Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maji derefter blifwit hörde, huruwida Staden dels skulle wilja afbärga berörde ängar inncwarande ar samt erlägga 25 Lisspund Hö och 8 Kappar Hafre för hwarje Tunneland och dels widhalla det förut a desse Lägenheter gjorde Arrende-anbud, i händelse 'Kongl. Maj:t täcktes förskona dem ifrån Noteringen; Men i swar dera andrages, att atskillige af Stadens Jnwanare, synnerligen de, hwilka haft mera förmåga än andre att deltaga i arrendet, ester det de erhållit underrättelse om Lägenheternes Rotering, dels inropar wiss? redan för-arrenderade Krono ÄngS - §8» ' Den 26 Juni!. stycken dch dels genom kngängne Contracter med priwate personer, sökt för sig bereda enskildte utwas gar till bete för sine Kreatur samt såsom wid deke förbindelser fastade, wörö satte ur tillfälle akt delta» ga i ett arrende med öfrige Jnwänarne hwartilt deste senare ater för andragne Ml stola wära oförmögne; Dock hyste Stadens Äldste den förhoppning, att af Kongl. Majus Nåd warda wid den dittills pä fordna wilkor äknjutne betess rättigheten bibehåll» ne. Stuteriet är alitsa genom det uppehåll l förs arrenderandet af Angen Köpingsöhn, som frägan om Köpings Stads Betnings-rättighet wallat, försatt 1 den bekymmersamina belägenhet, ätt iM Utan fwarighet och kanske stort lidande fa denna Äng, som serskilt innehåller 7nadelö TunnelandS wldd, detta ar bergad. Utstottek hak trott sig sä omstandeiigen som stedt, böra upplysa beskaffenheten af de swaga grunder hwarpä meranamnde BetnlNgs-rätt hwilar, för att stadga öfwertygelsen om rätkwisan as dest fullkomlig» upphafwande, hwilket Utskottet wördsamligen lillsiyrker - . Om Riksens Höglofl.
Men i så fall drifves han af en inre makt att skaffa sig själf den sensation af lycka, som för vissa naturer är oskiljaktigt förbunden med utförandet af goda och ädla gärningar. Han gör det således för sin egen skull. – Det tror icke jag! säger Brandt allvarligt, och tillägger småleende: Jag börjar frukta, att konsistorialrådet har rätt! Ni är en förskräcklig fritänkare! – Må vara! Men i så fall är jag dock ingenting annat, än hvad naturen danat mig till, och man borde icke påbörda mig detta som synd. Man borde framför allt icke fördöma mig därför, att jag icke vill hyckla. – Gud bevare mig för att vilja moralisera er! Jag förstår alltför väl, att man kan bli led af religionen, om man får för mycket af den under uppväxtåren! Den kära pappa Söhlenthal dref mig i kyrkan hvar söndag, när jag var barn – därför kommer jag mycket sällan i Guds hus nu, då jag är man – ehuru jag riskerar att, hvar gång jag uteblir, få böta tre lod silfver! Om lagen tilllämpats i all sin stränghet, skulle jag för länge sedan varit ruinerad! – Är det verkligen sant? frågade Struensee, att det ännu finns en så medeltidsaktig bestämmelse i våra lagar? – Ack! skrattar Brandt. Det finns många ännu värre! Hvad säger ni till exempel om denna? Enligt en lag från 1704 – om jag minns rätt – äro dragoner som synda mot sjette budet, fritagna från offentlig kyrkobot; däremot få soldater af fotfolket fortfarande underkasta sig denna snöpliga penitens, liksom vanliga simpla borgare. Finns det sundt förnuft i en sådan bestämmelse? Hvarför skall en soldat straffas, då en dragon går fri? Struensee skakade sitt hufvud, småleende: – Förmodligen därför, att dragonen sitter till häst och på så vis kan räkna sig till de högdjur, för hvilka lagen tydligen icke gäller. Som bekant äro de flesta människor födda med sadlar på ryggen, och några enstaka med stöflar och sporrar. Till dem hör synbarligen grefve Rantzau, och han betraktar det förmodligen som sin fulla rätt att rida. Ni själf, min käre kammarjunkare, hör ju också till de privilegierade?
