Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter 4° §• af Utskottens förslag, så hafva Presteoch Borgare-stånden antagit detsamma oförändradt, Bonde-ståndet uteslutit ur i:sta mom. orden ”dock ej under en ankare”, samt förändrat lydelsen af andra momentet; hvaremot Ridderskapet och Adeln bibehållit motsvarande 43 §. # i gällande Författning oförändrad. Då, i afseende å lydelsen af i:sta mom. af ifrågavarande §., två Stånd stannat emot två, lärer frågan om förändrad redaclion derutinnan få anses förfallen. Men som Presteoch Borgare-stånden bifallit Utskottens förslag i sednare momentet och Bonde-ståndet, ehuru med förändring af redactionen, instämt i det dermed afsedda förbud mot den s. k. gårdfarihandeln med bränvin, samt Ridderskapet och Adeln, då nu gällande Förordning i sin helhet antagits böra förblifva gällande, icke ingått i serskild pröfning af 6 Bevillnings-, Lagsamt Allm, Besv.- o, Ekonomi-VIskottens Memorial, N:o 5. hvad nämnde förslag innehåller; anse Utskotten sig böra vidblifva samma förslag, och hemställa vördsamt, att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet ville detsomma antaga. Som samtlige Riks-slånden godkänt den af Utskotten föreslagne §., kommer dervid att förblifva. Slutligen oeh då Utskottens förslag till förändrad redaction af 46 §• i gällande Författning blifvit endast af Bonde-ståndet godkändt; hvaremot de öfrige Stånden bibehållit samma §. oförändrad, mäste Utskottens berörde förslag anses förfallet. Aak. till Exp.-Utsk. d. ia Dec., kl. 1 c. m. Memorial3 i anledning af Herr Gustafssons uti väckt motion bland annat gjorda framställning om sättet och vilkoren för controll-stämpling af inkommande utländskt guldoch silfver-arbete.
Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Ulskottets Utlåtande, M 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande, blefvo de 4 första punkterna i detta Utlåtande af Ståndet godkända. Frän Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S.S. D.D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 87, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas. l:sta punkten. j Utskottets hemställan afslogs. 2:dra punkten. Utskottets hemställan bifölls med den förändring, att i stället för orden: »af åtskilliga socknar inom Allbo härad» införes orden: »inom Westra och Allbo härader.» Bih. till R. St. Utskottets hemställan af slogs. 4:de punkten. Utskottets tillstyrkande bifölls endast med förändring af summan 10,180,000 R:dr till 10,230,000 R:dr. 5:te punkten. Lades till handlingarne. 6:le punkten. Utskottets hemställan bifölls. 7:de punkten. Ridderskapet och Adeln afslog Utskottets hemställanden i l:a och 2:a rnomenterna, men biföll hvad Utskottet i 3:dje momentet föreslagit. 8:de och 9:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln för sin del, att Rikets Ständer till påbörjande af östra stambanan från Katrineholm öfver Norrköping och Linköping, vester om sjön Sommen till trakten af Nässjö, skola anvisa det för anläggningen af sträckan emellan Katrineholm och Norrköping erforderliga belopp, i jemnadt tal af 4,135,000 R:dr. litte punkten.
