Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvertom tycker jag denna begäran vara så billig, att den med allt skäl bör medgifvas, och dertill hemtar jag äfven skäl från den upplysning, en ledamot af Bevilln.- Utsk. lemnat, att detta Utsk. ej funnit anledn. alt bifalla någon nedsättning i bevilln.afgifterna för staden, hvilket fägnar mig, ty naturligtvis mäste detta beslut vara beroende af de upplysningar, Utsk. skaffat sig om stadens förmåga att utgöra dessa afgifter; men då staden skal! erlägga alla utskylder för dess borgerliga rörelse, måste det vara så mycket större skäl alt nedsätta räntan och låta den 5:e proctn utgå till capital-afbetalningen, som derigenom forlskyndas, och med hvilket capitals slutliga inbetalning äfven ränteförlusten upphör. Jag kan ej annat än förena mig med Hr Sandelhjelm i anhållan om återrerniss. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har förut i fråga om lån för en afbränd stad yttrat, att jag ansåge Riksg.contoret ej böra uppoffra något af sina medel för den upplåning det kunde behöfva göra af medel att åter utlånas till den afbrända staden. Detsamma är min mening i afseende på Wenersborgs stad, som nu är i fråga. Jag kan således ej instämma med Frih. Cederström deruti, att 5 proc. vore för hög ränta, enär Riksg.contoret sjelft fått betala en sådan. Dessutom lärer det vara åtskilliga andra städer, sorn fått betala fem proc. ränta likasom Wenersborg, men med den skilnad, att Wenersborg sluppit att betala räntan under 5 år och derpå förtjent Den 3 Juni e. ra. 99 37,^00 r:dr. I öfrigt liar man sagt mig, hvad Hr Sandelhjelm torde kunna upplysa, att staden af medel, som emot 5 proc. blifvit henne lemnade till rådstugans uppbyggande, utgifvit lån emot 6 proc. och låtit rådstugan vara obvggd. Om förhållandet är sådant, så torde det bevisa, alt räntan ej varit för hög. Hr Sandelhjelm:
Hur vildt famnade han icke lifvet, hur kramade han icke njutningens drufklase mot sina läppar, så saften strömmade öfver hela det bleka ansiktet! Han hade den orgiastiska lifsberusning, hvilken pressar fröjden intill den når fram till förintelsens kärna, och dödens klockslag tona än klarare än svagare men aldrig helt förstummade öfver hans världs rosenröda och rusiga tummel. Och det oaktadt faller ej bägaren, ej tyrsosstafven ur hans hand. Tvärtom, han gäckas och skämtar med döden som med den siste indrifvaren, från hvilkens växelkraf han med tusen lister och spratt smugglar sig bort, för att än en gång i rusets armar glömma den dödens tomma och mörka gäldstuga, från hvilken ingen människomakt löser oss ut. Så lyktar hvarje dikt trots döden, som slipar sitt svärd vid tröskeln, med ekstatiska anrop till lifvets enda stora gåttydare, vinets och kärlekens gudar. Jag är en hedning, hjärta, mun och krafter prisa vinets gud. Det är orgien, som talar genom skaldens egen mun ord, hvilkas innebörd han ej själf förstår, orgien, som leder den veke och barnafromme skalden till den hedendom, som är den innersta och djupaste af alla, vårt kötts och våra drifters hedendom, och sinnenas yrande försök att i sin egen brand finna lifvets mening. Drufva blir då mer än drufva, blir den druckna makt, som gifver det hela samband och skönhet, kyss mer än kyss, blir uttrycket af enheten med modern jorden och alla dess alstrande krafter, och öfver det bleka, i nordiskt aftontöcken hvilande landskap, i hvilket Bellmans toklustiga rococovärld dansar, stiga samma brinnande stjärnor, som lyst öfver Dionysos’ tåg genom Hellas, då guden instiftade lifsnjutningens och förgängelsens gemensamma mysterium. Elis Schröderheim. Den som en gång vill skrifva en utförlig lefnadsteckning öfver Elis Schröderheim står inför en ganska omfattande uppgift.
