Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur Civilstatens pensions-inrättning erhåller han, lika med Kronofogden, 600 R:dr, samt vid fyllda 65 år och efter 40 års stillasittande vid räkenskapsarbeten endast 1,500 R:dr på indragningsstat, eller 500 R:dr mindre än Kronofogden och 300 R:dr mindre ån l:ste Landtmätaren, hvars lön endast uppgår till 1,800 R:dr, allt detta oaktadt så väl principen att pensionen på indragningsstat skulle motsvara lönernas belopp, som ock det temligen vissa antagandet, att, med det lefnadssätt, hvartill den trägna tjenstgöringen förbinder Häradsskrifvarne, ganska få af dem lära uppnå den ålder, att de kunna falla indragnings-staten till last. •h för t jens t en. Häradsskrifvaren reser utan ersättning 3:ne gånger årligen genom fögderiet, Motioner i Preste-Ståndet 1862. No 56. 107 Kronofogdarnes. allmänna kronouppbörden och en vid taxeringarne. Grästgifveribesigtningsoch andra tjensteresor behöfva sällan göras utan ersättning, enär Kronofogden sjelf utsätter tiden för dem samt under vägen väl kan medhinna andra förrättningar, för hvilka full godtgörelse kommer honom till godo. Skrifmaterialiernas bekostande vid Kronofogde-kontoren, der expeditionen, utom afkortning^- och restlängder samt deras duppletterando utgör hufvudsaken, läror ej särdeles högt kunna uppskattas. Tjenstebiträdet och aflöningen till detta har förut afhandlats. Här ads skrifvar ens.' } nemligen vid mantalsskrifningar, taxeringar och allmänna uppbördens kontrollerande; skattläggningar och andra tillfälliga tjensteresor onämnde. Skrifmaterialierna kunna lättast be| dömas vid betraktande af häradsskrifvarens ofvan antydda göromål. Tjenstebiträdet, det förut nämnda, kan äfven säkrast taxeras då vivre och husrum beräknas i penningar och dertill lågges omkring 300
Af denna beskaffenhet äro det med sina utgreningar 5 mil långa Billingsberget, som uppstiger till 936 fot öfver hafvet; Kinnekulle, hvars högkulle eller klint ligger 941 fot öfver hafvet, och hvars längd vid foten är omkring 11 mil; samt Halleoch Hunneberg, hvilka ligga i länsgi ansen mot Elfsborgs län och hafva gemensamt ungefär samma längd, som Kinnekulle, men äro ofvanpå mera plattade och ej heller stiga till samma höjd. Jemväl i Lugnåsberget, ett mindre berg, beläget emellan Billingen och Kinnekulle, finnas spillror af kalk, skiffer och sandsten, men i mindre regelbunden ordning sammankomne, och detta berg har sin egentliga märkvärdighet af en underliggande lös, nära glirnmerfri granit, som med synnerlig fördel och vidsträckt afsättning begagnas till qvarnstenar. Alla dessa berg hafva mot norr, på vid pass tredjedelen af sin längd, sin högsta höjd. De förgreningar åt söder, hvilka stå i sammanhang med Billingsberget och hvar för sig äga sin synliga trappbildning öfverst, äro flera. De förnämsta bland dem äro följande: Plantaberget, Kungslenaoch Fårdala o eller Hvarfsberget, Gerumsberget samt Gisseberg, Alleberg och Mösseberg, hvaribland det sistnämnda kan anses vara det största. De flesta af dessa berg antagas med sina spetsar uppstiga till omkring 930 fot öfver hafvet, som gör 783 fot öfver Wenern och 633 fot öfver Wettern. Medelhöjden af den så kallade Falan eller det släta landet mellan bergen, som är kändt under namnet Falbygden, skulle enligt denna beräkning alltså utgöra 543 fot öfver Wenern eller 680 fot öfver hafvet. Denna del af Skaraborgs län är således en stor högslätt, som till följd af de underliggande bergens natur, är ytterst fruktbar, men hvarå växtligheten återhålles af starka vindar samt brist på emot dem skyddande skog.
