Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Undervisningsmateriel saknas visserligen i ett dylikt hem icke, men dermed är ej nog - den systematiska undervisningen, som måste gifva form och stadga åt det hela, fattas, der modrens tid och lirafter ej räcka till, och dermed fattas också det vigtigaste. Sådana mödrar, hvilka ej äro alltför sällsynta, skola säkerligen, der tillgångar möjligen finnas, med tacksamhet skyncla att tillgodogöra sig den hjälp vid uppfostringsarbetet de så vii1 behöfva, och som en god hushållsskola erbjuder. Är nu således det ofvan sagda en obestridlig, om ock beklaglig sanning, förhåller det sig verkligen så, att vår tids mödrar i regeln icke själfva kunna meddela, samt att de nutida hemmen, synnerligen cle s. k. högre klassernas hem i staden, sällan ens medgifva möjligheten af en god, ordnad undervisning i htisliga värf, så synes tiden vara inne och lir i s.jä1fva verket inne, då något bättre måste sättas i stället för det gängse låt-gå-systemet. Med andra ord, vi tro den tid vara kommen, då hushållsskolans ide med all inakt skall tränga sig fram jämsides med öfriga intressen på qvinnofrågans område, och angelägenheten af att anordna praktiska, tidsenliga läroanstalter för iitbiltlande af husmöclrar *) tinder en längre tidrymd komma att stå på dagordningen. Familj en: ekonomi, ej mindre än dess trefnacl och helsa, visar sig i alltför hög grad beroende af husmodrens verkliga duglighet för sitt kall, för att behofvet af en rationel uppfostran för detta ändamål längre skulle kunna ignoreras. Men då vid den unga qvinnans uppfostran danandet af en god karaktär måste vara ett öiiskningsmål, ej mindre ef ‘ tersträfvansvärdt än, vare sig utbilclanclet af den särskilda yrkesskickligheten i och för sj älfförsörjning eller af dugligheten för det. husliga lifvet med clertill hörande syslor, blir frågan huruvida en ordnad, huslig uppfostran kan blifva af någoii betydelse äfven i detta afseende. Svaret hiirpå horde vid närmare eftertanke blifva ett obetingadt j a. Hushallsskolan både kan och bör hafva ett godt inflytande på elevernas karaktärsntveckling.
Jag kan icke heller antaga såsom skäl mot lidens bestämmande till 1833, att intervallen mellan Riksdagarne derigenom skulle blifva så kort, att den icke innefattade fulla 3 år; och orsaken, hvarföre jag icke kan antaga detta skäl är, att jag bland alla brister, som vidlåda vår Grundlag, anser det vara den största, att Riksdags-intervalleriie äro så långa. Det är till och med en motsägelse emellan dem och Rikets Ständers makt i flere fall. Jag ser just deruti en hufvudorsnk, hvarföre Rikets Ständers beslut ofia blifva utan nytta igo Den ii Februarii f. m. för det allmänna; tv det är de långa inellantiderne, sorn medföra osammanhang i besluten och ålgärderne, samt föranleda dertill, att så mångå ledamöter af Representationen oförberedde, komma tillsammans utan erfarenhet eller tillräcklig kännedom i afseende på de ärender, som de skola behandla. Jag går till och med så långt, att jag tillstår, alt om jag visste det ingen rättelse häruti för framtiden skulle vinnas, utan intervallerne alllid förblifva 5 år, vore jag tvehogsen, om jag ej borde gifva företrädet åt den annars förhatliga souverainiteten, framför vårt nuvarande Conslilutionélla samhällsskick; ty jag anser det nästan omöjligt, att med detta åstadkomma den nytta, sorn åsyftas med Lagstiftande församlingar. Yi se ock, att i de länder, som under senare tider erhållit sina Constitutioner till skänks af Regeringen, icke, såsom i vårt land genom nationens egen åtgärd, sammanträder Representationen nästan utan undantag årligen. Den senare erfarenheten inom oss sjelfva visar jemväl, att de långa intervallerne just äro en af orsakerne till Riksdagarnes längd; ty alltsedan 1809 har hvarje Riksdag fortfarit längre eller kortare tid, nästan i samma nion som mellanliderne varit långa, 1812 års Riksdag, som inträffade halftannat år efter den nästföregående, räckte endast 5 månader; 1815 års Riksdag räckte ej heller öfver månad och inträffade efter ■?.- års
