Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säg, att det MARIE. Jag har ingen häller, fröken... SIGRID. krossa mig. Han sade ju det, när han nyss ville fria till mig. WOLFF. Det är pastorn, som skickat hit Marie. Han vill Presten? TREDJE AKTEN SIGRID. i Marie det här. Ja, ja, Gustaf, han vill skilja oss åt! Han har satt WOLFF. Ah... Är ni köpt, kvinna? MARIE, skriker till. Köpt Ja, af er! SIGRID, gömmer ansigtet mot Wolffs axel. Se, hur hon ser på dig! Bort! Bort! WOLFF. Sigrid, jag skall nog reda mig, jag skall nog reda mig! Det är presten, som stält till det här. Åh, vänta TRETTONDE SCENEN DE FÖRRA. FRU GERMAN. KRISTOFER. PASTORN. Kristofer kommer ut, tvärstannar och ser ett ögonblick på dem. KRISTOFER. Du, Wolff! WOLFF. bara du låter mig tala! SIGRID. Låt mig tala, Kristofer. Jag skall nog reda mig, dig, mamma, oss alla... Kristofer, Marie ljuger. Hon vill oss ondt.. Mig, VÄRFLOD KRISTOFER. Hvad är det, Marie? Gå er väg. Marie går uppåt. Fru German och PASTORN komma ut. Det ringer till vänster. Pastorn går ut till vänster. KRISTOFER, går fram mot Wolff. Du, Wolff! FRU GERMAN. Hvad är allt det här? SIGRID, utbryter, och kastar sig i moderns armar. Det är sant! Mamma, mamma, hjälp mig! FRU GERMAN. Vet du allt Sigrid, mitt barn... Kom! Hon för Sigrid in i hennes rum. KRISTOFER, för Marie in i fru Germans rum. syster, jag försvarade. Gå in där, Marie. Och gråt inte... Det var min FJORTONDE SCENEN KRISTOFER. WOLFF. CHARLOTTE. PASTORN. Charlotte kommer från vänster följd af PASTORN. CHARLOTTE, gladt. God afton. Hvad ni ha mörkt!
För en detaljerad kännedom i statistiskt afseende är fortgången af socknekarteverket af mycken vigt, men då, efter nu gällande författningar, upprättandet af socknekartor är som en skyldighet ålagd Landtmätare utan fullt motsvarande ersättning, kan man icke hoppas socknekarteverkets fullbordan förr än under en ganska lång 4 tidsperiod Det vore således önskeligt, att detta angelägna verk kunde blifva fortskyndadt genom anslag af erforderliga medel dertill; men för den säkerhet och pålitlighet som med socknekartor och socknebeskrifningar åsyftas, och hvarförutan de icke ens kunna anses dugliga, torde äfven, efter min underdåniga tanka, vara nödigt, att socknekarteverket inom hvardera Länet ställdes under speciel ledning och inseende af en dertill utsedd kunnig Landtmätare. Man kan icke hos alla LandtmäteriAuskultanter och unga Landtmätare, som, för vinnande af kompetens till KommissionsLandtmätare-tjenst, erhålla anvisning på stad eller socken för att deröfver författa karta och beskrifning, förutsätta tillräcklig kunskap, erfarenhet, noggranhet och omdöme för ett så vigtigt arbetes utförande; och äfven för vice Kommissions-Landtmälare och de äldre Landtmätare, som förut icke lagt hand vid socknekartors och beskrifningars upprättande, kunde råd och speciella anvisningar icke vara alldeles öfverflödiga. Den kontroll öfver socknekartors och beskrifningars duglighet, som enligt nu gällande författningar äger rum, synes mig icke heller vara tillräcklig utan socknekarteverkets ledning af någon kunnig hufvudman i Länet. Hvad särskildt beträffar städerna torde här böra anmärkas, att utom ofvanberörde karta öfver Sala stad, i sammanhang med karta öfver Sala socken, special-kartor öfver städerna Westerås, Köping och Arboga jemte deras områden numera blifvit, enligt de föreskrifter Kommittéen för utredande af grunderne för städernes beskattning lemnat, upprättade och af trycket utfärdade, så att special-kartor öfver samtlige städerne i Länet finnas att tillgå, innefattande rätt intressanta upplysningar.
