Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Februari, skola de af Kongl. Maj:t vederbörande församlingar, till ett sammanräknadt belopp af 32,172 R:dr 8 sk. årligen, tillerkända understöd utaf berörde anslag beräknas och till dem utbeJas från och med den dag, då deras, jemlikt 1842 års nådiga Stadga, ordnade Folkskolor kommit i full verksamhet och skicklige Lärare blifvit dervid anställde). 4:o Hela anslaget för år 1845 till folkundervisningens befrämjande 65,500: hvilket anslag är inbegripet i de af Kongl. Maj:t för samma ändamål vid denna Riksdag i nåder äskade medel; och 5:o anslaget till inredandet af Riks-Archivets nya lokal, hvarmed förhållandet är alldeles enahanda, som med den sednast uppgifna anslagssumman, 5,000: Efter iakttagandet af dessa afdrag, uppgående tillsammans till . 1,911,245: 5.11. 740,050: 247,500: T ra 11 s po 11 740,050: Stats-Utskotlets Memorial, N. o 61. 9 Transport 740,050: — utgöra således de, ofvanberörde, Ecctra Statsreglering tillhöruride, utgifter, hvilka det åligger Riksgälds-Kontoret att af sina nu ägande tillgångar bestrida, ett återstående belopp af 1,663,745: 5.11. d) Kid 1840 och 1841 års Riksdag å RiksgäldsKontoret anvisade, men ännu icke verkställda utbetalningar: 1:0 Beviljadt understöd åt Rotehållarne vid Vesterbottens och Norrbottens Fälljägare Corpser, för åren 1840—1844, 12,000: 2:o Anslag till Garnisonsskolan i Christianstad, för år 1844, 240: 3:o Kostnaderna för Knektekontraktens samlande, tryckning och utdelande, förslagsvis beräknade 3,000: 15 240' Då sammanräknade beloppet af alla nu upptagna utgiftssummor .
Den andra unga damen är fröken Sigrid 1 Volff % hvars i många hänseenden förträffliga Carmen ‘ Kjöbenhavnarne redan haft tillfälle att lära känna. Hon har ännu icke haft tillfälle att visa sig stort mer i någon annan rol *. Men hennes tid skall nog komma. Och det fortjenar hon. Begge dessa yngsta krafter skola — for så vidt man kan forutsäga — kunna utveckla sig just till dramatiska operasångerskor af rang. Stockholmsoperan har att förfoga öfver ett ovanligt stort antal tenorer. Ödmann har jag redan nämt. Hr SeUman är en veteran i Jastraus stil. Hr Lundmark, som bland annat gunger Hoffmann i Offenbachs opera, har ett sångsätt som kanske icke alltid är riktigt pålitligt, men rösten är god och skolad. Hr Strandbergs röst är icke stor, men han sjunger vackert och i hög grad konstnärligt. Denne sångare är ett verkligt svenskt operafenomen. Vore icke akustiken i operahuset så god, så skulle han knappast vara så användbar. Men han har varit violoncellist i hofkapellet och han är en intelligent och bildad musiker, något som icke heller förnekar sig i hans sång. Hans framställning af Florestan i » Fidelio » var i detta hänseende verkligt intressant. Af baritoner hade jag * Joo! Amneris i » Aida&gt;, Bergadrottningen i » Den Bergtagna *, Pantalis i &gt;Mefistofeles », Jekimovna i &gt;Nordens stjerna » och Malliza i &gt;L&amp;knré ». Not af Day, Kr.tillfälle höra en ung operaförraåga hr Johansson, som Ku Dgen i » Leonora » samt en debutant, hr Lomberg (Kungen i » Ernani »). Af bassister må nämnas den hos oss kände hr Strömbeig med den präktiga, fast icke så saftfulla basen samt hr Nygren, som med sina Mefistofigurer uppenbarade en dramatisk förmåga, som icke fans hos de förenämda sångarne. Mångt och mycket skulle ytterligare kunna anföras till befastande af den synpunkt, från hvilken jag här har sett Stockhol msoperan.