Sjelfva regerings-formen upptager redan nu en modifikation, då den medgifver, att utländske män må nyttjas i alla militära embeten, med undantag af kommendants-platser i fästningarne, och det Konstitutions-utskott, som efter antagandet af regerings-formen af år 1809 först tillsattes, föreslog kort derefter, uti memorial af den 23 Augusti samma år, att det måtte lemnäs Konungen öppet att ”till sysslor vid akademierna befordra utländske lärde af utmärkta kunskaper och förtjenster, och att af utländningar likaledes i tjenst antaga språkoch exercitie-mästare samt idkare af de fria konsterna.” Icke antaget på riksdagen år 1812, blef samma förslag af Konstitutions-utskottet år 1815, genom memorial af den 10 Juli, ånyo inför Rikets Ständer framlagdt, och, som det äfven då lemnades utan önskad påföljd, sedermera på riksdagen år 1834, uti memorial af den 12 September, förnyadt i den vidsträcktare omfattning, som uttalades uti förslaget, att ”utländsk man, som varit inom riket i tio år bosatt samt mantalsoch skattskrifven, och hvars förbindelse till fremmande magt, efter aflagd trooch huldhetsed åt Sveriges Konung, under de sednaste fem åren upphört, matte njuta enahanda rättigheter med infödd Svensk man, dock utan att kunna till Konungens rådgifvare eller till kommendant i fästning utnämnas.” Ogilladt af Borgare-ståndet, upptogs förslaget ånyo af Konstitutions-utskottet år 1840, som uti memorial af den 2l Juli underställde detsamma Rikets Ständers pröfning.
St. aflåtit nåd. proposition. StatsUtsk. har ej gittat förneka behofvet af den äskade löneförbättringen; Utsk. har tvertom medgifvit: ”att anledn. kunnat finnas till be”g ä ra n af någon förhöjning uti embetsverkens ”'stater.” Och detta allt oaktadt har StatsUtsk. icke velat tillstyrka en enda skilling i löneförbättring för Rikets Hofrätten. Om denna princip af ytterlig sparsamhet blifvit conseqvent genomförd hela betänk, igenom, då hade derom varit mindre att säga. Men då, såsom nu inträffat, StatsUtsk. för vissa embetsverk afstyrker en löneförbättring, som blifvit af både K. M. och enskild motionär begärd, till behofvet både styrkt och medgifven, samt StatsUtsk. deremot för ett annat verk tillstyrker ej blott det bégärdta anslaget, utan ock vida derutöfver; då innefattar Utsk:s sätt att behandla frågor af så vigtig beskaffenhet ett egenmäktigt godtycke, som strider emot både rättvisans och billighetens fordringar, som derföre gifver grundad anledn. till klander och missbelåtenhet, och som man ingalunda bort förvänta sig af eltR. Sits Utskott. I frågan om beloppet af den löneförhöjning, jag ansett böra komma Hofrätterna till godo, har jag vidlyftigt yttrat mig uti min till StatsUtsk. remitterade motion. Jag åberopar den här till hela sitt innehåll, och anhåller, att Utskts ledamöter, sedan nu förevar, betänk, blifvit dit återremitteradt, ville med noggrann uppmärksamhet genomläsa och allvarligt begrunda densamma. *) Ifrågavar. förslag ii» infördt i R. o. Ad:s prot. i sammanhang med Hr Gyllcnhaals viickta motion, angtdc löneförbättring för Götha Hofrätts ledamöter. 7S Den 2 Maj c, ra. En och annan ytterligare jemförelse torde likväl icke vara öfverflödig.
Vid de större bruksegendotnarne i länet äro numera Forstman eller kunnige skogsförvaltare anställde, under hvilkas ledning och tillsyn skogarne planrnessigt brukas och återväxten befrämjas; äfven å flere andra egendomar har man ändamålsenligt ordnat skogsafbrukningen och infört ordentlig skogshushållning, men allmogen och många andra landtbrukare fortfara ännu att oregelmessigt och alltför mycket till afsalu af bruka sina skogar, utan att tillgöra något för att befordra eller vårda deras återväxt. Svedjande å skogarne sker alla år, och i de flesta delar af länet, för att derefter erhålla en rågskörd, men svedjelanden synas hafva blifvit under senare åren fåtaligare och mindre till sina omfång än tillförene, hvilket förhållande, eller att svedjandet aftagit, vinner i visshet deraf, att skogseldar, som sällan annorledes än genom svedjande uppkomma, veterligen icke under ifrågavarande period gjort någon märkbar skada eller förödelse. Till gärdesgårdarne åtgår årligen mycken skog, isynnerhet af unga träd, ehuru, såsom förut är omförmäldt, hägnader af sten och jordvallar kommit mer än förr i bruk. Kolning till jernbruken verkställes årligen af allmogen i alla orter, der dylika bruk finnas, och förorsakar likasom glasbruken i sina omgifningar betydlig skogsafbrukning. Litt. A. Då trädvarurörelsen utgör en handtering af vigt inom länet och för innevånarne i vissa delar deraf en näring af lika värde som åkerbruket, så uppgifvas här nedan i tab. Litt. A de skogseffekter, som blifvit i större qvantiteter under åren 1856-—1860 exporterade från de af länets hamnar, der faktorier finnas. Härförutom äro andra skogseffekter, såsom läkten och ved, årligen utskeppade, men hvilka icke kunnat till tolfteeller famntal tillförlitligen uppgifvas.
