Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtmarskalk och Talmän för BorgaLandtmarskalk och Talmän för Borgareoch Bonde-stånden samt Sekreterare reoch Bonde-stånden utnämne Konuiiför Bonde-ståndet utnämne Konungen. Ergen. Erkebiskop vare alltid Talman för kebiskop vare alltid Talman för PrestePreste-ståndet. ståndet. Hiksdags-Ordiiingen. l:o Uti livart Stånd skall vara en Sekreterare, som der före Protokollen och ansvare för vården af ingifna handlingar, hos Ridderskapet och Adeln, Riddarhus-sekreteraren, hos Presteoch Borgare-stånden, de personer, hvarom de sjelfve öfverenskomma, samt hos Bonde-ståndet, en skicklig, lagfaren och i landthushållningen kunnig man af ofrälse stånd, den Konungen dertill förordnar. Hvarje sekreterare tillhör, att allt det, som förefaller och beslutes, ordentligen 1:o Uti hvart Stånd skall vara en Sekreterare, som der förer protokollen och ansvarar för vården af ingifna handlingar: hos Ridderskapet och Adeln, Riddarhus-sekreteraren, och hos Preste-, Borgareoch Bonde-stånden, de personer, om hvilka de sjelfva öfverenskomma. Hvarje Sekreterare tillhör, att allt det, som förefaller och beslutes, ordentligen och noggrann! uppteckna och för Ståndet justera, samt, då antingen hela Ståndet 8 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 4. och noggrann t uppteckna och för Ståndet justera, samt, då antingen hela Ståndet eller någon Ledamot in pleno det fordrar, protokollet uppläsa, äfvensom i öfrigt alla protokoll, jemte utdragen deraf, underskrifva; åliggande sekreteraren för Bonde-standet särskildt, att biträda Talmannen vid målens behandlande och göra påminnelser, om något mot Grundlagarne stridande skulle försökas; dock utan att i Ståndet äga röst.
29:o af den 28 Oktober 1860, angående undersökning af nu befintliga segel-linieskepps användbarhet för krigsbruk. (204.) 1861 den 29 Januari föredragen, då Kongl. Majit med tillkännagifvande af sin afsigt att, efter föregångna noggranna undersökningar, vid flottans Carlskrona station, af samtliga segellinieskepps och fregatters samt vid Flottans Stockholms station af der befintliga roddkanonslupars, kanonjollars och mörsare-fartygs tillstånd, deras användbarhet och årliga kostnaden för deras lämpliga underhåll m. m., låta en särskild kommité utarbeta utförligt betänkande jemte förslag öfver berörde fartygs vidare brukbarhet och underhåll samt lämpligaste sättet för ordnandet af rikets sjöförsvar efter tidens fordringar, tillika i nåder tillsatte vid hvarje af Flottans stationer en särskild kommission med uppdrag att verkställa omförmälda förberedande undersökningar. Sedan dessa kommissioner fullgjort berörde uppdrag och derom afgifvit anbefalda underdåniga berättelser, tillförordnades i nåder under den 5 Juli 1861 förbemälda särskilda kommité, hvilken sammanträdde den 1 påföljande November och, efter slutadt arbete, vid utgången af sistlidne Maj månad, afgaf sitt underdåniga betänkande om ett tidsenligt ordnanaf rikets sjöförsvar.
