Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domhafvande, såsom slutlig förklaring, endast åberopat hvad han förut anfört och öfverlemnat målet tili Hofrättens pröfning. Kongl. Hofrätten har i Utslag, den 16 Mars 1858, sig utlåtit: att emedan ofvanomförmälda Kongl. Förordning stadgade, att den, som oträngd brukade lifsfarligt vapen och gjorde annan dermed skada, borde straffas för bruk af lifsfarligt vapen antingen med böter från och med 16 R:dr 32 sk. till och med 33 R:dr 16 sk. Banko till treskiftes, eller med arbete å fästning eller korrektionsinrättning från tre till och med sex månader, efter sorn gerningen varit till, samt häraf uppenbart syntes, att de olika straffbestämmelserna af böter och arbete å fästning eller korrektionsinrättning voro afsedda att tillämpas i mån af gerningens lindrigare eller svårare beskaffenhet, hvar - '100 emot ordalagen i nämnda stadgande icke gåfve stöd åt den tydning t. f. Domhafvan den deråt gifvit, eller att böter, som i sådant afseende blifvit ådömda, skulle, derest de icke kunde utgå, aftjenas med arbete å korrektionsinrättning och.således förvandlas efter annan grund, än som i allmänhet blifvit i lag bestämd för förvandling af tre skiftesböter; ty och som ifrågavarande Anders Isak Pettersson för såramål och be gagnande af hfsfarligt vapen ådömda böter, tillhopa Tjugusju R:dr 32 sk. Banko, enligt åberopade lagrum och Kongl.
Stat af dem uppburits, E. K. M. i Nåder föreslagit, att samma arfvoden måtte, i anseende till de härvid förekommande omständigheter, fortfarande få utgå; i anledning hvaraf, och sedan Vice Presidenten af Wåhlberg nu mera aflidit, derigenom således all vidare fråga, i afseende på den lön-ersättning, han åtnjutit, förfallit, R. St., beträffande samma fråga för Herr JustitiasStalsMinistern Grefve Rosenblad, 1111 få till svar å den Nådiga Propositionen i underdånighet meddela, att, uppå derutinnan anförda skäl samt med fästadt afseende å bemälde Herr Grefves bepröfvade och af E. K. M. jemväl vitsordade Embetsmanna-förtjenster' och den nitfulla omsorg för Statens sanna fördel, som vid styrelsen af Tullverket blifvit' af Herr Grefven ådagalagd, R. St. velat bifalla, att Kerr Grefven och JustitiasStatsMinistern må på Allmänna IndragningsStaten uppföras till fortsatt åtnjutande af det utaf honom innehafda ifrågavarande arfvode, 1600 R:dr Banco. Rikets Ständer framhärda etc. N:o Exp. Utsh. Förslag till und. Skrif u. N:o 250. 25 JV:o 20 o. Uppl. ö. goclk. hos Ridd. och Adeln d. 25 Nov. 1829* Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30
Båtmans Vacance medlen', gillades, i enlighet med Ståndets Beslut den 21 sisth Februarii, dock, hvad Båtsmans-Vacance-medlen anginge, under det förbehåll , att beslutet icke må innefatta hinder för Ut - 84 Prof. Utdrag den 31 April l82gt låtandet öfver väckta Motioner om nedsatt^ ning i Båtmans-Vacance-afgiften för serskild da Städer och reglering i detta afseende; 25:0. Krutoch Salpeter-försäljnings^ medlen-, gillades; 26:0. Controll-Stämpel-medlen: Betänkandena N:ris 54 och 123, i denna punkt ogillades, och Ständet förklarade, att Controll-afgiften bör med 25 procent nedsättas,' och att, i följd deraf, Controll-Stämpel-medlen ibland Stats-Verkets inkomster må upptagas endast till 6000 R:dr; 27:0. Nummer-Lotteri-medlen: gillades 28:0. Bakoch Lots'.medlen: gilladea ; med iakttagande af det i Betänkandet, N:o ia3, intagne tillägg, att bland de för nämn-j de anslags disposition uti Betänkandet, Ditt. F. (Bil. till Betänkandet, N:o 54,) må till^ komma : nya fyrars och hakars uppbyggani de, der sådane kunna finnas behöjlige-, 29:0. Datt sk a Fy ririgs-me dien och 3 o: o. Ersättningar, hvartill de,under N:o 29, nämn-l de medel hänföras; Beslöts, att Danska Fy* rings-medlen, 9,333 R:dr 16 sk. B:co, skola uteslutas ibland de, under N:o 30, uppräkna? Fröt'. Utdrag deri 2 1 April 1829; 85 3e ersättningar, och directe användas till Lotsoch Båkinrättningar; men för öfrigt bifölls Utlåtandet öfver trettionde inkomst-titeln; 31:0. Observcitions-medel, och 32:0.
