Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag-Utskottets Utlåtande: N:o 244, angåen e skydd för Taxerings-män. S. D, f. m. Enligt nu ankommet och uppläst Protocolls-Utdrag, af den 27:de nasti, November, hade Höglof). Ridderskapet och Adeln beslutat att sorn uti de Förstärkta Utskotten ofta är svårt att vid isynnerhet mera invecklade Propositioners blotta afgörande genast fatta etti moget beslut, alla sådane Voterings-Propositioner borde tryckas och bland de Förstärkta Utskottens Ledamöter utdelas, för att kuhna så mycket bättre begrundas; uti hvil_ ket beslut, de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Preste Ståndet tög detta 1 öfvervägande, och ehuru Stan. det fann den väckta motionen af vigt, ansåg dock Ståndet att, med undvikande af den tidsutdrägt och kostnad, som den föreslagne tryckningen korn me att medföra, det åsyftade nyttiga ändamålet Bihang till RSt. Prof. gide Sarai. 34 tfo Frel. Vt4, if. i Dtetin t s 33 skulle vinn:», om hvarje Stånd ifrån sitt Cancelli medförde étt eller anriat Exemplar af de Proposi tioner, hvaröfver omröstning kommer att anställas. Från WhHofi. Borgare Ståndet. S. D. Följande Betänkanden och Memorial före» drogos § uyo och biföllos: Stats Bevdlnings och EkonomiUtskottens: N:o 57. om Inrikes Tullbevakningen och gränseTull-Bevakningen emot Norrige: Banco-Utskottefs: N:o 83. Om ControIIer å Bankens Cassör och er, sättning för Gassa Commissariens ökade arbete: N:o 8}. Om Bankens Ämbetsoch Tjenstemän» Pensions-rättighet: Lag Utskottets:
— Beträffande åter anordnandet af medel för den ifrågavarande bandelens bearbetande, hafva Rikets Ständer, med afseende å för handen varande tillgångar, funnit sig föranlåtna att inskränka beloppet häraf till 500,000 Ridr. f hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid sednaste riksdagar blifvit i afseende å Statens jernvägsbyggnader bestämdt, har E. K. Majit vidare uti omförmälda nådiga Proposition föreslagit: 30 Expedit)ons-Utskottets Första;/ till underd. Skrifvelse, ,\:o 51, att til! E. K. Maj:t må varda öfverlemnadt att vid jernvägsarbetenas utförande närmare bestämma de orter, som statsbana eller bandel, hvartill anslag varder beviijadt, skall genomgå, och de ställen den bör anlöpa; äfvensom att E. K. Majit må tili ändamål, gemensamma för olika stambanor eller bandelar, anordna medel utan omedelbart skeende fördelning dem emellan samt använda det öfverskott, sorn kan finnas uppkomma ä ett stambanearbete, till att fylla den blist, som å ett annat möjligen kan uppslå; att E. K. Majit må af byggnadsanslaget använda hvad sorn erfordras till anställande af undersökningar, med afseende å framtida fortsättande af stambanorna inom de trakter, der yrkande om banornas utläggning i olika rigtningar blifvit framställda eller E. K. Majit eljest kan tinna skäligt att låta dylika undersökningar anställa; samt att Rikets Ständer mätte förklara hinder icke möta för användande vid jernvägsarbetena af arbetskommenderingar ur arméen under de i Rikets Ständers skrifvelse den 16 Sepiember 1857 upptagna vilkor; Och hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla hvad E. K. Majit i dessa hänseenden sålunda hemställt.
