Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min man telegraferade i går och bad att jag skulle möta honom i Maubeuge, så skulle vi därifrån fara och hälsa på hans mor. Han har begärt förlängd permission. — Blir ni länge borta? — Endast en vecka eller så. — Jag hade just tänkt komma upp till er och tala med er om något, som ligger mig mycket om hjärtat. Det är sagdt i några få ord. Är ni ensam därinne? tillade madame Gray med låg röst. — Nej, svarade jag i samma ton — jag har ressällskap, en herre och ett fruntimmer. Jag brydde mig inte om att gå in i damkupé — jag råkar ju min man på vägen och det är så tråkigt att byta om då. — Nygifta? Madame Gray gjorde en liten geste mot vaggonen för att beteckna, att hon menade mina reskamrater. — Vet icke! Och jag skakade på hufvudet för att antyda, att de omtalade personerna möjligen kunde höra, hvad hon sade. — Se så där ja, nu ser det ut som om ni skulle få bege er af. Mycket nöje, kom snart igen! — Au revoir! Lokomotivet pep och frustade och vagnarne började rycka och skaka så tungt, som de bruka göra, innan tåget väl kommit i gång. Jag viftade med näsduken till min väninna, under det expresståget susade genom den långa Nordbanhallen. Så satte jag mig ner i venstra hörnet med ryggen åt lokomotivet och kastade en flyktig blick på mina båda reskamrater, som sutto i vaggonens motsatta hörn, han på samma soffa som jag, hon midt emot. Han var en vacker, högrest man med intelligenta ögon, snarare mörk än ljus — hvad kunde han vara för landsman? Bestämdt icke fransman. Hon såg ut att vara en par och tjugo år, möjligen något äldre, det är ju så svårt att bestämma dessa mycket blonda personers ålder, och hon var mycket blond, fast ögonen voro mörka, bruna, tyckte jag. Dessa mörka ögon med sina långa, ljusa ögonhår, hvilka liksom en slöja lågo öfver ögonen, och det blonda, i rödt stötande håret samt den bleka, fina hyn gaf hennes utseende något egendomligt, som man ej lätt skulle kunna glömma.
Spanrnål in natura, statsverkets » 20—21. Specieriksdalrar, prägling af » 24. Sqvadrons fond, Norrbottens Håstjågares » 65- 66. Bilagorna litt. G., K. och L. vid » 56, 72. Stambanorna, jernvägs» 101—112. Bilagan litt. R. vid » 128. Statens jernvägsbyggnader » 101—112. Stationer, Flottans » 89—90. — Jernvägs» lil —112. — Post» 42. — Telegraf» 85—87. Re visions berättelsen. Statistiska Tabellkommissionen sid. 136—137. Se reservationen å sid. 263. Statistiskt, sammandrag öfver de af Krigskollegium under år 1862 bestridda utgifter » 72. Bilagorna litt. K , L. och M, vid » 72. Stats-kontorets embete förvaltning och redovisning 1 » 4—23. Statsregleringsfonden, extra. Bilag. litt. E. » 5. — ordinarie. » » C. » 5. Statsverket, egentliga » 4—27. Statsverkets grundfond...' » 5. Bilagan litt. B. vid » 5. inkomster. Bilagan litt. D. vid » 5. afkortningar å. Bi lagan litt. C. vid » 5. reserverade behållningar » 8. spannlål in natura » 20—21. — utgifter. Bilagorna litt. C. och E. vid » 5. — öfverskott, besparingar och brister » 6—8. Bilagan litt D. vid » 5. Stipendiefonden, Kongl, och Hvitfeldtska » 234—236. Stockholms allmänna Barnhus » 176—i80. Se reservationen å sid. 264. byggnader, anslag till underhåll af '> 52—53. — Garnisons-sjukhus » 80—81. — befästande, Palmqvistska fon den till » 62. Elementarskola » 232—233. Hospital för sinnessjuke » 250.