"böra armeras, ett belopp af 5<),75o: "samt för nödiga projeetiler . c)6,/;5o: eller tillsammans ll:dr 156,200: "men jag iiemställer underdänigst, att, för detta behof, till en början nu "endast femtiotusen Il:dr baneo ma begäras. "///o bnligt ett ak börvaltningen ak 8jö-ärendena är "1889 akgikvet förslag, skulle kostnaden för dels n^b^ggnad, dels förändring "af t^rarne vid Inullen, Ölands södra udile, Orönskär, 8vartklubben, Ölands "norra udde, Östergarn, floborg oeb Nidingen, samt ett k^rkart^g pä bal"sterbo-ref uppgå till ett belopp af 267,172 Ii:dr baneo, ak hvilken sum"ina llikets 8tän<ler vid sista liiksdag anvisade 1 bxtra 8tats-reg1eringen "160,000 II:dr, för hvilka de f^ra förstnämnde k^rarne samt fyrskeppet, äk"vensoin t^ren vid balsterbo, blitvit dels redan förfärdigade, dels förmodas "blifva färdiga vid innevarande ärs slut. Dessutom hakva f^rb^ggnaderne "pä Ölands Norra udde oell Östergarn blifvit anbefallda till företagande ak "liäk verkets besparade tillgängar, oeb nu äterstä således endast tvä fyrars uppförande pä lloborgslandet, samt Nidingens fyrars förändring till stäende re"veibeik^rar, till hvilka li^ggnailers utkörande, enligt uppgjordt kostnadsförslag, "fordras 88,675 Ii:dr, eller, i afseende pä hela b^ggnadsplanen, 21,^97 li:dr "mindre, un hvad 1889 ansägs erfordras.
Erii, Jrliilln, BoreusJ-In~iiinnrlniid, Einil, reclnktiir, Stoclrli01i11. berg. Graf, Will inin, grosslinucllnrc, StockHnnimni.skölc1, Ag&amp;, frii, Sl; ocliholiii. J~l: ~iiiiiinrslcöl (1, Ul In, Eriiken, s 1101i11. : l " l ' n !iirin, Jen ny, h: ölieii, UiiieA. Gr: i.fCiiinii, Aiiinlin, fröken, Vessiii. Grnliii, Heuiiy, frölteii, UiiieA. Jriniisson, Sigrid, fröken, Orebro. Gmii, Henriette, fru, Sniidsvnl l. Grniidieii, Aurors, fru, Söderlimin. Hnsselblad, C. F., dispoiieilt, SprliugGrniidinsoii, Einil, redakGioiissel~rel; e.l ' nnviken, 14ernijsniid. I-l ' nsselgmi, Mririn I ' rölieii, ijslers~iiitl. re, st~: lzlloliil. li ' ries, Ellen, fil. doktor, Sl,oolilioliii. Fries, P. C., öfverste, B Fries, .Hilda, .fi; ii, S t~ocltho~iii. Fries, Therese, frölteii, U ' psnlw. Pricsen, Cnrl, rektor, St~oeklioliii. Yricseu, voii, Gerda, frölieii, Norrltiiping. Prietscli, Gerdn, frölien, J3jöriiel) org, Finland. Friscli, J3ertn, fröken, Norrköping. I~risell, Aiiielie, frii, I-1ögsii~tersl:) y. Frisell, A.ui~n., frö) teii, Stockliolii~.
