Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transp. 191,488: 12. 6. 4o5,ooo in - lefvereringar vid Förråden har upptagits och torde fulleligen åtgå i,5oo; Till ArtillerieMaterielens vidmagthållande har reqvirerats och åtgå • • 2,000; _ Till åtskilige behof i och för Mariebergs Egendom, hvaribland räntan för köpeskillingen ensamt utgör 4ooo Riksdaler, har beräknats och åtgå i 5>00o: Till upphandling af Flintor har re~ quirerats 2,000 Riksdaler; af verktyg för Förråden l5o Riksdaler; och till inköp af Bevåringspersedlar, anskaffande af Gevärsremmar, m. m., 1,000 Riksdaler, å hvilka poster Transp. 199,988: 12. 6.. 4o5,ooo 233 Dm •j Jull i f, m. Transp. 199,988: 12. 6. 4o5,ooo någon minskning ej torde kunna åga rum; således , , 5,i5o: Till hvarjehanda oförutsedda behof har upptagits , , 3,000: Till instructionsmedel för Rustmåstare-Lärlingars undervisande har requirerats 4oo Riksdaler y till hvarjehanda Artillerie-försöks och experimentera anställande, samt böckers och instrumentaliers anskaffande har upptagits 333 Riksdaler iöskil. lingar; och torde härtill samt till andre mindre behof kunna uppföras , . 861:35.6 207,000 Utom det i förberörde måtto till uppgifna ändamål af ArTransp, 612,000 j)cn i Julii /, m. Transp. tillerieDepartementet requirerarle medels-belopp, hvarå en nedsått. ning af i5,6o4 Riksdaler 44 skillingar 6 runstycken sålunda ågt rum, har
Af flere Ledamöter inom Riks-Slånden är åter erkändt ej mindre rigtigheten af den princip, sorn legat till grund för Utskottets förslag, än ock lättfattligheten af Decimal-räkningen, men emot dess antagande för närvarande anfördt, att det visade sig alltför betänkligt, all i samma ögonblick som värdet af det nu gängse och gångbara sedelmyntet bestämdes, äfven införa decimal-räkningen och sålunda besvära den mindre kunniga allmänheten med flere nyheter på en gång; alt Realisations-fÖrelaget så litet sorn möjligt matte åtföljas af förändringar, helst de kunde utgöra medel att uppskrämma och förvilla den enfaldige; samt att man borde lätta framgången af realisationen, äfven genom aflägsnande af mindre väsendlliga omständigheter, då de kunde för allmänheten synas medföra svårigheter; hvarföre det blifvit tillstyrkt af någre Ledamöter, att med införandet af myntets beräkning i decimaler borde uppskjutas intill nästa Riksdag, och al andre, Eiwcc-X}i sket tets Uil N:o 14. 11 alt det föreslagne räknesättet icke borde antagas, i afseende på myntet, förr än detsamma koni me ätt tillämpas på mått, mål och vigt.. Hvaremot några Ledamöter trott Utskottets förslag utan svårighet kunna genast antagas, om deruti skedde den förändring, att den under benämningen penning föreslagna underafdelning af Kronan alldeles borttogs. Hvarförutan blifvit erinradt af en Ledamot inom Borgare-Ståndet, att då han ännu ej hort något förslag, huru Kronans räkenskaper böra efter Realisationen förås, om sådant skall ske antingen i silfver Specie eller efter Banco-beräkning, men det vöre angeläget att härom något bestämdes, finge han hemställa, att Utskottet måtte derom till Rikets Ständer med förslag inkomma, samt af en annan Ledamot inom samma Stånd, att då genom en Kongl. Förklaring öfver 17 Gap. 2 §.
