Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vili han arbeta; håfve der lof till, om han sjelf tjenligt arbete sig förskaffar, eller tillgång dertill inom häktet finnes. 27. Häktad person vare ej förment alt läsa eller skrifva; dock må han ej bref afsända eller emottaga, utan att han lof dertill fått af häktets föreståndare. Sådant lof må ej vägras, der den häktade tnedgifver, att brefvet läsas må, och dervid finues, att det ej innehåller något, som kan brottets upptäckt eller ransakningens gång hindra, eller hvaraf ordningen inom häktet störes eller säkerheten i den häktades vård äfventyras kan, ej heller der brelvet är släldl till Konungens Befallningshafvande eller annan, som tillsyn öfver häktet häfver. 28. Häktad person vare ej heller förment att besök emottaga, ulan gifve häktets föreståndare dertill lof, om ej sådan omständighet förekommer, som till vägran af breis emottagande föranleder efter 27:de punkten; ege dock föreståndaren viss tid utsätta, å hvilken besöket ske skall, så ock låta en eller flere personer dervid när vara, om så nödigt finues. 8 Expeditions-Utskottets Eörslap till underd. Skrijvelse, N:o 204. 20 §. Följande §§ i Rättegångs-Balken al' 1734 års lag erhålla följande förändrade lydelse: 20 Kap. 4 §. 1 brottmål må förlikning med målsegande ej ligga i vägen för åtalsrätt, som allmän åklagare efter lag tillkommer. Vill mälsegande förlikas om skadestånd: håfve der lof till. 25 Kap. 5 §. I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, håfve ej någon lof alt vädja, antingen mot värjemålsed, böter, eller kostnad och skada, som Underrätt i ty fall ålagt, utan må den, sorn ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hof-Rätten inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra. Gör han det ej ; håfve ej talan deri vidare.
Tror ni jag har något öfverdåd ... Jag, som städar och bäddar sjelf, jag, som måste arbeta, tills hjernan icke orkar längre, för att kunna lefva ... Men lycklig är jag, som bara en fri menniska kan vara det, lycklig ... Och akta dig, Artur, akta dig, ty den dag kan komma, förr än du anar, när tuppen gal för sista gången och säger dig, att du för evigt förrådt din herre och mästare ... Då fins det ingen återvändo längre.» Och i sin öfvertalande entusiasm märkte Kurt icke, att han duade Bäfve. Men denne såg icke upp. Stilla, bedjande hviskade han: »Tack, tack för all välmening och allt intresse ... Ty ni menar så väl med mig, det förstår jag nog ... men det är nog bäst som det är ... ni vet inte ni allt, som binder mig vid er fars hus ...» »Allt ... Hvad menar ni?» »Jo ... Nej jag kan inte säga det, inte nu ... Goda herr Kurt, lemna mig i fred, är ni snäll ... jag är så trött och så svag; låt mig få sitta bortglömd och förrosta i min vrå. Jag är inte bättre värd ... Inte alls den mannen ni föreställer er, nej tro mig, inte alls.» »Då ber jag om ursäkt och rekommenderar mig.» »Trampa icke på mig, herr Kurt ... Förakta mig inte, lofva mig det!» »Förlåt ... Jag föraktar ingen. Se här min hand Men ni har i dag beredt mig en stor missräkning.» Så lemnade Kurt sakta rummet. Det blef åter tyst der inne. Flugornas surr mattades af. Humlan hade listat sig ut. Och en än mera slumrande, masig stillhet bredde sig med sjudhett solgass öfver rummet. Men vid skrifbordet satt Bäfve qvar med ögonen dödt fästa på papperet och handen slappt kring pennskaftet; i tankar af brännande blygsel, sylhvass grämelse satt han der. Det kändes, som någon slagit honom i ansigtet, och han tåligt, ödmjukt som en hund böjt sig under den tuktande handen, i det tyngande medvetandet af sin skuld ...