Af den I3 Februarii, om bifall till Expeditions-Utskor tets Memorial, innefattande tilllägg till Utskottets förra Förslag, att bereda större afsättning af Bihanget tiJl^Riks-Ståndens Protpcoll. Ifrån Hedervärda Bonde-Stdndet'. Af den 9 Januarii, om Remiss Till Stats-JJtskottet: j:o Af flere Ledamöters^munteliga yttrandin? rörande vidtagande af nödig? anstalter till Den 17 Februarii. 459 afhjelpande af hindren för Riks-Hufvudbokens afslutande. 2:0 Af Riksdagsmannen Johan Leiditz Me* morial, rörande åtskilige föreslagne åtgärder i afseende på en förbättrad Organisation af TullVerket. 3:0 Af Anders Nilssons och Olof Olssons från Vermeland Memorial, om anslående af Medel till sänkning af Sjön Vermelen. 4:0 Af Banco-Fullmägtigen Anders Danielssons Memorial, angående en bättre Organisation af Tull-Verkets styrelse och förvaltning. 5:0 Af1 Pehr Isacssons Myrungs Anförande, innefattande tillägg till Jacob Kinners förut remitterade Memorial, rörande allöningen för National-Beväringen å Gottland. 6:0 Af J. M. Wessings Memorial, inne, hållande Förslag att Acadeuiie*Hemman inåt. te få lösas till Skatte. Till Statsoch Banco-Utskott en: Af Riksdagsmannen C. F. Bergs Memorial , angående yrkad Förlängning af Octroyen för Götheborgs Discont. Till /lllrnönna Besvärs• och Oeconomia.- Utskottet-. Af F. J. Rgthbergs frgn Norrbotten S1U 46o Deri I “J
Mom. 5 ansågs, i följd af nyssomförmälda beslut, hafva förfallit. Prot.-Utdrag den 9 och iO December 4857. 717 Punkten 7 afslogs, och skulle nu gällande föreskrifter fortfarande tillämpas. Punkterna 8, 9, 10, 11 och 12 hiföllos. Punkten 15 lades till handlingarne. Punkten 14 bifölls. * Punkterna 15, 16 och 17 lades till handlingarne. Punkten 18 bifölls. Vid punkten 19, angående pension för aflidne ordinarie Läraren vid Stockholms Navigations-skola, P. J. Högfeldls enka B. M. Been, bestämdes pensionen att utgå med 450 R:dr Riksmynt årligen. Punkterna 20 och 21 lades till handlingarne. Punkterna 22 och 25 afslogos. Den i punkten 24 föreslagna pension för förre Landshöfdingen Friherre H. W. Mörners enka L. M. Liljenstolpe, bestämdes att utgå med 600 R:dr årligen. Punkterna 25 och 26 hiföllos. Vid punkten 27, i fråga om pension för Kongl. Räntmästaren m. m. G. D. af Wåhlberg bestämdes samma pension att årligen utgå med 5,000 R:dr Riksmynt. Punkten 28 lades till handlingarne. Punkterna 29 och 50 hiföllos. Punkten 51 afslogs. Punkten 52 bifölls. Punkten 55 lades till handlingarne. Punkten 54 afslogs. Punkterna 55 och 56 lades till handlingarne. Punkten 56 afslogs. Punkten 62 afslogs. Punkterna 65 och 64 hiföllos. Punkten 65 afslogs. Punkten 66 bifölls. Punkten 67 afslogs. 1 fråga om punkten 68, rörande pension åt Läns-bokhållaren i Örebro län, L. G. Lagerstedt, beslöt Ståndet, för sin del, att samma pension skulle å Allmänna Indragnings-staten uppföras och utgå med 289 R:dr 8 sk. Banko Irån och med början af nästkommande statsreglerings-period.
