Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer den uti ifrågavarande reorganisationsplan uttryckta grundsats, alt den materiel, som finnes, bör vara i fullständigt skick, och då, enligt hvad ulredt och upplyst blifvit, ett sådant högst maktpåliggande ändamål icke kan vinnas utan betydliga kostnader, hafva Rikets Ständer beviljat 600,000 R:dr att med ]:del under hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853 från Riksgäldskontoret utgå för att användas till kompletterande af förråderne, samt de skepp och fartyg, hvilka E. K. M:t anser förtjena till krigs - ExpeditionsU(skottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 177. 469 bruk göras användbara, äfvensom till andra för krigsmaterielens islåndsättande oundgänglige mindre arbeten. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti 1851. / ' r' — N:o 177. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Augusti 1851. Preste-Slåndet den 18 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 20 — •— Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående extra Statsanslag till föremål, tillhörande Civil-departemenlels handläggning. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 163, Mern. N:ris 226 och 261, samt Först. Stals-Ulsk:s Mern. N:o 289.) S. A. K. Utom de uti E. K.
Om än siffrorna här uteslutas, är dermed intet hulpet, ty i Utsk:s förslag förekommer följande: ”till det belopp, som K. M. i nåder funne för ändamålet nödigt, dock så, alt den, jemlikt de unioniella författningarna, utgående tull icke öfverstege hvad i allmänhet är stadgadt”. Nu är ingenting i allmänhet stadgadt emedan R. o. Ad. förbigått regeln och beslutat börja med undantaget. Följden deraf att man gått baklänges till sitt mål har således redan visat sig. Enl. Riksd.Ordn. bör propos, på bifall till Utsk:sbetänk, först framställas, men en sådan kan nu ieke göras och hvarföre? Jo! emedan man börjat med ett undantag. Jag önskar, att Frih. Palmstjerna och de, som röstat för en dylik ordning vid frågans afgörande, måtte så upställa proposme, att de kunna förlikas med Riksd.Ordn. om nemi. det är möjligt, hvilket jag betviffar. Hr Rosenblad: Denna fråga rörer mig och den af mig föreslagna propos. ganska ringa, emedan jag velat borttaga hela den meningen, hvarom här är fråga och således den utaf mig föreslagna propos. icke förekommer. Hr von Hartmansdorffs åsigt är likväl enl. milt begrepp alldeles orimlig, så snart man tänker sig Den 13 Juni. 25 möjligheten att på J eller möjligen 1 eller 2 timmar, hvilka kunna förlöpa innan R. o. Ad. fattar sitt beslut i afseende på sockertullen, kunna afgöra alla dessa saker, ty hvad är det, som nu är gällande? Jo nuvar:de tulltaxa, hvilken gäller intill detta års slut, och innan något R. St:s beslut hinner att till Konungen expedieras, är åtminstone det preliminära beslutet af sockertullen utaf R. o. Ad. redan fattadt, ty beslutet öfver sockertullen i allmänhet är endast upskjutet intilldess betänk. N:o 10 hunnit afgöras, så alt när den underd. skrifvelsen till K. M. inkommer, har R. o. Ad. fattat beslut öfver sockertullen i allmänhet måhända med förbehåll af de förändringar, som kunna blifva en följd af den Kongl, proposm.
I anseende till lättheten att insmyga nipper hemställer jag, om det icke är orimligt , att sätta så hög tull på dem som 50 procent ; och då Ståndet redan ansett, att ingen tull borde sättas på Jouveler , torde för nipper böra bestämmas högst 5 procent. Friherre Cederström; Jag tror det vara en väsendtelig skilnad emellan de »f Herr Cederschjöld citerade 2:ne artiklar ; ty under ru - brik al nipper, införas glasbitar och annat strunt på allmänheten. Jag tror således detta förslag vara väl betänkt af Utskottet, och tullen icke för hög. Annan sak är det med jouveler; de äro ej skadliga att få in. Herr Grefven och Landt Mar flin! k en gjorde proposition till bifall af dea å Nipper af Utskottet föreslagne Inkommande Tullprocent; Hvilken proposition med Ja besvarades. ”Pelteri eller Pelsverk, Beredt, Fåroch ”Lamskin, Grå och Krimska; Inkommande ’’Tullprocent 20.” ”Pelteri eller Pelsverk , Oberedt, Får och ”Lamskin, Grå och Krimska; Inkommande ” Fullprocent 10. Alla andra slag oberedde ”Fåroch Lamskinn; Inkommande TullproFcent 15, Utgående Tullprocent i." Den 20 Augusti /. m. Grfve Spens: Det är endast för principens skull, sorn jag hemställer, om det ej borde vara lika många beredda, som oberedda, sorter lamoch fårskin. Vid de förra står blott grå och krimska, och inga andra, men det kunde väl vtra möjligt, att äfven alla andra inkommo, beredda. Jag hemställer således, att likhet måtte sättas häruti, och att de beredde äfven skiljas i tvänne särskilta slag. Herr Grefven och Landt-Marskalien hemställde, att en ny Artikel måttes uti Tulltariffen införas, under namn af: tåroch Lamskin, alla slag, beredda i samt att Inkommande Tullprocenten å herörde Artikel mätte till 15 be-: stämmas. Bifölls» ”Pennor, Skrif-, Beredda; Inkommande ?’Tullprocent 50. Utgående Tullprocent 1.” Herr Cederschjöld'.
