Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
hvarföre står denna väg öde, under det den norra hvimlar af resande och forman? hvarföre Mine Hrr! om icke derföre, att på vägen söder om Mälaren finnes ingen rörelse att uphämta, då deremot på den norra vägen, som är pulsådran för dessa provinsers bandel, är den aldra starkaste trafik. Om vi således äro ense derom att transitofarten mellan Stockholm och Götheborg icke är hufvudsaken, hvilket också är händelsen med Norge (och hvad detta land särskildt angår, måste anmärkas, att fråga redan blifvit väckt om anläggande af en sammanbindnings-bana mellan Christinehamn och Nora, hvilken bana, om den anlägges, förkortar vägen och gör den norra vägen från Norge till Stockholm ginare än den södra); hvad återstår då för skäl till vägens förläggande söder om Mälaren ? Det är temligen klart, att om för bergslagerne i Nerike och Westmanland en trafik på Götheborg hela året om blefve öppen, Götheborg, till följd af sin belägenhet, skulle kunna sätta dem i lättare beröring med utlandet än hvad hittills varit fallet. Man torde härpå svara, att Hr Ericsson föreslagit en väg upåt bergslagen, men då, som jag nämnt, sannolikt hädanefter som hittills, bergslagens handel kommer att till väsendtlig del gå genom Westmanlands städer, så är det klart att aflfärs-verksamheten mellan Stockholm och Götheborg har mera fördel af norra vägen, om den går genom dessa städer än om den går upp i landet. Jag har nämnt om städer mine Hrr! och det torde kanske icke böra lemnäs alldeles utan afseende, hvad som så många gånger blifvit sagdt, att då den norra vägen går igenom icke mindre än 5 städer, så berör den södra vägen mellan Stockholm och Götheborg icke mer än en enda stad, nemi. Södertelje. Om vi också ej upskatta våra II. H. 26 402 Den 6 December f. nn städer så särdeles högt, så måste vi likväl, med afssende på att rikedom på städer onekligen tillkännagifver ett rikt landskap, erkänna, att det betyder något att på den ena vägen finnes så många städer, under det på den andra ej finnes mer än en enda.
Men än mera tryckande hade denna afgift varit, sedan köpingen Döderhultsvik under år 1856 blifvit stad Oscarshamn hade icke, såsom andra städer i vårt land, vid anläggningen erhållit några särskilda, till lättnad för dessas första bebyggare afsedda förmåner, icke heller någon för aflöning af stadens magistrat, öfrige embetsoch tjenstemän samt andra kommunala behof afsedd stadsjord, till följd hvaraf alla i och för detta ändamål nödiga medel måst genom en dryg grundskatt åstadkommas. Härigenom hade afgälden för tomtegare uti Oscarshamn blifvit högst tryckande och detta utöfvade icke allenast ett menligt inflytande på välståndet bland samhällets nuvarande innevånare, utan verkade äfven såsom ett stort hinder mot inflyttning till staden, således mot dennas utveckling och emot tillkomsten af flera deltagare i de nedtyngande gemensamma bördorna. Det bade derföre ofta varit ifrågasatt, att staden skulle söka förskaffa sig ett amorteringslån, för att dermed inlösa de till egaren af Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs utgående årliga tomtöreafgifler, men ett sådant lån kunde icke erhållas på billigare vilkor, än att den årliga räntan och den årliga kapital-afbetalningen i det närmaste uppginge till hvad nu årligen i tomtöreafgift erlades. Någon lättnad kunde således icke härigenom beredas den närvarande generationen af tomtegare, utan först dem, som lefde i en aflägsen framtid och hvilka, befriade från en mängd bördor, som stadens nuvarande innevånare i och för samhällets ordnande burit och framgent komrne att bära, vida bättre än de nu lefvande borde kunna erlägga den ifrågavarande afgiften. Beräknades ett runstycke banko för hvarje af de 1,495,856 qvadratalnar, som utgjorde stadens område, uppkomme ett belopp, hvilket, kapitaliseradt efter fem procent, gåfve en summa af 51,929 R:dr 22 sk. B:ko, eller 77,909 R:dr 16 öre R:mt.