M. icke kunnat begära denna löneförhöjning, så tror jag mig deremot kunna visa att R. St:r, i full konseqvens med sitt sednaste beslut, böra sjelfva bevilja den. Jag anhåller att få påminna, huru den s4 Dea 11 April I. m. nuv:(ie rrglciingen lios Hussarerne tillkom. Vid sednnste Eiksdag föreslog K. M. samma lön för Eegitsoffioerarne som för deras vederlikar vid andra Regiten, meri deremot blef öfrige officerares aflöning bestämd till l/3 lägre belopp. En enskild Riksdagsman af detta Stånd, tillika sqvadronschef vid Regitet, väckte då en motion, i hvilken lian sökte visa det obilliga i K. M:s Nåd. Propos., och hemställde att subalternerne skulle få samma lön som de vid andra Regiten. Han förbigick ryttmästarne af det vackra grannlagenhetsskäl att han icke ville begära någon löneförhöjning för sig sjelf. E. St:r gillade hans framställning och ingingo med en un derd. anhållan till K. M., i hvilken förklaras, att, då lefnadskostnaden i Skåne är lika dyr som på andra ställen och då E. St:r för sin del finna förenligt med rättvisa att tjenstemän af samma grader och samma tjenstgörings skyldighet upbära samma lön, antingen de ligga i garnison i Malmö eller annorstädes, så förhöjde E. St:r för sin del den föreslagna lönen för subalternerne till likhet med hvad andra erhålla. Ryttmästarne, om hvilka ingen talat, gingo naturligtvis i mistning af denna lönereglering, och de stå således ensamme i hela den värfvade arméen med en lön i rmt mot hvad andra hafva i bko. Jag hemställer om sådant kan vara rätt. Jag hemställer om icke konseqvensen fordrar att R. St:r, då de sjelfve påpekat rättvisan af att lönerna skola vara lika, nu äfven böra tillse att deras beslut måtte fullständigt genomföras.
Mig förekommer det i afseende på anslaget till väganläggningar: att detta allmännyttiga anslag borde bestämmas, om tillgdngarne medgifva, att utskifta hela eller halfva millioner åt kommunikations-anstalterna till hvad Vägoch Vattenbyggnads-stvrelsen hemställt, elier 500,000 Ridr årligen, åtminstone innan Iråga blir alt lemna till någon enskildt blott för en mindre trakt nyttig kommunikations-anstalt nära lika mycket elier kanske mera; att sedan delta anslag blifvit bestämdt, någon allmän grund borde stadgas för dess fördelning, på det, att det icke måtte komma de mest vigilanla eller inflytelserika främst till godo; alt en sådan grund för nästa statsregleringsperiod kunde blifva, fördelning emellan de särskilda länen i förhållande lill det belopp hvarmed under åren 1859-— 1861 allmän bevillning och bränvinsbeviilning från hvartdera länet influtit till Riksgälds-kontoret, dock så, att de län hvilka redan erhållit s/am-jernbanor eller denna riksdag erhålla anslag för dylika, endast med en tredjedel af nämnde beviliningsbclopp få ingå uti fördelningen samt alt landstingets yttrande alltid borde inhemtas öfver de inom ett län lill vägförbätlringar begärda anslag och företrädet dem ^mellan, innan det för ett län bestämda årsanslag fördelas. Jag anhåller alt Stats—Utskottet vid dessa förslag ville fästa behörig uppmärksamhet då statsregleringen der behandlas. Stockholm den 29 November 1862. Jöns Pehrsson, från Blekinge län. Häruti förena sig: Häkan Pettersson. Nils Svensson, Ola Olsson. genom Ola Olsson. Af Jöns Pehrsson från Blekinge län, om afldtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan om undersökning om tillståndet af skogarne i riket och hushållningssättet d desamma m. m. Vid sistlidne riksdag väckte jag motion, deri jag föreslog Rikets Ständer att ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig anhållan om en fullständig undersökning om såväl skogarnes tillstånd, som hvarje särskildt hushållningssätt med desamma, emedan det i anseende till den olikhet, som inom vårt vidsträckta fädernesland existerar skulle vara onaturligt att stifta en lag, som skulle gälla lika för alla orter inom detsamma.