Deras välgörande och nyttiga verkningar hafva derföre icke kunnat blifva vidsträckta, än mindre allmänna, såsom de borde vara. Hvad som hittills utförts i denna rigtning kan endast betraktas såsom formligt godkännande af systemet och en sporre till vidare fortgång på samma väg. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. På »rund al dessa sanningar borde dylika tekniska läroanstalter till en början inrättas åtminstone uti aila de större och folkrikare städerna, der ett talrikare lärjungeantal kunde med de stigande insigterna om dylika anstalters vigt och nytta för flertalet af det uppvexande slägte, som egnar sig ät handtverk och fabriker, påräknas och ett vidsträcktare fält derigenom vara boredt för spridandet af kännedomen om medlen att bereda sig odling, välstånd och oberoende. Ehuru förhållandena sålunda oafvisligen mana till en dylik generel åtgärd, samt förslaget derom skulle blifva ett bland de mest omfattande, mest allmännyttiga och framtidsfulla, torde det gamla kardinalskälet — bristande statsmedel — huru dålig och oberättigad tillämpningen deraf än kan, vid närmare ompröfning af alla hithörande förhållanden, befinnas vara. af flera åberopas, såsom hinder mot realiserandet i någon vidsträcktare män af detta allmännyttiga förslag. Med de pä sednare åren genom tullmedlen och bränvinsskatten så betydligt ökade statsintraderna borde dock ett sådant verkligt folkbehof, en så stor nation alangelägenhet, icke af detta skäl stå tillbaka för en mängd andra anspråk på Statens medel, hvilka torde vara vida mindre berättigade och angelägna.
M. öfverlemna att disponera af 8:de hufvudtiteln, hvars föremål är fångars underhåll, en här föreslagen summa, för att försätta några hundrade overksamma menniskor uti cn högst nyttig sysselsättning, 31 H. 39 Den a4 April. hvilken summa lios StatsUtsk. blifvit icke obetydligen minskad till det föreslagna beloppet. Jag kan såsom Konungens rådgifvare förklara, att jag icke söker bereda någon större latitud åt Konungens rättighet att disponera hufvudtitlarna, utan att jag endast fäster mig vid, huruvida R. St. vilja åt K. M. öfverlemna att låta medlen till fångarnas sysselsättande utgå af 8:de hufvudtiteln. Hvad det beträffar, att ifrågavar. medel för fångarnas sysselsättning kunna tagas af 3:dje och 4;de hufvudtitlarna, så möter deremot visserligen ingen materiel omöjlighet; men följden deraf blefve en motsvarande uppoffring af dessa titlars föremål. Jag har hört talas om den betydliga summa, som är anslagen till flottans underhåll och nybyggnad; men utom det, att det tarfvas en undersökning, som troligen icke utfaller till det stöd för det skäl man velat hemta från antydningen å beloppet af detta anslag, huruvida detsamma fullt motsvarar sitt ändamål, måste man, förutsatt, att en sådan undersökning skulle skingra allt tvifvel derom, det oaktadt medgifva, att flottans uppbyggande och iståndsättande samt dockornas fulländning äro af den vigt för landet, att detta ändamål icke tan uppoffras för ett annat vigtigt ändamål* hvaraf följer, att någon tillgång för ifrågavar. behof icke kan erhållas å /\.:de hufvudtiteln, utan uppoffring af någon vigtig åtgärd till betryggande af statens sjelfständighet. Hvad det beträffar, att å 3:dje hufvudtiteln medel kunna användas för detta ändamål i stället för lustläger, så torde ett sådant skäl förfalla, om ordet lustförändras till öfnings-, emedan nödvändigheten att öfva och bilda trupperna och gifva dem någon obetydlig vana vid en mera ansträngd tjenstgöring, icke torde kunna bestridas.
