Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 6 Mars 1830 dertill lemnade tillåtelse, hafva 16 st. mot återbetalning i silfver hos Banken upptagne fastighets-lån blifvit fullt liqviderade med Bankosedlar, samt från räkenskaperne afförde till derå återstående belopp af tillsammans Silfver R:dr 4,397: 30. 6. Afbetalningarne å detta slags lån hafva, omsältningarne oberäknade, utgjort 12,657:21. e. Och har således utestående beloppet af dessa lån under den tid, hvarför nu redovises, blifvit minskadt med Silfver R:dr 17,055: 4.— samt utgjorde den 30 sisllidne Juni å Landt-Egendomar R:dr 188,011:35.11. å Stads-Egendomar „ 36,646:3i. — Summa Silfver R:dr 224,658:18. n. §. 37. A de till Städer och Corporationer utgungne Lån, hafva kapital-afbetalningarne utgjort B:ko R:dr 3,805: 15 sk. 4 r:st., hvarigenom Bankens fordran för dylika lån är vorden nedsatt den 30 Juni detta år till 54,976 R:dr 40 sk. 5 r:st. Banko. §. 38. Jemlikt de i §§. 181—186 i Banko-Reglementet bestämda återbetalnings-vilkor äro mot inteckning i fastighet och återbetalning i sedlar utgifne: 32 Antal Summa Landt-Egendoms lån: Och således tillsammans 172 lån på B:ko R:dr 188,783: 16. Under den tidrymd, för hvilken räkenskaperne nu blifvit granskade, har icke något lån emot pant af Bruksegendom utgått. Inbetalningarne hafva, omsättningarne oberäknade, uppgått till å Bruks-egendoms lån R:dr 8,498: 24. 5. å Landt-egendoms lån 222,657: 43. 10. å Lånet till Gagnefs Sockens Skatte-Allmoge
Jag skulle således tro, alt då vi nu förmärkt' det hufvudsak! iga felet i Ölsk:s förslag, eller den gemensamma kammarens bildning, så borde R. o. Ad. alldeles förqväfva frågan om Ulskms sammansättning på det sätt, som af Hr von Hartmansdorff blifvit föreslagen och framför allt lemna en latitud ät Const.- Ulsk. alt på bättre grunder utarbeta ett nytt och bättre förslag. Frih. Cederström, Jacob: Det är väl icke utan skäl man möjligen kan misstänka, att RondeSt. skull supponera, det afsigien vore alt utesluta dem ifrån Ulskm, om icke hvarje Stånd kommer alt välja ett lika antal ledamöter inom Utsk:n. Det är också en sanning, som icke kan förbises, att Stånden för närvarande anse sitt lika deltagande i Ulskm medföra möjlighet att der bevaka de särskilda motioner, som inom hvardera af dessa Stånd blifva väckta; men då man på andra sidan, efter en förändrad organisation af representationen pä tvenne kamrar, kommer till ett annat förhållande, nemi. alt samtliga Stånden i hvardera kammaren hvar för sig afgöra ärendena genast då de återkomma ifrån Ulskm, så förfaller också delta besvär och bestyr af alla fyra Ståndens särskilda öfverläggningar och slutliga sammanjemkningarna af deras beslut. Jag kan således icke annat än förena mig i Gr. Mörners särskilda (anka, och anser detta vara ett steg, som man icke bör underlåta att taga i afseende på machinerict inom den blifvande representationen. Jag har dervid icke förbisett den af Hr Lefrén framställda farhågan, men jag tror, att vårt nuvarande BondéSt. är sä pass upplyst, alt det skol - 304 Den 13 Mar s e. m. le finna sin fördel deruti, alt frågor, i hvilka de omöjligen kunna vara hemmastadda, utredas af andra mera sakkunniga personer, väl vetande, att de hafva sin rätt öppen vid ärendenas afgörande. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag har reserverat mig i sammanhang med denna fråga, och af min reservation kan det H. Ståndet inhemta, att jag är af samma tanka som Gr.
