Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vi fortfarande bibehålla och utveckla vårt yttre sjöförsvar, så tvingas fienden att göra vida större ansträngningar att anfalla oss, än om vi lemnade honom vägen öfver hafvet alldeles öppen och hinderfri. Jag tror äfven, att det skulle Väcka hvarje annan nations förvåning, om den sage, att Sverige, eller rättare sagdt den Skandinaviska halfön, ehuru på trenne sidor omgifvet af haf, likväl ville uphöra att vara en sjömakt. Jag kan ej neka, att jag finner det vara för nationalkänslan i högsta grad nedslående och sårande, att vi skulle lemna herraväldet öfver Östersjön och Kattegat, haf, öfver hvilka vi fordom varit herrskare, åt hvilken Stat som helst, blott den förskaffade sig C å 8 större krigsfartyg och således med en jemförelsevis ganska ringa styrka kunde blockera våra hamnar, hindra vår handel, hvarpå vårt välstånd i så hög grad beror. Man har visserligen under en längre följd af år sökt att inprägla hos nationen den åsigt, att Sverige borde helt och hållet kasta tanken på att vara en sjömakt öfver bord, men man har dock lyckligtvis icke förmått att i nationens sinne utplåna denna tanke. Man har i dag ånyo framdragit en sak, som många gånger förut blifvit framhållen, så snart det är fråga om att klandra Regeringen, nemi. den s. k. Skeppshandeln. För att söka visa rätta halten af detta så ofta idisslade klander, anhåller jag att få upläsa hvad en utmärkt utländsk författare derom yttrat. Efter att hafva redogjort för frågans upkomst och hela utveckling, säger han: »Svenska Regeringen som ehuru den derigenom ådrog sig penninge-upoffring, återkallade försäljningen och handlade dermed värdigt och rättsenligt.» (Causes Célébres du droit maritime des nations par du Cussy.) Så bedömes denna sak af en utländning, hvilken, så vidt jag vet, ej haft några skäl att i sitt omdöme spara Sverige.
Den 8 Juli Från Högloft, lliddevskåpet oell Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Pagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 29 sisth Juni och 1 dennes på bordet lagde Utlåtanden N:o J, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af De cimal-sysfem för mått och vigt, samt dels frenne sätskilda hos Vällofl. Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet angående mått och vigt väckte motioner. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Konstitulions-Utskottets Memorial Nto 6, angående verkställd granskning af de i Stats rådet förda Protokoll, fann Ståndet detta Memorial icke föranleda annan åtgärd än alt läggas lill handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 10i anledning af Riks-ståndens olika belut i fråga om utvidgning af de Mosaiske trosbekännarnes rättigheter, antog Preste-Ståndet Utskottets till Ståndet gjorda inbjudning att instämma uti Ridderskapet och Adelns i frågan fattade beslut, till följd hvaraf den föreslagna voterings-propositionen ansågs hafva förfallit. S. D.
59 sedlar till antagande af deri, som de flesta rösterna erhållit, eller, om han icke antages, af den, som näst honom utaf de fleste valmännen blifvit kallad, o. s. v. Inträffar den händelse, att två eller flere personer, öfver hvilka röstas bör, undfått lika röstetal, skall först votering företagas om den ordning, hvaruti de böra till omröstning framställas. Skulle, sedan alla oinröstningarne sålunda försiggått, likväl ingen hafva erhållit ofvan föreskrifna pluralitet, bör ny omröstning anställas Öfver alla dem, som vid den första blifvit satte i fråga, och skall den, som då erhåller de flesta rösterna, anses behörigen vald. Enär någon, af de i denna ordning under omröstning ställde, blifvit af valmännens pluralitet antagen, upphör valförrättningen, och varder lian af Riksförsamlingen förordnad. Den, åt hvilken detta embete blifvit anförtrodt, kan vid följande riksdagar i nu föreskrifven ordning dertill åter väljas. Valmännen böra vid samma tillfälle, då justitie-ombudsman utses, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denne embetsman erfordras, för alt honom efterträda, i läll han, innan nästföljande lagtima riksdag, skulle med döden afgå. I händelse justitie-ombudsmannen vid samma riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, insätter Riksförsamlingen genast den man, som blifvit till hans efterträdare utsedd. Skulle justitie-ombudsmannens utsedde efterträdare, under pågående riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i justitie-ombudsmans-embetet insättas, eller med döden afgå, ulväljes, på ofvan stadgadt sätt, en annan behörig man i hans ställe. § 70.