Om t. ex. ett äkta par utaf dem, som varit gifta före d. 14 Sept. 1845, hört en tid under landsrätt och en annan tid under stadsrätt, efter hvilken lag skall då giftorätten bestämmas? månne efter de förhållanden, sem voro gällande när makarne gifte sig, eller efter dem, som dem emellan ägde rum när 1845 års författning utkom, eller slutligen efter det förhållande, som finnes existera vid ena makans dödsfall eller eljest i frågakommande bodelning. Der äro 3:ne alternativer att välja pä. Vidare Den 9 Februari f. m. 367 finnas åtskilliga äktenskap tillkomna, icke genom makarnes frivilliga medgifvande besegladt genom vigsel, utan genom andra förhållanden såsom t. ex. genom domstols förklarande att en qvinna skall anses för äkta hustru och äga rätt att njuta laggift hustrus rättigheter. Efter hvilken lag skulle giftorätten desse makar emellan komma att bestämmas? antingen efter de förhållanden, som förefunnos vid den lid, den gerning skett, som boredt, qvinnan laggift hustrus rätt, eller de, som ägde rum, då domstolens utslag meddelades, eller ändtligen efter förhållandena vid den först aflidnes död ? Häraf torde man finna att, genom den ifrågavar. lagförklaringen, fara är att förhållandena skola blifva mera invecklade än de för närvar, åro. Slutligen förekommer äfven att den ifrågasatta lagförklaringen är fullkomligt öfverflödig. Giftorätten äger icke rum i någon annan egendom än sådan, hvarom åtminstone i de Stånd, för hvilka den nya lagen medfört förändring, man och hustru kunna reglera, antingen förr än äktenskap ingås, genom äktenskapsförord, eller sedermera genom testamentariskt förordnande. Sålunda äga man Och hustru, som vilja bibehålla det gamla förhållandet i afseende pä giftorätten, icke allenast möjlighet, utan full rätt att genom testamente stadga huru stor del den ena eller andra skall få, utan att någon annan kan derå tala, så vida afhandlingen är i laga form upprättad. Hvaremot de äkta makar, som äro nöjda med den nya ordningen i detta afseende, tydligen tillkännagifva sådant derigenom att de icke göra något vidare förordnande.
Men det var merendels icke partistrider i egentlig mening, som då upprörde sinneua, icke stora politiska meningsskiljaktigheter, sommot hvarandra drogo i härnad, utan oftast små personliga schismer som söndrade sinnena, kotterimanövrer, som försöktes och som lyckades eller misslyckades. Såsom ett undantag härifrån torde understundom ridderskapet och adeln kunna betraktas, och orsaken härtill lärer fa sökas i de mångahanda olika element, af hvilka detta första stånd var bildadt och som icke rätt gjorde epitetet det » offentliga ståndetD till en sanning. Det var först när ståndens intressen kommo i konflikt med hvarandra, som det uppstod en strid om principer, för hvilka partier bildade sig och mätte sina krafter, och ur en sådan strid var det som representationsfrågan med seger afgick. Borgareoch bondestånden slogo sig här tillsammans i sin opposition mot de båda andra stånden, men hufvudsakligen mot adelns och presterskapets privilegier, och efter en lång kamp blef segern deras. Men detta förbund, som fört till seger, skulle vara af kort varaktighet. Det var ett onaturligt förbund, ty de båda bundsförvandterna egde för mycket olika intressen för att icke, då det gälde att inhösta segerns frukter, konflikt mellan de båda segrarne skulle uppstå. Otänkbart var, att det stånd, som under den gamla representationens dagar understundom trodde sig så mäktigt, att » hela Europa hade sina blickar fästa på dess förhandlingar », skulle finna sig i den van« mäktiga rol, som dess numeriska andel inom det nya underhuset anvisade det. Helt visst var det i förhoppning att i sin hand fånga den nya ledningen, som den gamla liberalismen inom borgareståndet sa nitiskt arbetade på det nyas seger. Men omöjligt var att begära, att det fjerde ståndet, som under de märkliga decemberdagarne sett hela sin diktan och traktan under de senaste " 25 åren med en så kolossal framgång krönas, skulle låta sig nöjas med den anspråkslösa platsen att gå i de fordom så myndige borgare-chefernes ledband.
