Gnst.: Då Utsk. här föreslår samma beslut, som Ståndet redan fattat, kan visserligen icke någon annan v åtgärd vidtagas, än alt lägga punkten till handlingarne. Men jag anser mig likväl böra protestera mot det sätt, hvarpå Utsk. behandlat denna fråga. Utsk. hade nemi. i sitt förra Betänk, afstyrkt all åtgärd med anledn. af de i denna fråga väckta motionerna; denna hemställan bifölls af två Stånd och frågan var således förfallen. Utsk. hade fördenskull nu endast bort tillkännagifva att frågan, till följd af två Stånds beslut, var förfallen, men alldeles icke inkomma med något nytt tillstyrkande. Då emellertid detta tillstyrkande, på sätt jag förut nämnt, icke kan föranleda någon annan åtgärd än att läggas lill handlingarne, har jag endast reservationsvis velat framställa'nyssnämnde anmärkn. Frih. Behbinder: I sak är det detsamma, om raan säger, att frågan förfallit, eller att någon åtgärd med anledn. deraf icke må vidtagas. I form medgifver jag att någon olikhet derutinnan kan förefinnas. Om tvenne Stånd hade återremitterat denna punkt och Borgareoch BondeStm deröfver fattat bestämda beslut, anser jag att Gr.
Beträffande det för Kongl. Bibliotheket uppförda Stats-anslag, hvilket Rikets Ständer ansett böra från 2:dra till 5:te Hufvud-Titeln öfverflytlas, så bar uti E. K. M:s Nådiga Proposition blifvit föreslaget, att, på anförde skäl, lönerne för Första och Andra Amanuenserne måtte förhöjas, för den förre, som innehade en grad emellan Canzlist och Protocolls-Secreterare, ifrån innehafvande Canzlisl-lön af 800 R:dr lill 1,000 R:dr och för den senare, hvilken förut stod i samma grad, som Canzlister i Stats-Expeditionerne, ifrån en åtnjutande Copist-lön af 400 R:dr till 800 R:dr, inedförande en tillökning af tillsammans 600 R:dr. Då Kongl. Bibliotheket, såsom varande ett Nalional-Bibliothek, bör ega så tillräckliga tillgångar, alt det sättes i tillfälle att tillegna sig åtminstone det väsendtligare af den utländska litteraturen, hvartill del nuvarande anslaget visserligen icke är tillräckligt, hafva Rikets Ständer godlfunnit till 5000 R:dr förhöja anslaget till böckers inköp. Derjemte, och då behotvet torde fordra ett tillökadt biträde, intilldess fullständiga Calaloger kunna blifva uppgjorda, samt Bibliotheket, i öfverensstämmelse dermed, till alla delar ordnadt, hafva Rikets Ständer beslutat, det E. K. M. må ega alt, under loppet af 3:ne år, för detta ändamål, till arfvodtn för extra biträden, af det till böckers inköp anvisade anslag disponera 1,000 R:dr årligen.
Jag har också reserverat mig emot Utsk:s tillstyrkande. Frågan är för det första, att en und. skrifvelse skulle afgå i detta ämne. Detta vore först och främst en obillighet, och dessutom nära nog overkställbar!. Jag vill icke hälla mig till de functionärcr, som här är fråga om, hvilkas innehafvandc Ijensler äro så obestämde, alt Utsk:s förslag i afseende på dem är alldeles overkställbar!. Om den regeln skulle gälla i allmänhet, att då en tjensteman förrättar annan tjenst med lön, än den han förut innehar, hela den förut innehafde lönen skulle indragas, antingen till Staten, eller lill den som tjeustcn förrättar, sä kunde möjligen inträffa, alt en sådan lag icke kunde verkställas, synnerligen om den ifrågavarande functiouärcn ägde boställe. Jag hemställer, huruvida delta boställe på 2 å 3 månader eller ett år skulle kunna indragas till Slaten, eller öfverlåtas till en annan tjensteman. Iudeluingshafvaren har sin fardagsrält, som vid frånträdel tillfaller honom, eller hans arfvingar, i händelse han dör. Vid sådant förhållande kail följaktligen icke den ifrågavar. öfverflylluingen af inkomsterue ifrån löntagaren, hvarken till statsverket eller till annan tjensteman, verkställas. Dessutom skall, så snart functiouärcn har sin lön på stat inom armeen, enligt 1833 års lönereglering, en bestämd andel af lönen utgå till den som tjensten förrättar, så snart löntagaren utöfver en viss tid är frånvarande, antingen permitterad eller commenderad, o s. v. Hvad således beträffar löntagare inom armeen, så är den föreslagne und. skrifvelse lill K. M. alldeles olämplig. Föröfrigt tror jag icke, alt del tillhör hvarken R. St:s Revisorer eller SlatsUtsk. att disponera öfver löntagares löner, så länge de hafva fullmakt pä den tjenst de innehafva. Jag tillstyrker således afslag på Ulsk:s hemställan i denna punkt. Frih. Hamilton, Hugo:
Orri vi nu skulle antaga, att en enskild person utfärdade till en annan en förbindelse att under en viss tid, till dess någon bestämd händelse inträffade, årligen utbetala en viss summa penningar, så är det visserligen obestridligt, att dessa årliga betalningar skulle ske, liksom 61 :sta §:n R. F. föreskrifver, att de der nämnda afgifter skola utgöras. Men om man nu föreställde sig det ovanliga fall, att den enskilda borgenären vägrade att emottaga de erbjudna penningarne, och bans gäldenär stämde honom med påstående, att han skulle förklaras skyldig att emottaga dem, tror väl någon, att gäldenären skulle vinna processen? Den ifver, hvarmed man söker tvinga regeringen att uttaga de skatter, representationen en gång beviljat, äfven om de icke för tilllället äro af beholvet påkallade, erinrar om en bekant komedi, som gais här för några år sedan, kallad, om jag ej missminner mig, 1859 och 1959. 1 denna skämtsamma framtidsbild ser man en person på öppen gata öfverfallet! af en annan, som med dolk i ena handen och penningpung i den andra tillropar honom: »pengar eller lif», och den stackars öfverlallne är tvungen mottaga pungen för att ej bli mördad! — Skämt åsido, anser jag emellertid, H. II. 26 403 Den 8 Februari f. m. att man numera icke kan vara tvehågsen, hur den 60:de §:n skall tydas, då man liar så många prejudikater att åberopa. Vi hafva nemi. hört, att sedan 1809 icke mindre än 52 fall förekommit af tullnedsäitningar gjorda af Regeringen emellan riksdagarne; äfvensom att då vid 1810 års riksdag R. St:r ingingo till K. M:t med en skrifvelse, deri de uppdrogo åt K. M:t att under en statsreglerings-period höja tullsatserna, så anhöllo de derjemte, »att K. M:t» samtidigt »täcktes medgifva motsvarande nedsättningar på andra artiklar.» Frih.
N:o 4. 7 leras af Kronofogde eller Länsman, och dessutom ofia af bemälde tjenstemän och andra personer, som hafva i uppdrag att öfvervalla ordningens vidmakthållande, hesökas. Vid sådant förhållande torde man också böra fästa afseende på gästgifveriernas hilliga anspråk på att fä tillgodonjuta sin urgamla rätt alt, framför andra, ulskänka alla sorters förtäring, och deribland spritdrycker. Onekligt är, att de flesta hemman, som varit lill gäslgifverier anslagna, vunnit ett högre värde genom den hittills ovilkorlig! medföljande utskänknings-rältigheten; och om densamma skulle med ett penndrag upphäfvas, sfi kunde mången, som genom laga fång_ öfverlagd ett dylikt hemman efter ett högre värde, tillskyndas en oförskyilad och känbar förlust. På grund häraf anser Utskottet, som framdeles vill redogöra för det sätt, hvarpå Utskottet tänkt sig att en del af de olägenheter, motionärerna öfverklaga!, kunna albjelpas, sig böra hemställa, att omlörmälde, al' Herr Kontrakts-proslen Emanuelsson samt Riksdags-fullmäktige J. Andersson, J. Smedberg och Liss Lars Olsson väckta förslag icke må vinna Rikets Ständers bifall. Vidare har Herr Lektor Sondén uti sin motion anfört: att §§ S och 12 i författningen väl medgåfve att besvär öfver taxerings-kommittés beslut, angående den afgift, som för minuthandel med eller utskänkning af bränvin skulle erläggas, finge anföras inom den tid, och i den ordning, som för öfverklagande af taxerings-kommittés beslut i allmänhet voro bestämda, men nämnde ingenting om behörigheten alt sädane besvär anföra. Härigenom vore visserligen näringsidkaren skyddad emot en alltför hög afgift, enär ingen tvekan kunde uppstå, att ju han vöre behörig att sig besvära öfver det beslut, som direkt beskattade hans rörelse; hvaremot, såsom författningen blifvit tillämpad, nästan intet korrektiv lunnes emot det icke otänkbara, kanske icke en gång sällsynta fall, alt minuthandel eller utskänkning af taxerings-kommilté uppskattades till ett allt för ringa belopp.