Jag ser denna fridens dörr öppnas för mig – och dig, Skydds-engel, stå der – ... O, tårar utan like! Vågar du neka, att välsignelsen följer dygderna? att Himmelen är omkring oss? ”Och mitt spridda stoft skall engång” ... höga, himmelska rysning! Nej! din känsla är för ädel. Den skall se Odödligheten. Mellan hjertan, som våra, skall den gå till eviga slägter. ”Icke förr, än på engång, skiljas vid Dig och Lifvet”... ja, är det icke just hvad jag önskar och ropar? ”Ädle beundrare af ett stoft, som glänser några ögonblick” (visserligen var det denna tanken, som så ömt upprörde dig), kom, låt mig känna Gud i din blick och älskande anda! Låt, en dag, Medborgaren och Menniskan säga: från dessa själar utgingo rättvisa, ömhet och alla dygders enthusiasm öfver oss! – Ljufliga drömmar! Druckenhet utan namn! måtte jag aldrig hafva känt dig – eller upplyft mig öfver vanmakten, nu och evigt! Du smakar nu det nya lifvet. Du ser Sanningen; är menniska; är fri. O, bönhörelsen uppfyller mig! Du skall följa mig vidare. Öppna dig, o Natur, än mera för detta rena, nakna ögat! hänryck det än lifligare med din skönhet! fyll det än ymnigare med ditt ljus! D. 17 Ang. Den nya upplagen af Raynal24 är förbjuden att införas – äfven här. Dessa svaga barnen, min vän, som man kallar Konungar – de tro sig kunna fly för Snillet och Sanningen. Den äldre upplagan har Holmberg ännu ett exemplar af – till 20 plåtar. Vore det icke lika så beqvämt, att taga den från Köpenhamn? Raynal skall hafva talat mot alla Europas Kungar, säger man. Ett exemplar för dig är mellertid aflagdt; men ovisst är ännu, om kopparsticken komma under samma pris eller särskildt. – Herr Gasslander träffade jag i går, och ämnar söka honom oftare. Han är, som fordom: jemn, förnöjd, och älskare af en liten verld. Skrattar, också när det uttrycker ingenting; och befattar sig med Vitterhet. Jag hör inga politiska nyheter.
Nu anförda jemte åtskilliga andra upplvsnäingar, som under detta ärendes behai dling erhållits, hafva hos Utskottet väckt flera hetcnkligheler i afseende på ändamålsenligheten ocb varaktigheten af de muddrings-afbet n i Umeå eif, som med den af motionären uppgifna kostnads-summa skulle kunna utföras; ocb anser sig Utskottet i sådant afseende böra erinra, att vid uppgörandet af de kostnads-förslag, som motionären åberopat, enligt hvad deruti finnes anlydt, egentligen blott afsågs att för ifrågavarande ä r (linål pä det mest lämpliga och fördelaktiga sätt använda de medel, som, jemlikt Rikets Ständers under 1840 och 184 L års riksdag fattade beslut, skulle för ifrågavarande företag dels af allmänna medel utgå och dels af staden Umeå tillskjutas, samt att se - 60 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 458. gellédens uppmuddring på ett säll, som vore fullt ändamålsenligt och betryggande för arbetenas framlida bestånd, skulle medföra en mångdubbelt större kostnad, vida öfversligande det belopp, som för närvarande skäligen kan af det allmänna samt den enskilda kommunen för samma företag påräknas. 1 betraktande af dessa med flere härvid förekommande förhållanden, och då den, med hänsigt till sältet för oflaberörde uppmuddrings-arbeles verkställighet, vigtiga frågan om och i hvad man uppgrundningarne i elfven, sedan 1843 års undersökningar, fortgått och ökats, icke synes med erforderlig noggrannhet och fullständighet utredd, får Utskottet hemställa, 4():o, alt det för Umeå elfs uppmuddring nu föreslagna statsbidrag icke måtte beviljas. E) Sjösänkningar och myruldikningar sand andra vallcnajiappmngsoch odlingsjörelag.
