Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna inskränkning bör, i min tanke’, ej äga rum, ty lika väl som man drager försorg för en sonson hvars fader fallit ifrån, likaväl bör sonsonen draga försorg om sin farfader. Det är således bättre, att bibehålla de ordalag, som Hr von Hohenhausen eller doktor Annerstedt begagnat, och helst de af Hr von Hohenhausen föreslagna; emedan de äro bestämdare och det undantag är obehötligt, sorn doktor Annerstedt föreslagit, nemi. de orden: ”utom för den tid, bestämmelsen i nästföljande mom. angifver. ” Detta undantag angar deni, sorn äro stadde i andras tjenst; ty det står nemi. i 5 §:n: ”För tjenstehjons och statfolks samt fabriks-, handtverks-, bruksoch grufve-arbetares, jemte deras hustrurs och hemmavarande barns, försörjning skall husbonde ansvara under den tid arbets-aflalet elier kontraktet gäller, sä att de icke falla fattigvården till last.” Om nu det förslag, Hr von Hohenhausen gjort, blifver antaget lill l:sta mom. i 5 §:n, så är ju klart att det sednare mom. utgör ett undantag från det första, och att, om någons anhörig är stadd i nöd, så får husbonden draga försorg om honom likasåväl som om andra tjenare. Jag fortfar alltså i mitt yrkande, att Hr von Hohenhausens förslag måtte antagas. Då öfverläggningen om 5 §:n nu ansågs vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på denna §:n blifvit yrkadt, af Hr von Hartmansdorff, att deruti skulle tilläggas ett första mom. af följande lydelse: ”Anhörige i rätt uppoch Den 12 Augusti f. m. 213 nedstigande led skola, i mån af behof, å ena, och förmåga, å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning till det belopp och efter de grunder, sorn uti samhällets laiti gvå rds-reglemente i allmänhet äro bestämda”, samt af Gr.
En rödmålad förstugukvist, en grön gårdsplan, prydd af en väldig hundraårig ek, fruktträd och en liten kryddgård för odling af kål, timjam, persilja och lök gåfvo stället ett inbjudande utseende. Lydik Larsson bodde i gamla Helsingfors, men tillbragte den vackra årstiden på sitt landtställe Turholm. Tullstationen vid hans egen brygga tillät honom sköta sin tjenst på samma gång som sitt sommarnöje. Det var en stormig eftermiddag i början af Augusti, kort före mörkningen, då tullnären, uttråkad af sina kunder vid bryggan, återvände till gården. Han kände sig ensam, den rike änklingen. Dag efter dag trillade silfverdalrarna ned i hans kassakista för att en annan dag åter vandra ut på förtjenst och återvända i fördubbladt sällskap. Deras klang hade länge varit hans enda musik, men det gafs stunder, då de förlorat sin tjusning och droppade ned i kistan med ett skrällande ljud, som tycktes begabba deras lycklige ägare. Han behöfde välljudet af en mänsklig stämma som icke mäklade med siffror och tullinlagor, en stämma som kunde värma hans hjärta, hvilket började att förtorka. Hvar finna en sådan hjärtelisa? Icke var det hushållerskan, beskedliga Lisbet Wolle, hvars hela varelse uppgick i matos och strumpstickor. Icke var det f. d. kusken, numera gårdsfogden Simon Berg, eller den snedögde tullskrifvaren Sjöholm, eller Turholms f. d. ryttare, Anders Hackspet, som numera botade gårdens hästar för kvarka i stället att bota moskoviten för snufva. Eller var det kanhända den fattige djäknen Petrus Luth, som gick på rote i bygderna och hedrades för sin lärdom med en plats vid husbondens sida öfverallt hvar han satt vid ett gästfritt bord? Nej, den rike Lydik Larsson behöfde någonting annat, han behöfde en värdinna i gården. Det var kulet i stugan, vinden blåste in genom de otäta fönsterposterna. Tullnären frös. Han lät tända en brasa och satte sig i en grof, tung karmstol vid elden. Skulle han gifta om sig? Han var ju en kry änkling om femtio år och kunde försörja en hustru.
