Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Störst är och blir likväl orättvisan, när, efter ett allmänt fastställande, creditmyntet sent eller snart reduceras. Herr Grefve Mörner åberopar Struen* $ée, såsom den der ogillar det af Konung Frédrik utgifna allmänna Moratorium. Om jag icke irrar mig, så följer genast efter den »trophé hos Struensée, sorn Herr Grefven uppläste, en annan, i hvilken Struensée förklarar, att ehuru ett Moratorium är en utväg, som principen ogillar, återstod likväl i sakernas dåvarande skick ingen annan utväg att vidtagas. Namna får jag jemväl, att, enär i Tyska Staterna brist på capitaler finnas inom landet, så kunna in - 204 Den 5 Juli. f. m dividerne i angränsande Stater finna långifvare. Sådant är icke foris nilandet här. Hvad Credit-Cassorna beträffar, tror jag dem vara nyttigare för Jordbrukaren än både Discontoch Banco-Lane-Inrättningar. Sluteligen får jag, i anledning af hvad som blifvit anfördt om de politiska förhållandernas mägtiga inflytande pa ingångna handelsförbindelser under den förflutna tiden, förklara min glädje deröfver, att Staten nu ernått verhlig sjelfständighet Med den rättvisa, Friherre Wirsén så öppenhjertigt gjort åt den af mig yttrade tanka, att nya former ej kunna lefva utan genom nya organer, och hvars rigtighet genom den af honom framställda bevisning blifvit satt utom allt tvifvel, skulle jag ej hunna förena de mindre fördelaktiga omdömen , som blifvit fällde om förslaget rörande inrättning af en Stats-oeconomisk Journal, derest ej min framställning af samma Journals ändamål och nytta, i anseende till dess korthet och mindre fullständighet kunnat vara misstydning underkastad. Dermed åsyftas ej annat, ån att meddela Allmänheten kännedom om de Författningar, styrande Magten, såsom oeconomisk Lagstiftare, vidtager; en kännedom , hvars utbredande är af så mycket större nödvändighet, som Landets osconomiska angelägenheter utgöra vigtiga ämnen för Den 5 Juli f. m. 205 Nationens Representanters öfverläggningar vid förefallande Riksmöten.
Jag hemställer nu till Eder Mine Hrr, om ej Linie-skepp äro flytande fästningar, och om således ej äfven Ständerne böra höras då det är fråga om deras raserande. Jag kan försäkra min värde motståndare att jag hyser fullt ut lika mycken aktning och ömhet för de K. prerogativerne som han, men kan ej finna att dessa trädes på något vis för nära i händelse StatsUtsk:s betänk. bifalles. K. M. har uti sin propos. om Statsverkets tillstånd och behof framlagt en plan för Sjö-försvaret lill R. St., och hvartill den skulle tjena om ej meningen vore att R. St. deröfver finge yttra sig, kan jag ej begripa. Min fulla öfvertygelse är att i händelse Sjöförsvars-plan af Ständerne hade blifvit gillad, skulle man ej hafva invändt att Ständerne ej hafva rättighet yttra sig om organisations-planer, och har man Den 26 Juni f. m. 191 rättighet att gilla en plan måste man väl också hafva rätt att ogilla den. Jag anhåller om bifall på StatsUtsk:s betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Med all den upmärksamhet jag kunnat egna Hr Fåhrsei anmärkn. och med all den benägenhet jag har alt förena mig med honom att ej träda Konungens prerogativ för nära, kan jag likväl icke finna att StatsUtsk. i förevar:de fall till något sådant gjort sig skyldigt. Konungen har nemi. lill R. St. hemställt, ^alt, till Linieskepps nedhuggande till Fregatter, till anskaffning af Ang-bogseringsfartyg etc. en viss summa måtte anslås. Dertill, har StatsUtsk. föreslagit Ständerneoatt svara: Linieskeppen anse vi icke böra nedhuggas, anslag till Angbogserings-fartygs byggande icke beviljas, hvaremot vi medgifva det och det och anslå dertill medel. Detta nu föreslagna förfaringssätt öfverensstämmer fullkomligt med hvad R. St. i dylika fall, vid föreg:de riksdagar beslutat; då Konungen äskat anslag till byggande af ett seglande fartyg, eller ett Ångfartyg, eller hvad annat som varit å bane, hafva R.
