Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I7ti ladeli 3 kinna» ertorderlige till upp görande ak denna beräkning. >2§ Vetta system grundar sig pa det är 1828 fattade beslut att ä ena sidan uppbära med ytterligare skuldsättning kär Staten under myntform, eiler med ytterligare sedelutgilning till bestridande ak Statens bebof, ocb att a andra »idan använda en del ak Lanken» vinst till förstärkande ak kanken» reela fond. Dess resultat blir m^utkärbättring. Huruvida gäldenärerne i allmänbet kunna vara dermed belätne, blir en annaa kräga; ocb borde de »älede; tinna att det för dem nyttigaste »om nu »ke kan, är att liqvid uppgöre» öfver fordna förkällanden ocb att ^Ikovo f7onto begynner. -776 ar» reabsatron. bronan» äldre ocb z^ngre län utgjorde i början ak är ,776, reducerade krän d:r kopparmynt till L:dr Specie, efter 18 d:r kopparmynt per L:dr 9,065,062: 5. ». Härtill komwo, län till Lonvv^Lommissariatet, till lrolibätte Slussb^ggnadsvirectionea ock till exportpremiefond för jern 6,0,966: 4 3- L:dr 9,076,027: 9. 4- verä betaltes a) 1778—1778 genom till Lanken förpantade brono inKomster ,029,210:37.11. Lanken tillgodo pä vexeloperations fonden 1,247,234: 10.10. e) LiksgäldsOirectionens gvarstående 200,000. — - ^56.,S,: 32.„
som äfven 1772 års Regeringsform för stiftande af egentlig lag föreskref. Att principen varit lagstridig, hade snart röjts genom följderne, och det godtyckliga förordnande i nämnde Kongl. Bref erhöll tio år derefter ett utrymme, som begagnades i motsatt rigtning, då Kongl. Kungörelsen emot obehöriga och vrånga omdömen om Kongl. Maj:ts Författningar utkom den 7 December 1787. Denna Kungörelse hade sedermera blifvit upphäfven på Rikets Ständers begäran, hvarmed det vore föga förenligt, att Rikets Sländer nu skulle yrka stadfästelse på 1777 års Kongl. Bref, enär bägge Författningarne innefattade lagstridigt godtycke, som icke kunde billigas, hvarken såsom hot eller, före laga undersökning, såsom Nåd. Undanrödjandet af en laglig undersökning, i följd af ett magtspråk, vore en orättvisa, som lika lätt kunde vändas emot oskulden, som till skydd för brottet. Hvarken Svenska Rättegångsordningen eller den naturliga rättvisan kunde i nämnde undantag, hvar - Lag-Utskottets Utlåtande, JY:o 126. 15 igenom äfven en oskyldigt anklagad skulle kunna förnekas att bevisa sin oskuld, vilja erkänna en rättegångsförmon, och ingendera bade skäl att lyckönska sig, om det lyckades alt i den Svenska Rätten införa den så kallade abolitionen i brottmålssaker. Dessutom vore 1777 års Kongl. Bref icke förenligt med 25 § Regeringsformen, hvilken inskränkte Konungens magt att i brottmål göra Nåd sålunda, att det på den brottslige skulle ankomma att emottaga den Nåd, Konungen honom förunnat, eller undergå det straff, hvartill han blifvit dömd. Tinder begreppet af en sådan benådningsrätt, som förutsatte rättegång och fälld dom, kunde icke hänföras någon i Grundlagen icke medgifven Konungens räLtighet att i förväg hindra, det en angifvelse må varda genom laga rättegång fullföljd; äfvensom ordalagen i det Kongl. Brefvet lemnade rum för godtycke, emedan det anginge på en gång förklenliga omdömen om Konungen och om regeringssättet.