Om också de för stadens återuppbyggande i nåder beviljade medel varit lika nödige som ändamålsenligt använde, torde likväl de med år 1850 började albetalningar, hvilka i 3 år årligen utgå med omkring 9,080 Rldr Banko samt derefter till vida högre belopp, komma att menligt inverka på mängden af husägares ekonomiska ställning, särdeles hvad borgerskapet angår, som, ehuru strä fsam t, dock lider intrång i sin rörelse af de å landet befintliga handlande och handtverkare, äfvensom af dem, hvilka inom staden drifva handtverk såsom försörjningsmedel; varande bland 71 handtverkare ej mindre än 38, som inom staden på sistnämnde sätt sig försörja. Den af Rådmannen och Riddaren J. Wahlqvist anlagda, i mina föregående underdåniga berättelser omförmäida, klädesfabrik drifves med fördel och tillverkningen anses per medium nu uppgå till omkring 105,000 R:dr Banko, äfvensom vid en annan af Stadenberg och Åstadius anlagd dylik fabrik tillverkningen år 1850, eller tväune år efter anläggningen, uppgått till icke mindre än 75,000 R:dr nämnde mynt. Stadsskjulsen utgöres fortfarande genom entreprenad efter 28 sk. Banko för milen med särskildt tillskott af stadens invånare, uppgående till 1,120 R:dr samma mynt. Krogarnes antal är oförminskadt sedan sednaste femårsberättelse. Till fattigvårdens bestridande sammanskjutas årligen omkring 1,350 R:dr Banko efter debitering, som af en utsedd komité uppgöres; men detta belopp, äfven i förening med räntan af till fattigförsörjningen anslagna medel, blifver snart otillräckligt i anseende till en årligen ökad fattigpersonal, som, utan 12 tillfälle till arbete eller sysselsättning, slutligen blifver öfver höfva» betungande att underhålla.
Kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar hafva, i följd af det i jemnbredd med folkökningen år från år stigande antalet vapenföre beväringsskyliige, visat sig vara i jemnt stigande. De uppgingo sistlidne år till det betydliga beloppet af 151,439 R:dr, och kunna för innevarande år antagas än högre. 1 ändamål att sätta en gräns för denna utgift och tillika, genom beredande af en fullständigare öfning än under nuvarande förhållanden kunnat ernås, söka bibringa åtminstone en del af hvarje års approberade bevärings-ynglingar så mycken utbildning i vapenyrket, att de, Transport 87,926: 20. Bil. N-a t till Kongl. Maj is Prop. /#47i Baft. t. $ 58 Transport 87,926: 20. 8. vid utbrottet af ett krig', genast kunna förstärka den stående hären och för densamma utgöra ett verksamt stöd, har jag uti det förslag till försvarsverkets ordnande, hvilket jag haft nåden inför Eders Kongl. Majit framlägga och äfven här vågar i underdånighet åberopa, bland annat, som rörer detta ämne, föreslagit, att af hvarje års approberade beväringsmanskap endast må, uti uppgifven ordning, till vapenöfning kallas en för alltid bestämd styrka af 14,525 man, af hvilka 11,181 fördelas på armeens Peli 3,344 på flottans stam-trupper, samt att detta manskaps öfningstid måtte bestämmas till 31 dagar, inoch ut r yckning-s-tl a ga ine inberäknade, samt på det sätt fördelas, att minst 14 dagar användas till förberedande rekryt-exercis, och de öfriga 17 dagarne i förening med stammen. Enligt de på dessa grunder uppgjorda beräkningar, skulle årliga kostnaden för hela den ofvan uppgifna styrkans vapenöfningar uppgå till inalles 176,000 R:dr, deraf belöpa för det armeen tilldelade bevärings-manskaps vanliga öfningar