Inbjudningar till Med-Stånden från Preste-Ståndet: — att biträda de af Preste-Ståndet, med afseende å momenten k. och n. i 69:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:0 139, angående regleringen af utgilterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel, fattade beslut: VI. 154, 160, 162, A. 163. — till Bonde-Ståndet, att förena sig i det beslut, Preste-Ståndet fattat med afseende å 76:te punkten uti Stats-Utskottets Utlåtande N:oo 139, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: (Bonde-Ståndet antog inbjudningen. ) — att förena sig i Preste-Ståndets beslut i afseende å Lag Utskottets Betänkande N:o 57, i anledning af motion om förändring af Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande den 4 Maj 1855: VI. 465; VII. 5, A. 6. — att förena sig i Preste-Ståndets beslut i afseende å Lag Utskottets Betänkande N:o 69, i anledning af motioner om arfs-rätt för oäkta barn: VII. 82, 84, A. 84. —- till Borgare-Ståndet, att biträda Preste-Ståndets beslut om bifall till Stats-Utskottets Memorial N:o 240, angående beredande af tillgångar för det till försvars-verkets fullständigare ordnande af Kongl. Majit äskade särskilda kreditiv: (BorgareStåndet afslog inbjudningen). Inbjudningar till Med-Stånden från Borgare-Ståndet: — att förena sig i Borgare-Ståndets beslut om nedsättande af ett särskildt
Sedan de serskilde Uppbördslängderne (UppbördsBoken, samt för speciella uppbörder, diverse längder, förteckningar m. m., hvad namn de än må hafva) inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förekommit och ansetts böra till verkställighet befordras, borde desamma hvar och en med sin serskilde nummer förses, hvilken nummer, hvad UppbördsBoken angår, i anseende till de 2:ne Uppbördsstämmorne, i 2:ne serier inrättad, äfvenledes å tillhörande stämplade qvittenser borde återfinnas, samt, efter det uppbördsbeloppen å LandsContoren blifvit uti för sådant ändamål med Uppbördsmänrien der upprättade serskilde Conti eller Räkningar antecknade, först då till Uppbördsmännen för medlens indrifning öfverlemnas. Uppbördsmännen redovisa vid de terminer Comiterade föreslagit, nemligen den 1 Maj (för Kopparbergs Län den 1 Juni), den 15 September, och — för Landet den 15 — för Städerne den 31 Januari, hvilka sednare 2:ne terminer, för enhetens skull, torde kunna till 27 * / 212 den förra bland dem förändras för både Land och Städer. Denna redovisning skulle vid intet af dessa tillfällen ske genom specificerade räkningars uppgörande, utan altid på grund af summariska förslager, i 2:ne exemplar afgifne, och upptagande l:o Uppbördsbeloppen, med anvisning till de serskilde längdernes nummer, 2:o dels Afkortningsoch Anordnings-beloppen, med hänvisning till dertill hörande handlingar, dels Levereringarne, enligt med qvittenser försedd och bilagd specificalion, och dels slutligen beloppet af rester, verificeradt med specificalion, efter Uppbördslängdernes nummerering ordnad, å qvarvarande stämplade qvittenser, hvilka, jemte öfriga dithörande handlingar, såsom pantlistor m. m., biläggas; börande, för vinnande af lättad kännedom om det för hvarje räntetitel afkortade, anordnade eller resterande belopp, specificationerne å dessa poster, åtminstone vid terminen den 15 Januari, vara på räntetitlar fördelade.