I?u1lHÖr lian 8edan, i 8tad inom tre mänader, oeli ä landet 8i8t vid det laetima linA som infaller nä8t efter tre mänader, k vad till 1aHfarten8 vinnande nödigt är, eller stämmer lian 8in talan inom den tid till Ilätten in; dä mä lagfart eller inteelcninH, 80m annan sölcer, antingen 8edan den förres an8ölcninH i protoeollet teeknacl klef, Lo/rg?. M-i/.-kL /'ro/io^rrro/r^ /v.o 2^. eller L 8amina ilag i 8iac1en, eller vlcl 8ainnia ling L lanäet, iebe länrla bouoin Lill förfång. böi8uinniar lian, 1rva6 nu 8agäi är, eller ä8ia6boinni68 ej, uncler orniorinälcle räiiegäng, <len bevi8ning, 8oni tor 1agfarien8 beviljanäe 615016138, eller blifver leke, inom lili» ticl, 80ni bär ofvan i 6enna ktaclga8, rännäri fran äei laga brafieganäe bovini ineclcle1a6e8, 1agfart8-an8obningen fnllfoljcl; varcle elen förfallen. §. 6. f)688L 8ia6ganäen gälla fran oell ineä nä8ibonnnan6e niänarls början, (86X nianaäer eiler börlaiiningens (lainio) för cle räii8lorba11an6en, 80ni äereiler n^abonnna. Naj:i förblifver Ilibet8 8iän6er inerl all l^ongl. Harl oell lnne8i 8iää86 välbevågen.
Kostnaderna för ofvanuppräknade artilleri-försök voro sålunda beräknade: till anskaffning af nödigt antal pjeser 13,720: — » projektiler af alla slag med tillhörande antändningsrör 55,100: — » underlag eller lavetter 5,000: — » anskaffande af jernplåt, äfvensom till sjelfva utförandet af skjutningen mot olika betäckningsmedel 20,000: — » transportkostnad, reseoch traktamentsersättningar, samt diverse utgifter 6,180: — Summa R:dr 100,000: — Att resultaterna af de undersökningar, för hvilka Kongl. Maj:t sålunda äskat anslag, böra blifva vid ordnande af vårt försvarsväsende af synnerlig vigt och att, i följd häraf, Staten icke bör undandraga sig de dermed förenade kostnader, äfven om dessa uppgå till ganska betydliga belopp, har Utskottet funnit obestridligt; men då, vid granskning af ofvanintagna kostnadsförslag och öfriga uppgifter, det synts Utskottet uppenbart att de särskilda frågor, hvilkas lösning angifvits vara med de föreslagna skjutförsöken åsyftad, i flera hänseenden med hvarandra sammanfalla, har Utskottet ock antagit att, derest de särskilda för flottan och landtförsvaret afsedda försöken blefve gemensamt anställda, denna anordning skulle, utan att motverka uppnåendet af de afsedda ändamålen, bereda möjlighet till någon minskning i de beräknade utgifterna. Och då Utskottet, vid jemförelse af de särskilda i kostnadsförslagen upptagna poster, ansett en summa af 40,000 R:dr vid sådant förhållande kunna inbesparas, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte till bestridande af kostnaderna för gemensamt anställande af ofvan omförmälda skjutförsök till Kongl. Maj:ts disposition på Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 160,000 R:dr Runt. Auk. till Esp.-Utsk. den 16 Jan. 1863, kl. 6 e. m.
Diiection utfärdadt bevis derom, att låntagaren afsagt sig rättigh?tci1 att Brandstods-Bolaget frånträda, så länge någon del af lånet är obelaldt; hvilka handlingar derefter, jemte låntagarens skuldebref afiftHUmmän, till Riksgäldskontoret insändas. i Bihang till R■ St. Trot. 183 s Sami. i:sta 3-dje Band. 20'.d' Häftet' \ Stats-TJtslottets Utlåtande jV:o 388. 0:0 Skulle en Tomt, in mm den blifvit bebygd ombyta egare, må den nya egaren inträda i den förres rättigheter och skyldigheter. 1:0 Hvad som utaf den anslagne summan Etthundra Tjugefem Tusen Riksdaler icke år inom 183cy års slut lyftadt, får derefter icke från Riksgälds-Contoret utbetalas. 2:0 Senast inom i84o års utgång, skola från Comiterade vara insände till Riksgälds-Contoret vederbörande låntagares skuldebref å hela den i Riksgälds-Contoret lyftade summa; men derest något eller någre af desse skuldebref skulle efter denna bestämda yttersta terminen uteblifva, kommer att från Comiterade i laglig ordning infordras ersättning för det belopp, som icke genom insände skuldebref blifvit behörigen redovisadt, jemte fem procents ränta å samma belopp, beräknad ifrån den x Januarii 1840 och intilldess betalning följer. 3:o Sedan alla skuldebrefven inom den föreskrifne tiden blifvit lill Riksgälds-Contoret aflemnade, upprättas af Comiterade en GeneralLiqvidation in dupplo, och derest en sådan liqvidation varder af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret godkänd, tecknas å det ena exemplaret] Fullmägtiges decharge för Comiterade, i afseende på deras med uppbörden hafde befattning. 4:o