3-^e i detta ämne till Utskottets handläggning ifrån Respective RifesStånden remitterade Memorialer och Anföranden äro : i:o Ett hos Högloft. Ridderskapet och Adeln af Friherre Liljehorn G. A. uppläst Memorial, hvari Herr Friherren anmärker, hurusom stadgandet i 6:te punkten af Kongl. Förordningen, angående några omständigheter, som böra iakttagas vid Krono-, Kungsoch Gästgifvare-skjuts m. m. af den 20 Juni 1809. att efter en häst icke må åka mer än en -person jemte den skjutsande, medförer den olägenhet, att resande, som medhafver betjent, nödsaka* för dess fortkomst taga serskild häst, ehuru Kongl. Förordningen den n December 1766 uti 20 §. medgifver, att en tyngd af 20 Risp. får äkedonet påläggas5 äfvensom, i händelse den skjutsande icke finner för godt sjelf åtfölja sin häst, utan anmodar någon annan den återtaga, -len resande försattes i nödvändighet, att sjelf köra ett ofta okynnigt hästkreatur, och öppna de grin, , Bihang f[11 i\ihs§t.^ Fröt. i8l7-i3»3 8“le 9imiL N:r 91 92. 718 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanclen. öar, som under vägen kunna möta; i anseende hvartill Friherren yrkat den förändring i Gästgifveri ordningen, att det må vara den resande tillåtet på en häst medtaga betjent, mot erläggande af 6 sk.
Af högstberörde, den 14 sistlidne Oktober till Rikets Ständer aflåtna, nådiga Proposition (införd under N:o 2 uti l:sta samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) inhemtas hufvudsakligen, hurusom, sedan vid fästningsfängelset i Landskrona en fabriks-byggnad blifvit med Rikets Ständers bifall uppförd, och, enligt ett med Grosshandlanden Grefve Sten Lewenhaupt afslutadt kontrakt, tillfälle beredt att derstädes med arbete sysselsätta trehundra lifstidsfångar hvarigenom nämnda fästningsfängelse, der vid nästlidne Juli månads slut förvarades 302 lifstidsfångar, skulle komma att inrymma omkring fyrahundrafemtio sådana fångar, äfvensom den stora fördel skulle vinnas, att det högst olämpliga lifstidsfängelset i Christianstad kunde indragas och kostnaden för detsammas administration Stats-verket besparas, Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, — enär, för att sålunda tillöka fångarnes antal å fängelset i Landskrona samt bland dem upprätthålla ordning och disciplin, nödigt vore att detta fängelse försåges ej allenast med tillräckligt antal ändamålsenligt inrättade celler för verkställande af disciplinär-bestraffningar och till förvarande af sådane fångar, hvilkas opålitliga förhållande gjorde deras afskiljande från de öfriga fångarne under en längre tid nödvändigt, utan äfven med en under Fängelse-direktören ställd Bevakningsbefälhafvare och i förhållande till den större fångpersonalen nödig tillökning i den inre bevakningen, — under åberopande af dessa förhållanden och på i öfrigt anförda skäl, till Kongl. Majit öfverlemnat upprättade ritningar och kostnadsförslag dels för inredande af tretio celler och tvänne vaktrum, dels ock för uppförande af en nybyggnad till beredande af passande bostad åt fängelsets Direktör och en del af vaktbetjeningen, samt i underdånighet anhållit, att de för ifrågavarande byggnadsföretag erforderliga belopp, som uti de af Styrelsens Byggnads-kontor uppgjorda kostnadsförslag beräknats att uppgå för cellbyggnadcn till Tretiotusen R:dr och för bostadsBih. till R. St.
