Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Lagutskott den 24 Maji 1823. S. D. Justerades LagUiskottets Betänkande tilo 77, i anledning af Kongl. Majtta 350 Lagutskottet: Bctånkandctt. Kådiga Proposition, om en förändrad redaction af i och Io 5 §. i Cap Rättegångs* Balken, hvarvid Herr Häradshöfdingen Ribbing upplåste följande skiljaktiga yttrande. ■”Häradshöfding har förr ensam till* satt Nämnd och folket hafva ej haft del deruti. Då Nämnden likväl ej ensamt ut« gör Domarens biträde vid ransaknicgar, värderingar och dylika tillfallen, utan jemväl, i egenskap af Domare, är folkets del i Lagskipniagen, tyckes billigheten fordra, att äfven folket får deltaga i Nämndemansval; men likasom det möjligen tillförne någon gång kunnat hända, att Häradshöfd inge, med obegränsad räst att kalla Nämndeman, dervid mera afsett att denne varit ödmjuk och eftergifven, än sjelftänkande och samvetsgrann, likaså val skulle allt framgent kunna handa, att en församling, med rätt att bestämdt nämna den man, sora skulle sitta I, Batteri, dervid mera afsåg Lagklokhet och skicklighet i konsten att processa, än fredsam redlighet. Till atfc förekomma missbruk, ej allenast de som händt, utan äfven de som kunna hända, torde icke finnas något bättre än inskränkning af så val Domarens som folkets inrådan i detta fall5 det sker efter miu tanka bäst då af g:ne a Socknen föreslagna, Katten utser en till Nämndeman. Ut Supra. Ex ProtocoIIo, Joh, Juc\ Kleman. Lagil t slott ett Betänktinden. 35J N:o 28. Ankom d. II Junii 1823* Betänkande, i anledning af RiksdagsFulhnågtigen Olof Månssons,från Blekinge, Memorial, om utmätte Fastigheters försäljande endast i Uppslag. BiksdagsFulImägtigen Oiof Månsson, från Blekinge Län, bar, uti ett af Hederv.
Men här är tillika ej blott fråga om förlusten af flere eller färre späda menniskolif: här måste komma i betragtande hvad den lindrande och eftergifvande Hagen samt ökade ansvarslösheten å dessa öfvertrjidelser verkat på det Allmänna tänkesättet Lag-Vtskottets Betan/tanden. 91 och sederna, öppnat fältet för sedeslöshet och laster, våldfört helgden af Äktenskapet, hindrat lagliga giftermål m. m. till samhällets och lommande slägters obotliga skada. — Wi förnya således vår önskan att kraftiga medel måtte påtänkas, som, då de å ena sidan lemna ett skydd åt rnenskligheten och den förförda men ångerfulla felande, å den andra, alfvarligen förekomma alla orätta begrepp, sorn leda till Sedlighetens förfall. Hvilket särskilta yttrande kommer att af Protocollet utskrifvas och jemte Utskottets Betänkande till Riksens Höglofl. Ständer afgå. N:r 23. Lag-Utskottets Utlåtande, angående förrymd Makas rättighet att i nytt ägtens kap ingå. tios Högvördiga Präste-Ståndet har Herr Prosten David Aspelin tili ingifvit Memorial anmärkt, att Lagen icke bestämmer huru förhållas borde enär förrymd Maka, från hvilken den öfvergifna Makan lagligen blifyit skiljd, återkommer, och orri densamma ina i nytt gifte träda, utan att vidare styrka sin rättighet dertill, än att visa det dennes förra ägtenskap blifvit upplöst. Herr Prosten, som ansett de i sednare tider mer och mer tilltagande ägtenskapsskillnader oftast härröra af förvillelser, lättsinnighet och förförelser, samt jemväl befordrade genom lättheten att de samma vinna, har af sådan anledning föreslagit, att en förrymd Ma. 98 Lag-Utskottets
Constitutions-Ulskottets Memorialj N:o 26. 13 Emedan för ledamöterne i den af dessa Kamrar, hvarest den mognare pröfningen bör vara att påräkna, måste bland qualifications-vilkoren förutsättas en vidsträcktare medborgerlig erfarenhet, och fördenskull i allmenhet en högre ålder, har Utskottet ansett Hamrarne lämpligen kunna benämnas den Aldre och den Yngre. Beträffande vidare de elementer, hvaraf Riksförsamlingen skulle bestå, har Ulskottet redan utvecklat den åsigt, att alla de classer, som representera samhällets väsend tl i ga re, vare sig andliga eller materiella intressen, böra i national-representationen deltaga, äfvensom att fråga lämpligen icke kan uppstå derom, att någon af de classer eller s. k. Stånd, som nu utgöra Rikets Ständer, skulle från Riksförsamlingen uteslutas eller sin representations-rält afslå. Ridderskapet och Adeln, hvars i allmänhet förvärfvade medborgerliga bildning, jemte en stor del ledamöters ekonomiska sjelfständighet, gifver åt denna sambälls-class obestridliga anspråk på deltagande i landets lagstiftning, har till serskildt åtnjutande deraf att åberopa sekelgammal juridisk rättighet; och då i öfrigt tilldelandet af Adelskap med den politiska rätt, som detta Riksstånd för närvarande innehar, utgör ett Konungens prasrogatif, har Utskottet trott sig icke böra föreslå den adliga representations-rättens inskränkning på annat sätt, än att, enligt Ståndets sistlidne Riksdag preliminärt fattade beslut, den personliga sjelfskrifvenheten må upphöra, samt Ridderskapet och Adeln följaktligen, lika med öfriga samhälls-classer, tillsätta ett visst antal behörigen qualificerade Riksdagsmän genom val inom sig.