Ingen annan har begärt votering. Gr. Frölich har sedermera upplyst att genom det ja, som svarades pä Hr Frih. o. Landtnäs propos. om bänkni.valets afskaffande, deras mening icke är afklipp!, som önska bibehållande af bänkm.valet framför ali , 5 H. 39 Den ii April f. m. manna val; emedan discussionen hvälft sig emellan allmänna val oell val medelst sådana cirklar, soln Utsk. föreslagit, och de, sorn icke önska allmänna val , följaktligen kunna antaga Utskts förslag. Det är på denna grund jag hemställer till Hr Hjerta, om han icke vill medgifva, att det beslut, som är faltadt medelst det svar Ståndet gifvit på Hr Landtmts propos. i principfrågan, må stå qvar. Till den af Hr Landtm, framställda propostn vöre naturligtvis contrapropostn, att bänkm.valet skulle bibehållas. Om frågan’ blir bifallen, och bänkm.valet således upphör, så följer i ordningen alt föredraga till afgörande det af Utsk. föreslagna sätt till val af electorer, nemi. genom Ståndets indela. i 5 classer, och i händelse derom skulle uppstå votering, kommer man att välja emellan antagande deraf och allmänna val. På sådant sätt är allas rätt bevarad. Jag förnyar derföre min hemställan till Hr Hjerta, 0111 vi nu icke kunde få öfvergå till andra frågan, eller Utskottets förslag. Hr Hjerta: Såvida den propos. kommer alt qvarstå, som Hr Frih. o. Landtm, har framställt, nemi. på sjelfva principfrågan; så är det klart, att någon återremiss icke behöfver komma i fråga, emedan propostn handlade om, huruvida Ståndet ville afskaffa bänkm.valet, och om nej vunne, komme bänkm.valet att bibehållas.
Het utlåtande, som Hofrätten på nådig befallning i underdånighet afgaf öfver dessa besvär, hänvisa i saken endast till de skäl, som det öfverklagade utslaget innehåller; men det tillägges, att då min klagan till en väsendtlig del grundats å anförda förhållanden, hvilkas verklighet icke af handlingarna bekräftades, besvären alltså påkallade att härutinnan med berigtigande och upplysning bemötas. Denna väsendtliga origtighet låg nu i min här intagna uppgift, att Svaranden vid det i fråga varande tillfället hvarken personligen eller genom ombud kommit tillstädes; och Hofrätten anmärker, dels att Häradsrättens protokoll läst mer innehåller, det Svaranden då kommit tillstädes genom skriftligen befullmäktigadt ombud, Inspektoren N. N., dels att jag, som före aktionens förordnande ägt fullständig tillgång till Häradsrättens protokoller, också i den till Advokatfiskalsembetet allåtna remiss ingalunda yttrat den föreställning, att Svaranden skulle vid omförmälte ting saknat rättegångsombud, utan hade jag så väl i sammanfattningen af mitt då på annan grund stödda klander af Häradsrättens förfarande, som i den förutskickade redogörelsen för förloppet af målet upptagit, att Svaranden vid tinget genom ombud sig inställt. Att nu åter ett motsatt förhållande kunnat af mig åberopas bland skälen till åtalets fortsättning och till vinnande af ändring i Ifofrättens utslag, har Hofrätten funnit desto svårare att förklara, som de anmärkta uppgifterne (utan annan felaktighet, än den anförda) icke endast hade influtit i den underdåniga besvärsskriften, vid hvars författande ett misstag medgifves kunna tänkas genom brådska hafva förelupit, utan derhos ytterligare blifvit framställde vid ett senare tillfälle, der fullt rådrum till noggrannt öfvervägande väl ej saknats, eller uti min sista genom trycket offentliggjorda och till en större allmänhet spridda embetsberättelse. Mitt felaktiga uttryck kan på intet sätt försvaras; och förklaringsgrunden dertill har från mitt minne försvunnit; men förnuftigtvis kan jag icke tänka mig den annorlunda, än att jag slarfvat, vare sig att jag skrifvit ur minnet i besvärsskriften och ur besvärsskriften i berättelsen, eller på hvad sätt det må hafva tillgått.
