Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En tjugofem års man var han med magra, torra händer, med små svarta mustacher, ett blekt i förtid gammalt ansigte, hvars minspel förekom slött, uttryckslöst. Fru Alm påstod, att hon alltid, när hon såg honom, trodde, att hon förorättat honom på något vis, ty det låg något på en gång smärtsamt och förtryckt öfver hela hans hållning med dess öfverdrifvet bugande undergifvenhet, öfver den darrande munnen, ödmjukt sluten, liksom för att undertrycka det vredgade eller förtviflade svaret på en förolämpning. Men när han satt ensam för sig och fritt kunde hängifva sig åt sina tankar, vexlade prägeln på hela hans fysionomi totalt. Det var, som hvarenda sena i hans kropp spändes. Ögonen lyste skarpt med en hvass, metallisk strålglans. Händerna knötos omedvetet och det kom öfver hela hans magra men sega gestalt något af en fransk barrikadmans hänsynslösa stridslystenhet. Det var student Artur Bäfve, grosshandlar Alms handsekreterare ... En instängdt qväljande värme ångade der inne i grosshandlarns arbetsrum. Flugorna surrade vyssjande och monotont, och tid efter annan stötte en stor humla, som förirrat sig in genom det öppnade fönstret från blomsterspalieren utanför, med dofva dunser mot taket. En bred solstrimma föll darrande med hett, gult sken in öfver tiljornas rad, kom bajonettspetsarne, panopliets ciselerade sköld, de korsade klingorna på väggen att blixtra med bländande ljus. Det var så pinande, masigt stilla der inne. Ingen vindpust förde genom det öppna fönstret det sorlande ekot af något buller utifrån. Den dofva hettan hade förstummat allt. Vågen brusade icke, vinden spelade icke, foglarne sjöngo icke, utan gömde sig för det brännande gasset mellan lönnarnes löf. Bäfve spejade utåt. Men han såg ingen menniska, intet spår af en luftig klädning med ljusa färger, som kunde sätta lif i det döda landskapet.
Yttrandet pag. 7 i utlåtandet JV2 48 gillades; äfvensom Ståndet lät bero vid första yttrandet pag. B. S:o S9 punkten. Antogs, enligt betänkandet JV2 34, med uteslutande af 4:de momentet, i följd af det an gående 50 punkten fattade beslut. 6:o 66 punkten, 1 momentet. Redaktionen pag. 9 i utlåtandet JV2 48 godkändes. 7:o 71 |)unkten, eller förslag till föreskrifter, motsvarande 210 och 211 §§ i nu gällande Banko-reglemente, enligt utlåtandet M 48. Mom. 1 godkändes. Mom. 2. En så lydande redaktion antogs: »För det i nästföreslående moment uppgifna ändamål ega Fullmäktige att använda, utöfver det i (123) § al Banko-reglementet bestämda maximum af sedelstock, en summa af 2,300,000 R:dr; börande dessa medel fördelas på de särskilda nya låne-inrättningarna, i förhållande till det medeltal af utelöpande sedlar, efter afdrag af behållningen i riksmynt, hvartill den eller de Prival-bankers sedcl-utgifning, som skall ersättas, uppgått under de tre år, hvilka förllutit näst före den tid, då sådan eller sådana Privat-banker bort göra underdånig anhållan om förlängd oktroj.» Mom. 3. Godkändes, endast med den förändring af punkten Litt. h., att dess lydelse blifver: »Filial-Banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning ' samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom Reglemente, som kommer att till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.» Mom. 4.