Vördsammast föreslå antagandet af andra alternativet, och till yttermera stöd härför, erinrä om det beslut vi i går fattade, att trenne Disconter skola öppnas, hvartill blefvo anslagne 8 Uch en half millioner Riksdaler, genom hvilken betydliga lånefillgång äfven de handlande kunnä betjenas och dermed äfven vara belåtne, ty svårigheten att till dessa Discontlån kunna anskaffa behöflige Cautionister, förfaller ju alldeles då de till csUtionisterne kunna lemna samma säker • het 1 eflVcter sorn nu annars är i fråga att lemnäs till Banken. Öfvertygad att många Vid nogare eftersinnande för det allmännas och ej en-*- skiltas förmon, öfvergå på andra alternativet, och att tillfälle dertill bäst erhålles genom votering, * får jag nu derom äfven vördsammast anhålla. 9*n ij. September f. m, Herr Lefrén'. Jag gör mig ej samvete af* att ytterligare anhålla om Ridderskapets och detna tålamod, då åmnet år vigtigt, likväl skulle jag ej göra det om det blott vore för att våderlågga småsaker, rörande detsamma i men Friherre Cederström har framställt min mening annorlunda, än jag yttrat dem Han har sagt, det jag yttrat, att belåningen borde vara inom de 5o millionerne. Jag har ej varit nog okunnig, för att tro belåningsråtten vara derutinnan limiterad. Jag visste vål att den var illimiterad, och derföre tillstyrkte jag andra alternativet, sorn innehåller belåning af de varor, hvilka erfarenheten och ej theorien stadgat kunna afsåttas. Jag vet vål, att vid de reglementariska föreskrifterne kan det komma att disputera» mycket om, hvilka varor skola få belånas* i fall första alternativet antagea, men jag hemställer, om icke ordet alla gör det till en skyldighet lör Utskotten att föreslå, och för oss att antaga så mångå som vi möjligen kunna* och det är en utsträckning af lånesystemet, sorn blott i theorien, men ej i erfarenheten, kan vara nyttig.
Prat. 1845 7 Sami. 1 Af i. 29 Haft. 3 18 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 9S. system — och det är just ett sådant erkännande, som i sednare tider gjort och ännu gör hrottmålslagstiftningens och fängelseväsendets ombildning till föremål för ett bland nästan alla civiliserade staters ifrigaste bemödanden — så måste man också medgifva, att det icke gifves något annat straffmedel, än frihetsstraff, att sätta i stället, och att det afskräckande måste hufvudsakligen inläggas i det sätt, hvarpå dessa straff verkställas. Men det kan icke vara förenligt hvarken med statens värdighet eller dess intresse, att härvid tillvägagå med den hårdhet och vanvård vid fångens behandling, som egt rum i de äldre fängelseanstalterne. Staten måste erkänna sin skyldighet att under strafftiden vårda sig om fången på sådant sätt, att den å sin sida gjort allt hvad som kunnat ske, för att åt samhället återgifva fången förbättrad, och ändock tillse, att bestraffningen ej saknar det allvar, som erfordras för vidmakthållande af dess afskräckande egenskap såsom straffhot, och för detta ändamål synas penitentiärstraffen efter de båda Nord-Amerikanska systemerna, genom det isoleringstillstånd, hvari fången försättes och under hela strafftiden qvarhålles, vara serdeles lämpliga. Redan i ett Åuburn-fängelse måste den påbjudna absoluta tystnaden hafva ett mäktigt inflytande på hvarje brottslings föreställningar, och ännu mera gäller detta om ensamhetsfängelset. Der är förbrytaren helt och hållet öfverlemnad åt samvetets hämnande röst, utan att några yttre lockande föremål afleda hans sjelfbetraktelse eller förströ hans nedslagna sinne. Ju större brottet, ju blodigare skulden varit, desto plågsammare blir jemväl ensamheten, den han förgäfves söker undfly. Det allvarliga i dessa straff synes följaktligen ej kunna ifrågasättas. Det är äfven bekräftadt af erfarenheten.