Hr Bildts förslag upkommer således en förlust för egaren af 9 månaders ränta och den förhöjning i lösningspriset af 15 proc., gör, i händelse tiden bestämmes till 6 månader, icke mer än 6£ proc:s förhöjning. Hr Bildt har äfven sagt, att man icke borde genom ett obestämdt stadgande i Iråga om kopparens försäljning upmana Staten alt drifva handel med koppar; men det förefaller mig som del lämpligaste vore att något rätta sig efter konjunkturen och att icke, såsom Hr Bildt föreslagit, man ovilkorligen skall inom en viss tid å tont prix sälja den. Härigenom kan inträffa, alt Statsverket kommer att göra en vida större förlust genom ett dylikt förfaringssätt, än roed antagande af Utsk:s förslag. Det förefaller mig verkligen, sorn om Hr Bildts förslag, att man först skall betinga sig 6 månaders kredit och sedermera inom de 6 månaderne ovillkorligen försälja varan å tont prix för att kunna betala, har någon snarlikhei med en person, hvilken har mindre goda affärer. Som jag inser svårigheten för Statsverket alt bestrida denna inlösen af kopparen, vill jag icke motsätta mig en återremiss, ty jag tror, att denna inlösen kan åstadkommas på ett för Statsverket lindrigare och beqvämare salt, och lika med Hr Bildt anser jag, att det nästa Riksdag upkommer för RiksgrsKont. svårighet, om än, efter SlalsUtsk:s förslag, kopparens inlösning skall ega rum. Frih. Palmstjerna har sagt, att Utsk:s Betänk, icke innehåller något om sättet för koslnadernes godtgörande. Jag tror likväl, att detta hans yttrande hvilar på ett misstag, enär Utsk. i sista punkten säger: ”Slutligen får Utsk., i afseende på ersättningen för de medel, som till ofvan omförmälda ändamål komma att från Riksg.-sKont. utbetalas, föreslå, etc.” Denna punkt innefattar icke allenast kopparens inlösning, utan äfven de 10 proc., jemte de kostnader, som äro med försäljning och inlösen förknippade. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Dä Fonden i Wadstena Krigsmanshus-Cassa nu utgör den betydliga S-nnna af omkring 45200x0 R:d., kan Stats - Utskottet ej annat, än med nöje erkänna, att en omtänksam och nitisk Lassans sörwaltning dertill bidragit, dock tror Urstottet sig böra anmärka, att intet skäl synes, hwarföre Utläningar blifnstt bewiljade emot mindre ränta, än den högsta 66y Den r4 Åbrunn!» Lagliga af 6 procent, och hwarsöre erindras, art de Län, som Casian ukgifwit mot lägre ränta, böra upsagas, om Lankagarne icke wilja ätaga sn denna förhöjning , och hwarpä är lika sä lilet lwifwel, som att säkra Läntagare stola finnas, hwilka betala 6 procent, Iamwäl torde den slutsans med all säkerhet kunna göras, att, om i stället för akt samla en betydlig Fond, som icke kan wara Wadstena Krigsmanshns-Castas egentliga föremål, utdelningarnc af pensioner hade stedt mindre sparsamt, och mera blifwit lämpade efter tidernas dyrhet, sa hade man nu säkerligen icke kunnat fägna sig ät sä stor behållning, Men deremo: hast en mera tröstande tillfredsställelse genom öfwerrygelse om flere olyckliges betydligare understöd. Om Riksens Högloft. Ständer täckas fastställa hwad Stats-Mstotket föreslagit» sä kan man hoppas, att medel härigenom stola ernäs, att betydligen öka de mäst behöfwandes underhäll, att genast till pen?