I många afseenden utgör hon visserligen ett undantag, men icke i det afseende, der jag (rån henne hemtade bevis: obestridligen sakna äfven denna skolas lärare samtligen den af Utsk:t såsom oundgänglig ansedda omfattande språkkunskap. Hvad vidkommer talarens anmärkning om tyskans slägtskap med svenskan, så ber jag få begagna mig häraf till bevis för min åsigt, att hon ej bör för tidigt lemnäs herravälde öfver gossens öra. Hr Huss har anklagat mig för öfverdrift i mitt förmenta påstående, alt folkskolan ej vore någon verklighet. Så ha ej mina ord fallit. Folkskolestadgan är ännu icke någon verklighet, har jag sagt, och detta har hitintills ej blifvit af någon bestridt. Härmed sammanhänger nära talarens klander för de förändringar, jag skulle vilja i folkskolan införa: jag vill inga andra förändringar, än de, som en hvar måste vilja, nemligen: att det, som är gällande lag, må bringas till verkställighetI Hr von Koch hembär jag min vördnadsfull tacksägelse för det understöd, han lemnat mig. Det är af vigt för den, som är ung och derför känner sig svag, att stödjas af den äldres mognare erfarenhet. Frih. Sprengtporten har på ett sätt, för hvilket jag betygar honom min erkänsla, framhållit hemmets värde: äfven jag anser det såsom en hufvudsaklig fördel, att gossen genom den föreslagna förändringen skuile beredas tillfälle att ett år längre inandas hemmets helsosamma luft. Ehuru jag erfarit, det en återremiss ej skulle föra till något praktiskt resultat för tillfället, fortfar jag doek i mitt y rkande på en sådan, såsom ett uttryck af Adelns ogillande öfver det resultat, hvartill Utsk:t i denna fråga kommit, och ett uttalande af dess åsigt, att önskligt varit, det en fullständigare utredning inom Utsk:t kommit detta vigtiga ärende tili del.
Ständer äge dock endast magt, att i dcsta ämnen bestnta föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas. Witt Konungen något Occonomiskt Mas, gemensamt med Riksens Ständer, afgöra, för» sares dermed pä sätt, som för Lagsragor är stadgadt. §. Z5- Hemliga Utskottet, som utgöres af Tolf Ledamöter, äga alt med Konungen öfwerlägga om de ärenden, hwilka icke till andra Utskotts befattning höra, vä) dem Han pröswar böra hemliga hällas; dock hasme delta Utskott cj magt att fatta något beslut, rikan endast att till Konungen afgifwa yttranden öfwer de mål, Konungen detsamma meddelar. Secreterare och annan betjening i dctca Utskott, förordnaaf Konungen. Utom förenämnde i Regerings Formrns sz tz. om - Ten 21 December. dw,förn aldie sch söressnsne Urflkott, äge Riksens Skätt» der att wälja och förordna etc ExpeditionsUtskott be» stående as Tols Ledamöter, för aic upsäna ej »undre de expeditioner, som under Riksdagen af Sländön gemensamt »närdas, än äfwen Riksdags.-Bestutel, och au, salunda författade handlingar lill Riksens Ständers justering öswcriämna; och ägo HosCanhleren, eiler den hans Embete företräder, rättighet att i Utskottet öswerwara RckSdags-BeflmetS justering, i de delar deras, som röra Konungens yttranden. Ställ» den kunna äfwen, der dem nyttigt synes, nedsätta hwarr för sig ett Utskott, till »plågande as deras enskildt» de sivär och angelägenheter. Skulle Riksens Ständer finna flere Utskott wara as nöden, mä de af Ständerne obehindradt tilsiättaö. Sädane Utskott Ma dock ej befatta sia med andra ärenden, än dem, hwilka en» ligt RegeringsFormen, pä Riksens Ständers åtgärd ankomma.