Vid förnyad föredragning biföllos följande LagUtskottets, den 3 Juni på bordet lagda Memorial, af den 17, 18, 20 och 27 Maj, nemligen: j.o Tvenne Memorial, angående 14* momen. tet uti Kongl. FörlagsOrdningen den 24 Februari 1748. 2.'o Om förlängning af tiden, inom hvilken en part bör tillkännagifva det han vill söka att Konungen må pröfva HofRätts Dom och Utslag. 5:0 Om yrkad rättighet att till Collegier, Rätter och andra Embetsverk få med Posten insända Fatalie-handlingar, m. m. 4fo Om rättighet att före den dag, då Fatalietid utlöper, få inlemna de Skrifter och Handlingar, hvarigenom Vad fullföljas. Den S Juwk en1' 189 £:o Om allmängörande af upphäfvandet af 13. §. i 1723 års Resolution på Kongl. Krigsbefälets Besvär, samt 23. §. i 1734 års Resolution på Allmogens Besvär. 4:0 Om yrkad rättighet att föra andras talan för dem som åtfölja Häradshöfdingar på Ting. 7:0 Om stadgande, att personer, hvilka hållas i häkte, antingen för undergående af straff eller under afvaktan af ÖfverRätts Utslag, må, efter det de erhållit Dom vid StadsRätt, genast varda 'från Stadens häkte till närmaste Kronohäkte förflyttade', och der på publik kostnad underhållne och vårdade. Ut supra. S. D. Bifölls till alla delar RiddarhusUtskottets, den 3 dennes på bordet lagda, Memorial, af den 24 Maj, innefattande utlåtande öfver RiddarhusDirectionens RiksdagsBerättelsesamt Riddarhus-ärendenas förvaltning. Ut supra.
Före 1810 var uppå Stat bestådd en summa af 20,000 E:drom året till Accords-förskotters meddelande åt de, med extra Eoner vid Regementerna placerade Officerare , enär de till verkeliga Beställningar med Eoner inom Regementet blefvo befordrade ; men vid Stats-Reglelingen under 1809 ech 1810 årens Riksdag blef denna summa nedsatt till 10,000 R:dr. Vid I812 års Urtima Riksdag blef den åter ökad till ?o,ooo R:dr, emedan de förut anslagna 10,000 R:dr icke ansågos tillräckliga till både godtgörande af de Accords-ersättningar , för dem af Finska Eandtoch Sjö-Artilleriet , sorn borde ined contanta penningar betalas, som ock till renta å de Accords ersättnings Obligationer, så i penningar som spannmål, hvilka efter Rikets Ständers Beslut blifvit utfärdade till reducerade Officerare vid Gardes-Regementema och f. d. Finska Arméen. Detta anslag har val oek under de förflutna åren 1812 och 1813 varit försa beskaffade utgifter tillräckligt; men blifver det 13 31 Den 14 Juli. det icke, till inlösande af de Accords ersättnings Obligationer, som ifrån och med innevarande ar varda till betalning förfallne, och hvartill några medel af Rikets Ständer icke blifvit utsedde eller anslagne.