687 med derunder lydande Embetsoch Tjenstemän, sorn Utskottet beslutat att Ridderskapets och Adelns pröfning underställa, yttrade Grefve Spens, Jaeol Melcher: ”Uti förslaget till det stadgande sorn i 3:dje Art. 2 §. af den Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning underställde förändrade Instruction för RiddarhusDirectionen, och de under densamma stående Tjenstemän, förekommer, att nemligen RiddarhusSecreteraren icke skulle äga. att under Riksdagarne sin representationsrätt utöfva, kan jag för min d 1 icke instämma, utan anhåller, att få särskilt i denna del framställa mina tankar, hvilka torde få Betänkandet till Högloflige Ridderskapet och Adeln åtfölja. Jag vill icke vidlyftigt uppehålla mig vid den frågan, om Ridderskapet och Adeln, genom sitt enskilta beslut derom, kan betaga nå; gon Svensk Adelsman utöiningen af hans ärfda, ej förverkade, representationsrätt vid Riksdagar, om icke till det minsta dertill skulle fordras Konungens bifall, likasom till RiddarhusOrdningen, och öfrige Stadgar rörande Ståndets sammansättning. Man kan kanske undvika detta genom den förklaring, att det af RiddarhusSecreteraren sjelf beboende hvtlandet af hans representations-rätt såsom Adelsman är honom affordradt såsom vilkor, hvarförutan han ej kan till sysslan admitterasj att en afsägelse från denna rätt endast kan förskaffa honom sysslan, och att om han skulle vilja återkalla denna afsägelse hvartill han, likasom alla, hvilka på orimliga pretentioner 688 Den 30 Majli afsagt inalienabla rättigheter, ostridigt 5r be* rättigad, det beror på Ridderskapet och Adeln, att anse honom i och med detsamma från sysslan skiljd.
Under utredning skulle då redan transport-sedel-räkningarne vara ställde , och i stället för ett system, bygdt på en fiction, tillkommet under ti - rj^ Berättelse af Banco-Fullmägtige. der af vacklande credit, ett system, sorn gjorde liela räkenskaps-verket oformligt, gjorde umbärligt och snart sagdt omöjligt, föranledt af en fortgående cassa-räkning, likväl ett absolut vilkor för möjligheten, att med uppmärksamhet kunna följa de yttre förhållanden, som, olika under olika tider, bestämma huru långt sedelutgifningen får sträckas och huru högt reela fonden bör hållas, skulle redan finnas — Reglementet 4 Art. 2 Afd. 1 §. mom. 5 sid. 64. vidtagne de förändringar i Bankens organisation, som af besluten om Transport-Sedelräkningens upphörande samt om Cassornas utsträckta functioner ovilkorligen påkallades och i afseende hvarpå Banco-Fullmägtige egde att vidtaga sådana åtgärder samt stadga sådana föreskrifter, som af deni kunde pröfvas bäst uppfylla det åsyftade ändamålet samt medföra de säkraste controler.” Reglementet 4 Art. 2 Afd. 1 §. mom. 7 och 8 sid. 64. Under öfvervägande skulle väl då också redan vara: på hvilket sätt skulle beredas ”det förslag till en definitiv reglering i afseende på BancoVerkets organisation i det hela”, sorn blifvande Banco-Utskolt, uti den för detsamma utfärdade instruction, blifvit anvisadt att af Banco-Fullmägtige emottaga, för att föreläggas Rikets Ständers pröfning och afgörande. Instruction för Banco-Utskottet §. 5.
så anhåller jag få afsäga mig detta förtroende, men att det oaktadt varda bibehållen vid min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Ilr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att utse en ledamot i Banko-' Etsk. efter Hr Rosensvärd. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped:s-Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. Skrifvelse! till K. M. A? 6, ang:de inbetalning till Riksg:ds-Kont. af en mot köpeskillingen för f. d. Hofbageri-egendomen i Stockholm svarande summa; och JV2 7, ang;de grunctenraflör^irai aJ[ Revisorer till granskning af Banko-Diskontens räkenskaper. „ Fredrogs, men/ bordlädes ånyo, på begäran af Frih:ne Cederström, Ru dglf och Raab, Adam Christian m. fl. ledamöter, Const:s-Ulsk:s d. 25 dennes på bordet lagda Mern. J/å 3, med utlåt., angdie K. M:s Nåd. Propos. om tillägg till 61 § i Reg.F:n. / Föredrogs,^en bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Raab, Adam Cr^dB^Gr. Lagerbjelke Gustaf m. fl. ledamöter, StatsUtok:s^^*z^^>nnes pä bordat lagda n(lät. Jbho 21, i anledn. af R. St:rs år 1851 församlade Revisorers Berättelse, ang:de samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. Föredrogs Bevilln:sUtsk:s d. 25 dennes på bordet lagda Mern. J\å 2, med återlemnande af en utaf Riksdagsfullmäktigen Nils Larsson väckt motion om nedsättning eller uphäfvande af en till Städernes Drätselverk anslagen s. k. tullstämpel-afgift.
