Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 22 Junii e. m. 19.5 Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoell EkonomiUtskottets den 3 dennes under N:o 12g afgifne, och den 12 derpåföljde e. m. på hordet lagde, Utlåtande angående föreslagne medel till Boskaps-skötselns befrämjande. Herr Ribbing, dr vid: Då detta Utlåtande angår åtgärders vidtagande för Boskapsskötselns befrämjande, ett ämne, sorn bar omedelbart sammanhang med Bevillningsutskottets återremitterade Betänkande angående Stora Sjötullen, hemställer jag, om detsamma icke må återremitteras, för att i sammanhang med det återremitterade Betänkandet afgöras, sedan Ekonomiutskottet lemnat BevillningsUtskottet del af nu ifrågavarande Utlåtandes innehåll. Herr Tham, Wolrath: Jag är icke i stånd att rätt fatta den siste värde Talarens mening; men om den var, att Utlåtandet skall hvila, så tjenar det till ingenting; ty frågan om Tullmedlen hörer till BevillningsUtskottet, och Piidderskapet och Adeln kommer att besluta om dem vid TullBetänkandets återkomst. Jag anhåller derföre om Proposition till bifall å förevarande Utlåtande. Herr Ribbing: Jag har kanske uttryckt mig otydligt, men min mening var icke, att begära Utlåtandet på bordet, utan att det skulle återremitteras, för att behandlas gemensamt af Ekonomioch Bevillnings i?.6 Den 11 J11 nii e. m. Utskotten, sedan Ridderskapet och Adeln återremitterat SjötullsBetänkandet, på grund deraf att Ekonomiutskottet äfven skulle ta någon del i frågan, om hvilket hushållssystem horde följas. Herr Hjerta, Gustaf: Jag vet icke, att något mål, som directe tillhört Bevillningsutskottet, blifvit af Rikets Ständer återremitteradt, för att Ekonomiutskottet skulle deröfver utlåta sig. Detta sker allenast, då det är fråga om sådana inrättningar, hvilka bestämdt äro af Ekonomisk natur. Ekonomiutskottet har nu afstyrkt
De blifva således 6ö och vi endast 4°- Huru ärligt har man då handlat med oss? Bevare mig Gud från alt med denna anmärkn. i afseende på ärligheten vilja kasta en skugga eller ens en tanke ditåt, att icke så ärlig mening och afsigt skulle linnas hos motionären, den aktningsvärde skriftställaren, som hos mig, jag skulle vara olycklig, om man af den värma, hvarmed jag talar, skulle vilja taga sig anleda, att sluta till misstanke emot personerne. O nej! Jag inser, jag erkänner allt det goda i afsigterna och jag är glad, att hvad här förekommit skall stå i piolina för efter*- verlden. Jag anser alltsammans såsom en transigeririg med de revolutionära åsigterna, Nåväl! må man transigéra hunt mycket man vill i obetydligheter, men må Svenska folkets framtida lugn ej blifva föremål för sådana underhandlingar. Jag tillstyrker afslag å detta förslag. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Tvänne falare, som nyss yttrat sig, hafva yrkat, att man ej skall gå längre i bestämmelser, än till de grunder, som Erih. Sprengtporten uppgifvit samt R. o. Ad. på förmiddagen antagit. Dervid får jag vördsamt erinra, att jag har biträdt dessa grunder med min röst, under förutsättning och yrkande, att man skulle komma till närmare bestämmelser, för att både sjelf Vela, att man hade erforderlig säkerhet och äfven för att gifva Const.TJtsk. en bestämd underrättelse om R. ö. Adis mening. Jag måste således protestera mot en sådan afklippning af vår öfverläggning, och vika att den rätt att pröfva de särskilda bestämmelserna, hvilken Under förmiddagen begärdes, också måtte blifva en verklighet, en sanning. Jag tror ock, att just derigenom att R. o. Ad. ingår i bestämda föreskrifter, undviker man allt sken af skäl för den beskyllning, sorn Frih. Boye nyss gjort oss, att nemi. vilja transigéra med revolutionära ide'er. Skulle man deremot lemna saken så obestämd, som hon nu är; så kunde Ståndet Utsätta sig för sådana beskyllningar, ej mindre af andra ledamöter, an af den sista talaren.