Förmedelst den åsyftade åtgärdens vidtagande skulle Fögderiernas och städernas Specialräkenskaper kunna afslutas d. 31 Dec. samma år, för hvilket redogöres, och icke, såsom un, 8 månader sednare, hvarigenom Riksbokslutsarbelet i afseende på de i kassorna direkt inflytande inkorasterne skulle ett helt år fortskyndas. Härvid möler väl någon svårighet i afseende på hvad som är Indeldt, hvilket såsom Statens Utgift till Indelningshafvare för Beskattningsåret beräknas, men ej förr än följande året af dem upbäres; men denna kan afhjelpas på det sätt, att då Markegängen före årets slut är satt, från Fögderierna afgifvas särskildta SpecialRäkningar öfver alla Indelningar, uträknade i Penningar, efter Markegången, och förenas med Årets Räkenskaper, hvaremot det följande årets Special-Räkningar utom Afkortningarne, uptoge endast hvad för Beskattningsåret är Kronan behållet. För det år, då öfvergången till den föreslagne nya Debiteringsgrunden egde rum, skulle den Upbörd af Landträntor, som borde öfverflyttas till följande årets Räkenskaper, icke uptagas bland Inkomsterna, utan det deremot svarande behof fyllas af Grundfonden, som dertill lemnar tillgång och som förut årligen, ehuru endast förskottsvis, derom blifvit til litad. Om en Stats-Hufvudbok, sådan jag nu föreslagit den, finge Den 22 December e. m. 37 åstadkommas, är jag viss, alt all klagan öfver svårigheten alt begripa densamma skulle försvinna och alt den skulle medföra allmän belåtenhet. Det är likväl ej min mening, alt Bokslutet öfver alla andra Allmänna Räkenskaper skulle lemnäs utan all åtgärd. Den föreslagne Stats-Hufvudboken skulle utgöra första delen af det stora Riksbokslutsarbetet och den sednare delen blifva en egentlig RiksHufvudbok, lili hvilken Slats-Hufvudbokens Kapitalräkning skulle ingå såsom en Generalräkning för Statsverket, innefattande hufvudredogörelsen för K. Statskontis förvaltning, likasom de särskilta Generalräkningarne för de andre Verkens.