Om denna min motion vinner framgång, skall det snart medföra äfven den verkan, att förmögne Officerare på egen bekostnad resa utomlands, för att deltaga i krig; och sålunda skola vi innan korrt erhålla en, åtminstone till någon del, krigserfaren OflicersCorps, Jag anhåller om motionens remitterande till StatsUtskottet och communicerande med de öfrige Stånden. Lades på bordet. Friherre Anckar svo är cl, Carl Henrik linde inlemnat ett så lydande memorial: Sjelfständighet är för staten, likasom för individen, ett ocftergifligt villkor för ett Önskansvärdt bestånd, och, likasom in - 94 Den i December. dividens sjelfständighetskänsla har alt hos sina likar bekämpa herrskarelynnet och magtens inkräktningsförsök, likaså har staten att värja sig emot andra staters eröfringsbegär. Individen söker sitt skydd i lagarne; staten måste tillvägabringa sitt uti försvarsanstalter, Verldslustorien visar gången af hvarandra efterträdande väldens stigande och fall, huru menniskoslägte! varit beroende, ej sällan af blott någon enda kraftfull vilja, huru någras intressen iklädt sig anseende af staters, eller huru folkens bästa varit uppoffradt åt styrelsernas passioner, misstag, inskränkta eller felaktiga begrepp. Sådana hafva tiderna hitintills varit och det Europeiska statsskicket synes icke ännu visa några utsigler till serdeles lugnande förhoppningar, om uppnåendet af philosophiens mål, civilisationens framsteg till en oafbruten slägtets frihet och inbördes fred. De jättelika statskrafter, hvilka, under namn af stora magter, uti Europa omvexla med de smärre, hafva i alla tider gjort den politiska jemnvigten till ett ord, som näppeligen eger någon betydelse, utom diplomatikens på chiffre-uppställningar beräknade ordböcker. Don t December. 93 De smärre staterna hafva alltid varit, och mäste alltid blifva mer eller mindre beroende utaf de större, efter localförhållandernas mer eller mindre invecklade natur, och i den mån styrelsesättet påtvingar folkslagen andra, än deras egna och verkliga intressen.
Ar sjukdomen eller skadan ådragen genom eget groft vållande eller derigenom alt sjömannen utan tillstånd lerhnat fartyget, är befälhafvaren väl förbunden att, om så behöfves, draga försorg om hans skötsel och vård, men kostnaden derför afkortas å hans innestående hyra. öfverstiger kostnaden hans fordran hos rederiet, är detsamma ej förbundet att något derutöfver för sjömannen utgifva. § 67. Dör sjöman i rederiets tjenst, egen hans arfvingar rätt att hyran intill dödsdagen, efter afdrag af begrafningskostnad, bekomma. § 68. Blifver besättning genom dödsfall, rymning eller andra orsaker förminskad och fartygets tjenst ändock af de qvarblifvande ordentligen fullgöres, då skall, för den tid sådan trägnare tjenstgöring fortfar, emellan desse, de afgångnes hyra fördelas. § 69. Ar någon af besättningen begifven på starka drycker, trätosam, olydig, oaktsam om elden, eller annorledes i tjensten oskicklig, vårdslös och försumlig, och låter han ej af befälhafvarens förmaningar och varningar sig rätta; håfve befälhafvaren makt att tilldela den, som är under aderton år, måttlig aga, och, der han äldre är, genom arrest eller degradering på viss tid med åtföljande nedsättning af hyran, verka till den felaktiges förbättring. Bättrar han sig ändock ej, må befälhafvaren till den sjöman utbetala hans förtjenta hyra och honom ur tjensten entlediga. Denna sin rätt att bestraffa ege befälhafvare, som är skyldig föra dag bok, ej att utöfva förr, än han i skeppsdagboken antecknat de omständigheter, som bestraffningen föranledt, hvilkas sannfärdighet, sedan berättelsen blifvit för den brottslige och den öfrige besättningen uppläst, skall bestyrkas genom underskrift af två bland besättningen. § 70. Skiljer befälhafvare sjöman utan giltig anledning från tjensten, vare befälhafvaren skyldig att till honom utbetala den ersättning, som, enligt §§ 57, 58 och 61, åligger redare att gälda. Befälhafvare ege för denna ersättning intet anspråk emot rederiet.
