Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlysa ett inassmöte af 1il; asiiiizade för att fatta besliit oiii iniclclagstirniiiens alliiiiirina framflgttaiicle till kl. Ci 3: Hiirii ginge det d&amp; ined alls föreliisningar ocli sai~~inantriideii, sorl1 vii1 icke iitaii viclare] %ta sig göras till nattliga nöjen? Och isiftcl teatrarne, soin ocksb 11 % att riikiia p f ~ en piiblik, II vilken sii1iei.t icke aiitoge iiiassinötets besliit ' r Och med (le siii % glacln supéerna 115 slaget nio? - den sista » reforiiieii &gt;. inoiii. \: ht sallskapslif. - Och rned barnen, sorn komnia lieiii hiiiig.rign, f rbii skolm niiclt. p5 chgen 3 Nej - ve~.ig@ion iir den enda tröst, man kan föres15 de wiim iiiatiizödrarna iiii.der ilenila ijfvergkngsticl. Hiii-, liliaom i andm fall, ar det fhfiiiigt a t t iiied vhltls-: ~tgarcler söka phkyncla ut-1-eckliiigen. Det elida individen - ocli skolföi.estWiidare~i - Itaii göra sr a t t öppna ögonen för dat oiicl;: i, afveii o111 det ej obelircgligt berör iioi~om sjiilf, och göina sitt till a t t f2 slut .prPi, oredaii genoni att följa clen sti. (im, som tyckes rara cleii starlaste. t. ex. ett orniGie, dar.
Men Matilda satt röd som blod och såg ned i talriken. Hon glömde förlägenheten för det naggande medvetandet: denne man står i ljuset vid sanningens port, medan Ada — trygga, klara, starka Ada ... Hur var det möjligt?! Jo inför Gud är det möjligt ... Hvem var då denne Gud? Så tankarne fladdrade. Hon hade bestämdt blifvit en smula yr af vinet, hon var så ovan. — Kära du — Ada stack förtroligt sin arm under hennes, när de gingo in i salongen — han är väl litet rubbad? tycks vara mer än det vanliga. Matildas ansikte hettade så, att det gjorde ondt. — Han är en utmärkt bra människa och så god. — Mycket troligt — Ada lutade sig bakåt, där hon slagit sig ned och förde sakta, tankfullt samman sina tio fingerspetsar — men kära du — hvarför ha ni honom i huset, hvad gör han? — Han var elev vid seminariet men sjuknade och kunde inte fortsätta, sedan dess har luterska församlingen betalat för honom — han går i tur och ordning bland familjerna, och så tyckte Erik — Människan ser ju kärnfrisk ut. — Åh han orkar värkligen inte studera. Det blänkte till litet skrattsjukt i Adas ögon. — Och för sitt gamla yrke har han visst inte lust, han var skräddare. — Det är ju sorgligt. En tystnad uppstod, en ljudlöshet där tusen stämmor skreko himmelshögt. Så blickade Ada systern rätt i ansiktet. — Han skulle väl inte vara engagerad som huspredikant? Matildas ögon sänktes. — Jag vet inte, hvad du menar, sade hon lågt — har du inte förstått, att jag är — är en kristen? — Du?! Med ett hopp satt Ada upprätt i stolen. — Omöjligt Matilda, du kommer aldrig att göra någon präst glad, gå för all del inte och kläm in dig i något, som inte passar dig. — Passar mig?! — så du talar Matildas händer lågo stelt utsträckta öfver stolens armstöd, de voro iskalla, och nu knöt hon dem i sinnesrörelsen. Hon var rof för en besynnerlig förnimmelse, ville icke se upp, kunde rent af icke se upp, ty där framför någonstädes lyste skam — något fräckt.