Vid föredragning af Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 4, i anledn. af väckte motioner om ordnandet af pensions-väsendet, blef delta Utlåt., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 5, i anledn. af väckt motion om ändring i stadgandet ang:de Arrendators och hans löftesmäns ansvarighet för skillnad i arrende-summa, då indraget eller annat boställshemman, till följd af arrendatorns bristande fullgörande af arrende-villkoren, i ny auktion utarrenderas. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt, och Betänk., nemi. från Sammansatta Stats-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.: N:o 6, i anledn. af väckt motion ang:de penninge-depotioners införande i st. f. nu brukliga cautioner för vissa tjenster rich arrenden; Lag-Utskottet: N:o 11, i anledn. af väckt motion, ang:de förklaring af 1‘6 kap. 1 § Ärfda-Balken; N:o 12, ang:de bördsrätten samt nabosoch frälserätts-egares lösningsrätt; och N:o 13, angule dels testamenlsrätten dels gåfva af fast egendom. Föredrogs Riddarh.-Utsk:s d. 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 8, i anledn. af Hr Anreps, Gabriel, motion bni ett förlagslån från Riddarh.-kassan för utgifvandc af Svenska Adelns Ättartaflor. Detta Ullåt:de begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, hvarefter Hr Anrep yttrade:
En MangärdS Byggnad med sme Stufwor, Förstufwa och Kamiilare med nödwändig inredning 12 är. Ärforderlig Bod Byggning med Källare 10 Stall med skulle, fodcrrum, Portlider, Wedlider och Redskapshus ^ 10 En Loge med twcnnc golf circa Z» al. lang 8 Ett Fabus med Lawe och Foderrum — 8 Färhus, Gethus, Swinhus och Hemlig betshns 6 En Vadstufwa och Klensmedja 4 En stor Änges Hölada 2 Nybyggnads skyldigheten utgöres sälcdespä6o är. Och ehuru pä Fähus icke astid kan päräk« nas Sept!» ärs beständ, sä anses de fläste öfrige Husen pä sin goda stenfot, efter denna tidser. s bruk upförde Byggnader kunna wida längre tid aga beställd enar bärtil kommer at Hemmansbrukaren astid är skyldig at hälla samteliga Husen pä Hemmanet widmagt, atdo til tak och af annan wärdsishet icke fördarfwas Hemmans-ägaren är altid skyldig at besiä Byggnadswirkél, om det ock stall köpas. ochihwsikendera händelsen sim halst; kan Husens bestånd anses lika och hwarförelasiiflcalionen torde kunna uteslutas, Landtbo bidrager efter befallning tvid timmerhuggning och forslandet, men uti Westeräs Vergslagsort fär han altid betalning derföre efter wägens längd. Diken och gärdes» gärdar hällas efter beboftret, och der r>ya tarfwas anmäles och antcknas det wid Husesynen.
Propositioner och Skrifvelse»', Konungens nådiga: — N:o 102. till StalsUtskottet, angående anslag till arfvoden för adjungerade ledamöter i Svea och Götha Hofrätten. XXL B. 58o. XXIII. »5a. A. 404. XXV. U. 162. A. 238. U. 479. XXVI. A. 16. E. 62. U. n5. A. ia5. — N:o io3. lill Rikets Ständer, om ändring i 87 § Regeringsformen. XX. R. 606. XXII. B. 460. XXIII. »85. XXIV. A. 383. XXV. E. 27. XXVI. U. 6», 97, »04. A. i73. — N:o 104. till Rikets Ständer, angående lagmansoch häradshöfdingeräntans samt sterbhus-afgiftens upphörande. XXI. R. 449. ■— N:o io5. till Rikets Ständer, om mötespassevolancens upphörande' och de deraf bestridda kostnaders öfverflyttande på statsverket. XX. R. 606. XXII. B. 207. XXIII. A. 174. XXIV. E. »43. XXV. E. 27. ^ — N:o 106. till Rikets Ständer, angående ändring af 7 5 uti den emellan Sverige och Norrige afslutade Riksact. XXII. 389. R. 417. XXIII. B. 426. XXIV. A. 438. XXV. E. 28. — N:o 107. till Rikets Ständer, angående extra statsanslag för den af Rikets Ständer begärda Lagberedning. XXIII. R. »5i. XXV. B. 162.