Staterne i de nya Jemtlands samt Norrbottens Län, fät Stats Utskottet upp. lysa, att Riksens Högloft. Ständer wid sista Riksdag funnit alla Extra Stater böra undmi, kas, sä att hwarje Collegium, Werk eller,Corps erhölle fin särskilda Ordinarie-Stat. Ättonde Hufwudtiteln af Stats. Anslagen, innefattande allmänna och Extra UtgiftS-Staten, är upprätt tad för helt andre ändamäl, än till Embetsoch Tjenstemäns aflöning. För öfrigt blifwer wis. serligen icke nägon utgift permanent derigenom att den uppförepä Ordinarie. Stat. Riksens Högloft. Ständer äga att hwarje Riksdag gran. Ika, Den 12 October. 121 ika, pröftva, förändra eller fastställa StatSRegleringen, sä i allmänhet, som i alla desi de. lar. Hwad som kan anses böra indragas pä Embets. och Tjenstemännens Löningswiikor i de gamla Länen, i anseende dertill att detze Em. betsoch Tjenstemäns göromäl genom inrättningen af de nya Länen torde minska sig, stutt le StatS. Utskottet tro wara ett, ifrän det nu isrägawarande, särskildt ämne, som i sinom tid kan komma under pröfning, men icke inflyter pä nödwändigheten att utse Löner för de nödige ansedde nye Embetsoch Tjenstemän. Statsutskottet fär fördenskull» ytterligare hemställa om icke, i enlighet med de af Riksens Högloft. Ständer faststäildte grunder för Stats Regleringen, ofwanberörde utgifter böra pä behörig Hufivudtitel ä Stat anfläs. Den af Stats. Utskottet föreslagne ärliga Summan af 5000 Riksdaler intill nästa Riksdag för den Lag.Comitee Riksens Högloft.
B et än hind eli; ne förmoda Committerade, att Riksens Standell som förbehållit sig Stuteriet och beredt desä fortfarande, icke underlåta, att till de återstående Byggnaders upfötande anslå nödige medel, serdeles då så mycken säkerhet gifve?, att genom Kongsöhrs Arrendet: få dem ersatte; och hafva Committerade upgifvit behofvet af de vidare erforderlige medlen till en Summa af g,ooo R:d, som skulle användas dels till Byggnadernes fullkomliga iståndsättande och fullbordande, dels ock till andre i sammanhang med Hushållningens reglerande stående utgifter; i anledning hvaraf Kongl. Majit, vid föredragning af Committerades serskildta anmälanden härom, under den 9 September och g December sistledit år till de nödvändigaste behofven beviljat utbetalning af tillsammans FemTusende Riksdaler förskottsvis uppå StatsWerkets Ofverskotter å Intraderne, mot ersättning af Riksens Ständer, samt för öfrigt öfveriemnat äfven denne fråga till StatsUtskottets åtgärd. StatsUtskottet, som hos Riksens HöglolL Ständer nu får anmäla detta ärende, har dervid skolat uplysa, att Riksens Ständer vid 1812 års Urtima Riksdag, likmätigt deras underdåniga skrifvelse af den 3 Julii berörde år, äfven förehade detta ärende, samt då, med godkännande a£ Committerades åtgärder till reglerande af Hushållningen efter de vid 1810 års Riksdag stadgade grunder, förordnade om Byggnadernes upförande, enligt dertill uprättadt Förslag, och hvartill en Summa af 30,195 R:d beviljades att på sine år utgå, jemte det 4,805 Rid eller fy fina - ScatsZTtshottets Betäntiandeil.