Herr Cederschjöld: Här stadgas,' att ”om Fullmägtig under påstående Riksdag ”blifver Hufvudman för egen ätt, är han ”berättigad att intaga säte för densamma.” Man måste väl här tillägga: såvida detta säte är ledigt; ty det kan ju hända, attén annan Ättemän redan intagit det; och meningen måtte väl ej vara att denne skulle utträngas af den nya Hufvudmannen. Äfven är här en annan omständighet att anmärka. Den föreslagne redactionen innehåller: ”Har Hufvudman fullmagt utgifvit, ”vare han för den Riksdagen skiljd från ut”öfningen af Riksdagsmannarätt, utom i de ”fall, då Fullmägtig aflidit, sin rätt för - * 64 Den 9 April f. fri. ”lorat, utrikes rest, ellet sill polett till ”RiddarhusUtskottet återlemnat.” Det är, i min tanke, nödigt, att härvid tillägges det fall, då Fullmägtig sjelf blifvit Hufvudman för egen ätt och dess säte intagit. En händelse vid denna Riksdag visar behofvet af ett sådant tillägg. En person, Friherre De la Grange hade, Sorn jag vill minnas, utgifvit fullmagt till en, som under Riksdagens lopp sjelf blef Hufvudman, och intog sin egert ätts säte. Men Friherre De la Grange, sorn sedatt ankom hit, kunde icke erhålla polett för sin egen ätt. Jag föreslår derföre den förändring i redactionen af ifrågavarande i5 §., att efter orden: — ut öfningen af Riksdagsmannarätt, — införes : — utom i de fall dä Fullmägtig blifvit Hufvudman för egen ätt och dess säte intagit , eller sin Riksdagsmannarätt förlorat, eller utrikes rest, eller sin polett till RiddarhusUtskottet återlemnat, eller ock af idit. Herr von Troil:
Bankbolag må ej drifva handel med annat än guld och silfver, inoch utrikes vexlar, samt allmänna räntebärande papper, ej heller ega annan fastighet, än som för bankens inrymmande är behöflig; men vare oförhindradt att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som utbjudes på auktion, dervid bankens rätt och säkerhet kan vara beroende; dock med iakttagande deraf, att sådan egendom åter varder försåld, så snart detta utan förlust för bauken kan ske. § 26. Yid fordringars utsökande njute bankbolag samma rätt till handräckning, som för Rikets Ständers Diskontverk nu är eller framdeles varder beviljad; börande lagsökning för fordran inom en månad från förfallotiden anställas. § 27. Rätter domstol i sak mot bankbolag, äfvensom då bankbolag råkar i konkurstillstånd, eller söker årsstämning å sina borgenärer, vare Rådstufvurätt i den stad, der bolagets hufvud-kontor är beläget. § 28. Har bankbolag, enligt något räkenskapsårs behörigen reviderade bokslut, gjort sådana förluster, att bankens reservfond och tio procent af grundfonden gått förlorade, då skall banken ställas under utredning och bolaget derefter upplösas, så framt ej bolaget på en af samma anledning sammankallad bolagsstämma förklarar sig villigt att inom tre månader, genom erforderligt tillskott å lotterna, återställa grundfonden till dess behöriga belopp. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande åligge noggrannt tillse, att sådant bolagsstämmo-beslut inom sagde tid blifvit fullgjordt. Har ej så skett, varde bolaget ovilkorligen under utredning stäldt. § 29. Träder bankbolag, hvarom denna lag stadgar, i verksamhet utan att hafva erhållit sådan stadfästelse, som i § 1 sägs; stånde hvar, som emellertid å det bolags vägnar förbindelse ingår, derför i personlig ansvarighet till fordringsegaren, såsom för annan sin förbindelse, efter allmän lag. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1864. Expedition s-Ulskotlels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 185. Upplflst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Nov. 1863.
Jakob: Sedan jag nu erfarit att 3 Stånd redan beslutat den underd. skrifvelsen, anser jag det förgäfves, att motsätta mig densamma. Jag anhåller att med några ord få angifva skälen, hvarföre jag förenar mig med Hr Silfverstolpe. Det är R. o. Ad. ingalunda obekant, att bland de mest verkande orsakerne till diciplinens bibehållande hos den indeldte soldaten, är äfven den, att lian är försedd med torp, alt han har ett ställe, en bostad för hustru och barn, och hvarest han genom egen omtanke kan försörja denna familj. Ett helt annat förhållande skulle upstå, om soldaten icke ägde delta hem. Denne skulle icke kunna hållas till nödig ordning och icke eller skulle hos honom kunna inplantas en sådan disciplin, som behöfves. Vi se exempel härpå i utlandet, hvarest soldaten, då han icke är i utöfning af sin tjenst, lefver än på ett och än på ett annat ställe, stundom lefver han i öfverflöd och stundom i brist. Han har icke någon omtanke för sin framtid, hvaremot vår indelte soldat, hvilken har ett hem, altid bar en framtid för sig. Det är äfven samma förhållande med den indelte båtsmannen. Jag vill nu serskildt fästa mig vid Gottland, hvarom jag har serskild kännedom. Det förefaller mig besynnerligt, att indelningsverket icke kommit till verkställighet å denna ö, ty endast å få ställen derstädes, hafva båtsmännen torp. Jag kan icke betrakta detta förhållande annorlunda än som en försummelse hos K. Bef:h:de och befälet, hvilkas skyldighet varit, att till verkställighet befordra ett af R. St, fattadt beslut. Man kan icke påstå, att allmogen saknar tillfälle, att lemna båtsmännen torp, och felet ligger således ej häruti, ty denna allmoge har vida mera jord ån den förmår att sköta, och kan således utan afsaknad afsöndra ett eller annat tunland omkring den tomt, hvarå torpet bör anläggas. Gottlänningen är visserligen föga benägen att afträda någon jord, men afstår gerna spannemålen, ty af denna vara bar han öfverflöd och gifver deraf utan betänkande åt båtsmannen.
