Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom StstsRåd yrkar Herr Grefve Mörner nu att man af Conjiillens Ledamöter icke bör fordra en verknings för måga foin går utöfver den af Lagen utjiakade gräns; och till stöd för denna mening åberopar Herr Grefven 4 §• af RegeringsFormen på ett sätt som förändrar hela Constitutionens anda. Konungen äger allena /lyra Riket, säger Herr Grefve Mörner i stället för att der står, om man läser till koma, Konungen äger allena styra Riket på det sätt denna Regerings Form föreskri/ver. Svenska menighetens önskan och tänkesätt rörande den lagbundnä friheten, kan oagtadt Herr Grefve Mörner! för - Den 5 Maji e. m. ^5 förkl .ring, aldrig blifva tvetydig. Ännu mindre torde det blifva möjligt att inom detta rum förvilla begreppen derom. V» hafva alla ifrån urminnes tider insupit denna frihetskänsla med modersmjölken och man skall lika litet kunna lyckas att qväfva den, som att beröfva oss den afsky för främmande ok, som alla Sven» skar lått i arf af sina Förfäder. Herr Grefve Mörner säger: att man /kall betänka hvilka följderna /kulle blifva af den läran, alt en Ledamot af Stats Rådet, /kulle lemm jin plats derföre att hant mening icke blijver gällande. Jag skulle tro, att man snarare må betänka vådan af den möjlighet, hvilken Herr Grefve Mörners förklaring gifvit någon anledning förmoda, nemligen att det skulle kunna finnas i Sverige ett StatgRåd, som af rtn vördnad, hvarken vågade äga eller yttra någon bestämd mening. Ett sådant förhållande vore föga öfverensstämmande hvarken med landets intresse eller med den grundsatts, hvans rigtighet den ädle Grefven i samma förklaring erkänner, att det är hederns lag sorn för Embetsmannen måste blifva både driffjäder och belöning; att det är denna som i en monarkisk Stat i synnerhet utgör lifsprincipen.
Directionen har trott sig kunna påräkna, att actie-egarne, oaktadt deras deremot gjorda uttryckliga förbehåll, skulle till en sådan ytterligare insättning samtycka, så framt dem beviljades, att all inbetalning å actierne, hädanefter som hittills, utgick endast hvartannat år och att, med afseende ä den sistlidet år skedda inbetalningen af ro procent, de nu återstående 10 procenten å första teckningen således ej utfordrades förr än år 1824 och sedermera till ett lika belopp hvartdera af åren 1826 och 1828 med begagnad quittningsrätt emot förfallna räntor. Enär Actie-egarne genom hittills behörigen fullgjorda inbetalningar ådagalagt och genom bifall till förberörde ytterligare insättning äfven hädanefter skulle ådagalägga deras beredvillighet, att efter yttersta förmåga bidraga till det stora ändamålet, 670 Proposition angående Götha Canal. samt Kongl. Maj:f, uti Nådig skrifvelse af den 24 Februarii 1819* förklarat; att Kongl. Majit skulle, af ett noggrant uppfyllande å Bolagets sida af de om Canalen fattade beslut, hemta en ytterligare bevekelsegrund, att med Nådigt del. tagande omfatia Bolagets angelägenheter; så har Directionen, på Bolagets vägnar, I underdånighet anhållit om Kongl. Majits Nådiga förord till Rikets Ständer, till vinnande af den försäkran för Bolaget, att sedan Canalen blifvit färdig och så länge densamma ej kan gifva actie-egarne en skälig afkastning, desse må kunna påräkna att af Staten erhålla årlig ränta å deras actier, såsom någon ersättning för den utaf Discontinrättningen ifrån början förväntade inkomst. Directionen har i detta afseende föreslagit, att , så länge Canaleris behållna inkomst ej gåfve minst 3 procent åt actie-egarne, dem till för v issades att få af Staten uppbära oafkortade 3 procent å deras insatta Capital ; att sa snart Canaleu gåfve nämnde afkastning, Statens årliga räntetillskott skulle nedsättas till 2 procent, samt att allt sådant tillskott skulle upphöra, när Canalen letnnade actie-egarne minst fem procents afkastning.