Preste-St&ndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tilldelande dt vederbörande kommunalstyrelser af ett exemplar utaf Svensk Författningssamling. (Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 43 och Memorial Nio 65.) 8. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att den i Pastors-arkivel varande Svensk Författningssamling mätte ölverlemnas till förvar åt Ordföranden i 20 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, J\:o 47. kommunalnämnden samt att de till kyrkan ankommande författningar, sedan de blifvit upplästa från predikstolen, mätte ullemnas till beinälde Ordförande, som borde för deras vård ansvara. Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer väl, med hänsigt till hvad såväl Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär af den 10 September 1743 som Kongl. Cirkulär-brefvet till konsistorierna af den 2 April 1833 i delta afseende innehålla, funnit, att det exemplar af Svensk Författningssamling, som tillsändes pastor, för att uppläsas i kyrkan, måste anses vara afsedt för kommunens samtlige medlemmars räkning, och att vid sådant förhållande nu gällande föreskrift, att Författningssamlingen skall lörvaras i kyrkan, är lämplig ; men då Rikets Ständer ej kunnat förbise angelägenheten deraf, att Svensk Författningssamling utan tidsutdrägt och särskilda kostnader alltid må vara till hands för kommunens verkställande myndighet, halva Rikets Ständer, med anledning af ofvan omförmälda framställning, funnit sig föranlåtna att hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det E. K. Majit täcktes låta föranstalta derom, alt vederbörande kommunalstyrelser må beredas tillfälle att hädanefter kostnadsfritt erhålla ett exemplar af Svensk Författningssamling. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 April 1866.
För salu af bränvin komma Gästgifverier att, utom den vanliga Bevillningen, erlägga ifrån Sex till och med Femtio R:dr samt tillålne krogar och värdshus* med flere ställen, der spirituösa drycker utminuteras, ifrån och med Tjugu till och med Etthundrade R:dr, efter deras mer och mindre förmonliga rörelse, enligt pröfning af Taxeringsmännen, hvilka ieke allenast må, utan äfven böra, bestämma en högre afgift, än dgn här i allmänhet stadgade, då afsättningen anses vara af den utmärkta betydenhet, att den, jemförelsevis med andra krogar och värdshus, skäligen, fordrar en sådan förhöjning. ... De Gästgifverier, hvilka anses endast såsom skjuts-ombytnings-ställen och, på sådan grund, äro ifrån Bevillning efter 2 ,Art. i Bevillnings-Stadgan fria, erlägga minst 3 R:dr, med rättighet för Taxeringsmännen att denna afgift förhöja. , Den, som vid marknader, Regementsmöten, auctioner och andra sammankomster utöfvar bränvins-minutering med vederbörligt tillstånd, äfvensom Marketentare i Garnisons-orter, bör vid Beredningsoch TaxeringsCoraitéerne åläggas lämplig Bevilinings-afgift i moa af sin rörelse; oeh skola, till upplysning i berörde afseende, de Auctoriteter, sqm lemnat tillståndet, meddela vederbörande Skattskrifvare underrättelse om de personer, som erhållit tillåtelse att rörelse af ifrågavarande beskaffenhet utöfva, 36 §’ .■ En procent af den summa, som genom bränvins-bevillningen inflyter, skall innehållas, och till Kongl. Majrts och Rikets Stats-Contor ingå, för att, enligt hvad af Kongl. Maj:t, efter Pröfning^Comiteens underdåniga förslag, för hvarje Län fastställes, användas till ersättning för det ökade besvär och de kostnader, hvilka med debiteringen och redovisandet af denna Bevillning äro förenade. 3a Bev.-j Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsh:s Utlåtande At:q 8. Fjerde Artikeln.