Stuterien, frågor rörande desamma och ota hästafvelns förbättrande inom Riket , Svar på återremiss ,',•»» » Se Anmälan 130. Styrelse, bildandet af en för allmänna arbeten, se Anslag för en gång, g). Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Fiket, se Hufvudtitel Åttonde. Ståndens Canzli-per sonals aflöning, se Riksdags-kost uaderne. Stånd-rätt, för afdömande af vissa förseelser, sorm-af krigsmän i fredstid blifvit begångna Stångjern, om nedsättning af utförsels-tullen derå; se Anmärkning 3. Stångjerns-smidet och den gröfre Jernförädlingen samt Kolhandeia i Riket, om förändringar i Författningarnc derom, , , , , Svar på återremiss ,,,, Sammanjemknings-förslag ,,, Stångjerns tillverkningen i Riket, om beskattningen derå ,,,,,, Svar på återremiss ,,,, Stdng-ån, om upprensning deraf; se Anslag för en gång, g), » om revisionssättet af anslagen för arbeten deri; se Anmälan 203. n om årliga bidraget till uppmuddring deraf; se Anmälan 204. Städernas Magistrats-personer och Borgerskap, se Tractamenten. Städers friheter, se Hufvudtitel Åttonde. Ridd. o. Adeln. b. i 41 å. V 41 gV 41 b V 40 b. A 40 a. a i 41 b. } 41 b. a. A 40 å.
Högre är den «j, och Utskottet har ej eller ansett sig böra göra betydliga nedsättningar . ty Utskottet har fruktat, att derigenom i början blist Den 13 Augusti /. m. 55r skulle kunna uppkomma i Statens inkomster. Utskottet har trott sig så mycket mindre bär böra föreslå starka förändriogar , som Utskottet trott, att man först borde afbida en bättre organiserad tullbevakning; ty med dr-n , sorn nu är, torde äfven den lindrigaste tull orsaka tullförsnillning. Med de hittills gällande författningar , och nu varande organisation har Lurendrägeriet och Tullförsnillningen erhållit en sådan stadga , och sättet att utföra dessa brott blifvit så rotadt , att ej allenast kraftiga åtgärder fordras från Regeringens sida utan äfven en längre tid för att välja de menniskor man skall använda , och för att föra de personer , 6om nu äro lagbrytare , tillbaka till känsla af det rätta. Dessa äro de principer , som Utskottet egentligen sökt följa , och jag tror att de stå i förening med Utskottets Betänkande. Utskottet har på många ställen sökt noga följa den gamla taxan. Uti de hittills till införsel tillåtne artiklar äro inga betydeliga förändringar gjordeNågra hafva likväl för ordnings 6kull blifvit jämnkade. Apothekssaker hafva stått under mångfaldiga klasser hittills. Utskottet har sökt att återföra dem under en, och alla under en måttlig tull. Utskottet har ej kunnat begripa , hvarföre den ena artikeln skulle betala en, den andra fyratio procent. Så snart behofvet existerar, att man måste taga dem hos utlänningen , bör äfven enhet finnas dem emellan. Den betydligaste förändring som Utäkottet gjort i tariffen , var i afseende på vin. Tullen derpå nedsattes i första betänkandet. Detta kläth 35* Ben Ig Augusti J, m. drades. Utskottet har nu jemnkat sig, och derföre såsom alternatif föreslagit en ny classification , sorn säkrare leder till ändamålet, och derpå äfven förhöjd tull.
N:o 45, ang. besittnings-rätten till annexe-, stom-, mensaloch kyrkohemman i Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän för de å dessa hemman antagna åboer. Ånyo föredrogos och biföl los Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon-Utsk:ns den 7 dennes på bordet lagda betänkin och utlåt:n: N:o 46, i anledn. af väckt fråga, att de s. k. bibel — trycks-medel, som årligen erläggas af pastorerne på Gottland, mätte användas lill folkundervisningens befrämjande derstädes; N:o 47; ' anledn. af väckt fråga om lifgifvande af en officiel tidning; N:o 48, i anledn. af väckt motion, att den span må I, som upphandlas för Statsverkets räkning, mätte levereras efter vigt; N:o 49; ' anledn. af väckt fråga om en lika beskattning å all jord inom Riket, m. m. Då nu ånyo föredrogs Stals-, Bancooell Lag-Utsk:ns den 7 dennes på bordet lagda betänk. N:o 5o, i anledn. af Peter Pebrsons från Calmar län motion om upphörande af Bankens och Riksg.contorets forum privilegiatum, blef samma betänk, ånyo lagdt på bordet af Hr von Hartmansdorff, A ug. och Frih. Stjernstedt, Theodor. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allin. Besvärsoch Ekon.Utskms den 7 dennes på bordet lagda betänk. iN:o 51, i anledn. af väckt fråga om skyldighet för embetsoeh tjenstemän m. fl., att, då de företaga resor i K. M:s 33a Den >4 Oetobere. m. och kronans ärenden och på dess bekostnad, färdas på ångfartyg, der sådant sig göra låter. På begäran af Frill. Tersmeden, Wilh. Fredr., och Frih. Cederström, Jacob, lades ånyo på bordet Bevilln.- samt Allm.
