Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stackars liten, tänkte jag, det har kommit snarare än jag trodde. Men jag sade intet annat än att jag fullkomligt fattade hennes tankegång och lofvade göra som hon önskade. Men ni får inte tala om mina dumma funderingar för Luis. Jag är rädd för att han inte skulle tycka om att jag bryr min hjerna med sådana tankar, och han är så utomordentligt snäll och vänlig mot mig, ger mig mycket mera än jag önskar och tröttnar aldrig att besvara alla mina frågor. Jag är ju så dum och okunnig, som ni vet, och förstår inte alltid allt hvad jag ser, hör och läser, och då får han förklara. Inom mig instämde jag i allo i hennes tro att don Luis mycket litet skulle tycka om att se hvilken utveckling äfventyret tydligen höll på att få, men högt sade jag endast att jag ingalunda skulle meddela honom hvad vi talat om. Straxt derpå kom han tillbaka och samtalet tog naturligtvis dermed en annan vändning, men när jag sedan steg upp för att gå, sade han sig vilja följa mig tillbaka till hotellet. Så snart vi kommo ut på gatan frågade han om jag tyckte att Mariquita förändrat sig. Otroligt, svarade jag, och uteslutande till sin fördel. Och då nu isen sålunda var bruten, frågade jag om han verkligen stod fast vid sin föresats att om par månader skicka henne hem igen, tilläggande att jag i hans ställe knappast skulle kunna förmå mig att göra det. Hvad vill ni då jag skall göra? frågade han surmulet. Jag kan inte behålla henne då jag sjelf inte är riktigt bofast på någon ort, och äfven om jag vore det kunde ju detta förhållande icke fortgå i längden. Det enda jag kan och vill göra är att skicka henne hem redan efter ett par veckor i Frisco, det hon nu framför allt längtar att få se, så att hon inte hinner insupa allt för mycken civilisation. Nu redan har jag all möda att hålla henne tillbaka. Hon läser allt hvad hon kommer öfver, och det inger henne väl till slut tankar och idéer dem hon vore mycket bättre förutan. För resten, tillade han efter några ögonblicks tystnad på sitt gamla, lätta sätt, tror jag ni inger mig alldeles onödiga farhågor. Hon talar helt lugnt om den tid då vi skola skiljas och finner det tillsvidare nog helt naturligt och tillbörligt att det så skall gå.
MAGISTER O. Gån hvart i viljen utom till konungen, nu! MÅNS N. OCH ANDERS P. draga sig åt venster och öppna kammardörren. MÅNS N. Om en stund skola vi afgifva svar. MAGISTER O. När och som I önsken. MÅNS N. OCH ANDERS P. ut till venster. MAGISTER O. till Herman I. Ett halsstyft folk, troget som guld och fullt af misstro. GUSTAV VASA HERMAN I. Ett mycket godt folk! MAGISTER O. Men lite enfaldigt. Såg I hur jag tog dem i räfsaxen? HERMAN I. Ett fint arbete! hvar har i lärt på det? MAGISTER O. Genom ett långt umgänge med många människor har jag slutligen upptäckt att ursynden, alla lasters moder, är högfärden. När jag därför vill veta sanningen ur brottslingar, så narrar jag dem att skryta. HERMAN I. Så klok, så klok, och ändock icke gammal man! Men nu fins det blygsamma människor också, och ur dem skullen I följaktligen icke få sanningen. MAGISTER O. Blygsamma människor skryta med sin blygsamhet, så det kommer på ett ut. HERMAN I. fixerar honom. Förlåt, namnet var ju Magister Olaus! Icke är I Olaus Petri? FÖRSTA AKTEN MAGISTER O. Jag är den samme. HERMAN I. öfverraskad. Som genomfört kyrkoreformationen? MAGISTER O. Densamme! HERMAN I. Och som senare var invecklad i en högmålsprocess misstänkt för medvetenhet om stämplingar mot konungens lif? MAGISTER O. Förtroenden, dem jag mottagit under biktens tysthetsed och således icke hade rätt att röja. HERMAN I. fortfar att nyfiket betrakta Magister O. Hm, hm! Paus. Det var en rätt hemlighetsfull historia, den där. MAGISTER O. Nej, det kan en icke skylla! Gorius Holst och Hans Bökman blefvo förvunna; och hemligheten var icke djupare än att Hamburgarne visste att berätta om konungamordet såsom fullbordadt innan planen var upptäckt i Stockholm. GUSTAV VASA HERMAN I.
