Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sdn dro Sefdgne> fFefa^erebning^CommitteemS göromål grandas, af Sö^ring&Cnmraitteen i. Ut Sdn, ber <So.c£nen. dr. beidgen. §♦- 84,. Stat fjmab enligt: benna: Semittntng^Stabga dr Beffdmbt »t förbi för perfon etter egenbom, ocf; fdlebcé ej beror pd SäperingémdnnenS pröfning, utan Mott pd bebitertng anfommer, {Fatt d?drabäfh*ifmare«, forn för bebiteringen$-riftigbet arifmarar, r långben utföra; funnanbe lifvdl ©** rebningé* ocf; Sa^eringS-Sotmnitteerne anmdrfa mifrdfningar 0$ rdttelfV mebbela». §• 8g,- 33en> forn efter (jmab förut fidbgubt dr , bör ffriftefig uppgift tri! 23erebning$*(fommitteen aflemna, men författoföft utebltfmer 0$ ej fjelf etter genom ombub benna ffolbig&et futtgör, böte Små Öfbr tis ©acfiienl fattige; fFolanbe B3erebningg*(£ömmi(teen, utan kinber af ufeblifmanbe etter förfummab uppgift, efter dggnbe fdnnebom, ben fFatljFpItigeö 33e* toittning föreffd.. STrt. III. §. 86—88.
Då nu den egendom, pupillen egt hos honom innestående, otvifvelaktig! haft egenskap af barn-arfsmedel, hafva en del domare bibehållit myndlingen vid förmånsrätt, blott icke den i lag i allmänhet bestämda preskriptionstid af tio år förflutit, hvaremot andra, vid jemförelse af 2.3 kap. 1 § Ä. B., ansett pupillens företräde til! betalning vara förloradt, när han icke åtminstone inom tre år vidtagit åtgärd för kraf och redovisning. Det vacklande i lagskipningen i denna del torde desto hellre böra undanrödjas, som det menligt inverkar på öfrige borgenärers rätt; och jag får derföre vördsamt föreslå att, genom ett lagstadgande den tid må vara bestämd, hvarinom en till myndige år kommen person åligger att, för bevarande 198 Den 28 December, f. m. af sin hos förra förmyndaren egande förmånsrätt, af honom bevisligen fordra redo och räkning. Besse motioner remitterades till LagUtsk. Ankom oell emoltogs på vanligt sätt Stats-rådet m. m. HrJoh. Fredr. Fåhraus, som ä K. M:s höga vägnar aflemnade 12 Dess nådiga proposrr lill R. St. Frih. Cederström, Rudolf upläsle följande 2:nemotioner. l:o Med afseende å vigten, för flertalet af Sveriges ungdom, af föräldra-nndervisning och hemläsning, jemte skolundervisningen, hvarigenom en för skolan och hemmet välgörande vexelverkan upstode och bibehölles, fastades, vid sisth rikdag, R. St:s upmärksamhet å behofvet att framkalla och för möjligen bästa pris tillhandahålla utförliga, goda och lättfattliga läseböcker för allmogen, serdeles i ämnen, utgörande föremål för undervisning i folkskolan. R.