Han ville inte ha och behöfde ingen människa i världen, så länge han hade sin mamma. Jag sökte öfvertala honom, men sade på samma gång, att om han inte ville, om han inte hade lust, så var det den enklaste sak i världen att ge henne återbud. Gud hjälpe mig så visst, jag låtsade, som om jag önskade det för min skull och inte för hans. Jag började bli rädd för att han skulle bli människoskygg. Så fort, jag inbillat honom, att det skulle förströ mig, bad han mig låta saken vara och inte bråka. — Och så kom hon med sina noter. Jag märkte, att hon inte väntat, att han skulle se ut, som han gjorde. — Har öfverstinnan sin sons porträtt med sig? — Ja. Hon hade det i ett etui, som hon tog upp ur fickan. — Hvad han är vacker! Sådana härliga ögon, och så ung han ser ut. — Han är trettio år. Ja, han är mycket vacker. Det tyckte också flickan, det såg jag på henne. Hon var i början blyg, men det gick öfver, när hon satt sig vid pianot och börjat sjunga. — Ernst låg på chaiselongen och hörde på henne. När hon slutit, lät jag henne gå, — jag var rädd, att det skulle trötta honom att tala med henne. Men då jag såg, att hennes sång förströdde honom, bad jag henne komma igen, d. v. s. Ernst bad mig göra det, och så kom hon nästan dagligen. Hon erbjöd sig att läsa för honom; det brukade jag annars göra. För öfrigt var det alltjämt jag, som uppmanade henne att hålla honom sällskap och att följa oss på våra promenader. Det föll mig aldrig in, att det skulle gå som det gick. I början lät han henne passa upp sig, hämta plaiden eller kuddarne, lämna honom det ena och det andra, men sedan blef han otålig och misstyckte, om hon behandlade honom som sjuk. — Hon upphörde genast, men jag gjorde det inte. Jag kunde aldrig tänka mig honom annat än som sjuk, litet bättre, gudskelof, men alltid sjuk, alltid hänvisad till min vård.
Dä samma ämne, vid nu påstående Riksmöte, å nyo blifvit hos Riksens Ständer framstäldt, hafva Riksens Ständer väl insett huru angeläget vöre, att, genom tjenliga åtgärder, undanrödja de anledningar till Farsoter och en ökad mortalitet, hvilka, efter bestyrkta uppgifter, från ornförmälde vattens osunda beskaffenhet leda sitt upphof, men Riksens Ständer hafva ej eller nu funnit Staten böra för detta ändamål, såsom enskildt rörande Hufvudstaden, vidkännas någon utgift; Och som det, å ena sidan, lärer kunna antagas, att den tillåtelse, hvilken hittills varit lemnail till orenlighets utkastande i ClaraSjön, uti betydlig mån bidragit till ställets osundhet, samt, å den andra, ett hufvudsakligt skäl dertill, att jnga försök blifvit gjorde till Sjöris igenfyllande med tjeniige .ämnen, synes hafva varit, att de personer, som varit hugade, att ingå i författning härom, icke erhållit försäkran om kostnadsfri egande-rätt till de nya tomter, hvilka sålunda kunde hafva tillkommit; få alltså, med åberopande af Riksens Ständers, vid 1815 års Riksdag, i detta ämne aflåtne underdåniga Skrifvelse, Riksens Ständer nu i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes, så vida speciella förordnanden icke skulle anses tillhöra Stockholms Stads enskilda styrelse och på dess pröfning bero, i Nåder låta befordra utfärdandet af de föreskrifter, som kunna finnas tjeniige, för att bringa Glara-Sjön samt Rörstrandsoch 86* Underdåniga Skrifvelser'.
