Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länge hade jag märkt, att det flög som en stråle af lif öfver hans ansikte, när han mötte min blick. När jag kom i hans närhet, gick det som eld genom hvar lem, och när han nu kom, blef jag rädd. Vid hans arm gick jag genom de tysta gatorna, och hvad vi talade om, har jag glömt. Jag tror, att vi knappast talade, endast utbytte, hastiga, förstulna ord. Men plötsligt märkte jag, att jag grät. Utan att jag kunde hjälpa det, droppade tårarna ur mina ögon och föllo en efter en utför mina kinder. Jag visste inte om det, eller jag tänkte knappast därpå, förrän jag hörde hans röst, som nämnde mitt namn, jag kände hans arm omkring mig, och innan jag kunde hindra det, hade han kysst mig. Jag ville rycka mig lös och springa bort. Men jag kunde icke, jag tyckte, att jag då skulle vara lika ensam som förut, att jag skulle stöta bort den enda människa, som brydde sig om mig, jag tog emot hans kyssar, jag skälfde som i ångest, öfver att jag kände mig så lycklig, och jag kysste honom tillbaka, medan jag öfverljudt grät. Aldrig skall jag glömma den förskräckelse, som öfverföll mig, när jag denna afton blef ensam. Jag tyckte, att jorden skalf under mina fötter och på samma gång var jag som berusad af stolthet och fröjd. Jag tyckte, att alla borde kunna se på mig, hvad som händt, se det på mig och förstå alltsammans. Jag längtade, att det skulle bli dager, att jag skulle få se honom igen, och på samma gång var jag rädd, att jag aldrig skulle få se honom. Hur kunde jag veta, om han inte tyckte, att jag bara var en tanklös flicka, som han kunde få kyssa, därför att hon tillät det. Han hade ju ingenting sagt – inte ens så mycket som att han älskade mig. Och så kom den underliga sommar af ungdom och lycka, som jag får betala med en annan sommar, hvilken också en gång skall vara förbi. Högt öfver alla sorger och tankar på framtiden bars jag vid hans sida, och jag var så stolt öfver min hemlighet, att jag nästan såg ned på andra kvinnor, hvilka ingenting offrat för sin lycka. Jag tänkte icke, grubblade aldrig, sköt liksom ifrån mig hvarje tanke på framtiden.
Men då det öfverväges, att IianalDireklionens befattning är af en mera omfattande egenskap än syssla man n a uppär a g enskilda emellan _, i det alt den ej blott rörer aktieegarne, utan äfven i betydlig män inverkar på det allmännas rätt; att kanalen, för hvars fullbordan Staten gjort dryga uppoffringar och förlänat åtskilliga förmåner, må varda tillbörligen underhållen, hvadan icke allenast Direktionens Ordförande af Eders Kongl. Majit utnämnesmed ansvarighet att bolagets förbindelser uppfyllas; utan ock en ledamot i Direktionen utses af Rikets Ständers Bank, intilldess annorlunda förordnadt varder; så anser Direktionen för dess del det förhållande i viss mån inträffa, sorn utmärkes i 16 mom. 2 Ort. af Eders Kongl. Majits nådiga Instruktion för Dess ock Rikets Kammar Rätt den i5 Oktober i83i; och hemställer utur detta skäl underdånigst, 0111 ej Eders Kongl. Maj:t, med stöd af a3 mom. i nämnde artikel, skulle täckas i nåder förklara, alt, dä om KanalDirektionens för valtning, i anledning af vägrad decharge derför, tvist uppstårj densamma må af Kongl. KammarRätten omedelbarligen upptagas och af göras.” De uti förrberörde utlåtande åberopade momenter af KammarRältens Instruktion lyda som följer: 2 Art. 5 §. ”KammarRätten eger alt upptaga och afgöra: 16:o. Talan å försummadt fullgörande af sådana skyldigheter, som uti privilegier blifvit städer, societeterj bolag eller enskilde personer ålagde, i afseende på någon af Kongl. Majit eller Rikets Ständer dem förlänad inkomst eller rättighet. 23:o. Hvad för öfrigt Kongl. Maj:t kan vid synnerliga tillfällen finna nödigt att, såsom egande gemenskap med KammarRältens befattning, förvisa till dess åtgärd.” Efter denna historiska framställning må den anmärkning tillåtas, alt genom bestämmande af forum för ifrågavarande tvister efter den ort, der bolagss Lamma hållits eller