N:o 37, arigtde upphäfvande al' K. br. d. 20 Sept. 17S6; N:o 38, ang:de ändring af 8 § i K. förordn. om kyrkoråd d. 29 Sept. 1843; N:o 39, ang:de lag för acticbolag; N:o 40, ang:de förmånsrätt för förskott, lemnadt å varor, som blifvit till försäljning einottagne; N:o 41, ang:de förändring af sladgandena uti 17 cap. 2 § Rätteg.b:n samt K. förklaringen d. 15 Oct. 1810; N:o 42, ang:de Bankens capitalöfverskott eller grundfond samt sättet för användande af räntevinsterne; N:o 43, angtde Bankens låneoch creditivrörelse; N:o 44, ang:de sedelutgifningen samt Bankens metalliska cassa; N:o 45, angtde Bancofullmäkliges berättigande att uppköpa och försälja vexlar; samt N:o 46, ang:de nedsättning i summa appellabilis vid rådslufvurätten i Fahlun. Förediogs StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagde mern. N:o 313, med förslag till ytterligare stadganden i det nya reglementet för Riksg.cont. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag hemställer, om icke föredragningen nu, likasom tillförene, då sådana långa betänk. som detta förevarit, kunde få tillgå så, alt man blott uppnämner §§:s nummer, då den, som vill göra anmärkntr, får tillfälle att framställa dem. R. o. Ad. biföll, att detta mern., i den ordning Hr von Hartmansdorff föreslagit, linge förekomma till afgörande, hvarefter, sedan vid §§:nes uppnämnande ingen anmärkn. blifvit gjord, R. o. Ad. biföll ifrägavar. mern. jemte det dervid fogade förslag. Vid föredragning af Slatsl)tsk:s i gårdagens plenum på bordel lagda mern.
Två Möten. Läsaren erinrar sig måhända en ung personlighet, som i dopet, af sin far trädgårdsmästaren, hade erhållit namnet Petrus och efter en tjugoårig lefnadsbana uppstigit till värdigheten af ridknekt hos herr Gustaf Drake på Sjövik. Detta var likväl ej den enda värdighet, han vid så unga år uppnått. Han hade en annan, öfver hvilken han hade ännu större skäl att yfvas, nämligen värdigheten af trolofvad till ingen mindre person än friherrinnan Skyttes ärbara kammarjungfru, den näpna Johanna. Kärleken har en märkvärdig förmåga att hastigt omskapa menniskor. Petrus hade hitintills af alla, som kände honom, sig sjelf inberäknad, varit ansedd för en odygdig pojkslyngel, hvars tankar och uppsåt endast voro riktade på upptåg och skälmstycken. Fadren ville i början lära honom sitt yrke och hafva honom till nyttigt biträde i trädgården, men slutet på de ständigt förnyade lärokurserna blef det, att han, i sällskap med hönsen och gässen, såsom ett farligt skadedjur blef utjagad ur trädgården, ty han tyckte mer om att hoppa jemfota öfver rabatterna, än vattna dem, mer om att klättra i träden och äta frukt än gå omkring med saxen och ansa häckarne. Den enda gång, han någonsin var sin far till nytta, var, då han på dennes uppmaning förfärdigade en fågelskrämma och uppsatte denna i ärtlandet; men fågelskrämman hade han försett med ett hufvud, utskuret af en rofva och så förvånande likt den gamle portvaktarens hedervärda ansigte, att alla förbigående igenkände likheten och skrattade på gubbens bekostnad. När dertill kom, att Petrus en gång blandat prustrot i portvaktarens snus och en annan gång antändt blånorna för hans hustru, när denna somnat vid sin spinnrock, så må man ej förtänka gubben, att hans hand hade stark dragningskraft till Petri blonda lockar och hans fot en sällsam benägenhet att sammanstöta med en viss del af Petri frånsida, hvarje gång denne måste taga sin väg genom stora porthvalfvet.
