Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Heinemann har i denna lånefråga uppträdt såsom ombud i främsta rummet för principala låneöfvertagaren, bankirfirman John Henry Schröder cfc Comp. i London, och har denna firma uti ett den 14 Oktober 1863 dateradt, den 19 i samma månad hit ankommet, bref hos Fullmäktige introducerat Herr Heinemann såsom sitt ombud härstädes för länenegociationernas preliminära bedrifvande. Brefvet var för Herrar Revisorer tillgängligt jemte andra till lånefrågan hörande handlingar, och bland dessa äfven ett af samma bankirfirma redan den 21 Augusti till Fullmäktige atiåtet bref i samma ämne. Hvad åter angår det med denna högt ansedda bankirfirma i och för denna låneaffär i förbindelse stående s. k. consortium, voro dess medlemmar för ingen del okände för Fullmäktige. Främst bland dem förekom den välkända bankirfirman Raphael Erlanger i Frankfurt am Main, vidare den mycket gamla och högt ansedda firman Gebrilder Bethmann äfven derstädes samt H. J. Merck & Comp. i Hamburg, hvilka alla gemensamt tillika med Nordtyska Banken tillförene hade öfvertagit jernvägsbyggnadslånet af år 1860, och den förstnämnde dessutom, i före - — 139 — ning med ett annat consortium. äfven det för samma ändamål år 1858 negocierade lån, Nordtyska Banken äfvensom bankirfirman Salomon Heine hörde ock i början till ifrågavarande consortium, ehuru de, såsom i protokollet för den 17 Mars detta år finnes omförmäldt, likväl sedermera derifrån utträdde. Deremot hade såsom ny medlem inträdt bankirfirman Emil Erlanger i Paris. Rättsförhållandet mellan medlemmarne af ett sådant för en viss affär eller spekulation ingånget consortium (socieié en participation, såsom det kallas i fransysk lag, äfven a conto meta') låter lag i alla afseenden bero af öfverenskommelse, och den, som konlraherar med en af dess medlemmar, behöfver alls icke känna de öfriga. När således Herr Heinemann visade sig vara af bankirfirman J. Henry Schröder &
Hrr landshöfdingars bemödanden att hvar för sitt län söka tillvägabringa, att fattigvården må blifva så litet som möjligt betungande genom de garnisoner, som derstädes äro förlagda; men jag kan icke finna mig öfvertygad om lämpligheten af denna föreskrift genom allt hvad de anfört. Staten kan, efter det begrepp jag uppfattat om dess ställning såsom sådan, icke betraktas annorlunda än som en husbondes till de tjenare han i sin tjenst antagit. I fråga om underhållsskyldighet kan den sålunda högst betraktas såsom husbonde och i förhållande dertill deltaga i fattigvården. Att deremot, såsom här blifvit föreslaget, Staten, derföre att den tagit personer i sin tjenst, skulle ensamt bekosta deras underhåll, i händelse de blifva oförmögne att sig sjelfva försörja, dertill finnes ingen rättsgrund. Följden af ett sådant stadgande skulle blifva, att hvarje commun komme att göra alla möjliga försök att från sig skjuta skyldigheten att underhålla hvilken afskedad krigsman som helst och en sådan persons familj, samt kasta vården om dem på K. M. och Kronan. Deraf skulle åter ofelbart härflyta, alt Staten komme att belastas med högst betydliga utgifter för detta ändamål, så att nödvändigt blefve att göra rundligt statsanslag till att bekosta detta underhåll med. Mig veterligen har likväl icke StatsUtsk. upptänkt något sätt att åstadkomma detta anslag, och jag belviflar mycket att R. St. tagit sådant i beräkning. Staten har visserligen en moralisk skyldighet att bidraga till underhållet af sina fattiga; trien, såsom jag redan yttrat, icke är Staten förbunden ali ensam göra del. Jag tillstyrker derföie afslag 520 Don 15 Mar s f. m på mom. i sin helhet, eller och, i händelse pfurafiteten ef vill gå in derpå, atl morn. redigeras så, att Staten så litet sorn möjligt helungas med utgifter i detta hänseende. De omständigheter, sorn landshöfdingarne i Skåne och Götheborg anfört såsom skäl till bifall af morn.', kan iag icke antaga såsom gilltiga; ty de anförda händelserna måste höra till undantagen, och det är alltid orätt att lägga enskildta förhållanden till grund för ett lagstadgande.