Namnen på 4 kyrkoherdar, hvilka förklarade sig öfver dessa besvär, hafva gått till efterverlden, de hette: Tollstadius, Emzelius, Hohudahlius och Groth. Deras förklaring innefattade bland annat: ”hurusom de icke förmente sig vara af K. M:s of”vanbemälte resolution betagne att annamma något, enär ”det skjedde anten af egen frivillig benägenhet eller ge"nom lämpelig disposition och öfvertalan.” K. Carl XI förklarade då, d. 28 Juli 169T, att enär han redan bestämt, huru mycket presten skulle få af soldaten och huru mycket soldaten skulle betala, så var det icke ti I la tligt för presten att fråga, om soldaten ville betala något iner, och icke tillåtligt för soldaten att betala mer, än Konungen bifallit. I Carlstad fanns icke någon biskop, utan en superintendent, som helte Erland Broman. Till honom aflat Konungen en skrifvelse i ämnet, som slutar med ett i stränga ordalag gifvet förbud för presterna att understå sig utom dé 12 öre stint annamma något af soldaten, det vare sig af lämpelig disposition och öfvertalan eller hvarjehanda annan pretext. Det är alldeles uppenbart, att Oecon.Utsk. icke känt den af mig sednast upplästa författning, emedan Utsk., med kännedom deraf, omöjligen kunnat såsom tillägg lill dess förra betänk. Nto 67, deri förnyande och förklarande af förra författningarna tillstyrktes, föreslå: ”att den författning, som i anledn. häraf kan blifva ”utfärdad, ej må verka till rubbning i de särskilda öfverenskommelse!* om berörde skyldighet, som i laga ordning ”redan kunna vara ingångna, eller utgöra hinder för såda”na conventioners upprättande framdeles.”
När deitill kommer att 2:ne Stånd bifallit Utskrs förslag, så hemställer jag, om icke det vore ändamålslöst att göra någon förändring i delta hänseende. Jag tror icke all R. o. Ad. har mycket i detta fall att hoppas af PresteSt., genom hvars beslut frågan kunde komma till förstärkt Statsutskott. Jag tillstyrker således bifall till hvad Utsk. föreslagit. Hr Grundelstjerna: Jag är förekommen af Frih. Cederström, uti den anmärkn. han gjort mot StatsUtsk:s förfarande, all låta anslaget till telegrafinrättningen qvarstå på postverkets inkomster. Jag får tillägga, att då K. M. afgaf sin nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, så hade ännu icke den förändring med statsdepartementen inträffat, som sedermera beslöts, men hvars antagande K. M. naturligtvis icke kunde förutse. Hvad åter angår de betydliga öfverskott man anser postverket äga, så får jag erinra, att postverket från och med innevar. år kommer att lemna 5o,ooo r:dr mera än hittills till statsverket; och då frågas med skäl, om öfverskotlen skola blifva så stora, att anvisningar, sådana som den ifrågavar., böra ske på dessa medel. Hr von Hartmansdorff: StatsUtsk:s nu förevar, betänk. Den 20 Mai s e. m. slut i förevar, hänseende ingenting är att hoppas. Der står nemi.: ’’Utsk;s utlåt., i hvad drt angår ej mindre det af K.
A38. XVIII. E. 25g. A. 2(>8. — i\:o 5 angående reglering af anslagen å Riksslatens femte liufv udt itel. VB872, 4*o. VI. A276. XIX, U. A. 290. —- JX;o 5 3. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse 0111 anslag tiil ett af Wettenskapsneli Wilterhets-sainliället i Götheborg jnrättadt Naim historiskt Museum, V, 13. 372, 420. VI A. 641. — N:r> 56. angående väckt fiaga om understöd för utgifväris, det af Tunelds Geographi. V, D. 87?, 4*I. Å. 641, VII. 56. X. U. 230, A, 274. ■*— N:o 67. angående regleringen af utgifterna å Riksstatens sjette liufvudlitel. V. B. 872, 421 • VI. — N:o 58. angående Riksstatens sjunde liufvudlitel, V. B. 372, 421. VI. A. 665. X. U. 297. XI, 19. A-376. XVIII. E. 192. A. 212, .— Nrb 09. i fråga örn utgifternas reglering under Riksstn„ tens åttonde liufvudlitel. V. B. 372, f\x\. A212. wN;o 60. i anledning af Prosten Sylvans motion om anslag af statsuiedlen till en vid Stora Riaby i Skåne inrättad räddningsanstalt för vjlseförda och moraliskt vårdslösade barn, V. B. 372, 4*i, VI. A. 684. N;o 6iangående regleringen af utgifterna under Riksstatens nionde Imf v udt itel. V. 13 37 j, 42*. VI. A. 685. X. U, 297.