Båk med åtföljande Inrättningar och Inventarier, 18,000 R:dr erlades, uti Nådig Proposition, till Rikets senast församlade Ständer Öfverlemnat band lingar ne i målet, på det de för fyrbåkarnes inlösning erforderliga medel måtte varda anviste; så hafva Rikets Ständer, i underdånigt svar, anmält, dels att de bifallit, det merberörde 2:ne Fyrbåkar måtte för Stats-Verkets räkning inlösas, men endast så vida köpeskillingen blefve lämpad efter de fördelar, Staten af dem kunde med säkerhet påräkna, i hvilket afseende Rikets Ständer funnit anledning förekomma, att uti den för Landsorts Fyrbåk begärda köpesumma torde kunna vinnas en nedsättning af minst 5ooo R:dr, äfvensom, efter Rikets Ständers tanka, en betydligare minskning i den för Korsö Fyrbåk fordrade iöse-skiliing, hvilken, i jemförelse till inkomsten af Fyrbåken, vore öfverdrifven, borde blifva ett nödvändigt vilkor för afslutandet af köpet derom, dels ock, att, vid omförmälde förhållande och då Statsverkets tillgångar icke lemnade utväg till dessa köps afslutande, Rikets Ständer uppskjutit frågan till nästa Riksdag, med underdånig hemställan, att Fyrbåkarnes egare måtte under tiden ytterligare höras - Exp. Utsi-. Förslag till unä. Skrifva N:o SR 421 ras, för att uppgifva de lindrigaste vilkor, hvarpå de ville samma båk-inrältningar afstå. I följd häraf har Rikets Ständers Stats-Utskott fått emottaga Eder Kongl. Majits
Enligt ett, i Banko-fullmäktiges berättelse lill 1844 års Banko-Utskott intaget Utdrag af Bankens räkenskaper, hade för Tumba användts, utöfver värdet al derifrån gjorda leveranser, från Brukets anläggning till och med år 1843: l:o Under åren 1755—1778 till inköp af Tumba hemman, Hamra och Noblinge egendomar, samt Brukets uppförande och förläggande, ett vid Riksdagen 1778 afskrif vet belopp af Specie R:dr 64,443: 18. 7. 2:o Under åreij 1780—1829 i Bankens räkenskaper år 1834 fördt inom linien 105,904: 37. — 3:o För Öfra Bruksbyggnaden, omedelbart af Banken ulbe taldt under åren 1830—1834 89,005: 12. 7. 4:o Under åren 1830—1833 af Banko-vinsten för samma år, ersatt med 45,631: 40. 8. 5:o Under åren 1840—1843 29,162: 32. - Summa IUdr 334,147: 44. 10. hvarifrån afräknades leverering, öfversligande uppburne förlagsför skolt under åren 1834—1839 81,238: 21. 2. Återstod af Banken ulgilven R:dr 252,909: 23. 8. Vid 1843 års slut utgjorde Brukets skuld till Bankens Låne-afdelning B:ko R:dr 60,012: 21. 2, hvilken skuld sedermera blifvit betald, hvarförutan Bruket lemnat vinst, såsom af efterföljande utredning inhemtas.
