Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Armeens Pensions-Kassas, Armeens Enkeoch Pupill-Kassas samt Armeens Ackords-Amorteringsfonds Räkenskaper deremot hvarken äro, eller hafva någonsin varit underkastade revision i Kongl. Kammar-Rätten. De författningar, hvilka Direktionen, i sin förvaltning af PensionsKassorna och Ackordsfonden närmast har att ställa sig till efterrättelse, äro; Kongl. Majrts Nådiga Reglementen för Armeens Pensions-Kassa och för Armeens Enkeoch Pupill-Kassa af den 15 Februari i84o, samt för Armeens Ackords-Amorteringsfond af den 3 Juli samma år. Med hänsigt till Armeens Pensions-Kassa och Ackordsfonden förekommer, att, enligt j, 8, i4 och ig §§. af Reglementet för Pensions Kassan och i, 2 och 3 §§. i Reglementet för Ackordsfonden —tillämp liga jemväl i afseende på Armcens Enkeoch Pupill-Kassa —Årmeens Pensions-Kassa samt Armeens Ackords-Amorteringsfond stå under styrelse af Armeen, genom Krigsbefäl eller Fullmäktige, som, under Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse, förordna om Kassans och Fondens förvaltning, och att granskningen af Kassornas och Fondens förvaltning tillkommer Armeen genom Krigsbefälet, Arraeens Fullmäktige eller utsedde Revisorer från Armeen, hvilken granskning bör på vissa derför bestämds tider försiggå. Emot dessa bestämda föreskrifter samt hvad i öfrigt förekommit, anser sig Direktionen icke kunna , för sin del, medgifva någon annan granskning af Pensions-Kassorna och Ackordsfonden, än den sorn blifvit Armeen förbehållen; och boner Direktionen sig alltså förhindrad att till Rikets Ständers Ilerrar Revisorer kunna lemna någon redovisning för förvaltningen af Armeens Enkeoch Pupill-Kassa samt Armeens Ackords-Amorteringsfond, eller annan redovisning för Armeens PensionsKassa, än den till Herrar Revisorer redan öfyerlemnade, för statsanslagen till nämde Kassa. Slockholm etc.
Departements-chefen, Stats-Rådet Grefve Gyldenstolpe föredrog i underdånighet i ett sammanhang de frågor, som vid uppgörandet af förslaget tili reglering af utgifterna under Riksstatens Fjerde Hufvudtitel för nästa Statsreglerings-period borde tagas under öfvervägande, och deribland följande till Kongl. Majit inkomna underdåniga framställningar, nemligen: l:o De af Krigs-kollegii särskilda afdelningar afgifna underdåniga förslag och betänkanden i afseende på de anslag, hvilka ansetts för Landtlörsvarets dels ständiga och dels tillfälliga behof vara under tiden för nästblifvande Statsreglering erforderliga; 2:0 Chefens för Ingeniör-corpsen underdåniga förslag, dels till förbättrade lönevilkor för corpsens personal och dels i fråga om behöflig fältbrygge-utredning för arméen; samt 5:o Militär-befälhafvarens på Gottland underdåniga förslag till löneförbättringar för öfveroch under-befälet vid Gottlands National-beväring; Och afgaf Departements-chefen derefter hår nedan intagna, skriftligen författade anförande: »Om den gamla satsen, att den, som önskar freden, måste vara beredd på krig, eger tillämplighet på folken i allmänhet, men, enligt historiens vittnesbörd, likväl mest på de i politiskt hänseende svagare, så måste ock den, hvars embetspligt det är att i främsta rummet vårda anstalterna till Sveriges Landtförsvar samt inför Eders Kongl. Majit och nationen ansvara för deras ändamålsenlighet och tillräcklighet, känna sig, särdeles under politiska förhållanden, sådana som de för handen varande, uppmanad att, med åsidosättande af alla betänkligheter, inför Eders Kongl. Majit noggrannt uppgifva nämnde anstalters nuvarande tillstånd och hvad som fordras för att försätta dem i ett så aktningsbjudande skick, att ieke allenast Eders Kongl. Majit må uti dem ega ett tillförlitligt stöd för sina oallätliga bemödanden att åt fäderneslandet bevara fredens välgerriingar, utan äfven nationen ett säkert värn, om dess lugn och sjelfständighet skulle hotas.