Förgäfves må man anmärka alt de folkoch småbarnsskolor samt den på papperet väl ordnade fattigvården, som i sednare tider tillkommit, skola undanrödja behofvet af räddningshus, medelst den goda inflytelse skolor och fattigvård hafva på ungdomens upfostran. Att förneka denna inflytelse helt och hållet vore orätt och otacksamt, men en forskande blick i samhällets djup skall uptäcka att Den 30 December f. m. 311 den tiel är långt aflägsen, då inga barn finnas, som behöfva att räddas, emedan de aldrig för faran varit blottställda. Det är för känslan uprörande alt se de med jernbelagda uslingar tungt lastade vagnar, som skrida vägen fram till fängelserne, och bland dessa äldre brottslingar, flere deras barn, sorn förhärdelserne och liandklåfvarne hindra att räckas en vårdande föräldrahand och dem ingen kommun är skyldig att emottaga. Sätt äfven dessa i länets räddningshus, hvilket, enl. hvad brukligt är utomlands, bör så inrättas, att det har afd.T, familjer kallade, deri också de intagas, som, ehuru ej ännu skyldiga lill egentliga förbrytelser, likväl äro så utan all vård alt endast den öfver hela den syndiga jorden utsträckta osedlighetens skola står dem öppen. Och skulle någon gång det kanske mer önskvärda, än i sjelfva verket uphinneliga förhållandet inträffa, att räddningshus alldeles icke behöfvas, så är visserligen ej den kostnad och möda, som emedlertid på deras underhåll blifvit använda, bortspilla. Hvad som i en så lycklig tidpunkt af dem förefinnes i byggnader, fast och lös egendom, kan säkerligen på annat sätt för Staten göras gagneligt, om man så vill, realiseras, sedan det burit den största tänkbara ränta — den mest vanlottade delens af menniskoslägtet förädling. Antagande att erforderlige medel för berörde ändamål kunna anskaffas, anser jag dermed likväl svårigheterne vid tillvägabringandet och organiserandet af ändamålsenliga räddningshus långt ifrån öfvervunna. Obekantskapen i vårt land med sådana inrättningar, lärer icke så lätt kunna öfvergå till den kännedom af ämnet, som måste egas af dem, åt hvilka organisationsarbetet updrages.
An svårare för dem som innehafva inteckningar pä 40 å 50 mils afstånd, som lärer vara förhållandet, uti rikets nordligare höfdingedömen; således skulle den verkan genast blifva, att med sådan osäkerhet, alla inteckningshafvare som ville försäkra sig om någon behållning, genast uppsade sina intecknade Den 5 Juli f. m. 493 fordringar til) en ruin och inöjlige konkursers påskyndande för den förut punktuela och redeliga riintegifvaren. Till följd häraf, så äskar jag, att 1818 års författning ang:de inteckningar i fast egendom, måtte till både bokstaf och mening, samt hitintills af domstolen antagna behandling härutinnan, måtte orubbeligen i all framtid bibehållas, och yrkar således afslag på Utsk:s project och beslut. Hr Printzensköld: Den ifrågavar:de §:n är alldeles ny, och någon dylik finnes ej i 1818 års inteckningslag. Af rooliverna för densamma finner man, det förslaget har till syftemål, att bereda lättnad och säkerhet i transactionen af den art som §:n omhandlar, om för säkerhetens skull något dylikt stadgande, som det nu föreslagne bör i inteckningslagen inflyta; så kan jag dock ej medgifva, det vara hvarken nödigt eller nyttigt att för lättnadens skull utsträcka det sä långt, som LagUtsk. tillstyrkt. Tvertom är jag af den tanken, att aldrig någon postposilion eller förändring i inteckning bör få ega rum, med mindre än att sjelfva inteckningshandlingen vid intecknings-domstolen företes, och att domstolens beslut pä densamma må tecknas. Man säger, att det leder till många svårigheter, att förete sjelfva hufvudskriften. Må så vara; men sjelfva förändringen är af så stor och ingripande vigt för alla dem, som hafva inteckningar samtidigt med den eller dem, om hvilkas postposilion är fråga; alt i delta fall obeqvämligheten bör vika för sjelfva viglen af åtgärden.