Och då Rikets Ständers lagstiftningsrätt, i allt hvad beskaltningsväsendet angår, är obestridligt i Grundlagen dem tillerkänd; då en på Svenska språket skrifven Svensk Grundlag städse skall af Svenska Representanter rätteligen efter Svenska ordalydelsen tillämpas; då ingen godtycklig tolkning kan någonsin tillåtas, utan fara för folkets frihet; då alltså alla stridigheter om Rikets Ständers rättigheter att i beskattningsfrågor ensamt afgöra och besluta, icke kunna eller böra lemnäs till glömskan, utan att medgifva, att Riksens Ständer icke med omsorg utöfva Folkets beskattningsrätt, men sorglöst öfverlemna skattebidragen tillden Verkställande Magten, hvilken icke alltid i framtiden torde veta värdera ett sådant förtroende; då vågar jag erinra Rikets Ständer om nödvändigheten, att försätta sig i den ställning, att sådane missförstånd emellan Samhällsmagterne icke måtte föranleda, på sätt år 1823 skedt, till ökade skattebördor för folket, eller till mindre fullständighet i Controll på Rikets Embetsoch Tjenstemän. Det är af dessa skäl nödigt, att så tidigt bestämma BevillningsSumman och så sparsamt utfästa sig lill Statsbidrag, att Rikets Ständer sedermera, i mohn af den ömhet Den 9 Januari i. i65 och omvårdnad för ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, sorn Styrelsen ådagalägger, kunna åt dess vårdande händer anförtro de ytterligare bidrag, hvilka aldrig kunna gagna Samhället, om de icke på ett ädelt och oegennyttigt sätt förvaltas. Om icke Rikets Ständer med sådant förtroende kunna aflemna de biträden, hvilka afFolkets näringsflit utkräfvas till befordrande af Samhällsinrättningarnes fullkomnande och förbättrande, är det ej blott en rättighet, utan en sann pligt, att endast afgifva hvad till de nuvarande Statsinrättningarnes tarfliga underhåll nödvändigast erfordras. All annan åtgärd vore en glömska af hvad man är skyldig föregående Ständer och sig sjelf. Äfven i detta afseende vore det således vigtigt, att hafva beslutat det högst nödvändiga Bevillningsbeloppet, innan den i4 Mars innevarande år.
Då BondeSt. genom utslag å denna del af Const.Utsk:s meni., tillkännagifvit, alt det icke vill hafva annat än ofrälse valförrättare, så anser jag mig böra tillstyrka att R. o. Ad. äfven mätte förkasta förslaget. Det skulle eljest se ut som ville vi tränga oss in pä ett annat Stånd, uti en förrättning, der det icke vill hafva med våra medlemmar att skaffa. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge sig böra förkasta det i 5:te punkten anmäldta förslag till ändring i 11 § 1 mom. Riksd.-ordn. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna denna propos. hafva blifvit besvarad med öfvervägande ja. Tvenne i Const.Utsk. väckta, af hvarandra oberoende, förslag om tillägg i 28 § Reg.F., rör:de befordringsrätt för utländske mun till vissa embeten och fenster: l:o Första tillägget: Konungen äger att i ståts-rådet, utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenster inom riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbör, förut med förslag hafva •inkommit, der sådana hittills ägt rum. Till födseln utländsk man, sorn minst i 10 är varit inom riket bosatt och skattskrifves, och sorn före de sednaste fern uren icke allenast i behörig ordning tilt Svensk medborgare upptagits, utan ock, efter det hans förbindelse till fremmande makt visats hafva upphört, trooch huldhetsed ät Sveriges Honung aflagt, ma i förenämnde hänseende anses lika med inf ödd Svensk 184 Den 19 Januari e. m. mnn, (luck utan att kunna till ledamot af Honungens stas-räd eller till kommendant i fästning, utnämnas. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få uppläsa den reservation jag vid sistl. riksdag i denna fråga afgaf.