Med undantag af den rådgifvare som inträdt i Konungens råd, innan 1848 års verldshändelser syntes anvisa en ny rigtning åt staternas politik, hade omedelbart derefter en helt och hållet ombytt konselj blifvit bildad, hvars lörsta handlingar tycktes egnade att vilja ingifva landet den föreställningen, alt den erkände behofvet af genomgripande förändringar och sin pligt att framför allt söka bereda en högre betydelse åt folkets representation, genom att dels deri inrymma nu uteslutna medborgare-klasser, dels på ett enklare sätt ordna den nuvarande bristfälliga och invecklade riksdags-organisalionen, hvarom allt jemväl en Kongl. Proposition^ af den nya ministeren omedelbart framlades. Men i den mån den allmänna reaktionen i Europa grep omkring sig, blef det snart uppenbart för en hvar, som med närmare uppmärksamhet följde styrelsen, alt denna reaktion verkade till förändrade åsigter äfven hos våra maktegande, och att man stod tillreds alt här både efterfölja och fullfölja densamma. Resultatet häraf blef jemväl icke blott en märkbar först passiv och sedan retrograd rigtning hos Regeringen i allmänhet, utan ock en förändring i rådgifvare-personalen, derifrån småningom alla de aflägsnades, som trod - i 76 Konstilutions-Utskottets Memorial, N:o 6. de styrelsens uppgift och åliggande vara att fortgå på den brutna och redan ej obetydligt jemnade banan till samhällslörbättringarnes mål. Ännu efter inträdandet af den tidrymd, inom hvars område Konstitutions-Utskottets nuvarande granskning sträcker sig, hade en vigtig plats vid rådsbordet blifvit ledig, hvilken likväl icke under 1850—-1851 årens riksdag tillsattes, utan under tiden ad interim uppdrogs åt en Rådgifvare, hvars föregångna offentliga verksamhet bland framåtskridandets vänner ansågs hafva beredt honom inträde i Rådkammaren. Knappt voro likväl Rikets Ständer åtskiljda, förr än denna portfölj öfvergick till en man, som under flera föregående riksmöten varit räknad bland de främsta motståndarne lill de grundsatser, som karakteriserat styrelsens verksamhet under de första åren af Konungens regering.
Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o I § muntrande af penninge-besparningar hos — 8 — G8 — b. 4 April b. 1 April b. 23 Mars g. 26 Mars Tolagen i Städerna, se Tull-lagstiftningen. Torplägenheters afträdande, om utfärdande af författningen ang. — 7 2 21 — b. 16 Juli b. 16 Juli b. 15 Juli g. 11 Juli Traktamenls-för höjning ät Alagistrats-personer m. fl., se: Magistrats-person. Transito-rätt mellan Sverige och Norrige, angående beredandeaf — 8 — 10G — b. 31 Aug. b. 26 Aug. b. 26 Aug. b. 22 Aug. 122 63 Trenningc Kronoskattehemman, och Trenningshults Allmänning om förvärfvande för Statens räkning af — 8 — 55 — 11 Mars 11 Mars 14 Mars b. 11 Mars 48 63 Trolle, om pension vid afskedstagande! åt Kammarskrifvaren H. af — 4 1 205 — b. 16 Jan b. 15 Jan. b. 16 Jan. b. 18 Jan. Trosa stad, om anslag till Ion åt en Extra Provincialläkare med station i 54 4 i 148 63 Se Åttonde IiufvudTiteln. » om anslag af Vinoch ByggÅttonde nads-säd till Kyrkan i Truppers för t skuff ande, om upphäfvande af § 84, i K. Förordningen den C Sept. 1842, om — 8 — 59 — b. 10 Mars b. 11 Mars I). tO Mars b. 11 Mars » om noggrant iakttagande af fö- reskrifterna Olli — 8 — 9 — b. 28 Jan. b. 24 Jan. 24 Jan. a. 24 Jan. Tryckfrihets-/or ordningen: om tillägg till § 1 mom. 4 i, angå- ende borgen för tidnings-utgifning — 3 — 37 b. 10 Oct. b. 14 Oct. a. 10 Oct. a. 14 Oct.