Den 22 Februari f. m. 3i5 men då frågan är af ett så högst väsendtligt inflytande på vålt framtida statskick, skulle jag förebrå mig sjelf, oin jag icke till proh yttrade min åsigt, att jag instämmer med dem, kvilka tillstyrkt bifall till förslaget och delsammas antagande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga det under öfverläggning varande gi'undlagsänd ringsförslaget. Ropades ett ganska starkt och allmänt ja, blandad! med ett eller annat nej. Frih. Gederström, Jacob, samt Frih. B oye, Ludv., begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, ehuru votering vore begärd, han likväl ansåg sig böra förklara, huru han uppfattat R. o. Ad:s svar på den sist framställda proposm, och att han dervid funnit ja vara öfvervägande. Upplästes till justering och godkändes följande volertsproposition: Den som antager nu under öfverläggning varande grund* lagsförändringsförslag, som finnes anmäldt uti Coust.Utsk:s vid denna riksdag afgifna mem:r N:is i och 4> voterar ja; den det ej vill, voterar nej 5 vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda förslag. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 4!o. Nej — 19. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 4 erola fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 22 Februari i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdr., innefattande R. o. Ad:s .denna dag f. m. fattade beslut. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Utskottet anser likväl ingalunda vara ätt befara det eri Fidei Commissarie skulle genom afgiftens utbetalande på eri gårig sättas i riågöti förlägenhet och saknar följaktéligera skäl, ått å än märkningen göta något afseende.' i Ärf0 1444 Den 17 Juli. 3 Art. Hos Samteliga Respectiva Riks-Stånden hafva, på skiljaktigt anförda skäl, anmärkningar blifvit gjorda rörande den i 3 Art. bestamda fyllnads-afgift till ersättning for Bränvin® Consumtions och Landt-Tulls-afgifterna, hvartill äfven den för hundar bestämda afgiften blifvit anslagen, varandes olika meningar framställda både om de förr projecterade afgifternas tilläm» pelighet och om deras fördelning. Härvid får Utskottet meddela den upplysning , att den särskilta del i Landt-tullsersattningen till 150,000 R:dr , som vid 1812 års Riksdag blifvit Städerna enskildt såsom Salu-Ao cis och Qvarntulls-afgift påförd , och till 30,000 B:dr beräknad , icke ingått i det nu föreslagna sättet för Landttulls-ersättningens gäldande, utan enskildt åligger Städerna hädanefter såsom hittills att betala, hvadan ock genom den öfriga summans fördelning ej större lott blifvit på Landet beräknad , än derå med 60,000 R:dr varit lagd. Men som, enligt hvad från Hoglofl.
Majits Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående vackt fråga om inbetalning till Rikets Ständers Riksgälds-kontor af en emot köpeskillingen för f. d. Hofbageri-egendomen i Stockholm svarande summa af Myntverkets tillgångar. Kongl. Majit behagade, jemlikt Stats-Rådels underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, Nådig Skrifvelse skulle till Rikets Ständet aflåtas. Ex Protocollo. Mildhog Lundgren, i Rättelse. Bil. X:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. 1853 om Statsverket Sid. 12, r, 19 nedifrån står: 1,000,000 R:dr, läs: 1,600,000 R:dr. STOCKHOLM, f. d. Schultze’» Boktryckeri 1853. Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition. N:o 8. i N:o 8.. Ank. till Exp. Utsk. den ii Dec. 1855, kl. i f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stunder angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling.' Gifven Stockholms slott den 16 November 1855. Till följe af (let Beslut Rikets sednast församlade Sländer, på Kongl. Maj:ts derom gjorda Nådiga proposition, fattade angående grundräntornas förenkling, har Kongl. Maj:', tinder den 10 Oktober 1851, genom Nådigt Cirkulär anbefallt Dess Befallningshafvande uti Rikets samtlige Län, utom Malmöhus, der icke något härom förekommer, att inhemta iedetbörande Räntegifvares yttranden i frågan, på det sätt: att sedan, vid i behörig ordning utlysta sockenstämmor, ett ombud för hvarje församling blifvit valdt, desse sålunda utsedde Socken-ombud af Kronofogden kallades tili sammanträde, hvarvid ombuden egde att ut-e visse
Jag antager likväl, att om Banken vid något tillfälle på engång utgåfve några mill. rdr emot silfverpanter, så skulle det verkligen icke dröja mera än 6 månader förr, än dessa sedlar skulle till Banken återigen ingå, så framt ej panterna blefvo förstitne, da dessa snart kunde till silfvertackor förvandlas. Jag vidblifver fortfarande mitt yrkande på afslag å BankoUtsk:t. s hemställan. Sedan öfverläggniugen härmed ansetts fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utlåt: t och dels återremiss deraf, framstälde II. Exc. propos. & bifall till BankoUtsk:ts förev:de Utlåt., och då dertill svarades många ja, jemte ett och annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande - I)eii 21 Januari. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utskds d. 14 o. 18 dennes bor Hägde Betänk. N:o 19, i ani. al' viickt motion otn lag till begränsande af fångars ritt att förvalta sin egendom och begagna andra medborgerliga rättigheter. Hr von Ehrenheim, Ber Jabob: Detta förslag synes mig antingen alldeles öfverflödigt eller för inskränkt. Allmänna Lagen, som i 19 Kap. 4 g A.B. bestämmer, att den för vanvett, slöseri eller andra orsaker ej kan vårda sitt gods, skall varda under förmyndare stöld, innehåller deremot ingenting om hvilken det åligger att om förordnandet göra anmälan. Sakens egen natur har gifvit detta updrag åt slägten, och om slägten försummar sig, har praxis åtminstone vid underrätt erne antagit, -att sockennämnden kan fullgöra det. Skall denna praxis uphöjas till lag, bör det åtminstone ske för alla fall oell ej uteslutande i fråga om sådana, som blifvit till fängelsestraff dömde.