Genom denna förmenta pröfnings-rätt å Riksens Ständers sida, i alia på 107 §. till. April. lämpliga fall, skulle flere Stadgande^ i Grund. Jagarne til! deras nu bindande kraft upphäfvas och deribland de sorn icke utan vederbörandes tillstånd tillåta offentliggörandet af Stats-Rådets Protocoller. Med glädje har jag hört att hår endast varit fråga om principe, ej om person. Personen behöfver ej mitt försvar, ej eller af mig något enskilt beröm. I g år har jag delat hans mödor, och sett hans varma och upprigtig^ nit för Fäderneslandet. Det är icke han, som vill undandraga anmärkningen allmän pröfning. I öfverensstämmelse med min enskifta öfvertygelse, skulle jag med glädje se, att alla anmärkningar en dag offentligen och öppna framställdes i Riks-Stånden, för att då ds påkallade ett svar, till Constitutions-Utskottet öfverlemna®. Det är på sådan grund jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln finner för godt, att genom Protocollsytdrag tillkännagifva Constitutions-Utskottet dess önskan, att Herr Schönströms anmärkning , jemte Hans Excellence Herr Grefve von Engeströms förklaring., må varda till trycket befordrade. Herr von Schulzenheim , David, fden äldre) Sedan det ifrågavarande Anmärknings-målet, redan blifvit så väl utveckladt, synes allt vidare anförande vara öfverflödigt; men som jag anmält mig att^tala i ämnet, och äfven nu blifvit Hen 2,? April. uppropad, får jag äran förklara , att jag i Grundsatsen till fullo instämmer med Friherrame Adlerberh och Åkerhjelm, samt hvad flere upplyste Herrar sedermera efter samma principe, på ett öfvertygande sätt, anfort.
Staten skall i tidens längd af en enskild mans misslyckade speculation njuta fördelar, hvarvid, i betydelig måttö, medtages den enda tillgång harr för egen och en talrik familles uppehälle påräknat; hafva Riksens Ständer beslutit, att Capitainen Schough från en sådan ersättuings-skyldighet hädanefter bör befrias, och af dess extra-lön någon innehållning för bristande arrende icke iakttagas längre, än till innevarande års slut. Beträffande åter frågan om restitutionen af hvad å Schough’s extra lön redan blifvit för Kronans räkning innehållet, hafva Riksens Ständer ej funnit skäl att en sådan restitution bevilja , äfvensom Riksens Ständer ansett någon eftergift af ersättning för hus-röte-bristen desto mindre kunna ega rum, som i berörde fall Stats-Verket skulle belastas med en opåräknad utgift, hvilken endast arrendatorn bordt vidkännas. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga. Skrifve!ser. 1 53 N:o 6l. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 6 Junii 18 2 3- Preste-Ståndet d.11 Borgare-Ståndet d. 11 •—• — Bonde-Ståndet d. 11 — ■— Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, örn stadgande af lika ansvar får utprångling af falska Sedlar, antingen de äro ställde på Banquen eller Riksgälds-Contoir et. S. A. K. Riksens Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att, ehuru genom Kongl. Kungörelsen den 8 Julii 1818 belöningar för upptäckten af efterapare och förfalskare af Banquens eller Riksgälds-Contoirets Sedlar, eller af dem som utprånglat de efterapade eller förfalskade Sedlarne blifvit faststälde till lika belopp, skiljaktighet likväl i bestraffningen af sjelfva förbrytelserne ännu eger rum. Kongl, Förordningen af den 10 December 1741 §.