Delta yttrande bifölls. é) Stats-Utskottets hemställan, att, så framt Rikets Ständer bifalla Utskottets i Utlåtande N:o 92, gjorda förslag, att, på det, vid alla löner, spanmåls-beräkning må kunna upphöra, om ersättning i medeltal af En Riksdaler för hvarje tunna spanmål under lönerne måtte för hädanefter blifvande tjenstemän uppföras, lönerna för ofvanberörde nya tjenster böra utgå till det förhöjda belopp i contant, deras vederlikar derigenom komma att åtnjuta. Beslut, i anledning af denna hemställan, uppsköts, tilldess Stats-Utskottets Utlåtande N:o 221, innefattande svar på återremisserne af Utlåtandet N:o 92, hos Ståndet till pröfning förevarit. f) Stals-Utskottels i Ullåtandet N:o 40, meddelade och i Utlåtandet N:o 193, vidhållna yttrande, i afseende på ifrågastälid löne tillökning för HofRätternes Presidenter och vice Presidenter. Detta yttrande bifölls. 4:o JustitiesState me i orterne. Ståndet, som bifallit Utlåtandet N:o 40, i denna del, lade denna punkt af Utlåtandet N:o 193, till handlingarne. 5:o Kongl. Maj:ts Canzli. a) Riks-Archivet. Utskottets yttrande bifölls. b) Kongl. Bibliotheket. Detta moment i Utlåtandet N:o 40, och det motsvarande i Utlåtandet N:o 193, ansågos ej påkalla någon åtgärd. c) Angående pensioner för öfvertaliga embetsoell tjenstemän i Kongl. Maj:ts Canzli.
Preste-Siåndet d, 3 —• —- Borgare-Ståndet d, }. —» —- Bonde-Ståndet d. 6 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, ro• rande förvaltningen af de till Stromrensningar m. m. anslagne medel. S, A, K, Af Riksens Ständers, till StatsBanco-och Riksgälds-Werkens öfverseende. Sr x82 3t församlade Revisorers berättelse om verkställd granskning af redogörelsen för förvaltningen af de till Strömrensningar m. m. anslagne medel, hafva Riksens Ständer inhemtat, att Revisorerne icke allenast ansett några dispositioner a Strömrensnings.fonden hafva egt rum för ändamål, hvilka hvarken varit af Riksens Stander vid fondens anvisande afsedde, eller kunnat hänföras till de HufvudTitlar, hvilka E. K. M., enligt Nådigt Bref den 25 Januarii 1819, för repartitionen af medlen bestämt, utan också funnit åtskilliga utgifter hafva varit dels för Fonden främmande och dels egnade åt handelsföretag, som synts böra af fenskilde, men icke af Staten bedrifvasj varande, af uppgifven anledning, Rikaens Ständers uppmärksamhet fästad å följande anvisningar, nem - Bikanf till Riki-St. Prtt. lo.ät Semi, 1823* 5* 818 UndirdSniga Skrifvtlstr. ligen: otgifterne lii! aftappning och inhägnad af Skede Masse på Oland, till åfviurings-verket i Jemtland, till ptmmier för Tork-inrättningars byggande, till utbyte af »äd mot stroming samt till JJue - understöd åt Ofverste-Ijieutenanten Jir.yfit, för vid tua gtbs! landet och utvidgandet af det uta* h/mom. viri dess egendom Gårdsby^ ania -,de !Ä ii för 3 di i n gstn »tj t ut.