Derefter afgeck, under anförande af Grefwe 6un-> larcen, en vepukLricin lil de andra Ksf^sÄiva Standen, för <tt med bein wanligen communicsr» RidderskapetS och Adelns Beslut öfwer dessa ämnen, samt aflemna de sörlidna gärdag och dagen förut jusbsrsas LxiraÄr krorvcollr. Hans Lxcellencs Herr Grefwen och Landt-Marskalken tilkannagaf, at Ridderskapet och Adeln wanligen wid förra Riksdagar brukat cc»nkirmara Ledamöterna af Wadstena Adeliga Jungfru» Stifts OireLkion, och hömsialide, om icke Ridderskap pet och 'Adeln nu skulle behaga göra detsamma. Bifölls. Företogs sustermZ af ?roroco!Isr för den slte k denna Manad. Under Pillsringsn ankom en Oapurskion frän det Hedcrwärda Bonde-Ständet, anförd af Riksdagsmannen polian ^cchsnssvn ifrån Kronobergs Län, 17L som ki! Ridderskapet 06) Adeln oflemnade nedanstående LxirL^ä kroiocvlli, somr dei-jamke förmaike, at Bonde - Seändek icke ousekl sig kunna bifalla den föreslagna Bcrvillnings-afgisteu af i« si. för deras Söner och Drängar, sann 8 stför deras Hemman; men för öfrigt hufwudsakliqrn bifallit BewiHnings» Ucstot, ketö repartltions - pnj - Q, och samtycke ar Bewilinin. gen ma fortfara lil nästa Riksdag. ve^utinionen besivarades och aftradde. De astemnade LxrrsLis ?rorocc>!ii uplasteS, sä lydande: Utdrag af prowcollet, hållet hos det Hedcrwärda Bonde-Ständet tvid Riksdagen i l77orrköpLng den :2:te gurlii iäoo. S. D. Föredrogs
I Afd. 19 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande JM 40. äfven lemnar utrymme för en under tiden samlad större erfarenhet om det förändrade straff-systemets verkningar, och bereder tillfälle att före den ifrågavarande lagreformens fullständiga genomförande iakttaga de rättelser eller jemkningar i dess särskilda delar, som möjligen kunna finnas af behofvet påkallade, har Kongl. Majit, fortgående på denna bana, nu låtit utarbeta ett särskildt lagförslag om förfalskningsbrott och bedrägeri. De sednare, eller bedrägeri-brotten, hvilka i sina vanligaste yttringar, likasom tjufnadsbrotten, innefatta angrepp mot egendomsrätten, hafva destohellre ansetts böra näst efter dessa sistnämnda blifva föremål för en förändrad lagstiftning, som de på spridda ställen af lagen nu förekommande bestämmelser härom, äro bland de mest ofullständiga och endast i ringa mån motsvara sitt ändamål. Do grunder, hvarpå detta förslag hvilar, öfverensstämma hufvudsakligen med Lag-beredningens, ehuru, så väl i afseende på straff-bestämmelserna, som i vissa andra delar, åtskilliga afvikelser derifrån ansetts böra äga rum; och skälen härtill finnas redovisade i bifogade Stals-Råds-Protokoll. Efter att i ämnet hafva hört Högsta Domstolen, hvars protokoll likaledes biIägges, vill Kongl. Majit alltså, enligt 87 § Regerings-Formen, till Rikets Ständers antagande framställa följande: Förslag till Författning angående ansvar för förfalskning och bedrägeri. Missgernings-Balken, jemte de särskilda stadganden, som ändra eller förklara Lagens berörda rum eller dervid något tillägga; äfvensom med ändring af de för öfrigt i Lag elier särskilda författningar för brott, som i denna Förordning omförmälas, utsatta straff-bestämmelser, der ej för vissa fall annorlunda här nedan säges, varder stadgadt som följer: Om Förfalskning. § * Den som, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, genom tillägg, utplåning eller annorledes förfalskar eller ock förstör någon Domstols eller annan offentlig myndighets dombok eller hufvud-protokoll, Kronans räkenskaps-böcker eller andra sådana handlingar eller skrifter, som till allmän nytta och efterrättelse äro; dömes till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år.