Stånds Ledamöter i delta Utjsiokt, son, af sjelfklokhet no sia mera rättwist döma ä» pluralitcren af Högloft. Rlddcrffapet och Adeln, längre kunna anses förtjena Riddexffapet AdelnZ förtroende. Herr ^Kronborg, Laspsr, Redan nki Pkeyum siftledne Fredag assade jag mig akt w.r - Ledamot i Expeditions Utlikottct, Herr Orunäel^rjernLs npmaning dertill har för mig ej warit af nöden. Hmr har trott Ost ej widare förstena wart Ständs förtroende. Jag trodde mig redan dä icke mera äga dek, och får Derföre förnya min afsägelse och anmäla att det ruyr iag tili Utjsiottet innehaft nu mera äx ledige» Friherre ivian risrli e i m, Öar 8 .4ngnsr^ Wläste Lill Protycollet eir jsiristcligt anförande fä lydande r Herr Grefwe-, och Landt-Marskalken och Högloft. Ridderskap.'! och Adel» har af ket nu upiaste Exp'di^ionElfVotters Betänkande inhämtat erforderlig uplys, ning om de skäl, hwilka föranlälik Utftokttlart den ifraga ma rande Hock i tion författa pä sätt de» samina här blifwir rist justering, föreslagen, Dctza sLäl winna ännu mera stinka de ra st att PresteBorgareoch Von-, H?-S'äuden godkänt hgde Expeditionen och Urffotters förhallands, Det lär ej kunna motsägas, att hwilket Utskott som hälst är berätkigadk kill aktning, erkänsla och mena» gement, när ma» c sur sinn ar att Dest Ledamöter, aldeles ej af någon skyldighet, utan endast as egen böjelse §t wara M der Allmännas must, ätagir sig det Den i December. 39 mödosammaste af Riksdägsgöromalen, nämligen att sa» kerna utarbeta.
Vi ha sett, att namnet Varin är ett synonym till Varmund; att Vamud kan vara ett epitetnamn liktydigt med Offa; att Imer och Knue ha sina motsvarigheter i Eomær och Cnebba; att parvis tagna troféer spela en hufvudroll både bland Offas och Vamuds bragder, och att hos båda har ett sjötåg till ett aflägset land – i Offas saga Brittanien, i Vamuds ett å Rökstenen onämdt »fjärran från reidgoterna» – tillhört sagornas slutkapitel. Rökstenen antages ha blifvit rest ungefär ett århundrade efter de nordiska härnadståg till England, som egde rum i nionde seklet och som i det elfte gåfvo upphof till »Ragnar»-Lodbrokssagorna, i hvilka vi återfunnit samtliga de händelser och nästan alla de namn, som förekomma å Rökstenen. Rökstenssagans sammanhang med Varin-Ogvaldssägnen, och Lodbrokssagans förhållande till Hegelingssagan och Oddrúnargrátr hafva i samband härmed blifvit belysta. Den möda dessa undersökningar kostat mig skulle vara rikligt belönad, om forskare med större krafter och bättre insikter än jag manades af detta mitt försök att pröfva, sofra och fortsätta det. Till slut ännu ett par tillägg till textens tydning. På tredje tvärlinien å stenens baksida – strax efter det för andra gången förekommande »det är för Vilin» – står en chifferteckengrupp af detta utseende: u u s s u u s s s Denna grupp låter tyda sig med tillhjälp af den vanliga chiffernyckeln, enligt hvilken runorna delas i tre ätter: 1) Fröjs ätt: f. u. th. o. r. k. 2) Hagals ätt: h. n. i. a. s. 3) Tyrs ätt: t. b. l. m. r (fin.). Börja vi från höger möter oss först kvistrunan , som med sina sidostreck tillkännagifver sig vara första bokstafven i första ätten, således f. Därefter kommer s s s. Bokstafven s angifver, att den åsyftade ätten är den, hvari bokstafven s förekommer, nämligen den andra ätten, Hagals.