Vill man nu göra jemförelsen med 1860 års lån pä det sätt, att man frågar huru mycket lånegifvarne skulle velat kontant erlägga vid lånetidens början, ifall lånet med oförändrad halfårsinbetalning (13,841,618 £), motsvarande en annuitet af 54 %, skulle amorterats under lika lång tid sorn 1860 års lån, eller 38,3079 år, så erhålles till svar, att med be - — 131 - räkning af samma förmån för lånegifvarne som de nu erhållit, eller 5,3487 % löpande ränta, skulle de kunnat lemna endast 449,051,1 £, d. v. s. ett afdrag å 500,000 £ af 50,948,9 £ borde dem beviljats, hvilket utgör en kapitalrabatt af 10,1898 %. Efter 5-%-beräkningen skulle pä samma sätt erhållits en kapitalrabatt af 9,8790 %. 1858 års låu. i 1858 års lån a togs vara å 7,600000 Th:r med % kapitalrabatt. Amorte ringen skedde under 40 är, hufvudsakligen genom inbetalning halfårsvis af en annuitet, uppgående till 5| % af det ursprungliga kapitalet. Vid jemförelse med de föregående lånen, för hvilka annuiteten var endast %, kan man först antaga, att lånets ursprungliga belopp varit • 7,600,000 8,060,606,061 Th:r, som borde amorteras under 40 0 2 år, hufvudsakligen genom en annuitet af likaledes 5^ % af detta belopp, hvilket för kontrahenterne vore likgiltigt, enär de årliga inbetalningarne kunna antagas blifva desamma. — Då nu lånegifvarne lemnade endast 7,410,000 Th:r vid lånetidens början, sä erhöllo de, enligt beräkning, ränta efter 5,2700 %.
Sig då icke finna skäl att till denna hemställan lemna bifall, utan anbefallt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Christianstads län inhemta och, jemte eget utlåtande, insända vederbörande brobyggnads-skyldiges bestämda förklaring huruvida de voro hugade eller icke att, emot det anvisade statsbidragets erhållande under derför stadgade vilkor, ombygga Långebro enligt den af Distrikt-chefen, Majoren C. G. Beijer upprättade plan; hafva, vid sammanträde med ombud för egare och innehafvare af hittills till denna bros byggande och underhållande skyldiga ansedda hemman inom Gärds, Willands, Albo samt Ostra och Westra Göinge härader af Christianstads, äfvensom Färs och Frosta härader af Malmöhuslän, ombuden för innebafvarne af 1,376 S8/24oidels mantal förklarat sig icke vilja utföra brobyggnaden på de bestämda vilkoren, hvaremot ombuden för 536 ‘?/i20:dels mantal derpå ingått; och hade Kongl. Majit under den 18 April sistlidet år förklarat innehafvarne af sednare mantalen berättigade att, i fall de sig derom förenade, emot tillgodonjutande af ej mindre stats bidraget än de brobyggnads-skyldiges tillskott, öfvertaga byggnads-arbetets utförande, under vilkor, bland annat, att detta företag sagde är påbörjades. Men vid sedermera hållet sammanträde med dessa och andra byggnadsskyldige hemmans-innehafvare, kunde likväl ej någon förening om brobyggnadens verkställande komma till stånd; dock fattades, efter flera särskilda sammanträden, af representanter för 391 Vi26:dels mantal det beslut, att, derest med dem så manga innehafvare af andra sådana hemman sig förenade, att sammanlagda hemman-talet uppginge till 536, skulle de, emot statsbidragets tillgodonjutande och under vilkor derjemte, alt uppbärandet af bropenningar blefve i Nåder beviljadt, öfvertaga meranämnde brobyggnads-arbete i enlighet med den uppgjorda planen.