Jag finner således icke nnfördt af öfriga talare något enda egentligt skäl att förkasta förslagen i Utsktns betänk., men vill dock icke motsätta mig en åferremiss, utan instämmer fastmer i de flesta anmärkntr, som Hr Prytz framställt. Hr Stuart, Carl Gustaf: Detta betänk, är ett troget uttryck af de principer, som i näringslagstiftningen lindeldenna riksdag gjort sig gällande. De innebära verkligen ett tillbakaskridande från den mera frisinnade opinion i dessa frågor, som började uttala sig vid 1823 års riksdag. Jag är fullt öfvertygad derom, att följderna af R. St:s nu fattade eller förväntade beslut i afseende på näringslagstiflningen och dermed sammanhängande ämnen blifva vida menligare för landet, än de fördelar, som kunna påräknas af Ständernes beslut i andra hänseenden. Med den under riksdagens lopp vunna kännedom om den bestämda majoritetens tänkesätt härutinnan, synes det också föga värd t att förklara sin missbelåtenhet med delta förslag, helst man väl icke kan hoppas att genom en återremiss förmå Utsk:n att ingå på en mildare och förnuftigare lagstiftning; men jag kan dock icke underlåta att vid detta tillfälle tillkännagifva, att jag för min del skulle helst önska det betänk, blefve helt och hållet afslaget. Om man icke vill medgifva någon förändring i motsatt syftning med 1835 års författning, så borde man åtminstone icke utverka någon ändring deruti i den riktning Utskln föreslagit. Då emedlertid åtskillige talare yrkat återremiss, och man vet att 2 Stånd redan vidtagit en sådan åtgärd, vill jag nu icke bestämdt yrka propos. på afslag af betänk. Jag har icke varit nog lycklig att kunna höra Hr Prytz’s sakrika anförande och lian således icke bedömma, huruvida han vederlagt den reservation Hr Halling afgifvit, hvilken nästan punkt för punkt ådagalägger orikligheten och olämpligheten af Utsktns förslag. Jag får också förklara, att jag till alla delar instämmer i denna reservation.
Utskottets tillstyrkande, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att beloppet af de persedlar, som ur Reservförråden anordnas, må komma till nästsammanträdande Revisorers och Ständers kännedom, hade för afsigt att undanröja ali otydlighet i afseende på granskningsrätlen, eller att redovisningen för dessa persedlar, ehuru de disponeras för ett årligt ordinarie behof, likväl icke må sammanbindas med redovisningen för Kongl. Krigs-Collegii ordinarie anslag och således först efter arne års förlopp komma till Rikets Ständers eller deras Revisorers kännedom; och då Utskottet icke finner någon olägenhet vara förknippad dermed, att Rikets Ständer härom bestämdt yttra deras mening, vidblifver Utskottet sitt tillstyrkande äfven i den»a del. Stockholm den io Dec. 1834- 6 Stats-Viskottets Utlåtande N:o 3yo. N.o 370. Ankom tili Exp.-Utsk. den 10 Bcc. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om de under vissa Titlar uppförde reseoch tractamentspenninge-anslags förändrande till förslagsanslag. (U. A.) Från Bonde-Ståndet liar Stats-Utskottet erhållit remiss å ett af Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län afgifvet memorial, deruti han, under förutsättning att, till följd* af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående skjutsväsendet, någon bestämd summa icke kan beräknas för deå2la, 3:e, 4'e och 8:e Hufvudtitlarne befintliga anslag för skjuts och tractaments-kostnader, emedan Kongl. Majit troligen anser