Filipstad 3,316 32 • 17,783 16 31,250: — 19,200: — 19,500: — Hernösand Frösö Piteå Umeå . „ „ Stockholm. „ Linköping, j) Skara. och i adjunkt i Wexiö. 10 lärare i Strengnäs. „ Götheborg. „ och i adjunkt i Carlstad. — q lärare i Stockholm. „ Lund. „ „ Hernösand. „ och i adjunkt i Örebro. „ Westerås. 8 lärare i Gefle. Wisby. „ och i adjunkt i Calmar. — rj lärare i Norrköping. „ Wenersborg. Nyköping. „ Fahlun. „ Jönköping. Malmö. „ Christianstad. ( Frösö. Piteå. — 4 lärare i Hudiksvall. „ Stockholm. (6 skolor.) Westervik. j; Eksjö. Borås. Helsingborg. Ystad. Carlshamn. Halmstad. Åmål. Filipstad. Umeå. Haparanda i Wadstena. Wimmerby, Mariestad. Alingsås. Eskilstuna. Askersund. Sala. Landskrona. Uddevalla. Strömstad. Sundsvall. Luleå. io5 Bil. Underdånigt Memorial. Bland de anmärkningar, som anföras emot undervisningsverken i Sverige, är det måhända ingen, som med mera skäl göres, än den, att enhet och öfverensstämmelse dem emellan saknas. I somliga stift varar undervisningen 3a veckor, i andra blott 3o eller 28 veckor; i några meddelas undervisning i hebreiska språket uti lärdomsskolan, i andra ej förr än vid gymnasium; vid en del gymnasier läses fysik, vid andra icke; vid somliga skolor begagnas sträng klassläsningsmelhod, vid andra ambulatorisk; i ett stift examineras till universitetet till ocb med från lägre lärdomsskolor med blott a:ne lärare, i andra kan sådant icke ske ens från högre lärdomsskolor; vid somliga högre lärdomsskolor finnes förberedande klass, vid andra icke; vid somliga utfärdas anmärkningsböcker, vid andra icke 0. s. v., så att det måhända vore svårare att utleta de punkter, hvaruti elementarläroverken äro hvarandra lika, än dem, hvaruti deskilja sig från hvarandra.
4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 16 Höft, 10 74 •Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. utaf kapitalet, sorn var afsedd till anskaffande af fri bostad åt lärarne, icke bör uti deras lön in berak tias i annat fall, än om de derjemte åtnjuta boställsrum, torde närmare utredningi dessa hänseenden vara erforderlig. i) Af 20:de punkten inhemtas, bland annat, att, genom Kongl. Brefvet den 4 September 1811, hela den så kallade Wising sö^fonden, hvars tillgångar ursprungligen bestått af afkastningen utaf omkring fyratio mantal, blifvit, med undantag af tvänne hemman, anslagen att, i förening med Jönköpings skolfond, användas till utvidgande af läroverket i nämnde stad, så att detsamma äfven kunde “tjena “till industriskola, eller att lemna sådane ynglingar undervisning, hvilka ingå uti “handelseller närings-ståndet“; — men härvid saknas nödiga upplysningar om såväl denna fonds nuvarande tillgångar, som sättet, hvarpå desamma användas, hvilka omständigheter således böra vidare utredas. k) Då, enligt 21 punkten, såsom lönebidrag för en af Adjunkterne vid Malmö läroverk äro i staten upptagne 7 11:dr 50 öre, utgående af Malmö hospitalskassa, men Hospitalsföreståndaren — (på grund af en från Serafimer-Ordens-Gillet till Konungens Befallningshafvande i Malmöhus län under den 15 April 1829 afbiten skrifvelse, hvari utbetalningen af berörda belopp medgifves endast tillsvidare och intill dess lärarnes löner blifvit förbättrade) — vägrat att numera erlägga denna summa; torde det vara nödigt att beloppet, derest ej hospitalskassan kan lagligen förpliktas att detsamma fortfarande utgifva, af Statsverket ersättes. I) År 1762 hade, enligt hvad 28:de punkten innehåller, Assessoren C. F. von .Döbeln till läroverket i Warberg skänkt ett kapital af 300 Daler silfvermynt, hvaraf årliga räntan skulle, “efter bästa vett och samvete utdelas till skolans docenter".