» Anne-Marie, som var sysselsatt med att » sätta upp » sin m a m m a s negligc, tappade alla de nystärkta tyllremsorna på golfvet och trampade på dem i brådskan att komma fram till fönstret. » Anne-Marie, d å! D u förstör j u rakt hela stassen. D e t m ä t t e väl inte vara något så märkvärdigt att se, så att du alldeles ska tappa hufvudet för det. » Och fru Grankvist, som nu själf fått se så mycket hon ville, släppte ner jalusien midt för Anne-Maries näsa. Men konsulinnan gick gatan framät, väl insvept i sin varma kappa, och stannade först vid grindarne till kyrkogården. Där dröjde hon ett ögonblick och kastade en spanande blick r u n d t omkring sig. Snön låg glänsande hvit öfver grafvarne, och guldkorset på grafkoret aftecknades skarpt mot den blå himlen. Så långt ögat kunde nå syntes ej en lefvande varelse till. H ä r var frid, frid! J a, låge hon också, så visst, under det hvita b å r t ä c k e t! Hon, den rika, afundade köpmansfrun! H o u, med sin tomhet i hjärtat och sitt guld på kistbotten. Med sina mörka, sorgsna tankar. Men skulle hon vilja det — just nu. V a r hon nu redo därför? K a n s k e ej, men hon hade ju ingen och intet att lefva för. Därborta under hänggranarna hade man myllat ned allt hvad hon hade kärast. F ö r s t de båda tvillingfliekorua, sedan mannen och till sist sonen, han som skulle hölja den gamla välkända firmans namn med ny glans och fördubbla slutsiffrorna i slutkontot. Nu låg han också där — en handfull mull. Men hon hade ju dock så många förtroendevärf att sköta. H o n var ordförande i fruntimmersföreningen, ledamot af skolstyrelsen, hon hade tagit initiativet till inrättandet af ett barnhem där i staden och gifvit en vasker grundplåt därtill. Hon rådfrågades äfven i en mängd allmänna angelägenheter och hennes råd voro värda guld. Overksam var hon ej, men hon förblef kall och resonnerande vid allt detta — hjärtat hade ingenting därmed att göra.
» Signe, Signe, hur är det möjligt, att du har ett så antikveradt ideal? Börd och anor! Som om de betydde något i vår demokratiska, allt nivellerande tid! Tycker du verkligen, att från unkna grafhvalf och förmultnade ben någon glans kan utstråla och förgylla ett nu lefvande släkte. Det lefvande lifvet är för mig så oändligt mycket mer än det döda minnet. Icke hvad mina förfäder varit, utan hvad jag själf är, har att betyda. Jag nekar a b - solut att erkänna något annat företräde än den personliga begåfningen. Snillet bugar jag mig djupt för. Men det är gudaboret IDUN 1897 och går ej i arf. En genialisk människa adlar det enklaste namn, men intet namn, det må vara så gammalt och ryktbart som helst, förmår adla en åsna. » » Säga hvad du vill, Märta, » återtog Signe, » en krona och ett vapen äro likafullt mitt önskemål, och tusendes med mig, det är jag viss om, trots ' den demokratiska, allt nivellerande tid ', vi lefva i. » » Akta dig, Signe, » inföll nu Ingegerd Stierneld, en lång, blek flicka, i hvars ådror flöt ett blod, som under århundraden blifvit så förtunnadt, att hon föreföll att blifva den sista länken i en gammal fint utarbetad kedja, » akta dig, att du ej förlorar dig själf och din lycka i en sådan äflan. Hu, jag ryser, när jag tänker på alla historier, som gå i vår familj o m offer bragta på släktnamnets altare, o m hjärtan krossade af högmodets jagernautsvagn. Det stolta namnet ställer stora fordringar på den enskilda individen, börden är ej sällan en börda, under hvilken den svagare dignar. Huru mången gång har jag ej önskat, att jag bure ett namn, som vore mindre uppfordrande! » » Det kommer sig af, att du ej är rik, » sade Alfhild cyniskt och förde med hvita fingrar en skalad persika till sina läppar. » Tyst, Alfhild, med din krassa mammonsdyrkan! » afbröt henne Ebba Roth, dotter till den lärde forskaren.