Brefvet den 13 Januari 1857, i fråga, såsom här, om hösteting, innefatta den bestämning, att dessa ting skulle hållas från medio af September till Tbomasrnässan (den 21 December), af hvilket lagstadgande följde, att tingen inom den sålunda utsatta terminen jemväl borde vara afslutade, samt det förthy utgjorde ett domarens åliggande att så ordna göromålen och arbetet, att lagens fordran i nyssnämnda hänseende blefve uppfylld, Advokalfiskalen yrkade, att Häradsrättens ordförande, hvilken icke haft att anföra något särskildt skäl, som föranledt, att i fråga varande ting först den 21 Januari 1859 kommit att afslutas, måtte för de anmärkte felen i domare-embetets förvaltning dömas att plikta det belopp, Kongl. Hofrätten pröfvade rättvist att bestämma. Häröfver hörd androg Häradsrättens ordförande, med upprepande af sitt förra genmäle, i afseende på förvandlingsåtgärderna, för öfrigt hufvudsakligen, att 1757 års åberopade Kong). Bref, efter hans omdöme, endast afsåge den tid, inom hvilken höstetingen skulle begynnas, att 1858 års hösteting i Norra Mötet, i enlighet dermed, börjats den 25 Oktober och fortgått oafbrutet till tolfte rättegångsdogen, den 6 November, hvarefter, i anseende till påfordrade ransakningar med häktade personer, extra rättegångsdagar måst utsättas den 23 November och den 14 December nyssnämnda år, samt den 4 och 7 Januari 1859, hvarvid, förutom ett betydligt antal till småprolokollen hörande ärenden, icke mindre än tretiotre domboksärenden och deribland vidlyftiga ransakningar förekommit, samt att, under tiden, den 11 December, vid Agodelnmgsrättens sammanträde i Södra Mötet blifvit handlagda sexton skiftesmål, i följd hvaraf göromålen så hopat sig, att expeditionslösen icke kunnat hållas före början af vintertinget i sistnämnda härad, utan först någon kort tid efter det rättegångsdagarne i detta härad upphört. Kongl.
Om man derföre ville börja nedifrån, så synes mig, för sjelfva ändamålets skull, ingen ting hindra, att första propositionen ju kunde blifva sådan, som jag nyss hade äran föreslå. Hans Excellence Herr Grefvek och Landt - Marskalken: frågade, om Ridderskapet och Adeln bi föl le, att x,600,000 R:dr förblefve summan i ^'a-propositionen. Ropades Ja och Nej. Herr Landt Marskalken proponerade 1,300, OOO R:dr. Besvarades på lika sätt. Herr Landtmarskalken: Bifaller Ridderskapet och Adeln, att i Ja propositionen utsättas 1,600,000 R:d., och att om Nej vinner, skall särskildt utrönas, om summan må blifva 1,300, OOO eller 800,000. Förnyade Ja och Nej. Herr Påhlman förklarade sig hittills ej hafva yrkat något om ^n-propositionens bestämmande. Grefve von Platen hade ensam yrkat summans utsättande till 1,600,000 R:dr, derom Ridd. 0. Ad. Prof. 6 te Del. N;o 19. 20. *46 Den y Augusti. hade sedermera skiljaktighet sig yppat. Kanhända skulle Ridderskapet och Adeln förena sig. i händelse 1,300,000 i ^a-propositionen föreslogos. Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade att sedan 200,000 R:d. blifvit för Malmö Dis! conts räkning afdragne. ateistode 1,400.000 af den summa BancolJtskotter för alla 3 Disconterna projecterar, och frågade, om Ridderskapet och Adeln tilläfventyrs önskade denna summa, 7,400,000, intagen 1 den jakande propositionen? Ropades åter starka Ja och Nej. Efter några ytterligare skiljaktigheter i meningar, uppsattes och föreslogs följande Voteringsproposition: Den som bifaller att Creditifsumman för Götha Canals och Götheborgs sammanslagne