Vid ånyo skedd föredragning bifölls Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande .32 4, i anledning af vackt motion om upphörande eller nedsättning, i vissa fall. af nu stadgade transitoafgift, och magasinshyra för transitogods. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial: .33 91, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:ris »2 och 46, angående väckt motion om upphörande af de s. k. prebendepastoraten; M 92, angående verkställd omröstning i anledning af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N ris 56 och 64 rörande väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken; och M 93, angående verkställd omröstning i anledning af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:ris 39 och 75, rörande väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. Frän Vallöf!. Borgarn Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande M 101, i anledning af Kongl. Muj:ts nådiga Proposition, angående kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes tidningar till alla kommuner i riket. Utskottets hemställan under litt. a afslogs; hvarefter momentet b lades till handlingarne. S. D Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande JVs 56. i anledning af väckt motion om ett lagstadgande angående belåning af varor som af egaren blifvit under visst vilkor hos annan man eller allmän inrättning i förvar upplagda. Betänkandet återremitterades. S D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande JV3 57. i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning angående panträtt i lös egendom.
Utsk. som Utskottet, för sin del, icke kan finna hvarken något origtigt eller löjligt deruti, att Rikets Höglöfl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes till de öfriga Norra provincerna utsträcka det stadgande om gärdesgårdars uppförande omkring Nybyggarnes höstackar, som Kongl. Majit redan den i3 Maji 1025 fastställt lill efterlefnad uti LappmarksSocknarne inom Vesterbottens Län ; så anser Utskottet sig så mycket hellre vid sitt tillstyrkande i denna del höra förblifva, som det icke synes ur vägen, att, vid det förhållande af en beständig strid och täflan, som Lapparne och Nybyggarne emellan finnes rådande, anledningarne till ofredande, split, tvedrägt och rättegångar dem emellan, så vidt möjligt är, genom vissa serskilda bestämda föreskrifter och stadganden må förebyggas, Men mera grundade och således påkallande uppmärksamhet har Utskottet funnit änmärknjngarne, att de ifrågavarande gärdesgårdarne dels vore svåra om icke omöjliga att på vissa ställen i Lappmarken uppföra, dels ock ofta icke skulle uppfylla ändamålet, då den i dessa trakter fallande snö oftast samlar sig till lika höjd med sjelfva gärdesgårdarnes, Då likväl något förslag Besv. och Oecoti. Utsk. till lämpligare liägnads-anstalter icke blifvit framställd t och det dessutom synes böra bero på vederbörande Autoriteter, att, efter olika locaj-förhållanden deromjförordna, tror Utskottet sig endast böra tillstyrka det tillägg till sitt förra förslag, att, der gärdesgårdar icke anses uppfylla ändamålet eller icke kunna utan svårighet uppföras, andra lämpliga hägnader må, lill stackhöets förvarande emot åverkan af Renarne, uppsättas, efter de föreskrifter och förordnanden, som af vederbörande Kongl. Majrts Befallningshafvande kunna i detta afseende varda meddelade.
Revisorerna anse åtal i anledning deraf böra ofördröjligen anställas; f) att öfver sådana frågor, derom Fullmäktige ansett sig bora med Revisorerna rådgöra, sina åsigter och yttranden Fullmäktige meddela; g) att pröfva och afgöra besvär, som af Kontorets embetsoch tjenstemän eller andra personer blifvit hos Revisorerna i föreskrifven ordning, anförda öfver Fullmäktiges åtgärder och beslut i klaganderne rörande mål; dock kan, i följd af Revisorernas angående befordringsfrågor meddelade yttranden, skedd befordran icke återgå; och h) att, der anledning dertill skulle förefinnas, äfven utan anförda klagomål, göra erinringar emot Fullmäktiges beslut, i frågor om tjensters tillsättande samt löners eller pensioners beviljande. § 3- För öfrigt böra Revisorerna, under utförandet af revisions-förrättningen noggrannt. iakttaga, ej mindre hvad Riksdags-ordningen, i afseende på dem, innehåller, än hvad den för Fullmäktige utfärdade Ansvarighets-lag, uti der förutsatta fall, stadgar. § *• Med undantag af här nedan omförmälda arfvoden och resekostnads-ersättningar, må Revisorerna icke ingå i någon slags disposition af Riksgälds-kontorets medel, under hvilken titel, eller till hvad behof det vara må; ej eller ega Revisorerna att på annat sätt, än i 2 § stadgadt är, befatta sig med befordringar eller löneoch pensions-frågor. 16 Stats-Utskottets Utlåtande, M 15. § 5.
