Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förefaller mig högst besynnerligt, att man tror det en person, sorn utses af Landshöfdm, skall vara en så högst besynnerlig man, att han icke vill förtjena penningar. Jag föreställer mig, att, vare sig K:s Beflude utser personen eller denne inropar rättigheten på auktion, hans syftemål blir enahanda, nemi. att updrifva rörelsen till högsta möjligaste inkomst, så i ena som andra fallet, hvarföre jag tror, att detta skäl icke är förtjent af någon upmärksamket. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att, i afseende på 14:de §:n, sorn motsvarade 14:de och 15:de §§:na af R. o. Ad:s förut fattade beslut, ingen yrkat bifall till Utsk:s förslag i dess helhet, men Frih. Raab föreslagit, att R. o. Ad. skulle såsom § 14 antaga Utsk:s nu gjorda Den 4 Oktober e. m. 77 förslag till 14:de §:ns första moni., med uteslutande af hvad som rörer utskänkning, samt derjemte såsom § 15 antaga 14:de och 15:de §§:na af R. o. Ad:s förut fattade beslut, dock med uteslutande af de ord, som afse minuthandel med bränvin; hvaremot Gr. Lagerbjelke hemställt, att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s förslag, vidblifva sitt förut i afseende på 14:de och 15:de §§:na fattade beslut. Efter sedermera först lill bifall å Utslcs, i afseende på ifrågavande §, afgifna förslag framställd propos., som besvarades med Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad., i afseende på denna §, ville fatta det af Frih.
»Det fins, så vidt jag vet, bara en Dina Kallerström», svarade Maria bestämdt och såg bort åt andra sidan. »Jaså ni äro lika goda vänner som förr», sade Hulda. »Mins ni, att vi kallade er för parhästarna?» »Som ni ser, dra vi inte längre samma vagn», svarade Maria. »Men ni bo i Stockholm båda två?» »Ja.» »Och träffas väl bitti’ och sent.» »Nej.» — Maria vände icke på hufvudet. »Jaså, ni ha blifvit ovänner? Hvad är anledningen till det?» Hulda sträckte fram hufvudet. »Vi ä’ inte ovänner», svarade Maria kort, »men Dina är naturligtvis alldeles upptagen af sin verksamhet och sina omgifningar. En skådespelerska har inte mycken tid till annat än teatern.» »Tänk, att det gick derhän med Dina!» sade Hulda begrundande. »Det kunde man nästan ha väntat af henne.» »Hvad menar ni?» frågade Maria i en utmanande ton. »Hon var ju så kokett och lättsinnig redan under sin skoltid», sade Hulda och vajade med alla de blå plymerna. »Var hon? Maria drog ihop de mörka ögonbrynen och stirrade på henne genom lornjetten. »Hon var den sötaste och vackraste i hela skolan, och hur mycket som fans inom henne, det ser man bäst nu, då hon har kommit på sin rätta plats » »Det passar visst utmärkt bra för henne», svarade Hulda, »ett sådant der fritt och fåfängt lif, som en skådespelerska för, det måste ju vara något i Dinas stil.» »Jaså, ni är af dem, som fördöma skådespelet», sade Maria. »Ni går naturligtvis aldrig sjelf på teatern?» »I Norrland fins det ju intet tillfälle dertill», svarade Hulda, »men när jag ibland reser ner till Stockholm, går jag naturligtvis och ser, hvad man omtalar som utmärkt och lärorikt.» »Jaså, ni kan sitta och se på något, som ni anser vara en synd att utföra», frågade Maria. Hon fästade fortfarande ögonen på Hulda.