Förhållandena här ha gjort mig slö och likgiltig för vårt lands politik, jag är led vid stridigheter, som ingenstädes leda, och har derför dragit mig från alltihop. Jag skulle kanhända sökt mig in vid statssekretariatet, der hade min plats varit. Jag passar inte heller för landtbruket...» Min vän, inföll löjtnanten du passar icke för rikedomen. Patronen såg bort, obehagligt berörd. Men snart nog föll han i den förra sentimentaliteten. Jag skulle icke blifvit gift med henne. Hon var, oss emellan sagt, en liten gås, utan vett och fasoner, nästan utan bildning. Jag kunde inte presentera henne någonstädes, och dessutom var hon idéfull och envis, uppfostrade barnen efter sitt eget hufvud hvilket var det sämsta hon kunde göra ja, jag var beklagansvärd, bror, ett olyckligt äktenskap är det värsta af allt. Men min bäste, hon dog ju, hvarför gifter du ej om dig, du unga karlen? Du skämtar, småskrattade patronen, men tillade derpå i samma gråtmilda ton: ack sen man jordat allt i lifvet, till och med hoppet, tänker man inte mera på sådant! Jag är ifrån alltsammans, jag har allt för många som förstöra hvad jag har och hvad jag förtjenar, man gör inte ett »godt parti» om man gifter sig med patron på Hvitö och vid min ålder äro inklinationspartierna sällsynta. Jag såg verkligen i fjol en sötunge Herre Gud hvad hon var frisk och charmant, sådana armar, sådan superb figur, men på hösten gifte hon sig. Patronen suckade, tog sin väns arm, på hvilken han lutade sig som en brud på sin fästmans, och fortsatte: Ser du, lifvet har gjort mig till melankoliker. Menskorna ha bedragit mig. Omständigheterna ha störtat mina förhoppningar, ödet har bränt mina rosengårdar, och jag lefver som i en öken, emedan försynen icke unnat mig en vän, en enda vän. Till och med en tjenare som jag kan tro på saknar jag. Hittills har jag litat på den der finske karlen Peltonen, som jag i snart fyratio år känt till, men just i dag såg jag att också han uppreser sig emot mig.
M:s derå gifna sanction, aflystes på det villkor, att sterbhus-afgiften i dessa båda städer skulle utgöras efter samma grunder, sora på andra orter i Riket. Jng åberopar dessutom Const.- Utskts betänk. N:o 27 vid 1828 års riksdag och N:o 5 vid den sistförflutna. På alla dessa förenade skäl anser jag, för min del, det vara alldeles gifvet, att K. M:s nåd. sanction fordras på ett så beskaffadt beslut, som den af Utsk. föreslagna indragningen af K. Nummer-lotteriet. Slutligen torde jag få tillägga, att om R. St. på detta sätt kunna borttaga en enda ordinarie intrad, så kunna de äfven borttaga de öfriga; och om de kunna borttaga dem, så blir deraf äfven en naturlig följd, att R. St. ensamme skola kunna förhöja dem, ehuru mig synes tydligt af flera nu åberopade grundlags-§§:r, att R. St. endast äga att, när de så pröfva nödigt, förhöja de bevillnlr, hvilka, till fyllnad af statsverkets behof, utöfver de ordinarie intraderna erfordras. Skulle ett så beskaffadt förhållande, som det nyssnämnda, kunna äga rum, så berodde det af R. St. att, när som helst, rubba de aldra ömtåligaste äganderätts-förhållanden, samt derigenom göra fastighets-värdena fluetueraride frun deri ena riksdagen till den andra. Mot ett sådant R. St:s tillgörande, hvilket jag visserligen hoppas aldrig någonsin i verkligheten skall komma att äga rum, Den 8 Apr i l f. ra. men tnm dock vore ganska tänkbart, liar Svenska folket en garanti uti nödvändigheten af K. Mts sanction. Stödd på alla dessa skäl oell instämmande så väl med de talare, som före mig yllrat sig i samma anda, som med hvad förklarat, samt StatsUlsk. och R. St. städse iakttagit, anhåller jag hos Hr Frih. o. Landtm, om propos. till återremiss af detta utlät., då de dervid gjoida anmärkningar torde få åtfölja till Utskottet.
Då jag nu öfvergår till att betrakta, huru saken nu står, visar det sig genast tydligt och klart, att den del af förslaget, som rörer methoden för markegångssättningarna, icke kan bestå, sedan den del deraf, som innefattar jemnvigten för det hela och som här utgöres af de 3:ne första momrn i 5:te punkten af StatsTJtsk:s utlåt. N:o 3g3, blifvit af R. o. Ad. borttagen, utan att något annat är i stället ditsattj ty när markegånf spriset bestämmes efter ett medelpris för ett visst antal åi , som här är antaget till tio, kan ingen jemnvigt äga rum vid tillämpningen af ett sålunda bestämdt markegångspris, derest icke uppsägningsrätten upphör eller åtminstone i väsendtlig mån inskränkes. Jag skulle fela mot den aktning och det förtoende, jag hyser för H. Ståndets upplysta omdöme och rättsinne, om jag ansåge nödigt att här ingå uti vidare utveckling häraf, enär saken är så enkel, att den kan med arithmetisk visshet bedömas. Dessutom har Frih, Palmstjerna uti ett föregående plenum full - Den 2 Februari f. m. 7 ständigt utredt omöjligheten af förslagets tillämpning, äfvensom att statsverket kommer att förlora på alla Kronan behållna räntor derigenom, att de 3:ne första morn» af 5:te punkten i StatsUtsk:s utlåt. N:o 3g3 äro borttagna, utan att något annat är i stället ditsatt. Jag förmodar derföre, att H. Ståndet inser, det jemnvigten i förslaget är på sådant sätt förstörd, och att, derest förslaget lemnäs i detta skick, hela tyngden faller ensamt tryckande på indelta räntegifvare, förorsakar förlust för statsverket och tillskyndar endast åt indelta räntetagare en otillbörlig vinst. Jag frågar, om icke förslaget då innefattar en uppenbar orättvisa? Jag frågar äfven, om icke härmed är tillräckligt ådagalagdt, att förslaget icke bör af R. o. Ad. lemnäs i ett sådant skick, och om icke således en åtgärd af R. o. Ad. måste vidtagas, hvarigenom jemnvigten i förslaget blir återställd?