Den unge goss-sheikhen ansatte mig äfven i dag och var mycket beställsam om mig; men när han kom fram med sina vanliga frågor fick ban ej något svar. Detta berättade han sedan noga för de andra. Efter middagsbönen gingo 3 af de blinda sheikherne till begrafningsplatsen vid Pompeji pelare, ledde af en liten gosse. Jag följde dem ett långt stycke, då folket, som såg 3 sheikher gå med en otrogen, dessutom två bland dem rätt förtroligt ledas af honom, ropade och frågade: "hvad vill det säga?" Men 'Ali svarade dem att jag var deras gode vän, som följde dem, och tillrättavisade dem ibland strängare, såsom äfven barnen, hvilka skreko efter mig den vanliga glosan. Jag sade ofta att jag ville aflägsna mig och skona dem för detta omak, men de ville det ej och tvingade mig promt att följa med till stadsporten, der jag slutligen vände om och gick hem. Under vägen såg jag åter samma procession med ett grannt barn på en häst. Det var firandet af en omskärelse, hvilken barnet undergått. Likaledes hade jag tillfälle att nogare ge akt på en Nai eller rörflöjt med 2 pipor, och fann nu att den längre pipan väl äfven ljöd, men gaf blott en och samma ton, hvaraf fullkomligen samma effekt åstadkommes som af vår säckpipa. Få aftonen spatserade jag litet utåt östra stadsporten; men vädret var hela dagen mycket opålitligt, ena stunden kom ett häftigt störtregn och den andra brände solen hett. Satt hemma hela förmiddagen i anseende till oupphörligt regn. På eftermiddagen, då det höll litet upp, gick jag till Mochammed, men just när jag kom dit gick han bort med sin gamle gode lomhörde vän, som särdeles hjertligt helsade på mig i dag, säkert för den halfannan piaster han i går fick för kaffet. Jag följde med dem ett stycke bort och tänkte sedan gå ut åt stadsporten att spatsera, men det kom åter ett störtregn, som tvang mig att återvända till moskén, der jag satt i skydd för regnet en stund, i sällskap med en gammal trasig sheikha, hvilken lika väl som en man kunde hela sin Koran utantills.
Jag vill visserligen icke tro, att derigenom någon orättvisa skulle uppkomma i detta enskildta fall, enär jag svårligen kan föreställa mig, att någon enda fordringsägare kommer att anmäla sig till utbekommande af ifrågavar. poster; men jag tror, att det ligger ett farligt praejudicat deruti, att Statsmakterna taga sig före, att genom utfärdande af praescriptions-författningar, omfattande endast trenne års tid, frånhända personer deras lagliga egendom, som de tro vara för Den 26 Augusti e. m. dem eller deras länsinnehafvare på säkert ställe deponerad. Jag erkänner, att jag anser delta, såsom grundsats betraktadt, vara af så stor vigt, att jag tror R. o. Ad. deraf skulle hafva mera skäl att återremittera detta betänk., än som förekommit för åtskilliga andra bifallna återreroisser. Hr Rosenblad, Bernh.: Äfven jag har på ett annat ruin deltagit i förberedande af detta förslag,foell jag harder likasom i motionen, hvars afgifvande af mig jag nu höll på att förgäta, föreslagit de 3 årens praescriptionstid. De äro liemtade från ett redan af föregtde Ständer meddeladt prsejudicat, enär vid sista riksdagen för utelöpande cassa-sedlar, som voro mer än 10 år gamla, således en längre tid än för fordringars gilltighet i allmänhet af lagen stadgas, utsattes en praescriptionstid af 3 år, hvarinom fordringsanspråken skulle göras gällande. Det är detta efterdöme, sorn ligger till' grund för förslaget. Men det är en annan orsak, hvarföre jag skulle anse, att R. o. Ad. icke nu borde fatta beslut öfver detta ämne, och hvarföre jag helst skulle önska, att det blefve hvilande på bordet hos R. o. Ad., ehuru jag ej vill sätta mig emot återremiss. Orsaken är nemi., att detta utlåt, innebär att till bankens enkeoch pupill-cassa skulle skänkas 17 a 18,000 r:dr. Detta har jag tillstyrkt, och gillar jag visserligen fullkomligt.