1884 begiirda 1a.gforiindringnrna gterfinna vi diiremot friilnst bland de forinBner, som i det kungl. forslaget beviljas den gifta kvinnan, hennes ovillkorliga befrielse fr-d~z srl-yldigketelt att wed sivt euskilda dger~do~rt sz: a.rn for onannens gald; vidare zqyhi !fi.andet crf makns.s egendo~nsgenze~~skap i afseent7e pii stads fnstighet, s H att denn a skall med afseende p % malrars rSitt i boet blifva likstiilid med fast egendom ii landet, och slutligen bestammelsen ntt 91zaX.e skall wwn. skyldig till betalniay qf ' giild mciilzdt gen2e) tsam egew ntt, db 1imz annorledes dom for. emkild, tylta, dtil ' for gifvn vederlag liid bodelrzittg. I sammanhang med hustrus befrielse frdn skyldighet att mecl sin enskilda egendoln svara for gBld, som mtlnnen under iiktenskapet Bsamkat boet, hafva forandrade besthmmelser foreslagits rorande hustruts fornziiga att ikltida sig for-bindelser ocll. hemes mtsvarigiref: dtil-fir. Hustrus befogenhet att sjiilfstandigt ikliidrz sjg forbindelser anses i det kungl. fiirslaget som en oeftergiflig foljd sf den h e m e Ar IS74 medgifna forvaltningsratten. Tidare anses, att tle~t fijl ' bili 295 delse hustru stttunda ikladt sig boy kunna utkvllfus icke b ' lott ur delr egendom, 72012 rddde ofvel. vid forbin.de1sen.s ingfiende, utan tifuew zw den egendom., hvarbj ' uer 72012 sedernzera kan konzmn att sjalf rhtla.
" Der - Den 2 Dcdober. 1241 Dernäst: ffador till Borrffitft namn och snseende, ware flg tillfogade genom falffa och illwtlkiga upgifter, som beröfwa nägon, (Person eller Klas?) ett för dest yrke, Ämbete, eller öfriga wälfärd ockmgängliga förtroende, eller eljest medelst skymfcliga om, bömen och yttranden, hivarigcnom nägon (Personeller Klatz) direkt angripcS I hwad till Borgclig aktning kör anses owillkorligen hörande. Brott eller sörbrp, lesser, som under detta Moment höra, skola straffas med answar efter de allmänna grunder, som i g. och y. §. samt 60. Kap. Mitzg. Balken föreffrifwaP, med den ätskillnad som där stadgas emellan angripcl, sen i och för Embctels skull, och dem, som personen enskilt angä. Dock, att sa ofta böter äga rum, de i krist af tillgäng till deras gäldande, förwandlas i fängelse ä Fästning eller i vZerningsorten, efter den grund, som i 8- §- 10. Mom. här ncdanföre uksättcs; samt att, dä Wälet anses urbota, fängelse ä Fästning alltid älägges den Drotlstige i stället för de I nämde La, gens rum förcskrcfnc kroppsstraff; hwarwid iakttagas skall, att fängelsetiden uti intet fall längre, än till högst ett ärsträckas mä. 4- Z M. d afseende pä Författares eller Utgirwares säkrareocke tydligare efterrättelse, tilläkeS uttryckeligen att i allmänt Tryck utgifwa alt hwad i efterföljande tre Moment innchälles; dock med i akttagande af de tvid hwarjc Moment bifogade wilkor och undantag. 1. Mom.
För bestridande af ifrågakommande utbetalningar utaf de, genom nästföregående tvä §§, å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver, böra detta verks härtill disponibla tillgångar begagnas, och, ifall dessa icke äro tillräckliga, de derutöfver erforderliga medlen af Riksgälds-kontoret upplånas mot kontorets obligationer, ställda till inlösen antingen efter viss förfallotid eller efter föregången uppsägning; egande Fullmägtige att, med hänsigt till de vid upplåningen sig företeende omständigheter och förhållanden, bestämma räntevilkoren samt fastställa betalningsterminerna för dessa obligationer; dock får obligationernas förfallotid icke utsättas sednare än Fem år efter deras utgifningsdag, och någon obligation icke utfärdas å mindre summa än 400 Riksdaler. Slutligen hemställer Utskottet, att den förseglade anordning, som, till följd af ofvan åberopade § i Regeringsformen, bör för det större kreditivet tillställas Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, må, i likhet med den, hvilken vid sednast förflutna riksdag för enahanda ändamål af Rikets Ständer godkändes, erhålla följande lydelse: tiih. lill R. St. Sedan Rikets nu församlade Ständer till ett belopp af 3,000,000 R:dr R:mt fastställt den summa, som enligt Regeringsformens 63 § skall vara till utbetalning från Rikets Ständers Riksgälds-kontor anvisad, för att af Kongl. Maj:t vid infallande krig lyftas, så varda, i kraft af nämnde § och till följd af Rikets Ständers beslut, Fullmägtige i Riksgälds-kontoret härmedelst förständigade och bemyndigade att, vid det i samma § förutsatta fall och under derstädes stadgade förbehåll, omförmälda kreditivsumma af Tre millioner Riksdaler Riksmynt Kongl Majit tillhandahålla samt enligt Dess nådiga disposition i föreskrifven ordning utbetala. Stockholm den På Rikets Ständers vägnar:
Motion N:o 342, om befrielse för skeppare å alla på inrikes orter gående fartyg och båtar från skyldigheten att vid inseglande genom någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö, der lägga till för undergående af tull visitation. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Persson, Johan, från Upsala län. Motion N:o 18, om anslag till frivilliga skarpskytte-föreningarne i riket samt om indragning af andra årets bevärings-öfningsmöten. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51, Mern. N:o 69 och 82. R. St. underdån. Skrifv. Persson, Per, från Wermlands län. Motion N:o 52, angående statsanslag för fullbordande af jernvägen emellan Arvika och riksgränsen. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 54. R. St. underdån. Skrifv. N:o 51. 51 Persson, Per, från Wermlands län. Motion N:o 249, örn utvidgning af lägre elementarläroverket i Åmål. Stats-Utk. Utlåt. N:o 66. Motion N:o 250, om nödvändigheten att vidtaga någon åtgärd till lin dring uti den, synnerligast för landtbrukaren, kännbara bristen af rörelsekapital. Sammans. Stats.- och Banko-Utsk. Utlåt. N:o 10 och Meni. N:o 13. B. St. underdån. Skrifv. N:o 98. Motion N:o 350, om eftergift af den utaf Konungens Befallningshaf vande i Wermlands län Kronolänsmannen L. G. Bengtzon ålagda skyldighet att utgifva 216 Riksdaler 34 öre Riksmynt för undervigt å inlöst bränvinsbränningsredskap. Stats-Utsk. Utlåt. Personliga stydds-afgiften, angående dess användande till hela sitt belopp för folkundervisningens befrämjande. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Petersson, Nils, från Kalmar län.
18 dergällningen för sagde uppdrag och bestyr kommer att innefattas i den aflöning gällande stat upptager; e) att det, från längre tid tillbaka, beviljade särskilda arfvode för Riksi fullständigt skick inom derför bestämd tid, icke vidare kommer att utgå; d) att de ä aflönings-staten, i egenskap af tjenstgörings-penningar, upptagna arfvoden skola åtfölja utölvandet af sjelfva tjenste-befattningarne; dock med rättighet för Fullmäktige att medgifva den tjensteman eliel' vaktbetjent, som af sjukdom hindras från bestridandet af sin tjenst, att uppbära det för samma tjenst bestämda arfvode; e) att hvarje tjensteman och vaktbetjent, som, till följd af Rikets Siänders nu fattade beslut, kommer i åtnjutande af löne-lörhöjning, är underkastad den vidsträcktare tjenstgörings-skyIdighet, sorn antingen vid en blifvande förändrad organisation af Riksgälds-kontoret eller eljest kan varda i allmänhet stadgad; börande de fullmakter, sorn hädanefter för tjenstemännen vid detta verk utfärdas, innefatta förbehåll om vederbörandes skyldighet alt åtaga sig de nya eller förändrade göromål, hvilka kunna varda dem ålagda: I) att Ombudsmannen samt 4:de eller Kontorskrifvare-graden tillhörande tjenstemän må emottaga och bibehålla andra ordinarie tjenstår, såvida Fullmäktige icke finna desamma för tjenstgöringen inom Riksgäldskontoret hinderliga, men alt de öfriga tjenstemännen vid detta verk icke få innehafva annan ordinarie tjenste - befattning; dock må den ordinarie tjensteman derstädes, som för närvarande innehar befattning utom verket och enligt hittills gällande sladganden icke varit skyldig denna befattning frånträda, densamma äfven efter tillträdandet af den på nya staten uppförda lön bibehålla, under vilkor dels att, derest hans utom Riksgälds-kontorel innehafvande syssla skulle vara för tjenstgöringen derstädes hinderlig, från endera tjensten afgå när Fullmäktige sådant äskar, och dels att vid befordran inom detta verk frånträda ordinarie tjenste-befaltning utom detsamma.