Men om den, enl. R. o. Ad:s tanke, bättre öfvertygelsen, skulle kunna göra sig gällande äfven bos de öfriga Stånden, borde det val vara kärkommet. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte antaga förslaget till hvilande. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, hurusom Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 6 November f. m. först afgifva Utlåtande, innan den kunde af Piidderskapet oclrAdeln till pröfning företagas. Herr Cederschjöld: Det är Rikets Ständer, sorn härom, besluta, och icke StatsUtskottet. Af orden i 3o §. synes det, att det är Rikets Ständer, sorn skola communieera sig med Konungen, och kunna yrka ansvar på den föranledning, som af Utskottet ägt rum; att Utskottet kan communieera sig med Konungen deruti, anser jag omöjligt. Jag skulle derföre tro, att Ridderskapet och Adelil har full rätt att derom besluta; men en omständighet gör mig tvehogsen. Efter §:ns ordalydelse, är det. blott Statsutgifter, för hvilka redovisande tjenstemän kunna ställas till ansvar. Nu är detta likväl icke någon disposition på HufvudTitlarna, och det gör, alt jag fruktar, att en domstol, som vill följa den bokstafliga lydelsen af §., torde anse sig icke kunna upptaga frågan. Jag skulle derföre tro det vara bäst, att låta den saken falla, och blott upptaga den bestämda frågan, som jag uppgifvit, nemligen örn tillkomsten af olikheten i Contraeterna. Herr Tham: Jag måtte misstagit mig antingen på Herr Grefvens och LandtMarskalkens, eller på Herr Ccderschjölds framställning. Herr Grefven och LandtMarskalken har icke sagt, alt Ulskoltet skulle communicera sig med Konungen; utan att Utskottet borde afgifva sitt Utlåtande innan Ri - ÉdL 3o2 Den 6 No veml) er f. m. kets Ständer företaga frågan lill pröfning.
M:ts disposition för behöfvandes undsättning i missväxtår, sa länge tullbestämmelserna blifva oförändrade; samt denna tullinkomst under åren 1849 och 1850 i medeltal utgjort 78,662 R:dr 26 sk. 6 r:st. miste detta belopp såsom inbegripet uti ofvannämnde medium af tullinkomsten derifrån afdragas med 78,662: 26. 6. hvartill kommer den med hänseende tili Rikels Ständers beslut om förändrade tullafgifter, kalkylerade minskning i tullinkomsten 9,560: 27. 10. hvilka belopp tillsammans 88,223: 6 böra fråndragas ofvan upptagne medium af tullinkomsten, då återstoden utgör 4,829,973: 25 Då likväl bela tullinkomsten för nästlidne år med icke mindre än omkring 300,000 R:dr understigit 1849 års enahanda inkomst, hvilken omständighet nogsamt utvisar betänkligheten af ifrågavarande, utaf handelns fluktuationer väsendtligen beroende, inkomst-titels beräkning till så högt belopp, som i medeltal under de 2:ne sista åren influtit, hafva med afseende härå Rikels Ständer icke funnit sig böra antaga tullinkomsten till högre bruttobelopp årligen än 4,530,000: — Transport 4,530,000: — Bih. till R. Skrifvelse, N:o 224. Salu-accis för städerna. Denna statsinkomst, vid sista statsregleringcn beräknad till 3,000 R:dr, har i E. K.