Efter den långvariga diskussion, som föregått öfver denna fråga, och sedan densamma redan blifvit afgjord, så kan det icke vara min mening att här upstiga för att uptaga till besvarande något af hvad här yttrats af dem, som uttalat en motsatt öfvertygelse i frågan, men jag anser mig af flera skäl böra i största korthet tillkännagifva huru jag ämnar votera. Jag tager mig friheten endast påminna derom, att R. o. Ad. vid 1840 års riksdag afsade sig den sjelfskrifna representations-rätten inom detta Stånd. Om delta beslut skall innefatta en förnuftig mening, så kan det icke innefatta någon annan än den, att R. o. Ad. med detsamma har förklarat sig villig nedlägga sin politiska makt. Jag tror att R. o. Ad. genom delta beslut har gifvet en förbindelse, som varit lämpligt att upfylla. Jag tror alt R. o. Ad. derigenom hade gjort en tjenst både åt K. 31., som förklarat det vara Sin pligt att framlägga ett förslag till representationens ombildning för St:ne, och som derigenom hade befriats från många mödosamma bekymmer. Jag är öfvertygad alt det icke finnes någon inom detta Stånd, som icke är färdig alt våga sitt lif för fäderneslandet, men det finnes äfven en annan ära, nemi. alt offra sin andel på fäderneslandets altare. Dessa ord äro allt, hvad jag ämnar yttra såsom motiv för den röst jag ämnar gifva för det hvilande förslaget. Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga K. 3I:s uti Const.Utsk:s meni. N:o 2, till R. St. öfverlemnade, redan sisla riksdag hvilande förslag lill ny Riksd.-Ordn. jemte dervid fogad serskild artikel, äfvensom, i sammanhang dermed, till ny R.F. Denna propos. besvarades med ganska starka nej, blandade med ja, hvarjemte många ledamöter begärde votering. Uplästes till justering och 'godkändes följande voter:s-prop.: Den som antager K.
Jag har uti en skrift, sorn jag underställt Allmänhetens bedömmande, ådagalagt huru Constitutions-Utskottet städse misstagit sig i tolkningen af RegeringsFormens 107. tp ConstitutionsUtskottet har hittills ansett sig beråttigadt att i egenskap af Domare utlåta sig öfver StatsRådets rådslag beträffande, hvad RegeringsFormen kallar allmänna matt och steg, då enligt hvad jag anser mig hafva ådagalagt att Lagstiftarens mening varit) och hvari alla lagkunnige, med hvilka jag derom talat, instämma, ConstitutionsUtskottets yttranden om Rådgifvares opinioner , aldrig kunna bli och aldrig få Vara annat ån opinioner. Tillkännagifva inför Rikets Städer skall ConstitutionsUtskottet, om det i Protocollerna anmärkt rådslag som synas Utskottet icke häfva ländt till Rikets sannskyldiga nytta. Ett tillkännagifvande bfhöfva Rikets Ständer, då de sjelfva icke äga tillgång till de i StatsRådet förda Rrotocoll • men ej några Utskottets domar, ty pröfva kunna Rikets Ständer sjelfve , huruvida den väckta Den 5 Maji e, m. % frågsn må förfalla , eller deras pligt i egenskap af Folkets ombud åligger dem, att i anledning deraf, med petitioner vånda sig till Konungen, Jag får vidare fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de theoder, som vi nyligen sett ConstitutionsUtskottet framställa och på dess tolkning af Grundlagen i allmänhet. Det finns en § , Riksdagsordningen* 57, som tillåter enskild Riksdagsman , som icke instämmer j sina Med Riksdagsmäns tankar, att fritt yttra hvad hans samvete kråfver. Denna hans i Grundlagen bestämda rättighet respecteras i alla Stånd, i alla Utskott, men ej i ConstitutionsUtskottet; der finnas inga opinioner; der fållås blott domar och der åro domarena ofelbara. ConsfitutionsUtskettet vågrar sina medlemmar att omtala för andra huru de tänka, når de ej tänka fika med majoriteten, och majoritet kan der utgöras af minoriteten.
