Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Privata bankers sedlar ersätta icke Riksbankens, så väl derföre, att deras kredit icke kan mäta sig med Riksbankens, utan äfven derföre, att de, tvärtom, äro utställde, att af dem inlösas med Riksbankens sedlar. Af det här ofvan sagde, finner en och hvar, huru ytterst vigtigt det är, att försäkra Banken emot obehörigt uttagande af silfver. — Obehörigt kallar jag, då skeppsbromagnaterne uttaga och exporteia Bankens silfver, så ofta kursen på Hamburg utvisar, om ock endast Vt proc. vinst på rdr., — alldenstund handelns natur är att upoffra allt, för att undgå förlust, — och i så måtto gifves ibland desse dagens rika icke någon slags patriotism, som skulle hindra dem att utföra Bankens sista silfver, för att betala öfverskottet af en import, hvarutaf en stor del består af onyttiga och öfverflödiga lyxartiklar, dels för att tillfredsställa våra damers öfver - ■260 Den 19 November e. m. drifna fåfänga, dels för att fröda männernes bords-öfverdåd.— Jag frågar nu: »var detta ändamålet med Riksbankens stiftelse?» — Nej! — Bankens enda föremål är att hålla pr kassa det silfver, som behöfves för ntvexlingen inom landet, — men alldeles intet att utgöra en ersättning för en öfverdrifven import af onödiga och öfverflödig^a lyxartiklar. Bankens ändamål med sitt silfver vinnes således endast på ett sätt, och det är, att förbjuda dess utförsel, så ofta det icke gäller sådane, af Konung och Ständer, för Statens räkning, uptagne lån utomlands, ställde i utländsk mynt-valör; — ty då är det Statens skyldighet att, enär vexlar saknas, fylla bristen med sitt silfver. På detta sätt blir Banken radikalt skiljd vid den för Banken fremmande omsorgen att styra vexelkursen, — en omsorg, för hvilken den icke är stiftad. Det gifves finans-hufvuden, t. o. m. deribland rätt förtjenstfulla, hvilka upfatta denna fråga ifrån en liberalare synpunkt, och rodna vid tanken af ett silfver-export-förbud. — Jag ber likväl dessa
Inträffar något af dessa fall e - mellan Riksdagarna, skall Riksens Ständers rätt härli tinn a 11 gen 0 ra Deras Fullmägtige i Banquen ochRiksgälds-Contoiret utöfvas. Ridd. och Adelns Pro. tocoll d. 17 Oct. e. in. 2 Afd. p. io3; d. 23 Oct. f. 111. p. 183; d. 19 Nov. c. rn. 2 Afd. p. 322; d. 6 Dec. f. 111. p. 362 och 4i3. Preste. Jemför i öfrigt Förslagen vid 98 §, Regering sFoniicn. 78 Bil. till Constiltuions Ut,sk, Betänk. Desse Re— Desse Revisorer, som skola Vavisorer, som skola vara sex af hvarje Riksra Sex af hvarje Riksstånd , böra emellan Stånd, böra emellan Riksdagarna sammanRiksdagarne hvarje träda så ofta att hvarår sammanträda, för je Revision må kunna att granska de sist omfatta tvenne års afafslutade års-räslutade räkenskaper, kenskaperna, och och tage derföre alltage alltid Revisionstid Revisions-förrättförrättningen sin hörningen sin början den jan den i5 Septemia September; skober; skolande lande — —• —■ Se Bihanget, 3 Samlin gen, sid. 73. Ridd. och Adelns Protocoll d. 5 Maji e. rn. p. 72; d, 7 Maji e. mp. i3g; d. 12 Maji f, m. p. 165. — För he— —-—För beslut Bil. till Constithtions slut i alla öfriga ären cler hvarom i Regerings - Formens 66, 69, 70, 71 och 72 särskilt förordnadt 79 Ingen af Ridderskapet och Adeln ^— icke heller någon lagligen vald Riksdagsman för annat Stånd, må kunna, af hvad anledning som helst, Utsi. Betänk.