Af samma skäl och då någon giltig orsak icke blifvit åberopad, på grund hvaral något undantag i förevarande fall bör ega runi, eller skoglösa Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utl&tandej N:o 6. j i hemman inom Färentuna Härad tillgodonjuta större formoner, än dylika hemman på andre orter; så få Utskotten tillstyrka, att Anders Sundholms förslag om utsyning å Krono-parken på Ridön samt om rättighet att derå verkställa trakthugg ning måtte förfalla. Hvad serskildt beträffar yrkandet, att ofvanomförmälde beskattning för ”ved och stafrum” måtte upphöra; så, enär motionären ej ens uppgifvit, af hvad natur denna beskattning är, och i det outredda skick, deri denna fråga förefinnes, Utskotten ej äro i tillfälle att bedöma orättmätigheten af samma beskattning; anse Utskotten sig desto heldre böra tillstyrka, att äfven denna fråga måtte förfalla, som, derest olaglighet uti förevarande fall skulle egt eller ega rum, det ej är betaget den eller dem, som förmena sig derigenom lida mehn, att i laga ordning göra sin rätt gällande. Stockholm den i November 1844* N:o 6. Ank. till Exp. Utsk. d. 4 Nov. kh a e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion' om uppmuddring af Sundet vid Södra Stäket. Uti en af Högloft.
Extra statsreglerings-anslag 629,845: 1,813,725: » af spanmål och pro— . 1,813,725: .— viant 80,664: Fordringar 325.112: — Utestående kronouppbörd: Balans den 31 December 1853: A. till 4855 års Revisionsberättelse, angående Slals-verkets, sid. 3, t För år 1&52. Ordinarie Inkomster: Ordinarie ränta Afrads-spanmål Tionde-spanmål Tionde-spanmålslösen efter bestämda priser . Arrende-medel Silfver-tionde, myntare-lön och slagskatt Koppar-ränta Tiondeoch hammarskatts-jern Alun-tionde Svafvelbruks-tionde v Mantalspenningar Bötes-medel Kavalleri-regementernas hästvakans-spanmål Ständiga rotevakans-afgifter vid Skånska infanteri-regementerna Tillfälliga rotevakansoch mötes-afgifter Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord Rotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland Fourage-afgift af indelta kavalleriet Trosspassevolans-afgift Båtmans-vakans-afgift Krutoch salpeter-försäljnings-medel Kontrollstämpel-medel Båkoch lots-medel Danska fyrings-medel Konvoj-kommissariatets bidrag till Turkiska beskickningens aflöning Observations-medel •. Extra medel och uppbörder Intresse-medel Riks-staten påräknar. öfverskott. Brist. Extraordinarie Inkomster: Enligt Regeringsformens 60 §, inflytande såsom bevillning: Riks-staten påräknar. Öfverskott. Brist. Räkenskaperna upptaga. Tillkomma: Inkomster, i Riks-staten eg 'påräknade: Kobolt-tionde 2**®: * —~~ 2^®: — Bilaga Litt. B. till 4855 (irs Revisionsberättelse, angående Stals-verket, sid. 5. För ar SH33. Ordinarie Inkomster. Riks-staten påräknar. Öfverskott. Brist. Räkenskaperna upptaga.
Hr F rili. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i i 12 §:n. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att hittills varande hevilla.förordnings stadgande i 134 §:n äfven hädanefter borde blifva gällande. 113 §:n. Frill, von Kraemer: Jag anhåller att i35 §:n i Hilvar. bevilln.förordn. måtte fä uppläsas, och anhåller om propos., att den mätte blifva antagen. i35 §:n i 1835 års bevilln.förordn. upplästes. Hr von Rosen: Jag förenar mig med dem, som önska att 135 §:n i 1835 års författning må blifva gällande. Utsk. har förändrat ledamöternes antal. Jag kan icke förstå hvarföre no ledamöter skulle vara bättre än i5. Men jag hemställer, huruvida' R. o. Ad. påyrkar att landshöfdingen skall fortfarande hafva rösträttighet i Pröfnings-comite'eu. För utgången af saken tyckes det vara likgiltigt; ty är det hans röst , som ger majoritet, så är det flera särskilda omständigheter, som göra om han hittar på del rätta, om jag så skall säga. Då äro tankarne så delade, att det kan vara likgiltigt, om han har rösträttighet eller icke. Han har icke rösträttighet i Taxerts-comiteen, ej heller vid markegångssättningen. Jag anser det derföre äfven vid Pröfningscomilerns beslut vara likgiltigt. Jag får likväl här säga min enskilda lanke, alt jag i detta fall ogillar Ulskcs förslag att Iråntaga honom rösträttigheten; ty det visaren tendens, som jag önskade icke funnes, då man bedömmer landshöfdingens kall. Man har på sina ställen velat betrakta landshöfdingen endast såsom en person med blackarna i ena handen och spöna i den andra. Så anser jag honom icke böra betraktas, och jag tror att landshöfdingens vackraste skyldighet är alt uti Pröfnings-comitcen bevaka den fattiges rätt jemte Kronans.