För att under sådana förhållanden den större sjelfständighet, som aktningen för qvinnans rätt kräfver, att lagstiftningen åt henne bereder, och hvilken äfven påkallas af det friare deltagande i borgerliga yrken, som våra näringslagar numera för henne öppnat, icke må för de ogifta qvinnorna sjelfva blifva vådlig, fordras, att stegen på den nya banan med varsamhet uttagas; och Kongl Majit har derföre, jemte det tiden för ogift qvinnas rätt att vara myndig ansetts ej böra inträda förr än vid fyllda 25 år, på sätt ock tillförene af Lag-kommittéen varit föreslaget, funnit angeläget att, oberoende af denna myndighet, lagens stadganden om giftomannarätt förblifva oförändrade. På dessa grunder, och då lagen torde böra åt de ogifta qvinnor, som sjelfva vilja afsäga sig myndighetens utöfning, lemna uttrycklig anvisning om deras rättighet härtill, samt det i sammanhang härmed synes lämpligt, att den nya författningen ej blifver gällande förr än viss tid efter dess kungörande, vill Kongl Majit, efter att hafva i ämnet hört Högsta Domstolen, till Rikets Ständers antagande framställa en så lydande Författning, angående ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig Med ändring af 19 Kap. 2 § Ärfda-Balken och hvad för öfrigt i lag eller särskilda författningar varit stadgadt i afseende på ogift qvinnas rätt att råda öfver sin egendom, förordnas som följer: »Ogift qvinna, som fyllt tjugufem år, vare myndig att sig och sin egendom sjelf råda och förestå; dock att härigenom någon ändring icke sker uti hvad allmänna lagen om giftomannarätt innehåller, Vill ogift qvinna, som ofvannämnda ålder uppnått, afsäga sig myndighetens utöfning, gore derom anmälan hos den domstol, hvarunder hon i förmyndaremål lyder, och varde af domstolen under förmyndare ställd. Dessa stadganden träda i verksamhet från och med månads början nästkommande år (ett år efter det författningen på samma dag blifvit i hela riket kungjord).»
Utskottet får desslikes tillkännagifva, att, i anledning af Ombudsmannens för Manufaclur-Disconten derom gjorde ansökning, Halloch Manufactur-Rätlen i Wadstena, genom utslag den 26 sistlidne Maji, beviljat Disconten förlagsinteckning uti Motala Mechaniska Verkstads arbetsredskap, inventarier och materialier, uppgående i värde till omkring 100,000 R:dr, lill säkerhet för ofvanberörde 39,611 R:dr 5 sk. 4 r:st. Banco jemte ränta, med förmonsrätt näst efter den inteckning för 49,3oo R:dr Kongl. Maj:t och Kronan uti samma materialier och effecter erhållit, till säkerhet för fullgörandet af 2:ne efter contract åtagne leverancer af sine stycken Ångmachiner om 5o hästars kraft hvardera, samt 3,5oo stycken bomber; af hvilka leverancer likväl, efter hvad hos Utskottet blifvit anmäldt, elen förra på Ångmachinerne redan lärer vara färdig att fullgöras, och den senare oförtöfvadt lärer blifva verkställd; hvarefter således den åt Kongl. Majit och Kronan i detta afseende beviljade inteckning kommer att försvinna. Då alltså, på sätt ofvan upplyst är, Götha Canal-Bolags skuld till Manufaclur-Discontens förlagsfond blifvit, sedan sista Riksdag, förminskad med mera än |:delar af dess primitiva belopp, samt för återstoden den inteckningssäkei het erhållits, som nyss omförmäld är, anser Utskottet alt någon åtgärd å Rikets Släftders sida, med anledning af det förhållande i83o års Revisorer i afseende på dessa förlagslån anmärkt, icke erfordras. 6 Stats-Utskottets Utlåtande N.o 168. §. 3. Om Brandförsäkring å Kongl. Comrnerce-Collegii Hus. i83a års Revisions-Berättelse omförmäler, hurusom, i anledning af väckt fråga om förhöjning uti brandförsäkringen å Kongl.