Under dessa 2:ne terminer, kan jordbrukare som önska förlagslån, anmäla sig hos denna Comitté, till erhållande af vederhäftighets-betyg, försedde med Dotnhafvandens och Konungens Befalhiingshafvandes b tyg, hvilka af dem generelt kunna utfärdas att deras grödor* eller årsproduction äro osraverade, och att således hos hvarje jordbrukare dess ärsproduction, anses som säkerhet för dessa förl gslåa och kunna ej för annans räkning vidare utmätas, utan betyg att ej lån blifvit begagnadt. Dessa lån beviljas, till \ högst ö procent af Säteri och Frälseegendoms uppskattningsvärd», så vida icke olyckor af h gel och eldsvådor kunna företes som orsak att höja lånet till 12 procent, hvilket då på ?.:ne år måste nedsättas till 6 procent. På såd nt sätt k n Hrns Maj:ts proposition om en sådan fond vara fullgjord. Jordägare med betydligare Bruksrörelse borå ej få begagna dessa län, ty de hafva lika väl lånerättighet uti Banken. Anmäla sig flere lånesökande, än sorn penningar finnas, måste repetition ske efter dess egendomsvärde. Bil, till Ridd. o. Ad, Pr. 1 Band. 52 Den 26 Februarii, Krono, Krono-Skatte och Frälse-Skatte fa låna 2 högst 3 procent pä samma grunder. Af deras produetion skall först räntan till räntetagarne utgå } de äga ej capitalet i jorden svarande mot denna ränta, och äro således till en del arrendatorer. Bosfäliesinnehafvare få låna lika med Sä» teri och Frälseinnehatvare. Arrendatorer få låna lika med Krono, så framt de erlägga penninge-arrende; betala de åter med effecter, behöfva de inga förlagslån. Dessa Comittéer skola utfärda vederhäftighetsbetyg, som för säkre låntagare medföra lån utan cautionistj då de äfven äga säkerhet i revenuen; och då det nu mera har blifvit förödmjukande att bsgä'a en borgen. Mindre vederhäftige skola anskaffa borgen af sådan beskaffenhet, att vederhiftighetsbetyg för borgesman medför lånerättighet.
Man har framställt ett klander, som jag ej godkänner, ehuru jag ej gillar Utskrs uppsats. Man har nemi. sagt, att Utsk. velat förhöja skjutslegan, och man har trott, att entreprenader derförutan kunde åstadkommas. Detta lärer dock vara omöjligt; ty hade sådant varit möjligt, skulle det längesedan hafva skett i följd af landshöfdingarnas afgifna ordres. Men ett misstag har af Hr Statssecret. Danckwardt blifvit begånget, då han trott, alt skjutslegan i alla händelser skulle komma att höjas tili 24 sk. b:co. Detta har Utsk. velat förhindra och derföre gjort det förbehåll, att ingen förhöjning i skjutslegan skulle äga rum, der icke entreprenader ingingos. Man har icke velat lägga hyende under vännerna af skjutsskyldighetens bibehållande; ty utan tvifvel skulle den vid skjuts vande allmogen anse sig lycklig att få skjutsa mot en med 5o proc. förhöjd lega, och den skulle icke på längre tid begära befrielse från detta besvär. Jag tror, att lagstiftningen har ett åliggande i detta fall att träda fram och skilja emellan de skjutsande och allmänheten. Om de skjutsande, till följd af en felaktig lagstiftning, från barndomen äro vanda vid detta bestyr och hafva förkärlek derför, anser jag det vara lagstiftarens pligt att söka afhjelpa detta och införa en bättre ordning. Man säger, att i moraliskt afseende skulle intet vinnas [derigenom, att skjutsningsbestyret blefve concentreradt. Detta kan jag ej förstå, i6o Den 16 Augusti c. m. ty det synes mig vara vederlagdt genom den enklaste arithmetiska beräkning. Om 5o hemman äro skyldiga att lemna dagsverkare till skjutsningar, så är det klart, att 10 gånger flera personer komme att hafva bestyr med skjutsningen, än om 5 hemman hade samma skyldighet. Dessutom, i fall entreprenader komma att äga rum, blir det entreprenörernas största vinning att skaffa sig dugligt tjenstefolk, ty derförutan skulle de snart gå under. Det är således icke troligt, att entreprenörerna ville underhålla folk af dålig conduite, hvaremot nu motsatsen inträffar, du gästgifvare, såsom kroghållare, hafva interesse af alt uppmuntra supandet.
Söp gjol’en regalt, men roli’ va’en å hadde nog kunna reda sej, om han bara velat, men si han ville inte, utan slog sej i slang me’ dåligta folk, å så börja dä te å gå åta bak allt mer å mer. Å inte kunne han hålle sej från att ge, häller, utan hadde han en klä’-trasa, så gaf han bort’en, å hadde han en kaka brö’ mer än han åt opp för da’n, så gick den samme väg. Te sist vart’en så rakt usli’, att han börja gå omkring i gåla å ta ner hunnar å tocke där. Men dä tyckte han just inte om, för han va’ liksom lite’ blödsint åf sej. Då slog han sej på att skålle å rake svin ve’ slagt i ställe’, å dä sto’ han ut me’, för då va’ krittre’ dödt, kan tänke. Från den tia så fick’en heta GrisKalle. Jaha, så va’ dä me’ dä, ja! Nu va’ dä så, att Ers-Ers Kalle hadde vurti allt rikare å rikare, men dä hadde han just ingen trefnad åf, för si han hadde liksom vurti allt mer å mer försigti’. Han nändes knappt te äta, å trodde, att dä bara fans tjufvar å rackare te här i väla. När Per-Pers Kalle kom hem från Amerika, så vart’en rädd, otroligt. Adlikaten, som hjälpt Ers-Ers far me’ arfskifte’, hadde supi’ ihjäl sej, å nu va’en liksom ängsli’ att dä skulle bli nå’ kramasch åf, kan tänke. Men så bjö’en hem Per-Pers Kalle å drack’en full, å så lät han ’en skrifva unner ett papper att han hadde fått allt han skulle, å så bar han ut’en i skogen å lät’en sofva ruse’ åf sej, å så förbjö’ han folke’ sitt att n’ånsin släppa in’en mer. Jaha, så va’ dä, ja. Per-Pers Kalle vart himla arg.