Annu mera skulle jag afvika från ämnet, orri jag fördjupade mig i undersökning om de reglernentariska iörbättririgar Discont verken och deras Administration synes behöfva att emottaga. Jag anser det göra tillfyllest, att, i afseende på den föreslagna Banco-Disconten, anmärka, att om Creditorers rätt att utfordra sina nu inteknnde Capital på längre eller kortare tid suspenderas, det tillika blifver en nödvändighet, att anvisa dessa ett tillfälle att genast erhålla pen - Den 30 Juni» ipenningar på liypothek af deras innehafvande Skulde bref, att en temporair suspension af Fa. stighets-ägares betalnings-skyldighet endast skulle uppskjuta, men icke förhindra deras undergång, oin den icke ålföljdes af en mesure, sorn gjorde det önskansvärdt för Capitalisten, att kunna placera sina penningar emot intekning i Jord, samt att jag anser detta ändamål kunna fullkomligen vinnas, då det inteknade Skuldebrefvet får egenskapen af eu Actie, derpå penningar kunna negocieras, och det till 5 procent. Orsakerne, hvarföre jag önskar tvänne Dis-1 conter i stället för en, falla, sorn jag förmodar,' genast i ögonen. Då Banco-Disconten uteslutande disconterar nu inteknade Skulde-bref, mere Biksgälds-Disconten uteslutande andra liypothek, så uppslår icke inom ett och samma Verk någon strid, Låne-sökande af olika Närings.classer imellan, och Administrationens möjeliga väld kan då icke gynna en Näring på de öfrigas bekostnad. Penninge-fprsträckningar, lemnade på säkerhet af Jord eller deruti inteknade Skuldebref, kunna och böra icke, i afseende på afbetalningar eller rente-belopp, bindas till samma vilkor som Lån, gifne på annan säkerhet och rör-' liga liypothek. Det skulle då endast åstadkomma oreda, att i ett och samma Discont-Verfc sammanföra tvänne Fonder, förvaltade efter alldeles olika grundsatser. Jag har äfven föreslagit, att man vid Biksgälds-Discontens organisation må förändra flera för Déh 20
Herr Professoren Munck af Rosenschöld anhöll, att, sedan alla enskilda anmärkningar nu blifvit afgjorda, Herr Baron och Ordföranden behagade göra proposition 948 Riksdagen 1815. uppå, om anmärkning emot den Föredragande ock StatsRådets Ledamöter bör äga rum i anseende till rådslagen rörande den vissa enskilda personer förunnade tillåtelsen till införsel af den stora qvantitet utländskt bränvin, som de sednare åren blifvit i Riket införd. Herr Baron ocb Ordföranden framstälde proposition, om anmärkning dervid skall göras, hvilket af pluraliteten med Nej besvarades. Bilaga M till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers ConstitutionsUtskotts Beredning den 26 Junii 1815. Enär Utskottet bade till Beredningen remitterat att uppgifva förslag till förmån för den anmärkning, som Utskottet beslutit skulle göras i anledning af beslutet rörande bvita bomullstygers införsel i Götheborg, utbad sig Herr Silverstolpe att få uppläsa ett så lydande yttrande: At sin särskilda Beredning bar Constitutious-Utskottot behagat uppdraga att föreslå formen till en anmärkning vid ett den flO Sept. 1812 i Stats-Rådet afgjordt mål, rörande af Stats-Rådets samtelige närvarande Ledamöter, i anledning af tid efter annan inkomne ansökningar, tillstyrkt införsel, tills vidare, till Götheborg, ocb förtullning derstädes, af alla slags manufacturerade utländske bomulls-väfnader, som till bruk ocb nyttjande i Riket äro tillåtne, samt bomullsgarn.