Jag sär derföre förcflä att efter orden särskildt förordnadk är, införes: saint huShällningSmäl hwarom i 89 § Regerings-Zormen är stadgadt gälle m. m. Uppä derom gjord proposition bifölls benna § jemte Constitutions - Mssottcts och detta Friherre klan. verkeims föreslagna tillägg. 75 H. Grefwe förner: I anledning af Hans Excellcnce Herr Grefwe fluukbs gjorda anmärkning, att Kammar-Rättens spcnlla revision c) genom den ZQ § mätte anses upphäfwcn, fär jag enligt bfwcrenS-, kommelse med Hans Exccllencc till dcnna Z förcflä följande tillägg: Dock bör den af Riksens Ständers Utskott eller Revisorer förrättade generela öfwersigt af StatS-medlens utdelning icke förhindra rvederbörande ÄmbetSmän att werkställa den speciella revision, som dem i kraft sf deras ÄmbetS-befattmng tillkommer. Herr Grefwen och Ordförande» gjorde proposition pä 75 § efter Constitutions - Ut - Den 25'October. 4567 ffokkekS nya redaction och med detta af Grefwe öiäörQLr förcstagna tillägg, hwilkcn DiföllS. 76 §. Herr Grefwe» och Ordföranden trodde, att hivad Riddcrffupet och Adela bksiutit rörande trouppcis sammandragning nära kring Riksdags - orken här kunde införas. Äfwcn erindrade Herr Grcfwcn akt han gjort en anmärkning, att det i denna Z gjorda stadgande äfwcn jämte Riksdags, kallelsen borde ifrän Predikstolarne kungöras. Uppä gjord proposiiion bstösr denna § med tillägg efter irsta Momentet; börandeS detta stadgande jemte Riksdagskallelsen a alla predikstolar l Riket uppläs.S, samt med detta nya Moment utöfwer den wanliga Garnison och NungSrvakt fä ej troupper finnas saminandraqne eller sainmandragaS pä ro mil nära Riködagöorten.
Län, hvilka erinrat: Herr Santesson, att då, efter utfärdandet af Kongl. Förordningen den g Jan. 1770 och den 27 Nov. 1776, angående Rikets förseende medSpeciemynt, m. rn., en ny Författning angående Myntet nu mera tillkommit, det vore både nödigt och gagneligt, alt Allmänheten, på sätt Molionairen föreslagit, blc-fve upplyst så väl derom, att de äldre Förordningarne icke af den senare förändrades, som angående förhållandet emellan det gamla och nya Silfvermynlet; Riksdngs-Fullmägtigen Johannes Svensson, att, ehuru de af Utskottet åberopade äldre Författningar icke förlorat deras gällande kraft, de dock längesedan fallit i förgätenhet hos den större delen af Allmänheten, hvilken sålunda saknade nödig kännedom, huruvida och på hvad vilkor det gamla Banco-Vtsk^ttets Utlåtande N.o 10S. »5 Spcciemyntet, eRer nu vidtagne Silfver-utvexling, vore i rörelsen gångbart; uti hvilket yttrande sig förenat, Riksdags-Fullmägtige Petter Pehrsson oeh Anders Påhlsson från Jönköpings Län, Eric Ersson från Westerås Län, Andess Nordmark från Westerbottens Län, Eric Svanberg från Wesler-Norrland och Samuel Andessson från Östergöthlands Län; samt Riksdags-Fullmägtigen Nils Mänsson, att, jemte det han instämde med Riksdags-Fullmägtigen Johannes Svensson, Önskade lian, att uti den ifrågavarande allmänna Kungörelsen måtte anmärkas den skillnad i lödighet, som eger rum emellan det gamla och det nya Silfvermynlet. Utskottet kan för dess del ej annat finna, än att i och med detsamma man medgifver, att de af Utskottet åberopade äldre Författningar icke Sro upphäfna genom någon sedermera utkommen Lag eller Förordning, måste det äfven erkänmas, att en Kungörelse, hvilken hade för afsigt att för Allmänheten tillkännagifva, det samma Författningar verkligen äro gällande, skulle innefatta en fullkomligt öfverflödig åtgärd, snarare ledande att förvilla än att upplysa.