Det tunna, gråsprängda håret låg omsorgsfullt kammadt och benadt öfver en hvit, ofårad panna och täcktes af en hvit negligé med gredelin sidenrosett. Hon bar hufvudet högt, » satte näsan i vädret, » kallade hennes » vänner » det, och glömde aldrig, att hon var en född Silfverhjälm. Hon klädde sig gärna i tjocka, mjuka ylletyger och bar släp äfven i hvardagslag, hvilket ytterligare förhöjde det imponerande i den höga fylliga gestaltens majestät. En komplett motsats till henne var den lilla, hopkrupna, magra fru A l m med sin osäkra blick i de små blinkande ögonen, det gråbleka, rynkade ansiktet, sitt ännu mörka, alltid litet rufsiga hår och sin tunnslitna, fläckiga och ovårdade klädsel. Hon svepte gärna in sig i en gammal äkta turkisk sjal för att därmed dölja bristerna i sin toalett, och hon kom därvid att likna en liten ruggig, frusen fågel, som från ett gömställe skyggt och dock nyfiket ser ut i världen, på en gång skrämd och lockad af lifvet därute. På den anmärkning fru Bergström gjorde, svarade lilla fru A l m endast: » Ja, man kan väl så tycka. » » Han är skyldig det åt sig själf och samhället, » fortfor fru Bergström, i det hon hällde i andra koppen kaffe åt sin protesterande gäst, hvilken dock med synbar njutning lät sig väl smaka.
Af Ma riestads länsfangelse är ena flygeln alldeles färdig med 42 celler. 1 Fahlun är länsfängelset, med 66 celler, i det närmaste fullbordadt; och i Wexiö bör detsamma, med 90 celler, blifva färdigt under nästa år. Nya fängelsebyggnader äro beslutade och till grundläggning påbörjade: för Stockholms stad med 169, för Wenersborgs län med 90 och för Carlskrona län med 90 celler. För öfrigt är tomt inköpt för ett häradsoch stadfängelse vid Wimmerby. flik. tilt R. St. Majus Nåd. Skrifvelse, N:o 16. Under omförmäldta cellantal beräknas emedlertid icke de till disciplinära straffrum ämnade mörka cellerna, och ej eller de ljusa celler, hvilka användas, icke såsom fängelserum, utan till administration och bevakning. För de fullbordade fängelserna har kostnaden hittills varit som följer: Denna kostnad, fördelad på cellantalet, har således visat sig mycket olika på olika orter, och omvexlat från minst 1,012 R:dr 28 sk. till högst 1,G80 R:dr 16 sk., räknadt för hvarje cell. Numera, sedan erfarenheten gifvit någorlunda säker ledning för arbetets verkställighet och bedömande, skola åtskilliga hittills hafda utgifter kunna undvikas, och ej sällan, åtminstone hvad de mindre fängelserna angår, arbetet kunna, under nödig tillsyn, upplåtas på entreprenad, derigenom ock besparing är att förvänta. Till fullständig reglering af Rikets läns-, häradsoch stadsfängelser är förslag uppgjordt, hvilket, då frågan härom funnits ega nära oskiljaktigt sammanhang med den om ordnande af rikets domsagor, blifvit jemväl till den sistnämnde frågan utsträckt; och ehuru samma ärende, deri för närvarande afbidas infordradt utlåtande från en Hofrätt, ännu icke hunnit komma under Kongl. Maj:ts hufvudsakliga pröfning, varder emedlertid, för upplysning om förslagets hufvudgrunder, ett exemplar deraf härhos bifogadt; skolande flera exemplar blifva öfverlemnade till vederbörligt Utskott.