Herr -—- 1257 Herr k^oi-äsnstolps, -i.näsf». Arg hör Äfsigten wmir, at öla Statens inkomster; och monne det icke dä wo>e bäst, at l.gga Bevillning bäde pä Magnar och H strax. Grefwe Uervenstaupt, Llaes. A i/gy ärs Bcwillning, aläggas -val LcssuipLKs-hästar med icke ringa Be il!ning, bock med std ma undantag, at det blef gansta lätt at undandraga sig densamma, hwilket bast bewises af den ringa summa, som i denna egenskap mgatt, hvars belopp sällan upgätt til 4000 Riksd ler; af denna anledning och med den wischel, at -säkrast trästa d.likt öf verflöd inom alla Ständ, samt at Medes, en be ydlig v e summa kunde päräknas, har U stöttet pros Larat ben förälwrittg, at med en Zrastuel li-en Be villning belasta alla stagS Magnar och L^uipLZer. Herr af thorck in. N'r man ser, huru mycket som är pälaggdt för kchuipaAe-hästar uti I/Zy nrs Bewillnings-Förordning, skulle det tros, at betydeliga summor influtk; men det förhäller sig icke sä, ty efter anställd granskning har man funnit, at pä fyra ar, per meäium räknadt, icke mer än omkring 4000 Riksoaler erlaggts. Jrg tilstyrker derföre, at det mä förblifwa wid Utskottets xros-Ä. Grefwe posta, -ärvoä ktrie. Wid Åtskilliga Rättegångar, ssm, rörande detta ämne, sörewarit i Kongl. Götha H-st - Rätt, har man alltid funnit, at i staga ställde hästar sätt rnttichus af Arbetshästar, och bertil har icke saknats anledning, ty man har bewisligen en eller annan gang nyttjat dcha hastar til andra behof, än endast körning för 153 iL; 8 sä. kallade Herrskaps - W -snar.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma särskilda yrkanden blifvit framställda i afseende å den del af Utlåtit, som rörde Hr von Franckens motion, samt Utlåtit i öfrigt; till följd hvaraf Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa, att beslut först måtte lättas öfver den del af Utlåtit, som ej afsåg den nyssnämnde motionen, hvilken sedermera skulle göras till föremål för särskildt afgörande. Ropades ja. Härefter förmälte Hr Gr. o. Landtm., att, hvad beträffade den del af Utlåtit, sorn ej rörde Hr von Franckens oftanämnde motion, hade så väl bifall dertill som ock återremiss deraf blifvit yrkadt; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till ifrågavide del af Utlåtit, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej, och sedermera pro pos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej jemte några ja; och blef propos. på bifall till Utlåtit i omnämnde delen härefter förnyad samt besvarad med många ja jemte några Den 2 December. 383 nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Hr Cederschjöld: Jag får till prot:t nedlägga min reservation, då jag icke ämnar besvära R. o. Ad. med en votering. Sedermera förmälte Hr Gr. o. Landtm., att hvad åter rörde den del af Utlåtit, som angick Hr von Franckens motion, hade yrkats dels bifall till Utskits derom afgifna hemställan, dels återremiss deraf, dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag å Utlåt:t i denna del, skulle bifalla hvad han i sin motion föreslagit, och dels slutligen af Frih.
Men sådant oaktadt skall dock ingen hellre än jag uttala förkastelsedomen öfver detta förslag, ty det är byggt, icke på lag och rättvisa, utan på motsatsen härtill, på godtyckte, och skulle derföre, om det vunne bifall, beröfva R. o. Ad. den aktning, som detta Riksstånd ännu kan ega; ja, det skulle utan tvifvel li. o. b. tillintetgöra detta Ständ och måhända i sina följder bereda hela samhället en skada, hvars verkliga vidd och omfattning icke pä förhand han beräknas. Hvarje sann Riddersman har, likasom hvarje god medborgare, till sin käraste pligt att älska Konung och fädernesland. Men den sanne Riddersmannen visar ingalunda prof på denna sin kärleks pligt derigenom att lian slafviskt jakar till allt hvad Regeringen föreslår, utan derigenom att han efter bästa förmåga strider för det rätta och det sanna, ty rättvisan bör vara vårt högsta ideal här på jorden, emedan på dess vidmakthållande beror all vår timliga lycka eller olycka. Der sann rättvisa lika vederfares alla, der finnes verklig trefnad, belåtenhet och lycka. Den, som i dag står på ärans högsta trappsteg, eller är i åtnjutande af rikedomens fördelar, skall i morgon genom förtalets giftiga udd kunna vara störtad från sin höjd, eller genom det låga bedrägeriets försåtliga medel vara bragt till armod, om han skall dömas af godtyckets, i st. f. af rättvisans domstol. Hvilka och huru stora icke upsåtliga felsteg än må begås af Regenten skall Han dock vara viss om att icke förlora folkets kärlek så länge Han låter folket se och erfara att det vid aila tillfällen har att påräkna sann rättvisa; men om deremot godtycket finge intaga rättvisans plats, då skulle folkets lycka och trefnad, för alltid försvinna.