Lärarens bergning är dock villkoret för att hos honom kunna påräkna duglighet, och det är ej tänkbart, att en till lärare skicklig person skall åtaga sig det ansvarsfulla lärarekallet, om han ej kan påräkna såsom lön derför åtminston så mycket, att lian deraf eger en tarflig utkomst. Det bestämda minimum af lön är ej mera, än en statkarl på landet vanligen erhåller, och minskning deruti skulle otvifvelaktigt föranleda dertill, att man ej finge till lärare dugliga personer, hvarigenom åter ändamålet med folkskolorna skulle förfelas. Utskotten få alltså afstyrka bifall till berörde yrkande. Hvad Utskotten i detta hänseende yttrat, gäller dock endast de skollärare, som blifvit vederbörligen examinerade. För de öfrige eller dem, som antagas för de flyttbara mindre skolorna, är i Stadgan något minimum af lön ej bestämdt, hvadan det jemväl ankommer på menigheterna sjelfva att med sådana lärare träffa öfverenskommelse om lönevilkoren. Den framställning, som blifvit gjord, rörande aflöning för lärare i byskolor, derest sådane komma att inrättas, torde, med afseende å hvad Utskotten så väl här under denna §., som under § 1 yttrat, icke föranleda till något serskildt utlåtande. Stadgandet, alt Skollärarne böra af församlingarna förses med tjenlig bostad, anse Utskotten böra oförändradt bibehållas. Det är för hvar och en, och serdeles den, som är boende å landet, angeläget att ega ett eget hemvist. Och man kan icke fordra, att en skollärare skall med nit sköta sitt vigtiga och ansvarsfulla kall, derest man icke ger honom egen bostad, Utskotten tillstyrka alltså, det förslaget, att de församlingar, inom hvilka fast skola ej kai inrättas, måtte befrias från skyldigheten att anskaffa bestämd bo< Bih, till R, St. Be v.- och Ekon.-Utskottens Betänkande> N.o Ro - stad åt iärarne, emot åtagande att hålla honom tillhanda lämpliga rum, måtte förfalla. Herr Prosten Sandbergs förslag, alt barnen i församlingarne borde få begagna undervisningen i skolan, utan afgift, kunna Utskotten icke gilla.
R:dr, utaf det för befrämjande af myr aftappning ar på Gottland, vid 1840 och 1841 års riksdag, beviljade sär - 19 skilda lån å 50,000 R:dr, kommer att fortfarande, till och med 1856 års slut, för sagde föremål af Riksgälds-kontoret tillhandahållas och i stadgad ordning utbetalas, sedan de i afseende på sådana låneunderstöd vid nämnde riksdag stadgade, här nedan uppgifna vilkor och åligganden blifvit behörigen iakttagna. l:o Innan dessa medel få lyftas, skall arbetsplan, upptagande både när företaget kom mer att börjas och när det kan anses fullbordadt, vara uppgjord och af Kongl. Maj:t godkänd. 2:o Vid de med ifrågavarande lån understödda arbeten böra, företrädesvis och der sig göra låter, försvarsoch sysslolösa personer användas; och bör vederbörande menighet, före arbetets begynnelse, varda hörd och angående företagets lämplighet hafva sig yttrat. 3:o Låntagare böra genom kontrakt hafva förbundit sig att, efter fastställd plan, full borda arbetet, utan att kunna dertill af staten påräkna något ytterligare bidrag; börande sådant vederbörligen afslutadt kontrakt hos Fullmäktige företes, innan njedlen af dem anordnas. 4:o Likaledes böra låntagare ställa af Kongl. Maj:t pröfvad och godkänd säkerhet så väl för återbetalningen af låneunderstödet, med derå stadgad ränta, som för fullgörandet af det i afseende på arbetets verkställighet upprättade kontrakt. Skuldförbindelsen för lånesumman granskas af Fullmäktige och bör, tillika med handlingarne, angående den af Kongl. Majit för ej mindre samma förbindelse än kontraktet godkända säkerhet, i Riksgälds-kontoret förvaras; dock böra dessa säkerhetshandlingar, uppå anfordran, vederbörande embetsmyndigheter tillhandahållas, då desammas begagnande af dem kan ifrågakomma. 5:o Den af Kongl. Maj:t fastställda arbetsplan bör, så framt ej Kongl. Majit, uppå derom gjord anmälan, skulle förändring medgifva, oförändrad följas, vid äfventyr, att, i annat fall, Kongl.
