Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den nu föreslagna åtgärden blefve väl icke, såsom de fleste motionärerne påyrkat, skjutsnings-bördans alla olägenheter borttagne från jordbrukaren; men de skulle dock, om Afdelningens förslag antoges och utfördes, för de nu verkligen lidande komma att mycket lindras medelst hela bördans fördelande någorlunda lika emellan alla dem, hvilka en sådan nu kan lagenligt påläggas, och hvarmedelst jemväl afvärjdes det stora och högst obilliga missförhållande, som nu eger rum deri, att bland de hemman, som efter lag kunna indelas till skjutsning, sonljige äro dermed ytterst strängt onererade, då deremot andra in - A/hn. Bese.- och Ekon-U/skottets Betänkande, N:o 89. 29 till-liggande, i följd af en tillfällig gynsam omständighet, för en sådan pålaga ej blifvit tagne i anspråk. Afdelningen anser emellertid en utväg finnas, sorn, om den ock icke öfverallt medför skjuts-bördans fullkomliga aflyftande, dock alltid skulle leda till densammas lättande. Denna består uti ett undantagsvis medgifvet förhöjande af skjuts-legan inom sådana län, der, vid entreprenad-beloppens sammanräknande och fördelande, det skulle finnas, att den från hemmanen utgående afgift blefve för kännbar och tryckande. Fördenskull föreslår Afdelningen: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att stadgas måtte, att, sedan entreprenad-bidragen af de skjuts-skyldige blifvit sammanslagna och beloppet deraf för hvarje hemman bestämdt, de skjuts-skyldiges läns-fullinäktige om utgången af fördelningen underrättas, hvarefter desse skulle ega att, i händelse hemmanen blifvit betungade med en alltför stor afgift, ingå till Kongl. Majit med underdånig begäran, att entreprenad-skjuts-legan för länet skäligen förhöjdes; hvilken framställning Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle åligga att, tillika med deröfver afgifvet eget utlåtande, så snart ske kunde, till Kongl. Majit i underdånighet insända.
4 Stalldrängar, tillökade för stuteriet, åtnjuta dagtraktamente, å I II:dr 25 öre hvardera, under 182 da - gar om året 910: — 9,476: 25. lnqvarteringskostnader. 2 Instruktörer, 1 Lärare i vapenföring, 14 Elever, tillsammans 17 personer åtnjuta i servisersättning för ett halft år 12 rdr hvardera 204: Transport ISO Bil. N:o 3 a. Ull Kongl. Maj:Is Nåd. Prop N:o 1, om Statsverket 1865. Transport Rdr Rmt 9,708: 25. Furage. För 14 officershästar i 182 dagar, å 1 rdr om dagen för hvarje häst, afskrifningsprocenten inberäknad . 2,548: — » 30 af stuteriets hästar, tillökning af 130 tunnor hafre, motsvarande 819 kubikfot, å 10 rdr tunnan, afskrifningsprocenten inberäknad 1,300: — 3 848: Diverse kostnader. Lyshållning i stallet, stallpersedlar, sadlars underhåll, m. m, 150 Anskaffning och underhåll af fäktsablar, floretter m. m. 100 Underhåll af stallbyggnaden 200 Extra utgifter 193 75. 643: 75. Summa Rdr Rmt 14,200: — Bil. N:o 5 a, till Kongl. Mnj-.ts Nåd. Prop. N:o 1, om"Statsverket 1865. 151 Bilagan Lit. C. Uträkning af kostnaden för ny uppsättning och årligt underhäll af beklädnads-, remtygs-, personella utredningsoch tross-persedlar för 385 till rekrytering Nådigst anbefallda nummer vid de Skånska Indelta Infanteri-regementena, deraf 183 nummer vid Norra och 202 vid Södra regementet. a) Upp sä 11 ning s ko s t na d (för en gång). l:o. För Lifoch Släpmundering sper sedlar na: Enligt § 8 i K ongl.