Om inbjudningen antages, torde votering få anställas enligt följande proposition: »Den, som anser, alt, på sätt Utskottet föreslagit samt Borgareoch BondeStånden beslutat, Kongl. Maj:ts Nådiga förslag att, af Kronans andel i de till TullBih. lill R. SI. Pral. 1855 & 1854. 4 Sami. 1 A[d. 5 Band. 17 Haft. 1 2 Slats-Ulskollels Memorial, M 335. verket inflytande konfiskationsoch bötesmedel, 50 procent må anvisas såsom årligt stats-bidrag till Tull-statens enskilda pensions-inrättning för enkor och barn att från och med innevarande år pcnsions-inrättningen tillgodokomma, icke bör af Rikets Ständer bifallas, röstar den det ej vill, röstar nej; "Vinner nej, hafva Rikets Ständer, till betäckande af den i nämnde pensionsinrättning möjligen uppkommande brist, beviljat en summa af högst 3,000 R:dr att för hvardera af åren 1833, 1856 och 1857 af Tullmcdlen utgå». Om Preste-Ståndet åter icke antager nämnde inbjudning, måste votering först ega rum för bestämmande af kontrapropositionens lydelse; och föreslår Utskottet för denna votering följande proposition: »Den, som vill, alt kontraproposition vid den blifvande hufvudvoteringen skall, i enlighet med Ridderskapet och Adelns beslut, innehålla alt, till betäckande af den i Tullslatens enskilda pensions-inrättning för enkor och barn möjligen uppkommande brist, en summa af högst 5,000 R:dr beviljas, alt för hvardera af åren 1855, 1856 och 1857 af Tullmedlen utgå, röstar den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, antages till kontraproposition Presle-Slåndets beslut att, af Kronans andel i de lill Tullverket inflytande konfiskationsoch hötes-medel, 50 procent anvisas såsom årligt Stats-bidrag till förenämnde pensions-inrättning, alt från och med innevarande år pensions-inrättningen tillgodokomma».
Riksdag inkommo, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , angående förbättring af Straff-Lagarlie, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t med Bil. till K. M. Nud. Propos. N:o 23. 23 underdånig anmälan om nyttan och nödvändigheten af ändamålsenliga Arbetsoch Corrections - Inrättningar, och förklarade dervid i underdånighet, att, ehuru LagComiteen ännu icke utarbetat de förändringar i Straff-Lagarne, sora lill en del borde slå i förening med ett rigtigt Correctionssystem, Ständerne likväl önskade, att Kongl. Majit ville innan nästföljande Riksdag låta företaga upprättandet af en Correclions-Inrättning, oell, om möjligt vore, bringa den lill fullbordan, samt öfverlemnade lill Kongl. Majit, att, till kostnadernes bestridande för detta företag, förskottsvis använda de medel, Kongl. Majit derföre behagade utse, hvilka förskotter af Stats-Verket, vid den kommande Riksdagen, skulle ersättas, emedan Rikets Ständer, såsom de uti den underdåniga Skrifvelsen yttra: ”an”sågo vidden af Arbetsoch Corrections”Inrättningar, samt' den erfarenhet, som ”fordras till deras införande och stadgande, om det dermed åsyftade stora och till ’’mensklighetens förbättring ledande ända’’målet skall vinnas, göra hvarje steg angeläget, hvarigenom åtminstone deras början ”må kunna befrämjas och ett mönster för "deras framtida utvidgande erhållas.” Emedlertid framskred inrättandet af de genom åberopade Nådiga Circulairen an $4 Bd, till K. M. Nåd. Propos. N:o 03. befallde Läns-Correclionshusen så vida, ati dessa anstalter år 1819 voro fullbordade i Upsala„ Skaraborgs, Södermanlands , Calmar e , Örebro j Werm elands och WesterNorrlands Län, och att de uti Linköpings, Elfsborgs j Westerbottens j, Gottlands och Jemtlandsj under upprättande varande Correctionshus snart hunno sin fullbordan.