Ständer i nåder äska ett årligt anslag af 15,000 R:dr Riksmynt, i ändamål att i de provinser, som häst lämpade sig för uppfödning af hästar och hvarest hågen derför visat sig lifligast, måtte kunna tillvägahringas så beskaffade inrättningar, i afseende på hvilkas ordnande Styrelsen anhöll att framdeles få inkomma med underdånigt förslag. b) Samma Styrelses underdåniga memorial af den 22 sistlidne September, med förslag till förnyad stat för de under Styrelsen lydande tjenstemän och betjente, i syfte att bereda dem en af den ökade lefnadskostnaden påkallad förbättring i deras lönevilkor; anhållande Stuteri-öfverstyrelsen, att som denna nya stat komme att med 3,930 lt:dr B:ko öfverstiga den nu gällande, men, till bestridande af denna ökade utgift, från Stuteriernas inkomster endast vore att påräkna omkring 1,430 R:dr samma mynt årligen, det felande beloppet 2,500 R:dr B:ko eller 3,750 R:dr Riksm., måtte genom särskildt anslag fyllas. 78 Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. NI 1, om Statsverket 1856.
DnIiHl 8lal8-I>5(1el8 olvide DeLlUmölei8 unclevcläniHa lill8l^vli3n<!e, läelcIe8 Xon^I. i!il:>j:l i l^äilev Hilia I)evöv<le kövalsH, oell liefallile, alt, i ölvevens»iämmelse venneci, Dlo^osiiinn lili kilsets 8län6ev aliulle umfev 6enna ciaH ex^e^lievas. Dx Dvotoeolln, Z'. Fvä/r//Fkvö',/r. IkonZ-/. v.o 62. N:0 82. ^nk. till Lxp. Iltjlk. dea 2 Leptember, kl. ro k. w. K0l>s6b. N^d:V8 ^VudrA» 8/:r//beksc k/kk /Sr^eks L7ä/rde s >5kok8-k7ksLott, arr^aend» Le/r/ekse /,'»» cke/r 6ök/ra t7rrnak-^ok»^ udömde ^en/kk?r/»^sn/Fi/2 « LokaAeks m/rskmeckek /ö> «re» 1829 krkk ve^ meck 1836,- 6r/ve» 8foc/./rokms Skokk ckerr 27 duk/ 1810. 8edan Kongl. Ugpt oeb Ilikets Kammar-Ilätt, i anledning af vederbörande Ilevisions anmärknings-pästäende, genom Utslag den 6 Naj 1889, förklarat en summa, slör3,o35 K:dr 28 sk. 9 rst. Lanco böra Kongl.
Skälen emot det af comiterade föreslågne förfogandet, synas isynnerhet hvälfva sig omkring den förlust staten skulle vidkännas genom mistningen af skåttek öpeskillingen, hvilken på det hela synes mig vara en bra liten uppoffring, emot den indirekta vinst som åtgärden skulle medföra för staten. Man ordar ofta nog om industriutvecklingens befordrande genom statsuppoffringar för kanaler, för hamnbygnader, för jernvägar och mera sådant; man har understundom uppoffrat många millioner för enskilda bolag, utan någon för det allmänna rätt synbar vinst; men månne det ej i smått befordrar jordbrukets förkofran att förflytta åborätt till äganderätt? och huru obetydlig, när man rätt betraktar saken, är icke statens lilla uppoffring vid ifrågavar. fall för hvarje särskildt tillfälle? Och det är så jag tror man måste räkna, då man vill jemföra de af uppoffringen uppkommande fördelarne. Man kan visserligen invända att om statens uppoffring härvid är liten, så blifver icke heller åborätts-innehafvarens uppoffring för skatteköpet rätt stor; men att förhållandena i verkligheten icke måtte alldeles vara sådane, synes deraf bevisas, att så många åborätts-innehafvare finnas som ännu icke skatteköpt sig till sjelfägande. Månne det sålunda kan anses såsom en 46 Den 8 Januari. fruktlös statsuppoffring, om man vid frågan om ett förenklad! skatteväsende och dermed sammanhängande mindre invecklad bokföring kan genom eftersägning af några få 1000 r:dr vid bokföringen vinna en minskning af 3 till 4 jordnaturer, om man för samma pris till följe af det egna intressets starka drifkraft får en god del jord bättre häfdad och skött; om man derigenom åstadkommer mera trefnad för familjer; om man genom åtgärden undanrödjer missämja inom slägtförhällanden, och rättegångar emellan arfspretendenter samt ett på sidan af lagen förevar, fideikommiss-förhållande, som aldrig kan komma att anses såsom ändamålsenligt och nyttigt. Man anmärker emot förslaget att det åsyftar en, som man kallar det, oförtjent skänk. Jag ser ej saken sä! jag finner en tillfredsställelse om staten någon gång kan vara i tillfälle att på detta sätt skänka.
