Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SD. Bonde-Ständet har till behörig gransk» ykng förehaft fä roäl Stats»UkffottctS afgifne Proto» eolls-lltdrag, rörande betz sammanträde med Banco-Ut» skottets Ledamöter, till gemensam öfverläggning uti de delar, som i afseende pä BanguenS säkerhet och ersättning för dess tjll Rikets och FörswarS-Werkcts uxprätthältande gjorde och än widare tillgörande förskotter, till» hörde hägge Utskottens samfäldte bfwerwägaude, som yck hwad Banco-Utskottet genom Protocolls-lstdrag den; 26 ystledne Augusti i samma ämne sig utlätit, och tils Riksens Stänhers afgörande öfwerlemyat, hwarwid Bonde-Ständet efter noga pröfning af bägge Ulskottenyttrade meningar funnit, att de samma, sädane be uti Utskottens Protocolls-Utdrag äro att igenfinna, höra hfwerkemyas till Stats-Utskottet, för att med afq seende pä de förbchäll Banco-Utskottet gjort, till Riks fens Ständers skyndesamligen inkomma med en fullständig Fkvance-plan uti alka dermed gemenskap egande ämnen? fä att SMderye mä yndtvika att sipckewis fä Den 19 September. 533 fä grunderne för Stats - Utskottets framdeles Resultat till förtida öfwerläggning; I hvilket sammanhang de anmärkningar, som under denna bfwerläggning hoBcndc-S'ändet blifwit gjorde, bäde om inskränkning till syra proccnis ärlig afbetalning, och blott en procents ränta ä Banquens ofw innämnde fö', skatter, samt om TullmedlenS dirccte öfwerlemnande till Banqucn, och swärighetcn att bestämma Banquens widare utbetalningar, hwilka likwäl torde kunna om behofwct sä oumgängeligcn fordrade, emot framdeles ställande Hy» pothcker, än ytterligare utwidgas, bdra af SeatS.
Att med uppbörden af nedannämnde, Wadstena Krigsmanshus-kassa nu tillflytande inkomster skall förhållas sålunda, att, i de fall, då lill kassan böra erläggas avancements-penningar, en deremot svarande förhöjning i Karta-sigillata beloppet å fullmakter, konstilutorialer och förordnanden iakttages; att vid de tillfällen, då, enligt nu gällande författningar, rusthållsoch en per mille-afgifter skola till kassan betalas, stämpladt papper till ett emot dessa afgifter svarande värde bilägges de handlingar, hvarå egandeeller åbo-rätt till fast egendom sig grundar; att karteringen af burbref kommer att ökas med det belopp, burskaps-afgifterna utgöra; samt att afgifterna till kassan för utnämningar till rikets högsta, värdighet, äfvensom ärftliga och ordens-värdigheter, böra utbytas emot högre karta-sigillata å diplomerna; och 2:o att följande till Amiralitets-krigsmans-kassan anslagna inkomster skola för statsverkets räkning uppbäras sålunda, att, i de fall, då avancements-penningar böra till kassan Prot.-Utdrag den 8 Mars 1851. 183 utgå, tillökning kommer att ega rum å karta-sigillata-beloppel å fullmagter, konstitutorialer och förordnanden; att, vid alla de tillfällen, då, enligt nu gällande stadganden, rusthålls-afgifter skola till Amiralitets-kassan erläggas, stämpladt papper till ett emot dessa afgifter svarande belopp bilägges de handlingar, hvarå egandeeller åborätt till rusthåll sig grundar; och att passageråre-afgifterne böra utbytas emot förhöjd karta-sigillata å pass till utrikes orter; beslöt Ståndet att till Bevillnings-Utskottet öfverlemna, dels att med förslag till närmare bestämmelser, i och för verkställighet af omförmäldte beslut, till Rikets Ständer inkomma, dels ock, vid kalkylerandet af beloppet af karta-sigillata-inkomsten, taga i beräkning de deruti sålunda uppkommande tillökningar. S. D. Föredrogs och till handlingarne lades meddeladt utdrag af Hederv.
Sent omsider öppnades porten, och en käring, som var både gammal och led, sporde hvem det var som klappade. Vattu-sin genmälte, att han var en vandringsman, som gått ut att söka tjenst, och begärde ett skygd undan ovädret. Käringen sade: »var då välkommen till mig; ty jag behöfver en svenn nu som aldrabäst. Om du vill tjena mig troget, skall din lön icke blifva ringa.» Härefter förde hon Vattu-sin upp till gården, samt gaf honom mat och natt-herberge. Men den gamla gumman var en elak Rå-drottning, och hennes utseende behagade illa både Vattu-sin och hans djur. Om morgonen, sedan dager var ljus, kom den gamla käringen in till Vattu-sin, och sade att hon ville visa honom hvad märkligt fanns i gården. Svennen följde henne, och såg många sällsamma ting, hvarom här blefve vidlyftigt att förtälja. Slutligen kommo de till en äng, och på ängen lågo ankor till ett antal af mång sinom tusende, så att jorden var alldeles öfvertäckt. Rå-drottningen sade: »dessa ankor tillhöra gården, och du behöfver icke frukta att trampa dem;» hon gick derefter förut att visa vägen. Men Vattu-sin ömkade sig öfver de stackars ankorna, och vaktade sig noga att tråda uppå någon af dem; dertill förbjöd han strängeligen sina djur att göra dem skada. Han kom sålunda till slutet af ängen. Då framträdde Anke-konungen, och sade: »du skall hafva tack, att du skonade mina ankor. Tänk på mig när du kommer i nöd, och jag vill tjena dig igen.» Derefter försvann han, utan att Rå-drottningen blifvit honom varse. Vattu-sin och hans matmoder fortsatte nu sin väg, och kommo till en annan äng, hvarest krälade myror till ett antal af mång sinom tusende, så att hela marken tycktes röra sig. Rå-drottningen sade: »dessa myror tillhöra gården, du behöfver icke rädas att trampa ihjel dem:» hon gick derefter förut att visa vägen.
I sådan rigtning tillkom vid 1856—1858 årens riksdag det beslut, hvarigenom under sjelfva tullsatserna blefvo innefattade ej mindre den särskilda afgift, som för importartiklar tillförene utgick till Handelsoch Sjöfartsfonden, än jemväl den under olika benämningar och efter olika grunder särskilda stapelstäder för inoch utförde varor beviljade tolag. Den erfarenhet, som dessa förändrade stadganden lemnat, har varit sådan, att ett fortgående efter samma system alltid måste blifva ett önskningsmål, afsedt att i sina yttersta konseqvenser göra handeln så fri, som, å ena sidan, dess egen natur kräfver samt, å den andra, Statens anspråk på inkomster möjligen må kunna medgifva. I detta syfte skulle det varit väl, om, då tolagen såsom särskild afgift upphörde, under tullsatserna jemväl innefattats åtskilliga andra, pä utländska handeln lagda, städerna efter olika grunder tillkommande afgifter, hvilkas största olägenhet mindre består i sjelfva afgifternas belopp och den beskattning, som derigenom blifvit lagd på handeln, än i det besvär och den tidsförlust, som dessa till olika uppbördskassör ingående umgälders utgörande vålla. De förnämsta af dessa umgälder äro: Vågoch stämpelpenningar samt quai-afgifter. I fortsättning af de åsigter, jag nu haft äran antyda, och under antagande, att hvarje lättnad, som handeln vinner, kommer icke allenast köpmannen, utan i sista hand äfven konsumenten tillgodo, tager jag mig friheten föreslå, Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Med anledning häraf vill Kongl. Majit således Lill Rikets Ständer "framställa följande förändrade lydelse af ifrågavarande 11 §. i förslaget: ”Är stängsel, efter hittills gällande Författningar, upprättad antingen på grund af fastställd stängseldelning, eller genom Domstols laga kraft-egande beslut, då bör dervid förblifva, och de om stängselskyldigheten nu gifna föreskrifter således icke derå tillämpas, så länge de fleste delegarne, efter personernas antal räknadt, dermed åtnöjas, eller den redan varande stängseldelningen icke genom laga skifte, eller lill betydligare förändringar ledande ego-utbyten inom skifteslaget, varder rubbad. Vid ny skedd stängseldelning , 'der stängsel förut finnes upprättad, bör iakttagas, att delegare, så vidt ske kan, bibehålles vid de stängselsträckor, deri han stängsel uppfört och densamma underhållit, och att den, sorn nödgas afstå förut innehafvaude hägnader, skälig ersättning derför erhåller, derest ej annorlunda vederbörande emellan åsämjes.” Om denna förändring i i i §• antages, blifver deraf en följd, att i punkten i i3 §. skulle undergå följande jemkning: ”Vill någon, då laga skifte icke är under verkställighet, antingen erhålla rättelse i stängseldelnino, sorn, efter hvad nu stadgadt dr, far rubbas eller jemkas, eller ock ali ”ny stängsel, der den förut icke funnits, må upprättas, sage han angränsande delegare derom till &c.” Förslagets 12 §. innehåller, bland andra, det stadgande, att så kallade risbag eller brottgård af sammnnhopade rishögar eller nedfällde oqvistade trän, som på några orter i Riket såsom stängsel brukas, icke må för Inhild anses,” ett stadgande, som blifvit ordagrannt återgifvet från Kongl.
Skulle nu en annan mening inrita sig, oell man verkligen befara att löneqvarlalerne för embetsoch tjenstemän eller andra statsutgifter icke kunde i rattan tid utgå; så skulle det utan tvifvel verka ganska ofördelaktigt på Statens credit och anseende. Redan nu har det någon gång handt att vissa utbetalningar blifvit fördröjda, just för det ali Stats-cont. ej skulle behöfva taga alltför myckel framför sig i Riksg.cont., på sätt Stats-contorets officiella handlingar kunna vitsorda. Hvad skulle då icke hända om öfverskotten saknades? Man säger förmodligen, att förlägenhet för Stats-cont. aldrig kan uppkomma, om det har tillfälle att i Riksg.cont. utbekomma huru mycket det behöfver. Om då Riksg.cont., såsom jag förut har sagt, alltid skall hålla Stats.-cont. tillhanda hvad det behöfver för att kunna enligt stater och föreskrifter bestrida utgifterna, så är det ju vida enklare att låta Statscont. från början behålla sina penningar? StatsUtsk. säger väl, att förslagsanslag, hvilka enligt Stats-contorets räkenskaper öfverskjuta dessa anslags i riksstaten beräknade belopp, skola utbetalas då Stats-cont. kan bevisa med räkning alt så förhåller sig, men Stats-cont. kan icke ögonblickligen visa sådant, emedan statsanslagen åtgå så väl i landsorterna som i hufvudstaden. Det är först sedan räkenskaperna från landsorterna inkommit och blifvit sammandragne, som det är möjligt alt få en sådan öfversigt öfver det helas tillstånd. Följaktligen kan det icke ske så snart. Man begär således det, som sig icke göra låter. Jag kan på dessa skäl icke annat än vördsamt tillstyrka, alt R. o. Ad. icke måtte antaga StatsUtsk:s förslag i de hänseenden, der Ulsk. velat göra en rubbning i närvar, förhållanden. Men som det finnes vissa undantag, der Utsk. velat bibehålla drätselverkets närvar, skick; så kan jag icke tillstyrka, att betänk, må i sin helhet afslås, utan alt det måtte återremitteras. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Revisionssekreterare-arfvodenas bestämmande till ett lika belopp af 4,000 Riksdaler Riksmynt; 4:o af Herr Skogman, Carl Johan Alfred, angående riksdagskostnadernes bestridande direkte af Riksgälds-kontoret; samt ö:o af densamme, angående ersättning för Herr Landtmarskaikens och Herrar Talmäns riksdagskostnader. Prot.-TJtdrag den 8 November 1862. 15 Från Ilågv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 1 dennes bordlagda nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående gjord underdånig ansökning om öfverlåtande tili staden Christianstad af en Kronan tillhörig tomtplats derstädes. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts den 1 dennes bordlagda nådiga Proposition till Rikets Ständer om tillägg uti 15 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna beväringen. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till ISevillnings-Utskottet Kongl. Maj:ls den 1 dennes bordlagda nådiga Proposition till Rikets Ständer angående fortfarande kurhusafgift. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet en af Doktor Thyselius i Ståndet väckt motion, angående utarbetande af en Ecklesiastikboställs-ordning. S. D. Efter förnyad föredragning remitterades till Lag-Utskottet Kyrkoherden Wennerslröms den 1 dennes väckta motion, att den Presterskapet åliggande pröfning af vilkoren för lysning och vigsel hädanefter må uteslutande tillhöra civil domaremyndighet, jemte de med anledning deraf denna dag afgifna yttranden. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet en af Doktor Sandberg denna dag väckt motion om den stadgade folkskole—afgiftens erläggande äfven af sådane personer, hvilka enligt författningarne äro befriade från mantals-penningars utgörande. S. D.
Af prosten Gellerstedt: Att 1845 års förordning må bibehållas med de af herr prosten Nibelius föreslagna förändringar. Bevillnings-, Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande, IS:o 2. Af doktor Sandberg: Att 1845 års författuing må bibehållas, dock med förhöjning af skatten till 100 eller åtminstone 50 proc., och att denna förhöjning må komma fattigvården till godo. Af prosten Säve: Alt 1845 års författning må i det hela fortfara, men bränningstiden inskränkas med Vi månad årligen, så att hela den olyckliga industrigrenen må efter tolf år upphöra. Af prosten Setterblad: Att förslaget' må omarbetas, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga proposition. Af prosten Lindberg: Att 1845 års författning må bibehållas med de af prosten Nibelius föreslagna förändringar: Af prosten Arrhenius: Att grunderne i Kongl. Maj:ts proposition må bibehållas; men att den föreslagna afgiften i allmänhet nedsättes i enlighet med nedanstående tariff å pannerymd-afgiften: - PatineFör 1 månads För 2 För 3 För 4 För S Utlåtande, N:o 2. Af Prosten Sidner: Att den gamla författningen må, med få undantag, fortfarande gälla på sätt Prosten Nibelius föreslagit. Af Prosten Forssell: Att den hittills gällande författning må fortfarande bibehållas med den förändring i skatten, Prosten Nibelius föreslagit. Af Prosten Odelberg: Att 1843 års författning må bibehållas med de af herr Prosten Nibelius föreslagna förändringar ' af Doktor Broman: Att 1843 års författning må bibehållas, endast med de förändringar i beskattningen, hvilka, efter noggrannare beräkningar af redskapens produktions-förmåga, kunna anses billiga, och med införande af de kontroller, hvilka den alltjemt stigande uppfinningsförmågan, i afseende på redskapens konstruktion till gifna föreskrifters eluderande, blifva nödvändig;), samt att Kongl. Maj:ts höga rätt, att alldeles eller partielt inställa brännvinsbränningen, då missväxt eller dyr tid inträffa, måtte i författningen bestämdt och uttryckligen intagas. Af Lektor Wallman:
Han icke samtycker till deras Åstundan. Will Konungen hos Riksens Ständer söreslä nägon ändring i Grundlagarne, höre Han StatsRädet och öswerlemne sedan" sin Proposition, jemte Stats-Rädcts tankar deröfwer, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfwerlägga, uppdrage Constitntions-Utskottet, att sitt utlätande derom till Riksens Ständer afgifwa. Tillstyrker Utskottet hwad Konungen föreslagit, hwile srägan till nästa Riksdag, dä Riksens Ständer skola sitt Beslut derom fatta. Afstyrkcr Utskottet Konungens Proposition, dä mä Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition assia eller ock afgöra, att de wilja öfwer densamma ä nästföljande Riksdag besluta; Gällande i detta fall tre Stånds mening, och, om twä Stand stanna emot twä, deras som Beflutet uppskjutit. Men icke mä under någon förewändning Riksens Ständer förr än ä nästa Riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka dä alla Niks-Ständen till Konungens Förslag, begäre de dag, att pä Rikssalen fa Riksens Ständers bifall dertill asgifwa. Antaga icke Niks-Ständen samfält Konungens Proposition, ware den afsiagcn, och aflcmne Riksens Ständer sitt afflag med skälen dertill skrifteligen till Konungen genom deras Talemän. Bila ga till Mem. Hwad till ändring och förbättring af Grundlagarne, uti nu föreskriswen ordning, Riksens Ständer enhälligt beslutit och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksens Ständer enhälligt antagit, äge kraft af Grundlag. 8 83. Ej ma någon för framtiden gällande Förklaring af Grundlagarne stadgas, utan pä det sätt, som enligt föregäende twänne ^ 8 ändringar i dem iakttagas bör. Ester deras ordalydelse skola de i hwarje särskildt sall tillämpas. 8 84.
Jag vill blott sluteligen tillägga, att jag ansett hufvudföremålet både för Lag-Comitéens och den till öfriga Civila Embetsverkens organisation föreslagna Comitéens arbeten böra blifva, att likasom Regeringsformen skiljer imellan Civiloch Criminal-Lag samt Oeconomiska författningar, och alla Oeconomiska föreskrifter af Lag-Comitéen skola skiljas ifrån den Allmänna Lagen, bör likaledes en sådan gräns uppgöras imellan Domstolarnas och de för Landets Civila Administration och all: Den cS Juni. J 19a allmänna hushållning nödiga Embetens och Verks befattning. Enkelhet, ordning och drift kunna då inforas och vidmagthåilas uti aila förvaltningens och Eagsk i pn ingens grenar,. Af Protocollet rätteligen extraheradt, betygar A. J. Wuhhijarna. Tillägg. Vördsamt Memorial! -Tili Riksens Höglo!!. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskott har VälluiT.
Anskaffande af tomt och casern för Svea Artilleri-Regemente 345,000: För ett större ridhus i Landskrona 50,767: 42. — „ en casern i Malmö 71,000: d:o i Helsingborg 30,000: 496,767:42. - 4:o Uti Motionerj öfverlemnade till Siats-Utskottet, ifrågasatta Anslag: a') till Canaler: Zetterbergs, lill en canal vid Ålkistan . 11,333: ig.— Transport 11,333:16.— 3,299,595:36. 4. 14 Stats-Utskottets Memorial, N.o 61. And. Jonssons, till en canal emellan Almänningen och Snyten 50,000: Herr Bergstens, till en båtled emellan Hjelmaren och Järle Bruk 300,000: Prosten Arborelli, till en d:o emellan Ammungen och Mellängen 50,000: Herr Ekholms, för Strömsholms Canals utgrening till Westerås, till undersök ningskostnader 5,000: Herr Bergstens, om undersökningskost O ' O nader för vattencommunicationer inom Nerikes Bergslag 5,000: 421,333:10. - b) till Hamnbyggnader &c. Hr Foenanders, för Carlshamns hamnbyggnad 45,600: Hr P. Bergs, för muddring af Uddevalla hamn 5,000: Hr Åkessons, för utvidgande af Ystads hamn 25,000: (jemte afskrifning af det Staden beviljade lån: 12,800 R:dr) Hr Nord valls, till hamn-anläggning vid Wadstena 30,000: D:o, till Linköpings hamn årligen 1,080 R:dr eller för 3 år 3,240: Hr Lundgrens, för Söl vitsborgs hamn (anslag 4,000 R:dr och lån 6,000 R:dr) . 10,000:
Post-kommunikationerna med utlandet hafva varit underhållna dels på vanligt sått med Finland och Ryssland öfver Haparanda och Grisslehamn, hvilken sistnämnda kommunikation dock någon tid varit afbruten under krigs-oroligheterna i Östersjön, samt öfver Helsingborg med Helsingör, dels, under elen tid ångbåtsfarten varit i gång, emellan Stockholm, Kalmar och Stettin med Kongl. Svenska postångfartyget Nordstjernan och Kongl. Preussiska postångfartyget Nagler; emellan Ystad och Stralsund med Kongl. Svenska postångfartyget Svenska Lejonet och Kongl. Preussiska Königinn Elisabeth, efter upphörande af hvilkas turer Svenska postjakten Postiljonen underhållit denna kommunikation; samt dels, till följd af afslutade kontrakt, med Sirivata ångfartygs-bolag, emellan Stockholm, Kalmar, Ystad och Lubeck med ångartygen Bore, Gauthiod, Carl Johan och Lennart Torstenson; emellan Götheborg och England med 2:ne, Engelskt bolag tillhöriga, ångfartyg; emellan Götheborg och Hamburg med ångfartygen Hamhurger Paket och Gustaf II Adolf; emellan Götheborg samt åtskiliga andra städer vid vestra kusten, Köpenhamn och Lubeck med ångfartyget Halland, samt emellan Skånska städerna och Danmark med flere fartyg. I sammanhang härmed torde böra nämnas, att i stället för det äldre och numera icke lämpliga postångfartyget Svenska Lejonet, ett vid Motala mekaniska verkstad nybygdt postångfartyg om 80 hästars kraft under innevarande års sommar börjat reguliera turer emellan Ystad och Stralsund. 8:o Till korrespondenters beqvämlighet och underlättande af utrikes brefvexlingen i vissa delar har dels medgifvits rättighet till partiel frankering med frimärken af bref från Danmark till Sverige, och dels under den 11 September 1854 blifvit afslutad en den 3 November samma år af Kongl. Majit gillad och antagen postkonvention emellan Sverige och Norrige, å ena, samt Frankrike, å andra sidan, om direkt utvexling af korrespondens att gälla från 1855 års början; hvarjemte genom Kongl, brefvet den 30 Mai 1855 en ny och ändamålsenligare organisation af Svenska postkontoret i Hamburg blifvit fastställd.
Jag öpskar då vid 13 §:n anmärka, att den omnämner, att innehafvare af brännvinsredskap skall sjelf vidkännas kostnaden för redskapens försegling, om endast första halfva bränningsterminen begagnas; men jag skulle tro, att det äfven bör vara hans ålign gande, om den sednare terminen användes, hvilket kanske varit Utskms mening, ehuru man, såsom mig synes, af ordglydelsen nödgas draga en motsatt tanka. Deremot ber jag att få fasta uppmärksamheten derpå, att det vore nödigt stadga, att, då redskapens försegling brytes, det skall ske i perr soners närvaro, hvilket blir så mycket angelägnare för framtiden, om beskattningen blir förhöjd och tillverkningstiden inskränkt, hvarigenom frestelsen till öfverträdelse blip dfslQ större. Det är lagstiftares skyldighet, icke endast att straffa brott, utan äfven att förekomma dem. Om brytningen ej kan ske i kronobefjents närvaro, borde den åtminstone ske i närvaro af nämndemän eller af 2 ledamöter utaf kyrkorådet. Min öfvertygelse är, att om Utsk.'ns förslag antages, skall moraliteten, långt ifrån att främjas, lida skada. Villman främja den, får man ej fästa sig endast vid brännvinsbeskattningen; och jag anser mig då skyldig erinra om vår skjutsinrättnings skadlighet och alt gästgjfyaregårdarna skulle kunna benämnas för fylleriets och sedeslöshetens plantskolor. Jag tror, att mål, ronde förbrytelser mot jönnkrögeri och fylleri, borde återföras till landshöfdinge-embetena, och att en förändring i delta afseende vore af stor nytta. Vidare hemställer jag, om icke i de landsorter, der man säljer säd, potates och äfven stundom brännvin medelst ane - Dcii " Juli f. ra. tion på credit, man val icke skutte förbjuda något sådant, tv det lärer icke kunna ske, men åtminstone genom besknttning, såsom för brännvinsminutering, söka hindra detsamma.
Nej, jag hörs inte... och så skulle jag förderfva min tenor! HULTING. Om kronobefallningsman LÄNSMAN. Hvad? HULTING. Det Hå jo, det kan nog siktern! Kan hinte Bergen ropa då? vill, kan ju undertecknad åta' sig att vara utropare för en gång. den tjensten? Skulle Hulting vilja göra oss kunde ju vara lustigt te' försöka sa' han, som fick se galgen. ÖSTERMAN (betänksamt). Men bara 'an hä' kropp te' få dom hå köpa någet, för si, det hä' Lindgren rakt hodräglig hi 'an! HULTING. Köpa? Husch ja, di ska' köpa rubb och stubb, det ansvarar jag för! Mål i mun har jag, jag har inte för ro skull skrikit "A-i gevär" i tretti år heller! "Nå, då är ju den saken derangerad! (till flickan.) Lägg i väg hem då, och säg far din att han får rara hemma i dag ... se här har du en slant! Men kommer han inte thorsdan efter midsommar till auktionen på Blidö, så ska' fan ta' honom! Glöm inte det! (glad öfver slanten). Nä-ej vars! (hon sätter af ut genom grinden och till venster i fullt språng.) FLICKAN får två och femti för besväret och fri förtäring för dagen, förstås, här hos Österman. det bra, så kan vi möjligen göra opp något för framtiden,... för den der Lindgren får jag väl snart sätta på indragningsstat! det värsta är med paraden... annars ger jag Stockholm tusan! Österman! Tiden är inne ser jag! LÄNSMAN (ser på klockan). Tack för HULTING. Ja, HULTING. LÄNSMAN. Går LÄNSMAN. Hulting Skönt, sa Gustafva. trakteringen, VICTOR (som uppe vid grinden sett utåt). Ja-a, det kommer folk der nere från sjön, halt hvad det 'inner! ÖSTERMAN (hastigt). HANNA. LÄNSMAN. Ja,