Från och med den 3: dje i denna månad är det förbjudet att utföra inom riket tillverkade papperssorter som används till skrivning eller tryck. Stockholm den 30 juni 1812. J LILJENCRANTS Kungörelse angående tillägg av handelstraktaten med Ryssland om förrymt sjöfolks utlevererande. Örebro den 15 juli 1812. Sjöfolk som rymmer i den ena nationens hamn från den andra tillhörigt skepp skall av befälhavare eller skeppare återlämnas. Ansökning om deras utlevererande bör ingivas på orten där rymningen skett, till den styrelse som det åligger att vidtaga landets gällande lagar att upptäcka och gripa rymlingen. Ersättning för den kostnad som därvid ägt rum skall lämnas. Örebro slott den 15 juli 1812. CARL Riksens Ständers fastställda tryckfrihetsförordning. Örebro den 16 juli 1812. De nu församlade Ständerna har beslutat att göra vissa förändringar av den hittills gällande tryckfrihetsförordningen av den 9 mars 1810. Alla tidigare lagar, stadganden och föreskrifter i avseende på tryckfriheten eller bokhandeln är upphävda. Ordet skrift som i denna lag nyttjas, menas allt vad genom tryck under allmänhetens ögon lägger. Med periodisk skrift förstås en sådan som utkommer i nummerföljd eller på bestämda tider. Någon granskning innan tryckningen eller förbud av tryckning skall ej äga rum. Före utgivandet kan ingen fordra att få se skriften, varken av boktryckerier, författare eller utgivare. Undantag är läroverken, som har rätt att överse sådana avhandlingar som förvaras offentligt i deras lärosalar. Inga privilegier på skriftens utgivande skall hädanefter behövas. Utgivare av dagblad och periodiska skrifter anmäler sig hos Hovkanslern. Sökanden som inte för nesligt brott blivit dömd eller förklarad ovärdig att föra andras talan erhåller bevis att inget hinder föreligger. Inget hinder för att anlägga tryckeri finns. Anmälan skall dock göras, annars bötar han 100 riksdaler. Skulle någon skrift med brottsligt innehåll utges från ett icke godkänt tryckeri, har han förverkat boktryckeriet. Författare är inte skyldig att sätta ut sitt namn, dock lämna en förseglad sedel till boktryckaren med namn och hemvist. Varje skrift är författarens lagliga egendom. Den som utan hans tillstånd trycker mister upplagan. Dagbladen får dock utge anonyma skrifter.
Denna fräga tror jag säkrast kunna besvaras och utredas, om bemä.dke A readve scn för närwarande stall willas här i Stockhem blis.ver utaf Högiosiiga Sta s-Ukstottet hörd och älagd att inkomma med sitt yttrande i ämnet; genom hwilken an, stalt jag med säkerhet förmodar att nägot förflag kan uppgöras till hans förnöjande, utan att Stats» werket behöfwer nägon ting utbetala, men likwäl genast derefter gä i Författning om egendomens disponerande. Jag hemställer således i ödmjukhet, att berörde fräga i sädant afseende warder pä nyAnämnde sätt ju förr desi häldre med Bruks-Patron I-IeäberK commumcerad, pä det Statswerkrt sä mycket styndesammare mätte komma till penningar, och anhätter. lill den ändan att sä wal Stats-Utstottet som respective Med Ständer, sä fort sig göra läter, mätte «rhälla del af detta mitt wälmenka förflag. Stockholm den rc> October »829. Gullers 8snMäm Med Orsgmaket lika lydande, betygar 8. L. ^LZLräli. Upplästes ett sa lydande ifrån det Wallofliga Borgare-Ständet csmmuniceradt Memorial. 1809 den ga October, uppläst i Borgare.Stän det och Författaren tillätit att Memorialet! med tst Steige Respective Ständen communicera. Ut supra Testor F. O. VaUerius' 262 Dm 4 Novembex. Wördsamt Memorial!