Besv:s o. Ekon.-Utskottets Bet:de N:o 7). S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad deruppå, hurusom städernes Magistrats-personer och Borgare, hvilka hafva att biträda vid syner, värderingar, besigtningar och inventeringar m. ni. för Kronans räkning, jemlikt E. K. M:ts Nådiga Kungörelse al den 2 Maj 1849, härför åtnjuta traktamente endast af En riksdaler bauko för dagen, ehuru dessa förrättningar, jemte det de medförde betydligt besvär, äfvensom kostnad för anskaffande af föda utom eget hem samt för skjuls, vore ej allenast af mycken vigt i anseende till värdet af de inventerade förråden och af de varor, hvilka till besigtning förekomma, utan ock förenade med stort ansvar, enär, bland annat, uti 15 § af E. K. M:ts Nådiga Förordning den 20 December 1825 om besigtningar och öfverbesigtningar för landtoch sjöförsvarets behof stadgades, att om Besigtningsmän underlåta att med den noggrannhet, som vederbör, undersöka det levererade godset, det skulle åligga Advokat-Fiskalen i det Verk, för hvars räkning varan blifvit levererad, alt inför domstol lagligen tilltala Besigtningsmännen, så alt Kronan må för all uppkommen förlust åtnjuta full ersättning af dem bland Besigtningsmännen, som varan godkänt. Med anledning häraf, och vid det förhållande att ofvanbemälde förrättnings-män icke åtnjuta aflöning af staten, samt att. denna således icke kan skäligen göra anspråk på deras biträde utan att derför lemna nöjaktig ersättning, få Rikets Ständer, som ansett förberörda arfvode böra förhöjas, för att kunna någorlunda motsvara de uppoffringar af tid, möda och kostnader, hvilka med ifrågavarande förrättningar äro förenade, underdånigst anhålla, det E. K. M:t behagade i Nåder förordna, att Magistrats-personer och Borgare, hvilkas biträde för K.
S. D. Föredrogos Banko-Utskottets nedannämnda Memorial: M 11, med förslag till ändringar i femte artikeln af Banko-reglementet om Bankens styrelse och några särskilda åt densamma gifna uppdrag; samtliga punkterna i detta Memorial biföl os. JV2 12, angående föreskrifterna i nionde artikeln af Banko-reglementet; Usta punkten, deruti Utskottet hemställt, att 147:de § i reglementet måtte ur det blifvande reglementet uteslutas; b fölls; 4 2:tlra punkten, om 148:de §:ns i reglementet intagande oförändrad i det nya reglementet; biföll. ; 5:dje punkten: Utskottets tillstyrkan, att Registratorn vid Lånekontoret i Prot.-Utdrag den il Februari 1866. 163 Malmö H. Gullanders efterlemnade dotter Charlotta Gullander måtte få uppbära d etanslag af 500 R:dr årligen, hennes moder i lifstiden åtnjutit; af »logs, hvaremot punkten i öfrigt godkändes; och 4'de punkten, innefattande hemställan af Utskottet om ändring af innehållet utaf 150 § i nu gällande Banko-reglemente; af slogs; samt .M 15, i anledning af f. d. Eamcreraren A. W. IVässtsoms ansökning om eftergift af upplupna öfverräntor å till Banko-diskontverket inbetald skuld; bifölls. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets förslag: JW 14, till underdåning skrifvelse till Kongl. Maj:t angående verkställd omröstning af Högsta Domstolens lelamöter; M 15, till underdåning skrifvelse till Kongl. Maj t angående val af Justitieombudsman och hans Suppleant; M 16, till Rikets Ständers förordnande för Advokatfiskalen m. m. N. A.
Sabbatens okränkta helgd alltid må komma i beräkning, samt i anledning deraf nödig ansedd dagförändring i de årligen utkommande smärre Almanaclioxma till Allmänhetens rättelse uppgifvas. Härvid har äfven ett yttrande af Biskopen Herr Doctor Faxe blifvit bifogadt, innehållande, jemte instämmande uti ©fvannämnde påstående, upplysning derom, att Kongl. Mapts Befallningshafvande i Malmöhus Län vanligen föranstalta genom Kungörelse, alt de marknader, hvilka i Almanachorna äro utsatte att hållas å Måndagar# jie, förflyttas till annan dag i veckan; samt ett andragande af Herr Prosten Lector Fellenius, Somäfven instämmer uti hvad Herr ProstenEk anfört, med serskildt afseende å vissa markna# der i Mora och Leksands Socknar i Dalarne, 2:0 Ifrån Hedervärda BondeStåndet ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Olof Hå# kansson från Elfsborgs Län, hvarmed Riksdagsmannen Sven Svensson från samma Län Sjg förenat, deruti öfverklagas, att stadgan. 122 Btsv. och Ekon. Utsk. Bttankanden„ det uti Kongl, Resolutionen på PrestStåndetS Besvär den 12 Januari 1757, att inga sådana marknader, som allenast en dag påstå, må begynnas, hvarken dagen före eller näst efter någon Söneller stor Helgedag, synes hafva kommit i glömska, ooh åtmindstone ej i Elfsborgs Rän skall efterlefvas; af hvilken, anledning yrkas, att omförmälda Nådiga Resolution, såsom grundad på religionens helgd, må bibehållas i verksamhet, och åter till uni derdånig efterrättelse upplifvas.