Jag vili nu öfvergå till frågan om användandet i Sverige af ett sådant system för lån på kort tid. Vi hafva haft exempel derpå 3 gånger. Första gången under den s. k. disconttiden intill 1817, då det bar sig, så länge Regeringen hade tillgångar alt i disconterna insticka en million här och en million der, men sedan ramlade. Andra gången var från 1023 till 1828, då det lyckades för Riksg.cout., ehuru med stor uppoffring för Banken, som väl numera måtte vara så skild från Riksg.cont., att det icke vidare går an att på en oinskränkt credit i Banken grunda obligationer, som i sjelfva verket blott voro baneosedlar. Tredje exemplet är handelsdisconten, der man ännu har tillfälle att insätta capitaler på kort uppsägningstid. Det har också ofta brukats, att man uppsagt penningarna samma dag de insatts. Men huru långt häri allt fall denna rörelse kunnat utsträckas? Jo, det högsta beloppet har varit 1,200,000 r:dr, och på sista året kunde handelsdisconten ej få 100,000 r:dr. Att på sådana grunder basera Riksg.contjs rörelse, då man mäste tänka sig möjligheten af alla de på Riksg.cont. anvisade creditivens utbetalning, och dertill komma Cont:s gamla skulder, som förfalla före nästa riksdag och tillsammans uppgå till flera millioner, vore det allraosäkraste af allt. Hittills har man brukat upptaga lån på 5 år mot 5 procts ränta, och detta har just varit en dette flottante lika med Englands; men äfven på annat sätt anser jag Riksg.cont. kunna få lån, om ej fullmägtige bindas hvarken på ett eller annat sätt. Det har funnits dagar i år, då Riksg.Gont, varit nära eoncurs; och då man har skuld, ser jag ingen vinst deri att gifva 6 ä 8 proc. inom landet, då man utrikes kail upp taga lån för 4 proc.
Denna försäljning blef dock sedermera inställd och i stället beslöts, enligt Kongl. Brefvet den 16 April 1839, att för Statens räkning bibehålla den odisponerade delen af kronoparken, med förständigande för skogsplanterings-kassan att låta beså och vårda densamma, såsom en af behofvet påkallad skogspark; och förordnades vidare, genom nådigt Bref den 20 Juli 1840, att förra jägare-bostället Kyrkoqvarn skulle upplåtas åt vaktaren af planteringen å Mösseberg, men att med vidare skogssådd skulle anstå, till dess sig visade framgången af redan å 200 tunnland verkställd sådd. Sedan härefter, i en underdånig böneskrift, hemmansegarne med framställning om sitt betryck genom betesrättens försvinnande, anhållit, det Kongl. Maj:t af gunst och nåd läcktes bibehålla dem vid denna deras urgamla rätt och låta inställa alla vidare planteringar och intägter å parken, samt jemväl fråga om delning af allmänningen Mösseberg under tiden uppstått, afgjordes dessa båda angelägenheter Ståts-Utskottets Utlåtande, JVs 229. 7 sålunda, att Kongl. Maj:t under den 6 Oktober 1843 förklarade, att sökanderne finge begagna sig af betet på parken öfverallt, der planteringens förstöring af kreaturen icke äfventyrades, mot skyldighet att deltaga i uppförande och underhåll af den stängsel, som till planteringens skyddande vore af nöden, samt att Kongl. Maj:t icke funnit skäl bifalla den af vederbörande afstyrkta delningen af allmänningen Mösseberg, som vore samfällig emellan Wilske och Gudhems härader, utan borde förslag till verkställighet af hvad Kongl. Maj:t rörande både parken och allmänningen i nåder förordnat uppgöras och Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställas.
Fästad blott på klostercellen; Lyssnar till den fromma sången; Ser ur dystra klostergången Blossbelyst ett liktåg skrida. Hon, som upphört har att lida, Var hans hjertas allt. Väl sorgen Gästat länge re’n i borgen; Nu den följes uti spåren Af förtviflan; genom tåren Döden ser ur stela blicken.» Det var sagans Roland, Schillers riddar Toggenburg, som härifrån blickade ned på sin älskades graf, – hennes, som under hans tåg till det heliga landet, på en falsk berättelse om hans död, tagit slöjan och nu, då han återvände, var för honom förlorad. Hennes veka hjerta var det första af de tvenne, som brast; han följde snart den älskade efter. O lifvets och förnuftets prosa! Hvilken sällhet att här hafva varit femton år och i fantasien fatt spela igenom den rörande balladen! Nu låg klostret ännu der, på den blomstrande Nonnenwerth, men det var nu – ett väl inrättadt värdshus, och jag var – trött af vandringen. Känslan fick tiga, men förnuftet frågade ännu: och om de tu ej mera sågo hvarandra, hade de derpå något förlorat? Skulle återseendet kunna bjuda dem något renare, något skönare, än hoppet derom? Men om äfven hoppet varit borta? Hvad hade den arma riddaren då haft annat att göra, än för sin kärleks skull draga sitt svärd till älskande menniskobarns beskydd och förbyta sina trånande drömmar mot en ädel verksamhet. Förnuftets verld är en hårdhändt verld för det arma menniskohjertat! Ett sällskap ungdom från Bonn afbröt mina betraktelser. De slogo sig ned i gröngräset, och den unga dame, som i egenskap af värdinna skötte den medbragta fruktkorgen, hade den artigheten att äfven bjuda mig af dess rara innehåll. Denna Idun och hennes äpplen voro båda lika otadeliga, men Nonnenwerth blickade så lockande emot mig, och min håg till ett glas vin kunde ej motstå dess lockelser. Snart var jag åter nere och sände ur båten min helsning till de unga deruppe. På Nonnenwerth tog sig allt ännu skönare ut, än uppe vid Rolandseck.
Men i sjelfva Paris ser man arbetarens man bära barnet eller skjuta vagnen, och hans arbete i verkstaden kan icke anses vara bättre eller afundsvärdare än qvinnans i hemmet. Om lördags-qvällen går hustrun utanför verkstaden och väntar, att mannen skall komma med veckolönen. På många ställen lemnas veckolönen direkt åt hustrun. Det är en skön likställighet. Aktningen för qvinnan inskärpes i Europa hos den manliga ungdomen i hans uppfostran. Gossen skall vara artig mot sina systrar. Systrame, om de äro födda i ett förmöget hus, (vi tala ju endast om öfverklassens barn) gifves en omsorgsfull uppfostran, bättre än gossames. Flickorna lära sig tala minst ett lefvande språk, gossame intet. Detta kallas numera förringande att » pladdra franska ». Hvarför är det nyttigaste så ringaktadt? Derför att det icke leder till diplom eller embete► Det är der detkniper. Flickorna äro lottlösa (eller ha varit) i anseende till medel för vinnande af embete och rang. Det är en orättvisa på visst sätt, men det är en vinst, och den sorgen skall snart vara öfver. Det är emellertid icke sä, ' som om gossame skulle få lära sig nyttigare saker än flickorna, utan det är derför att de icke få lära sig samma onyttigheter som gossame, hvilka derigenom vinjia social ställning. Det är sålunda den olyckliga jagten efter socialt anseende som nu plågar kulturqvinnan. Qvinnans förmåga att tillegna sig samma kunskaper som gossen har yäl ingen ifrågasatt Men i den examen, der gossen djerft fuskar sig igenom, der skall flickan ta saken på allvar och med härjade krafter arbeta sig igenom, tills hon lärt sig inse, att examen är ett lotteri eller ett fuskverk. Fruntimmer invända så ofta, att flickorna likafullt få en sämre uppfostran än gossame. De säga, att de ej få lära sig något om landets lagar, om helsolära och så vidare. Deremot invänder jag, att gossame icke heller få lära sig helsolära eller grundlagar, ty man kan vara filosofie doktor utan att ha aflagt examen i grund-lagarae eller helsoläran.
Kronofogden i Läckö Fögderi af Skaraborgs Län, Anders Hellberg, i underdånighet anhållit att af Gunst och Nåd varda frikallad från erläggandet af Kongl. Majlis och Kronans andel dels uti 8 tunnor 24/05 kappar Kronotionde-spannmål, hvilka sökanden genom Kongl. Kammar-Rättens af Kongl. Majit d. 28 Juli 1837 gillade, Utslag af d. 26 Maj 1828, blifvit förpligtad ersätta efter 1819 års markegång med 71 Ridr 47 sk. 5 rist., dels uti hälften af det belopp, 99 Ridr 20 sk. 8 rist. Banco, hvilket Hellberg, genom Kongl.
Således lärer något lagligt hinder icke möta för den ena eller andra af R. o. Ad:s ledamöter, att väcka en sådan motion, som den nu föredragna. Reträffande sjelfva motionen, så anser jag ingalunda det förhållande som Gr. Lagerbjelke anfört, nemi. all den har ett nummer på föredragn:s-listan framför Frih. Cederströms motion, vara något hinder för R. o. Ad. att i ett sammanhang företaga båda motionerna, enär de ovilkorligen hafva ett så oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, att svårligen någondera kan afgöras med mindre än alt den andra skall undertryckas; hvadan jag förnyar min anhållan alt begge motionerna må i ett sammanhang företagas. Frih. Cederström: I anledn. af Hr Cederschiölds framställda betänklighet i förevar, hänseende, får jag i korthet redogöra för det sålt, hvarpå dylika frågor vid föreg:de riksdagar blifvit behandlade. Det har, i afseende på dags utsättande för nästkommande riksdag, antingen förslag blifvit framställdt af Landtmarskalken och TalmänneD, eller af Talmans-konferensens ledamöter inom RiksStm, 5 H. 15 226 Den 2 April. eller också, hvilket oftast handl, har förslag derom varit vackt genom några af Exp.Utsk:s ledamöter. Det har handt vid en riksdag alt Exp.Utsk., utan derom väckt fråga inom RiksStm, inkommit med förfrågan, om R. St. vill till derpåföljande riksdags början utsätta en viss dag. Denna förfrågan ifrån Exp.Utsk. rönte just här på Riddarhuset det öde att läggas till handliugarne, emedan man ansåg Exp.Utsk. hafva varit obefogadi att inkomma med förslag i frågan, utan att dertill vara föranledt af någon motion; men i de andra Sl:n fatiades beslut om dagen och derigenom lick frågan den utgång som åsyftades. Det är genom Riksd.-Ordnts 2 § äfvensom genom R. F:s 4!) § R.
Sedan det sålunda anvisade lånebeloppet i Juli månad 1854 från Riksgäldskontoret utbekommits, har fråga om befrielse för församlingen från fullgörande af den stadgade återbetalnings-skyldigheten blifvit under innevarande riksdag väckt genom 2:ue till Stats-Utskottet remitterade motioner, afgifne, inom Preste-Ståndet af Prosten Modigh, som föreslagit att Rikets Ständer måtte för sin del medgifva att det Markaryds församling beviljade lånet finge efterskänkas och afskrifvas; samt inom BondeStåndet af lliksdags-fullmägtigen Sven Heurlin från Kronobergs län, hvars motion innefattar hemställan, att Rikets Ständer ville genom afgående skrifvelse hos Kongl. Muj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes af gunst och nåd efterskänka sagde lån; varande af båda motionärerne hänvisning meddelad till en af Markaryds församling, genom utsedde ombud, i Augusti månad sistlidet år hos Kongl. Majit i underdånighet gjord ansökning, med dertill hörande handlingar, för hvilkas hufvudsakliga innehåll, såsom fullständigt upptagande de upplysningar och skäl, motionärerne bvar för sig åberopat och anfört, Utskottet ansett sig böra här redogöra. Efter om förmälande af den år 1851 inträffade olyckshändelsen, dervid församlingens gamla kyrka med tillhörande inventarier och trenne större tornklockor förstördes, är i den underdåniga ansökningen anlordt, att nämnde olycka varit för den medellösa förBih. till IL St. Prot. 1859 A 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 19 Haft. 1 2 Stats-Ulskottcts Utlåtande N:o 131. samlingen sa inyckel mera kännbar, som den nedbrunna kyrkan blifvit år 1840 med stora kostnader omtäckt oell i öfrigt reparerad, hvilket arbete icke allenast medtagit den dåvarande kyrkokassan, utan äfven erfordrat ett icke ringa tillskott af församlingsboerna. Den ringa kassa, som derefter intill år 1851 hunnit hopsamlas, upp gående till 2,440
Det är således 23 Den 15 Februari. icke hela fartyget, som egentligen mates, ulan volymen af den vattenqvantitet, som genom fartygets lastning undantränges och följaktligen grundar sig äfven denna mätning på kubikinnehållet af samma vattenqvantitets volym. Jag tror, att detta omdöme, grundadt på en sådan utmärkt mans, som Amiral Chapmans yttrande, kan fullkomligt jemföras med hvilken embels-berättelse som helst. Gr. Posse har sagt, att icke de större utan de mindre fartygen skola mätas och Gr:n har föreslagit, att de sednare, när de inträffa i Stockholm, Götheborg och Carlskrona borde ånyo mätas. Jag får Fästa upmärksamheten derpå, att i vår nu gällande mätareförordning är anbefaldt, att fartyg, ankomna till dessa ställen, skola ommätas, och som de fartyg, hvilka hafva större drägtighet än mätarebrefvet innehåller, gemenligen gå inom Svenska skärgården, är väl all anledn. att förmoda, att fartygen någon gång skola komma till någon af dessa stationer. Man klagar öfver vår mätningsstadga, men enl. min åsigt, har man icke gjort sig reda för hvad, den innehåller eller den method densamma för mätningen föreskrifver. — Följdes denna method strängt, kunde icke heller någon felaktighet vid mätningen inträffa, men olykan är den, att på de flesta ställen utom Flottans ofvannämnde tre stationer, äro icke Officerare af Konstruktions-korpsen att tillgå. Mätarne sakna mathematisk kunskap, hvarföre de icke heller kunna rätt använda de divisorer, som i sjelfva författningen finnas stadgade, och deraf upkommer den felaktiga mätningen. Jag vidblifver den äsigten, att vår skeppsmätareförfatlning är den bästa, och anhåller således om propos. af bifall till betänk. Frih. von Leuhusen, Axel Reinh.: Man har här sagt, att det Svenska Skeppsmätningssättet är det bästa, som finnes och kan finnas. Jag medgifver visserligen, alt grunden för detsamma kan vara riktig, men detta mätningssätt beror dels af ögonmått och af 8 å 9 olika divisorer eller coefficienter.
Sedan Ordförande under sammankomsten vald är, skallå:0 S-36. senast å andra dagen derefter af Ridderskapet och Adeln RI‘s-0. utses 1‘2 ledamöter och 4 suppleanter till ett Utskott, som det åligger ej mindre att meddela yttrande öfver de ärenden, som af Ridderskapet ock Adeln till detsamma öfverlemnas, än äfven att öfverse Riddarhusoch Adeliga Jungfru-stifts-ärendenas förvaltning, revidera Riddarhuskassan och Adeliga Kadett-skolefonden, såsom ock alla öfriga under Riddarhns-Directionens styrelse ställda kassor, donationer och legater, samt öfver allt detta äfvensom den berättelse, som vid början of hvarje allmän Sammankomst skall af Directionen angående nämnde ärenden afgifvas, till Ridderskapet och Adeln meddela utlåtande, innefattande jemväl förslag till de förändringar, hvilka Utskottet i något afseende kan finna nödiga, äfvensom yttrande, huruvida Riddarhus-Directionen sina åligganden rätteligen fullgjort. Delta Utskott, som benämnes Riddarhus-Utskottet, eger äfven att, på sätt i §. 13 förmäles, utlemna polletter till dem, som efter andra anteckningen sig anmält. 12 Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 8. Skulle Ridderskapet och Adeln anse nöd:gt att för särskild behandling af någon eller några frågor annat Utskott tillsätta, må sådant äfven kunna ske. I Utskott föres ordet af den främste närvarande ledamoten. §. 19. Motsv. §§ Ordföranden åligger att låta utfärda kallelse till Riddcrska45 46. pef R' uptaga, reda och framställa de yttrade meningarne, att göra pro position för besluts fattande och alt vidmakthålla ordning vid sammanträdena, allt efter hvad i denna Riddarhus-Ordning är vordet föreskrifvet eller kan varda öfverenskomma och beslutadl; ej må han kunna ulan Ståndets samtycke ett sammanträde uplösa. Ordföranden eger att i öfverläggningarne och besluten deltaga. §• 20. (ko §. 50.
Vill man på detta sätt eller från ökade skatter sluta H. B 58 Den i April f. m. till ökad välmåga och fullfölja det systeme, som blifvit bygdt på denna grund, så skall en snar framtid, tydligare än nu, visa hvilka de ovillkorliga följderna af detta förfarande måste blifva. Då kan tillståndet endast skildras med de ord, hvarmed en häfdatecknare skildrat tillståndet under Eriks af Pommern tid, han som hade samma åsigt om välmågan i landet, och derföre ålade hvarje härad att alltid betala lika stor summa i skatt, utan afseende på aftynad rörelse; välståndet blef naturligtvis efter hans åsigt alltid oförminskadt, men det blef ett ordspråk: ”Gud kunde ej hustru så snart skapa, att ju fogde ville henne taga; från bönder togo de oxar och kor, kläder, kittlar och grytor; utmätte för en mark hvad som var värdi tre etc.” Huru nära tillståndet i landet närmar sig härtill, derom äro våra provinser ojäfviga vittnen. Hr Lagerheim: Med anledn. af ett yttrande i gårdagens plenum och ett likartadt i dag af en talare här på Riddarhuset, tager jag blott friheten anföra, att jag anser de vältaligaste och mest öfvertygande skäl för en rfepresentationsförändring genom dessp yttranden hafva blifvit af Hr Munck af Rosenschöld i Ståndets prot. nedlagda. Hr Munck af Rosenschöld: Detsamma som den siste värde talaren behagat yttra om mig, anser jag mig äfven hafva skäl alt yttra om honom. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. in. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den i April 1841 • Plenum kl. 6 e. tn. Upplästes till justering 3:ne prot.utdr. för denna dag f. m. Hr von Hartmansdorff, A u g., begärde, det R. o.