Vägrar man den, som i afseende å förbrytelser mot denna författning eger undersökning anställa, tillträde till rum eller byggnad, der enligt § 61 undersökning ske må; bote från och med 100 till och med 1,000 R:dr. § 48. Bränvinstillverkare eller distilleringsidkare ansvare för förbrytelse, som, med hans vetskap, mot denna förordning begås af hans hustru, barn, tjenstefolk eller vid bränneriet eller distilleringsverket anställde personer, likasom vore förbrytelsen af tillverkaren eller distilleringsidkaren sjelf begången. Redskap, tillverkad vara och kärl, hvari den förvaras, skola, fastän bränvinstillverkare icke är egare deraf, förbrutna dömas, när förbrytelse, som sådan påföljd medförer, är begången af bränneriets arrendator eller föreståndare, eller ock elter arrendatorns eller föreståndarens föreskrift. Då förbrytelse, som enligt denna förordning medförer förlust af redskap, tillverkad vara eller kärl, hvari den förvaras, blifvit begången af annan än dessas egare, och denne sednare finnes vara berättigad att dem behålla, skall den brottslige utgifva redskapens, varans eller kärlens värde. § 49. Bränvinstillverkare eller distilleringsidkare, som åt den vid hans bränneri anställde kontrollör eller tillsyningsman såsom gåfva något gifver eller erbjuder, bote från och med 20 till och med 200 R:dr. Kontrollör eller tillsyningsman, som gåfvan mottager, vare lika ansvar underkastad och miste derjemte befattningen. § SO. Skulle brännerikontrollör, eller den, hvilken tillsyn vid bränneri eller distilleringsverk såsom tjenstepligt åligger, eller den, som är pligtig att förbrytelser mot denna författning åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvinstillverkning eller distillering, eller att hafva främjat sådan förbrytelse eller tillverkares försnillning af den afgift, han erlägga bör; varde dömd till fängelse eller straffarbete, från och med sex månader till och med två år.
En annan vigtig punkt i hypotheks-föreningarnes reglementen angår den ansvarighet, som åligger delegarne för föreningarnes förbindelser. Icke ens i detta hänseende gäller samma föreskrift för alla föreningar. I den Skånska ansvara de låntagande delegarne med den intecknade jorden i mån af det skuldbelopp, lör hvilket de, hvar för sig, häfta; men i de öfriga föreningarne, äro de ansvarige i mån af sin delaktighet, det vill säga med hela det belopp, hvarför de undfått hypothekslån, ehuru det i några reglementen icke är så bestämdt uttryckt, som det borde vara. Det är framför allt angeläget, alt hvad som i detta hänseende skall gälla är klart och tydligt uttryckt. Komilerade hemställa i underdånighet, alt föreningarnes delegare skola, en hvar i mån af sin delaktighet, vara ansvarige, dock att af delegare, som endast gjort insättningar, denna ansvarighet ej må utkräfvas utöfver det kapitalbelopp, sorn af honom finnes vara i förening insatt. Beträffande direktionens ansvarighet, äro hypotheks-föreningarnes reglementen likaledes affaltade i ordalag, som icke alltid äro fullt tydliga, utan kunna lemna rum för olika tolkning. Men då det är angeläget, att ingen tvekan om rälla förståndet i detta afseende förefinnes, anse Komiterade det böra bestämdt förklaras, att direktionens ledamöter, en för alla och alla för en, äro ansvarige för de beslut rörande föreningens förvaltning, lill hvilka de med sin röst bidragit. Dessa äro de förändringar, som Komiterade ansett böra, i sammanhang med inrättandet af deli utaf Komiterade nu föreslagna hypoteksbanken, vidtagas i de för hypolheks-foreningarne gällande reglementen, och dessa förän - 51 dringar hafva oek blifvit iakttagna i det förslag till lag för hypotheks-föreningarne, sorn Komilerade upprättat och under Lit. C härhos bifoga. Komilerade hafva nu framställt grunderna för den nya organisation af landets hypotheks-inrätlningar, som Komiterade anse både ändamålsenlig och lätt verkställbar. Om Komiterades förslag vinner Eders Kongl. Maj ts nådiga bifall, torde proposition, i enlighet dermed, lill Rikets Ständer aflålas