Hessa inkast förtjena visserligen att upplagas och öfvervägas, men de ligga ock för nära det första betraktandet af ämnet , för att hafva kunnat undgå uppmärksamheten; och således återstår blott att utveckla hvarföre de blifvit åsidosatta. Man synes så särdeles nogräknad och man att uppföra en fullständig skiljemur imellan Banken och de öfriga Ponninge-Verken; att försäkra Bankens rätt oell trygga desS bestånd. Jag har ej 1050 Den s o JuniI ej keller något annat föremal: frågan är således allenast: Hvilken är den genaste och tillika den säkraste vägen till det mål, sorn bagge åsyfta? Riksgälds-Contoret är ju ett af Riksens Stan. der lika odelt beroende Verk som Ranken? Ragge tillsamman utgöra ju den förvaltning öfver Rikets penninge-väsende , som omedelbarligen tillhör Rikets Ständer? Samma formation af förvaltningen, medelst Fullmägtige ■ af. alla 4 RiksStånden, samt ett verkställande och redovisande Commissariat o. s. v. Samma ordning för insiructioners meddelande; samma ansvarighet, för administrationen. Således tillsamman att anse såsom ett helt uti ptincipakstyrelsen; hyilken till sina grunder af Riksens Ständer vid Riksdagarna utstakad och bestämd, utan att på mellantiden af någon authorilet kunna rubbas, derunder brittgas till verkställighet så till sägande af i:ne Departementet, sorn understöda hvaran, utan at,t kunna intränga på hvarandras område längre än Riksens Ständer dertill utstakat vägen. Man må noga besinnaatt detta är verkliga förhållandet: att Riksgälds Contoret i sin förvaltning är på en alldeles lika orubblig fot-som Ranken; att säkerheten är enahanda -för dem bägge. X följe af denna premiss måste nödvändig* uppstå den slutsats, att Bankens säkerhet är lik3 fullständigt bevarad, om den lånar sin Discont Rond till Riksgälds-Contoret mot en bestämd ren" ta? Den 20 Juni. 1051 ta, som om elen lånar denna fond omedelbarligen till individuel-.
Jag skulle önska det, icke för comiteens beqvämlighet, ty den har jag icke åtagit mig alt här föra lill torgs, utan för de skattskyldiges eget birsta j emedan då besvären inkommit kl. 12, hvilket jag sett mångå gånger inträffa, hvarvid de inlemnats ej genom eomiteens ledamöter, hvilka jag alltid funnit tillstädes på utsatt tid, utan genom andra ombud och lill och med per posto; så har följden blifvit, att besvären endast i förbigående kunnat pröfvas. Mången gång har man behöft upplysningar, sorn ej på stället kunnat erhållas. Allt detta leder mig till den öfvertygelse, att det är just i de skattskyldiges intresse, som deras besvär borde inlemnas minst en dag förut, 0111 icke flera, eller så tidigt alt de må kunna undergå en föregående granskning på landscontoret och lius landshöfdingen, hvarigenom de upplysningar ej skulle komma att saknas, som borde inverka på beslutet. Jag tillstyrker således att den föreslagna förändringen må äga rum. Gr. Hamilton: Uti den hufvudsak, hvari Utsk. afvikit från de §§ i förra bevilln.förorda. som röra Pröfningscomiteen, har jag varit af olika tanke med Utsk:s majoritet, och skall jag således ej hafva någonting emot, att en annan åsigt här gör sig gällande; men jag kan icke gilla det summariska sätt, hvarpå R. o. Ad. går till väga i frågan. Om Bevilln. Utsk. vore R. o. Ad:s Utsk., så kunde det så vara; men då ett R. St:s Utsk. afgifvit betänk., så skulle jag tro, att R. o. Ad., åtminstone af aktning för MedStånden, borde taga någon kännedom om de anmärkn:r, som i de andra Stånden blifvit gjorda, och hvilka måhända kunde lända till någon förändring i 1835 års författning. Likväl har icke ens Ulskts betänk, här blifvit uppläst, och mången torde vara alldeles obekant med hvad förslaget innehåller.