Utskottets förra Be» tänkande, vördsamt och vänligen inbjuda dem att likväl nu instämma med Borgare - Ståndet uti det tillägg, att Cornitéen borde bestå icke blott af Embetsman, dem Kongl. Majit förordnar, utan ock af Rikets Ständers Ledamöter, hvartill Eullmägtige i Banken eller Riksgälds » Contoiret, eller andre, kunde af Riks - Stånden utses. Ut Supra* Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen \ Stockholm, den'12 Juni i8iS> S. D. T ill afgörande företogos de ifrån Riks» dagarna i Stockholm 1809 och 1810 samt i Örebro 1810 och 1812 hvil ande förslag till ändringar i Grundiagarna; Och stainade Hedervärda Bonde - Ståndet i följande Beslut: Vid Regerings - Formen. 2 §. Tillägget ansågs förfalla, sedan Riksens Ständer förut beslutat, att de i 41 §■ föreslagna Stad - *4-4 ®en *2 Juni. Stadganden, hvarmed detta tillägg agde gemenskap, ej skulle antagas, 4 §, Den vid 181 2 ars Biksdag föreslagna Bedaction antogs, med tillägg af ordet och Ofrälse Män, i stället för eller Ofrälse Män. 5 §. Bägge förslagen till ändring i denna § afslogQs, 6, 7, 8, Q och 10 § §. X följd af beslutet om 5 §. bibehållande utan förändring, blefvo äfven de vid deäsa §. §. projecterade ändringar och tillägg afslagna, och skulle ji Bibehällas oförändrad. 1? Det a 8 12 föreslagna tillägg antogs, 13 §. Den projecterade ändringen afslogs, 2 5 §• Skulle bibehållas, gp |. Förslaget från 1809 och 1810 antogs, 28 likaledes; och blef 1812 års redaction afslagen, 29 •§.
Näjd vilis liärvid tillika liakva i ^äder förklarat, att, om, efie, - förloppet ak ds lem är, liViMiiiulsv Kongl. lVIaj:t, enligt Dess nu allätns ^lädiga Oioposition, medgifvit spanmäls-lullcns olö, änderligliet, löisöket liärnied liefinnes lialva ä tadkommit de deraf päiäknade, för landet välgörande ve,kningar, samt Rikets 8tänder, pä gi und af ett sädant förr? / A. 4>. 1840. 1 t 42 8 i4 8^.0 Z I. ^3l1nl>6e, törnag lien nniIeeciZni^!, 8ntiäII-in, stl ke^tnmkia IxII-g^ifler mä loi llrinunde e^8 euin , voie itel. kOm^I. iVI ^:t.8 ?>>3>ii^8 8l8i»l i>ll, Denvin LN i trelioiiA oi ltniiiA lill iiitlel.8 8i8xile>' ittläluixte t> :>ni8Ui! Inin» , toiestä en iirirstter lÄlNj)Ul1 föiiiuctiinS 60 §. uli IlLAei-in^-lur-men. 8x Irotoeoilv. K. 6. Sc^Sez-A. 81008s^08 N, 18-so. Mr/.c^ 7Vad/A-i KrZ/ve/re^ Tk.o Fr. » K:o 32. c/// ^/i. <7c,r F F/-^§ -c/. 2 e. m. KOKOK.