Jag ber alt få fästa upmärksamheten vid hvad StatsUtsk. derom uti under sista riksdagen afgifvit utlåt, yttrade: ”1 sammanhang med frågan om tionden torde icke få förbises att uti Skäne erlägges under benämning Halmstädja hvart 7:de år en 34G Den 5 Juli e. m. serskild efter tiondea lämpad afgift, hvilken icke i andra delar af riket utgjordes. Enligt hvad komiterade förmält, (sid. 68) har denna afgift tillkommit redan i Danske Konungen Fredrik den Ilis lid, dock skall för densammas beräknande annan grund icke kunnat igenfinnas, än General-guvernören Gr. R. von Aschebergs d. 24 Oct. 1681 meddelade instruktion; för öfrigt erinras, att berörde afgift icke utgår lika i alla fögderier, hvartill orsaken synes vara, att densamma med progressif tillökning lämpats efter tionde-qvantiteten för hvarje socken, men heräknas i allmänhet lill 4 sk. 6 rst för hvarje t:na råg och korn, samt 2 sk. 3 rst för en tina hafre, hvarjemte, genom K. Brefvet den 5 Juli 1843, uti ett serskildt fall vore förklaradt, att vid halmstädjans sedan längre tid tillbaka följde beräkning finge förblifva”. Derjemte uplystes i samma betänk, alt halmstädjan icke utgör mer än per medium 235 r:dr om året. På grund häraf hade sista riksdagens StatsUtsk. föreslagit alt skatten skulle efterskänkas. Detta har deremot icke denna riksdagens StatsUtsk. ansett böra ske, men har ansett att denna skatt borde bestämmas efter hvad den utgjort under loppet af 21 år och att denna afgift, som tillförene endast hvart 7:de år utgått, hädanefter måtte så fördelas att hvad i medeltal för ett år belöper, mätte årligen tilläggas penninge-räntan. Jag tror mig hafva visat att denna skatt evärdeligen utgått i penningar och betviflar att densamma kan sättas annorlunda än i penningar. Jag anhåller derföre om bifall på denna punkt. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. uti förevande punkt hemstält.
4- och således lemnat i vinst „ 1,349: 27. 8. samt att, om härvid i beräkning tages det, likmätigt ofvanberörde Memorial numera nedsatte lumpvärde, vinsten genom nyssnämnde försäljning visar sig utgöra 2,538 R:dr. 39 sk. 4 r:st., eller öfver hundra procent. I sammanhang härmed må nämnas, att, för åren 1833 och i834, prisen å det papper, som till Banken lemnats från Tumba, betydligen öfverstigit det i allmänhet gångbara, enär medelpriset å Tumba Bruks papper varit, för det bästa R:dr 11: 24*» för det andra 10: 2. och för det tredje 7: 46., men, å det gångbara åter: för det bästa 6: 32. och för det andra 4 >32. För della och följande år hafva, likmätigt» Rikets Ständers ofvan åberopade beslut, pappersprisen blifvit nedsatta i likhet med i allmänhet gångbara. Såsom upplysande i afseende på Tumba Pappers-Bruk, få Revisorerne tillkännagifva, att Brukets Byggnader, 5i till antalet, äro brandlörsäkrade för 251,196 R:dr 28 sk. 4 r. och hafva kostat Banken 5oo,i4°: 12.7., uti hvilken summa dock finnas innebegripne R:dr 5,227: 3. 7. utgörande första köpeskillingen för hemmanet Tumba, R:dr 2,356: 4$- i§.,'för Bolkyrko Församlings Fattighus, R:dr 18,725: —: —: för Fittja Bros ny - b}'ggande, samt dessutom hvad som åtgått till nämnde Församlings Capellans-boställe; att från och med år 1789 till och med 1834 Banken till Tumba Bruk förskjutit i Contant - R:dr 1,274,118: 04. 4. samt att