Löjets och?olicer>3 upW afböja dem tilräckeligr; men friheten, som föder taflan, är det enda säkra befordringsmedlet för kunskapsodlingen. Slmeligen fär jag utbedja mig Högloft. Uts stod Den 14 Mars. e. m. 695 ssottets ursägt för den bestämdaton, hwarmed jag förestagit äkssilliga förändringar. Högloft. Urssotret täcktes finna, at alla mina Förstag gä ut pä en långsam reform, som tillärer och befordrar en noga granssning och öfwerlaggning. Riksens Ständers åtgärd härwid kan aldrig blifwa annat, än ac yttra underdäniga önssningar, och jag är öfwerrygad, at åtminstone i betraktande af mina afsigrer, Riksens Ständers önssningar ssola instämma med dem jag här i ödmjukhet wagat framföra. 6. Lilverstolpe» Likheten med det til Utssottel inlemnade O.iZinal bestyrker Lx Otstcio k. Metref. Irsnsumt af protocollet, hället hos Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch OecouomisL-Utssorr den 25 Februarii 1310. Herr Prosten voQor l^nög inlemnade til krotocollec följande anförande: "Det wigtiga ämnet om förbättring i Rikets Lärowerk, hwarwid Högloft. Utssottets upmärksamhet genom det af Herr I^eÄoi? Lilverstolpe jngifne ^lemoriLl blifwit fästad, förtjenar wisserligen ett ömt behjertande och en alfwarlig handläggning. Denna sak är likwäl af en sa widstrackt omfattning, 696 Den 14 Mars. e. m. nina, at, utan inhämtad noggrannare kännedom af F'rfatkningarne och d^ras handhafwande hittils, uran öfwecsigr af det hela, man latt ffulle missta-, ga sig om stallet at afhjelpa de synbare bristerne.
15 ensbelets kansli förfogat om verkställigheten af den bestraffning, han nödgats undergå, samt fortfarit i sitt påstående, att denna verkställighets åtgärd, på sätt fångvaktmästaren redan intygat och öfriga lill vittnen åberopade personer skulle kunna bekräfta, tillkommit i följd af Kämnersrältens föranstaltande; hade, uppå Engmans tillika gjorda anhållan, ifrån vederbörande infordrats åtskilliga af honom, till bestyrkande af hans klagan, åberopade handlingar, deribland dels Kongl. Majlis ofvanberörde utslag af den 19 December 1838, hvarigenom Kongl. Majit förklarat Sig linna skäl icke vara anfördt, som kunde föranleda lill ändring i Kongl. Hofrättens, af Engman öfverklagade utslag eller till bifall af hans ansökning om återställande Do O af den utaf honom försutna tid att söka ändring i Kämnersrältens beslut, ej heller anledning förekomma att sökanden någon nåd förunna; dels ett af Ivänne exekutions-betjenle den 12 April 1839 uthändigadt och lill öfverslåthållare-embetels kansli ingifvet betyg, att de, enligt ordres af den 20 näslförutgångna Februari, hos Engman sökt lös egendom till gäldande af ådömda böter enligt Kongl. Majlis högstberörde utslag, men att han icke ägt någon tillgång, som deremot lill ringasle del svarat; dels ock utdrag af protokollet, hållet hos Kämnersrältens tredje afdelning den 9 April 1840, hvilket gaf vid handen, huruledes, efter anmälan af Primarie-kämnären,'att hos Engman, hvilken genom Södra förstadens kämnersrätts ofvannämda, af Kongl. Hofrätten och Kongl. Majit fastställda, utslag af den 16 Juli 1836, är vorden fälld alt böta 133 Rldr 16 sk. banko, åtskilliga försök till utbekommande af della bötesbelopp väl blifvit gjorda, men alt, efter hvad rättens betjente lillkännagifvit, tillgång hos Engman saknats, Kämnersrätten beslulit, alt Engman vid sådant förhållande skulle, till försonande af ifrågavarande böter, undergå sju veckors långelse.
