Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogs och bifölls Stats-j Lagsamt Allmänna Besvärstid t Ekonomi-utskottens den 27 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 91, i anledning af väckt fråga om strafffrihet för den, som föröfvar olofligt tillgrepp, till afvärjande af trängande lifsfara, samt att tvångs-arbele för bristande laga försvar ej må ådömas den, som är villig mottaga den tjens eller förrätta det arbete, som honom anvist varder. S. 13. Föredrogos och biföllos Lag-utskottets nedannämnde den 27 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 78, i anledning af väckt motion om ändring i 9 och 10 §§ af 11 kap. kyrkolagen; N:o 79, i anledning af väckt motion om rättighet för borgmästare i de städer, der poliskammare icke finnes, att kalla till polisförhör vid vite och påföljd af hemtning; N:o 80, i anledning af väckt motion om förlängd tid, för fullföljd af besvärsmål från Westerdahls fögderi af stora Kopparbergs län; N:o 81, i anledning af väckta motioner, angående upphäfvande eller förändring af Kongl, plakatet den 12 Jauuari 1726, emot olofliga sammankomster för andakts-öfningar, jemte öfriga i samma ämne utfärdade författningar; 740 Prot-utdrag den 30 September 1838. N:o 82, i anledning af väckt motion om brotlmåls-ransakningars hållande i länshäktena; N:o 83,. i anledning af väckt motion om tingspredikans hållande å viss limme; N:o 84, i anledning af väckt motion om hvad iakttagas bör, då någon hänvisas till preslerskapet att förmanas innan lian må fullgöra ådömd värjemåls-ed; samt N:o 85, i anledning af väckte motioner om ändring i lagens be stämmelser, angående ränta å försträckta penningar eller varor. Från Hög v. Preste »ståndet.
Särdeles märkvärdigt företer det sig med bränvinsproductionens årliga tilltagande, i bredd med den städse afsedda nykterheten, helst vid betraktande deraf, all orsaken till dessa missförhållanden egentligen igenfinnes i en felaktig och orättvis förordning. Då jag härmedelst tagit mig friheten åberopa skälen för en billigare beskatlningsgrund m. d. m. får jag hemställningsvis äran föreslå, om icke, med afseende å den besparing af tid, ved och arbete, som uppkommer vid begagnandet af ånga vid bränviustillverkuingen, det vore skäl ytterligare beskatta sådanc verk 50 proc. utöfver hvad jag har haft äran uppgifva såsom relativt riktigt, och tror jag, att då försl en rättvis beskattning ägt rum, med hvilken allmänt och enskildt väl skulle beredas. Jemte det jag anhåller, att denna motion blir remitterad lill Bevilln.- samt Allm. Bcsv.- o. Ekon.Utsk:n, får jag lika vördsamt begära dess communicerande med öfriga resp. Medstånden. Den 20 Augusti. 343 R. o. Ad. biföll, att denna motion finge remitteras till Bevilln. - samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n, samt jemväl communiceras Medständen. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: I anledn. af den af Gr. Wirsén uppläste motion, som R. o. Ad. remitterat till Bevilln.- Utsk., må det tillåtas mig alt få yttra ett par ord. Jag medgifver, hvad ingen lärer förneka, att den näring, uti hvilkens intresse den värde Grefven talat, är förtjent af uppmuntran, såsom den naturligaste binäringen till vår förnämsta hufvudnäring. Huruvida det medel, som Gr. Wirse'n föreslagit för befrämjande af denna näring, är det ändamålsenligaste, torde förtjena att noga öfvervägas. Då Grefven yrkat, att införseltullen på utländsk ull i allmänhet mätte bestämmas till 8 sk., så drabbar denna nya beskattning endast den gröfre ullen, emedan den finare redan är belagd med denna afgift.