Banco; så hafva vederbörande, uti deras häröfver afgilne förklaring, upplyst, att den förstnämnde summan af 1,10g R:dr 42 sk. lo r., på grund af flera åberopade äldre Konunga-Bref, blifvit använd till afloningar och arfvoden åt Stadens Krono-Uppbörds samt Mantals Commissarier; äfvensom att de under Levererings-titel afförde 1,347 R:dr 47 sk 6T r. blifvit af Handels-Collegium anordnade utaf 18I0 års Bevillnings-Uppbörd till Stadens ersättning för omkostnader vid Bevillnings Taxeringen för samma år; men då Herrar Fullmägtige ansett sig ej kunna berörde förklaring godkänna, hafva Herrar Fullmägtige, uti Skrifvelse af den 3 Decemb. 1812, jemte tillkännagifvande häraf, anmodat Hans Excellence , Herr Grefven och Öfver-Ståthållaren foga nödig anstalt, att det anmärkte beloppet blefve ofördröjeligen till Riksgälds Contoirets Gassa levereradt; i anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Öfver-Ståthållaren, tillika med Stockholms Stads Drätsel - Cornrnission , sorn , likmätigt Kongl. Majlts Nådiga Instruction den 17 Decemb1813, äger att förvalta Stadens medel och bevaka StadsCassans rätt, uti till Herrar Fullroägtiga ärflåtet Memorial af den 19 Januari 1814, vägra den fordrade ersättningen meddela, och derjemte tillkännagifvit, att, i enlighet med Kongl, tlåj.ts Nådiga Skrifvelse den 11 Augusti 1813, skulle ej allenast en dubbelt större summa , än den , sorn varit i fråga, från och med nyssnämnde år, 3053 Den 11 Juli. år, på Bevillnings-medlen afskrifvas* till KronoUppbörds-Commissariernas aflöning, utan ock, genom afskrifning a 1813 års medel, bemälte Commissarier erhålla tillökning å deras, för år 1811 i räkenskaperna, likasom för år 1810, afförde Löner.
Lag för Rikets Ständers Bank; hvarefter Ståndet, med ogillande af Utskottens förslag, antog följande redaction af nämnde Lag : §. i. Ifrån den dag, då utvexling af Silfver å nyo vidtager, enligt hvad derom vid denna Riksdag beslutadt blifvit, är Banken skyldig, Pro!. (Jiding den 13 Januarii 1830. 5g afl, enär så påfordras, sina sedlar med Svenskt Silfvermynt inlösa efter den grund, Konung och Rikets Stander fastställt. §. 2. Vägrar Banken , under hvad sken det vara må, att sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp, som genom Lagen om M yntbestämningen vid denna Riksdag fastställdt blifvit, må den, som sedel innehafver , derom göra skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea tiof - Rätt » hvilken, efter att deröfver hafva hört BancoFullmägtigp, eger att med frågan, enligt Lag och Forfattningar, förfara. Finnes då, att sedelns vägrade inlösen härrört af Bankens oförmåga att genast uppfylla sina förbindelser, gore Hof-Rätten underdånig anmälan derom hos Kongl. Majit, På Kongl. Majit ankomme att pröfva, hvilka utvägar, i öfverensstämmelse med Grundlagarne , lämpligast må vidtagas, för att upprätthålla allmänna förtroendet och återställa Banken i det skick 1 §. stadgar. §• 3. Öfver Hof-Rättens beslut må klagan förås i Konungens Högsta Domstol, på sätt i 30 Cap. J, 6 och 18 §§. Rättegångs - Balken sage». Co Prot.