Ufi denna summa ingå jemväl de i förra Revisions-berättelsen omförmälda, på 1790-talet yppade balanser, den ena å 410 R:dr 7 sk., efter LandsKamreraren Brantström och beroende på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Nerikes Län åtgärd, samt den andra å 218 R:dr 3 rst., efter Häradshöfdingen Brandberg, om afskrifning af hvilken post hemställan blifvit gjord af Läns-Stvrelsen i Kopparbergs Län. Vid räkenskaperna har någon anmärkning icke förekommit. Kongl lynt-lerket, hvars räkenskaper granskats i Kongl. Kammar-Rätten för år 1844 utan och för år 1845 med anmärkningar, redogör för inkomster och utgifter under dessa 2:ne år sålunda: »ebet. år 1844. år 1845. Balans från föregående äret: Behållningar och fordringar .. 154,559:28. — 177,630:42. — _ 44 — Inkomst: Uppbörd af Stats-Verkets silfvertionde af Sala Bergslag och Löfås 3,371: 42. — 3,731: 15 9. å 128 sk Myntskatt: Vinst å försäljningen af begrafnings penningar efter Högstsalig H. M Konung Carl Johan 18: 45. 6. å 128 sk Dito å kopparmyntningen, utan afdrag af myntningskostnaden, Diverse inkomster . Statsanslag S:r Balans till följande året: Skuld till Rikets Ständers Bank för silfver till utmyntning Dito för koppar till loijering . Dito för myntningskostnader . Credit. Balans från föregående året: Skulder Utgift: Lefverering: Till Kongl. Räntekammaren, silfver tionde, 8,991:32.— 9,950:10.— Balans till följande året: Behållning i myntade metaller: Fordran hos Öfver-Intendents-Embe tel för husbyggnader 1,411:10. S:r 177,630:42. — 135,782:21. 9.
BondeSt:s inbjudning; men jag afhålles derifrån af det skäl, alt jag under öfvei läggningen icke börde en enda löst, som fullkomligt delade mina åsigter, hvarföre jag förutsåg, att resultatet ofelbart skulle blifva, att, vid af mig begärd votering, mitt ja lill bifall blifvit det enda af 5oo. — Jag mäste således i denna fråga åtnöja mig att inlör en på våra förhandlingar uppmärksam samtid och en kommande tid härmedelst till prot. nedlägga min reservation mot det af H. Ståndet fattade beslut, att, med afslag å det flederv. BondeStjs inbjudning till deltagande i den af Hans Jansson föreslagna adress, lägga densamma till handlingarna. Den ailda som uppenbarar sig uti våra grundlagar, hvilka för mer an 3o är sedan blifvit antagna, bära omisskänneligen stämpel, å ena sidan, af det företräde, som den lidens statsmän ville tillvälla sig och konungamakten, och, å den andra, af den efterlåtenhet, hvartill antagarne gjort sig skyldige, dels af gammal vana, dels ock af bristande tillförsigt till egen intellectuel förmåga och fysisk kraft. — Moti verna för den tidens statsmäns handlingar känna de blott sjellve, men vi känna centnertung! bristerna i deras verk. — Dessa grundlagar hafva lagt en högst betydligt större makt i Konungens händer än i R. St:s, så att den ena Statsmakten står i intet jemförligt förhållande till den andra, hvilket, ibland mycket annat, synes deraf, att Konungen städse talar till R. St. i nåder, dä deremot desse alltid tala till Konungen i underdånighet, oaktadt begge Statsmaklerne rätteligen äro och böra vara lika, så mycket mera, sorn ett folk alltid är och förblifver statsmakt ulan Konung, men en Konung hvarken är eller kan vara statsmakt utan folk och rike. Beviset härpå ligger för nära vår lid för att behöfva nämnas. — Oaktadt nu R.
Men, då aktningen för Riksens Ständer fordrar, att ett af Revisorerne uridertecknadl Original och icke en aftryckt Copia till dem öfverlemnas; samt förseglingen , om den ock skulle befinnas öfverflödig, likväl tjenar dertill, att, må hända, Handlingen med mera sorgfällighet vårdas, torde häruti igenfinnas anledningen, hvarföre Utskottet ansett den uti nu gällande Instruction på-, budne försegling kunna komma att fortfara. Det är också anmärkt, att Utskottet föreslagit ett tillägg uti Instructionen, angående Revisorernes Tractamente och Rese-penningar; — Af hvad anledning något stadgande härom uti senaste Instructionen icke blifvit infördt,' är Utskottet obekant, ehuru både uti Instructiouen för Banco-Revisorerne af d. kj Februa.' rii 177g och för Revisorerne af Riksgälds-Verket den 5 Maji, 1791 sådant varit utsatt; och hvilket Utskottet också anser nyttigt, för att tjena lill efterrättelse, så väl för Revisorerne, som för de Tjenstemän, af hvilka Revisorernes Kostnads-Räkningar skola granskas. För öfrigt får Stats-Utskottet gifva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Präste-Ståndet vid handen, att Utskottets ifrågavarande Betänkande är tinder den 31 nästlidne Maji till alla delar gilladt af Vällofl. Borgare-Ståndet ocii Hedervärda Bonde-Ståndet. Riksens Högloft* Ständers Stats - Utskotts Svar på de hos Valto fl. Borgare Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets, under den tO Junii, atqifne Utlåtande öfver Riksdagsmannens ifiän Öland John Jaronssons väckta Motion, angående utvexling i Landsorterne af nya smärre Bancooch Riksgälds-Sedlar.
