Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» 1 skolan gick det b r a för den unga eleven, ty hon hade en snabb uppfattning och lätt för att lära, om m a n undantager matematiken, ty den var en svår stötesten. Men betyg fick hon äfven i detta ämne. » Och ser ni, » förklarade hon under e t t samtal skrattande, » det var därför a t t jag lät Nils räkna alla talen åt mig. » Musiken var dock hennes käraste ämne, och det var under skoltiden som hennes musikaliska anlag väcktes till fullt lif genom hennes beröring med professor Josephson, som då ledde musikundervisningen vid läroverket. Sedan hon afslutat sin skolkurs, ville fadern, att hon skulle komma h e m och lära sig hushåll, men härmed var icke Agnes rätt belåten. H o n ville fortsätta sina musikstudier. Efter många om och men fick hon slutligen faderns samtycke a t t fara till Stockholm. » Men du får hjälpa dig själf, om du vill ägna dig åt musiken, » så lydde hans dom. Detta var på hö- sten 1884. Med den okufliga energi, som alltid utmärkt fru Ekholm, beslöt hon dock a t t på egen hand söka taga sig fram. » J a g kunde icke annat, » h a r hon därom sagt, » det var en oemotståndlig m a k t inom mig, som dref mig. J a g måste fram. Men svårt var d e t! J a g spelade minst sex timmar om dagen för egen räkning, och då jag icke fick spela så mycket j a g ville hemma, gick j a g u t på pianomagasin och spelade där. O c h så fick jag gå bort och gifva lektioner — för 50 öre i timmen. Men gick gjorde det, tack vare i främsta rummet den välvilja h r Richard Andersson visade mig genom a t t gifva mig kostnadsfri undervisning och efter en tid taga mig till lärarinna vid sin musikskola. » 1 Under 4 / ä år åtnjöt hon hans undervisning. Sedan hon slutat hos honom, kom hon under professor Nerudas ledning, hvarjämte hon tog lektioner i ensemblespel för konsertmästare Tor Aulin. Samtidigt utbildade hon sig äfven i sång, hvari fröken Signe Hebbe och professor Hallström varit hennes lärare.
Jag vill nu icke vidröra de öfriga frågorna, för att icke blifva alltför vidlyftig, men ehuru jag sålunda ogillar de framställda anmärknme, vill jag icke neka, att jag under andra förhållanden, än de närv., skulle äfven hafva önskat att Const.-Utsk. gifvit en närmare vägledning för att undersöka: huruvida Regeringens ledamöter ådagalagt den inbördes homogenitet, den öfverensstämmelse i åsigter, som erfordras för all förvärfva nationens odelade förtroende och gifva dem sjelfva tillbörlig kraft i ulöfningen af deras ansvarsfulla kall; huruvida Regeringens ledamöter alltid iakttagit deras med del conslitutionella statsskicket förenliga pligt, att både vid rådsbordet och inför nationen öppet och kraftfullt framträda med sina åsigter, eller om de åtnöjt sig med att i protm nedlägga sina reservationer och dymedelst söka eget skydd bakom Konungens helgade personlighet, den deras kall ålägger dem att vid alla tillfällen skydda mot klandrets giftiga vapen; huruvida vår Regering, som ofelbart syftat åt det mål, sorn den upplysta folkviljan föreskrifvit, gått orubbligt med jemna och säkra steg framåt, i en bestämd rigtning, utan att åt motsatta opinioner gifva anledn. till förhoppningar, som icke kunnat, icke bort tillfredsställas. Allt delta skulle jag under andra förhållanden hafva önskat att Const.Utsk. utredt; men för närvar, yrkar jag ingen sådan undersökning. Jag gör det icke, derföre att redan från början af denna riksdag uppenbarade sig inom representationen en sådan förbistring emellan de olika opinionernas roler, att den konservativa sidan, som onekligen var Regeringens naturliga motståndare och bittert anföll den, för hvarje steg Regeringen gick fram på reformernas bana, likvist troget yrkade bifall till de anslag, som Rege - Den 5 April. 17 Regeringen begärde, och derigenom gaf sig ett sken af att vara dess vänner, under det alt den liberala sidan onekligen framställde anspråk vida större än livad jag anser hade varit billigt att uppfylla. Under sådana förhållanden ligger det makt uppå för hvar och en, som vill bekänna sig till den liberala sidan, att här söka ådagalägga, alt Regeringen alltid kan och bör påräkna sina pålitligaste vänner ibland de liberala.