13 ifrågakomma, ett särskildt reservations anslag af 7,000 R:dr, allt banko; och anhöllo Rikets Ständer derjemte att Eders Maj:t täcktes låta verkställa en fullständig och i möjligaste måtto tillförlitlig utredning af de sportler, hvilka Hofrätternas tjenstemän och vaktbetjente åtnjuta, samt vid nu instundande Riksdag, i sammanhang med den förnyade framställning i afseende på löneregleringen, hvilken Eders Maj:t kunde i nåder finna för godt aflåta, jemväl meddela Ilikets Ständer grunderna för den framtida fördelningen af sådana sportler, hvilka ansågos fortfarande böra bibehållas, äfvensom uppgift till hvad belopp dessa sport* ler kunde beräknas i medeltal uppgå för dem, som skulle deraf blifva delaktige. Sedan Eders Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers äfven uttryckta önskan) förordnat att för utrönande af lämpligheten utaf de föreslagna förändringarne i sammansättningen af Hofrätternas fjenstemanna-personal, det nya organisationsförsiaget borde, så vidt ske kunde, vid början af innevarande år sättas i verkställighet och Eders Majtt derjemte, med hänseende dertill att utfärdande af en ny arbetsordning för Hofrätterna blefve till följd af den nya organisationen, af behofvet påkallad, i nåder nedsatt en Komité, bestående af de tre Hofrätternas Presidenter och en ledamot i hvardera Hofrätten, för utarbetande af en sådan arbetsordning, i sammanhang hvarmed Komiterade jemväl undfått befallning att uppgöra förslag till definitiv stat för Hofrätternas tjenstemän och betjening, så hafva Komiterade med skrifvelse den 18 sistlidne April till Eders Maj:ts nådiga granskning öfveriemnat af dem upprättade förslag så väl till ny arbetsordning, grundad på den tills vidare anbefallda organisationen, som till ny lönestat för tjenstemännen och betjeningen; varande i afseende på grunderna för den föreslagna löneregleringen i Komiterades underdåniga skrifvelse hufvudsakligen anfördt: att
1 den nåd. proposm var vis - 340 Den 25 October. serligen hvarken storlek eller kostnad uppgifven, och det af det enkla skäl, alt sådant mäste hero dels af del anslag II. St. bevilja, dels ock på Hera omständigheter, som icke i den K. proposm skäligen kunna innefattas; hvad åter bestämmelsen angår, sä är den i den nåd. proposin tydlig och klar, då anslaget är hegardt för krigsångfartyg, ty deras bestämmelse kan icke vara någon annan, än alt försvara fäderneslandet. Del torde icke vara nödvändigt att förorda nödvändigheten af krigsångfartyg för Sveriges sjöförsvar; jag: vågar tro, att hvar och en, som tagit kännedom om huru andra sjömakter tillvägagå i delta afseende, derom tillräckligen stadgat sin mening. Jag skall derföre inskränka delta mitt yttrande endast dertill, att de af R. St. äskade 300,000 r:dr voro hufvudsakligen afsedda, för att, sedan man hunnit inhemta tillräckligen säker kännedom om den s. k. propellorns användande pä ångfartyg, låta bygga ett större sådant, försedl med propellor. Hvad beträffar ångkraftens användande på seglande fartyg, sä ehuru det, enligt Ulsk:s förmenande, ännu icke är ulredt om den ä sådana med fördel kan användas, torde dock ett sådant användande ännu icke kunna anses för omöjligt, och dessförinnan må hoppet icke uppgifvas, att kunna förena de för navigationen mäktiga tvenne krafterne vinden och ångan. Jag hemställer således, att II. R. o. Ad. bifaller K. åhs nåd. propos. om anslag af 300.000 r:dr lill ångfartyg och behagade besluta återremis för denna punkt. Hr Virgin: Jag har redan i min vid Ulsk:s betänk, fogade reservation gifvit tillkänna, det jag ogillar Ulsk:s förfarande att afslä hvad i förevar, hänseende blifvit föreslaget.