Er den mandlige Kongestainmé uddöd og ingen Thronfölger udkaaret* da skal en nye Konge udvaslgés paa deri i 3:die §. föreskrevné hiaädöi §. ii Da de bestémmelser , som i denne Rigs* Act indeholdes, deels ere gjentagelser af Koageriget Norges Grundlov, deels tillseg til samme , grundede paa den til dette Stor-Thing i Grundloven dertil givne bemyndigelse j saa skulle de i henseende til Norge havé og helmida samme kraft, som dette Rigés Grundlove og ikke kunna forandrass uderi paa den i sammes Ii2 §. foreskrevne maade. Til ydermeré vislied om at vi dette saaledes havé for godt befundet og besluttet, havé vi Norges Riges Stor-Thing og vi samtlige Sveriges Riges Sttender stadfsestet ög bekrseftef deri - Den z o Juli. J 807 denne Rlgs-Act med vore underskrivter bg vore segl; hvilket skede i Christiania den — dag i juli, og i Stockholm den dag i samme maaned. Aar efter Christ! Byrd Eet Tusende* Otte Hundrede og Fernten. Conform med Stor-Thingets Protocol testeref Christie. p. t. Prsesidént Weideman»! p. t. Secretair. Afskrivtens rigtighed bevidrie N. Olserh Scéretair. Uppläst hos Samtliga Riks-Ståndeii d. 20 juli* Kongl. Majit s Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander, angående det af Norriges Rikes Stor-Tbmg gifne cnståmmiga bifall åt för sloget om Kojmngens Myndighets-ålder, m. m. Gifven Stockholms Slott den 19 Juli 1815* Kongl. Maj:t öfverlemnar härmedelst till Riksens Ständer, sa väl i afskrift som öfversättning, det beslut som, i öfverensstämmelse med hvad af Biltels Ständer är vidtaget, af Norriges
I Första kammaren visar sig ett passivt motstånd mot äfven de obetydligaste yrkandena från denna kammare, och här finnes samma motstånd mot regeringens, af Första kammaren understödda förslag. Det är det egna intresset, som framkallar.detta motstånd etc. * Att Andra kammaren i ett och annat hänseende gjorde en vinst genom att med sig införlifva den ädle grefven, kan man icke gärna betvifta, äfven om man ej kan förneka sanningen i rätt betydlig mån af häradshöfding R. Carléns ironiska omdöme en gång vid 1872 års riksdag, då han lyckönskade Andra kammaren, som hufvudsakligen bestod af anspråkslöst och medelklassen tillhörande folk, till den förmånen att från högra sidan af riddarhuset ha tillvunnit sig en man, som kunde höja förhandlingarna genom att kasta det nobla hånet öfver ärliga försök att gifva anvisningar till lösningen af vigtiga frågor * Det må vara hur det vill med representationers inneboende disposition att angripas af egoismens tvinsot, och Sparre må ha rätt eller orätt i sina här strax ofvan anförda iakttagelser; i alla händelser torde icke han lyckats att oaktadt sina vackra ord och talrika åberopanden af sina egna högsinta tänkeoch handlingssätt göra Andra kammaren ädlare och mer sjelf-uppoffrande, än hvad den utom honom i sin krets skulle varit. Men på borttagande af ett annat fel, som, ehuru intet egentligt karaktärsfel, dock är rätt obehagligt och helt lätt insmyger sig hos representationer, arbetade han der-emot med mera framgång. Det breder sig lätt öfver parlamentariska förhandlingar en viss enformighet och banalitet, som, om den far ostördt kondensera sig, kan småningom bilda ett lager af en täthet, som kan jämföras med detasklagers, som en gång begrof Herkulaneum och Pompeji. Och hos en nation, på det hela så stel och föga retoriskt anlagd och utbildad som vår, är något sådant icke ur vägen att befara. De stereotypa frasernas och vändningarnas herravälde är alldeles för dominerande i våra offentliga förhandlingar.