Directionens styrelse och förvaltning stälda kassor och fonder, anser jag tiden för Ridderskapet och Adelns sammankomster bör bestämmas så, att räkenskaperne kunna granskas äfven för det år, som infaller näst före det, då sammankomsten hålles Detta kommer ej att blifva händelsen, om den af Utskottet föreslagna dag, den 15 Februari, antages, emedan räkenskaperne lör det nästföregående året då ännu ej äro eller kunna vara afslutade, utan skulle ett år komma att förflyta emellan det, för hvilket räkenskaperna kunna granskas, och det, då Ridderskapet och Adelns allmänna sammankomster äga rum. Om, t. ex., Ridderskapet och Adelns nästa allmänna sammankomst kommer att hållas den 15 Februari 1869, så kunna räkenskaperne för 1868 icke öfverses och granskas, emedan de icke äro afslutade den 15 Februari 1869. Detta anser jag ej vara riktigt, hvarföre och då för Ridderskapet och Adeln kommer att föreslås, det hvarje års räkenskaper skola vara afslutade innan Mars månads utgång det näst följande året, jag får föreslå den 15 Aprill eller näst derpå infallande söknedag såsom, enligt min åsigt, en vida lämpligare dag för de allmänna sammankomsternas början. Häruti har Herr Stuart, F. G. A. instämt. Vid §. 7. Af Grefve Oxenstjerna, A. G.: »I afseende på det i slutet af denna § införda stadgande, att ir.gen till säte och slämma på Riddarhuset berättigad medlem af 16 Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 8. Ridderskapet och Adeln må kunna förmpnas att dess Sammankomster bevista, liar jag ansett att numera, sedan Ridderskapet och Adelns politiska rättigheter upphört, bibehållandet af den förmån, berörde stadgande innefattar, icke skäligen kan af dess medlemmar fordras, eller ens vara för institutionens uprättbållande beböfligt.
Företogs till pröfning Ridd.Utsk:s den i och 4 dennes på bordet lagda mentor., i anledn. af åtskilliga förslag till ändring i Ridd.Ordningen. Hr von Hartmansdorff, Äng.: De af Ståndets ledamöter, som tagit närmare kännedom af Utsk:s memorial i detta ämne, hafva funnit, att det innefattar förslag till en fullständig omarbetning af hela Ridd.Ordningen. Det omfattar både grundsatser och bevekelsegritnder, både formen och innehållet för de liesta §§:r. Om nu öfverläggningen skall upptaga både grundsatserna och tillämpningen, både §§:nes innehåll och deras formella beskaffenhet, så befarar jag, att öfverläggningen vid denna, likasom vid de frenne föregående riksdagar, komme alt upptaga flera dagar af R. o. Ad:s tid. Innan öfverläggningen begynner, underställer jag Ståndet, om icke lämpligast vore, att man först öfverlade om sjelfva grundsatserna och icke befattade sig med ordalagen, förrän man inhemta!, huruvida Ståndet gillade hvad Utsk. i sjelfva grunderna framställt eller icke. Örn man derefter tillsåge hvad som i afseende på redactionen behöfde jemkas, så förmodar jag, att hela öfverläggningen kunde vara slutad på en förmiddag, eller åtminstone på en dag, dådet, som behöfde omarbetas, kunde lill Utsk. snart återgå. — På det. att intet tvifvel må råda öfver beskaffenheten af den inskränkning i öfverläggningen, som jag för min del önskade, får jag vördsamt uppgifva sjelfva hufvudpunkterna, efter den ordning §§:ne förekomma i sjelfva Ridd.Ordn. För - *) Denna berättelse är tryckt och särskildt till Utsk. öfvcrlcmnad. Dc ii ii April f. m. sta frågan synes mig vara den, som rörer 18 §:n Ridd.- Ordn. nemi.: skola bänkmännen bibehållas eller försvinna?