Lag, som för det allmänna rarit nyttig och välgörande; på detta, med flera anförda skäl, föreslog Motionairen: det stadgande, att skulder och böter till och med 100 R:dr Banco, jemte utsökningsoch hemtningskostnader , böra aftjenas med sådant arbete, sorn ligger inom den skyldiges förmåga, beräknadt till det i orten gångbara pris, pä beting eller dagspenning, som, i händelse det behof des, skulle bestämmas efter mätismanna ordom, derest fordringsegaren icke kunde visa ojäfviga exempel till grund för beräkningen, dock sä, att icke, utan den skyldiges eget bifall, mer än två tredjedelar af förtjensten må. vid hvarje veckas slut ä skulden af räknas, och den återstående tredjedelen förskjutas till den arbetandes underhåll; att fordringsegare, som saknar tillfälle eller förmåga, att sig sjelf af sådant arbete betjena, borde ega rätt att begagnandet deraf öfverlåta till annan man, boende inom samma Härad eller närmare Länsresidencet; att då i concurs hela den till betalning godkände bevakningssumman icke öfverstiger 5oo R:dr, eller slutliga bristen, utan att hafva lemnat mera än j5 procents utdelning för de serskilda fordringsegarne gemensamt, icke öfverstiger 3oo eller 35o R:dr Banco, cessionanten skulle vara skyldig att, på sätt ofvan är föreslaget, med arbete aftjena bristen, i ordning efter fordringarnes ålder, eller, i den ordning fordringsegarne sådant yrkade, till 33 i ä 5o procent för hvardera, innan det ä nyo börjades hos den f örsta, och verkställigheten deraf icke fördröjas till concursens slutliga utredning, utan genast taga sin början, så snart gränsorna för bristen tillförlitligt visade sig; hvarjemte, vid alla tillfällen, der sådan arbetsskyldighet kunde komma i fråga, den genast borde i utslaget utsättas, utan behof af någon ytterligare rättegångsform eller papperslösen; och har Motionairen, i förening härmed, väckt fråga om ändring i bevakningssättet i concurs, då fordran icke öfverstiger 100 R:dr; hvilken sistnämnde framställning
Nidderstapets och Adelns Plenum den ri April iZro. S. DEfter förnpad föredragning af StatS-Utstottets den 6 April pä bordet lagda Memorial, innefattande underrättelse om de stiljaktighcter, hwaruti Riks-Ständcn stadnat öfwer wista punkter af Utstottets betänkande angående Hofstalllangarne, samt uppläsande af det hederwärda Bonde-Ständcts uti ProtoeollsUtdrag af nystnämnde dag häröfwer meddelade beflut, bcflot Ridderstapet och Adeln hwad angeck den enda punkt hwaröswcr Ridberstapct och Adeln sig icke redan utlätit, att med de öfriga trunne Ständcn instämma deruti, att Arrendet för Eldgarns Äng i Swartsjö Län, bestäende i tjugutre Parmar Hö om äret, siorde hädanefter efter Länets ärliga Markegängspris betalas: twarom de öfrige Rekpective Ständcn genom Utdrag af Protoeollet stulle wänligen underrättas, vt « Utdrag af Motseollet hållet i Högloft. Ridderstapetoch Adelns Plenum den n April iLr». SD. Företogs ä npo Lag-Utstottets den 6 bennes pä bordet lagda Protocol.s-Utdrag, innefattande swar j anledning af hos Ridderstapet och Adeln den 22 Mars gjorda anmärkningar wid Utskottets betänkande angäende den wackta frägan om stadgande af nägon författning eller lag, som förestrefwe huru inwänarne i ett af fiende anfallit land i allmänhet borde förhälla sig, m. m.zhwarefter berörde LagUtstottcts betänkande klef af Högloft. Ridderstapet och Adeln till alla delar Mat och bifallit. Vt suxi», ' Ut.» Den iZ Utdrag af Protokollet hältet i Högloft.