En leende liten mun, ett strålande barnaöga, ett klingande, menlöst skratt eller en liten hand, som vill gömma sig i din, ett par små armar, som slå sig om din hals, ord som: » Jag hålla — af — tant, tant hälla af lilla Ellen också, » med detta och dylikt skola de små snart belöna dig. Äfven utom Tyskland hafva dessa anstalter omfattats med stigande intresse. I Köpenhamn grundades 1872 den första » börnehave » af teol. kand. Juel Hansen. Sedan dess hafva otaliga dylika sett dagens ljus, men beklagar kand. Hansen, att många af de damer, som stå i spetsen för dessa » börnehaver », sakna pedagogisk insikt om saken eller uppfattning af sin verksamhet. J. Hansen slutar ett föredrag med följande ord: » Huru Fröbels ideér utföras, beior naturligtvis på den enskildes hela personlighet. De kunna utföras till välsignelse för de små, och de kunna, som allt annat i världen, utföras illa; men vid bedömandet af Fröbels system måste man fasthålla därvid, att det icke beror på när, utan på huru man börjar barnets uppfostran. » I England hafva Fröbels idéer genom föreningen » Fröbel society for the promotion of the Kindergarten-system » vunnit stor och gagnande framgång. På andra sidan oceanen, i Nord-Amerika, hafva de äfven upptagits. I » kvinnornas utställningspalats » på Chicagoutställningen nästa år har miss Sofia Haydens arkitektoniska penna förmått bereda plats för » a Kindergarten ». Där kommer säkert mången kvinna att stanna för att klargöra för sig, hvad en » Kindergarten » är. Fröken Eva Rodhe, Göteborg, samt fröken von Reis, Upsala, nämnas som svenska » Kindergärtnerinen ». Måtte den ädla tanken öfverallt i vårt land snart mer och mer beaktas och bringa välsignelse i rätt många hem I Cristel. Helgelse. Wjäderlätt dalade snön därutanför. J [Icke i yra hvirflar, dansande och svärQj ^ mande som uppsluppen ungdom, då den strömmar ut ur skolan, nej, så mildt, smeksamt, som millioner moderskyssar, som sänka sig ned helt lätt öfver slumrande barnaläppar.
Diskontlånen hafva öfverhufvud begagnats till af Landtbruket och bergs - 41 bergsrörelsen, till £ af fabrikerne, något utöfver af handeln, afhandtverkerierne och ^ af diverse personer. Regelmässigheten af Bankrörelsens gång ådagalägger dess Styrelses omtanka och försigtighet samt på erfarenhet och stadigvarande grundsatser hvilande förvaltning. Inväxlingen af Bankens sedlar har oafbrutit fortgått vid hufvudkassan i Linköping, Afdelnings-Contoret uti Norrköping och Växlings-Contoret uti Stockholm. Yid de båda förstnämnde ställena föres deröfver inga anteckningar, men i Slockholm har den uppgått till ij gånger hela den utelöpande sedelstocken, hvilket således utvisar den skyndsamma circulationen af penningarne, äfvensom den lifliga kommunikationen emellan denna ort och hufvudstaden; hvarjemte det ådagalägger fastheten af Bankens ställning och det förtroende, sorn dess goda förvaltning ingifver, enär så betydlig växling af sedlarne kunnat med Riksmynt ersättas, utan större upplåning än den som skett. Fattigförsörjningen uti staden har varit bekymmersam och kostsam, utan att tiggeriet förekommits och utan att behofvet varit tillräckligt afhjelpt. Orsakerne härtill äro flere och hufvudsakligen af moralisk beskaffenhet; helst största kostnaderne härröra från det stora antal barn, som dels i saknad af nödig föräldravård fallit fattigförsörjningen till last, dels falla stadens invånare dagligen besvärlige genom bettlande. Till förbättrande af fattigvården har den nu blifvit omorganiserad och ett arbetshus inrättadt, med mat för den behöfvande och sysselsättning för den lättjefulle. Så väl reglementet, som verkställigheten äro alltför nya för att deröfver ännu något annat omdöme kan fällas, än att de vittna om stadens invånares bemödande att åt denna vigtiga samhällspligt ägna en skyldig omtanka. Mörnerska fattighuset fortfar alt uppfylla sin ädle stiftares mening genom fria husrum och eldning åt 29 å 3o fattige.