Jag ber den värda talaren observera, att den befarade lurbulencen icke kommer i fråga , förrän sockenstämma inträffat och sammankommit, och alt det är något för tidigt att förutsätta turbulence hos sjelfva nämnden, som söker få sockenstämma sammankallad, för alt underställa densamma vissa ärenden. Jag bekänner, då en värd ledamot, med hvilken jag visserligen icke ofta har den lyckan alt dela tänkesätt och åsigter, men för hvars personlighet jag för öfrigt hyser den största aktning och för hvars logiska och malhemaliska begrepp jag isynnerhet anser mig skyldig hysa den, ifrågasatt huruvida det vore rimligt alt medgifva en delegation, nemi. sockennämnden, större rättigheter än hvarje individ inom socknen, — jag bekänner, säger jag, det min önskan verkligen vore att hafva missförstått honom och illa uppfattat hans yttrande. — Jag tager mig friheten fråga hvad man egentligen förstår med en delegation, och örn icke föremålet för all delegation är alt lemna den större rättighet än individen, emedan någon delegation alldeles icke behöfdes och troligen aldrig kom i fråga, om individen sjelf vid hvarje tillfälle kunde utöfva den rätt, som transporteras på delegationen; och således vågar jag tro, att hans skäl icke varit adsequat. Samme värde talare har äfven förblandat rättigheten att begära sockenstämma med rättigheten alt utsätta den, och som skäl anfört, att det vore ett besynnerligt förhållande, om pastor, som medlem af sockennämnden, skulle, i strid med den, begära men icke få sockenstämma. Pastor äger ju rätt att utlysa sockenstämma, och denna rätt har ju ingen velat bestrida, ehuru jag för min del öppet förklarar, del jag, med de begrepp jag gör mig om en communalnämnd och efter inrättandet af sådana nämnder, skulle vara benägen att vilja dela pastors rättighet i detta fall och bestämdt frånkänna honom rättigheten alt i verldsliga mål kunna utlysa sockenstämma, utan att dertill vara af nämnden uppmanad. Vare detta sagdt i förbigående, under an - '44 Den 6 Mar». hållan ali detta yttrande ej må föranleda till en ny princip-öfveriäggning.
Såsom stöd för detta antagande har, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den betänkandet vidfogade reservation, blifvit anfördt, att sedan det år 1680 gällande indelningsverk de påföljande åren undergått betydliga förändringar och högre augmentsräntor blifvit rusthållen tilldelade, hade Kongl. Maj:t, uti Dess derå den 31 December 1687 meddelade stadfästelse, förklarat, att ingen derefteråt skulle ega att någon vidare afkortning eller ersättning emot ödesmål eller hvarjehanda förmedling pretendera, utan skulle indelningsverket och rullan oforändradt och orubbadt förblifva då och i tillkommande tider, vid äfventyr af strängt straff för den, som medverkade till någon rubbning derutinnan; att det af den sålunda å indelningsverket meddelade stadfästelse ville synas, att åtminstone den, som meddelat 1680 års löfte, funnit saken, medelst den sedermera skedda indelningen, ordnad i öfverensstämmelse med billighetens fordringar; att en ordentlig undersökning, genom jemförelse emellan regements-räkenskaperne, indelningslängderner och rustnings-rullorne före och efter 1680, säkerligen skulle leda till det resultat, att dessa rusthåll erhållit ersättning för räntedagsverkenas undantagande utur rustningsräntan, genom förhöjning i beloppet af denna ränta; att, ehuru detta förhållande skulle vara utredt genom den år 1815 hållna undersökning, hvarken Krigsoch Kammar-kollegierne uti deras sednare utlåtanden, eller Utskottet synas hafva fästat behörigt afseende å denna undersökning, på grund af hvilken Kammarkollegium, i underdånigt utlåtande af den 20 December 1815, afstyrkt nådigt bifall till en då i enahanda syfte af ruslhållarne gjord underdånig ansökning, hvilken derefter blifvit af Kongl. Maj:t, under den 13 Februari 1816, afslagen.