Jag för min del tycker nu, att det ändå är något så mycket att vara tacksam åt! Vi hade ju njutit all fröjd utom den sista, största, och kanske är det riktigt bra, när den sista, största fröjden fattas. Nu kan vi drömma hur vackert vi vill, tro hur vackert vi vill. Nu har vi inga dumheter att sörja, inga missräkningar att komma öfver. Nu är och förblir Konungabesöket mitt lifs stoltaste och skönaste minne. Men tala om det vill jag inte göra mer – ännu! Senare: I går gick sista båten. Till och med nu, när vi 16 mil härifrån kan komma söderut med tåg, så är det ändå den sorgesammaste dagen på hela året. Vi följde med så godt som man ur huset längs stranden, så långt det gick, och sedan stod vi och viftade så länge vi såg en skymt af röken. När man så vänder tillbaka, känner man sig som fångar på en obebodd ö utan allt annat sällskap än sina olyckskamrater. Men ett godt för det med sig: man sluter sig samman på ett annat sätt än i de stora städerna, för om vi också grälar litet, hackar på hvarann litet, så vet vi ändå, att kommer sorg eller bekymmer, så behöfver vi aldrig bära dem ensamma. Och så är det så roligt att så godt som genast börja räkna ut, när första båten kan komma. Från April är utsiktsplatån aldrig tom, fast hvarenda människa vet, att isen aldrig bryter upp så tidigt. Herrarna går från den tiden jämt med kikaren öfver axeln och allihopa är vi väderbitna och rödblommiga af att så ofta utsätta oss för hafsvinden, som då minsann kan vara bitter nog. Och hur noga vi känner till isen se’n! När han ’blånnar’, när han ’skjuter sig’, allt har sin betydelse, till dess ändtligen mot vårsidan ’de stora dånen’ öppnar en glänsande ränna, ur hvilken kort därpå den älskade blågula flaggan långsamt närmar sig, som komme den ur skyn. Då blir man så glad, att man faller hvarandra om halsen — åtminstone vi gamla, de unga är så förfärligt mycket förståndigare. Och att sedan tåga i prosesjon ned till båten och äta Stockholmsmat — ack! Numera kan vi ju få hit hvad vi vill, om det så vore midt i vintern, men det är inte alls det samma.
Ej eller skall någon Riksdagsman kunna förvisas från den ort, der Riksdag hålles. Skulle någon enskild man eller någon corps, militär eller civil, eller ock någon menighet, af hvad namn den vara må, antingen af egen drift eller med anledning af befallning, försöka att våldföra Riksens Ständer, deras Nämn der eller Utskott, eller någon enskild Riksdagsman, eller störa friheten i deras öfverläggningar och beslut, vare sådant ansedt som förräderi, och ankomme på Riksens Ständer att slika förbrytelser i laga ordning beifra låta. §. 103. Blifver någon Riksdagsman, under påstående Riksdag eller under dess résor till och ifrån Riksdagen, med ord eller gerningar ofredad, sedan han tillkännagifvit, att han i sådant ärende stadd är, då skall sådant såsom edsöresbrott anses och strå Ifås. §. 104. Uti Riksdagsmannaval^] må icke någon Embetsoch Tjensteman med sin embetsmyndighet obehörigen verka. Gör någon det, miste sysslan. §. 105. Taxeringsman, sorn Riksens Ständers Bevillnings föreskrifter å deras vägnar tillämpa, skola ej för debitering eller taxering kunna till något ansvar ställas. 108 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. §• 114. Konungen late samtlige Riksens Ständer deras Privilegier, Förmåner, Rättigheter och Friheter åtnjuta; beroende det på samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall att låta dem undergå de förändringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra. Inga nya Privilegier, ett Riks-Stånd rörande, kunna utan Konungens och alla Riks-Ståndens vetskap och samtycke utgifvas och meddelas. Till yttermera visso etc. etc. Successions §. 2. Dör Konung i Sverige, utan att och med vilkor, 41. och 93 §§. af Regerings-Formen föreskrifva, Förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 94. §. af Regerings Formen stadgadt är : såsom Konung till Regeringen. §. 106.
Det är till befarandes, ali meuingarne inora de olika Stånden äfven blifva alltför skiljaktiga, så vida man ej genom enskilda öfverläggningar på förhand, innan målet i Stånden föredrages, kan lyckas all sammanjemka dem. Jag ta - Den 26 April e m. per mig derföre friheten vördsammast hemställa, alt detta betänk, nu icke måtte föredragas, ulan att dermed måtte få anstå till nästa vecka. Uppå i anledn. häraf framställd propos. biföll R. o. Ad., alt med pröfningen af BankoUtsk:s utlåt. N:o 47, i anledn. af de inom RiksSt:n gjorde anmärkntr vid Ulskts utlåt. N:o 24, finge anstå lill nästa vecka. Vid föredragning af Sta!sUlsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 125, angtde regleringen af utgifterne under riksstatens 9:de lnifvudtitel, blef delta utlåt, ånyo bordlagdt, på begäran af Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi., och Frih. Raab, Adam Christian. Äfvenledes föredrogs, men lades, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, och Frih. Raab, Adam Christian, ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Ctskts d. 22 deunes på bordet lagda betänk. N:o (56, i anledn. af väckt motion om förklaring af 10 och 14 §§ i 3 art. af K. M:s nåd. instruktion för skogsoch jägeri-staten i riket d. 16 Mars 1838. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utskts d. 22 d:s på bordet lagda betänk. N:o 67, i anledn. af väckt motion om utvidgad smidesrält inom bergslagen. Då nu föredrogs Allra. Besv.- o. Ekon.Utskts d. 22 dennes på bordet lagda betänk.