Måhända hafva de, som der uppsatt nämnda prospectus, haft till hands JVl 240 af Svenska Posttidningen år 1863 och vid sina utdrag derifrån missförstått några der förekommande sifferkombinationer. En åtgärd af Fullmäktige, bestående uti ett utbyte af Riksgäldskontoret tillhörande obligationer till att värde af 300,000 Thaler preussisk kurant mot obligationer af det nya engelska lånet till ett värde af 45,000 £ St., och således efter en kurs af 6^ Thaler för ett Pund, hafva Herrar Revisorer derefter upptagit till bedömande. Afsigten med denna åtgärd, som beslöts den 16 Juni, var att dymedelst befrämja framgången af de till det nya jernvägsbyggnadslånet hörande obligationernas afsättning, och finnas motiverna dertill utförligen utvecklade uti protokollet för den 16 Juni, af hvilket äfven inliemtas, att de 45,000 Punden icke skulle få afräknas på den fast öfvertagna delen^ af lånet, och således deremot ingå på optionsandelen. Hvad ytterligare till denna fråga hörer, förekommer i protokollen för den 30 Juni, den 8 Juli, den 4 och 11 Augusti; börande Fullmäktige härvid tillägga, att denna affär hvarken vid den tidpunkt, till hvilken Revisorernes granskning denna gång sträckte sig, eller ännu nått sin utveckling. Bland de af Revisorerne angående densamma gjorda anmärkningar, anse Fullmäktige sig böra till bemötande upptaga följande. Den innehåller, »att Riksgälds-kontoret för de inköpta tyska obligationerna betalt ända till 96 procent, då deremot de engelska noteras blott 88 å 89 procent utan köpare, hvarigenom denna transaktion mäste — 148 — tillskynda Riksgäldsk ontoret en icke obetydlig förlust». Sora nu någon sådan notering icke kan uppvisas i England, måste dessa uppgifter vara hemtade från kursbladen i Hamburg, i hvilka de engelska obligationerna verkligen under detta år förekommit sålunda noterade, på samma gång de tyska, till svenska jernvägslånen hörande obligationerna noterats tiil ',11 ^ å 9_' procent.
Statens pligt att sörja för det förmögna personers söner företrädesvis skola få undervisning i landtbruket, ifall'den med samma medel kan gagna vida mer på annat sätt; ty flertalet af dem, som besöka LandtbruksSkolorna, äro förmögna mäns söner. Ganska många skicka heldra sina söner till sådana skolor än till Universiteten; då de befinna sig uti så föråldradt skick, att troligen enhvar, Atminstene för sig sjelf, instämmer med mig deruti, att ynglingen för det närvide vid Universiteten icke utan onödsnde lidsupoffring och stor kostnad inhämtar elt kunskapsmått, som med afseende på dess praktiska nytta i lifvet motsvarar den tid han derpå behöft använda. Om derföre Staten öpnade ett aldrig så stort antal tillämpningsskolor, ja, till och med om de kunde emottaga ett lika stort antal elever, som de båda Universiteten studenter, så skulle der ändå ej fattas SM Dea 15 April. sökande. Men det är derföre icke sagdt, att det är Statens skyldighet att gå utöfver det verkliga behofvet. Det finnes säkert i Skåne och äfven i trakten af Stockholm, större landtegendomar, der landtbruket blifvit bragdt till en ganska betydlig höjd, och der utan tvifvel enhvar mot betalning kan få lära sig landtbruket. Om jag derföre anser, att det egentligen är fri-eleverna som böra draga nytta af det begärda anslaget, så återkommer jag till sjelfva uplösningen af frågan, nemi. om man icke skulle åstadkomma mera nytta med att använda detta anslag til! premier, eller på något annat sätt, som LandtbruksAkademien eller HusbållsSällskapen kunde och säkert skulle med urskiljning bestämma, än med att använda det till att utbilda 24 fri-elever om året. Man bör äfven taga i betraktande den omständigheten, att användbarheten af ett sådant Landtbruksinstitut beror på den, som Institutet får till styresman. Om denne är en utmärkt man, så blir Institutet bra; men det kan också bända att ett mindre lyckligt val skor af föreståndare, och det I<8n blifva för en längre tid svårt att skilja sig vid en sådan.