Men saken, i sin allmänhet betraktad, erfordrar att, sedan Stånds-ledamöterne engång fått höra en fråga vara bordlagd, böra de äga full säkerhet på att den ej förr än i nästa plenum förekommer. En enskild tillställning kunde eljest missleda Stånds-medlemmarne och föranleda öfverrumplingar. Sådant mäste alltid förebyggas, och en fast grundsatis följas samt jemväl på de fall tillämpas, der inga dylika speciella farhågor äga rum. Tiden tillåter mig i dag, sedan vi slutat våra öfriga öfverläggningsämnen, att utveckla denna min åsigt något närmare. Jag ville förra gången förekomma all tvist härom, emedan vi för tillfället hade en ganska lång föredragn:s-lisla framför oss; derföre anlitade jag den kortaste utvägen, nemligen begagnande af min riksdagsmannarätt, att begära motionen på bordet. Nu anhåller jag vördsamt att merberörde motion blifver remitterad till Ridd.Ulsk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag begärde ordet egentligen för att hemställa till R. o. Ad. huruvida icke motionen lämpligen, innan något åtgörande deraf sker, må remitteras till Ridd.Utsk., emedan saken kan ses från flera sidor. Måhända behöfde äfven någon redaktionsförändring deruti göras. I alla fall torde det vara bättre alt R. o. Ad. upskjuter att besluta intill dess att Ridd.Utsk. haft tillfälle att öfverlägga om frågan och se den från de sidor, som det är lättare att skärskåda genom öfverläggning i Utsk. än om motionen utan remiss skulle hos R. o. Ad. afgöras. Den 2 April. 249 Gr. Lagerbjelke: För min del kan jag naturligtvis icke hafva något emot alt saken remitteras till Ridd.Utsk., hvilket då kommer i tillfälle att taga i betraktande de skäl emot motionen, som jag här vördsamt har anfört. Hr Aminoff: Sedan de Hrr, som yttrat sig i afseende å ifrågavarande motion, begärt ali densamma mätte få remitteras till Ridd.Utsk. har jag ej något deremot alt aumärka — emedan när motionen från Utsk. återkommer jag nog får tillfälle alt uti ämnet mina åsigler vidare utveckla.
Sedan aftorkas bitarna väl och nedpackas i en torr glasburk, medan man strör mellan hvart lager några pepparkorn af båda slag och nejlikor samt en handfull gult senapsfrö; här och där en syltlök kokt i ättika; öfverst de sedvanliga vinoch körsbärsbladen samt dill. Uppkokt kallnad ättika hälles öfver. De äro icke färdiga, förr än de se klara ut. (Att Pumpor kunna tagas i st. för gurkor jfr Idun I. Stenia. Konservering ". Champignoner. Den bästa metoden att konservera dem mjuka och saftiga är kanske följande: 250 gr. färska, väl rensade och sönderskurna champignoner blandas på ett fat med 10 gr. salt och 20 gr. ättiksyra (från apoteket). Efter 24 timmar har så mycket saft bilPLATSSÖKANDE. dats, att de äro betäckta, och de fyllas nu med vätskan i små glas, som förvaras öfverbundna. Frästa i klart smör och med detta En bättre flicka, 21 år, med 7 års fyldt på burkar, äro champignoner äfvana att gå matmoder tillhanda ven mycket goda. Stenia. såväl i hushållet som vid väfning, bak, strykning och maskinsömnad m. m., önskar till hösten lika anställning mot 100 kr. för år. Benäget svar till » 2 1 », Äkta engelsk plumpudding. IngrediSparreholm, p. r. [2382] enserna äro: 10Ö gr. fint mjöl, 100 gr. hvetebrödsskifvor, 200 gr. finskuret nj urTTJllicka från landet, kunnig i matlagfett, 200 gr. stora russin utan kärnor, ^ ning, sömnad, väfnad, önskar pl. i 200 gr. små väl tvättade russin, likväl bättre fam. som hushåll.el. hushjälp. åter torkade, 4 finskurna äpplen, 170 Små pret. Svar t. » 23 år », Halsberg. gr. socker, halfva skalet af en citron, [2399] \ muskottnöt, 4 ägg, något salt, ingefåra och kryddnejlikor.