Enär således den af Herrar Fullmäktige medgifna och verkställda utbetalningen till Kongl. Stats-Contoret af ifrågavarande anslagssumma, enligt Revisorernas åsigt, varit stridande emot den af Rikets Ständer meddelade föreskrift, angående sättet och ordningen för detta anslags utbetalande från Riksgälds-Contoret, hafva Revisorerna ansett sig icke kunna underlåta att den i berörde hänseende förekomna anmärkningen nu anmäla. Jemte andra af Rikets Ständer, under sistförflulna Riksdag, fattade Uti Banlen och, genom Stats-Utskotlets skrifvelse den a4 November 1840, Herrar dpPa4Itljear|ade Fullmäktige meddelade beslut i afseende på ålerbekommandet eller obiigatiodsr. — 18 — annullerandet af åtskilliga lill Riksgälds-Contoret ännu icke återställda förbindelser rörande Svenska Statens fordna utländska skuld , hafva Rikets Ständer, beträffande de till Holländska lånen hörande och af Riksgälds-Contoret före år 1812 inlösta samt i Rikets Ständers Bank deponerade partial-obligationer, förordnat, att, i händelse dessa obligationers företeende till afskrifning å bufvudförbindelserna förklaras utgöra ett oeftergifligt vilkor för sistberörde förbindelsers återlemnande eller dödande, borde Herrar Fullmäktige i sådant fall foga anstalt oin t O r> ifrågavarande partial-obligationers afsändande till Holland , på det sätt Herrar Fullmäktige kunde finna mäst lämpligt samt för det allmänna minst kostsamt och äfventyrligt. Så vidt Revisorerna af Herrar Fullmäktiges protokoll kunnat inhemta, har någon åtgärd i anledning af förestående uppdrag ännu icke blifvit af Herrar Fullmäktige vidtagen. fliksgälds Vid den verkställda granskningen af Riksgälds-Contorets Hufvud R^kcn^fcr böcker ^ör bägge sistförflutna åren , har någon anledning till ansson'Utdramärkning icke förekommit, utan hafva dessa Böcker befunnits förda gen derur. med mycken ordentlighet och omsorg.
Uti rstte^sn», sv»sen6e ^iltiAlletev sk liöpe-skllsnölinA om Iö8 6Aenäom, i 3e kell, 80m nu nämnde gro, ms liäpsreng oell 8sljgren8 erlesnilsnäs elersl ielee, till körrinZsn^e sk kor3rillA8-e^sre8 rätt, ^örs tiilk^llest, utsn 8lesli snvsn ls^Ii^ llevi8uinA om Iiöpet8 verleli^llet erkorclrs8, eller leöpsren me3 8in eel k^lls, stt sklisncllinAen ielee till snnsn8 korsäng sr 3i!etsel, men, i 8s!ens3 sk 8selsil llevi8niuA, elet köreAlkns leöpet ej utAÖrs llin<1er kör egenelomeus utmätsncle.'' »sr -d/rpk/s Lpor ä V.'o 3. 33 Ugn gäldenär, uii^er ske» af köp, gäfva eller annat aftal, egendom sig afbän<lt, för att förekoinma utmätning. som af borgenär sökt är, straffes med ätta dagars fängelse vid vatt>n oeb bröd, ellsimed fängelse ä allmän arbels-inrättning trän en till sex mängden. Lamma straff vare folden, 8om i del. bedrägliga gftalet med gäldenären sig iulätit."