M. böra vara oförhindrad att af det anslag, som till stamholländeriers inrättande beviljas, äfven i annan väg bereda uppmuntran och förkofring åt boskapsskötseln, såsom genom utdelning af prsemier för framvisandet af vackra inhemska djur, hvilket medels användande uti England varit af så väsendtligt inflytande på boskapsafvelns förbättring inom detta land. Det anslag, som för anläggandet af åtta stamholländerier, med 20 djur i hvartdera, ansetts eiforderligt, utgörande, enligt den Nådiga Propositionen, minst femtiofem tusende och högst sjuttio tusende Riksdaler, synes icke vara för Staten af den betydenhet, att dessa an - Exp ditiöns-Utsk Heta Förslag till lind Skrifvelsej N:0 l34• anstalters understödjande dermed bordt förvägras, då man söker ett så vigtigt mål, som boskapsskötselns bringande derhän, att producterne deraf icke må behöfva från utrikes ort till Riket iuforskrifvas. Dessutom skall, på sätt i E. K. M:s Nådiga Proposition jemväl omförmäles, den fond, hvilken blefve till stamholländeriers inrättande använd, komma att, så snart Rikets alla Län, efter den för holländerierne uppgjorda plan, hunnit blifva med stamhjordar försedde, lemna en ränta, disponibel för de ytterligare åtgärder till landlbrukets befrämjande, soto, på den ståndpunkt, der det då befunne sig, kunna anses nödiga, och hvaraf äfven följer, alt nämnde fond hvarken lili capital elier ränta vore att anse såsom förlorad.
I)e andra rullorna förses med militärbefälets underskrift och behållas sedermera af samma befäl för att ligga till grund för de förslag öfver hvarje Regemente eller Corps tilldeladt beväringsmanskap, som från Regementseller Corps-befälet skola genast efter mönstringarne inom Regementets eller Corpsens beväringsområde insändas såväl till vederbörande Stats-departement, som till Kongl. Krigs-kollegium Kronofogde och Magistratsperson behålla jemväl de af dem förda utdragen. Inom åtta dagar efter mönstring i stad eller fögderi å landet sände Magistrat eller Kronofogde till vederbörande presterskap uppgift å ej mindre de vid mönstring antagne, inom församlingen mantalsskrifne legokarlar, utan ock de beväringsskyldige, hvilka, i följd af obehörigt uteblifvande från mönstring eller försummelse att medhafva sitt prestbevis, 0111 sådant dem sjelfve ålegat, blifva till annan klass förflyttade och dermed fått sig en utsträckt beväringsålder ålagd. Börande pastors-embetet härom göra nödig anteckning i husförhörsboken till efterrättelse att nämnde personer, så länge beväringsskyldiglieten för dem fortvarar, icke ega undfå prestbevis i annan ordning, än nedan omförmäles, och jemväl till iakttagande när dödsfall bland dem sker. Af de fögderirullor, Kro - nofogde vid mönstringstillfället fört, sände han jemväl, inom åtta dagar efter det mönstring med fögderiets manskap försiggått, till hvarje honom underlydande Länsman med hufvudhandlingarne likformiga, till riktigheten styrkta, utdrag i hvad länsmansdistriktet angår.