Friherre Legerström, facob, uppläste till l .orocolMt följande: — Jag gör det högtidliga förbehöll, att den Konung som Riksens Ständer nu eller framdeles antaga, icke mö med kraften af sin Konungamakt, den en ny grundlag endast kan bestämma, utan allenast för sin person,-antaga eller förkasta en sädan grundlag, af Riksens Ständer utan alla slags hinder utarbetad och faststäld. —. Jag förklarar att jag wid Hans Kongl. Högbets Hertigens af Södermanland willor at fö sanLtionera. wär tillkommande Grundlag (i fall detta willor af Riksens Ständer gillas) icke fäster nägon annan mening an den, at Hans Kongl. Höghet, om Han till Konung antages, ifrän thronen samma Grundlag kungör, och ätager sig att säsom Konung derefter styra. Öfwer denna min reservation begär jag yu ingen öfwerläggning; jag framställer, den som min enffilta mening om min medborgerliga rätt. Grefwe Dobna, ä.n§u8t, instämde med Friherre Legerström. Dä 82 Den 8 Maj. Dä ett och annat skiljaktigt förklarande här och der i Salen oredigt hördes, yttrade sig ä nyo Friherre LLZ6r8tröm, ^Lcob, Här sinnes troligen ingen ibland osi, som ej är Hans Kongl. Höghet Hertigen med upriktigaste hjerta tilgifwen och förbunden, för det hän gjort för Fäderneslandet, och som ej more färdig a t upoffra sin sista blodsdroppa för hans person; men dä fräga är at antaga en Konung, tror jag principen wara, at först hafwa den Lonseieutiou afgjord, hwarefter han stal styra landet. Härwid ropades af mänga: Ja. Friherre Kurk, Knut, upläste följande: Dä wi med afseende ä hwad som bittils wid detta Riksmöte förelupit, besinna osi utan OonLtitiuiou och utan Konung, äligger det onekligen ost, säsom Nationens Ombud', att skyndsammast och med enhällighet antaga den förra och utnämna den sednare.
— De tullsatser åter, som, enligt den vid traktaten fogade tarif B., för införsel i Sverige blifvit antagna, hade icke i afseende på någon hufvudsaklig artikel nedgått till de belopp, som uti de af Frankrike med Belgien och Tyskland samt sednare med Italien och Schweitz afslutade traktater finnas för införseln till dessa särskilda länder bestämda; och ändtligen finge, enligt med Kongl. Preussiska Beskickningen härstädes sedermera, nemligen i Maj månad sistlidna år utvexlade ministeriela noter, alla de nedsättningar, som af Preussen blifvit åt Frankrike, genom traktat af den 2 Augusti 1862, beviljade, jemväl komma Svenska produkter till godo vid införseln till Preussen och öfriga till Tyska Tullföreningen hörande länder, så länge dessa länders alster och tillverkningar få införas till Sverige mot samma tull, som blifvit bestämd i den af Kongl. Majit med Frankrike afslutade traktat, och hvarigenom en betydlig nedsättning skett i tullen på 4 Bevillning#-Utskottets Utlåtande N:o 2. jern och andra artiklar, i följd hvaraf Sveriges export till Tyskland, redan nu öfverstigande 8,000,000 Riksdaler årligen, borde, till fromma för flera af Sveriges hufvudsakliga näringar, vinna tillökning; — hvartill komme att tullen å flera artiklar, som utgöra föremål för Svensk fabrikstillverkning, blifvit genom handelstraktaten med Frankrike ansenligen nedsatt i Norge, och afsättningen derstädes utaf Svenska fabrikstillverkningar sålunda befrämjad. Enär, jemlikt art.