Enligt räkenskaperne visar sig att å lule Hufvud-Titeln för år 1835 uppstått en Brist, stor 33 R:dr 16 sk., angående tillkomsten hvaraf Revisorerne få anföra: att sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 18 Augusti 1834, N:o 100, anhållit det någon viss praescriptionstid måtte fastställas, så väl för uttagande af de i Kongl. Ränte-Kammaren qvarliggande Anordningar till belopp vid 1830 års slut af 1,476 R:dr 33 sk. 3 r:st., som ock i allmänhet för lyftande af medel, hvilka af Kongl. Slats-Contoret anordnas; och Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 23 September samma år, berörde underdåniga hemställan bifallit; så hafva, efter kungörandet af en sådan praescriptionstid, de utaf ofvannämnde i Kongl. Ränte-K amma ren qvarliggande äldre Anordningar uttagne beloppen blifvit på sine behörige Hufvud-Titlar afförde, hvarvid äfven å 7:de Hufvud-Titeln måst anvisas ett belopp af 33 R:dr 16 sk., som, då något motsvarande anslag å Titeln ej funnits, verkat ifrågavarande Brist, om afskrifning hvaraf Revisorerne fördenskull anse sig härigenom böra hos Rikets Ständer göra hemställan. Vid genomgående af det å 8:de Hufvud-Titeln till Extra utgifter uppförde Anslag, hafva Revisorerne, som funnit det åtskilliga belopp blifvit till Cabinetts-Cassan anordnade, trott sig böra i ett sammanhang här upptaga, att, utom de 100,000 R:dr Hamburger Banco, hvilka äro å 2:dra Hufvud-Titeln för Minister-Statens aflöning anviste och hvilka, enligt gällande Vexel-Cours, utgått i Svenskt Banco, År 1834.
Bouteiller Vin eller 200 fe Caffe, hvilket förhållande ej måtte kunna nekas är högst orimligt, Ännu en fördel vinnes genom skattens förflyttande från consumenten till varan, att ingen , kan undandraga sig denna afgift, hvilket efter hitintills gällande method, lätteligen går an och äfven prac. tiserats, som bäst och säkrast synes af det förhållande General-Sammandragen öfver Bevill* g6 Bwlllnings-UtsTiOttets Betänkandtm ningen utvisa; nemligen, att antalet af personer, sorn betalt öfverflöds-afgift för följande articlar, minskats på två år, eller från lb2o till 182a sålunda: för vin 2505 personer; för kortspel med 3,189 personer, för Sidenkläder 8239 personer och för Caffe med icke mindre ån 22,489 personer, ett förhållande som vi af dagliga erfarenheten nogsamt veta ej uppkommit af minskning i ett allmännare bruk af dessa articlar, hvilket, hvad en del, såsom Caffe till ex. beträffar, tvärtom snarare tillän aftagit, då man nu mera i Städerne ej kan få en piga,* som icke betingar sig minst' en kopp Caffe om dagen; den afsedda nyttan, att genom personel afgift för bruket af Utländskt öfverflöd, hämma detta bruk är efter min tanke äfven falskt beräknadt; ty det är endast genom exempel från de högre och förmög-' nare Samhäll smed lern marne; som en sådan verkan vinnas, — Tillvarelsen af denna så kallade öfverflöda.afgift innefattar efter mitt sätt att se någonting småaktigt, som ej står väl tillsammans med de liberala och rätlsenliga grundsatser, man i andra frågor vill göra gällande, och jag föreslår derföre vördsamt, att hela artikeln om afgift för consumtion af öfverflöd måtte utgå och i det ställe, om så nödigt synes, denna förlorade inkomst återtagas på varorne, som med 2 å 3 öre per #