Utan att vara allmänna Inrättningar, äro Disconterne likväl genom Konungs och Ständers gemensamma beslut tillkomne: af Rikets Ständers Bank hafva de blifvit understödde, sorn derå icke allenast tagit ränta , utan ock en icke obetydlig andel i årliga vinsten. Erfarenheten har upplyst, att Actie-Ägarne åtnjutit ända till q 5 Procent och deröfver i utdelning för ett år; och detta, sorn borde bevisa en felaktig Stats-och Banco-Utskattens Betiinkanden. XoSj inrättning, emedan motsvarande förlust icke i en annan tid kunde dervid fästas, har likväl ej föraniedt till upphäfvande deraf; Utan tvert©m hafva Disconternes områden tid öfter annan blifvit utvidgade. Med hvarje sådan utvidgning har allmänna välfärden blifvit med dem alt mera inväfd, Disconternes Credit-väsende blifvit af allt större inflytande på myntets credit, och Circulationen så sammanblandad,' att ingen gräns kan uppgöras mellan skyldige och oskyldige innehafvare af Disconternes papper. I samma förhål lande växte emedlertid också vådan för samhället af en skakning uti desse Credit-Verk. De Voro på ett onaturligt och. artificielt sätt drifne till deras så kallade maximum, som af Rikets Ständer år 1815 fastställdes. Malmö Di scouts oredliga förvaltning påskyndade upplösningen; men fröet dertill Var likväl redan lagdt, i och skule hastigt utveckla sig, då handeln reducerädés till sitt naturliga skick, och Näringarne i följd deraf fördelaktigare kunde upplaga de förut i Disconterne placerade penningar. Det har varit att afböja följderhé af Disconternes fall, som Regeringen tid efter annan, uppehållit dem genom biträden af Statens medel, och detta, icke för DisContefneS skull» titan för den allmänna välfärdens kraf.
A-) 478. — Lrimranstifoiö, L>r>, L>pltaine. 49 s. — Xalmber§, Fallmägttg Herr von Lie/ns, Läll lilias, Kong', Lif-l)rgl>am. 494. >—Lronedvr^ , Lsnismin Mzonu^, I^ieursnanr. 49;. — von Sckroeve, Fas'mä>kig H rr ^.rmkelr, Lric I^uäviv, Ofmerste, R, S. O. Sk. K. och Iranska j)our to lVler. lVljl. 496. a) Led. lill Hemliga Ulff. H Led. uti Riddarhus-Utff. esler Herr ^ock. c) Led. uti Hemliga Ulff. efter Herr lerlmsäen. Led. utj Lag-Utff. e) Led. Uti Orcvnomis-Ulff. Led. Uti Ksiico-Utff. LieÄor efter Herr 6Me„dr»i, H Led. uti BeivilliiiugS-Utff. 496. Herr 8kslbammar, L^I ^önlpb, Lpirame. sol. — kilman, Fuliinäg iq. F.ih. »jr iz, »ans kiorecoll» 8cer-sier,rs. Sedermera Herr kälman.
Mörner yrkat, att allt stadgande härom borde utgå; ty nog måste det i alla fall vara en stor skilnad emellan att för rent enskilda, personliga angelägenheter erhålla någon tids tjenstledighet, hvilket alltid synes böra bero på förmäns pröfning, och att, för vården om sitt Stånds, en al grundlagen erkänd korporations allmänna ärenden, vinna temporär frikallelse från tjenstutöfning i statens värf. Hr von Ehrenheim: Afven jag tillåter mig att hem ställa, att det nu föredragna mom. af § 7 måtte utgå. Orsaken att ifrågavarande rättighet för närvarande tillkommer R. o. Ad., lärer väl vara den, att Statens gemensamma angelägenheter af Ståndet vårdas och att dessa angelägenheter är af den vigt, att andra förbindelser för deras skull måste vika; men helt annorlunda blifver det hädanefter, då R. o. Ad. blott handlägger sina ensk i Idta angelägenheter. För deras skull kan samma rättighet icke begäras och om äfven privilegii-frågorna äro särskildt omnämnda i grundlagen, kunna de icke derföre annorlunda anses än såsom Ståndets enskildta. Att ett alslag å mom. skulle, på sätt en talare yttrat, strida emot 114 § R. F., kan jag så mycket mindre fatta, som Adelns representation, så som den nu ordnas, egentligen är en ätternas representation, der hulvudmännen, om de äro förhindrade att inställa sig, alltid kunna företrädas af ättemän eller fullmägtige. Gr. Oxenstjerna: Ehuru jag i åtskilliga andra afseen den varit af olika tankar med lJtsk:ts pluralitet, har jag dock icke ansett något annat af Utskits förslag, än det som innehålles i det nu föredragna morn., vara af den vigt, att jag velat deremot reservera mig. Jag har slutat min reservation med yrkande, att morn. måtte helt och hållet utgå, men jag har nu kommit pä andra tankar hufvudsakligast på grnnd af de utaf Gr. Hamilton anförda skäl.