Olif#* bag##£>rbningen, fiafve ^i, få mål uti förefomne frågor om SKtfet# Sill# månna hu#hållning, famt bermeb gemenfFap eganbe inråttningar och författ# ningar, forn ocf i åtfFilliga anbra åmnen, ho^ Äongl. SD?aj:t anmålt 5Båra hemjiållanben, önjFwngat oth förflag, genom följanbe unberbåniga (Frifwelfer: \ ✓ LU - L—• O 96 tjo. ben 3 $ebruarit 1829, ancjacnbe be i Sappfanb från @Venf!a $drfam* lingar inftyttabe åftpbpggareå fTpIDtg^et, att beltaga i allmänna ^Beväringen; 2:0. ben 12 februari» / angåenbe
Resolutioner och Contract bestämma, företer detsamma äfven ännu en ytterligare omständighet, stridande emot de förordningar, som utkommo under och med afseende å det vissa knektehållets inrättande, nemi. legan, hvilken uti nämnde contract litt. B. bestämmes till i5 R:dr B:co. I detta afseende innehåller ofta åberopade Landshöfd. Wredes circulaire i 3:dje punkten, äfvensom det med Allmogen afslutade Contract af d. 5 Dec. 1689. i 1 i:te punkten: "Till att förekomma och aldeles undanböja det, som Ali"mogen någon skada eller last förorsaka kunde, är härled på K. M:s vägnar slutat och stadgat, att Hufvud"legan, eller i dess ställe en in fraud em uppfunnen, odrä"gelig städsle, hädanefter aldeles skall vara afskaffad, och "Soldaterne, som efter denne tiden blifva legde eller antagne årligen hafva att undfå 35 D:r knnt, som en viss "och stadig lön." Senare K. Bref, såsom t. ex. till Lundsli. Ribbing af d. 10 Jan. 1684, medgifva dock, att Rote och Soldat må förena sig om lega; men härtill uppställes såsom maximum 100 D:r s:mt, som orden lyda: "Dock om Bönderne intet "ge Knekten mer än 5o, 60, 70 eller högst 100 D:r i huf"vudlega, så kunnen J väl låta det så passera, liksom visste J intet stort deraf men för all ting "mäste J noga efterfråga och hindra, att de aldrig skrida *) Gabius Militiee-yerk pag. 198. j H. ai8 Den 17 Februarii f. m. ”öfver Ett hundrade Daler, hvilket Yi hafva funnit be tänkligt igenom någon öppen eller allmän ordres att på"bjuda, aldenstund Allmogen i gemen har vid sisthållne ”Riksdag erhållit Resolution, att all hufvudlega skall vara ”upphäfven och förbuden. —■ — —”
(Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Bet. N:ris 158 och 197.) S. A. K. Som, i öfverenstämmelse med Kongl. Förordningen den 30 December 1819 och Instructionen för Beklädnads Direetionerne den 11 Juni 1822, det å ena sidan åligger E. K. M:s och Rikets Krigs-Collegium alt, rörande de för soldat-beklädnaden afsedde bidrag, iagttaga Kong!. Majrts och Kronans bästa, liksom å andra sidan Direetionerne ega vaka deröfver, alt rotehållarnes rätt icke trädes för nära, och då sålunda, när tvister uppstå, angående beklädnads-bidragen och deras användande, Krigs-Collegium och rotehållarne eller desse sistnämndes ombud äro att betragta såsom patter, hvaraf ingendera bör pröfva den andras anspråk, få Rikets Släuder hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att icke Krigs-Collegium, såsom hittills egt tuni, utan E. K. M:s och Rikets Katnmar-Rält hädanefter må pröfva de tvister, som uppkomma till följd af anmärkningar, gjorda vid Beklädnads-Directionernes räkenskaper af de valde Revisorerne, då desse anmärkningar ej kunnat fork lyras på ett sätt, att Revisorerne dermed åtnöjts. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Juni 1841. Expr.dilions-Ut skottets Förslag till und. Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den i Juni i84t. Preste-Ståndet den i Borgare-Ståndet den i Bonde-Ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse „ angående beskattningen ä stäng/erns-tillverkningen i Riket. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 87 och Uti. N:o 184.) S. A. K.
Han mätte icke hafva läst min motion; hvars åsyftning ej varit någon annan, än att låta läkarne, hädanefter såsom hittills, handlägga helsovårdsärendena, med den skillnad, att de till President hade en Jurist. Deremot har min mening varit, att en läkare skulle tillkallas på Kolkii öfriga afdeln:r, vare sig för kyrkan och läroverken eller fattigvården, när helsovårds-frågor der förekomme. Så t. ex. sammanhänger på landet sjukvården med fattigvården, hvarföre fattigstugorna ännu i kyrkolagen kallas sjukstugor, emedan sjukdom var den allmänna och förnämsta orsaken till oförvållad fattigdom, och fattigvården såsom en barrohertighets-anstalt sammanhänger med kyrkan. Jag trodde det vara en fördel att kunna på detta sätt tillkalla en läkare, då fråga förekommer om sjukvården, antingen i landsförsamlingar, hvarest presten vanligtvis får stå i spetsen för dithörande anstalter, eller vid de offentliga läroverken, hvarest, såsom vid Upsala Universitet, ett sjukhus, det s. k. Nosocominm, almed detsamma förenadt. I en mängd af våra fromma stiftelser ingå likasom i landsförsamlingarnes fattigstugor både fattigvård och sjukvård. I somliga tillkommer äfven upfostran, såsom vid Barnhusen. Således är på två håll hufvudstadens allmänna barnhus en förening, af trefaldig syftning, hvartill kommer ännu en fjerde nemi. läkares undervisning om barnsjukdomar. På hospitalen, t. ex. Danviken, förenas både fattigvård och sjukvård, i förra afseende! för dem, som till fribröd eller försörjning blifvit intagne, och i sednare afseendet för dem, som äro sinnessvaga, eller med ohotliga sjukdomar behäftade. Kron-Prinsessan Louises inrättning för fattiga barn, Iemnar både sjukvård och fattigvård. Men det skulle blifva alltför vidlyftigt att upräkna alla dylika inrättningar. R. o. Ad. behagade finna, att både andliga och verldsliga läroanstalter, sjukvård och fattigvård sammanhänga med hvarandra. Alt då i ett embetsverk sammanhålla vården om sila dessa serskilda utgreningar har jag ansett riktigt och tror det fortfarande.
Den värde talare, som gjort anmärkn. emot ifrågavar. betänk., har egentligen fästat sig vid den skiljaktighet, som förefinnes emellan Stats - 54 Den 9 Januari e. m. Uuk:s betänk., och den observation, som blifvit gjord af R. St:s revisorer, på grund af K. M:s nåd. förordnande, att i händelse något öfverskott slutligen skulle finnas af passevolancemedlen efter passevolance-tidens tilländalöpande, så skulle dessa medel vara rustoch rotehållares egendom, och till dem återställas. Delta nåd. förordnande har ej undgått StatsUtskcs uppmärksamhet, men vid öfverläggning i frågan om passevolance-medlens upphörande, eller de s. k. contracternas annullerande, ansåg StatsUtskts majoritet, på goda grunder, att i händelse rustoch rotehållare skulle befrias ifrån passevolance-afgifterna för det återstående af de femton åren och äfven för framtiden, så skulle de afstå ifrån den rättighet, som för dem var i fråga, att återbekomma redan utbetalta medel. Det var ej heller för StatsUtsk. möjligt att göra sig reda för, huru del skulle tillgå med återbärande af dessa medel, som icke utan största svårighet kunde verkställas. Hvar och en, som känner tillgången med passevolancen, som har gjort sig reda för meningen med det K. förordnandet, måste väl inse, att det förhållande varit afsedt, att passevolance-contraclen skulle förnyas, och att i sådant fall det öfverskott, som efter de femton åren funnes qvar i cassan, skulle såsom tillgång beräknas. Då numera frågan om passevolancens upphörande är afgjord, så skulle det förhållande inträffa, sorn Hr Peyron åberopat, nemi. alt cassans behållning skall utdelas till rustoch rotehållare. Jag tviflar på att delta kan låta sig göra, lika litet nu, som del skulle kunna ske om fyra eller fem år härefter. Det återstår anun en annan fråga, nemi. om dessa medel ej borde reserveras för en framtid, i händelse R.