Petter Andersson; för Åhrsta, Faurås och Hunble Härader. L. S. Bårje Borjesson. för Fjäre och Viske Härader, enligt Fullmagt, genom Joli. O. Longberg. l. s. Lars Olsson i Aker. för Lane och Tunge Härader. L. S. Andreas Johansson i Lofsta. för Inlands Nordre och Inlands Södre Härader. L. S. Olof Mathiasson. A. Danielsson. E. Svensson. för Qville, Tanums, Bullarns för Inlands Fräkne, Inlands Torpe, för Stångenäs, Sotenäs x vstt. nSrat.. Tjörns, Orousts Östra, Orousts Vestra, och Sörbygdens Härader, Säfvedahls, Askims, Vestra Hisings L. S. och Östra Hisings Härader. L. S. och Vätte Härader. L. S. 3 n n el) å Ui 3nfeöntngen. engh familjen rSranbe anselasen(jefer §§. x, a & 3, ®runMag£frågor, rolb benna SKtWbas afeforbe §. Om 3nffrucfton för ©fanöertf 9\ts rtforer §§. * & 6. Om 6fa(0sregleringen: a) etatemerFefé tldgåwt 7. b) ©ffltftoerFett utgifter 8. c) ©eipbt anfTag för gorfroarémerfet §. Qt dj hjetta ©tatSfregleringen ♦ i o. e) DfroerjTotten ..
M. genom Bref d. 15 Jan. 1856 förklarat, att vid tillfällen, då enl. 24 Kap. 7 § R:sB:n samt K. Brefvet till samtlige llofoch ÖfverRälter af d. 19 Aug. 1761, två exemplar af Dom eller Utslag skola utskrifvas för att parterne emot lösen delgifvas, denna lösen, äfven hvad beträffar svarande eller förklarande parts exemplar, bör beräknas och utgå till det belopp, som för »Dom» eller »Utslag» är i Expeditionstaxan bestämdt; men som, på sätt nämndt är, föreskrift saknas ang:de en dylik skyldighet för svaranden i de fall, då expedition af honom begäres, får jag vördsamt hemställa och yrka, att R. St:r måtte hos K. M. i und:het anhålla, alt Expeditionstaxan af d. 30 Nov. 1855 måtte erhålla den rättelse eller 246 Den 4 December f. m. förklaring, att svarande part skall i de fall, då han begär att lösa expedition, erlägga lösen lika med käranden. Remitterades till Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. Hr Toll, Joh. Ludv. Oswald: Det skulle vara mig ett nöje om jag, genom den motion jag ämnar väcka, efter min ringa förmåga kunde bidraga till beredande af understöd åt en aktad kamrats efterlemnade familj. Jag vågar derföre anbefalla den åt Ståndets välvilja och deltagande. Jag gör det så mycket heldre som motioner i samma syftning som den här ifrågav:de redan blifvit väckte och till och med af flere Ståndets ledamöter med värma understödde. Jag skulle skatta mig lycklig om en dylik rekommendation finge åtfölja motionen till Etsk. Hr Toll uppläste härefter följande motion: Den 8 Sept. 1855 atled i Malmö t. f. BataljonsLäkaren vid K. Norra Skånska IntänteriReg:tet och förre SIottsLäk.