Bergverken gåfvo 53,041 B;dr 34 sk. 3 r:st., men efter besluten minskning i afgifter, påräknas nu . 48,000. Manufacturierne gåfvo 15,762 R:dr 31 sk. 1 r:st. och beräknas hädanefter på enahanda grund • 14,200. För Egendom tillhörig Kongl. Maj:t och Kronan, beräknas afgiften för Arrendatorer lika med 1821 .. 2050. För Egendom tillhörig AkademiStalerne, så väl egande rätts, som Arrendators afgifter 1980. För Egendom tillhörig allmänna Bolag — afgift äf Arrendatorer . 120. För Egendom tillhörig fromma Stiftelser, likaledes - 78 a. Afgift af Arrendatorer utaf ändras Hemman, Lägenheter, Bergverk, Manufacturier och Qvarnar, utgick 1821 med 32.141» R:dr 1 5 sk. 3:st, ■ som efter skeende minskningar i Egendomsvärdet, hädanefter på- räknas till . 30,000. Af Borgerlig Rörelse erlades år i8»i R:dr 228,567: 41 sk. 1 r:St., hvari någon nedsättning icke bör förmodas, oclj utföres således vidare 228,600. Ståndspersoner saint öfrige Invånare i Sfäderne utom Burskap, erlade 1821 i afgift 12,602 R:dr 3 sk. 7 r:st., men torde, för årligen skeende minskningar i Personalen icke nu böra påräknas högre än 1 2,000. Gästgifveriet, Värdshus och Krogar, upptagas till lika afg.ift som 1821 17,300. Handlandes Betjening likaledes .- . Handtverks, och Fabriks - Betjening dito , ... 14,670.
Vill man ha en glad teaterafton mellan juloch nyårskalasen, bör » Södran » alltså komma i åtanke. 3^3^ • » Ghimman Strömberg. » En i vida kretsar inom hufvudstaden mycket bekant personlighet skattade den 28 dec. åt förgängelsen. Det var enkefru Johanna Kristina Strömberg, allmänt kallad » gumman Strömberg », som då efter långvarigt lidande skildes hädan i en ålder af 64 år. Ända sedan sin barndom hade hon idkat fiskaffär på Hötorget och genom sitt redliga bemötande mot sina kunder kunde hon snart till dessa räkna så väl de förnämsta etablissement som en mängd enskilde. Outtröttlig i sitt arbete o c h utrustad med ett godt hjärta, hörde hon till dessa, hvilka i tysthet räckt mången en hjälpsam hand. Hennes hem var själfva gästfrihetens, och många äro de som beklaga » gumman Strömbergs » bortgång. Hon sörjes närmast af en son, skådespelaren vid Dramatiska tea ' ern Johan Strömberg, och två dotterbarn. 1 huslig elconomi börjar ny kurs vid Ateneum for flickor härstädes den 21 instundande januari. Vid senaste hösttermins slut erhöllo sex lärarinneelever i matlagningskursen afgångsbelyg. Deras examen omfattade kunskaper i teoretisk hushållslära, färdighet i praktisk matlagning och undervisningsprof. Med anledning af det statsbidrag, som erhållits för innevarande skolår, har största vikt lagts på elevernas utbildning för undervisning i huslig ekonomi uti folkskolorna. Sofia Säger, den på sin tid i vida kretsar bekanta originella författarinnan, föreläsarinnan m. m., som då o c h då brukar » aflifvas » i en eller annan tidning, Iefver ännu i Amerika, enligt hvad som framgår af ett bref, hvilket på sistlidne Annadag ingick från henne till släktingar i Sverige. Sedan några år änka efter en astronom, Wiener, har hon nu, hunnit den respektabla åldern af 74 år och vistats i Amerika i 40 år, där hon Iefver i goda omständigheter. Ännu för några få år sedan uppträdde hon därute och höll föreläsningar, hvilka utmärkte sig för mycken originalitet. Teater och musik. Kungl. operan.