Den Lag, Utskottet bör följa, gör häruti ingen skillnad. Och jag kan ej förklara, huru man vil yrka den, när af lag den icke är föreskrifven. Sluteligen får jag öfverlämna till Högl. Utskottet, huru 29 § i Riksdagsordningen skall fullgöras, enär däruti föreskrifves, at Utskottet skall, om Författare det yrkar meddela honom sit yttrande, då Utskottet ej funnit skäl, at gilla dess förslag. Nu har Utskottet hvarken gillat, eller ogillat det ifrågavarande. Författarne äro likväl berättigade, til ett bestämt yttrande. At svara, at deras förslag är ogilladt, vore orätt — och säga det vara antagit, är likaså —. Gifves här någon annan utväg, än hemställa det til Ståndens afgörande? Medgifver väl Riksdagsordningen något måls nedläggande i Utskott. Därom förekommer intet stadgande, och jag anser vådelig! at för min del bidraga til ett beslut, som ej eger styrka af Lag. Hvarmed Herr Evoijén Baron Adlerberg, Öfver Intendenten Edelcrantz, Herr Biskop Tingstadius och Herr Doctor Agrell sig förenade och förbehöll sig Herr Öfver Intendenten att äfven detaillera sin sedermera skrifteligen ingifne mening, så lydande Införes 1 Öfver den af Herr Grefven och Ordföranden gjorde Proposition: om Regerings formens 37 § skall bibehållas oförändrad, eller öfverläggning om dess förändrande, med anledning af ingifne förslag, förekomma, hafva 2 Stånd i detta Utskott stadnat emot 2. Till rättesnöre för Utskottets åtgärd i sådant fall hafva flere Ledamöter, och bland dem äfven jag, åberopat 38 § i Riksdags-Ordningen, som lyder bokstafligen sålunda: Alla omröstningar i Utskotten ske ståndsvis. Stadna det vid 2 Ständ emot 2 skola de särskildta meninga me, såsom alternativer i förslaget intagas. Ingen 1 Genom ett signum i marginalen hänvisas till en efter protokollet inhäftad skrift. Överst på dettas första sida är antecknat: Edelcrantz Till Protocollet den 4 Aug. 1812.
De som sål le Fastigheter utprässade af Köparen sista Köpeski l ngen, för att insticka den eu i oekrande Lån-rötelse, på koma Terminer, och de som hade Intecknade Capitaler, uppsade dem, för ait på Stockholms Beurse af vidtomfattande Hand IsSpeculanter erhålla en hög olaglig ränta: Snart funnos inga Penningar m.r på Landetj allt concentrerades i Stockholm, och derifrån harleder sig Fastighets Ägarens Penninge-fö-lägenhet. Några Capitalister ledo väl b. tyd iga förluster genom de inträffade Concousei.a, men vanan att erhålla 12 proCent var för ljuf och följaktligen för svår art öfvervinna och den skulle beständigt fortfarit, om D.scont* 512 D£Vsi5 -Jp&k Jnrättningarne. Jötblifyit på samma fot.., .Dess^ sanningar uro så enklai att de troligen-icke, kunni bestridas» ocl> man beliöfver ej söka nå-, fon arman, '.orsak sm sining «cli_ förlägenhet. Hvarföre då stämpla; Fastighets Köpsopa fö/derfliga , då de. tvärt-, 0111 böra anses, nyttiga, när de^öras med klokhet och cnåttaj Äfven i de .Länder, sorn äg^ reelt Mynt, hafva Egendoms Prisen stigit,pchj linjer vår. så-, kallade Silfver-Period vorp Fa-, stigheternä. 1 ständigt stigande. Man rådJfråge Lagfarts-protocollerna för denna tid. Månne det-ej. ät en vinst för det stora hela, att. Egendomar öfvérllvttas från overksamma Ägares slentrianska bruk i driftiga och verksamma köpares , händer, hvarigenom de lemna ökad afkastning, och denna ökade afkastning skulle otvifvejagtigt verkat Egendoms-Prisens stigande, äfven om vi haft Guld i omlopp; men genom Arrortissement framkallas ett resultat, somrblifver alldeles motsattsen. Är det ett bror t att speculera på sin skicklighet, sin högre verksamhet och upplysning i Landtmanna Oeconomien?