Bolaget noga till efterrättelse allt hvad i denna Lag föreskrifves t och beror del i annat fall af Kongl. Majit, att, 3* Bancooch Lag-Utskotlens Memorial N.o 6. genom vite i penningar, tillhälla Bolaget att det felaktiga rätta, eller ock privilegiet upphäfva. 18 S. är till 1 punkten gillad af så väl Ridderskapet och Adeln som äfven Presteoch Borgare-Stånden, utan annan skiljaktighet, än att Ridderskapet och Adeln ansett minsta teckningssummau böra bestämmas till j5o,ooo R:dr Silfverspecie, hvilket de öfrige Stånden ej biträdt. Andra punkten är deremot endast af Preste-Slåndet gillad, och 3 punkten eller 2 moni., har endast Borgare-Ståndet bifallit. Utskotten hemställa, på grund deraf, att 20 §., hvilken skulle komma att börja det 2 Capitlet om Actiebank, må blifva så lydande: För Actiebanks stiftande fordras, att den af delegarne tecknade summa uppgår till minst 5oo,ooo R.dr Silfverspecie. ig §. 1 mom. bör, i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, erhålla en förändrad redaction. 2 mom. är giiladt af Presteoch Borgare-Stånden, samt finnes ej heller stå i någon strid med de öfrige Ståndens fattade beslut. 3 mom. är giiladt af Presteoch Borgare-Stånden, samt af Ridderskapet och Adeln med någon förändring af reductionen, hvilken Utskot ten anse böra till närmare öfverensstämmelse dermed jemkas. 4 mom. är giiladt af Presteoch Borgare-Stånden, och innefattar endast ett förtydligande af den mening, som alla Ståndens beslut måste anses innebära. Således hemställa Utskotten, att den blifvande 21 §. må erhålla följande lydelse:
Genast härefter anmäldes och infördes en Deputation ifrän det Bonde-Ständer anfördas Riksdagsmannen frän Upland -än,lL!S hansse,n kl^oii-rr, hrvilken tillkännagaf, ott Bonde-Srand-t till Konungens nädiga proposition rörande f. d. Konungens, Desi Ge» mäls och Barns flyttning ne R>ktt, hade lämnat sitt bifall samt updragit sin Taleman, ark för Konungen betyga Ständers underdånig r erkänsla för de till detta ändamäl fogade wisa anjlalrcr. DkPUtationen afträdde och urbeledsagadcs pä manligt sätt. Derefter fortsattes justeringen, hmamnder Friherre ?1emjnx med Deptilallonen ärcrkon! och redogjor» de för sin bestickning. Efrer siurad justering, och i anledning af Ridderskapel och Adelns i ketta Protocoll införde beslut, rörande Jnstrucrionen för Riksens Stänkers JustitiaOmbudsman anmälde sig. Herr Den 8 Decembers4Z Herr ko t lil reti och förmälde, att ehuru denna instruktion cj more nägon Grundlag, och således genom Tre Sränds pluralitet kunde fastställas, hade dock sä» dane stiljaktigheter upstält i SrändcnS beslut, art ej nägot bestämdt helt wore afgjordt, ulan akt meningar» ne blcsrve till hwarandra jämkade. Han förestog der» före att det af Sländerne nedsatte Jämknings Utskott skulle fä sig updragit, ack äjwen öfwerse, redigera och till Ständcns fastställelse framlägga denna instruckion. Herr Grefwen och Landt-Marskalken preponerade att ä Jämkuingo-Ulskottet matte updraqas att jämka de H §. af Justitiae-Ombudsmannens In» struction, hwari z:ne Sräuden ej sammanstämt. ViföllS. I anledning af detta Rid» derskapet och Adelns nu fattade beslut sär jag afsäga mig att wara Ledamot af detta Utskott. Jag trodde att