Jag får åter erindra, att för gulds och silfvers proberande erfordras icke allenast vettenskaplig bildning, utan äfven embetsmanna-ansvarighet; och jag hemställer, om det vore lämpligt uppdraga en sådan befattning åt en guldsmed, sorn sjelf är underkastad controll öf - Den 3o J u 1 i i f. m. i65 ver sin behandling med guld Och silfver, och hvars egen rörelse kan komma i collision med proberings-befattningen. Det är af vigt, att alla tjenstemannavärf ulöfvas under uppsigt af förmän; och jag uppmanar dem, sorn önska Motionens antagande, att visa, huru detta skall till vägabringas, om åtgärden öfverlemnas åt enskild man. Jag underställer äfven, otn Banken bar rättighet alt åt enskild man anförtro en befattning, hvarpå Banken kan lida förluster. I öfrigt vill jag ej motsätta mig återremissen. Herr Munck af Rosensköld _, Eberhard: I det hela är jag af samma mening som Friherre Cederström och Grefve von Rosen, samt önskar återremiss på de af dem anförda skäl, men det sker äfven med afseende å Herr Rosenblads medgifvande, alt emottagande af utländska säkra myntsorter skulle isynnerhet medföra nytta på de södra orterna, som stå i närmare beröring med nästgränsande utrikes länder. Grefve von Rosen: Jag måste säga , att jag ej känner de aparater, som erfordras till conlrollerande af guld och silfver, men jag tror, att de icke äro af annan beskaffenhet, än att de kunna anskaffas i Götheborg, och att anstalten skulle medföra fördel äfven för Banken. Jag säger ej, att den period skall inträffa, som ägt rum, i66 Den 3o J u I i i f. ra. men jag påminner mig åren 1810, 1811 och 1812, då Millioner i silfver hvarje månad öfversändes från Ryssland genom Götheborg till England. Det hade tvifvelsutan varit bra, om vi då på stället kunnat invexla silfver.
l37 att min kiiraste och jag intet annat skola taga oss för, niir hon ar i sin kammare, iin det som iirligt Sr, och r i gerna vilja 19ta alla se p$, ty jag iilskar henne allt för högt, att jag skulle vilja sk31niiia tit den jag sjelf vill hafva heder af. Vet jag för den skull inte, hri I @ ren Eder s$ beskaftig öfver hmnc. Jag kan intet niinat tinka, i n att I han sjelf 1115.st varit ddaii, soni I tinken oss håila vara, efter I iren SS inisstiinksnm. Blef min moster sB ond, men han intc mindre. Ilen 18 aug: kom bud Ltcr frKn Livland med faderns jaord. Lnrs Cruur blef mycket glad, Agneta ock. ?., men hon visade i början q sin glxdjc, s8 att den gamlc RikskmsYren fann sig förnnllren ntt fdga henne, ont hon ej heller ville hm Cruuren, ty d l borde hon i tid sxga det. och ej dröja r8 Ihge. som hon gjort med Sparren. Agneta sade da, att hon inic rnn: it tänkt L all leka och dö med Cniurcn, men nit hon dock ville ratta sig cncr morfaderns vilja i dcim fall. Norfndern menade, att Cmusen Kr cn redlig och god man och berömdc hnns up förandc i i 0 1 sin rviigerskn, Karin Orensiiarm och hennes barn. hrilkei vnril: r! dnnt. 1 t 11 nappeligen hennes egna hrbder skullc göm henne det. som lian gjort henne, och rom var IKngt bher hvml hm hclii3fde. loibderu till~dc: Kan jag SS mycket nier tiiiika, att haii ju inPttc bli god mot dig, som skall bli lians hustrti, om du man ritta dig efter hans sinne, och n i r du ser hnii iir ond, måste du vara froni och alldeles l5tn honom rada.
Hvad förev:de speciella fråga beträffar, så uplyses det af motionen, att ehuru ifrågavide allmännings-skog fordom varit ymnigt bevuxen med det yppersta byggnadstimmer, skulle, derest svedjebränningen inom de kalhuggna afverkningarne komme att vidare utsträckas, deraf ovilkorligen följa, att all återväxt tillintetgjordes, och att den med sina gränsor omslutande kronoparken Weden omsider jemväl blefve offer för eldens härjningar; äfvensom att Trenningshult genom sitt frånskiljda läge, obehöflighet för mulbete, kända förmåga att framalstra byggnadsämnen samt lätthet att bevakas vore företrädesvis lämplig att på föreslaget sätt användas. Det torde således vara allt skäl att Staten tager saken om hand. Det är äfven af motionen uplyst att sjelfva planteringen skulle medföra en ganska obetydlig kostnad; vården om skogen kunde uplåtas åt samma skogsbetjening, som har vården öfver den derintill belägna, och då derjemte tages i betraktande att inlösnings-kostnaden ^kulle genom försäljning framdeles af skogsprodukten blifva mångfaldigt återgäldad, tror jag mig hafva haft skäl att framställa den reservation, som finnes Betänk, bifogad. Deruti har jag visserligen icke afgifvit något bestämdt förslag, utan ansett det böra öfverlemnas åt K. M., att, efter sig företeende omständigheter, taga i Nåd. öfvervägande, om inlösen af nämnde mark för skogsplanterings-kassans räkning bör ske, eller, derest kassans tillgångar sådant ej medgifver, om framställning i ämnet bör till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåtas. Efter all anledn. torde anspråken på ersättning för ifrågav:de mark blifva så obetydliga, att derutinnan icke några betänkligheter böra upstå. Erih. Raab, Adam Christian: Jag har begärt ordet i samina syftning, som föreg:de talare; men med den olikhet emot dem, att jag icke anser en återremiss af Betänk:t vara behöflig. Frih.