När - för att bruka fru Agnes Giörlings ord i en artikel i Kvinnan och Samfundet Maj 1890 - de kvinnor som äro uppfostrade till själfständig verksamhet och veta hvad det vill säga att arbeta, gifta sig, råda de icke längre själfva öfver hvad de egde före äktenskapet, lika litet som öfver det de komma att ega under detsamma. Det gör mannen. Det enda, undantag derifrån ar genom lagen af den 7 Maj 1880. Om ett arf så- lunda tillfaller hustrun, så är det mannen som rader öfver det. J a g kan icke tro att man verkligen önskar att mannen allt framgent lagligen skall vara allena readande öfver den gemensamma egendomen. Egendomens gemenskap med gemensam förvaltningsrätt, det är val hvad de önska som försvara egendoms gemenskapens sak. Och deruti ar jag alldeles ense med dem. Det ar äktenskapets ideal i ekonomiskt afseende. " Det finnes af sig ~ ord som kunna beteckna idesjälf i ett godt ä k t e n ~ k a p. Dessa alet äro: samfgld egendom och samfald förvaltning. Och om lagen kunde skapa ideala förhlillanden, hade man blott att affatta en lag af detta innehåll, om det vore möjligt. Men för det första, kan lagen icke s7; apa idealet, utan blott underlätta eller förbereda medlen eller vägen - hvad man nu vill kalla det - sal att den största möjliga tLZ1niirmelse till idealet kan uppnås. För det andra anser jag - och många med mig - det för en olöslig uppgift att affatta en lag p&amp; griimidvalen af egendoms gemenskap med förvaltnings gemenskap. Hvad menas nämligen dermed? Att hvarken man eller hustru skall hafva ratt att råda öfver naigot af den gemensamma egendomen, med mindre båda äro ense derom. Men salsom justitie minister Nelleman sade redan den 28 Februari 18 ' 76 i Folketinget, - en man kan verkligen icke alltid hafva sin hustru vid sin sida, när det gäller att underskrifva en vaxel eller sälja en ko till det eller det priset. Gemensam egezdoa meca na af kontra7tentc~nas bestlhnzande rätt, det gr möjligt och det ha vi. fiskildt egande ocfa enskildt li.llcZade - det är ocksl möjligt.
Om nu, sedan dess* vigtiga frågor blifvit underkastade äfven Rikets Ständers pröfning, deras beslut, komme att innebära medgifvande af någon lithurgisk frihet, ändamålsenlig* lagar för religiösa sammankomster, tillfälle för Kyrkans medlemmar att, genom särskildt utsedda ombud, uttala sin åsigt i de vigtigaste Kyrkliga frågornc, så förmodar jag, att. de fleste, sorn nu möjligen påtänka en skilsmessa frän vår Kyrka, skulle afstå ifrån dylika tankar; och någon tillämpning af Missgemings-b*?- kens I knp. 3 § således icke ifrågakomma.» af hr Carleson, E: »Sedan nästan alla upptänkliga, straff för affall och kätteri blifvit af olika religions-systemers anhängare under årtusenden använda, ansågo omsider i slutet af 17:de och början af 18:de seklet den Svenska Statskyrkans anhängare någon annan åtgärd mot affäilingar från denna kyrka ej kunna af den verld,sliga makten tillgripas, än den att med förlust af alla medborgerlig* rättigheter förvisa dem från riket. Det straff för affall, som derigenom stadgades, var likväl ett af dc mest opolitiska och mest orättvisa, som någonsin blifvit af en Stat mot egna medlemmar begagnadt. Lindrigt för den rike, men ytterligt strängt mot den fattige, som saknar personlig förmåga att underhålla sig i främmande land, drabbar det den, som träffas deraf, hardt i samma må» fosterjorden är honom kär, men lätt i den mån han mot henne känner likgiltighet eller hat och således de bästa mest och de sämsta minst. Detta straff', «tn det ej skall förvandla, den landsflyktige till ett skyddsoch rättslöst väsende, hvars tillvaro skulle bestå i ett oafbrutet framoch återkastande från den ena Staten till den andra, måste tvinga den ena Staten att upptaga dem, söm blifvit utstötta från den andra och innefattar på sådant sätt en kränkning af rättsförhållandet Stater emellan. Efterhand blir det af jördens hyfsade folk nr deras lagar borttaget och nr äfven af de män, som haft sig omarbetningen af vår allmänna lag uppdragen, för längesedan utdömdt.