Medeltjenstetiden vid indelda infanteriet är i medeltal af 40 år 22,6 år, men då önskligt är, att soldatens skyldighet i vissa fall att tjena till fyllda 55 år och derutöfver något nedsättes, bör medeltjenstetiden icke beräknas högre än 20 år. Årliga afgången blir då 5 för hundra af styrkan, och för att underhålla det beräknade antalet korpraler och korpralsämnen för krigsfoten eller 112 man på stambataljon, borde korpralskolorna årligen lemna 6 till 7 man på bataljon, förutsatt att alla som genomgått skolan vore i andra afseenden till befäl tjenlige. Korpralskolorna genomgås nu endast af något mer än 5 man om året å bataljon. Undervisningsanstalter böra äfven finnas för underofficerare. De få nu endast aflägga en reglementarisk tjenstgöringsexamen, men i öfrigt småningom söka förvärfva sig en för vanliga fall nödtorftig tjenstevana under de korta vapenöfningarna, hvarunder de således länge måste vara lärjungar, i stället för lärare, och för deras användbarhet i mera magtpåliggande beläl är intet gjordt. En och annan korpral aflägger underofficersexamen, då han under en kommendering finner tillräcklig ledighet från tjenstgöringen för att lära sig reglementet, ty lifvet på roten egnar sig icke för honom till sådan läsning, och volontären får såsom redan blifvit anmärkt på egen hand göra sina studier, hvilket ock kunnat ske, då dessa varit inskränkta till reglementsläsning, men icke kan begäras om något derutöfver skall fordras. För att motsvara det behof af underbefäl, som öfvergång till krigsfot erfordrar och gifva detta befäl en större användbarhet, behöfves vid indelda infanteriet mera omfattande underbefälsskolor, i hvilka minst 8 soldater, 4 korpraler och 2 underofficerare af hvarje stambataljon för år räknadt böra deltaga.
Författningar icke saknas för bestämmandet hvarken af de tillfällen, då dessa inkomster böra ega rum, eller af det belopp, hvartill de i hvarje serskildt fall böra uppgå; men då alla dessa Författningar, och synnerligast den allmännaste och liufvudsakligaste af år 1681, åro beräknade på ett penningevårde, mångdubbelt högre, ån det nu 70 Exp. Utsi. Förslag till lind. Slrifv. 27:o 329. gällande, och följden häraf varit den, att dessa Författningar, såsom oanvändbara för närvarande tider, ingenstädes blifvit efterlefde, hvartill åfvea bidragit icke blott de förändrade varuprisen, utan äfvert den omständighet, att Presterskapets förhållande till menigheten, äfven i afseende ^>å allöningssåltet, ursprungligen icke år rent juridiskt, utan tvärtom beråknadt på ett Ömsesidigt ytbyte af fri välvilja och otaxerad gästfrihet, hvarigenom den afgift, sorn vid ifrågavarande tillfällen utgått, snarare blifvit ansedd såsom en frivillig gåfva efter råd oell lågenhet, ån som en i Lag bestämd och för alla lika beskattning; då emedlertid ett sådant förhållande nu mera icke öfverallt lår kunna påräknas; då, å ena sidan, menigheten ej bör ytsåttas för möjligtvis öfverdrifna anspråk, och, å den andra, Presterskapef ej eller, i hvad sorn år laglig eller håfdvynnen rått, bero af godtycket; samt då slutligen bestämdhet och reda i detta, sorn alla andra fall, kunna förekomma många tvister och sålunda åro gagnelig.-* så vål för löngifvare som löntagare; så hafva R. St. funnit sig härmed böra till E. K.