Hr Sjernsvärd: Att Arméens pensioner blifva förbättrade är ett nödvändigt vilkor för dess tjenstbarhet. Jag tror nemi., att en sorgfri, eller åtminstone från alltför stora bekymmer befriad bergning för de afskedstagande är en framtid, som Staten bör tillförsäkra hvar och en, som tjenar densamma. Jag tror dock, att dessa pensioner böra vara lika för alla; så väl för den, som tjenat vid den indelta som värfvade Arméen allt inom samma grad, äfvensom för dem, som redan erhållit afsked. Må aflöningen blifva större under deras tjenstgöring, om rättvisan så påkallar; men den torftiga bergningen bör vara lika för dem alla, sedan de uphört att tjena. Såsom ett stöd för denna min åsigt, ber jag att få anföra hvad det StatsEådsprot., som åtföljde K. M:s Propos. i detta ämne, innehåller. Depart:sChefen yttrar nemi.: »De nuv:de pensionerna, redan förut otillräckliga för de ound»gängligasle lefnadsbehofven, hafva, genom de på sednare tiden in»träffade förhållanden med varuvärden, blifvit nedsatte till ännu »ytterligare grad af obetydlighet. De motsvara ingalunda sitt än»damål att betrygga löntagarens bergning efter afskedet.» Bör icke detta med verkliga fakta öfverensstämmande förhållande tala lika för alla, så väl den värfvade som indeldte, äfven för de redan afskedade? Bör icke äfven någon upmärksamhet fästas på det stora Den 7 Juli e. m. litt antal afskedade soldater, hvilkas pensioner icke ens upgår till det belopp, som bestås ett fattighjon? Det har dock hos mig väckt en särdeles upmärksamhet, att när detta ärende föredrogs inför thronen, afseende icke fastades på detta förhållande. Vi böra likväl ihågkomma, att så väl de afskedade som de i tjenst varande Militärerne hafva ingen annan målsman, än Chefen för LandtförsvarsDepart.
Kyrkoförfattningen må vara Hierarkisk eller Presbyteriansk, så kommer dess styrelse på ett. eller annat sätt i beröring med Staten såsom herrskande eller underlydande; läran må vara Romersk-katholsk eller Protestantisk, alltid komma lärosatserna att hafva ett visst inflytande på dess bekännares tanke och handlingssätt, på hela deras medborgerliga lif. Det religiösa mäste således till en viss grad blifva en politisk fråga. Ingen lär väl vilja neka, att hvarje medborgare inom Kyrkan, äfven åren medlem af Slaten och tvertom, eller vilja frikyrkans förfäktare påstå, att den ena af dessa egenskaper uphäfver den andra, liksom omfattandet af ett borgerligt yrke kan utesluta ett annat, eller kanske, liksom det föreslogs härom året, att man för att sondera opinionen i representationsfrågan, borde utskicka listor i landsorten, der hvar och en skulle anteckna sig antingen för allmänna val eller klassval, dessa vilja utsända listor, der del stod hvar och en fritt, att inregistrera sig, antingen i det andliga eller det verldsliga samhället. Verldshistorien har endast tvä exempel att anföra på Kyrkans fullkomliga isolering från Staten, men dessa hafva begge leht till enderas förtryck. Det ena var Påfveväldet på sin kulminationspunkt, sora genom sina munkordnar och sitt cilibat, skiljde Kyrkans tjenare från det borgerliga samhället; det ledde till Statens förtryck. Det andra var Kristendomen under de första seklerna af vår tide räkning, då den stod i opposition mot Staten och isolerade sig från densamma, men della var ett hedniskt samhälle, oppositionen var således naturlig; detta ledde till Kyrkans förtryck. Visserligen gick Kyrkan segrande ur striden, men sedan pluraliteten af Romerska Rikets invånare omfattat dess lära, och när frikyi kans egentliga förfäktare kunna åberopa, alt deras lära genom sin inneboende anda och kraft gripit så vida omkring sig, då må de gerna göra anspråk och detta med rätta, all omskapa Slatsreligionen. Då må man gerna bevilja dem alla de rättigheter, de både hemligen och uppenbarligen eftersträfva, men hittills har detta ej skett.
Skulle vål vi, Sveriges Ridderskap och Adel, kunna förgäta den pligt emot våra medborgare och synnerligen de orepresenterade bland dem , hvilken i och för detta fajl ålågges oss derigenom, att inom detta Riddarhus finnas vanligen de mån} af hvilka Konung och Folk haft Den 17 Martii. 46/ va att redo fordra? Och ntt i följd deraf, den stund, när vi lemna offentlighet åt våra öfverlåggningar, blifver den* då inom vårt fädernesland, sarnhålls-formerna kunna begynna utveckla v sig till ännu högre kraftfullhet? Från den Stunden skall det hvarken fattas stöd åt Thronen eller stöd åt Folket; ty, tiden skall ingifva hvarje Svensk Konung och hvarje Svensk man, den grundlags-enliga öfvertygelsen: att den rost, sorn ej öppet Ilöjes vid representationens ot'~ Verläggnirtgar om Folkets angelägenheter, den höjes icke inför Thronens till dess sanna väll Och skulle vål jag behöfva erinra detta Stånd, att ej concessioners mängd gifver anspråk på allmänt förtroende, i en högre mening, utan blott vigten af dessa concessioners inflytande på folkets framtida Väl? Friheten att besitta Säterier var i sanning ett intet, emot friheten, att få ett åhöraresåte inom det öfverlåggningsrum, der den Svenska mannen finner sitt kraftigaste skydd och den Svenska ynglingen sin kraftigast® Uppmuntran. Men, jag behöfver ej derom påminna Ridderskapet och Adeln! Jag behöfver ej derom erinra det Stånd, hvars kraft alltid tillhörde sin tid och hvars hjertan alltid slogo högt för efterkommandes upplysning och sällhet. Jag behöfver blott utropa: Offentlighet qvarhdller all på menskligheten inverkande menniskokraft \ emellan pligt och rykte! Fattade af hvarje Riddersman, skola dessa ord vara tillräck - 468 Den 17 Martil, lige, för att visa vigten af denna vår öfverläggning och följderna af denna vår votering, Friherre Boije, Ludvig'.