Jag föreslår derföre, att den rike betalar 50 R:dr, den behällne 25 R:dr örn terminen för sin son, samt att alia, som icke kunna räknas till någon af dessa båda kategorier, ■skola erhålla kostnadsfri undervisning för sina barn. Genom denna billiga och för de ifrågavarande personerna verkligen ringa afgift skulle åtminstone i min landsort alla de många behof kunna fyllas, sorn dagligen uppträda i allt bistrare gestalter emot oss. Härigenom skulle i samma mån, lärjungarnes antal vextc, ett tillräckligt antal lärare kunna anskaffas och a.flönas, medel finnas till särskildt aflöning åt sådan? lärare, sorn för en eller annan orsaks skull måste undervisa något utöfver det fastställda maximum af lärotimmar, samt medel erhållas till anskaffande af tjenlig materiel, lärobyggnaders uppförande och utvidgande m. m. l-7:o. Rektorsplatserna böra vara fasta, och af alla platser inom läroverket vet jag ingen, vid hvars tillsättande vederbörande myndigheter säkrare böra kunna göra sitt val; ty till dessa platser bör aldrig någon annan komma ifrågaän den, som i flera år tjenstgjort som ordinarius, och sålunda gifvit vederbörande rika tillfallen att afgöra om han är duglig för en sådan plats eller icke. Men om Rektorerna vid de högre läroverken skola kunna uppfylla sina vigtigaste åligganden, hvilka enligt min tanke äro, att hafva ett vaksamt öga öfver undervisningens gång genom hela läroverket, samt den disciplinära uppsigten öfver det hela, så måste de hafva någon, helst bland lärarne, som biträder dem i den massa af skrifveri och bokhålleri, som nu så upptager deras tid, att de för dessa renskrifvareoch kontorsgöromål ej hinna med att sköta det, hvarpå ofta hela läroverkets bästa beror. Likaledes är det obilligt att Rektorsarfvodet, 500 R:dr, ar lika, antingen läroverket är besökt af 100 eller 500 ynglingar. Jag föreslår derföre, att Rektorsplatserna blifva fasta; r att
H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin, och Schwan. Justitiae-Råden Evelius och * v. Roseii. Bil. till K. lil. Nådiga Propos. N.-o 58. 19 Justiliae-Cancelleren Bergenschöld. Hof-Caneelleren von Schulzenheim. Tillförordnade Föredraganden , HofRätts-Assessoren Martin, anmäldesedermera i underdånighet Götha Hof-Rätts underdåniga skrifvelse af den i3 Juni 1826, hvaruti förmäles: hurusom, efter hvad Advocat-Fiscals-Embetet derstädes anmärkt, i de fleste orter skall inrotat sig det oskick, att Parter, som från Härads-Rätt vädjat, icke fullföljde deras vad å någon bland de första dagarna under Lagmans-Tinget, utan ansågo sig dertill berättigade så länge samma Ting varade, eller intill dess det aflystes, hvaraf Advocat-Fiscals-Embetet förment flere, i dess till Hof-Rätten i delta ämne ingifne Memorial uppräknade, olägenheter, éj mindre för Svarande Parter, än Domstolen, inträffa, i anledning hvaraf Advocat-Fiscals-Embetet begärt, det HofRätten ville i underdånighet hemställa , om icke Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förklara: att Parter, hvilka till Lagmans-Rätt vädjat, borde noga ställa sig föreskriften i 12 Cap. 2 §.
Januari och Februari, Mars och April, samt November och December. o Astundar någon att börja brännvinsbränningen den 15 Oktober i stället för den 1 November, må sådant efter derom hos Konungens Befallningshafvande gjord anmälan, stå honom öppet, i hvilket fall den sista brännvinsbrännings-terminen af året räknas från och med den 15 Oktober intill dea 15 December. §. 2. llättigheten till brännvinsbränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga eller vakansafgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta 636 Expcditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 199. till kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torplägenheter, samt i städerne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till Trehundra Riksdaler, utom i de händelser, som §§. 6 och 7 upptaga. §• 3. Den brännvins-pannerymd, hvarmed tillåtes att bränna, skall bestämmas efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens värde vid 1847 års taxeringar, under iakttagande, att, såsom grund för brännvinsbrännings-rättigheten, värdet af åbyggnaden ej får i taxationen ingå till högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxeringsvärde.