För öfrigt er-i känner jag gerna o lämpligheten att framkomma med fragmenter i talekonstens theori, inför en samling, som så ofta gifvit och gifver prakti-: ska mönster af vältalighet. Grefve von Platen Baltzar Bogislaus: Endast förd af det djupa] och sånna intryck Den 17 Februarii, 521 , Friherre Lagerbjelfces förslag till lyckönskningsarlresser på mig gjorde, hemställde jag att de samma måtte med de öfrige Riks-Stånden corn. municeras. Jag bekänner upprigtigt, det jag hade önskat , att berörde förslag skalle hafva blifvit enhälligt af RiksStånden antagne; men då detta försök misslyckats, torde det tillåtas mig föreslå, attj enär Friherre Lagerbjelkes ifrågavarande förslag komma att uti Ridderskapets och Adelns protocoller intagas, och således på sådant sätt allmångöras, någon serskild tryckning deraf icke måtte äga rum. För min del är jag lika öfvertygad som Ridderskapet och Adeln, det vi i sjelfva saken böra vara ståndaktige, samt att vi äga samma känslor som hår förut enhälligt yttrats, men i afseende på för* men eller den nu föreslagne och af Ridderska-i pet och Adeln beslutade serskildte tryckning af Friherre Lagerbjelkes förslag till LyckönskningsAdresser, fruktar jag ehuru förtjenstfull de till sina innehåll visserligen åro, likväl, att den kunde anses vara en ambitions-fråga samt sålunda gifva en mindre god sinnesstämning RiksStånden emellan. Det första Ståndet eller Ridderskapet och Adeln gör bäst att visa sig ef^ tergifven, just derföre att de utgöra första Ståndet. Friherre Boije\ Ludvig: Jag delar icke den siste värde talarens mening i ämnet; och jag frestas således icke heller att med honom ingå i försöket att upprifva ett redan fattadt beJ slut.
Folket talade illa om Maja därför, och då tyckte jag, att det var synd om henne, eftersom hon ådragit sig alla dessa ledsamheter för min skull. Jag bad henne lofva, att icke mera gå och möta dig, utan förblifva sin husbonde hörsam, då han förbjöd henne det.“ “Jag tycker om Maja,“ inföll Herman. “Gör du det, så gift dig med henne,“ genmälde ynglingen. Herman studsade, då Esaias sade detta. Gifta sig med Maja! Därpå hade han aldrig tänkt. Han tyckte om henne, och det ganska mycket, men att göra den fattiga tjänsteflickan till sin hustru, syntes honom orimligt. På sommaren blefvo Esaias’ lefnadsförhållanden åter förändrade, och han fick åter ett nytt hem. Hans broder, Lars Gustaf, hade erhållit en akademisk kondition hos brukspatron Myhrmans på Rämen, men antagit den endast på det villkor, att han fick taga den yngre brodern med. Kort innan bröderna lämnade Malma, kom en äldre kvinna dit en vacker sommarafton. Det var Greta, som vandrat från hemmet för att få träffa Esaias och, som hon uttryckte sig: “läsa i hans ansikte“. Greta var kry och rask och hade, oaktadt hon var nära femtio år, sina lifliga bruna ögon och sitt glänsande svarta hår oförändradt. Hon grät i glädjen vid åsynen af den “välsignade gossen“, som blifvit så stor och så vacker. Hon betraktade honom länge och såg djupt i de klarblå ögonen och förklarade, att hon där läste, att han skulle komma till ett godt hem, där mycket arbete och mycken kärlek väntade honom. När Greta efter en natts hvila åter lämnade Malma, sade hon Esaias, att hon gick nöjd och belåten därifrån, emedan hon nu visste, att han var på den väg, som skulle föra honom till all den storhet, hon förutspått. “Nu går jag till Högvalta för att taga Maja med mig,“ sade hon; “Esse behöfver henne icke, och därför är det bäst, hon kommer hem igen.“ “Hälsa Maja,“ sade Esaias skämtande, “och säg henne, att till belöning för allt, hvad hon gjort för mig, skall jag snart gifva henne en bra man.“