Till den strådöd, som härigenom, om ej snar hjelp mellankommer, långsamt men säkert ådrages Svenska nationen, bidrager hvar och en, som halsstarrigt emotsätler sig de af högsta nöd påkallade reformerna i lagarne rör:de skogsvården i Riket, till hvilka reformer äfven nu ifrågavaride förslag höra, ehuru de i första hand röra åkerbruket.” ”För alt i någon mån afhjelpa här ofvan antydda onda, har nemi. blifvit föreslaget alt den, i de lyckligt lottade länder, der åkerbrukaren ej får stå tillbaka för nomaden, för sådana fall antagna allmänna regeln, ”att hvar.och en skall om de hemdjur, han å sina egor utsläpper, hålla sådan vård, all de ej inkomma på annans jord,” nu ändtligen mätte antagas som grundsats för en ny egofrids-lag härstädes; och Utsk:n hafva erkänt, ”att denna grundsats ej blott är användbar, utan också den i förevaride hänseende, med en utbildad eganderätt och ett längre framskridet oell ings-l i Ilstånds behof mest förenliga,” ty ”eganderätten till jord är då först fullt stadgad och i åtnjutande af full helgd, når uprättatide af serskilda försvarsanstalter ej mer utgör vilkor för laglig rätt till fred, för jorden och derå befintlig gröda, emot främmande kreatur.” Den naturligaste följden af detta erkännande synes mig böra hafva varit antagandet af denna grundsats, helst det tillika erkännes, att stängselskyldighelen icke allenast är en ganska tryckande börda för landtmannen, utan äfven af högst menligt inflytande på beståndet af landets skogar. Men Ulsk:n hafva i stället afslyrkt den erkändl råt Isenliga grundsatsens antagande, på den grund, alt sådant för skogbevuxna nejder vore ”utan tvifvel mindre lämpligt, enär å dylika ställen kreaturens vårdande icke, utan stor svårighet och upoffring, skulle kunna ega ruin, och fördelarne af hägnadernas uphörande icke skulle, åtminstone i mindre hemmansdelar eller lägenheter, fullt upväga de olägenheter, som deraf blefve en följd.”
Betänkandet i den delen lades till handlingarne; Beträffande I4:de punkten JjOm Svea Lif-Gardes*Regementet, i5;de, Andra Lif - 58 P/o fl Utdrag den 7 October i 829/ * Gardes - Regementet, och i6:de, Vermlands Fält-Jägare-Regemente , beslöt Slandet, att de för dessa Regementen, vid 18*3 ars Riks-i dag, anslagna Statssummor må oförändrade fortfara; I anledning af i7:de punkten beslöt Ståndet , alt anslå i tillökning för ArtillerieStaterne de af Konungens Eget värfvade Regemente innehafdo 49,530 R:dr 14 sk.,' dock så , att denna Summa icke ma ingå till Artillerie-Staterne annorlunda, än successive, eller i den man, som Befälet vid Konungens Eget värfvade Regemente dör eller eljest algar; ankommande det på Kongl. Maj:t alt , i Förhållande till de sålunda beviljade anslagen , uppgöra reglering till Stat inom Artilierie . Regementena, och hvilken Stat Rikets Ständer förvänta att vid nästa Riksdag få sig förelagd j Uti 18:de punkten , rörande remontering,’ skoning, medicamenter m. m. för värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, förblef Ståndet vid 1823 års Stat, med tillökning af t>u2 E:dr 94 sk. för Lif - Gardet till Häst; samt derjemte för det antal hästar, hvarmed Artilierie-Regementena komma att ökas, lik-1 väl så, att sistnämnde tillökning, sorn bilf-» ver i förhållande till hvad år 1823 bestämdes för nuvarande Autlleriehaslar ? icke må Prat.
December 1846 beviljade frihet att å landet idka handel, fattade beslut att bifalla förberörde Utlåtande N:o 122 med den förändring, att, uti den af Utskottet tillstyrkta underdåniga anhållan, i stället för de efter Kongl. Majlis Befallningshafvande förekommande ord, införes: ”eger att densamma, efter sig företeende omständigheter, afslå eller bifalla, vederbörande dock öppet lemnadt, att, i händelse af befogenhet, öfver beslutet i laga ordning besvär anföra,” fann Preste-Ståndet för godt att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogos ånyo Stalsoch Banko-Utskottens följande Utlåtanden: N:o 19, angående utöfvandet af uppsigten och kontrollen öfver Götha kanals vidmakthållande; bifölls. N:o 20, angående förändrad beräkning af resekostnads-ersättningen och dagtraktamentet för Rikets Ständers Revisorer. o Återremitterades med den anmärkning, hvarom de fleste Ståndets ledamöter sig förenade, att, med bifall till det af Utskotten föreslagna dagtraktamente af 4 Rdr Banko, skjuts ersättningen för hvar och en af Rikets Ständers Revisorer vid dess resor till och ifrån Huf vudstaden hädanefter bör beräknas efter tre hästar. N:o 21. i anledning af framställda förslag angående lifgifvande af jord-hypotheks sedlar med Rikets Ständers garanti; bifölls. S. D. Eöredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedanstående Betänkande, Utlåtanden och Memorial: Prot.-litdrag den 29 Juli 185i. 431 N:o 22, i anledning af väckta frågor om provinsen Jemtlands rotering; bifölls. N:o 23, i anledning af väckt fråga om ersättning för kreatur, som inom Eldsberga lörsamling måst nedslagtas till följe af den smittosam ma lungsjukan bland boskapen; bifölls. N:o 21, i anledning af väckta motioner om Smålands Hussar-regementes afsittande, emot erläggande af häslvakans-afgift; bifölls.