Jag beklagar, ått denna discussion upstått och är fullkomligt öfvertygad derom, att frågans behandling derigenom blifvit betydligt försvårad. Jag hade önskat, att man med 170 D e ii 10 December. tystnad skulle hafva remitterat K. M:s propos., men när så icke skett, har äfven jag ansett mig böra i ämnet yttra några ord. Jag har med förvåning funnit, alt jag blifvit h. o. h. missförstådd och att Hr Tornerhjelm laggt mig ord i munnen, som jag aldrig uttalati Han har påstått min mening vara att gynna husbehofsbränningen. Jag vädjar till de af K. o. Adis Hrr ledamöter, hvilka under förgide Riksmöte gemensamt med mig i de sammansatta Utskin behandlat denna fråga, och serskildt till Gr. af Ugglas, huruvida jag någonsin haft en sådan åsigt. Jar har tvertom varit kanske en af de ifrigaste förfäktarne af lmsbehofshränningens afskaffande och hela näringens skiljande från jorden. Jag har under hela den tid, jag deltagit i riksdagsförhandlingarne, i min ringa män sträfvat till upnående af detta mål, och hoppades att denna Riksdag åtminstone skulle närma oss dertill, men i detta ögonblick synes det vara ganska vanskligt att söka förutspå sakens utgång. Serskildt anser jag mig böra hos Hr Tornerhjelm anhålla, alt då han en annan gång finnér sig föranlåten att till besvarande uptaga mina yttranden, han icke må tillåta sig att förvränga mina ord. Uppå härefter framsläld propos. remitterades K. M:s förev:de Nåd. propos. jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden till det serskildta Utsk. R. St:r beslutat tillsätta för behandling af frågor rör:de bränvinstillverkning och försäljning. Föredrogs Hr af Ströms, Israel Adolf, d. 7 dennes på bordet lagda motion om vidtagande af åtgärder för en bättre skogshushållning. Hr af Ström:
BEIJERS BOKFÖRLAGSAKTIEBOLAG. STOCKHOLM IVAR HÆGGSTRÖMS BOKTRYCKERI, 1898. Kännedomen om våra nordiska förfäders vidskepelse i tro och sedvänjor förskrifver sig uteslutande från Eddorna och de isländska sagorna. Dessa sagor äro visserligen nedskrifna, först sedan kristendomen blifvit införd på ön Island, nämligen i det tolfte och de närmast följande århundradena, och man kunde därför vänta, att författarne låtit på många punkter sitt egna kristna åskådningssätt insmyga sig i stället för den värkliga tankegången hos de hedniska folk, som sagorna skildra. Men detta synes dock i mycket ringa grad hafva varit fallet. I allmänhet böra de fornnordiska urkunderna anses såsom synnerligen säkra källor, när det gäller att undersöka våra hedniska förfäders vidskepliga föreställningar. Det är ett ofta och lifligt debatteradt spörsmål, huru vida dessa hafva sitt ursprungliga hem här i Norden eller om de äro lånade hos andra folkslag och blott vidare utvecklade af nordboarne. De nordiska folken foro vida omkring icke blott som vikingar utan äfven som fredliga köpmän, hvilka kommo i mycket nära beröring med andra folkslag, och många nordboar hade såsom väringar länge fast uppehåll i den tidens kulturstater. Det kan därför icke vara det minsta tvifvel om, att många af de föreställningar, som framträda ur sagorna, alldeles icke äro ursprungligt nordiska utan äro lånade ifrån skilda håll. Emellertid bör det noga märkas, att den fornnordiska magien är af väsentligt annat slag än den magi, som samtidigt eller senare härskade i mellersta och södra Europa och som vi svenskar känna särskildt genom Viktor Rydbergs berömda arbete »Medeltidens magi». I denna magi, som har sina yttersta rötter i Österlandet, äro andarne — d. v. s. immateriella, öfvermänskliga eller undermänskliga väsen — de egentligen drifvande och värksamma krafterna, hvilkas hjälp trollkarlen eller trollkvinnan måste förskaffa sig genom att besvärja och betvinga de onda, dämonerna, och beveka de goda. I motsats till detta slags magi känner den fornnordiska inga i egentlig mening immateriella andeväsen.