Svenska fartyg få äfven till skeppsbehof tullfritt intaga öfriga förnödenheter, som lill skeppets behof, i mån af dess storlek, kunna anses oundgängliga, hvartill äfven må räknas 1 famn Ved, 1 tunna Tjära, Jtunna Beck, 2 stycken åroch 4 stycken spak-ämnen för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder. Främmande fartyg må deremot ej heller till skeppsbehof intaga sådana förnödenheter, utan erläggande af derför belöpande tullafgifter. §. 19. På det skeppare och besättningar å Svenska krafvel-fartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den Töring, som, uti Kongl. Maj:ts år 1748 utfärdade reglemente, dem, lill uppmuntran, blifvit tillagd, skola skep - 606 Exp editions Ut sk o Itc Is Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 197. pare och besättning vid den tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto erhålla dess föring, utgörande, vid fart från Östersjön, för en skeppare 1 Riksdaler 16 sk., for en styrman 28 sk., och för de öfrige af besättningen, så väl som gossar, hvardera 21 sk.: — från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska Hafvet belägna Europeiska orter, för en skeppare Sju Riksdaler 9 sk. 5 för en styrman Tre Riksdaler 28 sk., och för det öfriga skeppsfolket, hvarje person Två Riksdaler 42 sk.; samt från Medelhafvet och Levanten och andra ajlägsnäre orter, skepparen Nio Riksdaler, styrmannen Fyra Riksdaler 24 sk., och för hvardera af den öfriga besättningen Tre Riksdaler 28 sk., allt Svenskt Banko; men då tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 50 Riksdaler Banko, bestås skeppare och besättning ej någon föring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink byggda samt utländska fartyg äro uteslutna.
Han vet med sig sjelf, att han har minst lika mycken intelligens som någon af de nationalliberala ledarne, och deras » vältalighet », som småningom öfvergått i fraser och högt klingande påståenden, som framkastas den ena dagen och öfvergifvas den nästa, ser den ordknappe och karaktersfaste mannen ned på med det djupaste förakt. Han såg, att de nationalliberale — reducerade till en minoritet och ur stånd att få bugt med venstern, som störtade den ena helt eller halft nationalliberala ministéren efter den andra — voro nödsakade att sluta sig till honom, som visste att han kunde regera, och derför har han tagit blott föga hänsyn till dessa partivänner, af hvilka han begärt att de ovilkor-ligt och utan knot skulle dansa efter hans pipa. Detta lif under Estrups piska har varit hård t för de nationalliberale: de hafva varit utestängda från förvaltningen af de sköna embetena, och de hafva blifvit nödsakade att lystra till de » ointelligenta » godsegarnes paroi. De hafva ofta och med alltjemnt tilltagande styrka sprattlat i garnet, men Estrup och omständigheterna ha tvungit dem att stanna qvar der likväl.Framfor allt har .detta varit hårdt for Klein, en af de nationalliberales ledare. För några år sedan var det, för att vara nationalliberal ledare, nödvändigt att räknas med bland dem, som på fyrtiotalet hade kämpat i frihetslederna. Men nu äro blott få qvar af dessa. Då Hall på grund af sitt helsotillstånd dragit sig undan politisk verksamhet, fins det i folketinget icke en enda aktivt kämpande, som för-tjenat sina sporrar 1848. Derför hafva under senare åren epigonerna ryckt fram, och bland dessa först och främst Klein. Han är i besittning af en stor administrativ duglighet, men han är ingen framstående politiker. Han saknar karaktersfasthet, utan att dock vara fin diplomat; han vill göra intryck af att höra till# den Dgamla skolan », men uppnår blott att visa, att han icke förstår den nya. Hvad som gifver honom hans prägel, är hans maktlystnad, hans längtan efter ministerplatsen.