M af den i4 sistledne Augusti rörande Saltpeter-fonden , dels betydeligen nedsatt denna fonds blifvande inkomster, dels och år, å fondens varande behållning på en gång an vist en större summa, hvadan StatsUtskottet i dess den 27 Junii afgifne Betänkande, rörande Saltpeter-gårdens nedsättning yttrat: ”att ehuru för Saltpeter-fonden vid ifrågavarande förändring och nedsättning af dess tillgångar, icke skulle blifva att påräkna vidare inkomst ån råntemedlen å de summor deraf, som åro utlånade, eller ytterligare kunna blifva förräntade, synes likväl ofvannämnda återstående behållning vid detta års slut 470,102 R;dr 10 sk., lemna vida mer ån tillräcklig disponibel fond för sistnämnde årlige utgifter intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer blifva i tillfälle att efter sig företeende omständigheter, härom ytterligare förordna.” Detta StatsUtskottet* Betänkande år ock af Rikets Höglofl, Stån - der bifallit och således grunden för den lif? Kongl. Majit den i4 påföljande Augusti afgångne underdåniga skrifvelse , men dä derutinnan den af Utskotlet löreslagpe åtgärd till lörökande af S-dtpeterFondrns inkomster icke finnes upptagen, lydande den underdåniga skrifvelseri sålunda: ”Hvarjemte Riksens Ständer få till Eder Kongl. Majit öfverlemna att med den ofvan calculerade behållningen af Saltpeter-fonden, låta besörja de erforderlig© utgifterne i och för gårdens uppbörd och transport samt Saltpetertillverkningens bibehållande och befordran, medelst inlösen för Statens räkning af hvad å denna vahra utöfver skattskyldigheten kan producera*.
Att kunna göra utlåningen så fördelaktig som möjligt, ligger naturligtvis i bolagets eget interesse, emedan fonden tillhörer bolaget och är afsedd till kanaloch slussverkets underhåll och framtida ombyggnad; men att tvinga bolaget att ansvara för en räntefot, som omständigheterna visat att man, med iakttagande af stadganderna om säkerhelbandlingarnas beskaffenhet, icke med visshet kan påräkna, vore förstörande för bolaget, hvars hela inkomst, om ej mer, kunde komma, när fonden vuxit till en hög summa, att tagas i anspråk för erläggande af skillnaden emellan den ränta, som vid utlåningen kan erhållas, och det nu till 5 proc. bestämda; och då ändamålet, samlandet af en fond, enl. planen, stor Två mill. R:dr b;ko, ändå kan vinnas genom ackumuleringstidens förlängning med 24 U Den 4 December f. m. ett eller annat år, synes något skäligt hinder ej böra möta för bifall till bolagets önskan, »att R. Sl:r malle bestämma räntan för utlåning af den del af berörde fond, för hvilken säkerhelshandlingar till Riksg:sKont. böra aflemnas, lill minst 4 proc., helst bolaget icke lärer underlåta att, i den mån det kan ske, söka bereda så hög ränta som möjligt å sina egna utlånta, för kanalverkets bestånd afsedda tillgångar. Visserligen skulle förändring i räntefoten i någon män kunna komma att rubba de serieberäkningar som planen uptager, men denna omständighet är och måste anses vara af ringa betydenhet, då det afsedda ändamålet med fondens samlande, såsom ofvan blifvit visadt, likafullt kan vinnas, utan att, såsom 1854 års StatsUtsk. synes vilja låta påskina, den ringaste anledn. kunde med fog hemtas dertill, att ifrågav:de nedsättning af räntefoten förorsakar någon upoffring å Statens sida, eller minskar den fullt betryggande säkerheten emot Statsverkets framtida anlitande i detta hänseende. 2m. Uti StatsUtsk:s Utlåt, vid 1854 års Riksdag, N:o 48, sid. 21, säges hurusom R.