Till sivar hära, hafwa Herrar Fullmägtige anfört, att Herrar Fullmägtige ansett det kunna hafwa nog widsträkta följder, att stadga något allmänt beslut, som ä ena sidan stolat binda Contoiret, och ä den andra bliswa ett rättesnöre för alla, hwilka kunde hafwa speeulation pä Läns Uplagande uti Contoiret, dä afsigken icke war, att göra Contoiret till hwad man egentligen kallar ett Utlänings.werk; hwarföre Herrar Fullmägtige funnit tiliräckeligt, att dä nägon om Läns erhållande sig anmälde, sädant borde ankomma pä särskild pröfning; och wore wäl de första Länen tillfällige, i sä matto, att någon skulle göra början, sedan anledning gifwitS dertill, att penningar kunde i Contoiret, emot ränta och goda hypothequer fäs, men att Län wisierligen wille erhällas af siere, än Contoiret dermed kunde betjena; äfwen som egenteliga stäket, hwarföre uilaningarne icke kommit att kungöras, stall hafwa warit det, att utlänings-systemet aldrig kunnat anses annorlunda, än säsom tillfälligt: och det äfwen stokat wara betänkeligt, att salunda offenteligen förklara Contoiret för ett allmänt Utläningswerk. Dä utlåning af Contoireks medel wsr en aldeles ny och omanlig Operation, hade SkatsUtstottet med all anledning förwäntat, att uti Herrar Fnllmägtiges Protokoll fimnr förwarade och omständligen utredde de skäl, hwilka föranlätit Herrar Fullmägtige att deruti inga; och att åtminstone sielfwa hufwudfrägan: om, och huruwida utläningar borde tilläkas samt med hwad wilker, stokat afgöras innan Den 18 November. 9" innan något Län kommit i fräga att ifrån Contoi, ret mgifwas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, och då understöd af allmänna medel utgör vilkoret för verkställigheten af detta allmänt nyttiga företag, hvilket eljest, i anseende till bristande tillgångar och svårigheten att på enskild väg, och utan allt för stora uppoffringar, anskaffa erforderliga medel, sannolikt måste förfalla, och med visshet, för obestämd tid, uppskjutas och fördröjas, tar jag mig friheten vördsamt hemställa och föreslå: det täcktes Rikets Höglofl. Ständer anvisa en summa af 150,000 R:dr R:mt att såsom lån, på nu gällande bestämmelser i afseende på vilkoren för åtnjutandet af statsbidrag till allmänna arbetsföretag, eller 4 procents ränta och 4 procents amortering å kapitalet för året beviljas och utgå till Tysslinge sjösänknings-bolag. Om remiss häraf till Höglofl. Stats-Utskottet får jag slutligen i ödmjukhet anhålla. Stockholm den 12 November 1862. E. M. Tegnér. Af Doktor G. W. Gumselius: Om riksdags-utgijtemas utgående från Rilcsgälds-kontoret och om ersättning till Herr Landtman. Rolken och Henmar Talmän för riksdag.^kostnader. Jag ber få fästa uppmärksamheten på en fråga, sorn är af natur att vid hvarje riksdags början återkomma, nemligen den om riksdagskostnaderna. Dessa hafva under sistförflutna riksdagar direkte utgått från Riksgälds-kontoret, hvilken anordning, äfven för den innevarande, torde böra bibehållas. Jag får derföre vördsammast föreslå, att Stats-Utskottet måtte anmodas inkomma med förslag, angående dessa kostnaders bestridande af nämnde verk i likhet med hvad tillförene i detta hänseende egt rum, och torde Stats-Utskottet derjemte få sig uppdraget att i sammanhang dermed göra hos Ständerna framställning om en efter nuvarande tidsförhållanden lämpad skälig ersättning för Riksdagsutgifter åt Herr Grefven och Landtmarskalken samt Riks-Ståndens öfriga Herrar Talmän. Stockholm den 12 November 1862. Gr. W. Gumcelius. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Komminister A. E. Afzelius:
Men 107 §:n innefattar icke något annat, än att då Utsk. funnit alt Statsrådets ledamöter i sina rådslag icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Statssecreterare icke visat nit, skicklighet och drift, så äger Utsk. att sådant anmäla för Ständerna. Nåväl! hvarifrån har Utsk. inhemtat, att en sådan anmälan skall ske genom uppräkning af alla punkterna, af hvilka, om man läser deni, man finner att man skall komma att öfverlägga om Regeringens åtgärder rörtde enskilda personers och corporationers förhållanden ? Dessa olagligheter måste man nu, sedan målet ar inom Utsk. utageradt, afhjelpa; och Ständerne hufva i sådant full icke annat att göra än att fullgöra hvad lagen bjuder, nemi. att då Utsk. förklarat, att det anser rådgifvarne i de 72 anmärkn:s-punkterna icke hafva iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, tillhör det Ständerna att besluta, 0111 de finna Rikets väl kräfva alt hos Konungen begära entledigande af de rådgifvare, som Konuu - Den i Juli e. m. •'9 gen ännu äger qvar af dem, emot hvilka anmärkn:r blifvit gjorda. Desse liro Frihrne Stjerneld och Lagerbjelke samt Statsrådet Ihre. En talare på f. m., sjelf ledamot af Const.- Utsk. Hr Cederschjöld, har önskat, alt delta betänk, borde, såsom varande ett oformligt opus, till Utsk. återremitteras, med den anmiirkn. bland annat, att Utsk. borde föreslå hvad Ständerne i anledn. deraf borde besluta, samt som grund för sitt påstående åberopat 56 §:n Reg.Frn, sorn förbjuder Ständerna alt med förändringar afgöra ett Utsk:s betänk, första gången det förekommer.
Embetsmännen äro på sina embetsrum, Köpmännen på sina contoir eller beursen, Ollicerarne på vakt eller exercice. Inga andra skulle då troligen hitkomma än de, som ej hafva någon syssla att förrätta eller någon post att expediera. Det är följagteligen troligt, att ej särdeles många åhörare skulle infinna sig, utom då personligbeter eller partisaker förekomma, eller sådane som äro på modet för dagen, eller med ett ord såkallade intressanta saker. — Det skulle ofelbart gå med åhörarnes talrikhet deruppe, såsom med ledamöternas bär nere. Vid vanliga tillfällen, såsom i dag, eller till och med då Bevillningsförordningen förevar, äro bänkarne tämmeligen glest besatta; men vid de såkallade intressanta sakerna fullt upptagna. I förra händelsen skulle den nuvarande Läktaren troligen icke blifva full, och vid de sednare skulle ett tredubbel!; utrymme icke förslå. Om vi likväl på förband utvidgade Läktaren, i förväntan på många åhörare, och de i allmänhet blifva få; så vore det något barmligt. I afseende på utdelningen af bil 1 jetter tror jag, att, om man skulle lemna dem åt den förstkommande, skulle det vid intressanta Den i April f. ra. 45 saker blifva trängsel, såsom då man täflar om biljetter till ett annat nöje. Det skulle då behöfvas vakt, för att skydda Fiscalen, eller den tjensteman, som besörjde utdelningen. Det kunde hända, att den lägre folkhopen först sloges om våra biljetter, och sedan sålde dem, såsom det ofta sker vid de tillfällen, då inträdeskort utdelas. Jag tror, att vi ej böra föranleda dylika uppträden. I afseende på formfrågan får jag instämma med Grefve Posse. Det är endast straffbestämmelserne, som, efter min mening, böra gå till Lagutskottet; det öfriga deremot till RiddarhusUtskoltet. Stadganderne derom kunna sedan införas livar Ridderskapet och Adeln behagar, och under hvilken benämning som liä 1 dst.