Häraf visar sig, alt Bonde-ståndets beslut är med Borgare-ståndets i sjelfva saken öfverensstämmande; och torde vid sådant förhållande omröstning fä anställas enligt följande proposition: ”Den, sorn vill, att Rikets Ständer, för uppförande å lämpligt ställe af en ny byggnad för leknologiska Institutet, anslå, jemte köpeskillingen för det äldre huset, en summa af 390,000 R:dr och för Institutets aptering i den nya lokalen anvisa ett belopp af 30,000 R:dr, eller tillsammans 420,000 R:dr Runi, alt, i mån af behof med j årligen under nästkommande tre år från Riksgälds-kontoret utgå, häruti jemväl inräknad kostnaden lör erforderlig tomt, i händelse någon kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet icke kan för ändamålet blifva tillgänglig, röstar: Jfl J den det ej vill, röstar: Nej; Stats-Utskottets Memorial N:o Ilo. 5 vinner nej, hafva Rikets Ständer beslutat, alt 390,000 R:dr anslås till uppförande af en ny byggnad för ifrågavarande Institut saint 30,000 R:dr beviljas för Institutets aptering i den nya lokalen, att i ofvan omfönnälda ordning utgå: att särskilt 60,000 R:dr, allt Riksmynt, anvisas till inköp af tomt för ändamålet, derest någon kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet ej kan blifva tillgänglig, samt att köpeskillingen för det äldre huset skall till Statsverket ingå." Sj unde Rufvudtileln. Enligt Utlåtandet N:o 136. 8;o. Utskottet hade uli l:a punkten första momentet af nämnda Utlåtande tillstyrkt, all den af Kongl. Majit äskade föhöjning utaf Chefens för Finans-Departementet aflöning frän nuvarande belopp 10,500 R:dr till 15,000 R:dr mätte beviljas. Denna framställning är bifallen al' Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hvaremot Borgareoch Bonde-stånden beslutat höja aflöningen till 13,500 R:dr.
Utdr. d. 3o Sept. 184.0. N:o 92, öfver en väckt fråga om fortfarande af det Sparbankerna 1 Riket beviljade ereditiv. N:o 93, öfver Herr C. Hallenborgs motion, åsyftande förändring i nu gällande föreskrifter, rörande Cassa-Creditiv åt Hypotheks-föreningar. N:o 94, i anledning af Herr Rosenblads, B.} motion om ereditiv från Rikets Ständers Bank åt Privat-Banker. N:o 95, öfver väckta frågor 0111 afsättande utaf en fond i Rikets Ständers Bank, att användas till lån mot pant af ritorr spanmål. N:o 96, öfver Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående sökt creditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätsel-Commission. S. D. Då nu ånyo föredrogos Banco-Utskottets den 26 dennes på bordet lagda Utlåtande N:) 78, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 36, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af Banco-Fullmäkliges expedition, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla Betänkandet N:o 36. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 26 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 79, i anledning af de inom 3:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44, med förslag till ny aflöningsstat för Banko-Verkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare samt vaktbetjening, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, jemte bifall till hvad Banco-Utskottet för öfrigt i Betänkandet N:o 44 och Utlåtandet N:o 79 hemställt, godkänna det af Utskottet i Betänkandet N:o 44 afgifna förslag till allöningsstat för Banco-Verkets embets och tjenstemän, konst-idkare samt vaktbetjening med följande förändringar: l:o att 2:ne Commissarii-löner å 1,600 R:
Men om den nu nödvändigt skall bestämmas, så är det, hvad jag anhåller om, att redaktionen måtte blifva så beskaffad, att den någorlunda uppfyller det afsedda ändamålet; ty nu är det mig alldeles omöjligt att läsa denna § och kunna förstå att den innehåller hvad Utsk:ts ledamöter säga den betyder — och jag trotsar hvarje menniska med olörvilladt omdöme att kunna göra detta. Jag får således anhålla om återremiss, på det Utsk:t må komma i tillfälle att utarbeta en bättre redaktion. Hr von Ehrenheim: De svårigheter, som uppstå vid bestämmandet af ett fartygs hemort, hafva redan blifvit erkända, men det är al så stor vigt att en sådan bestämmelse införes, att Utsk:t ej tvekat att möta dessa svårigheter. Förhållandet är nemi. att enligt K. M:s Propos. skulle befälhafvaren icke ega att upptaga lån för fartygets räkning i den ort, der fartygets angelägenheter af rederiet sjellt besörjes, och således icke heller å sådan ort der rederiet har ett särskildt ombud. Giltigheten af ett, af befälhafvaren träffadt aftal beror således på dessa omständigheter, hvilka den aftalande omöjligt kan känna och hvilka till och med för befälhafvaren kunna vara obekanta. Följden deraf måste blifva att ingen vågar låna befälhafvaren penningar, emedan han alltid äfventyrar att rederiet sjelft besörjer sina angelägenheter i den ort, der lånet kommer i fråga, och att rederiet således ej är ansvarigt för belälhafvarens förbindelser. Häraf åter kunna för rederierne sjelfve uppstå de största förluster, enär måhända hela resan förfelas, om penningar ej kunna vid behof erhållas. Bestämmes åter, på sätt Utsk:t föreslagit, fartygets hemort, så upphör all ovisshet. Den 16 September e. m. 303 Frill. Armfelt har funnit den af Utsk:t föreslagna reaktionen otydlig. Mig synes den icke så.
Reservationer: Af Ilr Halling: ”Då Förstärkta Stats-Utskottets sammanträde den 20 dennes på eftermiddagen börjades, tillkännagafs, att af Hedervärda BondeStåndet en Ledamot saknades uti bestämda antalet 3o. I afvaktan, som jag förmodade, på dess ankomst, uppkallades i vanlig ordning ledamöterne, som voro tillstädes, att aflemna sina voterings-sedlar öfver den uti Bevillnings-Ulskoltets Memorial N:o 41 under N:o 159 uppställde voterings-proposition. Utan att den uteblifne Ledamoten af Bonde-Ståndet emellertid sig infunnit, och sedan en voterings-sedel på vanligt sätt blifvit förseglad och aflagd, företog Ordföranden, Herr Grefve Horn öppnandet och uppropet af voterings-sedlarne, utan att någon kunde det hindra. Resultatet af voteringen fanns vara 86 Ja och 32 Nej; hvarefter i anledning af flere Ledamöters förklarande, alt de ej ville uti voteringen vidare deltaga, då icke hela antalet 3o af hvarje Riks-Stånd tillstädes voro, Utskottet åtskildes. Detta förhållande, så vidt det rörer ofvannämnde omröstning, anser jag mig på detta sätt böra underställa de respective Riks-Ståndens pröfning.” Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N\o 500. 23 Häruti in slä nide Hr Wästfelt, Hr Hallenborg, Hr Biskop Hedren, Hr Helsingius samt Riksdags-fullmägtige Frykberg och Strindlund.