Men alldeles osannolikt är väl icke, att bland dessa lekare funnits de, som sjelfva diktade sånger, under det mängden blott föredrog dem, som de lärt af andra, och att äfven emellan våra lekare varit en skillnad, något liknande den, som förefanns emellan södrens diktande trubadurer och truverer å ena sidan samt de blott exequerande jonglörerna å den andra. Trubadurerna voro inga musikidkare, ja, ansågo förnedrande att sjelfva accompagnera sig till sången, och deremot nämnes Isung, öfverloddaren, uttryckligen såsom den der spelade många instrumenter; men man vet ock, att gränsen emellan klasserna icke så noga iakttogs, och att mången jonglör äfven uppträdde som skald. Det hade ju af gammalt varit ett älskadt nöje vid de nordiska hofven att höra skalderna besjunga fädernas bedrifter eller i sång prisa den furste, hvars gästfrihet de åtnjöto, och underrättelsen om isländska skalders resor i Sverige gå ända in på folkungatiden; det är då troligt, att man fortfarande bevarat kärleken för sången som ett medel till förherrligande af festens föremål, och att de, som kunnat dikta sånger, hafva också varit de, hvilka frikostigast belönats179. Men icke blott vid hofvets fester hafva lekare uppträdt, de hafva äfven som deltagare gripit in uti de lustbarheter, genom hvilka folket uttryckte sin naiva glädje åt lifvet och naturen samt gaf luft åt den narraktighet, hvilken, för att tala med Pariserfakulteten, ”är oss naturlig och synes vara oss medfödd och som derföre åtminstone en gång om året måste utdunsta”180. Det var företrädesvis under julen och fastan man rätt slog sig lös. Vi hafva omnämnt de religiösa föreställningarna vid jultiden, vi hafva likaledes förtäljt, att folket i sina julstugor roade sig med lekar, hvilka i sig innehöllo icke ringa dramatiska elementer. En sådan lek, som är inhemsk i norden och har karakteren af ett komiskt dramatiskt upptåg, är Julbocks-leken. En person, klädd i en luden fäll och försedd med horn, föreställer bocken; tvenne andra föreställa fader och son.
Denna åt domarembetet öfverlemnade makt öfver medborgares hela välfärd blir för den samvetsgranne domaren en tung börda och i den egenmäktiges, lättsinniges eller oeftertänksammes hand ett mördande vapen. Skyddad af en juridisk skolastik blir den sjelf i de flesta fall oåtkomlig af lagen och offrens klagan höres icke inom cellens murar. Den har också allmänna tänkesättet emot sig och sina enda försvarare ibland juristerne, som både skrifva och skipa lagen. Hela 6 kapitlet af lagförslaget är ett bevis, på hvilken slipprig grund domarens pröfning hvilar, då den går utom lagens klara bokstaf. Öfver detaljerna af lagförslaget vore mycket att säga, menen utveckling af mina skiljaktiga åsigter skulle blifva en omarbetning af en stor del af lagen. Med Herr Doktor Säve instämmer jag i hvad han i sin reservation anfört emot 7 kap. 5 och 15 §§, 9 kap. 3 § samt 21 och 28 kapitlen; och torde jag i afseende på 7 kap. 15 § få anmärka, att Braunschweigska lagen likaledes utsträcker preskriptionen till tjenstefel, hvilket är så mycket billigare, som det efter förloppet af flera år i sådana fall ofta är omöjligt för en tilltalad att med bevis styrka sin oskuld. 28 kap. är ett Damoklessvärd öfver embetsmannens hufvud. Jag klandrar icke, att lagen strängt dömer handlingar, hvilka utgå från låga och brottsliga motiver; men en lag, som åt domaren öfverlemnar att efter sin uppfattning af en embetsmans »försummelse» eller »oskicklighet» (28: 20) döma honom till 4 riksdaler böter eller till mistning af embete för alltid, lemnar på samma gäng tjenstemannens hela timliga välfärd till pris åt det förfärligaste godtycke, och — hvarföre neka det — åt förföljelsen. Äfven utan väld tillämpad kan en sådan lag oftare träffa den verkligt nitiske och för sitt kall lefvande tjenstemannen, än den för sina högre pligter likgiltige, hvilken lättare skall finna utvägar att undgå lagen och med bokstafslydanden öfverskyla bristen på ädel vilja och verklig duglighet.