M inortal, eller Diclam.-n lili Piokocollct, hwilket ma Ständers bestut ärsölja. Lag samma marc dä »ägo» remiss gäc stan Riks - Ständ till Utskott, eller urlätande frän Utskott st?! Mks-Sränd; kunnandes dock ej i »ägot sall ustätcmre eller l estrik genom enskild LedamolS eller niinoritckens protest eller reservaston nppehällas. Af . Protocolls Utdragen böra altio syra exemplar ut>krist mas, as hwilka de trenne afgä till Medständen för att'derstädes qwarblifwa, och dec fjerde eller sä kallad löpare, kringsändes, päleknas i hwarje Ständ af Secrercro-ren, samt stadnar siuteljgen hos Ridderskapet och Adeln, för att i T st; Archiv för ma ras. Dessutom bör, enär mälet något lltskvkt angar, ett exemplar Detsamma äfwen meddelas. Ständen mä jämwäl, i de fall Dem lämpcligt synes, gcnom utskickade Deputationer, sine bestux hmarandra tillkännagifwa; dock bör ProtoeoltScklkdragct derom, ester i händelse sakens wigt fordrar en sädan skyndsamhet, arr det ej medhinncS, en af StändclS Secreterare behörigen patrkNåd a!s?rifk as den proposition, som bestntct grundat, astid tillika åtfölja, och af Ordföranden för Deputation, i de andre Sländen högt upläsa. §. 59- Alla hos Riks-Sländen hällne Protoc-ll skola sä tidigt ffe kan, genom trycket utgifwas till deras fullständiga innchäll, med undantag blott af sädant, , - > ' . so>u 8io DeN iz December. som -Ståndens enststda oeconomie beträffar.
Deputerade hafva vidare anmält, att sedan vid 1817 och 1818 årens Riksdag uppgifvet blifvit, hvad, med föranledande af deras Instruetion var tillgjordt, i afseende på den generelle tillsynen å Krigsfonds-medlens uppbörd och disposition m. m. och att af de då inkomne redogörelser, som funnits med utmärkt ordning och grannlagenhet uppgjorde, fullständigt verificerade samt på det mest ojäfaktiga sätt vitsordat det nit Stats-Utskottets Betänkanden. 687 och den sorgfällighet, hvarmed Krigsfonden blifvit förvaltad; så hafva Deputerade, efter jemväl erhållen del af den generelle Krigsfondens Räkning, medelst en allmän granskning af alla KrigsfondsRäkningarne, gjort sig försäkrade om vigtig heten af Krigsfondens generelle uppbörd och redovisning och icke funnit anledning i hufvudsakelig måtto göra någon ändring, uti den af Deputerade vid deras Berättelse sista Riksdag belagde calcul, som, efter gjordt öfverslag, antagit Krigsfonden till 29,791,212 R:dr 8 sk. 9 r:st. B:co; Och Sedan Deputerade äfven funnit alla de uti dessa räkningar, till de hufvudsakeligasteKrigsadministrationerne, afförde Summor behörigen upptagne, är till större visshet och tydlighet Berättelsen vidfogadt ett gcnerelt öfverslag, utvisande, att Rustnings-kostnaderne blifvit sålunda uti särskilde Krigsräkenskaperne upptagne och fullständigt redoviste att: 688 Stats-Utskottets Betänkanden. 1:0 I och för Kustbevakningen och Hamnstängningen, åtgått åren 1810 och 1811 • . » . • 880,902:23. Och således 31,828 R:dr 4o sk. 8 r:st, mera än Deputerade i öfverslaget till förra Riksdagen calculationsvis beräknat - Stats-Utskottets Betänkan den. 6gg räknat; förmälandes