Hvad sålunda i fråga om de nordliga kronoskogarnes användande förekommit, har Utskottet tagit i öfvervägande; och anser sig dervid böra i första rummet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det ofvan anmärkta innehållet af Kongl. Skrifvelsen den 25 Maj 1860, såsom innefattande anvisning till den med landets välförstådda intressen öfverensstämmande förändrade hushållning med rikets stora skogstillgångar i de norra länen, hvilken Utskottet efter noggrannt öfvervägande funnit sig böra hos Rikets Ständer till fortsatt begagnande och vidare utbildning förorda. Ett lands skogskapital är en förmögenhet, som icke i alla afseenden befinner sig i samma förhållanden med annat fast eller löst kapital och derför ej heller bör obetingadt bedömas efter de ekonomiska lagar, hvilka för öfrigt böra göra sig inom den industriela lagstiftningen gällande. Skogarne kunna, i synnerhet i ett land med Sveriges nordliga läge, med allt skäl räknas till de s. k. naturliga kapitalen. De utgöra vilkor för landets beboelighet genom deras inverkan på dess klimat, ett förhållande som Skogs-komitéen genom inhemtande af vetenskapliga auktoriteters yttranden till fullo utredt; de stå i detta afseende i samma kategori med luften, vattnet och de fysiska krafter, hvilka utgöra grunden och vilkoret för all industri; men de skilja sig från dem derigenom, att de kunna genom mensklig verksamhet tillintetgöras. Den för de rent industriela förhållandena giltiga regeln, att förmögenheten bäst förkofras derigenom att 16 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänkande N:o50. den af enskilde under betryggad eganderätt innehafves, kan ej heller i hela dess vidd tillämpas på skogskapitalet. Skogar kunna i vårt klimat icke inom flera mansåldrar produceras, och företagsamheten rigtar sig derföre med större enskild vinst på de befintliga skogarnes förvandling till annat kapital, än på frambringandet af nya sådana eller deras bibehållande såsom en skenbart ofruktsam förmögenhet. Men för Staten, hvars fortvaro sträcker sig öfver mans åldrar, finnes ett stort intresse fästadt vid skogarnes bibehållande i oförminskadt skick, såvida detta utgör ett vilkor, för att landet skall kunna bebos och odlas.
Men rätt som det var, förrän någon visste ordet om, steg Ask-ungen plötsligt upp ur sin bänk, och skyndade ut ur kyrkan, långt förrän messan var läsen till lykta. Nu skall man tro der blef en uppståndelse! Den främmande konunga-sonen lopp straxt efter, ty han ville öfvermåttan gerna veta hvem hon var; sammaledes ock det andra folket, alla strömmade till kyrko-dörren, och ingen lyddes mera hvarken till text eller lektie. Men den lilla lät inte uppehålla sig, utan steg genast uppå sin häst, och sade: »ljust för mig! mörkt efter mig!» och försvann så i blinken ur deras åsyn. Me’ns nu alla stå der och gapa, och undra hvart hon bara tog vägen, skyndade hon till eken, afklädde sig den granna silfver-skruden, tog på sig sina gamla trasor, och sprang till kungs-gården, så att när drottningen och hennes dotter kommo hem funno de hvarken gångare eller silfver-jungfru; men ärterna voro kokade, gården var strödd, och den lilla Ask-ungen satt nederst i spisel-grufvan, alldeles som de voro vana att finna henne. Drottningen och hennes dotter voro nu mycket illa tillfreds med sin kyrko-resa, och kunde litet hvar märka både på deras tal och svar, att inte allt hade gått efter önskan. Det var så rätt ingenting dem till lags, utan allt skulle de häckla och klaga på. Likväl talade de mest om en främmande prinsessa som varit i kyrkan, och som kom och for ingen visste hvart; och allt gick deras tal derpå ut, att nästa söndag skulle drottningens dotter vara ännu mycket grannare än hon. Men hela tiden var der visst ingen som tänkte på den lilla Ask-ungen, utom för att banna och snäsa henne, så att den veckan blef hon ännu mycket värre hållen än någonsin tillförene. Allt som nu dagarne skredo, kan man tro der vändes och lagades i kungs-gården, bara för att drottningens dotter skulle få det riktigt, riktigt grannt, och ändock var aldrig någonting så präktigt, att ju drottningen velat ha det ännu mycket yppare. Ändteligen kom söndagen.