Academiens Styrelse, med sin höga Canzler i spetsen, omgifver den studerande ungdomen med ett högt och imponerande offentligt lif, som afvisar allt småaktigt, befrämjar alfvaret, och framför allt ingitver Studenten ett högt begrepp om det dryga ansvar han har till sitt 33o Den 21 Maji J. m, Fädernesland, för sin ungdoms glädje, sin mandoms ära oell sin ålderdoms frid. ■t För 2 5 Professorer är det omöjligt att så dela i,5oo Studenter sins emellan, att de alla af dem äro personligen kände, hälst då många bland desse Professorer hafva att göra med ajla Studenter, som vilja aflägga något Academiskt specimen. Men den Student, som i brist på tjenligaförberedande undervisnings-anstalter, kan peli vill sjelf, med tillhjelp af Docenter och Adjui#- eter arbeta sig genom de förste nödvändigt elementerne, och på detta sätt göra sig värdig den Professors förtroligare umgänge, i hvars vetenskap han arbetar, han finner honom, efter min erfarenhet, ej vid spelbordet, utan i hans Bibliothek. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag skall bjuda till att vara så kort som möjligt, för att icke onödigtvis förlänga discussionen. Jag vill blott utbedja mig att få göra tvänne anmärkningar vid Herr Montgommeries Anförande. Den ena, att han sagt, att vid Carlberg skulle läsas utanläxor. Som Chef på stället anser jag mig uppfordrad tillkännagifva, att der redan i 5o år varit den grundsats att afskaffa denna läromethod, och att sedan jag kom dit, jag icke tillåtit en sådan method att införas. Jag lemnar i sitt varde, om anmärkningen gäller för något annat Läroverk, eller om den varit ett misstag, eller om jag hört orätt. I öfrigt har Herr Montgöm - Den 21 Maji f, ml 351’ merie anmärkt, att Friherre Björnstjerna yttrat, att Carlberg blott kunde fylla en tredjedel af Arméens årliga behof af Officerare, och att sådant vöre ofullständigt.
Men Presterna stodo i sine vakt, ock Leviterna med Herrans strängaspel, som Konung David hade låtit göra till att tacka Herranom, att hans barmhertighet varar till evig tid, med Davids psalmer, genom deras hand; och Presterna blåste i trummeterna emot dem, och hele Israel stod. Och Salomo helgade medelgården, som för Herrans hus var; ty han hade der offrat bränneoffer, och det feta af tackoffrena; förty kopparaltaret, som Salomo hade göra låtit, kunde icke räcka till allt bränneoffret, spisoffret, och till det feta. Och Salomo höll på den samma tiden ena högtid i sju dagar, och hele Israel med honom, en ganska stor menighet, allt ifrå Hamath, intill Egypti bäck; Och höll på åttonde dagen ena församling; ty altarets vigning höllo de i sju dagar, och högtiden sammalunda i sju dagar. Men på tredje och tjugonde dagen i sjunde månadenom lät han gå folket i deras hyddor, glädjandes och fröjdandes sig öfver allt det goda, som Herren med David, Salomo och sino folke Israel gjort hade. Allt så lyktade Salomo Herrans hus, och Konungshuset, och allt det i hans hjerta kommet var, till att göra i Herrans huse, och i sino huse, i goda måtto. Och Herren syntes Salomo om nattena, och sade till honom: Jag hafver hört dina bön, och utvalt mig detta rummet till ett offerhus. Si, om jag igenlycker himmelen, så att intet regnar, eller jag bjuder gräshoppor uppfräta landet, eller låter en pestilentie komma ibland mitt folk; Att de mitt folk ödmjuka, det efter mitt namn nämndt är; och de bedja och söka mitt ansigte, och omvända sig ifrå sina onda vägar; så vill jag af himmelen höra dertill, och förlåta dem deras synder, och bota deras land. Så skola nu min ögon öppna vara, och min öron gifva akt på bönerna i desso rumme. Och hafver jag nu utvalt och helgat detta hus, att mitt Namn skall vara der till evig tid, och min ögon och mitt hjerta skall vara der allstädes.
BancoUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, örn förlängning uti tiden för återlösen af i Banken pantsatt guld och silfver. Julii P. 1241- Aug. P. i32, 197. — angående den för Bankens räkning verkställde påbyggnad å dess så kallade Archivihus, jemte bebyggande, i sammanhang dermed, af den angränsande Kiiselska Tomten. Julii P. 1241. Aug. P. 78, 104. — rörande decharge för Herrar BancoFullmäktige. Julii P. 1241. Aug. P. 77, 104. — i anledning af Bankens FiscalsEmbetes framställning, att Banken måtte i allmänhet blifva befriad från skyldigheten, att i Concourser och Årsproclamata bevaka sine emot lös pant ägande fordringar. Julii P. 1241. Aug. Oct. P. 222, 229, 329. — angående det äfventyr som för Bankeu uppstår, i anseende till omöjligheten att få tillförlitligen upplyst, huruvida dess låntagare, mot inteckning i fast egendom, äro frie för förmynderskap eller förvaltning af andre förmånsrätt ägande medel. Aug. Nov. P. 84, 378, 447- Dec. P. 36i. — i fråga om de för inlösen af förslitne smärre Bancosedlar antagne grunder. Aug. P. 33a, 378, 412. 46 BancoUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om upplysningars meddelande i anledning af Tabellerne rörande BancoVerkets tillstånd, Aug. P. 4°3. Aug. 2 A. P. i3o, 257. — angående uppskof med återbetalning af ett från BancoDiscontVerket år 1818 utgifvit Lån. Aug. P. 4°3. Aug. 2 A. P. i3i, 257. — angående förböjning uti en andre Kamererare!! uti LäneBanken från äldre tider tillagd gratifieation. Aug.
Vid alla Riksdagsmanna-val -. uppbäras och redovisas. 20- §. i:o. Samma dag då sina Talmän. 2 to Landtmarskalk och Talmän till lif och själ! 5:o. De i denna Ed - - Talmansställen företräda. 24.. §, 1:0. Uti hvart Stånd derom förord ne. a:o. Bonde-Ståndets, Secreterare till lif och själ! 27. §, 1:0. Propositionen, angående å Rikssalen hållas. 2:0., Propositioner, rörande tilleller afstyrkande, 2g. §. 1:0. Constitntions-Utskottet, som utgöres. enligt Tryckfrihets-Lagen, ansvara. 2:0. Constitutions-Utskottet åligger pröfning underställas, 5:o. Då hos Riks-Stånden i deras ställe, derom besluta. 5o. $. 1:0 Stats-Utskottet, som skall böra fyllas, 2:0. Detta Utskott bör utgöras. 5:o. I händelse kunna förrättas. 31. §. 1:0. Bevillnings-Utskottet Plena underställas. 2:0 Yppar sig den - ; - ofvan föreskrifvet är. 53. §.. i;o. Lag-Utskottet j? utom Krigs-^ Staten. 2:o. Justitise-Ombudsmannens denna berättelse förvises. 34. §. 1:0. Allmänna Besvärs är stadgadt u:o Vilja Riksens Ständer böra afgöras.. 36. §. 1:0. Utom förenämnda Konungens, yttranden. 2:0. Stånden kunna. besvär och angelägenheter. 3:o. Skulle Riksens, Ständer * Constitn-* tions-Utskottet. 4:0. Blifva göromålen förfalla frågan., 37. §. 1:0. Alla Riksens. Ständers till Ståndens Plena inkomma. 2:0. Intet Utskott omedelbarligen ö£- \rerlemnas* ■44. §. 1:0* Konungens.
M. senast fastsLällde stat utvisar, den mechaniska skola, hvartill anslaget blifvit be v i 1— jadt, icke mera finnes, i följd hvaraf anslaget blifvit sålunda disponeradt, att, för en vid denna skola förut anställd lärare i theorien, till Kongl. Technologiska Instilulet utgår ett arfvode af 100 R:dr, hvilket af Major Mechanieus Gierss innehafves, men, enligt Kongl. Brefvet den 8 Juni 1826, kommer att vid hans afgång Stats-verket besparas; för en lärare i machin-ritning, elt arfvode af 100 R:clr, som för närvarande äfven är stäldt till Directionens öfver Technologiska Institutet disposition, och återstoden tdl tvänne stipendier, ett a 60 och ett å 40 R:dr, att af Kongl. Landtbruks-Åcademien disponeras; hafva Rikets Ständer pröfvat det för mechaniska skolan uppförda Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 171. anslag, 300 R:dr, böra ifrån 10:de Hufvud-Titeln alldeles utgå, nied iagltagande, alt det af Majoren Gierss å Kongl. Teehnologiska Institutets stat innehafvande arfvode 100 R:dr, äfvensom de 100 R:dr, som af nämnde Institut disponeras, öfverflytlas å 9:de Hufvud-Titeln, för att fortfarande utgå till berörde Instituts behof, men de återstående 100 R:dr, med afseende derpå, alt Kongl. Landtbruks-Academiens egna tillgångar torde kunna och böra bekosta de stipendier, som af Academien tilldelas, blifva Stals-verket besparade.