R,ddcrs?apct och Adeln den 26 nastledne Iulir remitterade Memorial; hwarut! förcsiäs, der Swenska Krigsmagten mätte va der sätt okas, art sä snart KonnngcN ser sig i nödwandighet atk göra krig, borde efter Hans befallning, utaf all oroterad jord as hrvad natur och namn som hälst, upstallaS en Soldar för hwarje helt mantal, med undantag as i tjenst warande iHilitair-personekS Boställen, ibland hwilka likwäl de som innehades af Capirainer eller högre Offcerare borde deltaga till hälften men ds M ndre och sämre länke Militairers-Boställen mara fria, hwakjämre en del swaga hemman i Halland, samt nägra Säterier, hwilka bliswit för högt till hemmantal upgisne, borde njura någon jämkning, samt att Städcrne, urom de dem förlik älagde Båtsmän, mätte, wid infallande krig-, för hwarie 20 gcomerrislka tunneland odlad jord nysätra en karl, som efter Konungens nädiga sörcffrifk kunde arwändas kill Soldal eller Batsman, äfweU som de störtte Städerne, som ej hafwa någon heryd, lig jord, ffnlle ataga sig en billig claösisicakion till urgöranoe af Sjöfolk. Innehållandes memorialet i öfrigt, jämte förslag till Vesta rrouppers sammandragning, be - Den 27 November. 1655 bewäring, m. m. det projekt, act pä al! onpodlad jard meniilffor borde fä bosättas med wilker alt tvid krig tjena som Soldater. 2:0. Herr CapitaincNS, Friherre kä. 6. VVranAöls frän, Högloft. Ridderskapel och Adeln de» zo sistledne
122 af nu gällande banko-reglemente, fann Utskottet, att den del af sedelstocken, som icke motsvarades af metallisk kassa, uppgick till 20,535,709: 41. 6. Detta oaktadt föreslog Utskottet att maximum för den del af sedelstocken som saknar motsvarighet i metallisk valuta, kunde fastställas till 20,000,000 r:dr på följande skäl: ”Sorn föreslående kalkyl ("den af sedelstocken) upptager ”den, efter afdrag af metalliska kassans belopp, i bankosedlar, återstående sedel”och depositions-skulden till 20,535,709 r:dr 41 sk. 6 r:st, är Utskottet i tillfälle biträda den inom Riks-Stånden i allmänhet yttrade åsigt, att nämnde sedel”och depositions-skuld må bestämmas till 20,000,000 r:dr, ty då i betraktande ”tages, att en del af laneoch kreditiv-anslagen icke till fulla beloppet varda ”anlitade samt att, innan behållna vinsten för ett tilländalupet år till Riksgäldskontoret lefvereras, ny vinst Banken tillflutit; så är det utom allt tvifvel, alt ”berörde del af sedeloch depositions-skulden icke skall öfverstiga omförmälde ”maximibelopp.” När man nu jemför detta Utskottets resonnement med mom. c) pag. 52 i Betänkandet N:o 29, svarande mot mom. c) §. 122 i nu gällande Banko-reglemente, af innehåll, att i sedelstocken skall beräknas hela summan af beviljade kreditiv, som vid anfordran kunna disponeras, så ser man till hvilken oreda ett sådant mot ett bestämdt stadgande stridande resonnement skall leda.