Möjligheten att utföra förändringen beror således på antagandet af komiterades förslag, att alla räntor skola lösas med penningar efter markegångspris, hvarigenom olägenheterne i berörde afseende för framtiden undvikas. Sedan jag sålunda besvarat de väsendtligaste anmärkmr som emot förslagets hufvudgrunder blifvit anförde, kan jag icke underlåta att emot Utsk:s framställning ang:de sättet för verkställigheten göra den erinran, att om räntorne fortfarande skola blifva löntagarne tillförsäkrade, och endast uppbäras af kronofogdarne, för att sedermera, vid redovisningsdagen, hållas vederborde löntagare tillhanda, en betydlig del af den förenkling, som åsyftats, kommer att gå förlorad. Detta Utsk:s förslag synes föranledt af farhåga, att, om de indelta räntorna utbytas mot kontanta anslag, indelningshafvarne skulle kunna äfventyra utbekommandet af sina löneanslag. Jag kan likväl ingalunda anse denna farhå - 16 Den 1 Augusti. ga utgöra ett giltigt skäl för bibehållande af det nuvar:de aflöningssättet, ty samma farhåga skulle väl i sådant fall, med lika mycket skäl, kunna åberopas i afseende å den öfriga tjenstemanna-korpsen, som redan åtnjuter kontant aflöning. Det synes ej heller finnas någon giltig grund hvarföre garantierna böra vara större för den ena än den andra tjenstemanna-korpsen. Jag vill emedlertid icke motsätta mig, att förändringen må utföras på det af Utsk. i berörde hänseende föreslagna sätt, men kan deremot icke underlåta att anmärka, att Utsk. i sina bemödanden, att vilja betrygga embetsmännen vid sina fördelar, motverkat sitt syftemål, enär tjenstemän ingalunda kunna vara belåtna att, om de förlora rätten att uppsäga räntorna till utgörande in natura, detta oaktadt, nödgas vänta på sina löner till Maj månad året efter det hvarför lönen beräknas, under det att de för närvar:de möjligen kunna tidigare komma deraf i åtnjutande.
Anderssons efterlemnade enka, Christina Andersson, och ogifta dotter, Lovisa Dorothea, måtte af allmänna medel undfå en årlig pension af 600 R:dr R.mt, att utgå från innevarande års början; till stöd för hvilken framställning motionären anfört, att Doktor Andersson, som den 8 September 4 855 vid 73 års ålder aflidit under en tidrymd af nära ett halft sekel varit i Statens tjenst och icke allenast allt sedan år 4807 i egenskap af Läkare tjenstgjort vid Arméen och bivistat flera fälttåg, derunder han jemväl blifvit sårad, utan ock i Maj månad 4 830 erhållit förordnande att vara Läkare dels vid straffoch arbets-fängelset i Malmö och dels för den i Malmö förlagda garnison, i hvilka befattningar Andersson med det nit tjenstgjort, Stats-Utskotteta Utlåtande Jtt 167. 63 att han, uppå vederbörandes hemställan, år 1850 fått sig tillagd mindre guldmedaljen för medborgerlig förtjenst; att, sedan Andersson, efter en uppnådd ålder af 72 år och i anseende till den sjuklighet han under sin långvariga och trägna ijenstgöring ådragit sig, synnerligast under kolera-farsotens härjande i Malmö år 1850, då han vid vårdandet af en stor sjukpersonal nödgades underkasta sig stora ansträngningar och sjelf blef af sjukdomen angripen, hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhållit, att vid afskedstagande varda berättigad till pension för sin återstående lifstid, så hade Kongl. Maj:t behagat till Rikets sednast församlade Ständer härom aflåta nådig framställning, hvilken ock blifvit af Rikets Ständer bifallen; men att Andersson endast under frdels år varit i åtnjutande af denna förmån, då han afled utan att lemna någon tillgång för sin qvarlefvande enka och dotter, af hvilka den förstnämnda numera uppnått en ålder af 76 år, och den sednare, 45 år gammal, i följd af långvarig sjuklighet, saknade förmåga att medelst arbete förvärfva sitt uppehälle.