I förra fallet tyckes väl, som om någon besparing i utgifter borde upkomma, enär på sin höjd endast arfvoden till de militära ledamöterne, hvilka oundgängligen måste tillkallas, behöfde utgå, utöfver de civila ledamöternes redan förut innehafvande löner; men deremot skulle en sådan fördelning af målen bland HofRrns samtlige ledamöter icke kunna, enl. mitt förmenande, vara annat än till stor skada för lagskipningen, då man nemi. tager i betraktande den mängd af särskilda författningar, utom sjelfva KrigsArtiklarne, hvilka vid KrigsDomstolar måste komma i fråga att tillämpas, såsom alla utkomna bref och cirkulärer, hvilka ändra eller förklara KrigsArtiklarne, TjenstgöringsReglementets 4 delar, 2:ne ganska digra Reglementen för flottan, Lotsförfattningar samt hvarjehanda Instrukt:r, finner man lätt huru 92 Den i April (. m. orimligt det vore att begära, det HofR:nes alla ledamöter, redan förut öfverhopade med alltför många ansträngande göromål, skulle hafva tid alt om allt detta taga behöflig kännedom och med andan af krigslagarne göra sig rätt hemmastadde. Jag kan icke begripa annat än, alt, i följd häraf, vid tillämpningen af de ifrågavar:de talrika författningarne, vida mindre sakkännedom, enhet och bestämdhet skulle komma att i allmänhet göra sig gällande, än om målen utarbetades och föredrogos af en eller flera personer de der specielt egnat sig åt studium af krigslagfarenheten och den militära lagskipningen. Icke torde samma officerare, för hvarje gång bebofvet påkallade, kunna kommenderas till i fråga v.-de ansvarsfulla befattning. Huru ofta skulle det icke kunna inträffa, att de militära ledamöter, hvilka deltagit i första behandlingen af ett vidlyftigt mål, hvars afgörande kunde erfordra längre tid, icke vid detsammas åter-företagande funnos att tillgå, utan andra i deras ställe måste tillkallas; och sådant kunde mer än en gång under samma måls handläggning blifva händelsen? Ombyte af ledamöter skulle sålunda för lagskipningen kunna blifva högst skadligt.
Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Å/d. 2 Band. 19 Raft. 2 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 101. ständigt ordnande af en officiel tidning på ofvan antydda sätt, likväl, i ändamål alt genom öfverenskommelse med utgifvaren af Postoch Inrikes Tidningar tillsvidare, så vidt ske kunde, bereda de fördelar, som med en officiel tidning skulle afses, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer ville för år 1867 till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett extra anslag af 38,000 R:dr och medgifva att Postoch Inrikes Tidningar, med fortfarande portofri het, måtte från stämpelafgift befrias; allt med vilkor att ett exemplar af nämnda tidning för hvarje kommun i riket tillhandahölles ordföranden i kommunalstämman å det postkontor han uppgåfve, utan annan afgift än vanligt postförvaltarearfvode; samt att tidningen, utan förhöjning af prenumerationspriset för allmänheten utkomme med en tillökning af det nuvarande formatet, motsvarande minst en spalt. Uti det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll öfver justitieärenden den 13 Februari innevarande år är, beträffande Postoch Inrikes Tidningar, meddeladt, hurusom genom ett Kongl. Bref den 22 December 1791 blifvit lillkännagilvet, alt Kongl. Maj:t behagat tillägga Svenska Akademien rättigheten att utgifva nämnda tidningar, hvarjemte förklarats, att som kungörelser eller de så kallade notifikationer icke ansåges medföra laglig verkan, så framt de ej intoges uti dessa tidningar, men akademien icke kunde förbindas att med sin bekostnad derom besörja, så borde vederbörande, hvilka icke redan genom någon särskild Kongl. Resolution derifråu vore frikallade, enär kungörelserna insändes, tillika derföre erlägga betalning enligt den taxa akademien allmänheten i tidningarne meddelade. Sedan Svenska Akademien erhållit Kongl.