Bryter någon häremot, pligte första gången 10 R:<lr, sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare bote förbrytaren 20 R:dr hvarje gång; och vare med undantag” &. Högv. Preste-Ståndet har i denna §. antagit följande förändring: ”Så val i städerne som på landet må under Sönoch Helgedagar bränvin ej i minut försäljas, hvarken å gästgifvaregårdar eller å andra minuteringsställen, utom till resande och vägfarande vid måltider. Bryter någon häremol;”&. ”Vid enahanda ansvar vare ali bran vinsförsäljning i parti under Sönoch Helgedagar förbjuden både i städerne och på landet.” Hvarjemte Högv. Preste-Ståndet beslutif, att näst efter 2 momentet i 44 §• skulle intagas följande nya moment: ”Vid Kyrkor på landet och inom ^ mil deromkring må krogar ej få ånläggas, så vida ej serskilda omständigheter föranleda Konungens Befallningshafvande, alt efter Pastors och Socknemännens hörande från detta stadgande göra undantag.” Af de tvänne öfrige Stånden har Utskottens förslag blifvit bifallet. Då, i fråga om bötesbeloppet i denna §., Irenne Stånd antagit Utskottens förslog; anse Utskotten Ridderskapels och Adelns serskilda mening härutinnan böra förfalla; finnande
Hvar och en känner, huru det tillgår med dessa justeringar. Gemenligen äro endast få ledamöter dervid närvar., och deras uppmärksamhet är och kari svårligen vara särdeles fästad vid en hastig uppläsning af expeditionen. Det moraliska ansvaret för en skyldig, fäst uraktlåten uppmärksamhet och noggrannhet måste alltid drabba Utsk. Nog kan det vara sannt, att händelsen i sig sjelf borde af Utsk. uppfattas såsom en tillräcklig tillrättavisning, och det är derföre jag icke egentligen åsyftat någon sådan, utan blott att Ständerna må uttrycka sin ledsnad deröfver, att de framburit till K. M. en så vårdslöst sammanfattad handling; och detta uttryck tror jag rättvisast och lämpligast kunna äga ruin genom erinran till Utsk. att för framtiden noggrannare och pålitligare förfara. Frih. Boye, Ludv.: Jag biträder Hr v. Hartmansdorff* mening, att någon särskild åtvarning eller s. k. skrapa icke må meddelas Utsk. Orsaker, hvilka icke berott af Utsk., kunna förefinnas såsom skäl till den förmodan, att misstaget icke varit helt och hållet Utsk:s. Det har t. ex. kunnat fått ofullständiga uppgifter från Stånden. Gr. Horn: Det förefaller mig besynnerligt, alt en ledamot af Konungens Conseil vid detta tillfälle uppträder och visar sig mindre mån om Kronans värdighet, än någon annan. Jag skulle tro, att det tillhör Statsmagterna att visa hvarandra aktning. Om sålunda ett sådant förbiseende af skyldig noggrannhet ägt rum, att en skrifvelse blifvit från Ständerna till K. M. afgifven, hvilken innehåller motsatsen af hvad Ständerna beslutat, så tillhör det dessa att öfver ett sådant förhållande uttrycka deras ledsnad. Jag tror altså, att Frih. v. Schulzenheim ganska riktigt visat, att det icke går an för Ständerna att ensidigt utbyta till K. M. öfverlemnade acter, utan de måste derom hos K. M. anhålla, i hvilket afseende jag ock understödjer Frih. v. Schulzenheim* anmärkn. till återremiss. I öfrigt är det gifvet, att Utsk. brustit i sitt åliggande; och jag för min del kan icke instämma med Frih.