M. för densamma föreslagit; ty man må icke föreställa sig att den numera är så obetydlig, som man ifrån äldre tider varit van att anse den. På sednare tider har ÖfverlntendentsEmb. utöfver hvad som förr tillhörde detsamma fått sig updraget vården och underhållet af alla Kronans hus i landsorten, utgörande ieke blott de 24 läns-residensen utan äfven alla Kronaus magasiner, äfvensom flera broar, och att häraf måste upkomma betydligt förökadt arbete och ej sällan kollisioner med embetsmyndigheterna, är lätt att inse. Då nu Öfverlntendenten också härigenom kommit i ett inspekterande förhållande till så höga myndigheter som Landshöfdingarne, och således han hafva anspråk på att åtnjuta en motsvarande samhällsställning, så anser jag att 0,000 lldr icke är för mycket i förhållande till den lön som andra Chefer åtnjuta. Jag anhåller derföre om bifall till K. M. Propos. i denna punkt. Efter först till bifall å förev:de mom. framstäld propos., som besvarades med starka Nej, blandade med Ja. hemstälde Hr Gr. o. Ordf:den om lt. o. Ad. behagade bestämma aflöningeu för Öfverlntendenten till 0,000 Bdr Rmt, och ropades härvid starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Ordhden förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Då härefter förekom mom. b, ang:de Intendentens aflöning, yttrade: Hr Gripenstedt: Jag vill blott uplysa att denna löneför höjning enl. K. M:s förslag hvarken kommer att tilldelas den nuv:de Intendenten eller de af hans efterträdare, som i likhet med honom med denna tjenst förena åtskilliga andra befattningar af allmän egenskap, utan att den endast är afsedd för den som helt och hållet egnar sig åt denna tjenst. Intendenten nr Chefens närmaste man i detta embetsverk och han borde väl således åtminstone sättas i # samma förhållande som Kamrerare och Sekreterare i öfriga verk, och jag anser derföre att B. o. Ad. utan scrupler kan bifalla det af K. M. begärda anslaget.
Med en innerlig önskan, att se dessa olägenheter af Lumpsamlares kringfarande! Landet hämmade Och tillintetgjorda, ville jag derföre önska, att Inbyggarne inom hvarje Härads LänsmanS-District, eller,som Per Jausson förslagit, inom hvarje Pastorat af de större, måtte tillåtas Utse ogIi välja en Lumpsamlar*, ' MesVi Och EkoiU Visit-, Betiinkanåérii feom ägde rätt* att endast å deri orten och ef annorstädes upptagå Lumpor* med frihet, att Få försälja dem till hvilken Pappersbruksägare* som helst. En sådan Persons besök skulle för egendomssäkerheten tej vara vådligt, helst då han kunde påräkna en sådan betalning för sin möda, att han deraf kunde hafva sio näring. Detta skulle ej heller förfelas* då lian* som vore i tillfälle känna sitt District, icke skulle behöfva göra några frugtlösa besök till insamling af Lumpor* oeh genom onödiga resor förspilla tiden* hvilket, efter det förut brukliga insamlingssättet, måst hända, då alla de till ett Pappersbruk hörande Lumpsamlare merändels blifvit förpassade till en och samma ort, dit den ene kommit förr och de andra efter i ordning, utah att likväl desse sistnämnde kunnat erhålla någrå Lumpor, då den först komne dem redan e•mottagit. Då man närmare öfvervägar denna omständighet och tillika ihågkommer, att Riket äger öfver 70 Pappersbruk* hvilkas Lumpsamlare troligtvis utöfva en lika method, skall man förvånas öfver dén förlust af flera tusen dagsverken* Som på sådant sätt tillkommer, till skada för jordbruket, så ofta i brist af arbetande händer. Men denna olägenhet uppväges icke af den, som sysslolösheten hos detta slags mehniskor alstrar, och för hvilken Allmogen under de två eller tre besök i hvarje vecka, som ä£ flem göras, alltid mäste frukta att se si§ blottställd* X44 Besv. oeh Ekon. Utsk. Betänhanåeii. Med dea högaktning jag hyser för Högloft.