Enligt hvad uti åberopade Stats-råds-protokoll närmare omförmäles, har i anledning häraf underdånigt förslag i nämnde hänseende först blifvit af Konstruktionskorpsens Sekund-chef uppgjordt, deruti, i öfverensstämmelse med den af bemälde Sekund-chef yttrade mening, att någon väsendtlig inskränkning af korpsens personal ej kunde ega rum, såvida dess mångfaldiga och vigtiga tjensteåligganden skulle kunna vederbörligen fullgöras, af korpsens nuvarande 14 Officerare 12 ansetts böra bibehållas med vissa förändringar i afseende på tjenstegöromålens beskaffenhet och fördelning samt med beräknande af hela det vid förra riksdagen bisiljade anslaget 30,650 Ridr, såsom fortfarande behölligt. Häröfver hörd, hade Förvaltningen af Sjö-ärendena, af anförde skäl, väl ansett bibehållandet af en särskild Konstruktionskorps för Flottan framgent vara nödvändigt, men funnit korpsens nuvarande antal och sammansättning kunna i viss mån förändras, nemligen så, att den närmare tillsynen vid arbetsposterna öfverflyttades från Officerarne på de skickligaste och mest erfarne Verkmästarne samt att de förre äfven befriades från åtskilliga andra bestyr, såsom utvisitationer å utgående fartyg, virkesoch leverans-besigtningar m. m., hvarigenom personalen kunde inskränkas till 3 förste och 3 biträdande Konstruktörer, hvarjemte på stat kunde uppföras lön för en särskild Virkes-kontrollör i Carlskrona. Härigenom vunnes den fördelen, att Staten ej belastades med ständiga löner till större personal, än som oundgängligen behöfdes, äfvensom befordringsväsendet inom korpsen blefve bättre ordnadt; men den sålunda uppkommande besparing af de anslagna Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 85. 5 medlen måste dock användas, dels för korpsens kompletterande, till arfvoden åt yngre Officerare vid Flottan, som derigenom kunde förmås att egna sig åt konstruktionsvetenskapens inhemtande och utöfning, dels ock till rese-stipendier m. m.; och uppginge i följd häraf äfven den af Förvaltningen föreslagna nya stat till enahanda belopp, som korpsens nuvarande anslag.
Med den siste Tala ren instämmer jag fullkomligen deruti, att det vanligen icke år händelsen, att förmögnare För. åldrar skicka sine barn i handtverk, men jag tror dock icke, att orsaken dertill ligger i sjelfva handtvérket, utan i de orimliga skrå-inråttningarne, med hvilka Veterinairelnråttningen ingalunda lärer kunna jemföra®. Samma värde Talare har ock trott det icke vara angenämt 86 Den 25 Augusti e, m, orh nöjsamt, att sysselsätta sig reed kreatur och deras botande. Detta skål tror jag prevalerar för dem, som ensamt för inkomstens skuld egna sig åt VeferinaireKonsten, men alldeles icke för dem, som af lust och fallenhet omfatta ifrågavarande yrke. Att i ändamål att förekomma eller bota sjukdomar hos djuren, undersöka deras organism år ofelbart lika behagligt för den nitiske DjurLåkaren, som samma undersökning, i afseende å mennisfcokroppen, år det för andre Läkare i allmänhet. I öfrigt och enär, på sått Herr Hjerta tydligen visat, de enskilde orter, hvilkas interesse det hittills varit, att äfven med dryg kostnad utifrån införskrifva DjurLåkare, kunna för båttre köp erhålla dem från Stockholm, vet jag ej, hvarföre Staten nu skulle vidare blonda sig uti denna affaire, sedan den sksflfat tillfälle till undervisning, - och jag skulle destomindre tro det vara riktigt, att ytterligare härtill å Stat uppföra ett ordinarie anslag, sorn man vet, huru svårt det år, att sedermera återtaga ett sådant. Herr von TVeigel: Jag får den äran upplysa, att då fråga uppstod om anställandet af DjurLäkare i hvarje provins inom Riket, och underrättelser i ämnet från samtelige Länen infordrades, blef resultatet deraf, att tolf af desse Län alldeles saknade dylike Läkare. Att afhjelpa detta behof, äfven som att i allmänhet blott tilldana fullkomligen underviste DjurLäkare för alla Rikets Provinser, är likväl ej den enda, Den 25 Augusti e. m. 87 afsigten med Veterinairelnrättningen.
Lag upphäfven, och om denna senare skall gälla endast för de Banker, sorn hädanefter uppstå, eller jemväl for redan stiftade Banker; så hafva Utskotten ansett för gifvet, att nyssnämnde Kongl. Kungörelse, genom den Lag, som nu kan varda antagen, skulle blifva upphäfven; hvaremot Utskotten funnit lika uppenbart, att den nu föreslagne Lagen icke kan ega tillämpning å de enskilde Banker, som redan uppkommit och organiserat sig efter grunderne uti den äldre Författningen, eller oflanämnde Kongl. Kungörelse; och få Utskotten således hemställa , att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte, antingen såsom ett tillägg till Lagen för enskilde Banker, eller genom serskild Kungörelse, förklaras: att hvad Kongl. Kungörelsen den i/f Januari 1824 stadgar, angående enskilde Banker eller Disconter, hädanefter skall gälla endast i afseende på sådane Butiker, sorn redan äro inrättade, hvilka vid deras undfängne privilegier, under den derföre återstående tiden måga orubbade bibehållas, derest de ej sjelfva önska, att före samma tids utgång få deras statuter förändrade till öfverensstämmelse med of vanberörde Lag. Flere ledamöters serskilda meningar bifogas. Stockholm den 12 Januari 1841 - Reserva tioner: Af Herr Biskop Agardh: ”Emot Afdelningens beslut, i afseende på lag för enskilde Banker, får jag vördsamt reservera mig. Jag anser en serskild lag för enskilde Banker lika så onödig, som en lag för Idypotheks-Inrältningar. Alla grundade skäl, som Iicglofl. LagUtskottet anfört emot en lag i förra afseendet, gälla äfven emot en lag i det sednare. Företager man sig åter att stifta en sådan allmän lag, så borde den åtminstone vara fullständig. Den, hvilken nu öfverlemnas till RikeLs Ständers pröfning och antagande, angår endast Sedel-Banker, eller sådane, hvilka grunda sin rörelse på egna credit-sedlar, gångbara såsom mynt och inlösliga vid uppvisandet.