Som detta prot.utdr. innehåller flera särskilda punkter, med hänvisning i hvardera till de §§ i förslaget, hvilka de angå, så får jag vördsamt hemställa, om icke med uppläsningen deraf kunde anstå, till dess man kommer till de §§, hvarvid inbjudning skett, och dessa föredragas i sammanhang med de motsvarande i förslaget. Om prot.utdr. nu läses, skulle det lättligen kunna hända, att innehållet deraf vore bortglömdt, när man skall taga de §§ i öfvervägande, hvarpå inbjudningen har afseende. R. o. Ad. instämde i Hr Stuarts hemställan. Uppå derefter framställd propos. godkändes 1 §. 2 och 3 §§ godkändes. 4 S Gr. Horn, Claes Fredr.: Ehuru jag deltagit i de sammansatta Utsk:ns arbete i detta utlåt., vågar jag likväl af - Den a6 Januari. >77 afsäga mig all ansvarighet för det slarfaktiga i redactionen, som af en ledamot blifvit anmärkt, emedan jag icke kunnat godkänna utlåt, hvarken i sin helhet eller i sina delar. I afseende på redactionen i denna § måste jag fasta uppmärksamheten vid 2:dra mora., hvilket lyder sålunda: ”Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller s. k. konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla dithörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed brännvinsbränning med enkla pannor är tillåten.” Efter denna redaction skulle detta mom. kunna tydas så, att alla till apparaten hörande pannor borde inberäknas uti pannerymden; men en sådan mening har icke varit Utsklns, och bör icke heller kunna blifva lagstiftarens. Morn. inåste således omredigeras, och om det icke sker af It. St., måste det ske af den andra Statsmagten. Jag skulle likväl önska, att R.
Köpingens Handelsdistrict utgöres, såsom nämndt är, till en del af Calix Socknar, samt dessutom af Neder-Torneå, Carl Gustafs och Öfver-Torneå församlingar, alla tillhörande kustlandet, och af Juckasjerfvi och Enontekis Lappmarker, oberäknadt de Ryska eller Finska Socknarne på östra sidan om Torneå och Muonio elfvar. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL unun »is®*ssåa»8B8 i' li D 'i' 0 £J D i. Ii VID Urtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1834 och 1835. NIONDE S&BUiSNGEN. Riks-Ständens Proiocolls-Utdrag, sorn innefatta Beslut och Remisser. Fröt. Ht dr. d. $ Wov. 1834. .i Dea 3 Novf 1S34* Från Höglofl. Ridder-skapet och Ad jelk. S, D. Återremitterades Statssamt Almänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 20 sistlidne October e. m. på bordet lagde Betänkande, N:o 29, i fråga om lindring uti den, hemmans-egarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet. S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 20 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, Nro i35, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 4o, öfver Herr Prosten L. G, Mittags motion, om meddelande af föreskrift, att äktenskapet bör inom viss tid, efter skedd lysning tredje gången, genom vigsel fullbordas, eller ock fästningen varda upplöst. Från Högvördige PreSte-Ståndkt. S. D, Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial, N:o i5o, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 93, öfver väckt motion, om återställande af rättigheten att i ringare mål begagna muntlig stämning.
Det har skett af okunnighet om formerna , och derest de icke erhållit upplysning om hvad grundlagen derom stadgar, så hade säkert flere sådana petitioner i samma anda blifvit beslutade. Den som känner alla de trakasserier, alla rättegångar, oenigheter och bråk, som uppstå emellan räntegifvare och räntetagare, han skall säkert önska att anledningen dertill måtte undanrödjas. Jag har sjelf ofta varit ögonvittne de i till, och hvarje år ser jag Den 4 November e. m. ««9 della olideliga krångel förnyas. Både jag och nästan de fleste öfrige räntegifvare, uti min ort hafva måst ingå särskilda accord med l änletagarne om erläggande af en viss afgift för tunnan, blott för rättigheten alt få erlägga räntan med penningar efter markegångspris. Jag betalar sjelf flera r:dr om året blott för denna rättighet, oberäknadt ersättning för forselskyldigheten. Gr. Horn har tillrättavist