Memorial till Riksens Ständer, i anleda ning af Ridderskapets och Adelns äterremiss på förslaget till ett tillägg i 56 $. Regeringsformen. Det förslag ConstitutionsUtskottet, uti Memorial under N o 71 af den 11 nasti. November, afgifvit till ett tillägg i 56 §. Regeringsformen, har från Höglo fl. Ridderskåpet och Adeln blifvit återförvisadt, med en för Ståndets gemensamma tanka förklarad anmärkning, syftande derhän att, till förekommande af misstydningar och tvister i framtiden, ordet: ”Önskningsmål,’’ måtte utbytas mot orden: ”de mål, hvar. om 89 §• handlar.” ConstitutionsUtskottet finner val betänkligt att ordagrant tillstyrka denna förändring, enär önskningsmål kunna beredas äfven af andra Utskott än Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottet, och då dessutom 89 $. Regeringsformen handlar icke blott om egentliga önskningsmål, utan ock om sådana, Rikets Styrelse beträffande ärenden, dem Konungen öfverlemnar åt Riksens Ständer att gemensamt med honom afgöra, och hvarvid förfares, såsom för Lagfrågor är stadgadt; men emedlertid får, med anled* 344 Constitutions-XJtskottets betänkanden. ning af återremissen, och för att gifva önskningsjnålea den i 89 använda benämning , Utskottet vördsamligen hemställa, om icke dess förra förslag vid 56 § Regeringsformen mätte omredigeras pä följande sätt: ”Dock må i de mål der Rik sens Ständer endast ega magt att besluta underdåniga föreställningar och önskningar , Utskotts först framstälda förslag genast af Stånden kunna med ändringar antagas. ” Stockholm den 11 December 823. Memorial till Riksens Ständer, med yttrande om sättet till slutliga behandlingen af frågan rörande omsättnings beloppet för DiscontLån. Med bifall till BancoUtskottets den g dennes under N;o 96 allätna Memorial, i anledning af Respective RiksStändens olika beslut om sättet till deiimtiva behandlingen - Constitutions Utskottets betänhanden.
„ Boye, Fredr., Kammarherre 162 „ Herr Ulfsparre, Georg, Cancelliråd 122 „ „ Åkerhjelm, Cour., Öfverste 129 „ „ Carleson, Carl Fredr., Vice President 149 ,> „ af Melin, Henr. Georg, Gen.Major i63 , tillS uppleanter: HenTornerhjelm, Joh. Abrah., Major io3 , „ Sandels, Claes Sam., Major 90 „ „ Brakel, Gust. Anton, Bancocommissarie . 8t „ H. R. o, Adåtskiljdes kl. till 5 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den a4 Januari 1835. Plenum kl. 6 e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot uti BancoUtsk. efter Hr Hisinger, Wilh,; och befanns dertill vara utsedd N:o 1985 Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh. Ånyo föredrogs BeviIln.Utsk:s d. i5 dennes på bordet lagda memor. N:o 49 i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de stora sjötullsbevillningen. R. o. Ad. beslöt, att detta memor. skulle punktvis pröfvas. 1 anledn. af följande punkter uppstod discussion. Sammanjemnkningsförslaget till första tullbe villn:sgrunden. Frih. Boye, Ludv.: Jag kan icke öfvertygas, att Utsk:s afgifna sammanjerankn:sförslag är öfverensstämmande med våra grundlagars föreskrifter. Utsk. medgifver, att två Stånd stadnat emot två uti sjelfva principfrågan, huruvida förbud skall i den blifvande tullbevilln:staxan utsättas eller icke; och då, såsom Utsk. jemväl medgifvit, denna fråga är till sin natur oeconomisk, följer ju deraf klart, att densamma Den 24 Januari e. m. 165 Lör förfalla samt förblifva vid hvad förut finnes stadgadt.