Man har äfven sagt alt ändamålet vore, att få denna institution sådan, att man hade något motstycke till hvad som i andra länder finnes, såsom t. ex. Conseil d’Élat i Frankrike. Jag vet nog att i Sverige eger den olyckliga svagheten rum att så mycket som möjligt vilja efterapa andra länders exempel, och erfarenheten har beklagligen visat, att detta begär icke så sällan ledt till ganska olyckliga följder. Att efterapa Frankrike kan visserligen vara ganska godt, men att göra det på bekostnad af den makt Konungen eger i sina händer, tror jag icke af någon som älskar Konungamakten skola bifallas. Man säger att Depart:s-Cheferne genom det framställda förslaget blifvit ställde på den ståndpunkt, der de böra stå, men jag har redan anmärkt att så alldeles icke är förhållandet. Vilja de inhemta uplysningar, så hafva de dertill ett tillfälle på helt annat sätt, än att sitta som siffror i Regerings-R:n, hvars ledamöter icke eller ega den rang, att det skulle med Departis-Chefernes värdighet öfverensstämma, att på detta sätt deras öfverläggningar bivista. Slutligen ber jag att med några ord få bemöta en anmärkn. af den sista värde talaren. Han har ansett det vara en betänklighet emot förslaget, att ledamöterna skulle möjligen i RegeringsR:n qvarsitta äfven sedan de hunnit en ålder som dertill gjorde dem olämpliga, och att de icke skulle kunna sätta sig in i de nya förhållanden, som vore en följd af de nya lagar som tidsförhållandena hade påkallat. Jag beklagar verkligen på det uprigtigaste att en sådan föreställning har kunnat hos den värde talaren göra sig gällande. Under den aldra häftigaste revolutionstiden i Frankrike, ansåg man likväl en mera framskriden ålder och derigenom inhemtad erfarenhet vara af den vigt för samhälls-bestyren och bedömmandet af ärenderna, att man icke tvekade att för pröfningen af åtskilliga frågor inrätta en serskild institution under namn af De Gamles Råd. Det är gifvet och bestämdt att embetsmanna-erfarenhet icke flyger på någon, utan att för dess vinnande erfordras flit, arbetsamhet och upmärksamhet.
Nåntefammaren; 40:o af famma bag, angåenbe ytterligare anffag titt berebanbe af arbetsför* tjenft för be betjöfmanbe inom NtarfS tjårab af ©tföborgS tån; 41:o af famma bag, i anlebntng af Jtongt. 9Naj:tS ttåbiga fprepofition om attmifanbe af mebet titt ett mågarbete i Norrbottens tån, för afböjattbe af ber be* farab pungerSnöb; 42:o af ben 29 Suni, angåenbe utbetalning af återftoben utaf be för inne* maraitbc år amoifabe mebet titt fortfåttanbe af arbeten å föbra ftantbanan; 43:o af ben 25 Suli, i antebning af itongt, 9Naj:tS nåbiga §)ropo[ition, an* gåeitbe förånbrabc föreffrifter t fråga om fättet för utarreitbering af kronans egen* bomar; 44:o af famma bag, i antebning af Äoitgt. Ntaj:tS ttåbtga [Propofition, angå* enbe föråitbring octj tittbyggnab af JbrottanS egenbont N:o 4 å Nibbarftolmett, för inrymutaitbe berftåbeS af NiföarfioctS fanttingar m. nt.; 45:o af famina bag, angåenbe (Sata fitfmermertS återgång tilt (Statens bis* pofttion; 46:o af famma bag, i antebning af itongt, 2Naj:tS nåbiga [proportion om öfmertåtetfe titt ftaben Ntatntö af förra fåftningSbaftionen Nytöping; 47:o af [amma bag, i antebning af ivongt.