ett misstag i afseende på augmentsoch frälseräntorna. Jag beklagar, att icke äfven dessa (vänne räntor kunnat blifva inbegripne uti StatsUtskts förevar, förslag; ty jag är öfverlygad, att det skulle varit ett välkommet beslut för så väl dem sorn utgöra, som för elem, hvilka emottaga den ena eller andra räntan. Då jag sjelf både uppbär och utbetalar augmentssamt är ägare af frälseränlor, skulle jag för min del anse det högst nyttigt och väl, om äfven dessa räntor förvandlades i penningar efter markegång. Då man som skäl anför, att icke det bör borttagas, som af ålder varit häfver; så torde väl ändock böra medgifvas, att en sådan princip endast är tillämplig på det som af ålder varit och ännu befinnes vara nyttigt, och att följaktligen hvad som är onyttigt eller odugligt bör undanrödjas; ty illa är det , om man låter det gamla stå qvar till dess det murknar och faller ner, i stället för att genom en i lid anställd reparation förekomma den totala förstörelsen. Sådant kan icke bestå med ändamålet att befordra landets fortfarande välmåga. För öfrigt beklagar jag, om en bestämd vrede emot StatsUtsk. skulle inom detta
Ehuru jag visserligen icke gillade medlet, räknar jag mig dock icke till last att, vid sista riksdag, stillatigande hafva medgifvet denna utväg att rycka den stora frågan ur händerna på ett parti som, med Republiken till syftemål och förstörelsen till medel, vunnit ett betänkligt understöd genom undfallenhet af dem, som annorlunda tänkte. Man kunde nemi. vänta, livall som äfven inträffat, att exemplen utifrån, som förorsakat förvillelsen bär hemma, skulle kraftigast bidraga till dennes förskingrande; också torde de märkliga erfarenhetsrönen tillräckligt ådagalagt haltlösheten af sådane pappers konstitutioner, som, hvilande på blotta theoder af idéologerna gifvas (ill pris åt opinionerne för dagen. Genom de betydelsefulla tilldragelserna, visserligen skådade på afstånd, har likväl Svenska folket Den 17 Dec ernber. 22 3 bordt lära inse vigten af att grunda hvarje politisk reform på egendomligheten af samhällets beståndsdelar och icke, med deras underkännande, famla efter nya former i abstraclionernes rymder. Vid bildandet af en national-representation för ett alldeles nytt samhälle, kan jag ej tänka mig något annat tillgörande än formbildningen af hvad som redan i ett chaos förefinnes. Så mycket mindre kan jag medgifva någon förnufts grund för antagandet af en alldeles ny folkrepresentation i ett gammalt samhälle, som eger en historisk och lagbefästad utveckling af fria institutioner; det vore som alt hugga armar och ben af en menniskokropp för att i st. ditsätla vingar. Man våldför ej ostraffadt naturen, ej heller de lagar som rigtningen af civilisationens gång stadfästadt och som angifva den rationella grund på hvilken samhälls-institutionernas förbättring ensamt bör genomföl as; och ehuru felaktig den kan vara, ja äfven förderfvad till sin verksamhets förmåga, har dock Svenska riksdagen i rikt mått, hvad de nyskapade representationerna sakna, en rot i det verkliga icke blott idéela Statsoch folklifvet.
Öfver de vid förstnämnde 2:ne års granskning inhemtadé Räkenskapsförhållanden har Utskottet ansett nödigt upprätta och till upplysning låta medfölja en Tabell, utvisande hvad som till hvarje, af f. d. StrömrensningsGomité'11 utfördt arbete, åtgått för åren 1819 till och med 1827. Varande denna Tabell en fortsättning till sistnämnde års slut af den utaf 1827 års Revisorer upprättade och vid RevisionsBerältelsen bilagde för åren 1819 — 1825. Anslagen för dessa Nio år eller från och med år 1819 till och med 1827^ har utgjort tillsammans • Hvaraf blifvit använde som följer: Till egentelige Strömrensningar aJ I Norra Or te me: i Wester-Norrland , jemte Hamn-anläggningen vid Svartviken i56,68o: 7.9. i Norrbotten 37,020: 43. 8. i Umeå- och WindelElfvar ne, samt anläggning af ForssStyrmans - Boställe i Hjuken 28,618: 38. 7. Trausp. 222,314:42,— * f Betänkanden, N:o 35i. 177 Transport 222,214: 42- ~ Boinbyggnad vid Umeå Elfs utlopp 6,086: i3. 4- i Helsingland 2,39r: 29. 6. a3o>7ga. 36 (Q> Z») l de Sydligare Provincerne: Upprensning af Bräkne-Åen i Blekingen 3,38i: 19. 3. Dito af Farleden vid Al mare-Stäk 8,064: 43. 5. Dito af Dito vid Erik sund 9,158; 34^9. Dito af Upsala Å 4>j!3[6: 34. J. Dito vid Kungsöhr och Asphällen 29,323: 17. 5. Till Canal-anliiggningar.■