Liljencrantz anfört om mig personligen, men hvad det angår att jag vid en af de föreg:de Riksdagarne sutit på en af de första Grefve-bänkarne, så är det möjligt att det väckt samma känslor, som man vet en gång hafva gifvit sig luft i det yttrandet: »Hvad skall Saul göra bland profeterne?» Jag vili' blott hafva den äran att berigtiga det sätt, hvarpå Gr. Liljencrantz uptagit ett annat yttrande. Jag har nemi. icke försäkrat B. o. Ad. om, hvad som kunde vara allmänna omdömet utom detta hus, utan jag har endast vädjat till Ståndet sjelf hvad det kunde anse detta omdöme vara. Jag har således icke gått grannlagenheten i detta yttrande för när, och hoppas, att man icke kan säga, att jag någonsin gjort det inom detta hus. Efter det öfverläggningen härmed ansetts fulländad, hémstållde Hr Gr. o. Landtm, först om R. o. Ad. behagade antaga nu ifrågavar:de förslag, dervid svaren utföllo med blandade Ja och Nej, och sedermera propos. till förkastande af detta förslag framställdes, ropades starka Ja, blandade med många Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg den sednast gjorda propos:n besvarad med öfvervägande Ja. Frih. Raab, Adam, Ckristian, begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, som antager det i Const.UtsIcs Mern. N:o 2 under N:o 12 framställda förslag lill ändring i 39 § Riksd.Ordnln, ang:de val af Ordbde i Utskott och andra R Stms delegationer, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde förslag af R. o. Ad. förkastadt. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 52. Nej — 90. Hr Råfelt, Anton: Jag enhåller att få till prot:t anmäla min reservation.
»Alt intill nästa Riksdag åtal för affall från Svenska kyrkan ej ina anställas, med mindre Konungens Just.Kansler, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, dertill erhållit Konungens i StatsRådet lemnade tillåtelse, samt att'sådan tillåtelse eller verkställighet af, för slikt affall ådömd landsförvisning, icke, utan särdeles försvårande omständigheter, må äga rum.» 'Z»Att, under tiden, om de personer, som från Svenska kyrkan affallit, eller derifrån blifvit i laga ordning uteslutne, må infordras noggranna, och så vidt möjligt fullständiga, upgifter beträffande deras a) namn och ålder, b) stånd och yrke, c) boningsorten, d) trosbekännelse samt e) om och hvilka åtgärder ibland dem vidtagits för själavården och kristendoms-undervisningen, äfvensom f) vederbörande, verldsiige och andlige, lutherske, embetsmyndigbeters intyg om deras fräjd och upförande. 3. »Att, sedan dessa uplysningar erhållits, K, M. må täckas, genom särskilto komiterade eller på hvad annat sätt lämpligt synes, låta, så snart ske kan, utarbeta och Rikets nästsammanträdande Ständer till antagande förelägga förslag till författning om de från Svenska kyrkan sålunda utgångne personers förhållande till densamma och tili Staten, äfvensom de reglementariska stadganden, hvilka i öfrigt kunna vara af nöden.» 4. »Att, derest inländsk man, sorn fran Svenska kyrkan affallit, eller eljest af främmande trosbekännelse är, befinnes såsom lärare eller andelig ledare upträda inom SvenskLuthersk församling, eller derinom villfarande lärosats utsprider, han då, genom kronobetjeningens försorg må, till den ort föras, hvarest han är eller bör vara mantalsskrifven: men om utländning dermed beträdes, han, der K. M. sä skäligt anser, må från Riket förvisas; samt 5. »Att Nåd. förordning eller kungörelse härom må, i de delar nödigt pröfvas, till allmän efterrättelse blifva utfärdad.