Under granskningen af de Redogörelser och Ilufvudböcker som blifvit upprättade af åtskillige så val förvaltande som sådane Verk, hvars inkomster bestå Uti Statsanslag, har Utskottet erfarit, att dessa redovisningar i mer eller mindre molin, sakna den fullständighet och de upplysande egenskaper sorn af vårt i allmänhet nu mera i flere delar förbättrade bokförings-systeme billigen kunde förväntas, oell att de jemväl till sin uppställning innefatta en mångfaldighet al olika, stundom ganska invecklade och otydliga methoder, lill hvilkas utredande Reyisorerne ofta mäste förspilla mycken tid och möda; och enär ett sådant förhållande i hög grad påkallar åtgärders vidtagande, hvarigenom rättelse i dessa delar må kunna tillvägabringas, har Utskottet ansett ledande till ändamålets vinnande, om, för ifrågavarande räkenskaper, tjenligt Formulair upprättades i öfverensstämmelse med de för RiksBoksluts-arbetet gällande grunder, så att de till form och uppställning malte så vidt möjligt vore blifva lika; och hvilket är så mycket angelägnare, som sådant måhända innebär det enda vilkoret af möjlighet för R. Si rs Revisorer' att, under den för deras Beta n ka uden, N:o 4°7* 4" 9 förrättning Liestämda tid, tillbörligen medhinna dnas gransknings-arbete. Utskottet anser nämnde
I afseende på puncten 8:0, får Utskottet erinra, att densamma är lika med §. 208, endast med den förändring i mom. 2, som Utskottets af Rikets Ständer bifallna Betänkande N.‘o 98 innefattar. Den förändring af 210 puncten g:o innehåller, grundar sig på Rikets Ständers beslut, angående Handelsoch Närings-Disconlen och öfverensslämmer med de här nedan under Litt. C förekommande stadganden, rörande nämnde Discont. Beträffande puncten 10:0, mom. 1, får Utskottet åberopa dess uti Betänkandet N:o 82 afgifna yttrande, i anledning af väckt fråga om ned - j'6 Banco Utskottets Memorialj IV:o igo. sättning af räntan för län från Handels* och Närings-Disconten, hvilket Betänkande vunnit 3:ne Riks-Stånds bifall. Mom. 2 är lika lydande med moment. 2 af $. 2 i r i j835 års Banco-Reglemente. Sedan de, uti sista 3:ne puncterne af mom. 2 $. 2/3 uti 1835 års Banco-Reglemente upptagne, föreskrifter nu blifvit lill verkställighet befordrade, har Utskottet ansett desamma, ehuru ändamålsenliga, dock innefatta sådane speciella ordnings-stadganden, att de icke vidare behöfva uti Banco-Reglementel omförmälas, hvadan nämnde föreskrifter aro utur puncten 11:0 uteslutne; varande i öfrigt nämnde $. oförändrad bibehållen. Uti punct. 12 hafva orden ”eller å Embelets vägnar af Borgmästaren” tillkommit, pä grund af Rikets Ständers bifall Lili Utskottets Betänkande N:o 114- Redactionerne af puncterne i3:o och 14:0 äro likaledes grundade på Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 166. Puncten i5:o återfinnes i Utskottets, af Rikets Ständer bifallne, Utlåtande N:o 180.
Behofvet deraf, om något sådant det oaktadt skulle finnas, måste vika när man besinnar, dels att ett minimum för Bankens Metalliska Cassa är föreslaget och dels att för Banko-Styrelsen blifvit anvisade utvägar för ej mindre bibehållande än äfven förstärkning af nämnde Cassa, då behof deraf göres. Utskottet vidblifver alltså den åsigt, att något stadgande om ett visst förhållande emellan Metalliska Gassan och Sedelstocken för framtiden icke erfordras; samt tillstyrker, §. 53. att föreskriften härom i 120 §. af nu gällande Banco-Reglemente måtte få utgå. Jemte bestämmandet af ett minimum för Bankens Metalliska Cassa, hvilket Utskottet i punkten föreslog, har en Ledamot, ansett det böra föreskrifvas, att enär Cassan nedgått till ett visst belopp, Banco-Fullmägtige borde vara pligtige att till hvad pris som hälst anskaffa silfver; en annan Ledamot åter har yttrat den åsigt, att då Utskottet rätteligen, borttagit föreskriften om ett förhållande mellan metallisk valuta och sedlar, Utskottet äfven bort tillstyrka, att något minimum för nämnde cassa icke må fastställas; helst med den bästa vilja Cassan dock kan komma all nedgå under minimum, hvarvid olägenheten afhjelptes genom minskning af utelöpande sedlar; en Ledamot har förmenat stadgandet i 1 11 §. af Banco-Reglementet mera tillfredsställande, enär detsamma aflägsnade skuldsystemets bana; och en Ledamot har föreslagit minimum till 2,000,000 R:dr Silfver. Sedan Utskottet tillstyrkt borttagandet af ett visst förhållande emellan Metallisk-valuta och Sedelstock; tror Utskottet det vara för Allmänhetens betryggande, i afseende på realisationens tillstånd, nödigt bibehålla - RåneoVt skol tets Utlåtande j N:o 44. 57 hålla föreskriften oin ett minimum för Bankens Metalliska Cassa.