Uppläst hos Ridd. och Adeln den 9 Juli,. Prest - Ständer den 9 Borgare-Ständet d. 9 Bonde-Ständet den 9 Stormägtigste Allernädigste Lonung! benoni Riksens Ständers Justitie Ombudsmans afgiine Embers - Berättelse, har Riksens Ständers uppmärksamhet blifwit fastad pä billigheten af ett serskildt stadgande för Lösen af Grawations - bcwis, de der, såsom förenade med ett större beswär och answar för Domaren, icke skäligen kunna mncbegripaS under den af Kongl. Maj:t utfärdade Eppedi. tions-Tara af den 27 Maji 1801. Riksens Ständer hafwa derföre till framtida iakttagande fasistält. Lösen för GrawationS, bewis ma uppbäras: Osmer Egendom af ett helt mantal och derunder » R:dr 32 tz. Öf - !244 Den 9 JulikT Öfwer Egendom af ett till och med tre mantal z R:dr 16 si. Öfwer Egendom af ännu flere mant. Samt öfwer hwarje Hus och Tomt i Staden under ett Nummer z R-dr »6 si. En lika beräkning af lösen bör äfwen aga rum, da GramationS-demis fran Kongl. Hof, Natternas Ärchiv utfärda. Hwilket beflut Rikfens Ständer härmed fa Eder Kongl. Mant kill pröfning och stadfästelse i underdånighet underställa. Riksens Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adcln ben 9 Juli?. Prest-Ständet den 9 - Borgare-Ständet d> 9 » Bondc-Ttändet d. 9 Gtsrmägtigste Zlllernädigste
Jernmalms-brytningen har bedrifvits, inom Nora och Lindes Bergmästaredöme, vid DahlkarIsberget, Persbytte-fältet, Åsboberget, Mossaberget och Strossa, samt inom Nya Kopparbergs Bergmästare-Distrikt, på Lombergs, Svartviks, Salbobergs och Qviddbergs m. fl. andra fält inom båda Distrikten, allt efter som tillfälle erbjudit sig till en lönande afsättning å malmen; och anses medelbeloppet af malmuppfodringen årligen hafva utgjort: i Nora Bergslag 121,704 Skeppd. i Lindes och Ramsbergs 47,819 i Lekebergs r . 13,703 i Lerbäcks 1,870 och i Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Hälleforss Bergslager 36,146 eller tillsammans 221,242 Skeppd. Och sålunda 21,767 Skeppd utöfver det belopp, hvartill medeltalet af jernmalm-brytningen i Länets Bergslags-orler under nästföregående fem år blifvit heräknadt. 11 Det i 1833 års Berättelse omförmäldte försök, att å nyo upptaga Malmhöjde grufvor i Carlskoga Bergslag, har åter afstannat, enär dels vattenkraft till konsternas bedrifvande saknats och dels malmens medförande oart icke kunnat fullt öfvervinnas; och komma troligen dessa grufvor numera att förblifva i ödesmål, intill dess rostnings-methoderna vunnit en ännu saknad fulländning. Tackjerns-tillverkningen skattas i medeltal årligen: uti Nora Bergslag till 33,170 Skeppd. i Lindes och Ramsbergs 27,410 i Lekebergs Bergslag samt en del af Carlskoga Bergsfögderi 16,932 i Lerbäcks Bergsfögderi : 7,350 i den till Wermlands Bergmäslaredöme hörande del af Carlskoga Bergslag . 16,989 samt i Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Hälleforss Bergslager till 44,593 eller tillhopa 146,444 Skeppd. Vid jemförelse med föregående Berättelser, värdes Eders Kongl.