Ståndet lät vid memorialet bero} N:o 123, angående rättighet för brukare af mensalhemman att lösa desamma till skatte: 956 Prot.-Uulrag, den 20 Maj iS.J5. N:o 124, i anledning af föreslagna förändringar i sältet för markegångslaxornas uppgörande och pröfvande; JN:o 125, i anledning af väckt fråga om kronotiondens inom Westerås och Örebro Län lösande med penningar; N;o 126, angående väckt fråga om förstärkning af tullbevakningspersonalen, samt om ökade och till en del efter förändrad grund beräknade aflöningsförmoner för tullstaten; A':o 127, i anledning af väckt motion, dels om ändring uti föreskrifterne, angående de tullafgifter, sorn inflyta i följd af anmärkningar vid godsegares tullangifningar, samt dels om anställande af en statens ombudsman vid packhusen i stapelstäderna: dessa lem utlåtanden blefvo af Ståndet bifaline; N:o 130, i anledning af framställde förslag till förändradt aflöningssätt för presterskapel i Riket: Ståndet lät härvid bero; N:o 132, i anledning af väckt motion om öfverflyttning till domaremakten af pröfningen och afgörandet af så kallade äldre kronofordringar, samt om bestämmandet af en prasscription, inom hvilken alla sådane fordringsanspråk skola göras gällande; Bifölls. S. D. Föredrogs Banco-Utskottets på bordet hvilande utlåtande N:o 65, angående tillökning i löneinkomslerne för registratorn i BancodiscoutVerket fidolph von Ehrenclou: af slogs. S, D. Föredrogos och Judes till handlingar ne Förstärkta Stat.s
Direktionens uppmärksamhet blifvit fästad vid förenämnde felaktigheter i de redan utkomne delarne af det annu icke afslutade arbetet, har Direktionen, utan att nu vilja bedöma den påföljd, hvartill, i afseende på utbetalningen till Herr Anrep af den ännu innestående delen af anslaget, de gjorde anmärkningarne, när arbetet blifvit slutadt, böra föranleda, likväl ansett anledning förekomma att hos Högloft. Ridderskapet och Adeln hemställa, att åt lämplig person må lemnäs uppdrag att noggrannt genomgå och granska det af Herr Anrep utgifna arbetet ”Svenska Adelns Ättartaflor”, och sedan detsamma blifvit fulländadt, till Direktionen inkomma med utredning, i hvad mån det må befinnas innefatta väsendtliga afvikelser från de i Riddarhus-Arkivet förvarade original-stamtaflor, samt huruvida uppgifter af mern vilseledande beskaffenhet kunna deruti förekomma, genom hvilken granskning jemväl erhölles en nyttig kontroll öfver arbetet, samt, derest anmärkningarne blefve tryckta såsom tillägg, arbetets användbarhet ökades; men då denna både tidsödande och vidtomfattande granskning icke billigtvis synes kunna åläggas någon af Riddarhusets tjenstemän, i följd af hans ordinarie befattning, har Direktionen ansett sig tillika böra föreslå Bil. till Häglof,. Ridd. och Adelns Fröt. vid 1863 års Riksdag. 2 6 Riddarhno-UtskotteU Utlåtande M 8. att ett särskildt arfvode af 500 Edr måtte för ifrågavarande extra göromål ställas till Direktionens disposition. Bilagde utdrag af Direktionens protokoll visar den särskilda mening, som af en Direktionens ledamot blifvit yttrad. Stockholm den 5 Februari 1863. CAEL G. MÖRNER. Adam Lewenhaupt. Carl Bennet. J. A. Tornérhjelm. B. W. von Primencreuts. O. Brakel. Utdrag af Protokollet hållet hos Högloft. Riddarhus-Directionen i Stockholm den 5 Februari 1863.