Srån beit af -9Jifetd ©tanber mib febitafte rifdbag attmifabe fonb för bcfräittjanbe af möifitiitgar od; matteitaftappningar, 300,000 9f:br, äro 23 färffitba företag nnberftöböe titeb beld lått, bets anjlag, hvari* genom en areal af 23,290 titnnlanb från matten befriad ocb görcd obliitgdbar. 35å t)ärti(( lägged arealen af beit »tarf, font genom upps renditing af ©torlin i ©ftergötbtanb, bmartitt 9tifetd ©fäuber bernit* jat färffitbt anflag, blir från matten befriab, etter 3,282 tnnntanb, få mifar fig att be nteb ftatdbibrag litt uitberflöbba tttbifniiigariie bereba 28,572 tnnntanb tift obliitg. Unberftöb t;afma af beit titt fntärre bantnbbggitaberd od; å Siad ftjfeläge i SMmöljuS tän. ^rdn 9iiföflatenö ©jette ,£ufmub (Stiligt NifetS ©tänberS pttrabe öttffan f)ar ©tprelfen för allmänna mäg
Besvoch Ekon-Utskottets Betänkande N:o 183. 3 Att, i afseende på kronotionden för aila stiften, utom Calmar, någon olikhet egde rum emellan det belopp, som återfunnes uti den i Kongl. Stats kontoret befintliga statsliggaren öfver allt livad till Kleresiet är å s at anslaget och det som af vederbörande, enligt deras egna uppzifter, i flera fal! bestyrkta genom intyg från Häradsskrifvare-kontoret i orten verkligen åtnjötes. I allmänhet vöre dock sk i jaktigheten högst obetydlig, uppgående till omkring en tunna och derunder, hvaremot densamma för Erkestiftet, der 30 tunnor voro af rättegång beroende, samt Linköpings och Lunds stift kunde anses vara af någon vigt. Huruvida en förändring i det belopp, hvartill iionden från ett eller annat hemman förut utgått, egt rum, utan att biifva i liggareu iakttagen, elier om de anmärkta skiljaktigheterna på annat sätt uppkommit hade ej kunnat utredas och i alla händelser vore skilnaden emellan slutsummorna ea ägt stats iiggaren och vederbörandes uppgifter så ringa att den icke på ett förslag till lönernas reglering kunde u öfva något inflytande; alt uti siats-liggaren äfven funnos upptagna åt de flesta Biskopar anslagna indelta räntor> som antingen alldeles icke eller endast till mindre belopp förekommo uti de insända löneuppgifterna och om hvilkas tillvaro åtskilliga bland indelnitigsbafvarne yttrat sig sakna all kännedom. De liesta hade sökt förklara förhållandet sålunda, att nämnda indelta räntor voro sådane Biskoparnes boställseller annexoch mensal hemman af ålder åsätta kronoräntor, som blifvit, genom tid efter annan meddelade Kongl. Beslut, frän Kronan efterskänkta till förmån för Biskoparne såsom indelningshafvare af samma hemman.