Liksom denna, är hon skenbart begränsad af hvardaglighetens verldsordning, under det hon dock egentligen upphäfver den; hvilket sker derigenom, att hon öfverskådar och framställer den ur en synpunkt, inför hvilken den sjelf tillintetgör sin verklighet och med detsamma de gränsor, som tycktes hålla den högre verkligheten utestängd. Denna synpunkt grundar sig i den blick af oskiljeligen förenadt skämt och allvar, hvilken vi, när den innebär det Löjligas poetiska uppfattning, kalla den komiska. Det är i denna blick allvaret, som gör, att diktens lek med löjliga företeelser icke nedsjunker till en gamman af lågt och fånigt skratt: men det kan på olika sätt yttra sin medverkan. Det kan nämligen låta bero vid den nyss angifna åtgärd, genom hvilken det adlar förlustelsen till poetisk: då synes dikten drifva sitt skämtspel med det Löjliga blott och bart för skämtets egen skull, eller endast ur en fri fantasis glädje-ystra skalkaktighet; diktlekens tillfälliga särskilda anledning blir då under spelets utveckling så upplyftad inom Poesiens rymd, så ombildad till en ny och derstädes friskapad verklighet, att åskådaren eller läsaren nästan alldeles tappar ur sigte det ursprungliga, det prosaiska skicket af dess tillvaro. I sådant fall är den komiska blicken en rent komisk. Mellertid glimmar dock i denna blick redan här den allvarets tanke, som anordnar qvickhetens fyrverkerier och bakom dem förborgar sig. I mån af den större eller synbarare bestämdhet, hvarmed denna tanke förråder sig eller sin bakom skämtet förställda rigtning, dröjer skämtet vid sin anledning för att vända sig emot den med ett lika dräpande som lekande löje: då skärper sig den komiska blicken till en ironiskt-komisk; hvilken åter så till vida, som dermed följer ett gäckande klander af någon dårskap, hvars narraktighet företer på samma gång ett föremål att beskratta och ett föremål att bestraffa, antager egenskapen af satirisk.
Bonde-Ståndet deremot ogillade * u hemställan, får Utskottet, efter frågans bepröfvande, sitt utlåtande deri till Rikets Ständer nu afgifva. Uti Högstberörda Nådiga Proposition har Kongl. Maj;t. som ansett ali, till jernvägs-arbetenas fortsättning under åren 1800 —1863, borde, utöfver Inad som under tiden kunde inflyta såsom behållning af rörelsen på jernbanorna, anvisas ett Bih. till R. St. Prut. 185U & 1860■ 6 Sami. 1 Afd. 10 Höft. 1 Banko-Utskottets Utlåtande JY§ 17. belopp af 25,000,000 R:dr, och att denna summa borde genom upplåning emot fonderade stats-obligationer anskaffas, hufvudsakligen i utlandet, men äfven till någon mindre del inom landet, hvarigenom åtminstone en början kunde göras med införande af ett s. k. inhemskt fondsystem, — derjemte uttryckt den mening, att de ifrågasatta låne-åtgärderna erbjöde en lika enkel, som i alla hänseenden fördelaktig utväg att förstärka Rikets Ständers Bank, hvars fullkomliga och oförminskade säkerhet utgjorde en lifsfråga för hela landet. Då man nemligen besinnade, att den verkliga kapital-förmögenhet, som Banken egde, sedan alla dess skulder och förbindelser blifvit afdragna, vid slutet af sistlidet år uppgick till ett belopp, i rundt tal, af 23,217,000 R:dr, eller mera än 8,000,000 utöfver den summa af 15,000,000, hvartill grundfonden blifvit bestämd, och då dertill komme, att, genom vinstmedel, kapitalet ytterligare tillvexte med omkring 2,000,000 om året; så syntes det vara klart, att, med hänsigt till Bankens förmåga att, i händelse af en utredning, fullgöra alla sina förbindelser, icke det ringaste tvifvel om den fullkomligaste säkerhet kunde uppstå.