» E n svensk kvinna », som redan förr någon gång på ett formfulländadt o c h varmhjärtadt sätt i vår tidning gjort sig till tolk för sina medsystrars sympatiei, har på annat ställe i detta nummer hugfäst » Leas » märkesdag. - Kvinnliga läkarestipendiater. Fredrika Bremer-förbundets stipendier för kvinnor, s o m studera medicin, ha för innevarande år tilldelats, det å 500 kr. med. kand. Berna Skog o c h det å 400 kr. med. kand. Sofia Holmgren. Biskopsdotter folkskollärarinna. En dotter till biskop Johansson i Hernösand söker i år inträde i andra klassen v i d Kalmar folkskollärarinneseminarium. Telegraf kurs för kvinnliga elever tog d e n 1 dennes sin början vid telegrafverkets undervisningsanstalt härstädes. Kursen, s o m räknar ett 30-tal deltagarinnor, k o m m e r att fortgå omkring 3 V månader. ä Selma " Lagerlöfs förr omnämnda nya 2-aktsdrama gafs i fredags för första gången på Dagmarteatern i K ö p e n h a m n på föranstaltande af komitén för kvinnoutställningen. Stycket heter » S:t Annas kloster » o c h är ett medeltidsstycke af m ö r k dramatisk ton. Det äger både stil, färg och stämning — säger Nationaltidèndes anmälare — kort sagdt, samma lyriska makt, s o m genomgår den talangfulla författarinnans öfriga arbeten, m e n d e n dramatiska utveckligen är icke lycklig. Maskineriet arbetar för tungt och handlingens hjul synes stundtals stå stilla. Någon entusiasm väckte stycket just ej o c h resultatet blef blott en succès d ' estime. Till den (DUN mindre tillfredsställande utgången bidrog nog, att rollerna innehades af unga o c h opröfväde krafter. En afgående simlärarinna.
Grundskatterna, såsom beroende af skiftande varuvärden, utgå ojemnt och blifva störst de år, då dåliga skördar lemna den minsta tillgången till deras gäldande; och då den mängd olika titlar, hvaraf de bestå, skola årligen efter markegång beräknas, medför sådant mycket besvär, samt försvårar redogörelse-arbetet, hvarförutan uppbörden och redovisningen derigenom fördröjes. För alt i möjligaste måtto undanrödja de förstnämnda olägenheterna, hafva R. St., enligt deras den 17 Maj i835 till K. M. aflåtna underd. skrifvelser, beslutat, dels att de räntetitlar, hvaraf grundskatterna nu bestå, borde till ett färre antal reduceras, dels att dessa skatter skulle erläggas i contant, efter ett medium af skatteårets och nästföregående nio års markegångspris, hvilka beslut likväl icke blifvit bragta till verkställighet. Att olägenheterna af de stora omvexlingarna uti skatternas belopp derigenom skulle undvikas, är os tr i digt, likasom att, om räntetitlarnes reduction en gång blefve tillvägabragt, sådant skulle medföra mycken lättnad. Men betraktar nian närmare det o>roliga arbete en dylik förvandling af räntorna å alla Sveriges egendomar skulle erfordra, och de svårigheter, som uppstå att utbyta de nuvar. räntetitlarna så, att de nya icke, förr eller sednare, genom förändringar i varuvärdena blifva betydligt afvikande från nuvar. förhållandet, samt slutligen den ofantliga mängd tvister, hvilka, genom hvarje jordägares rätt att anföra klagomål öfver den verkställda omflyttningen, kunde uppkomma, torde det vara problematiskt, om fördelen af den ifrågaställa reductionen vore emot svårigheterna dervid svarande. Ostridigt är, att, oaktadt de här nyss förut ornförmälda förändringarna, de anmärkta olägenheterna af vidlyftighet och långsamhet komma att hufvudsakligen qvarstå.