Att nu under den korta tidsrymden af vid pass 8 år, hvarunder ofvanberörda tilldragelser egt rum, denna vigtiga och vid detta läroverk i sitt slag enda tjenst ej blott 3 gånger ombytt innehafvare utan under nära hälften af samma tid stått alldeles otillsatt och måst af vikarier skötas, är något, som i sig sjelft tillräckligt vittnar om att det eller de läroämnen, som af denne tjensteinnehafvare skola uppehållas, måst åtminstone lida af de täta ombytena och den deraf följande osäkerheten i afseende på undervisningens jemna fortgång. Men ännu svårare .visar sig förhållandet, då i betraktande tages, hvad erfarenheten under denna tid ådagalagt, eller huru svårigheten att erhålla de mestadels för hvarje termin ombytta vikarier.ne varit till den grad stor, att läroverksstyrelsen ofta måst dertill taga den förstkommande, utan att om hans erforderliga duglighet för tjenstens hjelpliga skötande ega på förhand andra vitsord än hans egen uppgift. Att nu antydda svåra förhållanden skulle komma att afhjelpas, om adjunktstjensten i främmande lefvande språk ånyo kunde blifva med ordinarie tillsatt, är ingen skälig anledning att hoppas, ty nu blifvande innehafvare skulle utan tvifvel begagna första lägliga tillfälle att söka en annan tjenst, om ej lektors-, åtminstone adjunkts-tjenst vid läroverk, der lektor finnes i samma ämne, och detta af säkerligen ingen annan anledning, än den, som de näst föregående innehafvarne af tjensten icke otydligt låtit för - 252 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\f 124. märka, eller att tjensten är alltför mödosam och ansträngande, i förhållande till den lägre aflöningsrätt, som är dess innehafvare tillerkänd, helst, så länge icke lektor finnes i läroämnet, adjunkten skall, såväl i afseende på det hufvudsakliga af kompetensprofvet som i allt hvad till undervisningen hörer," fullgöra en lektors åligganden — ja, hvad antalet undervisningstimmar angår, långt mera.
Undermurning (jordgräfning), kub.-f:r ISO, å 10 R:dr Hvalfsten, qv.-fot 2,400, å 4 R:dr StenanskafFning till vederlag och öfrig murning, kub.-f:r 85, b 30 R:dr Murning med ställningar, murbruk och hvalfbågar m. m., kub.-f:r HO, å 100 R:dr 1,500 9,600 2,550 11,000 — 23,850 — Ändring af hvalfvén under gatan vid Jernvägen: Hvalfsten, nyhuggen, qv.-fot 2,322, å 4 R:dr . Sten till vederlag och sidomurar, kub.-f:r 40, å 30 R:dr Hvalf och öfrig murning med hvalfbågar och ställningar, kub.—f:r 42, å 100 R:dr 9,288 1,200 4.200 1.200 Grusning och stensättning m. m 15,888 3,000 Banans afplanering mellan Bryggare-embetets hus fram till stranden af Mälaren Banans anläggning öfver Riddargården från Jernvägen lill Flugmötet, 750 fot i längd: Utfyllning af grusbank under vatten till 12 fot nära vattenytan med 60 fots bredd i krönet, kub.-f:r 39 000 å 6 R:dr . 234,000 En Svängbro af jern med 2:ne 32 fots spann eller öppningar, södra Landfästet för bron 130 fot långt:
Pass opp, Lärling! Ers Härlighet, lite upp PORSE. det är åt en människa som icke äter sina regelbundna måltider? Håff! Jag andas! Barberare; vet Ni hvad BARBERARN. niskan intet att äta. I vanligaste fall, Ers Härlighet, har den män PORSE. börja grönska när man huggit den till roten? BARBERARN. Åsna! Har ni någonsin sett en gammal al Ja, Ers Härlighet? PORSE. berare, hvem tror Ni är regent här i landet? BARBERARN. Dra åt förbandet lite hårdare! Säg mig, bar Jag vet det nog, men jag törs inte säga't FOLKUNGA-SAGAN. PORSE. borde vara regent? Mycket bra svaradt! Men, vet ni hvem som BARBERARN. Ivar Blå! PORSE. Hvarför det då? tar åt svärdet som sitter i golfvet. BARBERARN litet längre bort, först? Tillåter Ers Härlighet att jag ställer svärdet PORSE. skulle vara Ivar Blå? Nej, låt vara! Men säg mig nu hvarför det BARBERARN. der hvilken kappa han kunde skaka fram en konung. PORSE. Jo därför att han ensam hade courage säga un asa utföre? Din Satans räf! Vet Du när ett land börjar BARBERARN. Jo! när Stenen ligger i Grönan Dal. FÖRSTA AKTEN PORSE. Hvad är det? BARBERARN. Det är en visa som vi sjunger här uppåt landet. PORSE. pojkar och få folk med Er. Tag den då! Ska det vara chorus, så kom in i dörren med folk som de kalla på. BARBERARN. VÄPNARNE för att vara Ers Härlighet till behag! Eins, zwei drei! Jag sjunger inte, men jag skall framsäga den Pass opp nu chorus, och skrik inte så hårdt! Framsäger. När Svenske anamma Ryske seder Och landet mister sin gamla heder: Än står stenen i Grönan Dal. CHORUS. Och landet mister sin gamla heder! BARBERARN. Danska seder, När skalkar och bofvar trifvas, Och ärlige män fördrifvas Än står stenen i Grönan Dal.