Att nuvarande RiddarhusCapitationsafgift må intill slutet af det år, då nästa Riksdag upphör ,fort farande utgöras med 1 R:dr B:co, af hvarje Mantalsskrifven Adelig mansperson , som betalar Bevillning för lön eller förmögenhet; i hvilket afseende Ridderskapet och Adeln torde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att Ridderskapets och Adelns blifvande beslut varder allmänneligen kun gjordt , äfvensom att med uppbörden och redovisningen af dessa medel må förhållas, pä sätt hitintills stadgadt varit; dock med den förändring, att sedan RegementsSkrifvarne numera blifvit fritagne från ali leverering af allmänna medalj ChefsEmbetena vid Vederbörande Regementet' och Corpser må j i anseende till en närmare controll å de personer, hvilka äro underkastade ifrågavarande af gift , föreläggas , att årligen insända, sä väl till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, sorn ock till RiddarhusDirectionen , af RegementsSkrifvarne upprättade Förteckningar å de Adelsmän vid Regementet eller Corpsen, 74 Den 26 Junii e. m. sorn det föregående året njutit så stor lörij att Bevillning deraf bordt utgå. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Utskottet tyckes icke hafva haft kännedom derom, att Kongl. Maj:t efter sednaste Riksdag vägrade att sanctionera Ridderskapets och Adelns beslut om Capitationsafgift^», samt svarade att endast de, som deltagit i beslutet, kunde dertill bindas; det torde derföre vära nödvändigt att uppteckna dem, hvilka nu äro närvarande och bifalla förslaget; ty det är väl icke lämpligt, att med en ny skrifvelse besvära Kongl. Majrt i ett ämne, hvarå man redan en gång fått afslag. Grefve Mörner: Vid granskningen af de utgifter, som RiddarhusCassan fått vidkännas, har Utskottet funnit den högre Capitationsafgiflens fortfarande vara nödvändigt, och derföre tillstyrkt densamma.
Uppå härefter framställd propos. instämde R. o. Ad. i de öfriga RiksSl:ns beslut ang:de införselstullen å färskt kött, och ansågs till följd deraf voter:s-propos:n N:o 80 förfalla, men vidblef R. o. Ad. sitt förut fattade beslut ang:de införselstullen å saltadt samt lorkadt eller rökt kött, hvarjemte voter:s-propos:rne N:ris 81, S2 och 83 godkändes. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade uppskjuta med den återstående pröfningen af Bevilln.Utsk:s förevar, mern. till eftermiddagens plenum ; hvilket bifölls. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 32 Den 2 April e. m. Onsdagen den 2 April 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleniprot. för d. 26 sistl. Febr. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Bevilln. Ulsk., efter N:o 249. Frill. Adelsvärd, Erik Seth; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1841. Ilr von Heland, Isak Fredrik. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s meni. N:o 30, i anledn. af RiksStms olika beslut ang:de tullbevillningen.