Härvid torde äfven aflågsne boende hemmansegares förlägenhet å skoglås ort komma i beräkning, och kunna Utskotten icke förmoda, att dessa i den Kongl. Propositionen yttrade Landsfaderliga tänkesätt, kunna af någon anses stå i strid med Statens sanna fördelar, hvilka icke kunna grundas på enskildes skada eller undergång. Hvad angår den anmärkning, att Utskottens yttrande, det Lägenheters anläggande ej borde framfor skogvåxt befordras, icke skall öfverensstämma med Ekonomi-Utskottets förslag, rörande Enstaka hemmansegares rått, att till vissa lågenheter afyttra en del af sin jord, så får Ekonomi-Utskottet dervid erindra, att i sistnämnde fall alldeles ingen fråga var om disposition af Skog, utan endast om utsträckning af en enskiftade hemman redan beviljad rättighet äfven till sådana hemman, som i afseende på sitt läge och sin natur, borde under samma synpunct betraktas. Det var äfven då endast fråga om upplåtelse af en del utegor, och bör således detta Ekonomi-Utskottets tillstyrkande, hårledt från en nödig conseqvens i afseende på denna del af den Ekonomiska lagstiftningen, icke med det närvarande 480 Stais-Utskottets Betänkande. förblandas. — I afseende på forsåjningen af Landsoch Hårads-Allmänningarne, hafva Utskotten endast föreslagit det tillagg till den Nådiga-Propositionen, att, i de fall, då Kongl. Maj:t, uppå vederbörlig anmälan, i den ordning Propositionen innehåller, i Nåder beviljat sådane Allmånningars upplåtelse , desamma borde fördelas emellan de Socknar, som deruti anses ega del, hvarvid frågor, angående andelarnes utbrytande, eller bibehållande i samfällighet, borde bestämmas, enligt de grunder, som i afseende på Sockne-Allmånningar, uti 8 §. af Kongl. Förordningen den i Augusti 1805 åro stadgade, och Utskotten kunna ej finna att detta förslag icke år både lämpligt och råttsenligt; äfvensom Utskotten tro att de, hvilkas fördelar af delningen bero, icke låra underlåta eller dröja att opåminte göra sina anspråk gällande.
Förefinnes vid vår uppbördsförvaltning, af markegångsshttningen, som sker i de första dagarne af November månad, af uppbördsbokens utarbetande samt debiteringen till upphörd, följer, alt uppbördsböckerne, då de af landshöfdingarne påskrifvas lill uppbörd, alltid mäste vara med brislfälligheter behäftade, hvadan del äfven ofta inträffar, att då landscont. dervid gjort anmärkn:r, och dessa föranledt reservationskraf af fogdar och häradsskrifvare, K. Bef:h:de jemväl derom mäste besluta, innan debet i länets räkning kan blifva bestämd. Det är visserligen sant, såsom Frih. Palmstjerna sagt, alt räkenskaperne skulle kunna hastigare afslutas, men detta måste likväl ske medelst förändringar uti en serie af författningar, som angå uppbördsverket i allmänhet. Då emellertid vi annu icke hunnit så långt, enär dessa frågor ännu ligga under K. M:s nåd. pröfning, så tjeuar det i min tanka till ingenting alt nu komma med en und. anhållan i detta ämne, hvarföre jag äfven afstyrker bifall till Utsk:s gjorda framställning. Ilr von Hartmansdorff: I anledu. af de anmärkn:r, som 1841 års Revisorer gjorde just i detta hänseende, inför - Den 27 November e. m. 533 drade K. M. utlåt:n så väl från Statscont. som från Kammarrätten. Dessa båda embetsverk tillsammans hafva infordrat utlåt:n från samtelige Konungens Bef:h:de, och slutsatsen deraf bär varit, att landsböckernas afslutande kan verkställas inom en kortare tid, än hittills skett; i följd hvaraf de båda embetsverken, på grund af den utredning saken fått, ingått till K. M. i början af riksdagen, jag-tror i Augusti månad, med förslag, just i det hänseende, hvarom nu skulle anhållas. Om nu R. o. Ad. ville besluta, och de öfrige Stånden instämma i den und. anhållan bos K. M., så bevisade detta ingenting annat, än att R. St. icke visste hvad sig i saken tilldragit. Om Högv. PresteSt.