Sin skapelse kunde han göra till intet; sin Enfödde, sin Kärlek, sitt Hjertas Tolk kunde han icke tillintetgöra. Midt i den började drabbning, der han mot det Ondas dämoner slungade sina ljungeldar, uppträdde inför hans ögon den älskande Sonen, tog i famn det af undergång hotade menniskornas slägte, erbjöd sig att mot Verldsfursten kämpa för dem, och att dervid äfven, med dem och för dem, lida följderne af deras missförhållande; på deras vägnar och på ett sätt, hvarigenom det rätta förhållandet skulle återställas. ”Jag besvär dig, Fader”, sade han, ”att besinna deras svaghet, deras obetänksamhet, deras kortsynthet, och att icke låta mig vara ensam i verldsrymden”. Då kunde den Allsmäktige ej emotstå; han förbarmade sig, och beviljade sin Kärleks bön. Det blef då, för dennes skull, utlofvadt, att så lång tid skulle med vårt slägte och dess verld hafvas misskund, som de behöfde för att genomlöpa sina förutbestämda lefnadsåldrar; en besinningsoch pröfnings-tid, som kommer enhvar af dess medlemmar till godo. Äfvenså blef honom full makt uppdragen, att efter behag lägga fienden under sina fötter, och fängsla den ränkfulle med varaktiga kedjor, dem endast han sjelf kunde lossa. Och ehuru den bedröfliga erfarenhet nu fanns i menniskornas lif, att Himlen kunde anbefalla något, som Naturen kunde motsäga: så skulle detta lif ändock få utveckla sig såsom ett odödligt, – fastän dess jordiska lott hädanefter förblefve en af dödlighet och odödlighet blandad. Så räddades för det menskliga jordlifvet, allmänneligen och synnerligen, möjligheten af historisk fortgång; och en utsigt var gifven, huru den disharmoni, hvaraf det hädanefter skulle följas liksom kroppen af skuggan, kunde upplösas i en harmonisk förklaring och afslutning. Tre äro detta lifs källor: Kraft (Vis); Förmåga (Potentia); och Inflytelse (Influxus).
Finare kettingar, hvilka genom, vidfästade ringar, öglor o. s. v. synbarligen äro ämnade att användas till grimskaft, koppel, draglinor o. a. d. tullbehandlas såsom uallt annat manufakturoch handtverks-smide, ej specificeradt». Enär jäst kan betraktas såsom ett slags affall, torde Eders Kongl. Maj: t i nåder finna skäligt för denna vara i allmänhet medgifva tullfrihet i likhet med hvad som nu eger rum för »Jäst, komprimerad,» då sistnämnda ord i taxan lärer få utbytas mot orden: Alla slag. Anteckningen i nolen om »Karduans» hänförande till hudar och skinn torde, för mera tydlighet, kunna utbytas mot orden »Karduanse-Saffian under artikeln hudar och skinn». Yaru-artikeln Kitt är ej i taxan omnämnd, men synes lämpligast böra tull behandlas efter taxe-bestämmelsen för blyhvitt, som i nämnda vara ingår såsom beståndsdel, samt kitt alltså i noten upptagas med hänvisning till blyhvitt under artikeln färger. Under rubriken kläder »ej specificerade» innehåller taxan följande bestämmelse: »För oljade eller fernissade kläder beräknas tuliafgiften efter hvad för tyget är bestämdt, utan förhöjning.» Till förtydligande af detta stadgande torde efter ordet »kläder» få tilläggas: derunder ej inbegripna sådana, som äro öfverdragna med kautschuk eller guttapercha. Copiepressar, hvilka ej finnas i taxan omnämnda, föreslår General-Tullstyrelsen att hänföras till Jern: gjutgods, ej specificeradt, gröfre, hvarom anteckning i noten torde få inflyta. Pag. 26. Lior, hvilka icke finnas i taxan omnämnda och, enligt den definition om hvad med redskap och maskinerier eller delar deraf, ej specificerade, som General-Tullstyrelsen här nedan i underdånighet föreslår, icke kunna anses till denna rubrik hänförliga, torde i noten uppföras med hänvisning under artikeln: Jern, manufakturoch handtverks-smide, ej specificeradt. Pag. 27. Sedan Eders Kongl.
Majit för inrättande af instruktions-kompagnier vid indelda infanteriet nu äskade anslag, tillsammans 37,5oo r:dr för året, nemligen för personalens underhåll 35,ooo rldr samt för sängoch husgeråds-persedlars m. m. vidmakthållande 2,5oo rldr, må af Rikets Ständer till uppförande å stat anvisas, äfvensom att, på sätt Kongl. Majit jemväl begärt, kostnaderne för anskaffningen af ofvanberörde sängoch husgeråds-persedlar m. m. för instruktionskompagnierne må få bestridas af första årsanslaget för dessa kompagniers underhåll. ioio För tillvägabringande af en ytterligare utsträckning af indelda infanteriets regements-möten, hvartill nuvarande anslag för möteskostnadei' ej lemnade erforderlig tillgång, har Kongl. Maljt vidare äskat en årlig summa af 17,631 rldr. Enär statsverkets inskränkta tillgångar, efter Utskottets tanka, icke medgifva ytterligare förhöjning i det anslag till mötes-kostnaders bestridande, hvilket vid 1840-184,1 årens riksdag af Rikets Ständer beviljades så - 8 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 73. sorn ersättning för de utaf rustoch rotehållare dittils erlagda mötes-passevolans-afgifter, har Utskottet funnit sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad den Kongl, propositionen i denna del innehåller. 11:0 Från' Ridderskapet och Adeln har Stats-utskottet erhållit remiss å ett af Herr von Pajkull, C. StJ hos bemälde riks-stånd afgilvet memorial, innefattande hemställan, att rusthållare måtte befrias från erläggande af fourage-passevolans för underhåll af indelda kavalleriets hästar, samt, till bestridande af dertill erforderliga kostnader, ett motsvarande anslag å stat uppföras.