Till en ny äril (eldstad) i fattighusets bakugn lofvades tjenl.(iga) stenar från Ericsberg jämte kalk och med de gamla kunde spiseln der-städes lagas. Och skulle detta arbete så mycket snarare företagas, som flere sprickor befunnos i muren, hvarigenom röken utgick. Vid samma tillfelle skulle nogre lass med grof öhr framköras til lagring vid fattighusets trappa. § 14. Från fattighuset klagades derför, att en stor del af sochnens inbyggare tagit sig före, att både för och under gudstjensten förnöta tiden i fattighuset med tobaks rökande, hwarigenom ej allenast de sjuke hjonen svårl(ige)n qwäljas af röken, utan ock förestånderskan hindras af den stora trängslen, att skjöta de sjuka, som de betarfva, då likväl kyrkofolket har både sochnstug(a)n och flera rum i bygg-ningen, at kunna gå inuti, innan gudstjensten börjas. Och när nu Prosten, til förekommande af detta oskick och af den fattighjonen tillfogade olägenhet, föreslog et vite, så tyktes nogre wara missnöjde dermed, men efter någon öfverlägning togs det beslut, att den skall böta hvarje gång 4 sr (sk), som hädanefter för(e) el(le)r under gudstjensten tilbringar tiden i fattighuset med tobaksrökande eller med hwad annat som hälst, som plågar de sjuka och hindrar deras wederbörl(iga) skjötande. Samma plikt utsattes efven för dem, som under påstående gudstjenst hollde sig i Sochnstugan. § 15. Sochnemännen funno, att fattigcassan skulle snart blifwa medtagen, om sjuka hustrun i Vestervik skulle hädanefter, såsom nu skjedt på ett år, få än 1 Rdr, än 24 sr (sk) i hwarje månad, utan förmente, att både hennes man, som är snäll at förtjena, och hennes barn, hos hwilka hon wistas, skola kunna hjelpa henne. Dock skulle hon i dag få 1 Rdr ur cassan. § 16.
Domstol , IDomCapitlet må ega tillåta makarne att flytta från hvarandra, Under den tid Rättegången ■yarar m, m, Bihang till R, St, Prat. igrS nch IS*9 > 9 Sami, t i:cie Il-.t. 2 Pro/. Utdrag den 3 Mars 1829. S. D. Föredrogos ånyo ooh gillades följande från StatsUtskottet Pnkomne , samt den 14 sistiidne Februarii på bordet lagda Utlåtanden : Af den 4 sistiidne Februarii: N:o 56 , i anledning af Kongl. Majds FJådiga Skrifvelse den 19, November sistlidet år, angående afskrifning uti Bäkenskaperne af NummerLotteriets fordran hos Haihnbyggnads Directionen i Helsingborg^ Af den 7 sistiidne Februarii N:o 59, i anledning af vackt Motion om öfverlåtande till Staden Hjo af Kronans andel i der fallande Sakören } N:o 60, rörande väckt Motion, angående grunden för räntornas utgörande af någre Thorshälla Stad upplåtne Hemman} N:o 61, i anledning af väckt Motion om öfverlåtande af en Kronan tillhörig tomt åt Oelreidhska Enkhuslnrättningen i Landskrona. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 4 sistiidne Februarii, under .Nio 55, afgifne och den 14 derpåföljde Prot. Uulrog den 2 Mars 182g. på hordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande nedsättning af Grosshandlanden Wener a arrende för Svartsjö KungsLadugård , bl ef samma Utlåtande af Ridderskapet ocli Allein afslaget.
Prol. 1862 & 1S63. 4 Sami. 1 Afd. 23 Hö/l. 9 6(5 Stats-Utskottets Utlåtande JV? 66. motioner derom att i skarpskytteföreningar inskrifne beväringsynglingar, som visa sig hafva förvärfvat den skicklighet i vapnens bruk, att de kunna mäta sig med dem som undergått beväringsöfningar, skola vara befriade från den vanliga beväringsexercisen, enligt Kongl. Maj:ts förslag Irsta årets och enligt motionärernas båda årens. Skulle nu dessa förslag blifva af Rikets Ständer bifallna, så är det väl mer än sannolikt, att kostnaden för dessa vapenöfningar komme att betydligt inskränkas derigenom att skarpskytteföreningar bilda sig allt mer och mer, synnerligast om båda årens beväringsexercis eftergifves på förutnämnda vilkor, och jag tror att detta just vore det verksammaste medlet att uppmuntra skarpskytterörelsen, och Staten skulle derpå vinna i dubbelt hänseende. Man säger visserligen, att som detta är förslagsanslag, så betyder det föga hvad summa man anslår, men jag deremot tror att detta alldeles icke är likgiltigt, ty, utom det att folket i landsorten, som väl vet att de få hvar i sin mån kontribuera till Statens alla behof, med missnöje se huru anslagen riksdag efter riksdag ökas, och derföre fordra räkenskap af sina ombud, så har erfarenheten hittills icke gifvit stöd för den föreställningen, att man får något öfverskott, om också ganska frikostiga summor anslås; och jag hemställer derföre att den här föreslagna summan icke måtte beviljas.»