S. D. Till ytterligare suppleanter i Förstärkt Stats-utskott utsågos följande Ståndets ledamöter, nemligen: Jonas Petter Danielson från Calmar län. Ola Persson från Blekinge och Lars PPenander från Götheborgs och Bohus län. S. D. Föredrogs punktvis Lagoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 54, i anledning af väckta frågor om förändring uti nu gällande stadganden i fråga om deltagande i byggnad och underhåll af kyrkooch prestgårdssamt andra allmänna byggnader, hvarvid l:sta och 3:dje punkterna återremitterades jemte dervid gjorda anmärkningar. 2:dra punkten, med ogillande af Utskottets i ämnet yttrade åsigt, lades till handlingarna; samt 4:de, 5:te‘ 6:te och 7:de punkterna af Ståndet godkändes. Den 30 September Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 23 och 27 dennes på bordet lagda betänkan - Prot-utdrag den 30 September 4848. 739 de N:o 61, i anledning af vackt fråga om upprättande af 2:ne nya årgångar predikotexter, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla Utskottens, i fråga om utväljande af 2:ne nya årgångar predikotexter, samt utarbetande af dertill hörande kollekta och böner, gjorda hemställan, med den förändring att orden: ”dess bibel kommission” utbyttes emot orden: ”dertill utsedde tjenlige män,” men deremot afslå Utskottens hemställan, rörande ändring i 5 och 6 §§ af 2 Cap. kyrkolagen, S. 13. Yid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-utskottens den 26 och 27 dennes på bordet lagda betänkande N:o 54, i anledning af väckte frågor om förändring uti nu gällande stadg;uKleii i fråga om deltagande i byggnad och underhåll af kyrkooch prestegårdssamt andra allmänna byggnader, blefvo de i de 6 första punkterna af detta betänkande afgifne yttranden af Ridderskapet och Adeln bifallne samt lades den 7:de punkten till handlingarne.
N.o 83. 23 och utan förnärmande af någonderas rätt bestämmas; så linner Utskottet, för sin del, Eric Janssons förslag något afseende icke förtjena. Slutligen, och med anledning af Motionairens yttrande, att han åsyftat förekomma Directionens "framtida prejeri-försök," har Utskottet, med åsidosatt bedömande af det mer eller mindre lämpliga i ett sådant yttrande, endast ansett sig höra vördsamt tillkännagifva sin mening, att, om den händelse skulle kunna inträffa, att Directionen antingen, då köp om hemman, vid hvilkas försäljande Hospitalet eger lösningseller options-rätt, anmäldes till stadfästelse, fordrade af tillträdaren högre recognitionsafgift, än den till 3 procent af köpe-skillingen Nådigst fastställde, eller också gjorde anspråk på någon recognition, efter föregångne köpe-afhandlingar om andra hemman och lägenheter, hvaraf endast räntan utgöres till Hospitalet, men vid hvilkas försäljande Inrättningen någon Iösningsoch options-rätt ej eger, sådane förfoganden, å Directionens sida, skulle innefatta missbruk, med tillrättavisning hvaraf Rikets Högled. Ständer icke kunna sig befatta, och hvilka missbruk vederbörande ega, att i laga väg och ordning beifra, om de sig dertill befogade finna. Stockholm den 28 Mars 1829. STOCKHOLM, P. A. Norstedt & Allm. Besv.- och Oec.-Utsh. Bet. N.o 84• * N:o 84. Betänkande, i anledning af vickta Motioner rörande Forvåsendet samt Gästgifveri - skjutsanstalterna. U,i detta ämne hafva till Utskottet blifvit remitterade: 1:0 från Högloft.
Då sade de: bed till Gud, att han beveker drottningens sinne, kanske hon sedan förbarmar sig öfver dig. Och han bad till Gud. Och si en dörr öppnades, en sväfvande, mild musik fyllde luften, och in trädde drottningen. Hon var ensam; det var Melia Saida. Hennes af guld och diamanter strålande diadem fängslade icke ögat så, som hennes fina, ädla anlete. Alla de smyckade nalkades henne med sakta steg; äfven Otto ville nalkas, men kunde icke röra sig ur stället, ty hans börda i famnen var för tung. Men när drottningen kastade sina ögon på honom, försvunno alla hufvuden och hjertan, såsom bortblåsta och Otto kunde nalkas. De smyckade blefvo nu nästan lika uppmärksamma emot honom, som emot drottningen och de gåfvo honom rum. Ju närmare han nalkades drottningen, desto vänligare blef hennes anlete. Betagen af hennes tjusningskraft, glömde han helt och hållet, att hon var drottningen. Han hviskade till henne ömma ord; hon gaf honom ömmare tillbaka. Han kysste hennes hals, det tillät hon; hennes läppar, det hade hon ingenting emot; han hvilade mot hennes bröst mera än ett ögonblick; hans minne sade honom icke mera, hvem han var eller hvar han var. Till slut lät hans vansinnes kärlek honom tycka, att han sjelf var denna Saida Då blef han störd af en röst, som sade: vi ha läst alla dina känslor och tankar, o drottning; du har varit god emot den der ynglingen, men då han redan så lefver i dig, att han tror sig och dig vara samma person, så har han ju redan nått lyckans högsta grad här och hans straff bör du icke mera uppskjuta o drottning! Välj nu någon af oss. Drottningen lösgjorde sig från Ottos famnande arm, såg på honom med ett outsägligt vemod och sade: Ja det måste så vara. Hans lycka har räckt for länge, ty han är en jordens son. Tagen honom, j grannt smyckade och gören med honom, såsom i veten, att här alltid förr blifvit gjordt med dem, som ifrån lyckans högsta förflyttas till straffets högsta grad. Yngling, är du nöjd med din dom? Jag lefver blott i dig och jag är nöjd.