Tull-embetsmäns skiljande ifrån deras befattningar vid framlidne GeneralTull-Directeuren, Presidenten Frihere Sköldebrands anträde till embete! var ingen annan än detta connivence och corruptions-system., sorn vid åtskilliga Tullkamrar i hög grad sig inritat. Att sådant nu visserligen icke i lika grad som förr kan öfverklagas, och att i allmänhet en bättre anda blifvit rådande inom Tullverket, är jag den förste att medgifva; men derföre anser jag dock icke rådlig t att gifva Tullkammar-föreståndare och Ilust-chefer, eller de locala Tullförvaltnings-cheferne en magt och ett uteslutande prerogativ, som skulle sätta dem utom och öfver all controll, och att dymedelst blottställa dem för en frestelse, som fruktansvärdt torde åter upplifva de fordna vanorna och traditionerna, hvilka ännu äro i friskt minne. En sådan frestelse vore i sanning allt för stark och förledande; och icke mindre en försigtig omtanka om Statens rätt och bästa, än en skyldig monnet om de ifrågavarande Tuil-embetsmännens anseende och ställning i opinionen, bjuda derföre, att äfven vid detta tillfälle ihågkomma den Gudomliga, i alla det offentliga som enskilda lifvets förhållanden, så helsosamma förmaningen: ”inled oss icke i frestelseÄn mera: huru kan man, hvilket eljest vore rättmätigt, ålägga General-Tullstyrelsen ett gällande moraliskt ansvar för Tull-lagarnes nitiska handhafvande och tullafgifternas behöriga erläggande på alla punkter af Riket, om man, genom ett så beskaffadt stadgande, som det nu föreslagna, i verkligheten beröfvar densamma all controllerande myndighet öfver och inflytelse på sins egna Underlydande organer, och gör dessa i det närmaste oberoende af ceras högsta förman ?
Det är derföre, och då jag nu, såsom jag hoppas, har vederlagt Hr von Hartmansdorffs farhåga för att icke äfven de för sjöbeväringens behof uttagna persedlarne skulle blifva ersatte, som jag ännu en gång vågar anhålla alt R. o. Ad. ej måtte, endast för att komma till något bättre, nu afslå hvad som i sig sjelft verkligen är godt. Hade vi längre tid qvar af riksdagen, då kunde vi i detta afseende visserligen handla efter behag; men nu spela vi högt spel. Och då saken tyckes mig allt för vigtig för att sättas på spel, så anhåller jag om bifall till Utsk:s betänk. Hr von Hartmansdorff: I afseende på Hr von Troils anmärkn. om hvad som föreföll vid 1834 års riksdag ville jag erinra, att, om minnet ej felar, var det då blott fråga att omsätta den beklädnad, som hade legat så länge i förrådet, att man fruktade den derigenom skulle taga skada. Egentliga föremålet var då omsättning, och ej hvad som nu år i fråga. Ar det emedlertid ingen annan af R. o. Ad. som finner att denna punkt bör återremitteras, så skall jag för min del äfven låta dervid bero; men jag har ansett frågan vara af den vigt, alt hon borde lemnäs oanmärkt. Då nu öfverläggningen af ifrågavar. punkt förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att jemte det Hr von Troil yrkat bifall till Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan, Hr von Hartmansdorff yrkat, att R. o. Ad., med bifall till det af Utsk. föreslagna årliga anslag till reservförtådet af 2ti,666 r:dr 32 sk. samt till Utsk:s afstyrkande utlåt, i fråga om beviljande af de utaf K. M. till arbetslöner för munderingars förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt beväringsmanskapet äskade anslag af 130,000 r:dr måtte i öfrigt återremittera denna punkt på grund af deremot gjorda anmärkn:r.