Axel: i afsrde på l:sta punk ten hafva tvenne anmärkn:r blifvit gjorda: l:o) att något lån icke behöfves, och 2:o) om det skall uptagas, borde icke Batiken utan RiksglsKont. dermed hafva befattning, hvaraf skulle följa, att R. St:r skulle förvalta medlen och ombesörja utlåningen deraf. Behofvet af lånet är af de 2:ne sista talarne ådagalagdt, hvartill jag vill göra ett tillägg. Under vanliga förhållanden ske liqvider mellan affärsmän inom olika länder högst sällan med metalliskt mynt, utan med vexlar, som utgifvas af dem som få varor, till dem som varorna afsändt eller försåldt, Det är omöjligt, att med den ringa mängd mynt som finnes, annorlunda verkställa dessa liqvider. Endast vid sl ut 1 iq v idon erlägges betalning i mynt för att bibehålla dessa vexlars värde. I detta ögonblick hafva alla dessa kreditpapper förlorat allt värde, och derigenom har upkommit brist på medel att verkställa de ömsesidiga liqviderne, som upgå till oerhörda belopp, och hela vårt rörelsekapital är dertill icke ens tillräckligt. Den andra orsaken till den allmänna förlägenheten består deri, att vi af ålder varit vana att taga stora förlag från utlandet för drifvandet af rörelsen inom landet. Under vintern inköpa våra handlande bergsoch skogsprodukter, hvartill fordras stora förlag, och först om våren utföras de till utländningen. Häraf visar sig, att Sverige mer än något annat land är i behof af förlag, och detta från utländningen hämtadt skall vid skeppningens början om våren återgäldas. Då man nu betänker, att det förlag, som svenska handeln sedan lång tid tillbaka varit van att taga från utländningen, på en gång blifvit vår handel undandraget, inses lätt skälet, hvarföre i Sverige upkommit en kapitalbrist, och klart är, att, för att kunna drifva en rörelse, det fordras för - 375 Den 23 December. lag; och derföre mäste vi nu söka att skaffa vära näringar ersättning för hvad de förlorat.
Nedannämnde motioner blefvo, vid nu skedd föredragning, remitterade till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, nemligen af: l:o Anders Andersson från Wermlands län. om förhöjning i böter för den, sorn låter bos sig skattskrifva en person, utan att hafva honom i tjenst m. ra.; 2:o Paul Andersson från Jemtlands län, angående biskops-embetenas indragning; 3:o Robert Fredrik Gross från Kalmar län, i samma ämne; 4:o E. M. Falk från Skaraborgs län, om förbud för prester och andra tjenstemän att emottaga s. k. oller eller andra gåfvor, som ej äro med lönen förenade; 5:o iSven Heurlin från Kronobergs län, om bestämmande af straff för utbjudning och försäljning af lottsedlar; 6:o Johan Johansson från Kalmar län, om de s. k. prest-håpornas på eiland läggande under byarnes disposition; samt 7:o Robert Fredrik Gross från Kalmar län, angående fjerdingsmans tillsättande. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades, efter skedd föredragning, motioner af: l:o Mäns Mänsson från Kalmar län, om ändring i 4 kap. 5 § Jorda-balken samt Kongl. Förordningen den 21 Maj 1789 och den 21 Maj 1835; och 2:o Johannes Lönn från Jönköpings län, om upphäfvande af 2 7 kap. Missgernings-balken, angående dulgadråp. S. I). Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse. Frän Högloft.