Tersmeden ifrågasatta sättet för dessa kassors öfverlemnande till Riksg.Kont. alldeles icke återfinnes i Utslcts. Betänk., hvarken i ingressen eller i det slutresultat, hvartill Utsk:t kommit. Jag får derföre för min del fortsätta mitt yrkande om afslag. Hr Fåhraeus: Jag anhåller blott att med några ord få bemöta de inkast, som blifvit gjorda emot mitt förra yttrande. Man har talat om grundsats. Jag bekänner, att det väckt min förundran. R. St:r hafva nemi. redan vid flere tillfällen vidtagit åtgärder, som vunnit K. M:s godkännande, hvarigenom både större och mindre Statens fonder, i utbyte mot bestämda årliga anslag, blifvit till Riksg.Kont. öfverflyttade; ja vi hafva i denna afton, då 7:de och 8:de punkterna af detta samma Betänk, förehades, beträdt samma Den 23 December. 445 väg, enär, enl. beslutet under den ena punkten, f. d. Kanslistyrelsens handkassa och under den andra det af besparingarna å anslaget till Lappmarks Ecklesiastikverk samlade kapital till Riksg.Kont. böra öfverlemnas. Det torde derföre vara för sent att i detta afs:de tala om grundsats. Man har erinrat att en del af dessa fonder utgöres af gåfvomedel, och att det således icke ur juridisk synpunkt skulle låta sig göra att verkställa den föreslagna öfverflyttningen, eller, såsom man föreställt sig, att afhända sig omlörmälde kassor. Men det är icke fråga om att afhända sig dem; frågan är blott om förvaltningen och icke om disposit.ions-rätten, och i sådant alside ber jag blott att få besvaradt om Iiiksg.Kont. är en osäkrare gäldenär, än den enskilde. Jag ber för öfrigt att få förnya min erinran derom, att här icke är fråga om ett definitift beslut. Förslaget alser endast att från Regeringen få uplysning om något hinder möter för verkställighet af förslaget; skulle något sådant finnas, så är det ju gifvet att frågan förfaller.
"Ja", sade han, "så är det väl tilltänkt. Men säg mig uppriktigt, Herr Thorsten, tänker han läsa till prest. Jag har tyckt mig märka, att han är så allvarsam och gudfruktig. Och dertill med förstår han sig just på oss, allgemene man. Svarfvargesäll är han alldeles intet. Jag har sett mycket folk i min dar, särdeles medan jag var ung, men icke har jag känt många, som äro så karlavulna för sina år, som han är, Herr Thorsten." "Ni har väl varit vidt omkring i edra dagar, ni, fader Ollikainen?" "Åh ja men!" sade gubben: "Min värsta resa var ändå när jag helsade på slägten i Finland. Min hustru var med mig, och Svägerskan följde oss öfver hit med sitt barn. Det var just nyss efter kriget. Gud bevara Svenskarna för sådana gäster, som då huserade i det arma Finland." "Ja väl!" svarade Thorsten och suckade vid erinringen af sina barndomsöden. "Men det är icke roligt för honom, Herr Thorsten, att höra sådana bedröfliga saker. Säg uppriktigt, har han brådtom till Norige, så får väl Bolla skjutsa honom till fjellvägen. Eljest kunde han dröja här några dagar och hålla tillgodo sådant vi ha; så kanske Anders kan få tid att följa honom." "Tack, fader Ollikainen! Jag skall säga er rent ut och uppriktigt, att någon Svarfvargesäll är jag väl icke, men en färd till Norige har jag intet emot. Likväl blir jag här tills det faller sig lägligt, efter jag hör att fader Ollikainen icke ser mig ogerna." Gubben räckte honom handen med ett uttryck af synbar förnöjelse och förde honom derpå till det enkla frukostbordet. Thorsten frågade efter det öfriga sällskapet, och fick den underrättelsen, att de hvar och en voro vid sin sysla. Gubben och Thorsten voro som bäst sysselsatta med sin måltid, då dörren öppnades och en liten skinnbeklädd gestalt inträdde, bugade sig flera gånger obeskrifligt ödmjukt samt begaf sig i krypande ställning till spisen, der han satte sig i askan. Ett par små, röda ögon framplirade med ett eget lömskt uttryck ur det kantiga ansigtet.