Låneoch Riksgälds-Contoret skulle erlägga den å desse obligationer utställde ränta ifrån den tidpunktj i mott som och sd länge som de af Banco-Styrelsen begagnas till den redbara fondens förstärkning och silfver-ulvexlingens upprätthållande. Räntan å Bankens Grundfonds-obligationer skulle, på samma sätt och under enahanda vilkor, hållas Fullmägtige i Banken tillhanda, utaf Fullmägtige i Riksgälds-Contoret. Utaf vinsten å den af Låneoch Riksgälds-Contoret ifrån Banken Banco-Utskotlets Uttalande N-.o 16. '0 Kfvertagne Låne-rörelse, skulle hvarje år qvartaliteter eller på en gång utbetalas: 1:0 Kostnaderne för Bankens Sedel-tillverkning, Adminislralion och Tjensteroanna-statens aflöning. 2:0 Kostnaderne för Förvaltningen och Tjenslemännens aflöning inom de Departement, sora ifrån Banken blifvit på Contorets Stat öfverflyttade. Återstoden af den behållna vinsten på Låne-rörelsen skulle emellan Riksdagarne reserveras för att betacka räntorne å de af Låneoch Riksgälds-Contoret till Banken för Låne-fordringarne utfärdade obligationer, i och för den händelsej alt Banco-Fullmägtige behöfde desse obligationer använda. Under tiden och när denna reserverade behållning af vinstmedel ej utaf Banken disponerades, finge den af Fullmägtige uti Låneoch Riksgälds-Contoret hållas rörlig och fruktbar genom utlåning på kortare tider. På samma sätt finge äfven de från Stats-Verket inflytande räntemedlen å Grundfonds-obligationerne, genom utlåning på kortare tider hållas rörlige och fruktbare. I ingen händelse skulle Låne-fordringarne, eller det uti Låne-fordringarne ifrån Banken lill Låneoch Riksgälds-Contoret öfverlåtna capilalet, förskingras eller förminskas, ulan detta capital borde alltid hållas oförryckt och i sitt fulla beloppsåsom en ytterligare säkerhet åt Banken och innehafvarne af dess Sedlar, för de af Låneoch RiksgäldsContoret till Fullmägtige i Banken utfärdade obligationer.
N;o 125 föreslagit för den 3-e punkten, samt den redaction af 2!a punkten, hvilken i Herr af Billberghs Utlåtandet bifogade Reservation innehåilesi men denna inbjudning, i hvad den angår redactionen af den ?:a punkten, blef afslagen af Borgare-Ståndet, som förut, lika med Pre-^ steStåndet, gillat 3:dje punkten, sådan den är i Utlåtandet N;o P25 framställd. 300 Prot.'Utdrag Jen j g Februari! 1830; S, D. Föredrogs å nyo och bifölls Ex! peditions-Utskottets Memorial, N:o 5s7, med förfrågan, i afseende på förslag till föreskrifter, i och för tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid blifvande Riksdagar* S, D. Föredrogs å nyo och lades till liandlingarne Stats, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 129, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 78., rörande Kongl. Majus Nådiga Proposition , samt enskilde inom Riks Stånden väckta motioner om förändrade grunder för Lego och Salu Sågars samt Valk® och Stampverks beskattning. o t S. D. A nyo föredrogos följande BancoUtsko ttets Memorial, N:o iso, med sammanfattning af Riks-Ståndens beslut öfver Utskottets Betänkande N:o 53, och Utlåtando N:o 82, i fråga om en på upplåningar grundad discontering för handeln och den större rörelsen, jemte förslag till jemkningar och ornröstnings-propositioner, för så vidt resultaten af dessa till en del skiljaktiga beslut ej funnits gifna och bestämda, och