Val ser jag, att man i Betänkandet vill göra skillnad imellan, de förluster, som härleda sig från kap.erier, och dem, : sota förorsakats af Regeringens directa åtgärder. Detta är dock något alldeles nytt, sorn icke förr varit införde i StatsRättenutan vanligen har man vid, dylika tillfällen hållit sig tili förl.usterne i massa, eftersom alla kaperier mäste undergå pröfning af sitt Lands Domstolar, innan de godkännas, och således kaparnes åtgärd miste likaväl gillas af Högsta Makten, suni de åtgärder dess auctorii.eter rpera omedelbart verkställa» Men för att komma ännu mera ifrån saken, säger man, att något anslag till betäckande af ifrågavarande förluster icke finnes att tillgå eller blifvit gjordt. Man torde, dock kunna fråga, huruvida, enär vi qvittat åtta millioner skuld till Franske Dndersåter, man val då må kunna säga5i att icke någob tillgång finnes. Jag medgifver •gerna, alf om man hade en fordran hos Fran-, ska Regeringen, men icke mede! att ersätta den rmed, vore det ganska illa., att genom ett krig söka skaffa tillgångar dertill. Men nit vöre dessa tillgångar uti våra händer» Om ds ock blif^ Den 17 O cl ober e, m. Vit använda till annat ändamål, sä lärer val ingen kunna säga, att deras rätt derföre är mindre, sorn ega lagliga anspråk på eh liten del af berörda tillgångar. På samma satt förehåller det sig med de i Carlshamn och Götheborg, genom confiscationerj tagne 1200,000 R:dr,ä dem vi öppet bekänna vara till krigsrustningar begagnade. Ar då rättigheten tili ersättning mindre, än om denna summa icke redan blifvit använd?^ Mjen sluteligen torde jag få anmärka én högst besynnerlig omständighet. Man lärer nemligen draga sig till minnes, att utom de genoni Pranska Regeringen Svenska Medborgare tillskyndade förluster, och tiilgångarne att ersätta dem. det jemväl är fråga om förluster, dem Svenske Undersåter lidit genom Danska Regeringens och dess Undersåters medverkan, och hvilka förluster till beskaffenheten Undergått samma pröfning som de förstnämnde.
Län blifvit vidtagna, till åstadkommande af skjutsningsbesvarels öfverlagaude på entreprenad, och de hinder, som möjligen deremot kunna möta.” Af Herr Biskop sigardh: "Såsom jag icke delar Utskottets mening, alt skjutsningsbesväret kommer att i någon betydlig mon lindras genom entreprenader på landet; och då i alla fall, om sådane något mera allmänt kunde åstadkommas, jag anser, att ett sådant 1'ortskafFningssätt skulle tillskynda de resande stort obehag och många besvärligheter, så hade jag 28 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets BetänkandeN:o 26. önskat, alt Utskottet, som det, enligt 34 §• Riksdags-Ordningen, tillkommer att föreslå förändringar och förbättringar i allmänna inrättningar, i anledning af de flerfaldiga motioner, sorn i detta ämne Utskottet haft alt handlägga, hade företagit sig att något närmare utreda frågan om hindren för forvagnars inrättning och medlen alt öfvervinna dem, än alt blott i en enda tirade tillstyrka Rikets Ständer att öfverlemna till Konungen, att af Postmedlen bevilja understöd för de enskilda Diligence-inrättningarne. Det är nemligen ådagalagdt, alt de enskilda Diligence-bolagen kunna påräkna en högst obetydlig vinst. Alla mindre försök hafva, det ena efter det andra, misslyckats, med undanlag af det, som blifvit gjordt för cornraunicationen emellan Upsala och Stockholm. Det enda stora bolag, som bibehållit sig, och sorn underhåller communicationen med Helsingborg öfver Götheborg, har gått med jemn förlust. Det fördelaktigaste året, som var det sistförflutna, blef det först möjligt att använda 3,000 R:dr till utdelning åt bolaget. Då denna utdelning icke ens motsvarat räntan för det deruti innestående capitalet, mycket mindre lernnat någon vinst, älven med det af Slaten dertill lernnade understöd, och då detta bolag iagttager all möjlig beräkning och redan har en stor erfarenhet, så synes mig klart» att icke några andra speculationer skola i denna väg uppstå, så framt icke Staten skall derpå göra allt för stora uppoffringar.