Uttryckligt är afhandlingen egnad ”åt hvar och en ogift Läsare och Läsarinna”; och bland de själfullare af denna allmänhet skall troligen ej träffas någon, som icke erkänner att den angenämt motsvarar sin ur Milton valda epigraph: Den kärlek, som är sann, Gör tanken mera hög, gör hjertat mera stort, Är vis, och skönsam i sitt val 107. Knuten är likväl, att gifva svaret på den stora slutfrågan: ”huru bemälta harmoni kan finnas och realiseras”? Och det halft i en saga inklädda råd, som utgör detta svar, torde lemna flerheten af läsarne och läsarinnorna temligen rådvill. En annan episodisk muntring från de undersökningar, i hvilka han nu eljest dagligen och egentligen dväljdes, var ock den allrasista bok, som han utgaf på Svenska: ”Handbok för omtänksamma hushåll i Diäten, eller i hvad som rörer Helsans vård för både Föräldrar och Barn. I anledning af de berömdaste mäns tankar, och med pröfning enligt erfarenheten” (1795). Detta lilla arbete 108 kan, genom valet af ett så materiellt-praktiskt och från Thorilds forskningar fjerranliggande ämne, vid en flygtig anblick synas till fullo bestyrka hans fienders tadel för mångskrifveri och allmästerskap. Möjligtvis förenade sig ock med dess författande någon liten ekonomisk beräkning. Men åt Medicinen rigtade tankar, till och med studier, voro ingalunda främmande för hans åt alla sidor kringspanande snille.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Med bifall till en i gårdagens plenum väckt och på bordet lagd motion af Grefve Lagerbjelke, Gustaf, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, på grund af 36 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, för sin del besluta nedsättandet af ett särskildt utskott, bestående af 24 ledamöter, 6 från hvarje Stånd, för att behandla frågor, angående bränvins tillverkning och försäljning, äfvensom att inbjuda de öfriga Riks-stånden, att uti samma beslut instämma; och skulle, enligt derom af herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, gjord begäran, ett af honom denna dag afgifvet yttrande, innefattande reservation emot Ridderskapets och Adelns ofvanberörde beslut, jemte denna inbjudning Medstånden tillställas. Bih. till R. St. Högvälborne Herr Grefve och Landtmarskalk, Högloflige Ridderskap och Adel! En viss Herr Gripenstedt i verlden gjorde sig vid en riksdag mycken omak för tillvägabringandet af ett bränvinsutskott, men vann för denna sin älsklings-idé endast namnet. Jag tror att det äfven bör stanna dervid, att af detta Utskott icke blir annat än namnet, fullt öfvertvgad, att Ridderskapet och Adeln, långt ifrån att anse nödigt att belasta riksdagen med nya Utskott, skola hafva det förtroende till ledamöterna af de vanliga Utskotten, att de anse dem lika väl kunna behandla frågan im bränvinets tillverkning, ordnandet och reglorna derför, som de flera andra lika vigliga om icke vigtigare frågor. I öfrigt är den af Herr Grefve Lagerbjelke framställda sats, om det färre antalets företräde vid frågors behandlande och utredning falsk, i sin följd ledande till envälde och dess antagande och tillämpning inom en representant-församling farligt; emedan om frågornas behandling och utredning öfverlentnas åt ett mycket ringa antal, ensidiga åsigter och äfven till och med enskilda afsigter då lättare kunna göra sig gällande. Jag vågar för min del bestrida inrättandet af det af Herr Grefve Lagerbjelke föreslagna Bränvins-Utskottet; men skulle Högloft.
Luktvatten, alla slag Lök .. i tt. i tt. i tti tt. i tt. i &. i tt. i tt. i tt. i tt. ioo stycken 120 skifvor 20 bundt, i tt. i Sklf. i L#. i tt. i tt. i tt. i Tunna ioo tt. i Sktt. i tt. I Tunna t Ltt. i tt. IVTagnet-sten, infattad . Mjöd Målningar ra. m. af andra än Svenska Konstnärer Lapper: blått eller brunt, Omslags „ Cardus » i Ltt. TobaksPennor, skrifberedda Peppar Perlor, infattade .. Pommerans-Knoppar och Skal, torra i Ris i Ris i bundt, i tt - V lén-tungor Salt, Kok„ BergSaxar, Öfverskärare Silke, ofärgadt, rått och oberedt; fritt från To - lag. Skedvatten Smör Socker, rått; fritt från Tolag „ Krossadt, Lump Stenkols-stybb, eller Grus och Cinders 99 99 i egel: Mursten The Tobak: Knaster Spunnen .' Stänger och CaroUer „ Sljelkar Tråd: Stål„ Kopparoch Messings„ Linne-, färgad . Träd varor: En-träd och En-stafrar Tvål, sämre slag Lil, okammad och okardad; fri från Tolag 99 kammad A ax, gult Väfnader: Half-siden; Sammet , Öfriga släta, ej specificerade , Half-siden af Silke och Bomull eller Lin, randiga och rutiga i tti Ltt - i Tunna i Tunna i tt. i tt. i Ltt - i tti tt. i Tunna 1,000 st. i tti tti tt i tt. i tti tti tt i ttioo styck. i tt. i tt. i tt. i tt. i Aln i Aln i Aln Summa Tullbeloppet, som är värde. R:dr ioo ioo ioo IOO sk. IOO • • . • • r. nnnskadt.