Slutligen har riksdagsmannen Erik Larsson från Wester-Norrlands län, uti särskild motion yrkat, ratt Medelpad, i afseende på skjutsnings-bestyret, måtte komma i åtnjutande af samma förmåner, som öfrige landskaperna, eller, om detta icke kunde bifallas, åtminstone skjuts-stationerna Boda, Sillre, Byn och Harfvom erhålla någon mot deras möda svarande ersättning, antingen i anslag af staten eller af vissa dem tilldelade räntor från andra hemman, eller ock medelst förhöjd skjuts-lega;» varande såsom skäl för sistberörde yrkande anfördt, att de skjuts-skyldige vid dessa, för omkring 00 år sedan inrättade, skjuts-stationer icke, med undantag af Byn och Harfvom, hvilka erhållit någon lindring i voteringen, undfått sådana fördelar, som skjuts-skyldige hemman i allmänhet åtnjuta. C) Minskning i hästantalet vid skjuts-ombyte-ställena m. m. För den händelse riksdagsmannen Nils Anderssons från Christianstads län här ofvan under första punkten omförmälda förslag angående gästgifveriskjutsens förenande med post-skjutsen icke skulle genast kunna verkställas eller svårigheter möta för dess allmänna utförande, eller derest det skulle visa sig, att i några orter entreprenader icke kunna tillvägabringas, har bemälde motionär föreslagit, »att genast den åtgärd måtte vidtagas, att, genom förminskning af hästantalet vid skjuts-ombytena, der detta antal blifvit öfver behofvet bestämdt samt genom skjuts-hållningens och gästgifveri-rörelsens förenande in. m., kostnaden för skjuts-bestyret måtte förminskas och en allmän skjuts-lega af 24 skillingar per mil å landet samt 28 skillingar från städerna för hvarje häst bestämmas. u 3 :o. Genom förändrad reglering af nämndemäns skjutsnings-skyldighet.
Jag hade annars trott, att sådana motioner ej borde framkomma; men då det skett, anhåller jag, att detta anförande må få åtfölja. Jag hade icke väntat en motion af den art som den ifrågavarande af eii man, som, synnerligen vid sista riksdagen, visade sig så allvarligt sinnad. R. o. Ad. beslöt, alt detta yttrande skulle till Ridd.- Utsk. åtfölja den förut i dag beslutade remissen af Gr. Gyldenstolpes motion. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Särskildt protocoll, hållet hos H. R. o. Ad. den 18 Augusti 1834- Sedan Ridd.secret., såsom jäfvig, afträd t, och undertecknad, på tillsägelse af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., emottagit prof.föringen, företogs till pröfning Ridd.Utskfs d. i5 i denna månad e. m. på bordet lagda memor., i anledning af väckt fråga om upphäfvande af förbudet mot Ridd.secret.- befattningens förening med embete i statens tjenst m. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, föreslog, alt, då memor. omfattar tvenne särskilda ämnen, föredragningen måtte ske punktvis; hvilket bifölls. Första punkten: ang:de Hr von Troils, Emil, motion om upphäfvande af det i i Art. i3 § af nu gäl - Den 18 Augusti. lande instruetion för Ridd.direct. intagna förbud mot R i d d. s e c r e t.-b efattnipgeus förening m e d e mb e t e i statens tjenst. Frih. Ehrenborgh, Casper Willi.: Utskrs betänk, innefattar 2:ne afdelningar. Den första ar af den beskaffenhet, att om nemi. R. o. Ad. med afslag å betänk, bifaller, att Ridd.secret. får innehafva annan tjenst på stat, kommer den andra punkten att förfalla.