Sedan göres en smet af 4 ägggulor, hvari vispas 1 tesked hvetemjöl, 1 tesked potatismjöl och 3 deciliter mjölk eller grädde, sist hvitorna vispade till hårdt skum. Gräddas i pannkaksplåt i ugn (ungf. 1 kvart), till den blir ljusbrun. Spenaten lägges då på ena sidan, den andra vikes öfver. Sänglöpare. Denna liknar till formen helt och hållet bordlöparne och har, liksom dessa, endast till mål att pryda. Emedan de äro i dagligt bruk och således lätt bli smutsiga, böra de ej väljas af allt för ömtåligt material. Alltefter sängens ställning lägges löparen på längden eller på tvären. Midt på densamma anbringas en medaljong med stort monogram; på båda sidor om detta utföras mer eller mindre rika broderier. Båda ändarna af sänglöparen prydas med enkla, virkade spetsar eller makramé-spetsar, medan den i sidorna kan efter behag ytterligare garneras med genomdragna kulörta band eller snodder och i » hörnen prydas med rosetter eller tofsar. Föreliggande modell är en 80 cm. bred och 180 cm. lång remsa af linne, med ett präktigt hvitsömsbroderi med blå konturering och ett ornamentalt stjälkstygnsbroderi, utfördt med ljust och mörkblått garn samt hvitt glansgarn. Makramé-spetsen är likaledes knuten i två färger, blått och hvitt. Porträttram af halm. Dylika ramar förfärdigas af otröskad, svaflad halm. Man söker ut vacker, rak halm, lägger 3, 4 till 5 strån bredvid hvarandra (antalet strån beror naturligtvis på hur bred man önskar ramen), gifver dem den önskade längden, lägger dem korsvis öfver hvarandra och fäster dem tillsammans med ett par stygn. Vid strånas föreningspunkter anbringar man för att dölja stygnen, knappar, pärlor, rosetter o. s. v. På öfre tvärsidan fastbindes en liten knippa ax, hälst af hafre eller darrgräs. S y l t n i n g -. Fikonsylt. Ej fullt mogna fikon stickas med grof nål och få ligga 24 timmar i vatten, hvari litet aska blifvit kokt, därefter ytterligare 1 timme i friskt vatten.
I anledning af hvad Utskottet yttrat, angående väckt motion om anslag dels till skrifmaterialier vid hvarje Länshäckte, dels till understöd för serskildt skrifvarebiträde åt Vaktmästarne vid dessa häkten, har, hos Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att Vaktmästarne vid häktena icke kunna åläggas att skrifva fånglistor och att förslaget om biträde för detta ändamål derjemte varit föranledt deraf, att berörde *2 Stats-Utsliotlets Utlåtande, N'.o i f}3« fånglistor, i följd af nytt formulair, nu är betydligt vidlyftigare an tillförne; att Lands-Secreterareoch Lands-Kamererare icke äro skyldige att bekosta skrifmaterialier åt fångarne och att ett dylikt åläggande vore så mycket mera obilligt, som beroälds tjenstemäns anslag till skrifmaterialier och expenser äro otillräcklige; samt att, enligt en Talares uppgift, kostnaden för skrifvare-biträde och skrifmaterialier vid ett större Länshäkte skulle uppgå till icke mindre an 128 Iitdr årligen; varande för öfrigt af en Ledamot utaf Borgare-Ståndet och en af Bonde-Ståndet erinradt, att det ifrågaställde skrifvare-biträdet vore af behofvet påkalladt. Deremot bar PresteStåndet lemnat yttrandet utan anmärkning. Då Utskottet emedlertid anser serskild kostnad för Siats-Verket för nyssberÖrde ändamål icke mera än förut, böra ega rum och oro framdeles behof af dylikt anslag skulle erfordras, Kongl. Majtt icke lärer underlåta att derom gora framställning, vidblifvcr Utskottet sitt förra yttrande. Medinge Län.