Men hvad var att göra! Jag har ju två barn, och när min syster skref om den marke Du har fullkomligt rätt, fruktar jag. Jag har ju rade uppmärksamhet, som Björnklo visade Gertrud, ansåg jag det vara min skyldighet att resa nu så återstäld, att hon redan om ett par dagar kan återtaga sina pligter. PROFESSORN. HILMA. ned. (Försåtligt:) Lyckligtvis är fröken Hellgren Och Fröken Lindén? Hon var ju endast antagen på obestämd tid. Nej, min vän, det duger inte. Fröken LinPROFESSORN. dén har med skicklighet och nitälskan fyllt sin plats som lärarinna och kommer att stanna i plats. vårt hus, till dess hon hunnit skaffa sig en ny din svaghet för ett vackert ansigte. Som du vill. Måtte du bara inte få ångra PROFESSORN (häpen). HILMA. är... Vackert ansigte! Visserligen inte. Skönhet HILMA. oförsigtigt att anförtro sitt barn åt en person, om hvilkens förflutna lif vi känna så litet. Hvad menar du? PROFESSORN. HILMA. Skönhet, ja. I hvad fall som helst, är det ste jag skynda mig, om någonting ska' kunna Ingenting ännu. (Stiger upp). Men nu må- hinna bli färdigt till i morgon. (Går till höger 1). Jag hinner ännu arbeta en stund. (Går till _________ PROFESSORN (ser på klockan). Tredje scenen. VALBORG. LISEN. ut. (Ser på klockan). Tio. Om en timme är han Ingen här! Ivar sa' ju, att alla skulle gå VALBORG (från venster). här. Ah, denna väntan är olidlig, och hur ska' (Ropar sakta:) Moster Lisen, moster Lisen! LISEN (utanför). jag få veta . (Tittar i dörren till höger 1). Ah! armstakarna. Jag har inte tid jag håller på att polera VALBORG. ögonblick. Snälla moster Lisen, kom hit bara på ett LISEN (kommer med en arm stake i ena handen och den andra). en stor kastorhandske på Nå, hvad är det om? moster Lisen det?
Ridderskapets och Adelns Respective Ledamöter, alt i det hela genomläsa oodi som jag derföre bilagt till detta Den 24 Januarii. 253 mitt Anförande dock utan att nämnde Act behöfver i Protocollet inflyta. — I sammandrag må jag dock deraf få nämna, att det deruti nämnde Bruk, Hellerforss Silfveroch JernVerk, der Jern nu likväl mera endast tillverkas, ägde ett RecognitionsAllmännings omfång af<)7,83i Tunneland, hvaraf, sedan Sjöar, Elfvar,Bäckar samt Utjordar m. m. rätteligen blifvit afdragne med 7,466 Tunneland, återstodo likväl ännu 90,365 Tunneland. Men nu gjorde man vidare afdrag, nemligen för Mossar, Kärr och Berg, 20,297 Tunneland, och 8,929 Tunneland för Inhägnader, dels till Brukets förut Skattlagde Hemman, dels till de Hemman, Torp och Lägenheter, hvilka nu Skattläggning underkastades. På detta sätt blef återstoden reducerad till 61,135 Tunneland, hvilka man fördelade på 20 nya Hemman sedan man likväl ännu en gång åt de förenämnde 5-t Mantal skänkt nya Ägorymder. Ty så långt geck frikostigheten att intet Hemman sågs vara belåtit med mindre än 35o Tunneland i Inägor och 2,363 Tunneland ivSkogsmark, eller inalles på hvarje Mantal, 2,713 Tunnelad, oberäknadt Berg, som dock i allmänhet bära mer eller mindre Skog och Mossar, hvaraf många ofelbart i en framtid blifva genom odling nyttiga. Jag kan ej förklara, hvarföre i Örebro och Carlstads
Domkapitlet medgifver, att härvid skulle kunna anmärkas, att sist åberopade Kongl. Brefs 6 §, som lyder så, att »från ofvannämnda mål undantagas de, som angå religion eller söndring och affall från den rena Evangeliska läran, med hvilka, efter förra författningarne, kommer att förfaras», syntes från Consistorii pröfning undantaga de mål, som angå religion eller söndring och affall från den rena Evangeliska läran, äfven då sådant inträffade med en prestman; men Domkapitlet anser en sådan tolkning uppenbart stridande emot nämnde författnings syftning; ty, yttrar Domkapitlet, skulle man åt orden »ofvannämnda mål» gifva en så vidsträckt betydelse, att de omfattade alla de föregående §§, så komme man till den orimliga slutsats, att Consistorium skulle vara förhindradt ej blott att afsätta utan ock att från tjensten på viss tid afhålla, ja till och med att gifva föreställningar åt en prest, som yttrade villfarande meningar eller alldeles affölle från den rena Evangeliska läran. Grundlösheten af en sådan tolkning skulle än ytterligare bevisas af de tillagde orden: »med hvilka efter förra för/attningarne komme alt förfaras;» hvilka författningar Domkapitlet ville uppräkna i den ordning de till tiden komme 1787 års författning närmast. Dervid möter först, säger Domkapitlet, Kongl.