PropN:o 41. års mynt-valvation utgått med 3 daler på riksdaler», under tidernas lopp och till följd af inträffade myntförsämringar, medfört en betydlig ojemnhet och större tunga för de hemman, som utöfver sitt hestämda rustningsdalertalet måste bestrida rustningen utan annan ersättning derför, än det kontanta bidrag, som de tillskottsgifvande hemmanen och lägenheterne erlade till ett belopp, hvilket ej vidare på långt när motsvarade sjelfva rustningskostnaden; så, och för att återföra ortens indelningsverk och håtsmans-kontrakt till deras hufvudgrunder och rätta tillämpning på sådant sätt, att sammansatta rusthållsdclars bidrag sins emellan blefvo rättvisare fastställde, förklarade Kongl. Maj:t, uti den 18 Januari 1834 till Rikets då församlade Ständer aflåten nådig Skrifvelse, Sig anse öfverskottsräntorne framdeles böra, till förmån för de tillskottstagande hemmanen, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till håtsmansrustningen enligt 1683 års kontrakt hörande prestationer, dock under vilkor, hland annat, att dels det förändrade liqvidationssältet först efter vissa år skulle vidtaga, och dels att de hemman, som vid skattläggningstiden fått så höga räntor sig åsätta, att dessa, förvandlade från ett ringa penningebelopp till effektiv rustningskostnad, tilläfventyrs skulle kunna förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, förunnades att inom viss tid söka räntans nedsättning, hvaremot, till betäckande af den brist, som genom sådan ränte-nedsättning kunde uppkomma för de tillskotts-tagande rusthållarne, borde, jemte kronans behållna indelningsöfverskotteller reserv-räntor, användas de vid 1826 års extra roteringsjemkning i Blekinge tillkomna nya ordinarie båtsmansnummer medelst af dem erlagd vakansafgift.
Domstolar, såsom ej blott umbärli, e» utan ock för allmänna rättvisans skir a8 LagUtskottets Betänkande N’.o 89. pande hinderlige , nemligen Grufverätter, Bergsrätter , Hallrätter, blandade och enkla Posträtter , Academiska Domstolar, ga vidt deras jurisdiction sträcker sig till annat, än disciplins-mål, som röra den studer rande ungdomen, Slottsrätter, Cancelliet rätter och Borgrätter, bade i hagre och lägre instantie, samt Riks marskalks-Embelet, så vidt det har befattning med executionsmål. 9:0 Herr Winbladh har förnyat sin vid 1826 års Biksdag väckta, men då ej gillade motion, att Öfre och Nedre Borgrätterne md upphöra och de rättegångs-ärenden, som röra ej mindre de under dessa Domstolar lydande Embetsoch Tjenstemän , än äfven andre personer, så ock bouppteckningar och arfskiften efter dem, enligt den i allmänna Tagen stadgade ordning, behandlas af Hofrätterne eller de vanliga Stadsdomstolarne; äfvensom : att Riksmarskalks-Embetets befattning med skuld/ordringsmål, som angå. personer, hvilka hora till Kongl. Maj\ts Hofstat , eller dertill räknas, ma försvinna, och dessa mål, lika med andra af enahanda beskaffenhet, af Öfverståthållare-Embetet handläggas ; i sammanhang hvarmed Motionairen hemställt , om icke Slottsrätternes befattning med de till dem hörande ärenden md till allmänna Domstolarna öfvergå. Hr Wallström har framställt det förslag , att den Domstol, som under namn af Sjötullsrätt är privilegierad och i de mindre Städerne bestar af Tullförvaltaren , såsom Ordförande , samt t venne illitterate Rådmän må i dessa Städer afskaffas och Rådstufvurätt autoriseras att, såsom första instantie ransaka och afdöma alla de mål och ärenden, hvilka Sjötullsrätt hittills handlagt.