Kummelnäs fabrik å Wermdön, der ättika, mergel och salpetersyra tillverkas för omkring 2,000 R:dr Banko. Mölna färgstoftsfabrik å Litlingön, der årligen förmalas 400 skeppa! bresilja och 200 tunnor krita, tillsammans i värde beräknat till 5,533 R:dr 16 sk. Banko. Nyforss pappersbruk i Tyresö socken, der tillverkningen af takpapper under sednare åren varit ganska betydlig; samt 11 Norrtelje gevärsfaktori, der gevärstillverkningen dock numera blifvit mycket nedsatt, så alt under ifrågavarande fern år endast 6,1-00 st. gevär blifvit levererade. År 1836 anlades af ett bolag vid Ålsten i Bromma socken en fabrik för beredande af animalisk gödsel. Detta och följande året tillverkades der, med en arbetspersonal af omkring 40 personer, 15,000 tunnor, till ett värde af omkring 17,500 R:dr Banko, men i anseende till förminskad afsättning upphörde detta bolag vid 1837 års slut med all vidare tillverkning, hvarpå inventarierne blefvo försålde till ett nytt bolag, som åter satt fabriken i gång. Flere läderberedningsverk finnas såsom vid Tomteboda och Åhlkistan i Solna socken, vid Äppelviken i Bromma socken, vid Liljeholmen i Brännkyrka socken, vid Hamra i Närtuna socken, samt vid Lenalund i Fasterna socken. Vid Sundbyberg i Bromma socken är ett vaxblekeri. Ett vid lägenheten Wargtorpet eller Jerfva i Solna socken inrättadt Kattunstryckeri, tillika med väfverifabrik, appreturverk och'kemiskt blekeri har numera nedbrunnit. Åhle mekaniska bomullsspinneri i Tveta socken nedlades 1836, då verket bortfördes. Klädesfabriken vid Charlottendahl i Brännkyrka socken har blifvit flyttad till Korrektionshuset å Långholmen. Vid Liljeholmen i Brännkyrka socken anlades 1836 ett sockerbruk, hvarest under nio månaders tid tillverkades 85,700 U. socker, men sedermera har verket blifvit nedlagt och alla inventarierne bortförde. En vid Waldemarsudde å Kongl.
Al sådane skäl och då den rättighet, som Kongl. Theatern nu åtnjuter att, med andras uteslutande, i hufvudstaden gifva offentliga skådespel, icke tyckes vara förenlig med våra samhälls-institutioner, hvilka icke lägga några andra hinder i vägen-för en fri utöfning af hvilken skön konst sora helst, än de, sora påkallas af omsorgen för ordningens och sedlighetens bevarande, får Utskottet, äfven i enlighet med Grundlagens 60 §» tillstyrka, att Rikets Högloft. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att inrättandet af enskilda Theatrar i hufvudstaden måtte tillåtas, under iagttagande af de reglementariska föreskrifter, Kongl. Maj:t kan finna lämpligt bestämma. Då genom Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 31 October 1829, det blifvit förklaradt, att skådespels uppförande i städerne utom Stockholm, 'Allm, Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N\o 83.] 15 icke i allmänhet är förbjudet, utan att det ankommer på vederbörand« auctoriteter att, så vidt binder af Författningar eller andre omständigheter på något serskildt ställe icke förekomma, dertill lemna tillstånd; samt Utakottet anser en vidsträcktare tillåtelse att i landsorterne gifva skådespel, 8n sålunda är medgifven, icke vara tjenlig, och klagan ej eller försports öfver någre af vederbörande auctoriteter lagde hinder uti detta hänseende; «å anser Utskottet sig böra tillstyrka, att hvad i nämnde hänseende är föreskrifvet, måtte oförändradt bibehållas. Men om rättighet att i lmfvudstadan uppföra skådespel åt enskilda varder medgifven, tror Utskottet det vara af högsta vigt, alt sådane skådespel ej må få uppföras, som endast gifva näring åt lättsinnigheten, och arn mot sedligheten stridande, eller sorn leda till ett motsatt ändamål mot det, för hvilket Utskottet anser Theatern vara nyttig, likasom Utskottet föreställer sig förebyggandet deraf vara af lika vigt, hvad landsorterne betra Ilar. Här synes