”Ni tar begge felt,” invände Erika, som tydligt märkte det nöje Gabriella erfor, att i hvilket hänseende som helst hafva segrat; ”ty om jaktlöjtnanten verkligen anade att förbudet gods fanns i dynan, så lät han det passera endast för gammal bekantskap. Jag är säker att han ännu erinrar sig vårt sammanträffande under skäljagten, ehuru tillfället icke nu var lämpligt att nämna derom.” ”Huru som helst,” sade Gabriella och höjde sitt lilla hufvud, ”ha vi skäl att vara belåtna, efter vi resa hem med sidenpackorna och han återvänder tomhändt. Men det är märkvärdigt hvad han vuxit till sig på dessa åtta eller nie åren, och den lilla blå rocken såg för ståtlig ut!” ”Tyst, säg intet mera, annars blir jag svartsjuk!” Rosenberg böjde med skälmaktigt våld sin fästmös motsträfviga hufvud från den riktning, tulljakten tagit. ”Förhexar herr jaktlöjtnanten ditt hjerta med sina blå ögon och sin blå rock, då blir det jag, som kommer till honom och konfiskerar. Det vore rätt artigt, om vi så der skulle vända upp och ner på verldens ordning!” Gabriella smålog åt sin älskare; men Erika kände liksom något smärtsamt vid det oskyldiga skämtet. ”Det blir kallt, aftonen är i antågande!” sade hon, då Birgers blick frågande sökte hennes. Fjerde Kapitlet. – echot uti gummans bröst Så troget svarar till hans röst. Ingelman. – jag finner att jag varnat fåfängt. Runeberg. På det oss välbekanta fiskläget, i samma hus, der vi först träffade Arnmanska slägten, återfinna vi nu den gamla aktade husmodern på sin förra plats. Balsaminerna stå i samma fönster, gökklockan i samma vrå; till och med den blåmålade soffan med svarta läderdynan har återbekommit sitt rum mellan salig fars pulpet och kakelugnen. Det enda nya man upptäcker, är den ljusa färgstrykningen på väggarne, de granna gardinerna och ett par mindre taflor på hvardera sidan om kung Carl, under hvilken en sabel hänger i kors mot sin balja. Det var klockan emellan sex och sju på aftonen den dag, vi i föregående kapitel tecknat.
»fordom runno gull-ringar fram hvarje gång min drottning log, nu rinna tåssor och grodor; fordom växte röda rosor i hennes spår, nu växa tistel och törne: hvad månde vara orsak till allt detta? Men den elaka drottningen lade snällt sina ord, och svarade: ’sådan hon är, blifver hon, och icke annorlunda, intill dess att konungen kan taga blod af en liten and, som simmar omkring i elfven’. Konungen sporde: »huru skall jag kunna få blod af den anden?» Styfmodern sade: ’jo, det skall tagas emellan ny och nedan’. Konungen gaf nu befallning, att man skulle fånga den lilla anden; men fogeln undkom alla snaror, huru de ock månde läggas. Om Thorsdags-natten, medan alla lågo i sin sömn, märkte väktarena huru en hvit hamn, som i allo liknade drottningen, steg upp ur elfven och gick in i köket. Prinsessan hade egt en liten hund, som hon mycket älskade. Han kallades Nappe. När hon nu kom in i steger-huset, qvad hon: »Nappe lille! min hund, har nu någon mat att ge mig i qväll?» ’Nej men, har jag inte så, min fru!’ svarade hunden. Konunga-dottern qvad: »Troll-packan sofver väl hos min lille unge prins, på högan loft?» ’Ja men, gör hon så, min fru!’ sade hunden. Konunga-dottern sade åter: »Nu kommer jag här ännu två Thorsdags-qvällar, och sedan aldrig mer.» Derefter suckade hon tungt, gick ned till elfven, och förbyttes i en liten and, såsom tillförene. Nästa Thorsdags-natt aflopp allt på samma sätt. Sedan folket gått till hvila, märkte väktarena en hvit skepnad, som steg upp ur elfven och gick in i köket. Såsom nu alla höllo den unga drottningen kär, undrade de mycket häröfver, och gingo hemligen att lyssna hvad hon skulle säga och göra. Men när konunga-dottern kommit in i steger-huset, qvad hon: »Nappe lille! min hund, har du någon mat att ge mig i qväll?»