Som det sålunda sökta låneunderstödet likväl icke är föranledt af någon inträffad olyckshändelse eller några andra serskilda förhållanden, och då Utskottet ingalunda kan föreställa sig, att en så folkrik församling, som den, för hvilken detta understöd skulle beviljas, är oförmögen att, utan ett dylikt bidrag från Statens sida, iståndsätta ocb vidmagthålla sin Kyrka, helst denna församling för sådant ändamål säkerligen kan med vida mindre omgång och uppoffring, än andra från hufvudstaden aflägsna försam lingar, af härvarande contanta cassa-behållningar förskaffa sig det tillfälligtvis erforderliga låne-beloppet; så anser sig Utskottet föranlåtet hemställa, att den väckta frågan om ett dylikt Iåns meddelande utaf allmänna medel må förfalla. Stockholm den 21 Februari i845. Reservation. Af Herr Gustafsson. Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 218. II N:o 218. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Febrv kl. 11 f. m. Utlåtande, angående ett låne-understöd för fullbordandet af den nja Stifts-kjrkan i Hernösand. (R:glds Hfd.J Till fullgörande af erhållet uppdrag, har Fullmägtigen för Hernösands Stad vid nuvarande Riksmöte, Herr E. Tjernberg, uti en inom Borgare-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, hemställt, att nämnde Stad jemte Hernö landsförsamling matte, för deras påbörjade kyrkobyggnads fullbordande, utaf allmänna medel erhålla ett låne-understöd af 40,000 R:dr emot viss årlig capital-afbetalning samt helst utan ränta, eller, i fall sådant ej kunde beviljas, emot så lindriga ränteoch betalningsvilkor, som, med hänsigt till härvid förekommande serskilda omständigheter, ansågos böra medgifvas. Jemlikt det öfver ifrågavarande kyrkobyggnad upprättade och till Utskottet, i bestyrkt afskrift, ingifna kostnadsförslag, skulle denna byggnads uppförande och fullbordande, i öfverensstämmelse med derför af Kongl.
Vid tillfället var värden i huset frånvarande, men värdinnan hade i stället att bjuda på en liten fruntimmerskrets, fri från alla maskulina elementer vare sig litterära eller icke litterära. Ridderstad helsades alltså som en lotterivinst och tycktes genast disponerad att fylla det saknade elementet. Men han ville först afbörda sig sitt ärende, som var att få diskutera en smula öfver ett på dåvarande Mindre teatern gifvet stvcke, för hvilket han i tidningen skulle redogöra. Det gälde en bearbetning af romanen Rosen på tistelön, och hr Swartz hade deri på ett utmärkt tillfredsställande sätt återgifvit Antons parti. Ämnet föll sig så mycket lämpligare som vi just talat om det, och jag meddelat, att herr Swartz, i hvilken man då redan anade den blifvande storheten, sjelf, efter som jag tror det var hans recett, varit uppe hos oss och artigt öfverlemnat ett par biljetter. Jag var förut intagen af den unge poetiske skådespelaren och naturligtvis hade jag blifvit det nu än mer. Från talet om scenerierna, kommo vi in på talet om bohuslänska kustens naturliga storartade scenerier. Och Ridderstad, som alltid hade godt om glänsande artigheter, sparade ingenting för att göra mig belåten med min skärgårdslitteratur, och helt naturligt kommo vi sedan från den vilda, kala vestkusten in på östkustens många skönheter och pittoreska omvexlingar. Af närvarande minnestecknings andra kapitel, Ridderstads ungdom, vet man, att det fideikommissgods Riddersholm, der styckets hjelte föddes, är beläget just på kanske den mest intressanta och historiskt märkliga delen af denna kust, som han sjelf med sin liffulla skaldeande i minnet skapade till ett helt skaldestycke med sköna dagrar och djupa skuggor. Ridderstad hade ofta fägnat mig med en och annan berättelse från sitt ungdomshem, icke blott om dess natur utan äfven om andra förhållanden. Och det är allt för möjligt att jag fick idén till min roman Fideikommisset (första gången utgifven 1844) från de intryck som jag omedvetet emottog af dessa berättelser, med undantag af sjelfva intrigen, tillhörig i åtskilliga delar en annan persons meddelanden.