Hvem anar ej alt jag åsyftar de millioner tunneland af odelbara mässar, myror och kärr hvaraf Sveriges jordyta, nied frånräknandet af sjöar, floder och oodelbara klippor m. ni. torde till -j bestå. Bland jordbrukare finnes säkerligen ingen som icke inser den mångsidiga vinst, hvilken upodlandet af dessa sträckor serdeles om verksläld på ett enkelt, billigt samt i tidernas längd varaktigt sätt skulle medföra. Då, om ej förr, borde man väl åt jordbruksindustrien återgifva de fonder, jag menar odlingslånen, som man i sednaste perioder fråntagit den och öfverflyttat på handel, näringar och fabriker. Hela värt land, med undantag af Malmöhus-län, erbjuder omäleliga tillfällen i och för lönande dylika odlingar. Det händer dock ej sällan, att just sddane marker, befinna sig i deras händer, sorn sakna kapital att deruti nedlägga eller behöfliga relationer att dem uplåna. Ett lands rikedom består ju i de produkter som aftvingas jorden på ytan eller ur djupet och af den förädling som båda delarne, inom landet, vederfares. Alla dessa sanningar föreställer jag mig vara så väl bekanta och insedda af det Ulsk. hvilket kommer alt lägga handen vid ifrågavar. magtpåliggande ärende, alt en vidare bevisning eller utredning säkerligen och gerna besparas mig; och när jag går att ytterligare behandla ärendet samt föreslå de mått och steg, som synes mig tjcnliga att vinna åsyftade målet, bör jag försöka, att i någon män, styrka min kompetens dertill; förvissad som jag är, attUtsk:s tillstyrkande af denna min motion i betydlig män deraf befordras. När jag till den ändan vidfogar hosgående frågbok eller Kateches, som tilldelar undervisning i ämnet; åberopar Landslns i Kronobergs Femårsberättelse oell framdeles inlemnar densammes utlåt., för åren sedan 1847; tillkännagifver, hvad dessutom numera torde vara temmeligen kändt: att jag sedan år 1820, nära oafbrutet och hufvudsakligen, sysselsatt mig med mässars och kärrs upodlande: att jag på Kronobergs-läns K.
I afseende å detta mom. torde R. o. Ad. ej kunna frångå sitt förra heslut, enär R. o. Ad. redan vid behandlingen af föreg:de punkter i detta Betänk, beslutat, att kreditiv ej skall beviljas åt andra Banker än dem, sorn ersätta uphörda Prival-bauker. Hr Gr. o. Landtm, fästade härvid upmärksamheten derpå alt uti delta mom. derjemte förekomme ett nytt af R. o. Ad:s förra beslut icke beroende stadgande, innehållande: ”Nuvar:de Filialbanker, som vilja underkasta sig de vilkor och förbehåll förestående mom. 3 innefattar, må åtnjuta de fördelar, som i samma mom. åro blifvande Filial-banker tillförsäkrade;” hvarefter Frih. Tersmeden yttrade: lag trodde icke att 2:dra punkten af detta mom. var föremål för öfverläggningen, utan förmodade, att den skulle blifva serskildt föredragen. Lien hör egentligen icke hit utan till det 3:dje mom:tel. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte att ifrågavande stadgande enl. Ulsk:s upslällning tillhörde 4:de mom:tet, oaktadt det från förra delen vore skiljdt genom ny rad, men att R. o. Ad. emedlertid kunde serskildt för hvardera delen fatta sitt beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, lika med Piili. Ter„ smeden, alt den sista punkten mätte serskildt föredragas, så allden må kunna af R. o. Ad. bifallas. Uppå härefter serskildt framstälde propos:r fann R. o. Ad. för godt, att med vidblifvande af sitt förut fattade beslut afslå första delen af förevar:de morn., samt bifalla den nu föreslagna 2:dra delen deraf. Beträffande slutligen den vid Utsk:s Ullål. fogade jemförelse-4 tabell, fann R. o. Ad. densamma ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs och företogs punktvis lill afgörande Const:sUlsk:s den 18 dennes på bordet lagda Mern.