Ukstottet twiflar icke, att ju Kongl. Majit, uppå derom steenve underdänig anmälan, täckes i näver utse medel och utwägar till afhjelpande af det som för Academiens widmagthällande kunde finnas brista, om nägon sädan händelse stulle inträffa; medlertid anser Utstolter det böra äligga den blifwande Dircctionen, att widiaga alla möjeliga anstalter til! hushållning och besparing och ait äfwen derigenom söka upgifwa utwägar till förbättring i Lärarens knappa lönewillkor, pä det de under deras trägna arbete uti närwarande tids dyrhet icke mätte sakna nödig utkomst. Stockholm den i Z Februarii 1810. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Ständ. Ledamöters wägnar Ledamöters magnar Llaes kleming. Ha. Weidman. Pä 842 Den ry Zebruarrr. Pä Wallofl. Borgare-Ständ. Pä Hedera'. Bonde-Ständ. Ledamöters magnar Ledamöters magnar Lar! kr. jUnäberZ. 7^uäer8 Idlii8ton. kröäelius.'' Likt. A. Iltdrag af Protocollet hällit u-i Kongs. Majtls och Rikets Krigs-Costegii F^rrficakions Departement den 18 Juiri 1809. SD. I anledning af Rikets Högloft. Ständers Stats-U ftotts genom Prokocolls-stltdrag för den 20 nastkidne Junii begärte upgifker ä ve under Kongl. Cellegii disposition stående sarftilta Caftors samt fonders inkomster och utgifter, hade Fo tistcations Kammar-Contoiret hos Konst.
Om det nemligen ej kan begäras, att ett skuldebref, som icke gäller och till hvars inlösande den intecknade fastighetens ägare således ej heller kan förpligtas, skall af honom innehafvas och företes; så bör deraf dock icke följa, att det skall vara honom betaget att få sin egendom befriad från gravationen för samma skuldebrefs innehåll, när han kan lagligen ådagaliigga, att den dermed förskrifna fordran icke är gällande. Denna rättighet till intecknings dödande, utan att förete inlöst fordringshandling, kan icke inskränka sig till de läll, sorn omtalas i 1823 års kongl. Kungörelse om rättighet att få — 30 — inteckning dödad för fordran, till hvars betäckande köpeskillingen blifvit otillräcklig vid utmätningseiler konkursauktion. Icke har denna nådiga Kungörelse tillämpning: pä hvarje fastighet, som af en konkursmassa säljes, utan den handlar om sådan fastighet, hvari finnes (jdllande inteckning och hvaraf försäljningen sker för konkursmassas och inteckningshafvares räkning. Om den intecknade fordringen genom dom ogillas, vare sig före eller efter försäljningen, men innan fråga uppstår om inteckningens dödande; så kommer under denna frågas behandling någon inteckningshafvarens rätt icke att bero; och då kan ej heller någon tillämpning af nämnde nådiga Kungörelse Hga rum. Denria författning handlar nemligen i afseende på konkursauktioner om fastighet, hvaruti finnas inteckningar, till hvilkas gäldande köpesumman ej förslår, men icke om fasfighet, för hvilken köpeskillingen ej kan komma i fråga att användas till inteckning, emedan ingen fordran finnes, till hvars gäldande deri skulle användas. Att vid fråga om dödande af den inteckning, som varit beviljad för en genom dom ogillad fordran, kalla inteckningshafvaren för att höras, huruvida emot dödandet kan vara något att påminna, är att kalla honom till bevakande af en rätt, som han redan genom dom lörlorat, och kan, såsom innefattande domqval, ej ens vara lofligt, om än den sökandes rätt, som fordrar att få inteckningen dödad, icke genom det deraf vållade dröjsmålet förnärmades.