Relativt till hemmantal och folkmängd hålles mindre antal hästar uti de sydliga Irakterne af Westergöthland, än annorstädes i landskapet, hvilket åter är följd af hemmanens inskränktare fodertillgångar; men uti vissa trakter af Länets norra del, der fodertillgångarne äro ymniga, kunde hästafveln ökas och utbildas till näringsgren, om hingstar af ädlare och goda slag funnos till racernas upphjelpande. Under dessa år hafva endast tvenne sådana hingstar funnits stationerade härstädes, deraf en från Strömsholm, tillhörande Kronan, och den andra tillhörig Hushållnings-Sällskapet. Emellertid försäljas ifrån Dahlsland årligen 2 till 300 föl, som vanligen inköpas af allmogen uti Westergöthland och Bohus Län. Fårafveln är i det hela icke obetydlig. De får, som af allmogen uppdragas för eget behof till föda och beklädnad eller ock till afsalu, äro merendels grofulliga af Svenskt eller blandadt slag. Finulliga, ursprungligen af Tysk eller Spansk race, underhållas äfven hos en del ståndspersoner, men schäferi linnés endast vid Nohlhaga i Kullings härad lör 250 får af electoral-race. Getter finnas ännu i bergsoch skogstrakterne inom de mest nordliga och mest sydliga delarne af Länet; men för öfrigt äro dessa kreatur afskaffade såsom skadedjur i den mån jordbruket vunnit förkofran. Svin uppfödas till betydlig mängd uti de seminanta delarne af Länet; och äfven annorstädes för husbehof. Deraf träffas på somliga ställen goda racer. Af fjäderfä finnas i allmänhet gäss och höns. Gåsafveln är icke obetydlig på södra Dahlsland och å slättbygden af Westergöthland, utan lemnar årligen öfverskott till afsalu. Att boskapsafvel tilltagit öfver hufvud, om icke fullkomligen i bredd med jordbruket, åtminstone betydligt, visar sig af alla förhållanden och är äfven naturligt, då dessa näringar hafva på hvarannan en beständig vexelverkan, så att den enas förkofran gifver medel vid handen till den andras.
Öfriga Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. ir Öfriga i denna § förekommande stadganden äro hemtade från nu gällande författnings 6:te §. Der har hittills äfven varit stadgadt, att »Konsistoriernas fullmagter å pastorat böra, i stället (ör Kansli-geluhren, beläggas med stämpladt papper till följande belopp, nemligen: för l:sta klassens pastorat 12: Dessa bestämmelser hafva tillkommit i sammanhang med 1834 års ofvanomförmälda lönereglering för Kongl. Maj:ts Kansli och lära hafva sin grund i dittills existerande häfd, enligt hvilken, vid tillsättning af konsistoriela pastorat, motsvarande sportel-afgifter blifvit de utnämnde affordrade och Ecklesiastik-expeditionen tillsände. Ostridigt är det i hög grad oegentligt, att en af sådan anledning tillkommen extra afgift skall fortfarande erläggas för de kyrkoherdefullraagter, som al konsistorierna utfärdas, och hvilka dessutom enligt Kongl, cirkuläret af den 31 Oktober 1831 äro underkastade särskild lösen. Och enär i öfrigt den årliga inkomst af stämpel-papper, som till följd deraf kan vara att påräkna, inskränker sig till ett föga betydligt belopp, har, under förutsättning alt hvad här ofvan om upphörande af den särskilda mot fordna kansli-gebiihren svarande stämpelafgiften för Kongl, fullmagter föreslagits, varder al Rikets Ständer bifallet, berörde stadgande om additionela afgifter för konsistoriela kvrkoherde-fullmagter jemväl ur den föreslagna nya författningen uteslutits; hvilket Utskottet vördsamt till Rikets Ständers godkännande hemställer, .§ 5. I afseende på stämpeln å domar, utslag, resolutioner och andra handlingar, som utfärdas af domstolar, embetsverk och myndigheter, äfvensom å handlingar, som dit inlemnas och der företes, har Utskottet i allmänhet bibehållit den indelning af embetsverken, hvilken förekommer i § 4 (pag. 5) uti nu gällande författning, endast med tillägg under andra afdelningen af Telegrafoch Skogs-styrelserne.