I öfverensstämmelse med hvad Utskottet uti dess betänkande N:o 51, angående beräkning af statsverkets inkomster, tillstyrkt, i afseende på indelda räntor och Hondén, föreslår Utskottet, att Rikets Ständers godkännande af denna hufvudtitel, med bifogade tabell, icke må lägga hinder i vägen för verkställandet af de beslut, Rikets nu församlade Ständer kunna fatta, i fråga om allmän förenkling af indelda räntorna och tionden, eller deras i mer eller mindre mån skeende indragning till statsverket. Stockholm den 11 Mars 1851. Reservationer: Vid ingressen och 13 punkten. Af Herr Bildt, D. G.: ”Emot Utskottets beslut att uti ingressen till dess utlåtande öfver reglerandet af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel, uttala Bilt. litt R. St:s Prot. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 AJd. 28 Haji. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 86. sitt gillande öfver det sätt, pa hvilket Departements-chefen gjort framslällning om {lottans tillstånd och behof och hans i anledning deraf uppgjorda organisationsplan, får jag mig reservera. — Jag anser nemligen, att det ej tillkommer Stats-utskottet att, vare sig gillande eller klandrande, uttala något omdöme öfver det sätt, på hvilket någon af Konungens Rådgifvare uppfyllt sitt åliggande.” ”Oaktadt jag för min del ingalunda har lör afsigt alt, genom denna reservation, underkänna den förmåga och verksamhet, den n. v. chefen för Sjöförsvars-departementet utvecklat, utan gerna vill, om det ej anses förmätet, såsom min enskilda åsigt underskrifva Utskottets uttalade omdöme, finner jag dock vådan af den väg, Utskottet härutinnan beträdt, vara alltför stor, för att med tystnad förbigås.
När ullåirn afgifvas, antingen till K. M., eller till R. o. Ad. eger den ledamot, som varit af skiljaktig mening att, om han det åslundar, låta sitt serskilda ytiraude åtfölja, hvilket dä i sjelfva utlåt, bör omnämnas. Diarium föres af Ridd.Sekret. öfver alla inkomne mål, hvarvid ankomstdagen och handlingens ordningsnummer så val i Diarium som å Handliugen tecknas, hvarefter målen af Ridd.Sekret. i Direkt:* nästa sammankomst, såvida icke bestämd ansökningstids utgång bör afvaktas, ovilkorligen föredragas, lill den åtgärd som vederbör. Till alla räkningar och böcker som skola föras, äfvensom Capitalions-rcdogörelserne, samt Consistoriernes upgifter, meddelar Direkt, de för ändamålet lämpligaste formulärer. § 19- Vid början af hvarje år låter Direkt, uprätla förteckningar in duplo dels genom Ridd.Kansliet å de Consistoriel', hvilka, till följd af K. M:s nåd. Cirkulaire-bref d. 4 Juli 1770, böra till Direkt, årligen insända genealogiska underrättelser, dels genom Ridd.-Kont. å de myndigheter, som äro skyldiga ali för upbörden af Riddarhus-Capitalions-medlen redovisa samt meddela upgifter å låntagande Adelsmän; och bör det ena exemplaret af dessa förteckningar alltid vara i Direkt:s Sessionsrum tillgängligt, på det att derå må 7 H. 5 I 66 Den 17 Maj. kunna göras anteckningar i den mån handlingar eller medel inkomma, och del andra förvaras hos Sekret, eller Kamereraren, hvilka hvar för sin del, inom årets slut, hos Direkt, anmäla hvad härutinnan kan af vederbörande Consistoriel', K. Bef:h:de eller Chefsembeten, vara underlätet. § 20.