Kungsöhrs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras ägande stamhemman skola utgöras. Remitterades lill StatsUtsk. 14:o K. M:s nåd. propos., ang:de öfverlåtande till Malmöstad af mark, tillhörande Malmö f. d. fästning. Remitterades till StatsUtsk. 15:o K. M:s nåd. propos., ang:de bildandet af en fond lill pensionering af folkskole-lärare. Remitterades till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolf, d. 23 dennes f. m. på bordet ladga motion, att arme'ens pensionskassas oullånta Den 29 December f. m. 495 fond må bilda en enskild lånefond för dess tjenande delägares räkning. Föredrogs Gr. von Rosens, Adolf Eugene, d. 23dennes f. m. på bordet lagda motion, ronde anläggning af jernvägar i Sverige. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Motionären slutar sålunda : ”ändamålet med denna min framställning af saken är derföre, att R. St. må lill K. M. frambära den und. hemställan, det ville K. M., efter ärendets öfvervägande, göra den framställning i ämnet lill R. St., som K. M. finner lämpligast”. Jag hemställer till eder, mine Hrr! om en sådan framställning af ärendet är tjenlig? Hon uttrycker ingen mening å R. St:s sida, utan är blott en slags erinran, det ville K. M. sysselsätta sig med den saken och sedermera underrätta R. St. hvad K. M. finner för godt att dervid åtgöra. Detta är det ena sättet att förslå framställningen. Ett annat vore att uttyda henne ungefärligen så här: R. St. veta icke hvad de vilja, men de önska, att K. M. ville åtaga sig besväret att leda deras tankar och låta dem veta hvilken åtgärd de böra vidtaga. Jag har velat fästa uppmärksamheten härå, på det att vederbör.
M:t i Nåder utnämnes till något Embete i Staten med motsvarande Lönevilkor ; hvadan samina Pension å denna Stat nu äfven är bibehållen. 5:o R. St:r hafva bifallit, att de af MagazinsFonden hittills utgående Ordinarie Löner, Arfvoden och Pensioner må ifrån och med år i83o öfverflyttas på I 34 Ståts-Utskottets Allmänna IndragningsStaten, under tillämpning af de grunder R. St:r vid senaste Riksdagen i delta hänseende framställde uti underd. Skrifvelse, den io December 1823. Börandes härvid jemväl den underd. anhållan hos K. M:t af R. St:r framföras, att Embetsoch Tjenstemän vid f. d. Allm. MagazinsTnrättningen, som på IndragningsStat blifva öfverflyttade, varda, så vidt sig göra låter, använde till sädane ledig blifvande tjenstcr, hvartill de kunna finnas skickliga. 6:0 I öfverensstämmelse med hvad R. Sl:r vid regleringen af IndragningsStaten för Högsts. Hennes M:t EnkeDrottningen Hedvig Elisabeth Charlottas Hof och dertill hörande Personers öfverflyttande på RiksStaten, år 1818 iakttogo, hafva R. St:r nu beviljat Anslag å denna Stat, med i4ooo R:dr årligen, såsom tillgång för Högts. fl. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas HofStats och Betjenings pensionerande, Högts. Ii. K. Höghets enskilde Pensionärer deruti inbegripne; hvarjemte R. St:r, under förutsättning af iakttagandet af en lika ordning, rörande den nu ifrågavarande PensionsStatens successiva indragning, som i afseende på åtnjutandet af de efter år 1818 beviljade HofStatsPensionerne af K. M:t blifvit i Nåder fö inskrifven, till K.