Nåväl, sens commun, som fastställer det nyas och lefvandes suveräna rätt till plats — hviskar tillika, att det är minst sagdt dumt, att icke begagna det gamla, när det finns, vackrare och mognare än det nya; att Gianicolo-promenaden är mycket bra, men att man för samma millioner, som den skall kosta att anlägga, kunnat inköpa Villa Ludovisi färdig, med skugga, fornminnen och poesi på köpet, och med tiden förena den med Villa Medeci, Monte Pincio och Villa Borghese till en enda stor park. Sens commun — eller eftervisheten — säger nu, att det här mera än på. något annat ställe på jorden varit oförlåtligt att tillåta rifvandet af en enda vägg eller byggandet af ett enda hus utan en förut i hvarje hänseende noga fastställd plan. I stället har denna tillkommit efter hand under ständig på-tryckning * af entreprenörer och spekulatörer, och Roma hunnit förtjäna vedernamnet » Casernopoli », innan man ens fått tid att sansa sig. Mest märkbart är detta längs Via Nazionale, hufvudgatan, som redan Pio IX började anlägga, upp till det Öfre Roma. Genom sitt läge och den sakta sluttningen upp till Piazza de ' Termini hade den dock kunnat blifva så ståtlig. Nu har den för futtiga hus för sin bredd — och icke nog bredd för sitt ändamål. Lifvet strömmar icke dit som det borde; trafiken söker sig väg genom sidokanaler; butikerna, detta säkra kännetecken, representeras t. v. af godtköpsbasarer och småbodar; hela anblicken är tarflig. Utanför Porta Pia — längs själfva Via Noumentana, ännu den förnäma världens landtliga åkpromenad — har man tillåtit en rad med förstadsbaracker, med ty åtföljande salustånd, krogar och folklif, att uppstå midtför näsan på gamla villaträdgårdar och nya småvillor. Till allt detta har kommit byggnadssvindel och byggnadskris, efterlämnande här och hvar stumma tragedier, i form af afstannade företag, oafslutade, men ofta redan fallfärdiga hus.
Herr Grefwen wore wisit ej den, som yrkade nägot emot belg» den af Författningar; men ban trodde at sedan Hans Mai:t Konungen, säsom bekant wore, färledne qärdag upböjt Ridderstapets och Adelns älstade Landtmarskalk i Grefweligt ständ, ställe det ej wara Hans Mast misthageligt, likasom det säkert skulle wara Ridderstapet och Adeln angenämt, at Herr Landtmarstalken innom Ridarehuset singe genast åtnjuta sin Grefweliga titel , och i följe deraf Riddarebus - 8ecletcrarcn wara obetagct, at Herr Landtmarstalken denus titel i LrntocolWrnL tillägga. Ropades enhälligt Ja. Friherre koseubane, 8cbk-ring, förmälte, at pä denna casus wore förut prccinllicat med Landtmarstalken wid 1778 ärs Riksdag, som under Riksdagen blef i Grefweligt Ständ uphöjd. Herr Grefwen och Landtmarskalken betygade för Ridderstapet och Adeln sin erkänsla, yttrande sig, at den smickrande näd han af Konungen ätnMit, förhöjdes, vm möjligt wore ännu - 614 Den 7 Junti. ännu mer genom Ridderskapcts och Adelns yttrade deltagande deruti. Friherre ?-Uk>itLk7 erindrade om nöd wändigheten at LonRtltutionen mätte genom tryck komma Lil Allmänhetens kundffap. -Herr Grefwen och Landtmarskalken trodde at anstalt derom snart skulle fogas. Herr Nordenstolpe, ^nöers, begärde ett OonLutmions-Utskottets Betänkande äfwen mätte tryckas, Lch blifwa särssildt för köpare at tilgä. Begärdes pä bordet. Deputationen som til Hennes Maj:t Drottningen i eftermiddag skulle afgä, upropades.