Om någon Stockholms större handlande blifvit rådfrågad i detta mål, är jag öfvertygad alt angelägenheten, nödvändigheten och nyttan af denna farled skulle hafva blifvit vitsordade, om den blefve försatt i det skick, alt to ä 12 fots djupgående fartyg der kunde passera. Då jag gjorde min motion uti i fråga var. ämne, begärde jag remiss deraf både lill Stalsoch EkomEtsktn; hvarföre den blifvit behandlad ensamt af förstnämnda Ulsk. känner jag icke, men då detta betänk, blifvit åter1 emit teradt, anhåller jagalt denna motion måtte blifva behandlad gemensamt af Statsoch Ekon.Utsktn. Frih. Söderling: StatsUtsk har ansel t sig förhindradt att tillstyrka något anslag till anläggandet af en hamn vid Wadstena, oell såsom skäl derföre anfört, att afseende borde fästas ”på den mindre handelsrörelse, som i Wadstena äger rum.” Jag lian icke för min del, tili följe af den kännedom, som jag tror mig om förhållandena i denna del hafva inhemlat, antaga detta skäl. Betraktar man Wadstena stads läge, så finner man deri vara i en medelpunkt af Rikets fruktbarare provinser. Handeln har redan der fått en ståndpunkt, som, till följe af handelns egna natur att qvarstanna, der den t rädt i verksamhet, torde fortvara, särdeles då den utgöres af ett slags byteshandel, hvilket nu är händelsen, uppkommen emellan bergslagsorter och sjöstäder å ena sidan och jordbrukande orter å den andra. Ej nog härmed : Wadstena kan äfven lil fva en nederlagsort för handeln på Götha-canal. Elt eller annat upplagsställe på den långa canalsträckan måste Den 28 November f. m. 399 alltid för händelö vara välkommet, särdeles höstetiden, då canalfarten kan hastigt ufbrylas af tidigt inträffad kallare väderlek. Vidare har Utsk. fäslat sig vid utgifterna, hvilka möjligen ej skulle komma att svara mot fördelarna.
Att undersökning efter olof igen infördt gods i annan enskild persons boningsrum , hus eller gärd än de förenämnde, ej vare tillåten, så framt Undersökningsmannen icke gitter bevisa, att sådant gods der inkommit, inom de beslagsförrättningen näst föregående 48 timmar. Delta är för närvarande stadgadt i afseende på öppna salubodar och magazin. Jagbar icke velat föreslå ett fullkomligt undantag af enskildte personers boningsrum5 men Den 12 Januari i f. m. deremot trott mig born fästa det vilkor dervid, att de förbudna varorne inom 48 timmar förut skolat vara dit inkomna, för att kunna i beslag tagas. Du, med detta vilkor, slik visitation sällan eller aldrig kan Åstadkommas, synes det ömtåliga afseende, husfriden påkallar, vara iakttagit. 4:o Att, utan afseende pä en varas högre eller lägre värde, lion må vara beslag af behörig Undersökningsman underliastad och såsom förbruten ansesj då hon är olof igen i Landet införd eller derifrån olof igen utföres. Detta är en ny föreskrift, som hvarken finnes i Författningar eller i Utskottets förslag. Detta stadgande är emedlertid högst nödigt, emedan det ligger lika stor moralisk förbrytelse i att undanstjäla Staten tullafgiften, antingen varan är af högre eller mindre värde. Dessutom försätter delta stadgande Tjenslemannens skyldighet i ett bestämdt och klart förhållande, då han endast har att tillse, om förbrytelse emot författningarne är begången, utan att, som nu, tillika behöfva gissa till, huru mycket varan kati vara värd. 5:o Att intet ansvar bör träffa behörig Under sökningsman , om han, vid efterspaning af olo/ligen införde varor, ej träffar beslag underkastadt gods, eller om det - Den 11 Januarii f. m. 97 detsamma är af ringare wirde, enär hail vid förrättningen sig lagligen förhållit. 6:0 Att Resande, som endast föra egne hläder och persedlar', ej äro visitation underkastade , Utom vid tullplats.
I anledning af Revisorernes yttrande, att åtskilliga uppgifter för år 1841 icke kunnat meddelas, i saknad af Styrelsens underdåniga Berättelse om fångvården i Riket berörde år, får Styrelsen, jemte underdånigerinran, att den Berättelse, som till ledning vid Revisorernes arbete, bör afgifvas, för håda åren kommit dem tillhanda, i afseende på dröjsmålet med den underdåniga Årsberättelsens aflemnande, i underdånighet åberopa hvad Styrelsen härom anför i nämnde underdåniga Berättelse, sorn nu oförtöfvadt till Eders Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Uti det, under den 19 sistlidne April, särskilt i nåder remitterade Utdrag af Rikets Ständers Revisorers Berättelse är omförmäldt, att under ifrågavarande tvenne år blifvit af anslaget till fångars skjuts och underhåll, genom Kongl. Brefven den 10 Juli 1840 och den 28 Augusti 1841, anordnade, utom lönerna, gratifikationer för åren 1838 och 1839 till åtskilliga tjenstemän hos Styrelsen med tillsammans 1,000 R:dr, samt att t. f. Sekreteraren hos Styrelsen, utom innehafvande kanslistlön, under den 17 Oktober 1840, fått sig i nåder tillagdt ett arfvode af 333 R:dr 16 sk. B:ko, hvilken ersättning synts Revisorerne hafva bordt utgå af Sekreterarelönen.