33 Viljesvaghet 34 Damskrifbordet 35 Kvinnlig osjälfständighet; af I. Stade 37 Den moderna diktningens kvinnotyp; af V. A. 38 Kvinnofrågan vid årets riksdag 40 Föräldrafåfänga; af Barbro 41 Att fråga och att svara 41 Om böcker och läsning; af A. Roth 42 En praktisk nyhet för damvärlden (med 1 ill.) 42 Till hemmen i skog, på äng, vid sjö; af W. 44 Den vägen, som David vandrade; af Karin Hallgren 45 » Det största af allt »; af Hanna Kamke 46 Kvinnliga ärestoder 46, 57 Bröd efter vikt; af Lennart Hennings 46 Orsakerna till dålig hållning hos barn och ungdom; af HUmer Gillqvist 47, 48 Medan sommaren blommar; af 7. H 49 Våra tobaksarbeterskor; af W 50; svar 53, 54, 58, 60 I väfskolan; af Fanny Chrysander (m. 2 ill.) 50 Kvinnliga uppfinnare; af K. B 51 Förspilld tid; af Embalyros 52 Ordning i hemmet; af Isa 53 Svenska utställarinnor på årets paris-salonger; af Theodor Lindblom 54 Hårda sinnen; af Adolf Hellander 54 Den internationella kvinnokongressen i London; af Ellen v. Plåten (med 17 ill. 55, 60 Godt lynne; af Bien 57 Ett sommarhem; af Stranger 63 Kvinnans pånyttfödelse; af Hse Franke 66 Kvinnor och konststudier; af Sten Jung ' 67 Kvinnan och den sociala frågan; af I. Stade 69 Några sätt att blifva » obotligt sjuk »; af S. II. 69 Några tankar om barnauppfostran; af Monika 72 Från Sveriges första kvinnliga trädgårdsskola (med 2 illustr.) 78 Som en ljuf fläkt; af Louise Frsmkel 74 Hvilket är ditt älsklingsstudium? af L. B 75 Önskeljusen; en nyårsberättelse af Elisabeth Kuylenstiema Vandraren. En fantasi af St Valet; skiss af Mark Stern Harmoni; stämningsbild af Helmy Rinders ...
Riksdagsfullmäktige i ämnet väckta motioner, deruti å Blekingska allmogens vägnar anhålles, att Rikets Ständer måtte för deras del medgifva: l:o att så väl kronans ind.-lnings-öfverskottseller reserv-räntor som ock rotevakansafgifterne af i Blekinge tillkomna nya rotar, ej mindre de redan influtna, än äfven de hädanefter ingående, må komma Blekingska båtsrnansiudelningen i allmänhet till godo och efter de grunder, som Kongl. Majit kan finna för godt att serskildt i nåder föreskrifva, användas till lindring i rustnings-utgilterne för så väl de öfverskottsgifvande hemmanen och lägenheterna al gamla indelningen, som ock de uti nya indelningen intagne hemman och lägenheter; 2:o att så vida nyssberörde framställning bifalles och reserv-räntorne således komma att förblifva indelte, desamma likväl må äfven hädanefter utgå ulan förvandling eller förhöjning för alla sådane lägenheter, hvilka, efter anställd undersökning, finnas i godhet och afkastning icke motsvara minst T*s mantal, samt att jemväl för de öfriga den andel i kostnaden för effektiv rustning, som af hvardera bör utgöras, må bestämmas icke blott efter Hih. till /{. St.