Men vid den tiden bestod frågan egentligen endast af flickorna Björks längtansfulla utrop, då de morgnar och aftnar sågo modern iklädd den gamla stoppade, urblekta rocken: » A c k, om mamma ändå kunde få en ny nattrock! » Ty familjens tillgångar voro allt för blygsamma, för att man skulle våga tänka på någonting annat än det allra nödvändigaste, och dit räknades icke en nattrock, åtminstone icke af fru Björk själf. Fru Björk var en sextioårig kvinna, som för ett par decennier tillbaka blef änka - med sina tre små flickor, utan ett öre efter mannen att försörja dem med. Historien om dessa tjugu år skulle vara historien om en enda lång följd af nöd och bekymmer; men det skulle också vara historien om kärlek och lycka, historien om ett litet näste, som de skyddande modersvingarne gjorde varmt och ljuft, historien om glada, oförgätliga stunder, då granen tändes på julaftonen och man öppnade julklappspaketen, för hvilkas anskaffande » mamma » sträfvat så många nätter. Hårdt och obevekligt hade fattigdomen tryckt dem, men ingen af dem hade någonsin dukat under för bördan. Glada och modiga, starka i kärleken till hvarandra och i förtröstan på Guds hjälp, hade de kämpat och hållit sig uppe, ända tills ljusningen kom och bördan lättades, genom att de bägge flickorna växte upp och blefvo i stånd att med sitt arbete lätta moderns bekymmer. Mycket blygsam blef dock fortfarande deras ställning. De 9 0 kronor i månaden flickorna förtjänte, den ene som telefonist, den andre som bodbiträde, voro allt hvad de hade att lefva på, ty moderns ögon voro numera så klena, att hon ej kunde sy och brodera som förr, och äfven med fru Björks utomordentliga talang att spara räckte icke pengarne till annat än det allra nödvändigaste. Men — i höstas inträffade någonting, om hvilket fru Björk för många år sedan upphört att drömma, någonting som beredde den lilla familjen ännu större glädje, än då Maria och Ida fingo sina platser, någonting som med ens gaf en förändrad, mera positiv karaktär åt frågan om en ny nattrock åt modern. Fru Björk fick nämligen ett arf på 6Ö0 kronor af en gammal morbror i landsorten, som hon knappast mindes, då hon i tidningarna fick läsa, att han var död.
För Gäfwa eller testamente af Lös ellev Fast egendom, Capital eller Fordringar som tildelas an» öra än Maka eller Arfwingar i rätt uppoch nedstigande led, eller icke anstäs kill allmänna underwisNingsoch Schola - inrätt» ningar, Stipendier, Arbetshus, Hospitals och Fattigförsörjningsanstalter, samt j öfrigt alla fromma stiftelser stall, dä Gäfwan eller Testamentet uppgär i wäröe till Zoo R:S. och där» öfwer, betalas sex för hundradel. Är Sen, som Testamentet eller Gäfwan und» fäkt, Gifwarens lagliga arf< winge i fjermare stylldstap än ofwan fagdt är, ärläg» ges ofwannämde afgift en» Last för den del af Testamentet, eller Gäfwan, som öfwerstiger hwad Testa» Mentseller Gäfwotagaren Lagligen -eraf ärfwa bordt, for hwilket sednare, Lewill. ning pä Set sätt och under lika wilkor, som om afgift af arfwemcdel i all - Den 22 September. - mänhet här nedanföre stadgas, betalas bör. Lewill» ning för Testamente och Gäfwa, ärlägges nar dest belopp emottages, bärandes behörigintyg att denna afgift blifwit betald, eller säkerhet derföre hos UppbördsManncn stäld, all» tid upwisas, dä med Testa» mentseller Gäfwo,bref» wet Lagfares. Af alla arfwemedel, ware flg i lös eller fast egendom, Capital eller fordringar, som tillfalla andre än arfwingar i rätt uppoch nedstigande led eller Syston och deras Larn, bör utaf bchällna förmögenheten ärläggav tre för hundradet i Lewillning. En lika afgift äger jämwäl rum för Fidei Lommitz som i arf tilfallcr fjermare än nystnämde skyldeman; men för efterlefwande makas giftorätt i Lo, betalas icke nä» gon Lewillning efter denna Artikel.