Med anledning af den anbefallda uppmaningen till öfverskotts-räntegifvarne i Blekinge att efter befogenhet söka ränte-nedsättning för deras hemman, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet vidare uti särskild underdånig skrifvelse af den 4 5 Februari 1854 inberättat, att ansökningar om sådan förmån inkommit för 283 räntegifvande hemman, utgörande 273 båtsmans-rusthåll, och tillika sig yttrat i afseende på sättet och grunden för dessa ansökningars pröfning, samt dervid, enär några för nu ifrågavarande fall af ränte-nedsättning eller förmedling tillämpliga föreskrifter ej funnes, underdånigst föreslagit: 4:o Att då en jemförelse allenast emellan sökandernes och af dem uppgifna eller vissa andra hemman blelve ofullständig, helst det kuride anses för nära nog omöjligt att bestämma, hvilket eller hvilka hemman, både i anseende till förmåner och derefter lämpad ränta, vore så beskaffade, att jemförelsen dermed uppfyllde livad som åsyftades, eller att utröna, om och i hvad mån giltig anledning förefunnes till ränte-nedsättning för sökandernes hemman, samt dessutom en undersökning efter skattläggnings-method eller eljest särskildt rörande hvarje hemmans beskaffenhet och godhet skulle, äfven om vissa hemman toges till jemförelse, blifva af det omfång, att den sannolikt ej på flere år hunne fullbordas, och jemväl komma att medföra högst betydliga kostnader, vid dessa förhållanden hemmanens nuvarande penninge-värde måtte förklaras skola blifva grunden för jemförelsens verkställande; 2:o
När härtill kommer i betraktande de vådliga nattfrosterna, som ofta inträffa, och då merendels förstöra hela sädesgrödan; när vederbörlig uppmärksamhet lem4 nas deråt, att de 20 Daler Silfvermynt, som under Konung Carl XI:s tid, då Roteringen verkställdes, anslogos till hvarje Rote, efter den tidens mynt och varuvärden, svarade emot 10 SilfverRiksdaler eller nära 10 tunnor korn, men 1111 deremot endast utgöra 6 222 Den 4 November. R:dr 32 sk. B:oo, eller circa T^:del af dess primitiva belopp, sa synes mig af allt detta ostridigt följa, att Jemtlands Rotering bör verkställas efter enahanda grunder_, som för xlen öfriga Svenska Roteringen lagda blifvit. Härigenom finge vederbörande fria händer vid förslagets uppgörande, och, sedan allt blifvit behörigen på stället undersökt, och Roteringsproject derefter uppgjordt, vore Kongl. Majit och Rikets Ständer bäst i tillfälle, att bestämma Roteringen för Jemtland, utan att, på sätt de sammansatta Utskotten föreslagit, dervid fästa ett förbehåll, hvars efterföljd skulle leda lill den största orättvisa, och i verkställigheten dessutom möta en mängd svårigheter genom granlaga undersökningar i andra Län, hvilka för Konungens Befallningshafvande i Jemtland skulle borttaga en dyrbar tid, som kunde och borde bättre användas. Ett annat sätt, hvarpå denna fråga kunde afgöras, vore, att Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, endast åberopade hvad de i ämnet år i8i8sig utlåtit, och, utan några vidare yttranden om grunderna för Jemtlands Rotering, i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit i Nåder täcktes, efter alla vederbörandes hörande, och sedan Roteringsförslaget blifvit uppgjordt, vid nästa Riksdag meddela Rikets Ständer en fullständig plan för denna Roterings framgena utgörande, på det ärendet, bebo - De» 4 November. 223 rigen utredt, då må kunna af Rikets Ständer till pröfning företagas.
Ehrengranat, att godtgöra hvad såmedelst under åren 1827 till och med 1832 icke blifvit rabatteradt, Kongl. Majit, uppå häröfver af bemälde Hofstallmästare anförda underdåniga besvär, genom nådigt bref den 28 April 1837 förklarat de till stöd för Kammar-rättens utslag åberopade författningar icke vara i då förevarande fall tillämplige, samt befriat klaganden från den honom ålagda ersättningsskyldigheten; så hade vederbörande redogörare, enär alltså Apothekare ej vore förbundne att å till stuteript levererade medikamenter lemna rabatt, häraf dragit den slutsats, att de icke heller voro skyldige att till Sundhets-kollegii granskning ingifva sina räkningar. Statsrådet ansåg de gjorda anmärkningarne,jemte vederbörandes deröfver afgifna förklaringar, icke påkalla något annat Kongl. Majits förfogande, än att Stuteri-öfverstyrelsen måtte erhålla förständigande, att i afseende å räkningar från Apothekare å läkemedel för stuteriernas behof borde iakttagas hvad beträffande räkningarnes granskning och rabatt å belopppet genom Kongl, kungörelsen den 23 Januari 1827, Kongl, brefven den 27 Juni 1829 och 18 Januari 1861 samt Sundhets-kollegii kungörelse den 18 November 1858, anmärkte i Tillägget till gällande medicinaltaxa, finnes föreskrifvet; hemställande Statsrådet, att de inkomna förklaringarne finge genom Finans-departementet öfverlemnas till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, för att i sammanhang med revisionsberättelsen till trycket befordras. Hvad Statsrådet i afseende å samtliga förestående mål i underdånighet hemställt och tillstyrkt, täcktes Kongl. Majit till alla delar i nåder gilla och bifalla. Ex protocollo: Otto W. Seippel. — 277 - Öfverdirektörens vid landtmäteriet underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers vid General-landtmäteri-kon torets bötesmedelsräkning för år 1861 gjorda anmärkningar. "Un do rd ånigste Utlåtande.