St:r, på sätt föreslaget blifvit, komme att nedsätta ett särskildt Utsk. för behandling af den ifrågavarande Nåd. Proposm m. m., densamma då skulle till detta Utskott öfverlemnas. Föredrogs ånyo Banko-Utskds den 2 och 9 dennes på bordet lagde Mein. N:o 4, med återlemnande af åtskilliga till Utsk:t remitterade motioner. Hr Mannerskantz, Carl Axel: éag tror att bland de vigtigaste ekonomiska frågor, som finnas att behandla i vårt land, är otvifvelaktigt den att få fastighetskrediten på bättre sätt Den 13 December. 473 ordnad än hittills varit förhållandet, ty hvar och en, som kommer från olika landsorter, skall nödgas erkänna, att der råder öfver allt klagan öfver bristande tillgång på förlagsmede! för jordbruket och andra näringar, som behöfva förlag på längre tid. Orsaken härtill är, enligt min uppfattning, den, att kreditväsendet inom vårt land på sednare tiden tagit en sådan rigtning, att kapitaltillgången blifvit derigenom dragen från jordbruket och sådane näringar, som lika med den behöfva penningar på längre tid; dessa kunna icke ingå i bankinrättningar af den beskaffenhet, att de i följd af sin egen rörelse måste utlåna penningar på kortare tid. Kännedomen om denna brist, denna förlägenhet inom förlagsrörelsen, denna saknad af nödiga tillgångar för inhemska näringars kraftiga upprätthållande har gifvit sig tillkänna i en mängd motioner, hufvudsakligast väckte inom Bonde-St. Hvar och en af de mångå särskilda motionärerna har sökt botemedel på sitt särskilda sätt; de öfverensstämma visserligen i hufvudsaken, men skilja sig i enskilda omständigheter. Några hafva helt enkelt begärt antingen upphäfvande af författningen ang. Allm. Hypoteksbanken, eller ock åtskilliga ändringar i stadgandena rörande Hypoteks-löreningar; andra hafva åter föreslagit inrättande af Provinsbanker, bygdå på flera olika grunder, och en motionär liar anhållit, det K. M:t målte nedsätta en komité för att söka botemedlet för jordbrukets financiella betryck. 1 min tanke är det icke möjligt att behandla dessa frågor, som hafva samma syfte, på flera olika ställen.
För ordningens skall vore det dock af vigt, att under discussionen icke afvika från det ämne, som blifvit gjordt till föremål för föredragning ; och under denna discussion, som egentligen endast bort angå den s. k. Sacramental-lagen, hade flera andra saker, som nu icke varit föredragna, utgjort föremål för discussionen. Derigenom icke blott förlorades tid och öfverhopades Utsk:n med yttranden, sorn icke rörde det föredragna ämnet, utan det ledde också till en oegentlig och med Grundlagen icke öfverensstämmande form för öfverläggningen. Hr Gr. o. Landtm, ansåg bättre, att efter öfverläggningens slut derpå fästa R. o. Ad:s upmärksamhet, för att vid blifvande föredragning af andra ämnen söka förekomma, att icke samma förbiseende att rätta öfveriäggningsämnet må ega rum. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Dalmans, Wilh. Fredr. Achates, d. 15 dennes på bordet lagda motion, ang:de utvidgning af testaments-rätten. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon. Utsk. Frih. Raabs, Carl Adam, d. 15 dennes på bordet lagda motion, ang:de förändringar i skjutsningskyldigheten. Föredrogs och remitterades till LagUtsk. Frih. Raabs, Carl Adam, d. 15 dennes på bordet lagda motion om Biskopars och innehafvares af prebende-församlingar förpligtigande, att sjelfve underhålla sina boställen. Föredrogs Frih. Rabs, Carl Adam, d. 15 dennes på bordet lagda motion, om befrielse för kapellförsamling, med egen kyrka, som af densamma underhålles, från skyldigheten att bygga och underhålla moderförsamlingens kyrka. Hr Geete, Sten Erik: Då jag förenar mig i Frih. Raabs önskan om kapellförsamlings befrielse ifrån byggnadsskyldighet till moderkyrkan, anser jag mig likväl böra anmärka ett, enl. mitt förmenande, af den värde motionären begånget misstag i förutsättningen af berörde församlingars skyldighet, att underhålla äfven kapellkyrkan.