Det commerceråd jag hört efter mig begära ordet får jag göra uppmärksam derpå, att kolonialvaror, utom det att tullen å dem är till beloppet lägre än hvad Tyska tullförbundets tariff upptager, de jemväl åtnjuta en ytterligare nedsättning derigenom att största delen af dessa varor importeras från sjelfva produktionsorten och då särskilt tullindring tillkomma. Man hehöfver icke heller befara att någon större smuggling skulle åstadkommas genom den af mig föreslagna förhöjningen, dä den icke är af beskaffenhet att föranleda till Tiågon stor 'vinst genom smugglingen. Jag får för den skull framställa begäran om återremiss, på det att, Bevilln.Utsk. må taga i öfvervägande ett annat sätt, än det. Utsk. föreslagit, för tillvägabringande af ränta och kapitalafbetalningar, intill nästa riksdag, å de län som skola upptagas. Hr von Troil, ”Sam. Gust.: Detjifrågavar. ämnet sönderfaller egentligen uti tvenne serskilta frågor nemi. först sättet att debitera och uttaxera den på innevar. år . 1848 belöpande andel i ränteoch amortissementssumman å det i och för krigsrustningarna upptagande lånet och sedermera sättet att uttaxera enahanda afgifter för påföljande åren. Hvad den första frågan beträffar, tror jag att Utsk. icke kunnat annorlunda förfara än det gjort eller att Oen 21 Juni f. m. 189 i lika mon fördela denna afgift på samtlige de delar som utgöra den allmänna bevillningen, emedan den förra bevillningsförordningen ända till slutet af innevar. år fortfarande är gällande. Likväl tror jag lika med Frih. Palmstjerna ett förtydligande af redakt, vara af behofvet påkalladt och får jag derföre instämma uti hans begäran om återremiss. I fråga äter om afgifterna för de kommande åren, har Hr Rosenblad, om jag icke orätt uppfattat hans yttrande, ansett att de enl. l:a art:n bevillningsskyldige skulle vara helt och hållet befriade från den ifrågavar. tillökningen hvilken ensamt skulle drabba bevillningen efter 2:a art:n på så sätt att bevilln:n efter denna artikel skulle med 2-0:del ärligen förhöjas.
Den,- n , till följd af detta beslut, på nyssnämnde bankoräkning afsatta summa uppgick dock ej lill högre belopp, än 210,260 r:dr 7 sk. 3 rst; och sorn, i händelse af kreditivets lyftning, denna tillgång syntes blifva af ringa betydenhet för det dermed afsedda ändamål, samt det afsatta beloppet, i likhet med andra vid sednast förflutna riksdag tillgängliga medel, ansågs böra disponeras ©ch r Slats-iJt skottets Utlåtande, N:o 12®. användas för de af Rikets Ständer till utgående från Riksgälds-kontoret då anvisade utbetalningar, förordnade Rikets Ständer, genom 127 § i Riksgälds-' kontorets nu gällande reglemente, att omförmälde stimma skulle från den serskilda räkningen uttagas oell tilläggas kontorets öfriga kontanta behållning. Ståts-utskottet bestrider ingalunda, att det skulle vara både fördelaktigt och ändamålsenligt, om en i behofvets stund genast användbar tillgång funnes afsatt för den ansenliga och ytterst vigtiga utbetalning, motionären omförmäit; men då de för nu förestående Statsutgifter disponibla medel icke en gång motsvara de af Kongl. Majst vid denna Riksdag uppgifna nya eller ökade behof; då dessa medel följaktligen skulle blifva än mera otillräckliga, derest en betydlig del af den för besagde utgifters bestridande påräknade bankovinst komme att, på sätt motionären föreslagit,- för framtida begagnande reserveras; då, i sådant fall, en mot det reserverade beloppet svarande summa troligen måste genom upplåning anskaffas, för att erhålla erforderlig tillgång till de Utbetalningar, sorn af Rikets Ständer dels redan äro, dels hädanefter under riksdagens lopp varda beviljade; och då den för stora kreditivet, enligt motionärens förslag, bildade fond, i anseende till dess otillräckliga belopp, ändock ej komme att uppfylla det nied densamma åsyftade ändamål, »eser sig Utskottet föranlåtet hemställa, att detta förslag icke må af Rikets Ständer bifallas* Stockholm den 31 Mars 1848. Ankom till Éxp. Etsk. den t April, ti 2 t.
Runt R:dr 23,955,524: 42. att inkomster och tillfälliga vinster under år 1860 uppgått till 2,195,970: 07, och att efter afräkning derifrån af rän te-utgifter, förval tnings-kostnader, välgörenhetsbidrag och förluster 635,930: 90, en kapital-tillökning uppkommit af 1,560,039: 17, hvadan, vid 1861 års början, Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder uppgingo till 25,515,563: 59, eller grundfond 15,000,000: — behållning derutöfver 10,515,563: 59. 25 515,563- 59 att vidare, vid detta års början, metalliska kassan utgjorde i Runt 23,092,875: 18, mot en utelöpande sedelstock af .. „ 39,486,008: 61, samt en depositionsskuld af „ 9,115,008: 01, 8 Halfårs-upp gifteme. oell att Bankens tillgång i räntebärande obligationer belöpte sig till R:mt 9,457,804: 66. Öfver förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld, jemte obegagnade andelar af kreditiv och låneförlag, hafva, enligt gällande föreskrift, uppgifter för hvarje halft år blifvit upprättade samt tryckta oell till allmänheten utdelade; Och få Revisorerne, till upplysning angående de efter den 29 nästlidrie Juni, då sednaste halfårs-uppgift afgafs, inträffade förändringar, meddela följande redogörelse i förevarande afseende för den 14 September. Sedelskuld: Utelöpande sedlar, invisningar och insättningsbevis 42,757,454: 67. D epos i t iöns -skuld:
När Pål var bortbjuden – och det var han ofta – föll hon ibland på att han icke fick gå. Hennes blick hängde sig fast vid hans, tårfyld och passionerad, den skriade och bad, den smekte som två mjuka armar; och han kunde ljuga, duka upp långa historier, stöta sig med folk – hvad som helst – bara för att bli hemma, när hon fordrade det. Allt detta var så litet positivt, så litet påtagligt, att Marianne icke gjorde sig några förebråelser deröfver, och hon var vänligare än någonsin emot Börje, liksom för att hålla honom skadeslös. I sitt innersta var hon honom tacksam för det han var så fri från alla misstankar, och hon höll af honom för det. Förhållandet till Pål hade icke hos henne väckt den ringaste motvilja eller afsmak för Börjes person, snarare tvärtom, ty hennes känslolif var onaturligt uppdrifvet. Det var således knappt möjligt för Börje att märka något af det som fans mellan de andra två, så mycket mindre som de voro skygga som rapphöns. Endast när allt var säkert smögo sig deras blickar fram, som till aftalade möten. Den första tiden hade det lagt sig en blyg stillhet öfver Marianne, hvilken åt hela hennes väsende gaf någonting ungt, nästan barnsligt. Dels var hon rädd att misshaga Pål genom att vara för tillmötesgående, dels hyste hon en barnslig fruktan för Börje. Men med afseende på denne senare lugnade hon sig snart, då hon lärde sig inse hur tryggt hon kunde förtro sig åt Påls vaksamma försigtighet. Kanhända hade hon hyst vissa tvifvel angående hans tystlåtenhet, men dessa lade sig inom kort, ty hon märkte vid otaliga tillfällen hur fast hon kunde lita på honom. Pål Sandell var alltför erfaren i sådana saker för att ej veta hvilket allsmäktigt trollspö förtegenheten kan vara, då det gäller qvinnogunst. Han hade sett mer än en fästning falla för denna enkla murbräcka. Om Marianne höll på att rusa, var det alltid han som höll henne tillbaka. Efter hand som hon blef lugnad i alla afseenden, började hon gå så att säga anfallsvis till väga, i det hon utvecklade ett slags maskeradt koketteri, alltid så slugt anlagdt, att Börje icke skulle misstänka något. Hon hade en outtömlig uppfinningsförmåga. Ibland hände det att
— Ja, deras Karl skulle bli en högt uppsatt, bildad man, han skulle icke som fadern i den sotiga verkstaden få smedens hårda valkar i sina händer. Och lyckliga möttes föräldrarnes blickar, då de under tusen försakelser kunde skicka sin son herr studenten en mödosamt förvärfvad sparpenning. Och åren gingo. Tidigt åldrade genom det hårda arbetet, sågo föräldrarne lyckliga upp till sin Karl, som sitt ålderdomsstöd och tröst. Karl blef häradshöfding i B. » Har mycket att göra, den nya sysslan, ser mor, den är svår », tröstade den gamle mästaren den sorgsna modern, då på månader inte en rad kom från Karl. Men nu kom ett elegant bref, ett guldkantadt kort med tillkännagifvande af Karls förlofning med fröken v. C. De gamla stålbrillorna ville inte hålla sig riktigt kvar i det glesa håret, allt högre sköt hon upp dem i pannan, den gamla, medan hon stafvade samman de sirliga bokstäfverna till ord. Förlofvad! Bröllopet var nära, det skulle försiggå i all stillhet, eljes måste de » gamla » också följa med; mannen med de valkiga händerna skulle trycka unga fruns sammetshand. nej, tarfliga, gamla människor passa icke, där plyschmattor täcka golfven och » god ton » som en parfymfläkt fyller rummen. Stackars gamla föräldrapar! Ensamt och dystert förrinna timmarne i den trånga prydnadslösa kammaren och då i qvällsstunden den trötta handen tungt sjunker ned, ge sig tankarna på flykt; hur innerligt kär er gosse varit er hur främmande han nu blifvit. Hur skulle icke edra hjärtefibrer darra, om ni kunde mana bort denna kalla, främmande bild, om i den egna verkstaden den sotige sonen förde släggan bredvid fadern, om han en gång hemfördt till eder en god, enkel och duktig hustru, som ärat faderns valkiga hand och de sotiga arbetskläderna. » God ton »? Nej hårdhet i känslan, det är rätta ordet. Endast hvad ett ädelt sinne bjuder och det rena hjärtats känslor mana kan med rätta kallas » god ton ». - —, 7J|I - 4sBsES En salladsartikel. (Slut fr. föreg. n:r.)
Nu inträder för mig tiden att börja med att göra ursägter för det att jag talar så ofta, men jag är nu dertill föranledd af Hr von HartmansdorfFs sednaste anmärkning. Han har haft orätt i afseende på den af Hr Frih. o. Landtm, sednast framställda propostn. Jag anhåller alt samma propos. mätte ännu en gång uppläsas, och alt jag derefter må återfå ordet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade dess mening hafva varit, att, om Frih. Sprengtportens förslag antoges, R. o. Ad. ägde sig öppet att pröfva de afgifna förslag, som dermed ej stöde i strid; förkastades Frih. Sprengtportens mening, ägde R. o. Ad. öppet att pröfva efterföljande förslag, utan hinder af beslutet. Hr Lefren: Den tanken tycker jag är klart uttryckt och öfverensstämmer med hvad discussionen i sin helhet för anledt. Frih. Boye: Till Hr Frih. o. Landlm-.s eget bedömmande eller minne öfverlemna!- jag vördsamt, om jag tager vilse deruti, att Hr Frih. o. Landtm, för en ganska god stund sedan frågade otn Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad och der - a5a Den 27 Octolier f. m. på erhöll svaret ja. Jag anhåller i annat fall om en sådan propos., på del alt vi måtte lå slut en gång. Hr von Hartmansdorff: Såsom jag uppfaltade förslaget till propos. innehåller det: att i händelse Frih. Sprengtporten lördag afslås, är del tillåtet att ytterligare tala oin sältet att göra allmänna val, hvarom fråga i åtskilliga (01 slag förekommer. Bi fa lies del åter, så är med detsamma gifvet, det tlassval och inga andra äro godkända. Hr Rosenblad: Visserligen kommer jag, troligen åtminstone. alt vid en votering öfver Frih.
Utdr. d. 1 Dec, 1840 Allmänna Indragnings-staten anvisas 1,000 R:dr årligen, att oafkortadt utgå, under vilkor och förutsättning, att derigenom försvinna ej mindre de 566 R:dr 32 sk., han förut från extra utgifts-fonden uppburit, än de 100 R:dr, som tili honom utgått å Carolinska Institutets stat och finnas inbegripna i de Institutets reglering nu beräknade tillgångar. Denna inbjudning blef icke af Borgare-Ståndet antagen. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets den 7 sisth November meddelade, och den 23 samma månad på Borgare-Ståndets bord lagda Prolocolls-uldrag, innefattande inbjudning till Med-Stånden att sig förena uti Bonde-Ståndets beslut, angående tryckning i ett sammanhang af alla inom Riks-Stånden hafde förhandlingar uti representalions-frågan, tillika med Constitutions-Utskottets deröfver redan afgifna och framdeles afgifvande memorialer, förklarade Borgare-Ståndet sig icke för närvarande antaga berörde inbjudning. F r å n Hede r v. Bonde-Ståndet. S. D. Ånyo föredrogs till fortsatt handläggning Stats-Utskottets, sedan den 7 sistlidne November på bordet hvilande, Utlåtande N:o 354, angående anslag å extra stats-regleringen Litt. C.j i anledning af ifrågasatt extra statsanslag för lättade communicationer och andra allmänna arbeten; hvarvid Ståndet log följande beslut: Angående bildandet af en Styrelse för allmänna arbeten. Återremitterades. a) Vätten-communicationer: Norra Districtet. l:o Om upprensning af Råneå Elf. Återremitterades. 2:o Om upprensning af Ilcdenforsarne i Luleå Elf. Återremittera des. 3:o Om upprensning af Sikforssarne i Piteå Elf. Återremitterades. 4:o Om uppmuddring af Umeå Elf. Återremitterades. 5:o Om anskaffandet af en färja öfver Ångermanna-Elfven m. m. Återremitterades.
N.o 4f skiften bör lämpas efter belägenheten, jordens beskaffenhet och öfriga förhållanden, och Utskotten kunna således ingalunda instämma i det yttrade omdömmet, att Skiftes-Stadgan vore i tillämpningen antingen våldsam eller overksam, allt efter som den af Magten eller Svagheten påkallas. Utskotten anse deremot, att något hinder icke bör kunna möta för verkställighet af laga Skifte å den samfällighet, som kan storskiftas, och att således behofvet icke längre fordrar tvänne olika i lag godkände delnings-sätt, deraf det ena upphäfver och kullkastar det andra, och hvarigenom måste uppkomma en för alla odlings-företag hinderlig osäkerhet i egande-rätten. Icke eller synes det vara lämpligt att stadga serskilda egodelnings - författningar på olika grunder för serskilda landsorter, ty utan tvifvel finnas inom samma ort ställen, hvarest enskifte med fördel kan ega rum, och andra, der detta delningssätt är alldeles overkställbart. Vid sådana förhållanden torde det enda lämpliga vara, att, på sätt som skett, gifva Författningen den allmännare omfattning och syftning, som är nödig för dess verkställbarhet öfver allt. I hvad mer eller mindre mon detta ändamål vunnits, torde svårligen med säkerhet kunna bedömas förr än efter någon tids inhemtad erfarenhet om verkningar ne af Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N.o 4*• fli Skiftes-Stadgans tillämpning i Rikets serskilda provincer.
3 Hummern å Betänkandet m. m.’ Arméens Pensionskassa, upprätthållande af dess pensionering 156, 250. Arrenden af vissa statens egendomar, indragning deraf mot statsanslag 128, 260. för statens egendomar, bestämmande deraf . 167, 262. Arrhenii, C. M., Enka, pension för 90. Artilleri-afde/ningens räkenskaper, anmärkningar vid . 30. Artilleri-Batteriet i Norrland, ökade utgifter för ... 137, 174. Arvika Köping, upplåtelse till densamma af bostället Gate 279. Askersunds kyrka, vinoch byggningssäd för 20, 39. B. Baggens-Stäkes upprensning . 163. Barna sjö, aftappning af 163. Barnhus, Stockholms allmänna, anmärkningar vid dess räkenskaper 30. lån till 342. Barthelemy, ersättning al förskott till friköpande af slaf varne derstädes 36. dess år 1850 utbetaldte förvaltningskostnader 110. framtida utgifter för 165, 227. Bataljonsläkare, lönetillökning för 85, 150. Befrämjande i allmänhet af Bergsbruket 87. d:o Handel och Sjöfart ... 87. Begrafningshjelp, upphörande af 81, 266. Beklädnad åt Marinen, m. fl, anslag till 86. Beklädnadsslitningsersättning för koromenderingar utur indeldta arméen 85, 150. Bennich, G., ersättning för hästhemmansräntor vid f. d. Westgötha Kavalleri-regemente 71, 139. 4 Nummern å Betänkande! m. m. Berga boställe, eftergift af arrendeskillnads-ersättning för 100. Bergs-Kollegium, anslag för oell organisation af 87, 152. Berättelse, Kammar-Kollegii otn Ivrono-egendomars förvaltning 239. om Sala Silfververks ränteersättningsfond , . 210.