För hvarje 5-tal abonnenter, som samlas, och för hvllka afglften Insändes till Redaktionen af angelägeoheter till mål för sin lek, skall ordet Galeotto bringa tystnad och förstämning, åtminstone för en stund. Jag har blifvit satt i tillfälle att meddela Iduns läsarinnor den dikt, som förekommer i skådespelets förspel;, och från hvilken det lå- nat sitt namn. i n g e n k a n räkna. Och Och Och Nu I I K \ \ J IN Idun, erhållas cct gratlsexemplar för hela den tid, under hvllken aDonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumeraHvem är den gamla damen? En berättelse ifrån R o m. Skildrad efter verkligheten af Hilda B e l ö n a d m e d första fjerde pris vid Hintze. Iduns pristäflan. (Eftertryck furbjudes.) » Galeotto är kopplaren, som hetsar tillhopa de oskyldiga, drager tillsammans bränslet, lägger den tändande gnistan derpå — och sedan smyger sig leende bort. Galeotto är anstiftaren, hvars brott de andra med sitt lif och sin lycka få umgälla. Han är den skyldige i nästan alla det menskliga - lifvets tragedier ». — » Och frågar Ni, hvem har anstiftat det onda, så betrakta Er blott i spegeln — och den skyldige ' skall grina emot Er i glaset; och se Er omkring! Der står han! Och der! — Och öfverallt! Ja, Ni alla, I ären förbannade ränksmidare, själ aförderfvare och kopplare. ^ \ f / i följdes alltid åt till de omtyckta sönV dagsföreläsningarne, signora B., romarinnan, och jag, främlingen från den höga norden. Vi anlände vanligtvis i så god tid, .att det före professorns ankomst blef tillfälle för oss att utbyta helsningar och vänskapliga meddelanden med de närmast sittande grannarne.
Proc. Gallmeja 5 Galloner „ Guld, älta och oL. ä kia W. , Silfver, äkta och 25 Loäkta W. , Silfver och. Guld, 25 L. Silkesgalloner W. 2 5 L. , Silkes W. 15 L. 5, Halfsiden WGarn „ Bomulls, hvitt per # under och till 3{i,ooo aln. eller till och med N:o 30 efter Engelsk beräkning W. 25 i „ Derifrån till och med H:o 40 eller f. 0. m. 48,000 W. 15 1 „ Derifrån till och med N:o 60 eller t. 0. m. 7 2,000 w. 1 0 1 „ Öfver N:o 60 eller öfver 72,000 aln. W. 5 1 L. „ Allt annat färgadt W. , Gamelgarn, ofärgadt, otvinnadt och odub20 1 blera dt »W* 5 1 L. „ j, E ärga dt, tvinnadt 0. dubblerndt W> 25 1 • 204; Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullTullTullProc. Proc. Proc. Garn „ Börder och Seiler, alla slag .W. 25 1 „ Kamullseller Regarn, ofärgadt otvinnadtoqh l odubbleradt 15 „ „ färgadt, tvinnadt och 1 dubbleradt W. 25 , Klädmakare eller Ull W. 25 1 „ Kinne, alla slag W2b 1 , Segeloch Bindgarn W* 25 1 Gentianrot 10 1 Gevär alla slag eller deras delar W. 50 1 Gingliam se Väfnad af Bomull Gips 15 1 Gipssten 5 Gipsarbeten, alla slag W, 50 1 Gjutstenar j Glas „ Bouteiller tomma alla slag W. 30 1 , Då Vin, Bränvin och Likörer inkomma på större eller mindre Bouteiller ■ VV. 3o 4 „ Chemiska, alla slag W. 1 1 205 Inkom VtgSTranmande ende sito Tull - TullTull. proc. ProeProc.