Jag får således endast åberopa detta Frih:ns yttrande, och vill blott, till besvarande af Frih. Palmsljernas anförande rör:de ändrings sökande i markegångstaxorna af enskilda räntegifvare, tillägga, alt desse ofta nog hafva så små räntor att erlägga, alt det för dem icke är med fördel förenligt alt enskildt öfver markegångssättningarne sig besvära, emedan den kostnad, som dermed klefve en följd, komme att öfverstiga den vinst, som för dem kunde uppkomma genom taxans möjliga förändring; och är detta säkerligen äfven orsaken, hvarföre så väl räntegifvare som räntetagare låtit sig med markegångssältningarne nöjas, ehuru skäl till ändringssökande kunnat förefinnas. För öfrigt ber jag att i allo få instämma med hvad Frih. Cederström anfört. Ex. Ilr Gr. Björnstjerna, Magnus: Min mening är icke alt ingå i någon strid om sjelfva hufvudfrågan, utan blott att göra en anmärkn. mot ett af Utsk. nyltjadt ord, som jag anser vara oegentlig!, nemi. ordet ”district.” Detta ord erkännes icke i Sveriges statistik; vi hafva provinser, härader, bergslager, lagsagor m. m., men icke district. Ordet synes mig vara obestämdt och böra utbytas mot någon i Sveriges statistik känd term. Frih. Palmstjerna: Jag får erkänna, abt det förhåller sig med mig som med skräddaren, då han stod framför philosophen Kant, att jag ej kan förstå Frih. Cederströms mening, då nemi.
Detta lill svar pä Hr Rosenblads scdnaste yttrande. Hr von Troils nu väckte motion, jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden, remitterades till Bancooch LagUlsk:n. Hr Hallenborg, Carl Johan, hade inlemnat följande: Uti skrifvelse af d. 8 Äng. 1840, som finnes intagen i 10 Den 14 A u gus ti e. m. 215 sami. Irsta afd. sid. 87 af hih. till samina ars riksdags-prot., anhiillo rikets då församlade Ständer hos K. M. om fastställelse å ett af dem antaget nytt myntsystem, enligt hvilket den gemensamma myntoch räkne-enheten, motsvarande 12 sk. silfverspecie och i räknevärde enahanda med en rrdr rrgs-sedlar eller 32 sk. hrco, skulle kallas rrdr curant; och ehuru Ii. St. redan vid 1834 års riksdag gjort en likartad anhållan, erhölls icke bifall till den föreslagne förändringen, hvars nytta och behof klarligen inses af ofvan åberopade uud. skrifvelse; och pä det icke frågan härom mätte förfalla, vågar jag föreslå, del rikets nu varande Ständer äfven ville antaga förberörde nya myntsystem jemte hvad dermed sammanhang äger, och derå begära K. M:s nåd. sanction. — Om remiss till BancoUlsk. af detta milt anförande anhåller jag. Remitterades till BancoUlsk. Hr Rå fe It, Anton, anförde skriftligen: Bland rikets allmänna inrättningar, som i sednare lider undergått vigliga och stora förbättringar, är otvifvelaktig! postväsendet; men de författningar, ordningar och inslruclioner, hvarefter styrelsen går, postförare och corresspondenler hafva sig att rälta, äro föga kände. — För mer än 150 år tillhaka trycktes en samling, som är svår att erhålla, och meddelar föråldrade och numera olämpliga stadgauden. Både den enskilde och äfven domare-personalen sakna ledning af promulgerade lagar i ämnet. R.