Man har åberopat Grundlagens stadgande, att intet Utsk., med undantag af Const.- och Banko-Utskm, är berättigadt att utan på grund af motioner väcka frågor lill afgörande i R. St:s plena; men det måste hvar och en, sorn är något van vid riksdagsförhandlingar, — och således äfven den siste värde talaren, —ganska väl veta, att delta stadgande icke eger tillämpning i verkligheten; ty alla Utskott ega, att utan motioner inkomma med frågor till afgörande. Vi veta ganska väl att Utskm inkomma med förslag lill kanslister. Om likväl ifrågavar. grundlagsstadgande icke kan efter bokstafven tillämpas i verkligheten, sä behöfver det likväl icke derföre här öfverträdas; ty då icke fråga är väckt i behörig tid alt utsätta nästa riksdags början till annan dag, än den innevarande börjat, så är det icke något annat än en verkställighets åtgärd, som Exp.Utsk. har att fullgöra, då det uti riksdags beslutet kommer att intaga, att R. St. sammanträda nästa gång d. 15 Nov. -1853. I den händelsen att Exp.Utsk. skulle underlåta att Den 2 April. 229 fullgöra denna sin i grundlagen stadgade pligt enl. 2 § Riksd.- Ordn., då vore sådant en under riksdagen inträffad och, i min tanka, en ganska oförmodad händelse, som kunde gifva anledn, till motion om utsättandet af dag för nästa riksdag; men jag förmodar att Exp.Utsk. icke skall gå derhän i förgätenhet af sin pligt att del icke utsätter en sådan dag i riksdagsbeslutet. Således kan jag icke frångå att de väckta motionerna äro icke allenast obehöfliga, utan äfven grundlagsvidriga, emedan de begge äro tillkomna efter motionstidens slut. Att Gr. Lagerbjelke motion icke är af beskaffenhet att höra remitteras, synes Gr:n sjelf hafva förklarat, då han best ridt remiss af Frih. Gederströms motion; ty kan det tillåtas remiss på Gr. Lagerbjelkes motion, så tror jag att del icke heller kan vägras på Frih. Cederströms. Hr Bråkenhjelm:
Efter antagandet af Borgare~St:ts inbjudning återstår likväl öfver 600,000 rdr att lägga till reservfonden. Denna summa förhåller sig till ifrågav:de 5 millioner ungefärligen som 1 till 9. ^ af det föreslagna beloppet lägges således i alla fall till reservfonden. Påståendet att R. St:r alltjemt tillegnat sig bankovinsten, vederlägges bäst af det förhållande, att bankens grundfond under sednare åren varit uti stark tillväxt. Till en början utgjordes nämnde fond af 4 i millioner. Sedan den sista lagen för banken blifvit utgifven, uppnådde den ett belopp af 15 millioner. För närv:de och utan att räkna den bankovinst, hvilken här är i fråga, utgöres den af 26 millioner. Deraf synes att icke så ringa belopp af berörde bankovinst blifvit under hvarje riksdags-period besparade. Vill man fortgå att på samma sätt framdeles för hvarje riksdags-period afsätta en million eller något derunder, töfvar icke länge, förrän bankens öfverskott uppgått till det så mycket eftersträfvade talet af 30 millioner. Jag är min granne, Gr. Liljencrants, tacksam för dess grannlagenhet att påyrka, det man icke skall frångå Banko-Utsk:ts 238 Den 17 Juni e. m. förslag till beslut; men kan dock, delta oaktadt, icke frångå den åsigt, att Utsk:n äro R. St:rs delegerade samt att R. St:r äro principalerna. Ett ännu förnämligare Utsk. än Ranko-Utsk:t, nemi. Bevilln.-Utsk:t, har ock vid detta riksmöte erhållit en mängd af sina Retänk:n förändrade; så att i det fallet får man icke vara alltför noga. Jag anhåller om bifall till Rorgare-St:ts inbjudning. Gr. Liljencrants: Frih. af Ugglas har yttrat, att på sednare tiden omständigheter företett sig, hvilka förmått honom frångå den mening, som förut af honom i detta fall varit omfattad. Denna anledning lär vara, att förslag om anslag till en mängd arbeten inkommit till Stats-Utsk:t, och att man framför allt vill bereda nämnde frågor en tillfredsställande lösning.