Ständers uppmärksamhet derpå, att Stadgandet af en sådan afgift tiil förmon för Stockholms Stad, torde, i och för sig sjeift, kunna så mycket mindre anses för en allmän beskattning, som det ej innehåller något tvång för Landtman? nen, att dit införa sina varor till afsalu, hvilket han äger full frihet att underlåta, äfvensom frihet, att vid införandet, genom ett högre pris hålla sig för afgiften skadeslös. ■— Vid hvilket förhållande, och då härtill lcommer, att Kongl. Maj:t pröfyat nödigt, till iakttagande och vidmagthållande af tillbörliga Ordnings - och Polis - anstalter, da Landtmanna - Producter till Stockkolms Stad införas, stadfästa ifrågavarande afgifter, och sättet för deras erläggande, hvarmed åsyftats befordrandet af en handels.täflan, som med deri önskade fria Gatuhandeln icke är förenlig, samt någon lämpligare utväg till vinnande af samma ändamål, hvarken blifvit uppgifven, eller synes Vara lätt att upptänka, Utskottet icke finner sig kunna tillstyrka underdånig hemställan om upphäfvande af hvad i detta afseende blifvit öfverklagadtj men föreslår, till förekommande af oknnnighet om författningens innehåll, att Riksens Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Allmogen uti de närmast hufvudstaden belägne Län måtte, ej blott genom anslag på Tullarne, såsom hittills skett, utan genom allmän Kungörelse Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanclen. 537 underrättas om den dem åliggande, skyldig* het, då de införa till Stockholms Stad sådana varor, hvarföre Farm-, Ero-, Torg - och Renhålinings-afgift bör erläggas. I afseende på hvad Matts Ericsson yrkat om upphörande af vägpenningar erläggande, sedan Tullafgiften är försvunnen, får Utskottet upplysa, det Kongl. Maj:t i Nådig skrifvelse till Öfver-Ståthållare-Embetet, under den 16 September sistlidet år, behågat förklara, att, som genom Pdksens Räds, dea 6
Svaret blir blott a t t: jag älskar h o n o m. — Jag hade tänkt, att du skulle göra ett mera passande parti. » » Han har sina kunskaper o c h sin framtid, o c h dessutom har jag j u förmögenhet, tant lilla. » » Och lär väl få vår m e d tiden. När två människor älska hvarandra ÄRLIGT o c h RÄTT, d å ÄR det ett. passande parti. E n bergsingeniör — det duger det, » ropade brukspatron o c h tillade mumlande: » Det v a r katten så dumt att jag sålde Edskvarna. » » Nåja, » suckade brukspatronessan, i det h o n slog armarna o m Elias hals, » G u d styr n o g allt till det bästa. » » Ja, DET g ö r han, » bekräftade brukspatronen och förenade sig i omfamningen. strar för alla deras omsorger, deras från hvilan röfvade timmar, deras hjälp o c h trösteord i d e t viktiga ögonblick, då d e t vägt mellan lif o c h död. N u vill man söka att i någon mån godtgöra. Ingen finns så h ö g t uppsatt, ingen så stark och mäktig, att h a n ej e n gång legat som e n liten svag hjälplös varelse i skötet h o s någon af dessa tjänande systrar. Därför m å det vara oss alla e n glädje att n u kunna visa v å r erkänsla m o t dessa våra allra första vänner. L å t o m oss därför m e d glädje offra tid o c h intresse f ö r att bereda d e m lugn vid tanken på sjukdom, helst s o m det är första gången d e därom vågat framställa e n b ö n. Kronprinsessan har p å det varmaste intresserat sig för basaren, har skänkt värderika saker från sina resor i Egypten o c h Italien. I Stockholms förnämsta tidningar är detta upprop undertecknadt af 36 läkare, 29 läkarefruar o c h några andra personer, hvilka godhetsfullt lofvat emottaga gåfvor af alla slag. Gåfvor mottagas äfven tacksamt af följande komitterade ur sällskapet: Karolina Cederlöf, f. Hult, Brahegatan 17; Carolina Holmqvist, f. Carlsson, Vestmannagatan 32; Math.