Thame 'dag täcks i Räder lata genom Dest BefallningShafwande kungöra, huruwida någon större Saltbitter - upphandling för Kronan erfordras, i hwilket fall Saltbittcr-tillwerkare icke tillätasattUteller Inrikes afyttra nägon Saltbikter, under Kronans uvphandlinastid eller intill den -6 Februarii följande äret, och innan Kong!. Mant latit kungöra, att Kronans behof deraf blilwit fyldt, hwarcfter det likwal mä wara hwar och en obetagit art In. eller Utrikes glottra den Saltbiiter, luttrad eller oluttrad, han utöfwer sin skyldighet kan hafwa tillwerkadt. Den Saltbitter, soin efter Hemmantal och Jordagor owillkorligen bör lefwekeraS, anse Riksens Stander böra pä en gäng, minst Häradseller Socknewis aftämnas; Dcrwiö dock obetagit för den, som för sina Egendomar i egne anläggningar tillwerkar Saltbitter, att ä dertill utsatt lefwereringsVag, utan twäng af de större lefwekaNtsekne, sjelf a Utsatt ställe dest Saltbittergärd afbörda; hwilket allt Riksens Stander fär till Eders Kongs Majus Nådiga pröfning underställa Uppläst hos Ridö. och Adeln beri 16 ÄliA Prest-Glän^et den 10 - Borqarc-Sländet d. ro - Bonde-Ständet d. io » - Riksens HZgkoflkge Ständers, till utredande af uppskjutna rwistiga frägor emellan Hederwärda Bonde-Grandet scb öfrige Riks, Ständen färordnade, Gärskildra Utskstts Betänkande, i anledning af Herr Rädmannen G. Ljellanders Memorial/ angående Högloflige Ridder - Den lo Augusti. 2495 skapers och Adelns samt Hogwördige pr est.
Men efter 1857 års utgång skall, jemlikt Rikets Ständers beslut, ifrågavarande anslag, 71,000 R dr Banko, »till lifmundering för indelta Infanteriet» försvinna och deremot ett å 4:de hufvudtiteln, bland anslagen för materielen, uppfördt anslag, 208,200 R.dr Riksmynt, årligen utgå under benämning »till lifoch släp-munderingar vid rothålls-regementena», hvilkas rotehållare (eller soldater) från och med år 1858 äro befriade från beklädnads-bidragets utgörande, så länge Kikets Ständer vilja anvisa ett det upphörda beklädnads-bidraget från rotehållarne motsvarande stats-anslag, eller, i händelse detta, till följd af inträffad stegring af prisen på beklädnads-förnödenheter, skulle befinnas otillräckligt, nödiga anslags-medel för beklädnadens anskaffning och underhåll af Rikets Ständer tillhandahållas; och har, såsom en följd häraf, saint i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, Beklädnads-direktionernas sammansättning sålunda förändrats, att Landshöfdingen och rotehållarnes ombud icke i Direktionerna ingå, likasom ock rotehållarnes åliggande att deltaga i granskningen af Direktionernas redogörelse upphört. Emedlertid utvisa Beklädnads-direktionernas räkenskaper för år 1857 ganska betydliga, fastän vid de särskilda regementena och korpserna olika stora behållningar, kassor eller fonder vid årets slut, hvilka tillkommit genom en omtänksam och noga hushållning under den tid, Staten och rotehållarne (eller soldaterna), till hälften hvardera, utgjort beklädnads-bidragen.
©Fulle 3uftitiå (Pmbuös# mannens utfeööe eftertråöare, unöer påftåenöe i\ifsöag, affåga ftg Öet erbållna fortroenöet, elier i Jnftitiå (DmbuÖsmans # f&ttbetet infattas, eller meö öoöen afgå, ittwåljes, på ofwan (iaögaöe fått, en annan be# bong man t bans (Fålle. 3ntråffar något af öefa fall emelian Äifsöa# gar ne, [Fall £\irfcns^©tånbers ratt härutinnan, genom iDertts ^jullntåg# ttge i iöauFcn oct? i\ifsgålbs#£ontoirct, utoftvas, 103. §, 3. punFten: # # # 3 ben orbnmg 6g. ocb 97. §. <?. förcfPrtfma, rofie famtltge Seba# materne, man for man, meb flutna feblar, # # # # 10S. §. 4. punFten: # # * ©efje Commifterabe fiola natia* af SRrffené ^tanber, aenom 0er af ©t ån b utfeööe, famfåiör roftanöe, *£lecroren 7 HifrSbagö • (Drötiittgm. 14. §.