Det är visserligen sannt, att under denna rubrik står icke lånerörelsen genom handelsdisconten; men huruvida de skola samman - Ben a Februari f. m. föras under ett eller icke, måste väl anses tillhöra de reglementariska föreskrifterna, som blifva en följd af de hufvudsakliga besluten. Vidare är det visserligen sannt, att Ständerna beslutat, att rörelsecapitalet icke får ökas i annan väg än medelst belåning af guld, silfver, koppar, jern och andra vågförda effecter, förrän ett år förflutit efter Bankens öppnande till utvexling af silfver; men dermed måtte väl icke förstås, att inga nya lån få gå ut, utan endast gamla lån gå in, i hvilken händelse en fullständig indragning skulle äga rum, utan meningen är väl den, att de fonder, som finnas tillgängliga, icke må öfverskridas, oell är det således endast den tillökning, som efter det generella beslutet i Juli månad tillkommit uti de fonder, som finnas enligt i83o års beslut, hvilken här är i fråga. Vidare får jag, i afseende på hvad som här blifvit sagdt om olämpligheten att sammanslå fondorna och att derigenom skulle uppstå brist för Riksg.cont:s obligationer, fästa uppmärksamheten derpå, att genom afslag å betänk, ställningen blir vida sämre, emedan man då skulle godkänna den satsen, att den fond, som förut för dem varit tillgänglig, icke skulle få användas för publika pappersbelåningen, hvarigenom dessa lånegrenar således komma att förlora mycket mera, än om de sammanföras med handelsdisconten. Hvad det beträffar, att den olägenhet, som uppkommit genom Wenersborgs brand, skulle vara afhulpen genom Ständernas beslut, att den till stadens återuppbyggande anslagna lånefond skall af Banken förskjutas, är förhållandet sådant, att förskottet räcker till ordinarie förfallotiden, som inträffar i April månad innevar. år, då det skall ersättas och indragning följaktligen måste ske, om tillgång icke kan erhållas på annat håll. i6:te punkten uti BancoUtskts utlåt. N:o 16 lyder sålunda:
Ulner anförde i underdånighet: »Sedan Eders Kongl. Maj:t, med anledning af nu förhanden varande förhållanden, i nåder täckts anbefalla mig uppgifva, hvilka af de extra stats-anslag, Eders Kongl. Maj:t vid nu pågående riksmöte för Sjöförsvaret i nåder äskat, må behöfva tidigare vara att tillgå än vid aflerrmandet af den Nådiga Propositionen om berörde anslag afsågs, får jag i underdånighet anmäla, alt, derest en större rustning af Eders Maj:ts flotta skulle nästkommande vår blifva nödvändig, och hvarvid en eller flera klassers af sjöbeväringen uppbådande till tjenstgöring oundgängligen erfordras, så är det, efter min åsigt, högst angeläget, med betraktande af den knappa tiden för anskaffningen och verkställigheten i öfrigt, så vidt för öfrigt sådant kan medhinnas, att nödiga medel icke allenast anvisas i och för detta manskaps beklädande, utan jemväl till hvad som erfordras för att kunna komplettera ytterligare tvenne linieskepp; hvadan jag anser mig böra i underdånighet hemställa, huruvida icke, med möjligen första, frågan om följande anslag torde böra af Rikets Ständer tagas under pröfning, för att sedermera kunna anvisas, nemligen: l:o till kompletterande af linjeskeppet Gustaf den Stores bristande inventarier ' R:dr 63,645: 2:o till kompletterande af linieskeppet Rristighetens bristande inventarier, äfvensom inredningens försättande i fullt stånd 60,305: 3:0 den för år 1854 beräknade del af det till sjöbevärings-manskapets beklädnad äskade anslaget (240,000 R:dr) eller 80,000: 4:o till extra arbetsbiträden vid komplettering af ofvannämnde skepp 12,000: Summa Banko l{:dr 216,148: Behöfligheten af dessa medel är uti de, Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, bilagde protokoller jemte bilagor öfver Sjöförsvars-ärendena närmare ådagalagd, utom hvad rörer det här ofvan för extra arbetsbiträden upptagna belopp, som utgör ett behof utöfver hvad redan äskadt blifvit, men hvilka extra arbetsbiträden äro oundgänglige, derest komplett^rings-arbetena skola kunna till föreskrifven tid verkställas, enär den vid Carlskrona station befintliga ordinarie arbetsstyrka, som varit afsedd att begagnas vid ifrågavarande, först sednare tillärnade kompletteringar, nu icke kan dertill påräknas, såsom varande fullt sysselsatt med redan nådigst anbefallda arbeten.»