Utskottets till Borgareoch Bonde-Stånden aflåtna inbjudning rörande 10:de punkten lades till handlingarne; och antog Bidderskapet och Adeln, med frånträdande af förut fattadt beslut, Utskottets angående samma punkt till Bidderskapet och Adeln gjorda inbjudning. Utskottets å sidan 5 gjorda anmälanden lades till handlingarne. S. I). Föredrogs och lades till handlingarne Bevillnings-Utskoltels den 18 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 57, rörande verkställd omröstning angående vissa ännu icke afgjorda Tullbevillnings-frågor; och N;o 38, rörande verkställd omröstning i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut angående Slämpel-pappers-afgiften. S. D. Föredrogos och lades Ull handlingarne Banko-Utskottets den 18 dennes bordlagda Memorial: N:o 34, i anledning af återremiss af Utlåtandet N:o 26; samt N:o 55, i anledning af återremiss af Memorialet N:o 2 7. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-UlskoUels den 22 dennes bordlagda Betänkande N:o 44, i anledning af väckt motion om ett tillägg tili 18 kapitlet 1 § Ärfda-balken, angående bevakning af testamente. S. U. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda, den 22 dennes bordlagda Betänkanden, nemligen: N:o 156, i anledning af vackt motion om ändring i Kongl. Stadgan den 5 Mars 1858, angående sinnes-sjukas behandling och vård; N;c 157, i anledning af väckt motion om Kongl. Theaterns ställande under ministeriel styrelse; Bih. till B. St. N:o 158, i anledning af väckt motion om upphäfvande al' Kongl. Maj:ts nådiga Reglemente lör Skyddskoppympningen i Riket; samt N:o 159, i anledning af väckt motion rörande en ombildning af Hufvudstadens fyra femklassiga Elementar-läroverk. S. D.
Är i detta afseende något att anmärka, i anledning af Förfaltningarne emot försvarslöshet och lösdrifveri, gälle derom, hvad i dessa Författningar stadgas. §. 24. För iakttagande af hvad i nästföregående §. är föreskrifvet, skall Fattigvårdsstyrelsen hafva noga uppsigt öfver skeende inflyttningar, och det åligga hvarje samhällets medlem alt om personer, som af honom från annat samhälle emottagas i sitt hus eller å sine egor, göra anmälan, i stad inom 3:ue dagar hos Ordförande for Fattigvårdsstyrelsen, och å landet inom 14 dagar hos ortens Fattigvårds-Föreståndare, som det till Fattigvårdsstyrelsens Ordförande inberätta!’. Den, som åsidosätter sådan anmälan, pligte 1 R:dr 32 sk. Banco, som lika fördelas mellan åklagaren och fatlig-cassan. Vid enahanda påföljd åligge den, som en månad vistas inom annat samhälle, än der han är mantalsskrifven, att inom denna tid till Pastor i vistelseorten aflemna behörigt frejde-betyg. §. 25. 1 Morn. Om fattighjon beträdes med belll.mde utom det samhälle, det .tillhörer, skall det genast försändas till hemorter., och kostnaden för dess forsling, så vidt den sker inom Länet, der det har sin hemort, ersättas af nämnde samhälle. Med andre tiggare och obehörigen kringstrykande personer förfares, på sätt i Lagen emot lösdrifveri och försvarslöshet stadgas. Om permitterad Krigsman saknar utkomst inom pumissionsorten, eller genom oordentligt lefnadssätt der åstadkommit förargelse, skall han, genom Konungens Befallniugshafvandes försorg, genast till fjenstgörings-ovten återsändas, i hvilket afseende Fattigvårds - styrelsen åligger att tillkännagifva förhållandet hos Konungens Befallningshafvande eller Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelsej N.-o 4oi. gcjg närmaste myndighet eller tjenstemän, som police-uppsigten på stället tillkommer. §. 26. - 1 Morn. Klagan-öfver