Lag■ samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 25. mitterad motion, i N:o 104, hvilken,; jemlikt 43 § Riksdags-ordnirigen, blifvit af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltet behandlad, föreslagit, »att Rikets Ständer mätte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, vid pröfning af hvad Ständerna framställt i deras underdåniga skrivelser af den 22 Februari 1854 och den 21 Oktober 1863, täcktes tillika i nåder besluta, att fö 7 7 reskriflen om student-ed upphäfves, äfvensom att, för burbrefs erhållande, tro-, huldhetsoch borgare-ed ej erfordras.» Såsom hufvudsakligt skäl, hvarför obehöfligheten af omförmälda eder och önskvärdheten af deras afskaffande borde särskildt påpekas, anför motionären, att samma eder icke blifvit omnämnda hvarken i Ständernas hittills i ämnet allätna underdåniga skrifvelser eller i Justitie—kanslerns öfver dem afgifna utlåtanden Denna uppgift måste dock hvila på missförstånd. Utskottet, som förskaffat sig del af Justitiekanslerns ofvanberörda utlåtande den 29 April 1865, har nemligen deraf inhemtat atti nu ‘‘ifrågavarande eder blifvit ;vsärskildt nämnda bland dem, hvilka Justitiekansler!) ansåge böra alldeles afskaffas; och som, vid sådant förhållande, någon ytterligare framställning derom från Rikets Ständer ej torde anses behöflig eller ens lämplig, föranlåtes Utskottet vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion må lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 31 Maj 1866. Reservation är anmäld af Herr Henschen. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Juni 1866, kl. 8 e. ni. Betänkande, i anledning af vackt motion angående förändring af gällande stadganden om kompetens till klockarebefattning.
Jernskrot: gjutet 1 Skeppund st. v. 1 R:dr 24 sk. smidt eller valsadt, äfvensom afhuggna slångjerns-ändar 1 » » — 24 » utförsels-tull. Omröstningen har utfallit med 81 Ja och 38 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Den som gillar Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att Trädkol skola vid utförsel vara tullfria, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nu stadgade utförsels-tull å Trädkol, 40 sk. per Läst, att fortfarande bibehållas. Bih. till B. St. Sorn voteringen utfallit med 51 Ja och 68 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. iOi-.sta voteringen (110:de punkten). Den som bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att Lumpor skola vid utförsel vara tullfria, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies gällande utförsels-tull å Lumpor, -12 sk. lispundet. Voteringen har utfallit med 50 Ja och 69 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 702-dra voteringen (lll.-te punkten). Den som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att bestämma eventuela utförsels-tullen å »Malm, rå och osmält, i lnförsels-tarifen eller dervid fogade särskilda varuförteckuing'ej specificerad», till 1 R:dr 16 sk. per skeppund st. v., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, faststalles denna tull till 1 R:dr. Denna omröstning har utfallit med 59 Ja och 60 Nej, hvadan Rikets Stander beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 103:dje voteringen (112:te punkten).