Om, såsom en föregående talare uppgifvit, enkan icke är i behof af ett sådant understöd, så är i detta hänseende en stor olikhet emellan henne och enkan efter Baron Berzelius, ty han efterlemnade åt sin enka ingenting annat än sitt frejdade namn. Af en föregående talare sades det, att Richert hvarken sökte eller vann några utmärkelser. Jag tror mig emellertid kunna påstå, att K. M:t åt honom erbjudit det högsta embete, K. M:t eger att till någon undersåte utdela, men Richert undandrog vid detta tillfälle det allmänna sin tjenst. Det är äfven bekant, att ett dokument funnits af hans hand, hvilket åtminstone icke inom detta Stånd borde bereda honom någon synnerlig utmärkelse. Jag menar det märkvärdiga bref, hvarigenom han uppmanade till att man skulle söka hos allmänheten med den ihärdighet inprägla öfvertygelsen om vårt dåvarande statsskicks ofullkomlighet, att denna öfvertygelse skulle blifva så fast, att allmänheten icke skulle veta huru den kunnat så hos densamma rotfästas. Jag tror, att man icke kan anses göra för litet folden ifrågavarande enkan, om man beviljar henne en pension, som med 33 ^ procent öfverstiger den, som är föreslagen för Statsrådet Fåhrtei enka, och sorn dessutom öfverensstämmer med det belopp, Bonde-St. beviljat. Detta Stånd har nemligen nedsatt ifrågavarande pension till 2,000 rdr; och jag vågar anhålla, att enahanda beslut måtte hos R. o. Ad. fattas. Hr von Ehrenheim, Per: Hr Fåhraus har en ligt min tanke ställt denna fråga på dess rätta plats, då han förklarat den afse en nationalbelöning, hvilken icke bör tilltagas i så ringa skala, att den endast har till ändamål att tillgodose de nödvändigaste behofven.
N:o 66. om inrättande af en ny öfverdomstol under benämning Kongl. Hof-rätten öfver Norrland med säte i Hernösand. Motion N:o 76. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 47 och Mern. N:o 66. Holmqvist, Å. Motion N:o 184, angående anslag för Lindesbergs stads skolas förändring till tvåklassigt elementarläroverk. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. 21 Hospital, om anslag till uppförande för sinnessjuke af ett, afsedt för Wermland, Nerikes och Dalarnes behof. Motion N:o 132. Stats-L tsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Hudiksvall, om anslag af lön för en lektor i klassiska språken vid högre elementarläroverket i. Motion N:o 239. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Hullman, C. G., Motion N:o 221, angående förhöjning i det af Kongl. Maj:t nådigst äskade anslag till den del af nordvestra stambanan, som utgöres af linien Porla—Kristinehamn m. m, Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 och Mern. St. underdån. Skrifv. N:o 121. Motion N:o 222, angående kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för en till ämnad Filialbank i Carlstad. Banko-Utsk. Utlåt. Huillle-Odling, om anslag till befrämjande af Motion N:o 138. Stats-Utsk. Utlåt. N o 99 och Mern. Husesyn, sorn å kronojord och kronolägenhet af kronobetjent förrättas, angående viss tid för klander å. Motion N:o 79. Lag-Utsk. Betänk. N:o 51. R. St. underd. Skrifv. Hypoteksbanken, allmänna, angående dess öfvertagande af Rikets Ständers Banks fastighetslånerörelse.