Friherre von Albedyhl, Carl Gustaf. För io:de Bänkmans Af delningen: Efter N:o 236. Friherre Stjerneld, Algernon ; * JV:o 211. Friherre Cederström, Jacob. För ii:te Bänkmans Af delningen: Efter N:o 2,j8. Friherre Tilas; Fullm. Grefve Hamilton, John; N:o 264. Friherre Ehrenswärd, Fredrik. Bänkmans sif delnin gen: Efter N:o 3/jo. Hans Excellence Herr Friherre Löfvensköld, Salomon; N:o 33o. Friherre Silfversparre; Fulllm. Grefve Oxenstjerna, Eric Johan Gabriel; genom lottning med N:o 32g, Friherre Adlerbeth, Jacob. För 23:dje Bänkmans Afdelningen: Efter N:o 723. Herr von Essen; Fullm, Grefve Hamilton, Hugo; N:o 812. Herr Goes; Fullm. Grefve Snoilsky, Fredrik. För 26: te Bänkmans Afdelningen : Efter N:o 210g. A. Herr Anckarswärd, August; N:o 2/67. A. Herr af Puke, Erik. Den 13 J a n n a r i i e. m, För 2j:de BähkmansAfdelningen: Efter N:o 1088. HerrLeyonflycht, Albrecht; N:o io35. Herr Westfelt, Nils. För 3i:sta Bankmans Afdelningen: Efter N:o i5p4* Herr von Heijnne, Georg; N:o i586. Herr Raab, Axel Arvid. För 34-'de Bankmans Afdelningen: Efter N:o 1^36. B. Herr Hallenborg, Carl Johan; N:o 1726. Herm Marcks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelm. För 4i:sta Bänkmans Afdelningen: Efter N:o 2o43. Herr Ihre, Johan Ullrich; lV:o 20,12. Herr Hultenheim; Fullm. Herr Bergenstråle, Georg Rudman.
Sjelf öfvervar jag icke denna frågas föredragning inom Utsk., men. efter hvad jag hört berättas, var det ingen enda ledamot af Utsk. som understödde densamma. Jag hoppas derföre att R. o. Ad., dels med afs:de härå, dels med afs:de å sakens egen beskaffenhet, icke bifaller det här gjorda yrkandet att lägga Betänk, till handlingarne. Den Lag-§ i 1734 års lag, som motionären omförmält, har blifvit aldeles åsidosatt och det till följd deraf att Högsta Domstolen som i början var af,sedd att blifva en slags revision, eller kassations-domstol, nu frångått sitt ursprungliga ändamål och i stället blifvit en höare instans. Att vid sådant förhållande beröfva rättsökande rättigheten att fullfölja sina mål äfven i denna instans är, så vidt jag kan begripa, icke rättvist. Det vore så mycket orättvisare som man derigenom icke allenast skulle inskränka de allmänna åklagarnes rätt att gå till Högsta Domstolen, utan äfven undandraga Högsta Domstolens pröfning en mängd med mål, der allmänna åklagaren icke uplräder. Om motionen bifölls skulle äfven den enskilde målseganden i civila rättegångar vara förment alt i högsta instansen söka rättvisa. Jag tror således att man icke under något förhållande kan bifalla motionen, och vågar derföre tillstyrka bifall till Utsk:s Betänk, som afstyrker densamma. Den härefter till bifall å förev:de Betänk, framstälda Propostn 318 Den 16 December e. m. besvarades med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande.