Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnat detta ärende och på anförda skäl tillstyrkt nådigt bifall till ifrågaställda, jemväl af nuvarande Häradsskrifvaren i Östra härads fögderi förordade byte, sä att, enligt förrättningsmännens förslag, numera aflidne Bergsrådet Aschans rättsinnehafvare måtte på Kongl. Maj:t och kronan öfverlåta 7/I6 mantal kronoskatte Kolshult med allt hvad dertill hörer och tillvinnas kan, i utbyte emot häradsskrifvarebostället 1L mantal frälse Hagebohl, under vilkor att sistnämnde hemman bibeliölle sin frälsenatur, hvaremot Kolshult skulle från kronoskatte till krononatur öfvergå; att hemmanen bibehöllo nuvarande ränta, kronotionde och rotering; att innehafvarne af Kolshult styrkte såväl egande-rätten dertill, som att hemmanet vore från gravationcr fritt, samt att bemälde innehafvare tillika, för Kolshults sämre byggnader och högre onera, till indelningshafvaren utgåfve ofvanberörde 855 R:dr 40 sk. banko, motsvarande 1,283 R:dr 75 öre R:mt, hvilka medel borde af indelningshafvaren användas till hemmanets för - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. II bättrande enligt Synerätt? föreskrift; och har Kongl. Majit nu behagat föreslå, det Rikets Ständer för sin del måtte medgifva, att ofvanomförmälda, till boställe åt Häradsskrifvaren i Östra härad anslagna lf mantal frälse Hagebohl N:o 1 måtte, under de af Kongl. Kammar-kollegium uppgifna vilkor, utbytas mot kronoskattehemmanet 7/is mantal Kolshult. Efter från samtlige Riks-ständen erhållen remiss å högstberörda nådiga proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende och dervid jemväl tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar; och får Utskottet, med afseende å de i den Kongl, propositionen anförda förhållanden, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Utskotten hafva derjemte trott, alt förhållandet med egarens brottslighet eller oskuld vid slika tillfällen, tillförlitligare skulle kunna utrönas, om noggrann beskrifning på Pannans form i alla delar vid dess uppmätning och stämpling jemnväl egde rum; och få derföre, jemte några ytterligare tillägg, angående hvad om sjelfva uppmätningen är stadgadt, tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af följande Stadganden.' 1:0. Det må vid mätning af Pannor: som till Brännvins-bränning begagnas, och hvilka då alltid böra vara försedde med fast eller löst bröst, och dertill hörande hatt eller stängselskifva med rör, rymden utrönas, medelst vatten eller annat flytande ämne, å en Panna med vanlig hatt, från bolten till halsen, Betänkande»,. 171 samt å en Panna nied Comisk eller Cylindrisk hatt, från botten upp tili och med halsen; och bör, med anledning af 1 §. 6 Mom. uti Förslaget till en ny Författning, angående Brännvins-bränningen och de derföre bestämda afgifter, ingen Panna stämplas tili högre än c)3 Kannor; kommande Landtmätare eller Justerare aldrig att befatta sig med afdrag af kokrummet, utan honom må endast åligga, att ansvara för Pannans rigtiga innehåll, i enlighet med den åsätta Stämpeln. 2:0. Att Mäskvärmare, såsom nu mera tillåtne, få begagnas, utan att undergå någon mätning; hörandes likväl all sådan Brännvinsredskap, af hvad form eller beskaffenhet som lieldst, hvarunder eld omedelbarligen användes, uppmätas och stämplas, samt afgift, efter Kannerymden, derföre erläggas.
En fyradig latinsk kör till Per Brahes ära afslutar akten. Mellanspelets andra akt meddela vi i dess helhet. Styrbiörn. ”Hör Granne Dragwaal, iagh hafwer förståt At wår Vtridare han kommer bråt, Pälsagiälan wil han af oss hafwa, Landgillet, Taxen skola wij och skaffwa. Dragwaal. Meera hör tu, meenar tu han glömmer Smörskatten, then han så högt berömmer; Tro fritt Vtridaren thet ey göret: Ty han skiärmiserar dicht med smöret: Jagh hörer här kommer och Fougden wår, Therföre laga, att hoos oss wäl tilstår. Styrb. Min Kona skal rät strax bryggia och baaka, Gott Brännewijn kan och Fougden smaaka.” (Grofheter) ”Tyst, sij Fougden kommer sielff nu starck, Tagh myssan aff, gör kors och nigh til marck. Prætor. Gudz frid, i Dannemän båda, Eder monde iagh öfwerråda, Chronans skatt migh strax nu gifwer, Så mycket iagh på eder skrifwer. Styrb. Heyle, tagh strax Husbondens Häst i stal, Thet bästa Höö och Haffre tu gifwa skal. Huru mycket för innevarande åhr Ära wij skyldigha, Husbonden wår? Præt. Först 6 Daler och 10 Marck, Ther til tre Daler: thetta märk, Siutton daler gör thet tilhoop, Skal tu förstå, tin gamble took. Styrb. Gudh han löne wår Husbonde therför Een rätt räkning han medh oss båda gör. Här är therför, Husbonde, wår skatt al, Såsom Dragwaal och iagh vtleggia skal. Jagh wil och förähra Husbondan min It sköna paar Strumpor och Klippingz skin. Dragw. Jagh gifwer och en stoor förgyltan skeed, Jagh skal och senda en Oxe efter plägseed
H o n hade — Denna redan förut välkända b o k talar i sin j u sökt för alltid begrafva minnet af Rikard, den ende, s o m h o n kände skulle kunna göra henne nya upplaga för sig själf hos alla dem, s o m inlycklig, hon hade hängifvit sig åt arbete i tjä- tressera sig för vår svampvärld, ur hvilken man nande kärlek, o c h detta hade fyllt hennes lif med kan få så många välsmakande anrättningar. intresse o c h tillfredsställelse. Och just g e n o m Programmet » Hans o c h Greta » samt » På Sidetta arbete skulle hon nu ställas ansikte m o t Gleerupska cilien », s o m måst uppskjutas en vecka på grund ansikte m e d h o n o m. Men Marguerite visste, att af hr Morellos opasslighet, gafs i onsdags. H r universitetsbokhandeln, Lund (H j. Möller), i dihennes framtid hvilade i Guds hand, o c h att stribution. — Det är en synnerligen omfångsrik allt s o m mötte henne var den allsmäktiges ledM. utförde Turiddos parti i Mascagnis opera, o c h utförlig monografi förf. här bjuder på. Och hvarjämte Santuzza återgafs af en belgisk sånning. Därför kände h o n sig manad att genast gerska fröken Gherlsen. V i få återkomma härför d e m s o m älska litteraturo c h kulturhistoriska vid inträdet i den lilla enkla, men smakfulla bostudier o c h forskningar, torde arbetet erbjuda stad hon nu kallade sitt hem utgjuta sitt hjärta till i nästa nummer. I » Carmen » har fru Linden nu ett par gånger mycket af intresse, helst s o m föremålet för moi tack till Gud, s o m låtit henne på detta sätt få nografien är en mer än vanligt intressant o c h tjäna Rikard o c h hans moder, o c h att bedja Gud återgifvit titelrollen o c h detta på ett sätt, s o m förskaffat henne det intensivaste bifall o c h säkertalangfull kvinna. Måhända kan man anmärka, alltfort leda henne efter sin viljas goda behag.
St:s Bank lärer komma linder fund med nödvändigheten att utgifva flera små valörer och att inskränka på de större; och ulan att R. St:s Bank vidtager en sådan ulväg, blifver detla beslut menligt, icke allenast för privatbankerna, utan äfven för allmänheten. Hr Hjerta, Lars, förenade sig i samma anhållan, som Hr von Harlmansdoi ff. Hr Aminoff: Jag förenar mig otn Hr Ribhings ytt rande, och tror alt första gi unden nu är lagd till privatb. inkernes upplösning, och gifvet är att brist på småmynt skall uppstå. Hr von Hartmansdorff: Någon brist på småsedlar af Rikets mynt är icke att befara. Det enda man i det fället möjligen kunde önska vore en lättare tillgång att i lands01 terna få tillvexla sig nya mot förslitna. Det är upplyst, att sättet för privatbankerna alt göra sig af med sina sedlar är, alt personer, som hafva större bancosedlar, fä vexla till sig privatbankernes småsedlar. Det är således icke någon fara för brist på R öt.-s Banks småsedlar, om privatbankerne upphöra. Ingen farhåga bör i delta hänseende afhålla R. o. Ad. alt instämma med de 3 öfriga Stånden. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till antagande af Ulsktns förslag. Ropades starka'nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. instämde R. o. Ad. i BorgaieStts beslut rör:de 8 §:n. 9 §:n Hr Aminoff: Emot i, 2 och 3 momtn har jag in genting att anmärka, men Utskm hafva förbisett en ganska vigtig omständighet för det allmänna, eller den s. k. creditivrörelsen. Den är visserligen mindre gynnande för privatbankerna sjelfva, men destomera för bruksrörelsen, handeln och näringarna.
Då jag hyser den på skäl grundade, och af inga deklamationer försvagade, öfvert}^gelse, att ett väl ordnadt SlatslåneSystem, med bestämda anslag för ränta och accumulerande amortissement, utgör yttersta grundvalen för både myntvärdets bestånd, och medlen till Den 3 November e. m. 127 Rikets försvar, samt dessutom medför flera förmåner för Fäderneslandet; så må den önskan förlåtas mig, att ett sådant System hade vid denna Riksdag blifvit antaget, om också på den mest inskränkta skala; och jag anhåller att få bestrida den i StatsUtskottets Utlåtande N:o a55 yttrade åsigt: att extraordinarie utvägar såsom län, må sökas endast när behof vens ökade mängd öfverstiger den närvarande tidens förmåga_, att dem pä. annat sätt fylla, och omständigheterne ej heller medgifva möjlighet af fördröjda anstalter. Det är för sent, att i nödens stund söka införa ett fördelaktigt StatslåneSystem; det bör under fredens lugn beredas; och representationens pligt är, att sorgfälligt vaka mot missbruk af ett medel, sorn, varsamt begagnadt, utgör en väsendtelig samhällsförbättring. SlatsUtskottets slutsatts är så mycket mera oväntad, sorn Utskottet i premisserne medgifver, att för sådana allmänna företaga hvilka egentéligen hafva framtidens nytta till syftemål, kostnaderne kunna fördelas jemväl på dem, som framdeles komma att fördelarne deraf upphemta.
Utskottet erkänner fullkomligt vigten och nyttan af denna Inrättning; men saknar ali närmare underrättelse om dess organisation, äfvensom förslag till det ändamålsenligaste' sätt för användandet af det ifrågaställa anslaget, och anser sålunda ett bestämdt anslag på Stat härför ej nu till uppförande kunna föreslås. Kongl. Majit torde likväl, uti den tillökning Utskottet på denna Hufvud-Titel föreslagit, finna medel att lill den ifrågavarande allmänt nyltiga Inrättning göra anslag, deräst Kongl. Majit finner ett sådant understöd för Inrättningen vara af nöden och med dess på enskilde förordnanden grundade organisation förenlig, eller dess utvidgande vara af behofvet påkalladt. 4:o Från Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit remiss å Herr Mo - Siats-Utskottets Utlåtande JY.o 8j. dins, C. A., motion, deruti lian, med omförmälande huruledes tillverkningen af buldan* tältduk och foderväf, åtminstone i afseende på godheten, i senare tider aftagit, tillika och då Kronans behof af desse tillverkningar till fullgod beskaffenhet vore ganska betydligt, föreslagit beviljandet af elt årligt anslag, att såsom prasmier tilldelas dem af Helsinglands och Norra orternes allmoge, hvilkas tillverkningar af buldan, tältduk och foderväf vid uppvisandet befmnes vara af fullgod beskaffenhet bela styckena igenom; kunnande en sådan undersökning förrättas och bestyrkas på lika sätt, sorn det tillgår i Norra Ångermanland med de finare lärfter, som der väfvas. Utskottet anser detta ämne tillhöra Kongl. Maj;ts Nådiga pröfning, sorn, i händelse nämnde industrigren linnes förtjent af den uppmuntran, Motionairen föreslagit, är i tillfälle att dertill anvisa nödige medel af ti 11- gångarne under denna Titel; anseende Utskottet fördenskull Herr Modins ifrågavarande motion O icke, å Rikets Ständers sida, böra föranleda lill någon åtgärd. Stockholm den 3 Maji 1834* Reservation. Vid Ttsta punkten, angående anslag till Landtbruks-Institutet på Degeberg, af Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund ifrån Wester-Norrlands
Prästen lyfte af det fuktiga locket, som låg löst, och i den plundrade kistan hittade han ingenting annat än hyfvelspån och ett brunt täcke. – Det var just hvad jag behöfde, – huttrade hon och drog fram täcket samt vecklade det öfver sig och steg upp och lade sig på ryggen i hyfvelspånen. Prästen böjde sig öfver henne och lade sina båda händer på hennes axlar samt såg henne in i de frimodiga ögonen. Hon kunde vara aderton eller nitton år. Håret var struket slätt bakåt ända till flätan. När han stod så, kom det för honom, att han icke alla tider sett på henne med så rent och faderligt sinne som han själf önskat och som han låtsats. Men nu gjorde han det. Hans långa hvita hår föll ända ned öfver hennes kinder. – Må det gå dig väl, barn! Jag är gammal. Det betyder föga, om mitt lif varar ännu en tid eller sköflas i dag som är. Jag har varit med om många tjufstreck och illdåd i mina dagar, och för mina synders förlåtelse vill jag också en gång vara med om något godt. Han nickade och nickade åt henne och reste sig. Där ute hördes stojet allt vildare. Han lade på locket och klämde in de långa kvarsittande skrufvarna så godt han förmådde. Sedan knäföll han och snodde ett rep på tvären om kistan och lyfte med starka armar den tunga bördan på sin rygg samt skred framåtböjd och sviktande ut i det fria. – Se dit! – ropade en af våldsmännen vid elden, men den närmaste kamraten tystade honom med orden: – Låt gubbstackarn hällas. Det är ju en eländig fattigkista. Svetten sipprade utför den gamles ansikte, och det värkte och sved i rygg och armar under den svåra tyngden. Steg för steg jämkade han sig framåt genom de mörka gatorna. Allt emellanåt måste han nedsätta kistan på marken för att andas ut, men då stod han med handen på locket och i ständig fruktan att anropas och knuffas undan eller att bli nedstucken af någon kringsvirrande knekthop. Flera gånger måste han stiga åt sidan för forvagnar, lastade med män och kvinnor, hvilka skulle föras hundratals mil inåt Ryssland för att befolka ödemarkerna.
Ett af de nödvändigaste vilkoren för en nöjaktig gatuoch gårdrenhållning, nemligen att för detta ändamål emot billig betalning hafva beqvämlig och ymnig tillgång på vatten, har emellertid, genom den nya vattenlednings-anläggningen numera blifvit afhjelpt. Då Öfver-Ståthållare-Embetet fördenskull ansett tiden vara inne att å nyo taga i öfvervägande, om icke sättet för verkställighet af den renhållningsskyldighet af berörda beskaffenhet, som åligger enskilde fastighetsägare, bör annorlunda än hittills ordnas, hvilken fråga för mera än tio år sedan väcktes, men, ehuru behofvet af förändringen allmänt uttalades och erkändes, då likväl förföll, har Öfver-StåthållareEmbetet, vid början af innevarande år, anmodat hufvudstadens församlingar att utse Komiterade för att i detta ämne afgifva yttrande och förslag. Hvad desse Komiterade tillgjort och de förbättringar, beträffande gaturenhållningsbestyret, som af deras förslag eller eljest må följa, för detta torde Öfver-Ståthållare-Embetet blifva i tillfälle att i nästa femårsberättelse närmare redogöra. Särskildt får Öfver-Ståthållare-Embetet omförmäla den förändrade åtgärd, som under detta qvinqvennium i afseende å afträdesrenhållningen vidtagits, nemligen att endast välfrejdade personer till detta arbetes verkställande numera antagas, hvarigenom detsamma också nu förrättas med så litet störande buller, som möjligt, och i allmänhet med mera punktlighet och ordning, än förut.
— 2,860 46 7 tdt åtskilliga utgifter för ofvannämnda fästning — 4,572 — 3 J'tilsammans utgifter för Försvarsverket till sjös — 362,044 32 ( Ofvan uppgifna kreditiv-medel • äro af Riksgälds - kontoret, efter erhållna reqvisitioner, ulanordnade: under Oktober 4 853 med 300,000 och under November samma år med — 200,000 Tillsammans | 500,000 6 Stals-Utskottcls Memorial M 64. Uppgift å de föremålhvartill denunder 1855 och 1854 års riksdag, kontoret anvisade och derstädes med hela sitt belopp, 2,500,000 j Laurftförsvarct tillhörande föremål: 1854. för den till dels Drottningholm och dels Ladugårdsgärdet kommenderade indelta trupp 17,380 23 » kommenderingen å Waxholms fästning ... 63,028 39 » kommenderingen på Gottland 390,069 29 » garnisons-förstärkningen i Carlskrona samt kommenderingen å Kungsholms fästning 47,878 25 » kommenderingen i Landskrona 3,087 33 » kommenderingen å Carlstens fästning 6,728 37 » slitnings-ersättning m. m. för de af Krigs-kollegium vid kommenderingarno underhållna persedlar — til! underhållskostnad och heklädnadsslitnings—ersättning m. m. för öfverkommenderadt artilleri-manskap samt dylik ersättning åt Lifgardes-regemenlena 4,851 31 » uppköp af artilleri-hästar 35,968 40 » fouragering af dito . 16,000 — » ersättning åt rusthållare för exercis-hästars tillhandahållande åt Artilleriet — Af Krigs—kollegii Intendents-afdelning förskjutna kostnader för 1854 års krigsrustningar — Godtgörclse åt Dito för den med Sappör-kompaniets skyndsamma uppsättning förenade kostnad utöfver beräknade och anslagna tillgångar — Gratifikationer och arfvoden samt reseoch traktamcnts-koslnader. 165 30
Endast i ett fall har detta förslag en betydelse, som har ett värde, i så måtto, att häri är nedlagdt det fullkomligaste erkännande, att vårt skjutsväsende under nuvarande förhållanden hvilar på en orättmätig grund; men genom detta sätt att gå tillväga, vinnes blott att de största och rättmätigaste klagomålen blifva nedtystade, så framt någon rättvisa ens kan iakttagas vid fördelningen af dessa betydliga anslag; men det tryckande tvånget, likasom hela den felaktiga inrättningen, kommer alltid att qvarstå. För min del hembär jag min tacksamhet till Utsk:t, som ställt frågan på sin rätta ståndpunkt, men om jag gillar den princip, som Utsk:t framställt, och anser att Utsk:t äfven häri har vidrört en framtidsfråga, som kanske kommer att snart nog oemotståndligt göra sig gällande, så tror jag likväl att, i dess tillämpning, Utsk:t icke för det närvarande bort gå så långt som skett. Vi hafva nemi. under händer andra stora företag, som afse kommunikationsväsendets förbättrande, och jag anser det under sådana omständigheter vara nog vågadt att lör detta ändamål i så stor skala, som är föreslaget, använda statens tillgångar. Det torde enligt min tanka äfven vara nödvändigt att förvärfva sig någon erfarenhet i en mindre skala i afseende å det bästa och minst kostsamma sättet att utföra detta system, innan man i sin helhet angriper ett så stort och omfattande verk. Vill man att skjutsen skall förvandlas, likasom förhållandet redan är med posten, till ett regale, bör man se till, att detta regale ställes på en sådan fot, att icke någon väsendtligare förlust för staten uppstår. Så har åtminstone frågan blifvit betraktad och utförd i de flesta andra länder. Första steget härtill är, enligt min tanke, att entreprenad-skjutslegan förhöjes. Vi hafva sett Den 28 Mara f. m. 343 att det är förenadt med mycken svårighet att införa entreprenader, och att orsaken härtill väsendtligen ligger i skjutslegans allt för låga ståndpunkt, kan visst icke betviflas. Om staten skall öfvertaga skjutsningen, är det af vigt att entreprenaderna på allt sätt befordras och komma till stånd, ty der sådana finnas, behöfver ej staten träda emellan medelst direkta åtgärder.
Riksdag vidtogs ingen åtgärd i detta ärende, alldenstund Kongl. Maj:t i Nådig Proposition till Ständerne den 20 December 1847 angående särskilda jemkningar i det antagna myntsystemet, — innefattande förslag till decimalsystemets användande äfven i afseende å myntet, — tillkännagifvit Sig vara sinnad att, inom en icke aflägsen tidpunkt, bringa det nya systemet för mått, mål och vigt i verkställighet. Slutligen har, vid sista Riksdag, den underdåniga skrifvelse blifvit af Rikets Ständer afgifven, som utgör föremålet för sistomförmälda Nådiga Remiss, och som åtföljes af ofvannämnda underdåniga förslag af år 1826 och 1838 samt Öfver-Direktörens för Landtmäteriet till Herr Stats-Rådet och Chefen för Civil-departementet afgifna Betänkande af den 16 November 1852, jemte en Promemoria, innefattande förslag till ett decimalsystem i afseende å mått, mål och vigt. Efter tagen kännedom af de remitterade, äfvensom åtskilliga andra till ämnet hörande handlingar, måste antagas, att Konung och Ständer sammanstämmande beslutit tiotalsräkningens införande i mått och vigt. Anmärkningar emot denna princip äro visserligen tid efter annan gjorda, hufvudsakligen på den grund, att tiotalet är delbart allenast med tvänne tal, nemligen 2 och 5, då deremot tolftalet är divisibelt med fyra tal, nemligen 2, 3, 4 och 6, hvarföre decimal-systemet icke skulle vara så beqvämt, särdeles för allmogen, som duodecimal-systemet; men denna anmärkning drabbar icke de mått-, vigtoch mynt-system, som delas efter decimal-systemet, utan det talsystem, som hela den civiliserade verlden numera antagit.
Ehuru jag, så-" som Ledamot uti BancoUtskottet, deltagit uti ifiågavarande Betänkande, vill j^g likväl helldre bifalla Herr Munck af Rosenschölds mening , om votering derigenom kan undvikas, hellst en votering i detta ämne endast skulle borttaga Ridderskapets och Adelns tid, utan att något i hufvudsaken vunnes, då af de öfrige Stånden, BorgareStåndet redan bifallit UG 342 Den 24 Martti, /. m. s!<otte's första Betänkande , samt Presteoda BondeStånden, enligt hvad BancoUtskottets satr.felige Ledamöter i jjur berättade mig, antagit Utskottets nu under pröfning varande Utlåtande. Herr l\Innck eif Rosenschöld: Om de andra Stånden redan bifallit Utskottets Betänkande, vill'jag, för min del, icke yrka någon votering, men skulle någon officiel underrättelse om de andra Ståndens Beslut i detta Mål ännu icke vara ankommit, får jag hemställa, om icke Målet finge intill nästa Plenum hvila, hvarförinnan bestämd underrättelse derom anländer. Herr Grefven och handt Mar skalken föreslog, att Målet måtte intill nästa Plenum uppskjutas, hvarförinnan officiel underrättelse an. gående de andra Ståndens Beslut troligen ankommit, hvilket bifölls. Herr Grefven och LandtMcrskalken tillkännagaf, att plenum komme kl. 5 1 eftermiddag att fort ättas. Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 16 dennes atgifne samt den 17 och 19 t samma Månad på bordet lagde Utlåtande, angående de emot de före slagne grunderne för den allmänna Bevillningen gjorde Anmärkningar. I sammanhang hvarmed upplästes tvenne från Presteoch BorgareStånden ankdmne PrO - Den 2 3 Martti , f. m. 343 tocolUUtdrag af-den 19 och 24 dennes, innehållande det brmälte Stånd biialiit Utskottets den 23 sist!.
Slutligen upptager Strafflagen uti 14 § af 2 Kap. såsom serskilda straff för embetsman: a) afsättning; b) mistning af embete, samt stadgar uti 15 §, alt genom afsättning förlorar den dömde det eller de embeten han innehafver, äfvensom rättigheten att i allmänt värf brukas; uti 16 §, att den, som dömes till mistning af embete, har förlorat ej allenast det embete, hvari lian sig förbrutit, utan ock annat dylikt, om lian sådant innehafver, och uti 17 §, att afsättning eller mistning af embete medför förlust af de rättigheter eller förmåner, som med embetet följa, men alt om. rättighet till pension skall gälla hvad serskild! stadgadt är. Det torde böra anmärkas, att då dessa straff endast äro tillämpliga för de gröfsta brott af embetsman, Lagförslaget för öfriga embetsförseelser använder böter, likasom nu gällande lag, den der derjemte, enligt 1 Kap. 12 § Rättegåugs-Balken, såsom serskilda straff för embetsman, upptager mistning af embete, alldeles eller på viss tid, samt embelets förlust, utan rätt alt det återfå. Skilnaden emellan den gällande och den föreslagna lagen i denna del visar sig således hufvudsakligen deri, att den sednare närmare karakteriserar påföljderna, samt att mistning af embete på viss tid, vanligen kallad suspension, ej i förslaget upptages. Hos Utskottet har väl någon betänklighet uppstått emot uteslutande af denna bestraffning; men i betraktande af de skal, som föranledt samma uteslutande, nemligen: att suspensionsstraffet nedsätter embelsmannens anseende i deras omdöme, inom hvilkas krets han, efter någon tids förlopp, åter skall förvalta sill embete; att den förödmjukelse, straffet medförer, måste snarare nedtrycka än väcka håg och nit för embetsgöromålen, samt att böter böra ådömas när förseelsen ej är af så svår beskaffenhet, att embetets mistning bör derå följa, — har all betänklighet gifvit vika.