StatsUtskottets Betänkande i anledning af Revisorernes Berättelser. Dahlby och Flyinge Kungsgårdar, om Allmogens i vissa Härader af Malmöhus Utskottets Utlåtande, IV 1. 47 — 61, bif. af BorgareStåndet, IX s 47, af BondeStåndet, IX s 49» PresteStåndet, IX s 5i, af Adeln, IX s 53. Underd. Skrifvelse, X 1. s 54'—'62. RiksdagsBeslutet, §. 20. — Kungsgård, om sökt eftergift af bristande arrende för Lotten N:o 3 i. StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 127 — i3i, bif. af PresteStåndet, IX s 56a, af BorgareStåndet, IX s 584» af BondeStåndet, IX s 594, af Adeln, IX s $99- 5 66 Dali Isted ts, i anledning af Slussmästaren P. A., ansökan om förnyelse af en fölkommen RiksgäldsContoirets Obligation, StatsUtskottets Utlåtande, IV 5. s 5o8 — 5io, I)if. af PresteStåndet, IX s 119** af BondeStåndet, IX s iaoi, af BorgareStåndet, IX s 1208, af Adeln, IX s 1214« DebetSedlar, om stadgandet af vissa föreskrifter, i afseende på upprättandet af* Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1189* Utskottets Utlåtande, VIII s 93c — 933, bif. af PresteStåndet, IX s 54 1, af BondeStåndet, IX s 549, BorgareStåndet, IX s 568, af Adeln, IX s 597.
Då banans längd är lika stor från Stockholm till Örsundsbro som till Upsala, men den förra tydligen har att påräkna mindre inkomster, så mäste den också antagas äga mindre utsigt än den senare att lemna behållning på rörelsen. Vid jemförelsen emellan de båda liniernas sannolika framtida trafik, bör Kommittéen vidare anmärka, att om linien drages öfver Upsala, upphämtar den icke allenast den större rörelse som tillströmmar från norr och öster, enligt observationerna vid Rotebro, utan äfven den trafik, som från Sala nu går direkte på Stockholm, hvaremot, om linien lägges vester om Sigtunafj ärden i rakaste rigtning från Sala, jernvägen endast kan påräkna den senare mindre rörelsen från Sala, men går miste örn den hufvudsakliga från trakterna nordost om Upsala och från Stockholms län, hvilken icke kan söka sig vester ut öfver Örsundsbro för att komma till Stockholm. Ehuru således den raka linien från Sala öfver Örsundsbro till hufvudstaden är mer än 1 mil kortare än öfver Upsala, så är det, till följd af hvad nu blifvit an fördt och genom anteckningar öfver trafiken bestyrkt, samt dessutom med afseende på hela landets daning norr om Stockholm, der befolkningen emellan hafvet och segelleden till Upsala saknar andra kommunikationer än landsvägarne, men den i vester bosatta deremot till icke obetydlig del omgifves af vattenvägar, satt utom allt tvifvel, att Norra stambanan, anlagd öfver Upsala, skall icke allenast i allmänhet 91 blifva af större verkligt gagn, utan äfven bättre motsvara derpå nedlagda kostnader, än om den utlägges öfver Almarestäke och Örsundsbro. Detta bestyrkes ytterligare af folkmängdskartan, som visar en talrikare befolkning omkring den östra linien än invid den vestra, räknad till Örsundsbro; och den statistiska kartan gifver vid handen, att den förra linien i rakaste rigtning framgår emellan de tvänne städer den är ämnad att förena, och genom den åkerbrukande del af området, som bäst behöfver lättade kommunikationer.
Lika med motionären har Utskottet funnit ifrågavarande stadgande, derest det skall anses innefatta ett korrektiv mot spridandet af osedliga eller eljest skadliga skrifter, vara oegentligt, då det ej föreskrifver anmälan hos JustitieStatsrninistern af annan bokförsäljning, än som i allmänna tidningarne kungöres, och således icke kan hafva någon inverkan på dylika skrifters spridande medelst kolportörer eller utan tillkännagivande i tidningarne. Det har också efter all anledning ej varit afsedt att utgöra ett sådant korrektiv, hvilket dessutom innefattas i stadgandena uti 4 § Tryckfrihets-Förordningen. utan endast att bereda tryckfrihetens vårdare kännedom om hvarest bokförsäljning eger rum, för att dymedelst lätta beifrandet af dervid förekommande missbruk; men äfven ur sådan synpunkt är ofvanberörda föreskrift både ofullständig, då den, såsom nyss nämndes, endast rörer den bokförsäljning, som i Bih. lill R. Sl. Prol. i 862 & 1863. 3 Sami. 7 Haft. 1 2 Konsiilulions-UlskoUets Memorial IV.-o 8. allmänna tidningarne kungöres, och tillika obehöflig, dä just genom detta kungörande samma ändamål vinnes, som med föreskriften om den föregående anmälan varit afsedt. Denna föreskrift kan således icke anses vara ändamålsenlig. Den är ej heller principenlig. då den står i strid mot den grundsats, som i 1 § 12 mom.