Utom någre smärre Obligationer, som icke wörö för» fallne, Nlbykte emot e» större a lika furinna; förmena Fullmäktige, der den anmärkte stridigheten, som således endast skulle röra Ob!igationc> ne tillhörigs Hennes Kongl. Maj:! Enke - Drottningen och de Publique Casiorne, endast innefatta ett sädant undanlag ifrån Författningen, hwilket hwad de förra angeck kan hända f?ul!c fyntS nog smärt akt wägla, dä sä wäl Hennes Kongl. Maj-k Enkc-Drortningen som Hans Kongl, Majit önstat att sä deras i Contoirer deponerade Capilalcr wiv förfallotiderne omsatte eller prolongerade, och i afseende pä de senare eller Public,ve Werks och Catzore, sä mycket härdare att assia, som, dä underhjelpande af sidane inräluiingar, hwilka äro till förmän för del Almänna, tycktes wara en god garnis, Conkoirct af denna orsak ansäg sig i wist matto skyldigt; att dertill bihfstga, För den tanke, att Fullmägtigs wid dcsie ät, gärder icke stwlar warit nog upmärkfamme pa Contoiret» warande och framtida behof, har Högloft, Stats-UifVotkek ytterligare lagdt till grund: l:o att alla Obligationerne med undantag af dem, forn kill Kongl. LazarettS-Direciionen blifwit utfärdade, wörö ställde blokf pä 4 a Z är. Utom det att i Fnllmägrigeö magt icke stätt, stk i allmänhet förcsikrifwa en längre rid för Capiralcrnes förräntande i Contoirck, ffnlle ert sadan! vilkor ashä^lu de fleste att har insticka stna pennin» gar, sistst ffomoiret tilläfrveutyrs kunnat behöswa ^
Det sednast kontraberade statslånet har i dessa dagar upplefva! siri tredje upplaga; ty sedan underhandlingarne derom endast delvis lyckats, försöka vi nu för tredje gången. Vid sådant förhållande måste man vara betänkt, huru man skall kunna berga sig sjelf, d. v. s. huru man skall kunna förse sig med sina behof inom landet så vidt möjligt och derjemte skaffa något öfverskott för att betala hvad man icke sjelf kan producera. Man har vidare talat om anledningarne till jordbrukets betryck. Man må disputera om jordbrukets tillstånd huru mycket som helst, kan man dock ej, äfven om man är frihandlare, förneka att det är bekymmersamt, och man behöfver för att öfvertyga sig derom endast se på den allmänna ställningen, på massan af konkurser, på svårigheten att realisera egendomarne och dertill höra den oro, sorn förspörjes inom alla delar af landet. Man har sagt, att det varit egendomarnes uppdrifna värde, som orsakat detta betryck. Vi hafva dock nyss af en föregående talares yttrande inhemtat, att beloppet af den under de höga egendomsprisen försålda jordens värde endast uppgår till 11 proc. af hela jordvärdet i Sverige, och jag hemställer då, huruvida dessa ofta omtalade höga egendomspriser kunnat förorsaka betrycket, då klagan deröfver äfven förspörjes från innehafvarne af återstående 89 proc., hvilka icke hafva förhandlat sig. Men, säger man emellertid, allt detta skall regleras, så snart egendomarne återgå till sitt naturliga värde, och vi böra derföre ej ängslas öfver det närvarande tillståndet. Jag vet icke om framtiden kommer att blifva lycklig, men jag fruktar med skäl att den skörd, som skall uppvexa ur askan af ett ruineradt land, blifver både sen och föga att fägna sig öfver, och jag kan ej förstå annat, än att statsmagterna äro skyldiga att tillse, att den generation, som lefver och existerar, så vidt ske kan, göres lycklig, och i detta afseende ej inskränka sig till att anvisa på en obestämd framtid. Man ordar ock om de nuvarande fördelaktiga spanmålsprisen och om de goda utsigterna för ki eatursexport till England.