Den åberopade 3® § innehåller icke heller under bestämd ordalydelse, att Bevillning eller Kronans behållne räntor mm. förstås under StatsVerkets inkomster, hvadan snart nog skulle kunna dragas den slutsats att StatsVerkets öfverseende kunde inskränka sig till ett aldeles betydnings]öst ord, om ett sådant som ofvan åberopade sätt, blefve vedertaget för Grundlagarnes tolkning Hvad Tullmedlen beträffa, så äro de enligt 60 §. Regeringsformen Bevillning, och af natur , att af Riksens Ständer kunna bifallas eller indragas j och bör det således synas så mycket mera underligt huru man kunnat ar - Den 6 Felt marti. gumentera denna del af Bevillningens styrelse och förvaltning vara mindre än den öfrige, Riksens Ständers granskning underkastad. Att man här saknar ail anledning, att åberopa ordalydelse, synes icke vara tvifvel underkastadt, och det skulle för Grundlagens helgd och slutligen för frihetens hela tillvaro vara ganska vådelig?, om en sådan Grundlagarnes godtyckeliga tolkning finge vinna rotfäste; men man saknar ännu, uti den verkeligt tillvarande ordalydelsen, allt stöd för den slutsats man bemödat sig att draga af hvad, som icke befinnes nämnt , då det bestämdt heter Statsverket i alla dess delar; och att Tullinkomsterne ibland desse utgöra en af de betydligaste, lärer väl icke kunna nekas. Jag anhåller derföre, att Riksens Ständer måtte förnya dess underdåniga begäran att till uppfyllande af sine constitutionelia pligter, genom sitt Statsutskott under förevarande Riksdag och sedan allt framgent genom sine utsedde Revisorer få ofvannämnde Verks och Cassors styrelse och räkenskaper öfverse och granska. Jag anhåller att detta mitt Memorial måtte blifva till Statsutskottet remitteradt 6amt de öfrige Stånden meddeladt, och tager jag mig friheten äfven tillägga den hemställan, att StatsUtskottet måtte anmodas att öfver denna ödmjuka framställning skyn desa mt afgifva sitt Betänkande, på det Riksens Ständer måtte blifva i tillfälle att så tidigt utverka Kongl. Maj:ts
Man måste besinna, att dessa af riksg:s-kont. erhållna län återbetalas först efter 28 års förlopp, och vid sådant förhållande kan man väl icke begära alt dessa låntagare skola få nedsättning i räntan i samma mån, riksg:s-konl. kan erhålla penningar på billigare vilkor, och icke helldre att de skola betala 5 procents ränta under hela den lid, lånet står obetaldt, ty sådant vore icke billigt. Dä emedlertid återremiss utaf den siste värde talaren blifvit begärd, och det i en riktning, hvarigenom, om Utsk. gör behörigt afseende derå, Statens understöd ät enskildte korporationer verkligen kan för dem medföra någon vinst, instämmer äfven jag i denna begäran örn återremiss. Hr Printzensköld: Dä Stalslltsk:s utlåt, öfver Hr Brineks motion blifvit återremitterad, och densamma har nära gemenskap med den nu föredragna punkten, såsom innehållande vilkoren för de lånebilräden, Slaten lemnar, anhåller jag, att StalsUtsk. vid behandlingen af denna punkt, hvilken jag yrkar mätte , blifva till Utsk. återremitterad, ville taga Hr Brineks motion jemte de skäl, full il» * 84 Den 14 Juni e. m. raägtige i riksg:s-kont., uti deras till Utsk. aflätna skrifvelse, anfört, uti noga öfvervägande, och tillse, att det må blifva en möjlighet, att icke endast för den kommande, utan äfven för den förflutna liden sådana åtgärder må kunna vidtagas, som Fullmäktige i likhet med motionären Brinck föreslagit. Hvad beloppet af räntan och äterbetatningen i öfrigt angår, kan jag icke neka, att det förefaller mig särdeles besynnerligt, att Statsverket skall upplåna penningar möjligen mot en högre jänta, för att sedermera till den enskilde utlånas mot en lägre. A ena sidan (inner jag visserligen, att en sådan åtgärd anses af lånesökande önskvärd, men nationen, som sedermera skall betala räntan, tror jag icke finnér saken sä angenäm och än mindre lärer den blifva sä, om, såsom Frih.