Eli l~oriittclsc friin iiorra Ncsiko nf J l m p e Reicl. Ned 23 teckningni-. Yris 1: GO. Det iir ju ett ~bestridligt faktnni, ntt vanligu 1) ojk: tr ~ i t 2 ~ 1 1 riss Alder frarnfiir ulla andra 11iicl; er n1q) skatt.u siidana, so111 f ~ l l a cierss torstw~de funtasi inecl djiirfva l~rugcler, hotit~ide fnror ocli rilda iifventy. r1.f zalln iuiijlign slag. Oc11 (let torde vara nallt, hvad l) el~iifver deiliia fiiriildrar - sH oftn plistfi, att ilea gryentlth ~l~anligheten starlru niiriug, 0111 gossarnn skolu l) lif \. fiiidiirfliga sruaken fiir yassionei.atlc~ I&lt;iii.lc~ksroinaner. Af stor vikt iir det cnlcllcrticl. itti ' (10 ej allt fiir m~cliet f i njotn; if dcnnn S. k.: &gt;nAring:: s: l.ilit aft: cl~iiua e j iii ': if si (' i: lii art, att den fiii~illar riitts1) cgrelqmi 110s (It. nIlgn, sd atk de 1iii.u sig Iwnndrit i stiillet fiir att itfsliy (let vtilt ' i oeh den r i a grpniiet, so111 clth miirldiga hjiiltarna i de flesta inilianlKdrer s t ofta gBra sig skgldiga till. Ned gliidje f i vi erkiinna, att den indianbok vi hiir hafra att snmiila, iir p&amp; det heln ganslra oskyltlig.
Reg.F. blifvit i 1, 3 och 7 §§. af förslaget till lag för Banken ordagrannt intaget, blott med alternativ benämning af R. St:s eller Sveriges Rikes Bank, trott sig tydligen finna, att förslaget till lag för Banken var ämnadt Den i Juli f. tn. 39 att, i händelse grundlagsförslaget skulle blifva af något Ständ förkastadt, tillvägabringa samma grundlagsändring på. civil lagstiftningsväg. Detta tiar Utsk. ansett så mycket otvifvelaktigare, som Statssecret. i motiverna till 1 §. sjelf bestämdt £äger, alt ”denna 1 §. är alldeles öfverensstämmande med ”den föreslagna redactionen af Reg.Fts 72 §. Om samma ”redaction blir antagen, hehöfyer denna 1 §. cj uti banco”lagen införas, utan blott i ingressen åberopas. I annat fall ”åter bör den qvarstå, endast med den förändring, att, i stället för Sveriges Rikes Bank, sättes R. St:s Rank;” och att ett tillstyrkande af en sadan åtgärd, nemi. att söka tillvägabringa ändring i grundlag på annat sätt, än 8i §. Reg.F. utstakar, är i hög grad felaktigt, anser Utsk. vara alldeles obestridligt. Men för att kunna bestämma, efter hvilken §. i Reg.F., den io6:le eller loytde, förhållandet bör bedömas, har Utsk. ansett en närmare utredning erforderlig. Enl. Utsk:s öfvertygelse kan 106 §. Reg.F. icke tillämpas i andra fall än de, som linnas i Ansvartslagen för Konungens rådgifvare bestämdt uppgifna; och som den af Hr Dalman åberopade 3 §. af denna lag, så vidt den skulle kunna röra ifrågavar. fall, endast upptager tillstyrkande ”att ”vidtaga sådant steg, hvilket uppenbarligen är stridande mot ”Reg.Fts bokstafliga föreskrift uti -725., rörtde R. St:s ”be fattning med Banken," — hvarunder, enl. Utsk:s tanka, blott innefattas ett omedelbart störande af R.