Der är således ett ökadt behof af personer, som kunna biträda med upprättandet af legala handlingar, och med förtroende i dylikt afseende anlitas; oell på samma gång bruket af inrikes vexlar tilltager, uppslår behofvel af personer, hvilka på landsbygden kunna lemna den handräckning, som de i släderne antagne Nntarii publici i förefallande vexelangelägenheler nu meddela. Härutinnan är likväl icke fråga om inrättande af embeten på Statens bekostnad. Ehuru, på sätt nämndt är, Nolariats-inslilulionen i främmande länder är ordnad genom lagar, faller dm likväl icke slaten till last. Den upprätthälles afdet enskilda förtroendet, och manas sålunda lill redlighet och ordning, eller de egenskaper, som alstra förtroende. De i svenska sliider antagne Notarii publici betunga ej eller Stats-verket. Deras inkomster äro beroende af det förtroende, de visa sig värdiga. Deras tillvaro är likväl i åtskilliga lagar, bland andra vexel-lagen, erkänd; och de kunna följaktligen redan anses innehafva en olticiel karakter, ehuru all lag rörande deras egentliga och mest gagnande verksamhet samt verkliga qvalifikation saknas. Hvad som i förevarande hänseende påkallas af för handen varande förhållanden, synes emellertid kunna tillvägabringas dymedelst att Nolarii-publici-embetet varder ordnadl genom lag samt till omfattning och verksamhet utsträckt. I detsamma finnes nemligen grundvalen lill nu ifrågaställa institution. För della ändamål erfordras dock en speciel kännedom 0111 serdeles de förhållanden, som i affärslifvet förekomma och för hvilka institutionen, skild från all gemenskap med lagskipningen, är nödig. I saknad af en sådan kännedom hafva Rikets Ständer väl funnit sig förhindrade alt i ämnet utarbeta förslag, men få, enär saken är al en för dea allmänna säkerheten obestridlig vigt, i underdånighet anhålla, del täcktes E. K.
Under den 24 Januari hade Herr Baron Manderström meddelat ombuden ett af Stokes, på Alliance Bankens vägnar, gjordt slutligt anbud att öfvertaga lånet mot 6 % ränta och 2! % provision, eller alldeles samma vilkor, som Heine och Nordtyska Banken, men under förutsättning att lånet finge lemnäs på tre år. Enligt Rikets Ständers beslut borde lånet vara till fullo återbetaldt före utgången af år 1860. I följd häraf, och då det skulle vara 28 mindre lämpligt att på en enda termin verkställa återbetalningen, kunde tiden för lånets inneliafvande i medeltal ej öfverstiga 21 år, och det är ej sannolikt, att Alliance-Banken velat lemna summan för denna kortare tid på enahanda vilkor, som om lånet toges på fulla tre år. I fråga om bedömandet af vilkoren för detta statslån, bör det ej förbises att, derest detsamma upptagits annorstädes än i Hamburg, sorn är den enda plats, på hvilken ett så ansenligt belopp, som 12,000,000 Riksdaler, kan inom kort tid direkte till Sverige indragas, skulle kostnaden i betydlig mån ökats derigenom att den låntagna summan, på ett eller annat sätt, måst öfverflyttas på något af de hus i Hamburg eller Altona, bos hvilka Rikets Ständers Bank deponerar silfver. Lånet borde derföre helst afslutas i denna valuta och ej i guld, som är den både i Frankrike och England gällande myntfot. Silfverpriset är i dessa länder underkastadt täta ombyten. Det vexlade i London från den 29 December 1857 till den 29 Januari 1858 emellan 5 shillings 1| pence och 5 s. Ig d. per uns, hvilket utgör en skillnad af | penny, eller öfver -1 %. En långifvare måsto naturligtvis betrygga sig mot förlust på dylika fluktuationer och vilkoren lämpas derefter i händelse kontraktet skall lyda på ett visst qvantum silfver, att i särskilta poster indragas eller levereras, men återbetalas i guldvaluta.