Depulerade för atl, om Lands!), under det följande året LänsNämnd sammankallar, uti denna Nämnds sammanträden deltaga. För detta vals hällande sammanträde Härads-Nämnd årligen dagen efter slutadt Höste-Ting. <> §• Förslag rör:de någon Häradets enskildta eller någon Länets gemensammn ekonomiska angelägenhet, må äfven inom Häradsnämnd kunna väckas; åge dock nämnden ej, att öfver sålunda väckt fråga fatta beslut, utan öfverlemne blott, örn nämnden förslaget understödjer, detsamma till K. Beflnde, hvilken, om förslaget rörer Häradet, detsamma till Sockenstämmans hörande försänder, och om det rörer Länet, öfrige HäradsNämnders utlåt, infordrar, hvarefter förslaget uti öfverensstämmelse med förut gifne stadganden behandlas. 7 §• Ingen fråga af allmännare art får dragas under Nämndens öfverläggning. Sker detta, vare ordfulen skyldig att med påminnelse och varning sådant söka förhindra, och att om varning fruktlöst aflöper, genast Nämndens sammanträde nplösa. 8 §. 1 mom. Aro tankarne inom Nämnden vid besluts fattande stridige, och någon af dess ledamöter votering äskar, skall sådan ovägerligen ske. Vid all votering allägges en sedel, för att, om rösterna finnas lika delade, öpnas och gifva utslaget. 2 mom. Votering får ej ske, förr ån, på ordhdens framställning, öfverläggningen uti frågan förklarats slutad. 3 mom. Sedan votering skett, må frågan ej åter af samma nämnd kunna uptagas. 4 mom. Enkel röstplural itet sifver utslag. 5 mom. Uti votering må ordhden ej deltaga. 9 §. Innan Nämnden åtskiljes, skalf prot. öfver vid dess sammanträde fattade beslut och uttryckta önskningar upsältas, justeras och af ordhden samt tvänne dess Ledamöter underskrifvas, hvarefter ordhdens skyldighet vare, att det sålunda justerade prot. till K. Befh:de, inom en vecka efter justeringen insända. 10 g. Till hvarje Socken inom Häradet, afsönde K.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 10 och 13 d:s på bordet lagde Betänk. N:o 29, i ani. af väckta förslag om förändrade anordningar i trafiken å Statens jernvägar, ändring i derför gällande taxa m. m. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts d. 13 d:s bordlagda Mern. N:o 19, ang. antagande af ytterligare kanslibiträde. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts d. 13 d:s bordlagde Utlåt. N:o 20, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos., ang. upplåtelse af f. d. Piparebostället Bränn Arby vid Södermanlands Regemente för uppförande af skolhus åt Wansö församling. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Riddarh.-Utsk-.ts d. 13 d:s bordlagde Utlåtrn: N:o 7, i ani. af Hr Fitinghofis, Conrad Bleckert, motion om upplåtande af Riddarhussalen till samlingsrum för den blifvande Riksdagens Första Kammare; och N:o 6, öfver Riddarhus-Direktionens Berättelse. Hr von Francken, August Alfred: Som det under de sednare dagarne allmänt omtalats, att en ledamot af It. o. Ad. vid denna riksdag blifvit af sin chef arresterad, och då jag ansåg ett sådant tilltag vara omöjligt, har jag skaffat mig del af handlingarne härom, hvilka jag ber att nu få uppläsa. Saken rör underlöjtnanten vid K. Göta Artilleriregemente Muhl, som efter tillstånd af Hr Gr. o. Landtm, rest till sitt hem i Halland öfver julen. Han erhöll der en så lydande order: »Till Under-Löjtnanten vid Kongl. Göta Artilleri-Regemente A. G. Muhl.