Och som nödigt är, att den nya Discont» Inrättningen må kunna sättas i verksamhet i samma stund, Utlänirigarne från Riks-Disconten upphöra, så föreslås att Banken, i afräkning på sle uti Riks-Disconten intuckna Summor, vid pasta års början förskjuter 500,000 R:d. För alla från Banken utlemnade Summor Beräknas och godtgöres Banken Renta efter Tre för hundrade om året. Styrelsen af Riks-Gälds Contoiret autoriseras,' att, vid nästa årS början, öppna följande Lan^ nemligen: 1:0 På Afskrifnings-räkning emottagas Banco» cch Riksgäldssedlar jgiot 3 procents Renta; och Jeunna de på denna Räkning insatte medel, vid an ordran, återuttagas och disponeras. 2:o Lån på ett års uppsägning^ mot Obligationer med fem procents Renta; hvilket Lån, på en gång, ej får öfverstiga Tre millioner. 3:0 Permanenta Annuiteter till högst Tre Millioners belopp, med Sex procents årlig Renta. Insättningar på detta Lån emottagas ej till mindre - Den 2 o Juni, verlemnadt till ett ekyndsamhetens verk, kan roan med skal befara, att ofullkomligheter i samma man skola sig deruti ytterligare insmyga, oct* vi derefter af våra Medbroder, vid en annaa Itiksdag, till ^ifyentyrs*med annu mera skäl klandras, än vi nu förebrå de föregångna misstag, som, så vidt de ägde rum, föranleddes af enahanda orsak. Mine Herrar! Jag ber Eder vara öfvertygade att detta är anledningen hvarföre jag vågat framställa ett ämne, sorn i sin fullständighet är utom kretsen af min förmåga; men, i stod af de hulvudgrunder, hvaruti jag tyckt mig finna tänkesätten temligen förenade hos Högloft. FinanceA fdel ni ngen, och med hämtad ledning, så väl af erfarna
Hvad sjelfva saken angår, skulle jag, i fall en sådan votering icke kunde äga rum, anse det vara bättre, att R. o. Ad., med frånträdande af sitt ändamålsenliga beslut, öfverginge till de andre 2:ne Ståndens ändamålsvidriga, för att hos Konungen begära en sak, i hvilken Förvaltn. af Sjöärend. förut afgifvit upplysningar rörde verkställigheten, blott på det att Regeringen mätte dymedelst erhålla öfvertygelse derom, att Ständerne inse behofvet af en sådan byggnad. Man har sagt, att dertill funnos inga medel anvisade. Jag skulle likväl mycket hafva misstagit mig, om ej, ibland förteckningen på anslag, som Ständerne beviljat, äfven funnes en summa till förbättring och fullständigande af fyrbåks-systemet. Medel finnas i allmänhet för detta ändamål anslagne, och om än ej sådaue voro tillgänglige till hela det belopp, som erfordras för den ifrågavarande båkinrättningen, så heter det också i betänk.: ”i mån af tillgångar.” Mine Hrr! vi rådpläge här i all sklins maklighet om detta äreude, och det tyckes som tager man saken ganska likgiltigt; men så är ingalunda förhållandet med dem som äro i behof af sådane inrättningar, de nemi. som på sena höstarne, under resor på Qvarken, våga lif och egendom; för deni, säger jag, är frågan icke likgiltig. Jag tror mig känna att den är af vigt, och att det är ganska angeläget att Styrelserne, å hvardera sidan om hafvet, öfverenskomma om de anstalter, sorn för sjöfartens betryggande i dessa vatten belarfvas, och att det sålunda icke hr rätt att uppskjuta en sådan sak ad caleudas Graecas. Man talar om förlusten af en f. m. till val af ledamöter i ett Utsk.: jag undrar derpå, vid åtankan på det sätt, på hvilket denna dagens f. m. blifvit tillbragt! Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då Frih. Palmstjerna önskat, att II.
April med dötlen afgålt, E. K. Sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på den nytta, bemälde vice Amiral tillskyn - Ex peil it iönsUt skottets Förslag lill wiel. Skrifvelse, N:0 7/. dat de förenade Rikenas så väl örlogssorn handels-sjöfart, medelst det af honom, under 42 år, intill sin död, fortsatta sjö-chartae-arbete, ett verk, som gjort ioria Harens namn frejdadt bland Europas alla navigerande nationer, samt, med anledning häraf, velat föreslå Utskottet att, såsom en billig gärd af agtning för den bortgångne embelsmannens förtjenster, bos Rikets Ständer göra framställning 0111 beviljandet af en årlig pension, till belopp af 800 R:dr E:co, åt bans enka, som med elfva barn, af hvilka nio äro oförsörjda, befinner sig i mindre lyckliga omständigheter. Och då, enligt Kongl. Reglementet lör Amiralitets-Krigsmans-cassan af den 26 Oclober 1838, det högsta belopp, som kan tillfalla enka efter afliden delegare uti densamma, utgör endast 400 R:dr B:co, hafva Rikets Ständer, med afseende å aflidne vice Amiralen G. af Klints obestridliga förtjenst af det allmänna samt de af E. K. M. i öfrigt åberopade bevekande omständigheter, godtfunnit alt, för bemälde vice Amirals efterlemnade enka, å Allmänna Indragnings-Slaten uppföra en pension af 800 R:dr B:co, att utgå, så länge bon lefver ogift och fortfarande befinner sig i obemedlad ställning. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M., till svar å högstberörde Nådiga Skrifvelse, härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 September 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1840.