Om betänk, återremitteras, är det således alla apparencer, att saken skall gå igenom. Frih. Cederström, Jacob: Jag kan icke rätt fatta, hvartill en återremiss skulle i della fall tjena, men väl finner jag billigt, att presterskapets skrifvelse)1 såväl lill Consistorium som Konungens Bef:h:de malte genom kronobetjeningens försorg fortskaffas, och derom kunde R. St. till K. M. ingå med en anhållan, alt K. förfaltn. d. 27 Sept. 1S34 matte utsträckas jemväl till sådana presterskapets i embetsärenden aflåtna skrifvelser, som äro ställda till Consistorium. Då vore ändamålet vunnet, och derföre hemställer jag, att en sådan skrifvelse måtte beslutas. Hr von Hartmansdorff, Aug., begärde upplysning om de öfriga Ståndens i ämnet fattade beslut; lill följd hvaraf lindert. Ridd.secret. lillkännagaf, att Borgareoch BondeStm bifallit Utsk:ns utlåt., men PresteSt., roed afslag derå, funnit för godt så till vida lemna sitt bifall till den i utlåt, omförmälda motion, att contraclsproslarne må för deras bref i embetsärenden till Konungens Bcf:h:de och Domcapillen erhålla fribrefsrättighet. Hr von Hartmansdorff: Jag anser Utsk. icke hafva vederlagt de skäl, som blifvit i motionen anförda, och anhåller derföre vördsamt, att R. o. Ad. mätte instämma med PresteSt. Om man ville utsträcka saken derhän, som Frih. Cederström yrkat, sä blefve R. o. Ad. ensamt om sitt beslut, som måhända icke vore väl, ehuru jag fullkomligen erkänner riktigheten af hvad han föreslagit. Hr Bildt: Med afstående från min begäran om återremiss, får jag förena mig med Hr von Hartmansdorff. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade, med afslag å Utskms utlåt.
Men då erfarenheten tillika bevisat ej blott att laga skiften och utflyttningar medföra så dryga kostnader, att de oftast icke, utan understöd af allmänna medel, kunna af den enskilde jordegaren bestridas, än jemväl att denne, i brist på förlag, lika ofta är oförmögen att af skiftet draga den fördel, som deraf kunde och borde för honom upphemtas, hafva Utskotten funnit i högsta måtto angeläget att anslaget uppå g:de HufvudTiteln bestämmes till sldant belopp att nödige tillgångar icke må saknas för skiftesoch afvittrings-verkets skyndsamma bedrifvande efter derföre redan lagda grunder, Hvad åter vidkommer frågan huru stor Summa, som härtill erfordras, hafva Utskotten fästat sin uppmärksamhet dervid att 6 till 10,000 R:drs årligt anslag, endast för Skaraborgs Län, varit för ringa, för att medföra de förbättringar i jordbruket, som kunna åstadkommas företrädesvis i denna Province, hvilken, af naturen och sin ypperliga 4 Statssamt Allm. Besv,o,Oec.-Utsk. ZJtl.