Är ett förslag alternativt, såsom förhållandet hur är, torde Utskottet böra pröfva båda de gjorda förslagen samt hos Rikets Ständer förorda det af dem, som är ändamålsenligast. Skulle vid denna pröfning det ena alternativet finnas redan vara lag, utesluter detta likväl icke Utskottets pligt att una dersöka, om genom antagandet af det andra alternativet en olämplig lag tilläfventyrs kan rättas. Ännu ögonskenligare torde det oriktiga i Utskottets förfaringssätt framstå, om man besinnar, att ett alternativt förslag helt enkelt är ett för beqvämlighets skull gjordt sammanförande i en motion af tvänne hvarandra uteslutande förslag, som jemväl kunnat i tvänne särskilda motioner framläggas, utan att detta föranledt ringaste skilnad i sak. Hade nu motionären i en särskild motion föreslagit det först af honom framstälda alternativet — att Domstol i förevarande fall må döma till äktenskapsskilnad — samt i en annan motion det andra alternativet — att, derest icke det förra antoges, uttryckligen skulle stadgas, att sådan skilnad må af Kongl. Maj t beviljas — skulle väl tvifvel icke kunnat uppstå om Utskottets pligt att behörigen pröfva hvartdera af dessa förslag. Vid en sådan pröfning hade Utskottet, enligt mitt förmenande, i afseende å det sednare förslaget, om pröfningen inskränkt sig till detta, nödgats stanna vid just samma resultat, som det nu ansett sig kunna utsträcka till begge, eller att förslaget, såsom redan varande lag, icke borde lill någon åtgärd föranleda. Hade delta varit rigtigt för den händelse att motionen omfattat allenast ett enda förslag, är det ögonskenligt att det icke kan vara rigtigt, när motionen verkligen omfattar mera. Det nya förslag, som icke är lag, måste, om det förkastas, förkastas på något annat skäl än att ett annat stadgande nu är gällande. Något sådant annat skäl har Utskottet emellertid icke framlagt och således icke pröfvat motionen i denna del.
Denna af Rikets Ständer förordade förändring i afseende på sättet och ordningen för reqvirerandet och utbetalningan samt remitterandet af de summor, som anslagits för Statens jernvägar, synes äfven på samma skäl, sorn till stöd derför blifvit anförda, kunna och böra vidtagas med hänsigt till andra till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade tfn.4låg. hvilka hittills blifvit af vederbörande förvaltande ömhets-verk reqvirerade hos Kongl. Slats-kontoret, hvarefter Kongl Stats-kontoret, genom afgående sknfvelSer till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, anmält härå erhållna feqvisitiorier. Sedan Fullmäktige i anledning häraf bifallit det reqvirerade anslagsbeloppets utbetalning, har det af Riksgälds-kontoret utanordnats och aflemnats till Kongl. StafS-kontoret, sorn sedermera låtit åter utanordna enahanda belopp och i vanlig ordning utbetala detsamma till det embetsverk, sorn fått sig ålagdt att reqvirera och för angifvet ändamål använda det ifrågavarande anslägs-beloppet. Förekommer hos Fullmäktige något hinder emot den reqvirerade änslags-summanS utbetalande från Riksgälds-kontoret eller önskas i sådant afseende någon upplysning, underrättas Kongl. Stats-kontoret härom, så att denna underrättelse må till svar på den gjorda reqvisitionen meddelas det verk, hvarifrån reqvisitionen,skett eller den äskade upplysningen från samma verk genom Kongl. Stats-kontoret infordras. Till undvikande af denna omgång och på det alt erforderliga medel icke, med afseéndé derå, må Behöfva i förtid reqvircras och utahordnas, torde i alla andra fall, än då någon granskning af dö till grund för reqvisitionen åberopade bandlingarne eller någon pröfning af de summor, som skola utbetalas, tillhör föremålen för Kongl.