Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsContoiret tillhanda kommit, som den 31 i samma månad sig utlåtit och funnit nödigt, att uti uppgifna flera frågor i afseende på användbarheten af denna method, höra Kongl. KamrnarCollegii trenne ProvinceContoir, samt till den ändan Acten till Kongl. KarnmarCollegiurn öfverlemnat; och hafva dessa Contoir den 14 nästlidne Junii förklarat, att då, enligt Kongl. KamrnarCollegii InStruction, ProvinceContoirens åtgärd vid KronoRäkenskaperne hufvudsakligast består uti deras eollationerande, hvaremot desse Räkenskapers upp: 134 Riks. St. Revisorers Berättelser rättande och afslutande tillhörer LandsContoiren, KronoFogdarne och Härads^krifvarne; så och enär desse sålunda voro bäst i tillfälle att bedomina nyttan och nödvändigheten af den nya methoden, hemställde ProvinceContoiren, om icke, innan någon granskning af ämnet derstädes företoges, UandsContoiren och öfrige nyssnämnde Tjenstemän först måtte lemnäs del af handlin. garne, att sig utlåta. Revisorerne hafva trott, att sedan Riksens Höglofl. Ständer vid sista Urtima Riksdag antagit ifrågavarande method att tjena till efterrättelse, helst densamma, vid Upsala Kongl. Academies RedogörelseVerk för dess med Stateras lika beskaffade inkomster, redan år 1806 blifvit införd och sedermera beg3gnad, skulle någon vidare betänklighet för verkställigheten häraf, i anseende till Kändtoch MilititeRäkenskaperna, icke återisiå. Men då Kong). Majit likväl funnit nödigt att häröfver ytterligare höra förenämnde Pubiika Verk, hade större skyndsamhet härvid kunnat i allmänhet af dess Embetsoch Tjenstemän iakttagas uti deras åtgärder.
På sådant sätt finge inqvarteringsgifvaren tillgodonjuta ersättning, hvars belopp fortfarande efter markegångstaxan controlleras; och man undveke det besynnerliga arbitrage, sora blifvit af R. St. föreslaget, alt markegångssättarne skulle äga att bestämma, huruvida dessa persedlar borde lösas till dubbelt pris eller ännu högre mot hvad de i markegångstaxan för varorna bestämt. På samma sätt är jemväl i förslaget till ny tåg-ordning föreslaget, att portionsoch rations-priset skulle blifva 5o proc. högre än markegångspriset, och att detta sednare skulle komma att ligga till grund för värdenas bestämmande. Af sådan anledn. anhåller jag, då återremiss på betänk. Nio 1 är bifallen, att Utskin måtte taga kännedom om det förslag till tåg-ordning, som ligger hos K. M., samt hvad i afseende på ersättning för portionsoch rations-priserna deruti finnes bestämdt, och att Utskin derefter måtte jemka ifragavar. betänk. Af sådan anledn. anhåller jag örn återremiss af detsamma. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr.: Jag kan icke finna mig öfvertygad af Frih. Cederströras yttrande, att Utskins förslag i denna del på minsta vis innehåller något misstag. Jag förstår icke den farhåga, som Frihin hyser för att markegångssättningen i och för provianterings-persedlarna genom detta förslag skulle blifva så hög. Jag tror ej, att ett sådant förmenande kan stödja sig på någon föregående erfarenhet. Det strider jemväl mot markegångssättningens natur, att de deputerade af RiksSt:n, sorn hafva sig uppdraget att bestämma markegångssättningen inom en ort, skulle sätta markegången så hög, att det äfventyr, som Frih Cederström förutsatt, kunde inträffa. Jag tror, att förhållandet i detta hänseende är temmeligen jemnadt, och all fara förebyggd, enär det snarare är markegångssättarnes intresse att sätta markegången låg. För min del kan jag icke finna förenligt med R.
Äro åter rösterne så delade, att en sådan full pluralitet icke eger turn, anslälles, enligt det i 53 §. 46 Constitutions Utskottets betäkanden. full pluralitet icke eger ruin anstalles ny votering till antagande af den, som fleste rösterne erhållit, och, om han ej antages, af den om hvilken näst efter honom de fläste af Nämnden sig förenat. Inträffar den händelsen etc. beskrifna voterings• sätt, ny omröstning till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken näst efter honom de fläste af Nämnden sjtr förenat. Inträffar den händelsen etc. §- 62. Skola Riksens Ständer tillsätta Förmyndare för en omyndig Konung, sammanträde de, sist dagen efter den, då Riksdagen å RiksSalen öppnad blifvit, och utvälje genom allmän omröstning 1 deras särskildta P! eria , till en Nämnd, Sexton Personer , för hvarje Skola Riksens Ständer tillsätta Förmyndare för en omyndig Konung, sammanträde de sist dagen efter den, då Riksdagen å RiksS. ilen öppnad blifvit, och utvalje, genom allmän omröstning, i deras säiskildta Plena, till en Nämnd , Sexton Personer för hvarje Stånd, hvilke Constitutions• Uskottets betänkanden. 47 Stånd, som, på sätt uti £3 och 61 §. §. stadgas, röste per Capita , och icke Ståndsvis, om de, af Plena till antalet bestämde Förmyndare, hvilka skola vara antingen En, Tre eller Fem. Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten Wal-lista de lYlän, som han anser förtroendet värdige, och så många, att de med En Person öfverstiga det af Ständerne utsatte antalet. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes först den som flesta rösterna erhållit under ny omröstning, då Nämndens pluralitet gifve Utslaget På samma sätt förfares m. m. röste per capita, och icke Ståndsvis, om de af Plena till antalet bestämda Förmyndare, som skola vara antingen En, Tre eller Fem.
Utskottet blifvit uppgjordt, får jag, med anmälan af min reservation, vördsamt fram-, ställa mina skäl till densamma, 1:0 Utskottet har för åtskillige varor föreslagit, så väl för inkommande sorn ut-, gående, en tull af 20, 25, 33 i till och med 5o procent af varans värde. En så hög tull anser jag ledande till tull-försnillning, då vinsten deraf är så betydlig. En Bil. till Bevillnings-UtsJiotlcts Bet. 119 kommande tid torde vara förbehållet, att bringa sättet för Statsbidragens utgörande till den största möjliga enkelhet; men så länge man måste begagna utvägen, att igenom tull-afgifter skaffa medel tili Statsbehofvens fyllande, tror jag att höga tullafgifter ej leda till detta ändamål. Höglofl. Stats-Utskottet har i dess Betänkande om Stats-Verkets inkomster, efter föregående årens resultat, för Statens reglerande, beräknat behållningen af Tullmedlen för året till i,5oo,ooo R:dr, samt att till uppbörden och bevaknings-kostnaden skulle fordras 45»,000 R:dr, som utgöra 3o procent af behållningen. - Då kostnaderne äro så betydliga, är gifvet att en talrik bevakning finnes. Det oaktadt vågas öfverträdelser mot tull-förfaltningarne, och antalet af upptäckte öfverträdelser utgöra, enligt officiel uppgift, lör år 1828 ett antal af 724.
Således, ehuru mycket jag ogillar motionen, och fastän jag tillstyrker, att, likasom Hr Grefven icke velat qvarlemna något förbud mot Svenskars gemenskap med deras afsalia Konungahus, Utskott och Ständer ej heller måtte göra något afseende på motionen; så hemställer jag dock vördsamiigen, att de herrar och män , hvilka, likasom jag, möjligen velat hindra remissen, ej måtte nu mera sätta sig deremot. Många röster hördes ropa bra, hvaremot åtskillige andre ropade sch. Hr von Hartmansdorffs yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af en deputation från Vallöf!. BorgareSt, anförd af vice Talmannen, Lands-secretrn Halling, hvilken å Ståndets vägnar uppläste och aflemnade ett prot.-utdr. af denne dag, innefattande Ståndets beslut i fråga om utsättande af dag till val af den i io3 §:n Rcg.Ftn omtalade nämnd. Hr Edenhjelm, Gillis, uppläste följande: Af full öfvertygelse medger jag gerna sanningen af Gr. Anckarsvärd* yttrande, alt det är folkrepresentantens första skyldighet alt fästa uppmärksamheten vid sådana tilldragelser inom lagskipningen, der brottet icke kan anses stå i jemförelse med straff-bestämmelsen. Men så måtte det icke heller kunna bestridas, att tiel icke äfven är folkrepresentantens pligt, att skydda sådana lagar, ehuru hårda de än synas vara, som utgöra ett medel att frälsa Rikets innevånare från inbördes strider och oroligheter. Ehuru jag är fullkomligen öfvertvgad om, alt Svenska folket, som till största och kraftfullaste delen består af en redbar allmoge, välsinnade borgare och en disciplinerad aimee, icke utan de mest gilItiga skäl sviker den Konung och dess
Maj:tg rätt, att i administratif väg vidtaga åtgärder , är 1 Grundlagen bestämd, och kan ej här ändras. Jag tror således, att antingen här derom mer eller mindre bestämmes så lärer det ej hindra Konungen i utöfvandet af sin rätt. Antingen den proposition antages, sorn Herr Grefven och LandtMarskalken framställt, eller den Hans Excellence Grefve Mörner föreslagit, tror jag att ändamålet är vunnit. Herr Grefve Mörner har upplyst, att vid nederlagsfrihetens bestämmande vilkoren äro sådane , att ej underslef kunna äg* rum , och att det, sorn inträffade uti Götheborg , var en följd deraf, att varor ditkommo till den mängd, att de ej kunde rymmas i de vanliga Magazinerne. Således kan det vara likgiltigt om i detta afseende särskilta föreskrifter tilläggas. Men när det ock är fråga om Grundlagsenligheten af Den 14 Augusti *. m. beslutet, så får jag yttra min öfvertygelse att saken är ett önskoingsmål. Annars skulle man kunna vid hvarje skatt Nationen ärlägger och beviljar, på samma sätt föreskrifva vilkor , gom ingripa uti Konungens rätt. Herr Lefrén: I anledning af hvad Herr Tham yttrat lärer finnas, att Herr Grefven och Landt-Marskalkens Proposittion ej innefattar hvad jag yrkat , emedan Herr Tham proteste. rat emot mitt tillägg. Jag anför detta som ett bevis, att det icke var en onödig försigtighet af mig , då jag begärde att tillägget i propositionen måtte inflyta, hvilket jag nu äfven begär. Herr Uggla: Hade den af Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition varit af samma egenskap och syftning som Herr Lefréns förslag, hade den, åtminstone ej af mig, blifvit besvarad med Ja. Jag anhåller nu onr förnyande af Herr Grefven» och LandtMarskal* kens berörde proposition. Herr Grefven och Landt Mar(hålken förnyade den af honom i afseende å 6:te Punkten nysa förut gjorde proposi*ion; hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr Tham, Wollrath, anförde skrifteligen:
Man kan visserligen fasta sig vid t ex. inträdesscenen i » Kung Lear », scenen i ödemarken med den » nakne gossen », fjärde aktens Blutscen med Cordelia och dödsscenen i femte akten; men är man rätt uppmärksam, skall man finna, att dessa scener icke stå enstaka och vittna om Rossis storhet, utan äro sammanhängande delar af den oafbrutna kedja, hvaraf det hela utgöres, och som alt igenom utföres med lika stor samvetsgranhet, utan att konstnären söker framhäfva någon scen på de öfrigas bekostnad. Framstår någon med större betydenhet, är det emedan författaren gjort den vigtigare än andra. Rossi visar också haruti, att äfven den stflrste konstnär måste underkasta sig författarens afeigter med rollen. Det är att hoppas, att Rossis gästspel öppnat ögonen på en god del af allmänheten för åtskilligt, hvaruti man hittills icke haft klar insigt. Därför har detta gästspel otvifvelaktigt varit af ej ringa betydelse, på samma gång det skänkt alla här varande vänner af scenisk konst åtskilliga njutningsrika stunder. De stå för den skull i stor tacksamhetsförbindelse till kgL teaterstyrelsen, som gifvit dem tillfälle till en sådan konstnjutning, och förbindelsen ökas, i fall Rossi verkligen återvänder hit nästa år, äfven om en och annan olägenhet, såsom här ofvan antyddes, därigenom orsakas teaterns vanliga arbetsordning. Om våra egna vid den store främmande konstnärens gäst-föreställningar medverkande skådespelare tillåter jag mig iakttaga tystnad, då deras medverkan icke gälde att på öfligt sätt framställa Shakspeares skådespel, utan endast göra det möjligt för den store främlingen att här uppträda i dem. Det var också, såsom redan nämdt är, endast hr Personne hvilken, såsom i narren i » Kung Lear », samt till någon del fröken Zetterberg i Cordelias roll, hvilka förmådde tillvinna sig någon uppmärksamhet bredvid den som för öfrigt tog hela intresset för sig. Om den kgl. Stora teaterns egen verksamhet under de två månaderna är, i afseende på talscenen, just icke mycket att säga, och om den lyriska scenen öfverlemnar jag ordet åt en annan medarbetare i tidskriften.
Då en allmän Domstol såsom KammarRåtten finnes för afgörande af redovisnings-mål, bör en Collegii Ledamot eller ett helt Collegium så mycket mindre undandragas dess Domsrätt, som under-betjeningen, ofta invecklad i anmärknings-målet, der skall dömas. Jag får derföre hemställa, örn icke den sednare delen af §;n må anses böra utgå. §:n lyder som följer: ”KammarRåtten åger att upptaga och afgöra : 1:0 ”Anmärkningar, som vid den hos Kam”mar-Råtten skeende sluteliga revision af dit ”inkomna räkenskaper för Kronans eller andra ”allmänna medel och persedlar, kunna rörande i6 Den 3 julii. /. m. ”deras beräkning och indrifvande, samt förvaltning och utgift, uppstå emot ej mindre veder”börande redogörare ån ock så vål de Embets"mån, hvilka det tillhört, att derå hafva vård ”och inseende, som de Tjenstemän, hvilka Upp’’bördsmånnen närmast controllera.” Dår hade jag trott att §. borde sluta. Det tillägg jag hade ansett icke böra bibehållas år följande: ”Likväl bör iakttagas, att i händelse frågan ”skulle angå något Kongl. Maj-.ts och Rikets ”Collegium, eller annat publikt Verk, med lika ”värdighet, eller någon deras Ledamot, eller ”ock sådan högre Embetsman, som för 6in befattning år endast Kongl. Maj:t redo skyldig, ”KammarRåttens åtgärd icke må sträcka sig ”längre, ån att, sedan vederbörande fått del af ”anmärkningen, och deröfver sig yttrat, samt ”för Öfrigt nödiga upplysningar blifvit inhemta”de, till Kongl. Maj;t i underdånighet insända ”handlingarne, jemte eget utlåtande i målet.” Utom den söndring af redovisnings-måls pröf - ning, som skulle uppkomma genom Utskottens förslag, så måste jag bekänna, att jag icke vet hvilken Embetsman endast år Kongl. Majit redo skyldig för allmänna medel.
St. skulle kunna tveka att anslå en summa, som i sådant afseende kunde vara tillräcklig; och hvad blifver följden deraf? jo, alt Regeringen, 0111 summan vid infallande missvext befinnes otillräcklig, blifver nödsakad att sammankalla Ständerna, och jag frågar då: hvilkendera vill man lägga denna lunga till last, Regeringen eller närvar. R. St.? Jag tror icke att den summa af 100,000 r:dr, soin Utsk:n för detta creditiv tillstyrkt, är nog stor, för att afhjelpa det behof, som kan komma att uppstå; ty om också den fixa spanmåIstullen försäkrar en tillgång, så står den likväl icke att få när den behöfves och creditiv är nödvändigt. Jag förenar mig derföre i Frih. Cederströms begäran örn återremiss af betänk, och anhåller att Utsk:n, i likhet med hvad Frih. Cederström föreslagit, ville höja summan till 4°°,ooo rsdr b:co. Hr von Rosen, Georg: Det är isynnerhet i afse ende på Frih. Sprengtportens yttrande som jag har begärt ordet. Frih. Sprengtporten tror, att när en fix tull på spanmål blifvit stadgad, så kunna derigenom alla Regeringens omsorger för spanmåls anskaffande blifva obehöfliga. Jag är också visserligen öfvertygad derom, att detta är ett medel, som i någon män kan afhjelpa brist på spanmål i landet, men jag tror icke att det gör tillfyllest. Om än den fixa tullen på spanmål vore aldrig så låg, så tviflar jag likväl på att här finnas enskilde speculanter med så stora capitaler, att de våga införskrifva några betydligare qvantiteter spanmål, för att sedan låta dem ligga kanske i åratal, innan de behöfva tillitas. Jag tror derföre att Regeringens mellankomst blifver nödvändig, och denna kan icke tillgå på annat sätt, än att Regeringen antingen sjelf omedelbart låter uppköpa spanmål, eller uppdrager åt enskilda speculanter, att mot något bestämdt pris tillhandahålla densamma åt de nödlidande, i hvilket sednare fall Regeringen måste förskjuta den enskilde speculanten de erforderliga capitalerna, antingen mot låg eller mot ingen ränta.
M:LLE FLORIN, första lärarinna. ANNA HOLM, underlärarinna. KANDIDATEN DOGMÉR, lärare i pensionen. MAGISTER BRUUS, CLARA HJELM, 17 år, ISABELLA ROTH, 16 år, ALMA STRÖM, 17 år, helpensionärer hos M:lle PalLOTTEN ALM, 18 år, mén. ERIKA LARSSON, 15 år, ELISE TROMAN, 14 år, FRU STRÖM, bagareenka, Almas mor. INSPEKTOR LARSSON, Erikas far. JEAN, baronens betjent. CHRISTINE, mamsell Palméns piga. PENSIONÄRER. PROMENERANDE. BADGÄSTER. _______ (Handlingen föregår under de 3 första akterna i Stockholm, försommaren 1859; under 4:de akten, sommaren 1861, vid en badort på vestra kusten.) HÖRBERGSKA BOKTRYCKERIET, 1862. STOCKHOLM. FÖRSTA AKTEN. Östra alléen vid Carl den XIII:s torg, tagen så att alléerna gå midt öfver scenen, närmast åskådaren. Den bredaste alléen går närmast, så att man endast ser två utaf dem. Midt på scenen i närmaste alléen en bänk af det större slaget, och nära kulisserna en mindre bänk på hvardera sidan i den aflägsnare alléen. I fonden torget med statyn, en del af vestra alléerna, samt längs till venster en del af Jacobs kyrka, så som man ser vyn då man med ryggen vänd åt Mindre teatern, blickar ut öfver torget. Det är i middagsstunden, och under hela akten ser man promenerande af alla stånd och åldrar, samt lekande barn, komma och gå från och till olika sidor. Vid ridåns uppgång sitter ett yngre fruntimmer på bänken midt på scenen, läsande i en bok. Bredvid henne ett äldre fruntimmer, sysselsatt med handarbete. En korpulent herre kommer, i sällskap med en annan som är mycket mager, från höger.
Af de frukter, som fresta henne, höra de allra flesta till de förbjudna, klagar hon öfver sysslolöshetens och ändamålslöshetens ledsnad, får hon det betecknande svaret, » att en ung flicka Och först det magiska vigselformuläret förvandlar den fångna prinsessan från något till någon. Till det taga också alla, som möjligen kunna, sin tillflykt och se däri, med rätta, den för dem enda möjliga utvägen att få något med af lifvet. Kärleken spelar mera sällan någon roll vid dessa förbund — det är en bekantskap, som återstår att göra — GAFVORNA. men medför äktenskapet också ej lycka, så medför det åtminstone en del material, hvarmed lifvet kan fyllas. Först och främst då en mer eller mindre rundlig hemgift, hvaröfver i motsats till hos oss hustrun ensam råder, vidare ett hem, där hon också råder, en något större frihet i valet af nöjen och sysselsättningar — möjligen modersomsorger, sannolikt några spännande hjärteäfventyr efter franskt mönster. Ä n n u ett alternativ utom äktenskapet, som står den fångna prinsessan öppet, är klostret, och det är ytterst vanligt, att döttrar af Krakaus mest aristokratiska familjer taga slöjan. Af hvilka bevekelsegrunder? Ibland kanske af kärlekssorg — en ofrälse, som vunnit ett hjärta och förgäfves bönfaller en obeveklig fader o m dit hörande hand, alldeles som i våra gamla fyrtiotalsromaner — ibland kanske helt enkelt af leda vid denna värld, ibland kanske af g o d katolsk religiositet och i tanke att det är bättre att gifva sig frivilligt fånge åt en gud, som lofvar salighet, än att nödtvunget bära bojor, som ingen nämner med detta namn, och för hvilka ingen belöning väntar. öre till kr. k l L. H. SÖDERGREN (Alliance). ALLM. 12900. d e r! Fjäder och Yttermans L a n d t m a n n a - &amp; KreditN:R Kontor Drottninggatan 70. ä STICKTÄCKEN FRÅN 5, 8, 12 Å 15 KR. kassan I PARTI BILLIGAST. Depositionsränta Sparkasseränta FORTS. FRÅN FÖRBG. NIR.
Lagens rum kommer att erhålla följande lydelse : ”X de saker, som genom laga vad gå till ”Svea Hof-Rätt från Lagmans-Rätt i Upland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs Län , ’ Nerike och Gestrikeland, ingifva käranden sin ”inlaga inom klockan tolf å den fyrationde dagfin, den oräknad, då Lagmans domen föll,eller ”håfve sitt vad förlorat. Från Lagmans-Rätt i ”Wermeland, Helsi ngland, Jemtland , Herjedalen, ”Medelpad oeh Ångermanland, på den sextionde 'Magén. Från Lagmans-Rätt i Westerbotten och ”å Gothland, på den nittionde dagen. 1 Götha Bihang till Prat, lista Sami, tSij. Mi 722 Proposition lill Hofr. i Skåne o. Blekinge. ”HofRätt, från Lagmans-Rätt i Öster-Göthland J ”Calmar Län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs ”Län, på fyrationde dagen; från Lagmans Ratt i ”Halland, Dabioch Bohus Län på sextionde ”dagen. I Hof-Rätten öfver Skåne och Blekin”ge, från der underlydande Lagmans-Rätter § fyrationde dagen. I Vexeloch Sjörätts-sak, va”re tid hälften kortare att fullfölja vad från Hä”xads-Rätt i hvarje ort till Hof-Rätten.” I sammanhang härmed, har Kongl. Maj:t funnit nödigt, att stadga tiden för bevakande af mål, som från Hof-Rätten i Christianstad hos Konungen fullföljas; Och då den tid af trenne månader, som för mål från Götha Hof-Rätt är bestämd, icke synes fordra någon tillökning, anser Kongl, Maj:t den nya Hof-Rätten endast böra nämnas uti 9 §. af 30 Capiilet RättegångsBalken, i följd hvaraf samma §. skulle erhålla följande redaction: ”1 de saker, som i Svea Hof-Rätt dömde ”äro, skola parterne ställa sig hos Konungen in, J’före klockan tolf, två månader derefter. Från ”Götha Hof-Rätt samt Hof-Rätten öfver Skå”ne och Blekinge , tre månader: hvar må”nad till trettio dagar räknad, och ej den dag ”då Domen föll.
Krono-Betjenings befrielse, om, från deltagande i Tryckningskostnad för Landshöfdingarnes Kungörelser, samt om löneförhöjning för den på Gothland och i Bobus Län; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 4i3 — 41?» återrem. af Adeln, IX s 94, bif. af BondeStåndet, IX s 107, återrem. af PresteStåndet, IX s 127. Ytterligare Utlåtande, IV 2. s 1167 1169, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 321, bif. af Adeln, IX s 337, af PresteStåndet, IX s 367. —- — skyldighet, om, att skaffa Landshöfdings fastställelse å Sockenstämmo beslut. Ekon. Utskottets Betänkande, Vill s 161 — i63, bif. af Adeln, IX s 182, afPresteStåndet, IX s 188, af BondeStåndet, IX s 194, af BorgareStåndet, IX s 206. boställen, om de må fritagas från extra rotering, Vill s 863, 871. >— beten och andra odisponerade Lägenheter, om Kyrkotionde m. m. må utgå af. Se Hemman, om grunder för etc. —• brefbäringsskyldigheten, om lindring i; Mo - 161 Motioner, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1166, 1219. Utskottets Utlåtande, Vill s ii3—124, bif. af Adeln, IX s 1É17, af PresteStåndet, IX s 170, af BondeStåndet, IX s 178. Underd. Skrifvelse, X 1. s 36i—3o3. RiksdagsBeslutet, §. 44* KronoFogdarne och Häradsskrifvarne, om löneförhöjning för, i Götheborgs och Bohuslän. StatsUtskottets Betänkande, IV 3.
Detta bevisar åtminstone icke någon konseqvens. Han har äfven trott att Engelholm vore en lämplig punkt, emedan der skulle kunna anläggas en fördelaktigare hamn. Jag tror, alt, om man först anlägger jernvägar och sedan hamnar, man ingalunda vinner målet, utan jag anser det rigtigare, ali jernbanan ledes till en ort, der hamn redan finnes, än der den kan anläggas. Dessutom då här blifvit framställt, att banan skall utgå från Jönköping, vill jag fästa uprnärksaraheten derpå, att delta är ett stort misstag, ty det är nemi. gifvet, att då man skall bygga en jernvåg, skall man börja den vid kusten och icke in uti landet. Hvarje mil jernväg, som anlägges från kusten, befordrar export af de produkter, som förefinnas, men icke så, om jernvägen börjas in uti landet, och den upfyller då icke sin bestämmelse. Gr. Lagerbjelke har föreslagit alt sista’ punkten i Utsk:s tillstyrkande, nemi. orden: ”lill den på nordliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligt bestämma”, böra utgå. Jag tror, att dessa ord äro öfverflödiga, och all det är tillräckligt, att, i afseende på den Skånska jernbanan, uttrycka hvad Grin föreslagit, nemi. att 1,000,000 R:dr skola anslås till upliyggande af en i rigtning åt Jönköping gående stambana. Jag skulle äfven önska, alt de talare, som yrkat delning af proposme, ville förena sig om en konlrapropos., hvarigenom en dylik delning skulle kunna undvikas. Men måste olika propos:r framställas, anhåller jag, att den första då måtte blifva på bifall till de 2:ne första raderne i Utskis Betänk., eller att R. St. bevilja anslag till 2:ne stambanor i riket. Jag anser icke lämpligt, att i ett ämne, som redan är sä vidlyftigt utveckladt, nu yttra Dagot mera, men jag hoppas, alt de få ord, jag redan anfört, måtte föranleda dertill, att R. o. Ad. lemnar sitt bifall äfven till den 1,000,000