Som fullmäktige likväl, enligt hvad ofvan antydt är, ansett någon förhöjning i delegarnes afgifter till kassan icke skäligen böra komma i fråga, annorlunda än i förening med förhöjning af pensionerna, helst de serskildta afdragen å befälets löner redan uppginge till 24,22 procent, hafva fullmäktige låtit upprätta och med ofvannämnda underdåniga skrifvelse insändt en beräkning, hvaraf synes, hurusom ett årligt tillskott af omkring 22,000 r:dr banko blefve erforderligt för att sälta kassan i tillfälle att fortfarande utgöra pensionerna efter ännu gällande stat, hvarutöfver ett ytterligare statsbidrag af 29,000 r:dr, jemte ökade afgifter af delegarne, skulle erfordras för alt för framtiden bereda armeens befäl en, en i full.mäktiges tanke, af behofvet påkallad förhöjning af samma pensionsbelopp; anhållaudes fullmäktige otn Kongl. Majus nådiga medverkan till erhållande af hvad i ena och andra afseendet kunde finnas lämpligt. Efter Öfvervägande af hvad härvid förekommit och då det synes vara billigt, alt arméens pensionskassa af staten erhåller åtminstone det ytterligare understöd, som erfordras för att sätta kassan i tillfälle att fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för nämnda ändamål anvisa nödiga medel, så att deraf, intill näst vidtagande statsreglering, ett belopp af högst Tjugutvåtuseu riksdaler banko årligen må kunna, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kan uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga till utgifternas bestridande. Till närmare upplysning i ämnet varda de t II Kongl. Maj: t inkomna handlingar rörande detta mål Rikets Ständers S.ats-utskott tillställde; och KonglMajit Nådiga Proportion, N:o 7 4- XI Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. Gust. Peyron.
Jag vill äfven fästa uppmärksamheten derpå, att om en sådan tidsbestämning utsättes, så anser jag det som ett axiom, att det utsatta maximum af tid, inom hvilken undersökningen bör ske, i sjelfva verket blir, om icke minimum, dock den tid man i allmänhet dröjer med att verkställa densamma; så att i stället för att skydda den i förvar tagne, skulle man genom ett dyligt stadgande endast förorsaka hanom skada. Jag anhåller derför om bifall till punkten. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Jag är till största delen förekommen af den föreg:de talaren och vill derföre endast förklara, att jag icke kan finna annat, än att vederbörande bär äro ålagda att ögonblickligen verkställa undersökningen, huruvida den gripne skall i häkte insättas eller ej. Jag tror att kronofogden eller länsmannen i de flesta fall skulle utsätta sig för ansvarspåföljd, om han dröjde så många minuter, som Hr Olivecrona gifvit honom timmar. Hr Cederschjöld, Robert Teofron: Jag anser att det ligger stor vigt derpå att man vidtager alla möjliga försigtighets - 550 Den 18 Joli. mått för att skydda den personliga friheten. Den är enligt mitt förmenande icke betryggad, om det icke bestämmes en viss tid, inom hvilken den i förvar tagne skall inställas för vederbörlig polismyndighet, kronofogde eller länsman, hvilka i denna punkt blifvit ställda i parité med Konungens en person häktas, anser jag det vidare vara hans rättighet att inom följ:de dag, efter den han trädt i häkte, förhöras inför K. M:s Bef:h:de, ty man kan ganska väl tänka sig att han kan der uppgifva sådana förhållanden, Som föranlåta till hans ställande på fri fot, och man bör icke lemna en länsman så mycken makt, att det skall bero ensamt på hans undersökning, huruvida den gripne skall frigifvas eller ej.