Utskottet har granskat föreskrifterne uti omförmälde artikels i:sta och 2:dra afdelningar, samt får härigenom föreslå, att följande förändrade stadganden måtte få intagas uti Banco-Reglementet,. nemligen i l:o. Sedan Svenska Stats-verkets, vid i83o års slut, återstående skuld af 4,4oo,ooo R:dr till Rikets Ständers Bank för derifrån utbetalde medel till 1808 års krigskostnader, numera, genom de härå , under åren 1835—1840, af Riksgälds-Contoiret verkställde afbetalningar, blifvit minskad till ett capitalbelopp af Tre millioner Åttahundrasjuttiotvå lusen Riksdaler Banco;; så hafva Rikets nu församlade Ständer beslutit, att, i utbyte emot Riksgälds-Contoirels för denna skuld år i83o utfärdade 44° stycken räntebärande förbindelser, skola för berörde capital-återstod, hvarå de årliga afbetalningarne äfven framgent komma alt till förut bestämdt belopp fortfara, 968 stycken nya 4-pi'ocents obligationer, å 4oGO R^1' hvardera, af Contoiret utgifvas, enligt det derföre fastställda och här nedan intagna formulär; hvilka obligationer, deraf 22 stycken, på sätt formuläret innehåller, årligen inlösas, jemväl böra förses med så kallade räntecouponer, »f den lydelse, nedanstående för dem äfvenledes fastställda formulär utvisar; och hvilka senare till en början utfärdas för en tid af 10 år, hvarefter nya couponer för enahanda tidrymd meddelas; kommande de obligationer, sorn dessförinnan icke blifvit af Riksgälds-Contoiret på nu stadgadt sätt infriade, att detta Verk till inlösen hembjudas, förrän de varda af Banken i och för det af Rikets Ständer bestämda ändamål å annan man öfverlåtna. Formulär till ofvanberörde Obligationer.
Maj:ts särskildta Nådiga godtfinnande; äfvensöm Utskottet tror sig ej äga anledning tillstyrka någon ytterligare mindskoing uti beloppet af det Capital, sorn borde deponeras af här födda eller uppfödda Judar, sorn söka eget etablissement', och hvilka ej tyckas äga skäl till klagan, enär den för dem faststälda insättningen skulle komma att inskränkas till endast hälften af de summor, sorn af en inflyttad borde i hvarje fall deponeras. X afseende på dem, sorn i brist af utvägar till den föreskrifna insättningens fullgörande icke kunna såsom egna idkare här få sig bosätta och derigenom skulle komma att sakna lagligt försvar, kan efter Utskottets tanka något Särkildt stadgande icke vara af nöden , då genom redan gifna påbud är förordnadt huru i dylika fal) bor i allmänhet förfaras. Utskottet har sig ej bekant, huruvida några sådana händelser inträffat, som fordrat dessa Författningars tillämpande i frågor om här vistande Judar, men att 4 af nämnde iNation frivilligt antagit Krigstjenst vid Svenska värfvade Regementet, derom har Utskottet haft tillfälle erhålla upplysning. Att Utskottet trott sig kunna och böra för. bigä Den 5 Juli. 567 bigå att infordra upplysningar rörande förhällandet i afseende pä den af härvarande Judar verkstälda import af utländska varor, i jemförelse med den för Svenska Handlandes räkning, har härrört af skäl, som Utskottet i dess torra Betänkande uppgifvit , och dem Riksens Ständer torde för nöjaktiga antaga. De förändringar och tilläggningar, sorn Utskottet i anledning af de gjorda anrrjärkningarne tror sig böra tillstyrka i det afgifna förslaget, äro följande, nemi-; Att det Capital, sorn borde i Banken deponeras af en inflyttad Jude, sorn ästundade idka Skrä-handtverk eller andra till samma klass hörande handteringar, utsattes till en bestämd summa af 666
Det ena, som sedan väckte hans förvåning: att en sjuårs gosse uppgafs stå i könsforhållande till en jemnårig flicka. Hans könslif hade ännu icke vaknat, så att han ej visste hvarom fråga egentligen var; ordet som betecknade handlingen erinrade han. Fenomenet lär emellertid ej vara enastående efter hvad läkare relaterat i böckerna, och hans egna senare iakttagelser på bondens barn visade att uppgiften åtminstone var trolig. Det andra var detta: en gosse hade på griffeltaflan ritat en gubbe och derunder skrifvit Gud, hvarför han straffades. Denna gosse, som redan kunde böner och läst katekes, hade sålunda icke förvärfvat några högre begrepp om det högsta väsendet än det, som uttrycktes genom den figur, föreställande Gud Fader, som var