N :0 § Motioner, afgående återlemnande, såsom orätt remitterade, af: 2:o från Stats-Utskottet till BondeStåndet, om postföringen 4 1 12 — 3 Dec. 1 Dec. 1 Dec. 1 Dec. 3:0 från dito till dito om dito . 4 1 13 — 3 Dec. 1 Dec. Muonionalusta, om kapellbyggnad vid, och inköp af TV mantal M 1 116 4 1 148 10 Se Åttonde HufvudTiteln. Myndig, om ogift qvinnas rätt att b. 26 Sept. vid viss ålder rara 106 7 1 42 — å. 30 Sept. 30 Sept. b. 30 Sept. Målkärl och Vigter, om krönande hvart femte år af Allmogens — 7 2 24 — b. 16 Juli b. 16 Jali b. 16 Juli g. 11 Juli » om anskaffande af Likare för, se Likare. Mällby, om låneunderstöd för byggnadsoch utflyttningskostnader å Häradshöfdinge-bostället Svar på återremiss Möller, angående vedergällning för en verkstäld öfversättning, åt vice Häradshöfdingen « örn förhöjd pension åt förre Förvaltaren vid Tumba, C Mosseberg, om betesrätt för vissa hemman å Krono-allmänningen N. i Nalional-museum, om anslag för 1857 till Se.vidare: Stads-reglering: Åttonde Hufvud-Titeln Naturalisation af Utländsk Man, förslag till lag om » om lag angående ordningen och vilkoren för Angående skiljaktiga beslut Nordmarks Härad, om anslag till lön åt ny Provincial-Läkare i Nordström, W., om pension på Allmänna Indragnings-staten åt Kopisten Norrbottens län, om aflöning till 2 finska tolkar i Norrforss m. fl. Kr ono fisken i Umeå eif, om upphörande af minimi-arrenden för Norriges Grundlag, om utdelnin bland Riksdagsmännen af . Norrköpings Kontrakt, se Proste-Tunnor. Norrsk rätts domar och Utslag, om verkställighet af Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. Samling. | Afdelning. eller Memorial.
Jag befarar således, alt, derest ombytet icke skedde oftare än då nödigt pröfvas, så komine del att ske alltför sällan. Deremot är det för verkets bästa nödigt, att extra-ordinarier ombytas till tjenstgöring på olika stallen, pä det att, när de en gång erhålla ordinarie tjenst eller söka befordran eller förflyttning till någon annan afdelning af banken, de då må äga tillräcklig kännedom af verket för att kunna vara på alla ställen i möjligaste målto skickliga. Dernäst förekommer i mom. 5 af 3 punkten, hvilket motsvarar fig §:n i nu gällande bancoreglemente: ”1 fråga 0111 tjenstledigheter för bankens vaktbetjening förfares hädanefter på satt hittills vanligt varit.”— Uti 6g §;n heter det; ”i fråga om tjenstledighet för bankens vaktbetjening förfares hädanefter på sätt hittills vanligt varit; skolande vid revisioner öfver bancoverket vaktbetjent af understyrelsen till tjenstgöring bos revisorerne anställas, samt vicarier för de anställde, såsom vid andra laga förfall, utses; och hvad för slik tjenstgöring blifver af revisorerne be v i I jad t, efter billighet fördelas emellan verkets samtlige vak thel jente.” — Allt hvad som handlar om tjenstgöringen hos revisorerne har man borttagit och endast bestämt, att i fråga örn tjenstledighet för bankens vaktbeljente skall förfaras på sätt vanligt varit, på det att, säger man, Hrr revisorer sjelfve må välja sin vaktbetjening. Men Hrr revisorer, hvilka anlända från Rikets särskilda delar, lära svårligen kunna hafva någon bekantskap med vaktbetjeningen i banken. Det skall således, i händelse anställningen icke hädanefter finge gå såsom hittills, hända, att vaktbetjeningen tillsattes af secreterare!! efter godtycke. Då må det hellre bero af understyrelsen. Dertill kommer, att 0111 icke, på sätt hittills skett, gratificalionen fördelades på verkets betjening i allmänhet, så skulle de personer, som gynnades med förtroendet att vara vaktbetjent hos revisorerne, för ringare möda erhålla större aflöning, än de som vore strängare sysselsatte med vanliga göromål.