Zurichs äldsta Slden-etablissement, grundl. De äro skarpa, lättgående och varaktiga. Säljas hos hvarje välförsedd järnhandlare Dch bosättningsmagasin, samt hos tillverkaren Söderbloms Bolag, Eskilstuna Ressällskap Stockholms H a É t t a n h Notariataf delning Dam-Filthattar. åtager sig under bankens ansvar förvaring och vård af alla slags värdehandlingar, förvaltning af kassors och enskilda personers medel samt utredning af sterbhus; — N y a modeller. — J O H Magasin önskas af dam för vistelse vid Rivieran. » A. M. », TJpsala, pöste restante. Svar till N S Ö för engelska 4 uppsätter och granskar testamenten, kontrakt och andra legala handlingar; varor. K ö k s u p p s ä t t n i n g a r, 1 förmedlar köp och försäljning af värdepapper samt lämnar råd och upplysningar vid kapitalplacering. I Expeditionstid kl. 10 — 4. endast 1: ma varor. T! Allm. T! Gustaf Piebls Bryggeri-M| ' P Stocfcbolm G 6 G ö t g a t a n, 5 k fl reSommenbeirair E a g e r - Ö I, 6 6 ^ CO JS:o .9 Biblioteksgatan, afslutas den 14:de oktober och uppmana vi intresserade växtvänner att, af vårt rikhaltiga växtfönåd, dessförinnan utvälja sitt behof af rumsväxter. &lt;+&gt; 14 PiI$ner&lt;ÖI, samt såsom fadt friska och fina vällukt. (S. T. A. 63787) AFLONADE PLATSER alt tillträda helst den 15:de oktober. En väl rekommenderad s. k. ensamjungfru, van vid landet samt en barnjungfru (verkligt snälla och hyggliga tjänarinnor önskas). Via postlinien S A S S N I T Z — T R E L L E B O R G Svar med rekommendationer och gerna foförmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och betografi till Slefvinge Gård, kvämt inredda och samt propellerångarne och (709) OBS.
Om bröllopstiden effter Kongl. resol. på prestersk. alm. beswär af åhr 1731 § 1, hwarom ej allenast Ven. consistorium af d. 8 decemb. 1750 til presterskapet utskrifwit, at sådant syndigt missbruk med bröllops [s.164] hållande långt in på weckan och slikt oskick skal enligt 22 ber:de Kongl. resol. afskaffas; utan ock höga landshöfdinge embetet af d. 27 octob. sistl. åhr 1750 alfwarligen ther om befalt hafwer, at wid samma förordning förblifwa skal. 2) At nyttia Guds gofwor och gästabodsglädian i Herrans fruchtan, och afhålla sig ifrån fråsseri och fylleri, swordom rop och buller samt annat syndigt owäsende, såsom kyrkiolagen biuder. Och komma the som häremot förse sig i gästabud, at anses ther effter och plichta samt effter Kongl. placatet om Fråsseri Spel[?] och Dryckenskap af åhr 1733. 3) Skal måtta hållas med dantz och spel: i synnerhet, at efter hållen aftonmåltid, som ej må dragas för långt ut inpå natten, och ther wid giord bön, alt spel och dants instelles, til thet morgonbönen andra dagen är skedd, wid 1 d. kop.m:ts plicht til kyrkan för hwarthera personen, och then spelman, som tå spelar til dants, eller then honom ther til anmodar, gifwer hwarthera 6 m:k ut. Doch andelig music tillåten. 4)
Skrifvelsej IV.o 60. 99 Ständer, vid betraktande deraf, a11, ehuru för beredande af sistberörde ändamål, Clerus Comitialis vid nästlidne Riksdag beslutat det årliga utdrag ur Kyrkoböckerna borde genom Presterskapets försorg verkställas, detta beslut likväl icke innebär egenskapen af allmän lag och således icke heller den med sådan lag förenade borgen för dess efterlefnad, äfvensom att något medel derigenom icke blifvit föreskrifvet för undaniödjande af i anteckningarne möjligen förlupna misstag, samt att det ställe, hvarest ifrågavarande utdrag skola förvaras, ej eller är vordet bestämdt, derom ett stadgande dock synes af nöden till undvikande af olika förvaringsställen för desse till allmän rättelse ländande handlingar, funnit en allmän författning böra utgå i om förmälda syftning, hvarvid Rikets Ständer, för vinnande af nödig controll å meranämnda utdrags tillförlitlighet, ansett desamma böra undergå behörig granskning, hvilken åtgärd lämpligast synes kunna ega rum vid den årligen i hvarje församling påbjudna Wallborgsmässo Sockenstämma, då församlingarnes angelägenheter i allmänhet förekomma till granskning och öfverläggning; hvarjemte och som Stiftens handlingar uti ecclesiastika ämnen förvaras hos Consistorierne, samt nämnde anteckningar eller utdrag närmast äro hänförlige lill dylika handlingar, Rikets Ständer funnit, med dessutom fästadt afseende å Presterskapets förhållande till Consistorierne, det vara mest öfverensstämmande med den i allmänhet antagna ordning i ämnen af ifrågavarande beskaffenhet, det utdragen insändas lill Consistorium, att derstädes förvaras.