tryckt före Tio Guds bud i katekesen. Det rätta gudsbegreppet synes sålunda icke vara medfödt, och när det sålunda skall förvärfvas genom uppfostran borde icke regeringens lärobok ingifva så låga föreställningar som den om en gammal man, hvilken behöfde hvila sig efter sex dagars arbete. Barndomsminnena utvisa alla huru som dels sinnena först vakna och absorbera de lifligaste intrycken, känslorna röras vid minsta flägt, huru senare iakttagelserna hufvudsakligen rigta sig på bjerta företeelser, sist på moraliska förhållanden, känsla af rätt och orätt, våld och barmhertighet. Minnena ligga oordnade, vanskapligt tecknade såsom bilderna i taumatropen, men snurrar man på hjulet, så smälta de ihop och bilda en tafla, betydelselös eller betydelsefull, det beror på. Han ser en dag stora granna bilder af kejsare och kungar i blåa och röda uniformer, som pigorna satt upp i barnkammaren. Han ser en annan som föreställer en byggning, som springer i luften och är full med turkar. Han hör någon läsa högt ur ett blad om huru man sköt med brinnande kulor på städer och byar borta i ett fjerran land och mins till och med detaljer, såsom att modern gråter när det läses om fattiga fiskare, som med barn måste ut ur sina brinnande kojor. Detta skall föreställa: kejsar Nikolaus och Napoleon den tredje, Sevastopols stormning och bombardemanget af Finska kusten. Far är hemma en hel dag. Man ställer alla husets dricksglas på fönsterbrädena.
Efter inhemtande af Krigsoch Kammar-Collegiernas på nådig befallning häröfver afgilna underdåniga utlåtanden af den 4 Februari 1863, är detta mål af Kongl. Maj:t den 20 der påföljde Mars i nåder afgjordt i enlighet med derom till bemälde embetsverk aflåten nådig skrifvelse. 37:o af den 11 Augusti 1860, angående erläggande af lösen för återvinnande af Krononybygge, som förre innehafvaren genom transport sig afhändt. (108). Vid föredragning häraf, tillika med Kammar-Gollegii häröfver infordrade underdåniga utlåtande, har Kongl. Majit under den 8 Maj 1863 låtit utfärda nådig kungörelse angående utvidgad frihet i afseende på öfverlåtelse af åborätt å kronohemman. 38:0 af den 11 Augusti 1860, angående förhöjda böter, m. m. för oloflig elgjagt. 39:o af den 25 Augusti 1860, angående förbud mot begagnande af s. k. elgdrag samt om förändring i vissa delar, af föreskrifterna rörande rofdjursjagt. (119). Dessa skrifvelser äro afgjorda i sammanhang med den af Kongl. Majit under den 21 Oktober 1864 i nåder utfärdade förnyade Jagtstadga. 40:o af den 15 September 1860, angående stämpelpappersafgiflen samt afgiften för stämpling af tidningar, andra periodiska skrilter och tryckta afhandlingar. (127). Sedan, i sammanhang med utfärdandet af nådig Kungörelse utaf den 30 November 1860 angående stämplade pappersafgiften. Kongl.
Ständers constanta Deputerades eller Fullmägtiges yttrande blifvit bifogadt, får jag vördsamt anhålla, att detsamma, jemte de 2:ne särskildta vota, af Höglofl. Ridderskapet^ och Adeln benäget infordras. Bifölls. Upplästes och lades på bordet StatsUtskottets Betänkande, af den 17 Juni, angående den summa, sorn för Statsoch RiksgäldsVerkets behof erfordras, att genom allmän be - Din 20 Juni. 493 bevillning utgöras, hvilken Utskottet till 2,500,^00 R:dr föreslår. Upplästes och lades på bordet Statsutskottets, under den 17 dennes afgifna, berättelse och utlåtande om RiksgäldsVerkets sty.; reise och förvaltning sedan 1812 års Urtima Riksdag, samt detta Verks nu varande tillstånd, i anseende till skulder, tillgångar och fordringar. Justerades följande : Utdrag af Profocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, den 20 Juni 1S15. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att öfver StatsUtskottets denna dag inkomna Betänkande, angående åtskilliga omständigheter som äga sammanhang med Regleringen af Rikets Penningväsende, skyndsamligen inhämta BancoUtskottets utlåtande i de delar Bankens biträde röra. Ut supra. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda BancoUtskottet att till Riksens Ständer aflemna det, i beraälte Utskotts Betänkande om publiciteten af Banco Sedelstockens belopp åberopade, yttrande öfver denna fråga af BancoFullmägtige, jemte de tvänne dithörande särskildta vpta.