Efter erhållen remiss från samtliga Riks-Stånden å högstberörde Nådiga Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende samt dervid jemväl tagit kännedom om de hos Kongl. Maj:t i målet pröfvade handlingar; — och enär upplyst och utredt blifvit, att de nuvarande 2:ne bohemmanen för Länsmannen i Gräsgårds härad äro, i anseende till sin belägenhet, för ändamålet otjenliga, men att deremot hemmanet Bredinge är till boställe för Länsmannen särdeles väl beläget, samt, med hänsigt till jordens bördighet och åbyggnadernas beskaffenhet, fullt jemförligt med, om icke bättre, än förstnämnde 2:ne hemman, får Utskottet, med afseende jemväl derå, att ifrågavarande hemmansbyte blifvit af Kongl. Kammar-Kollegium äfvensom vederbörande myndigheter i orten sammanstämmande förordadt, tillstyrka, att det föreslagna utbytet af Kronolänsmans-bostäderna Melby och Näsby, emot kronoskattehemmanet Bredinge må, under de af Kongl. Kammar-Kollegium uppgifna vilkor, utaf Rikets Ständer bifallas. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Dec. 1856, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj: t a Nådiga Proposition i fråga om disposition af sex stycken holmar i Götheborgs och Bohus Läns skärgård.
Sundvallson, som, enär den enskilda personer medgifna rättighet att mot ända till 5 procent ränta i Riks-banken insätta penningar på uppoch afskrifnings—räkning hvarken kunde anses bankmessig eller värdig en på egna valutor sedelutgifvande Stats-bank, samt uppoch afskrifnings-rörelsen, enligt motionärens förmenande, endast förorsakat stora ränte-förluster för Riks-banken, som allenast med största svårighet skulle kunna fruktbargöra de å deposit—räkning på bestämd tid insatta medel och således ännu mindre de å uppoch afskrifnings-räkning stående penningar, hvilka när som helst kunde återfordras samt äfven understundom återfordrats till så betydligt belopp på en gång, alt den jemna och regelmessiga penninge-omsättningen deraf kunnat lida betänkligt mehn, — yrkat, alt den nu lemnade tillåtelsen för enskilde personer att å uppoch afskrifnirigs-depositioner i Riks-banken erhålla ränta, måtte med det första upphöra; samt 4:o Riksdags—fullmägtigen Anders Gudmundsson från Hallands län, som åter föreslagit, att uppoch afskrifnings-räkningen i Riks-banken må fortfara, hvarvid räntan borde lämpas efter hvad allmänna penninge-rörelsen medgåfve. Derjemte och sedan hos Banko-fullmägtige fråga blifvit väckt att, med ändring af 168 (§ mom. litt. a) i Banko-reglementet, insättningar och uttag å uppoch afskrifnirigs-räkning matte lå verkställas i brutna tal, hvarvid ränta dock, för enkelhetens skull, kunde godlgöras räkningshafvaren endast å närmast lägre tiotal R:dr af haus behållning, hafva Fullmägtige, efter det Bankodiskont-direktionen, häröfver hörd, den ilrågasatta ändringen lörordat, hos Utskottet gifvit tillkänna, alt Fullmägtige väl funnit någon ändring af omförmälda föreskrift nödig, men ansett densamma kunna inskränkas dertill, att, om insättningar finge ske å fulla tiotal R:dr utöfver 100
Län, af ålder varit beräknade och bestämde i visse persedlar, än ock orsaken till deras förändrade utgörande i penningar, samt vilkorligheten af den rättighet, att de samina i penningevärde erlägga; på grund hvaraf och under åberopande för öfrigt, af hvad i ämnet förut blifvit anfördt, Kongl. Kammar-Collegium hufvudsakligen sig yttrat, att fråga här icke vöre, om någon ny Landets beskattning, utan blott och endast om en återställelse af de Jordräntors natur och rätta värde, hvartill Hemmanen redan äro skattlagde, och hvarpå äfven Indelnings-Verkets bestånd livilar; att då i följd häraf Hemmanens grundräntor äro gifne, det icke kunde blifva svårt, att, enligt äldre årens Jordeböcker, samt orternes undervisning, bestämma uti hvilka persedlar de böra utgå, och att, enär Kronooch Skatte-Hemmari i andre Län, och jemväl uti Halland, kunna sina persedle-räntor efter förvandling och årlig Markegång erlägga, samt ändå svara för Knekteeller Båtsmanshåll, jemte alla Stats-Utskottets Betänkanden. p53 ändra allmänna utskylder, det icke eller syntes vara något tvifvelsmål underkastadt, att Kronooch Skatte-Hemman i Skåne, Blekinge och Bohus Län, skulle kunna på lika sätt sine Räntor till Kronan och Indelningshafvärne utgöra; Afven som Kongl. Krigs-Collegitim sig utlåtit, att då af handlingarxie vöre bestyrkt j det Hemmanen