§ 5 Personer som antas till säkerhet för lånet skall vara kända som förmögna eller ha god kredit. Kollegiet skall om nya lån beviljas till tidigare låntagare, noga underrätta sig om hur de uppfyllt sina förbindelser. Om de varit tröga betalare eller lagsökta. § 6 Formuläret som låntagaren skriver under. § 7 Räntan är 4 % om året eller 1 / 3 % i månaden, vilken ränta avdrages vid lånets lyftande. Om lånet inte betalts 8 dagar efter förfallodagen höjs ränta till det dubbla på det belopp som är obetalt. § 8 Fjorton dagar innan förfallodagen skall anmaningsbrev lämnas till låntagaren att tiden är inne att betala lånet. Han skall sätta in pengarna i Riksens Ständers Bank mot att få tillbaka reversen, som sänds till Diskontkontorets kamrer. § 9 Om lånet inte betalts inom 1 månad, anställes lagsökning. § 10 Diskontokontoret skall vara öppet alla söckendagar och tjänstemännen bemöta en var med bredvillighet och skyndsamt biträde. Som inrättningens säkerhet och bestånd väsentligen därav beror, att alla reverser tillbörligen förvaras, de inkommande medlen i rätt tid insätts i banken, samt att alla räkenskaper är i god ordning och att alla som har med Diskontoverket att göra uppfyller sin skyldighet. En ledamot av Kollegium har full insikt i verksamheten. Den låntagare, sedelutgivare eller acceptant, som inte uppfyller denna författning mister rätten att låna och bötar dessutom 100 riksdaler specie. Stockholms slott den 12 februari 1817. CARL Kungörelse angående vad, som bör iakttagas i avseende på förpassning och transport inom riket av kaffe, mascowad-, terres-, tetesvitt puder och krossat lumpsocker, tobaksblad, vin och arrak. Stockholm den 13 februari 1817 Det har uppmärksammats att större partier av utländska varor, särskilt kaffebönor, kommit till Stockholm och Göteborg från andra inrikes städer. Man har påstått att det rört partier som redan är tullade, men inte funnit avsättning på den ort varifrån de nu sänts. Detta är omöjligt att kontrollera och man kan befara att tullförsnillning föreligger.
Besv. ock Ekon.-Utskottens Betänkande, IV:o 5. handleda och i vissa delar sjelf undervisa blifvande Skol-lärare, vid intagning och afgång dem examinera, samt för dem utfärda betyg; och vill Kongl. Majrt, för sådant ändamål, af Rikets Ständer begära ett årligt anslag af 6,000 R;dr Banco, intill året efter nästa Riksdag, hvaraf 5oo R:dr anslås för hvarje Stift till arfvode, dels för nämnde Föreståndare, dels för Läraren i den Stifts-stadens Folk-skola, hvarest Skol-iärare-eleverne komma att inhemta den practiska bildningen, dels till dem, som meddela undervisning i sång och fristående Gymnastik. 2:0. Kongl. Majrt äskar derförutan af Rikets Ständer, att jemväl intill året efter nästa Riksdag utgå, ett anslag af 9,000 Rrdr årligen, till understöd för behöfvande och skicklige Skol-lärare-elever, under den tid, de läro-anstalten begagna. 3:o. Ingen får detta Seminarium begagna, som icke vid sitt inträde, då han af Föreståndaren skall förhöras, kan skrifva, räkna och läsa innantill svenskt och latinskt tryck, samt utantill Luthers lilla Cateches med den antagna Förklaringen, och derjemte eger insigt uti Biblisk Historia, första grunderna af allmänna Jord-beskrifningen och fäderneslandets Historia samt Kyrko-sång. 4:o. Hvar och en, som vill anses behörig att söka Lärare-befattning vid Folk-skola, skall begagna Folk-lärare-seminarium minst ett år. I hvarje socken skall vara minst en Skol-lärare, som, antingen i Fast Skola eller Ambulatorisk, meddelar undervisning; smärre socknar dock obetaget att om en Folk-skola sig förena. 6:0. Kyrkoherde skall hafva inseende öfver församlingens Skol-verk, samt besörja, att det i tillbörligt skick hålles och flitigt begagnas. 7:0. Lärare i Folk-skola bör i lön åtnjuta minst värdet af 16 tunnor spanmål. 8:0. Der Fast Skola finnes, bör hvarje der intaget barn till Läraren erlägga minst 4 sk.
Ännu står emellertid qvar en viss sträfvan efter objektivitet gentemot de skildrade händelserna. Personligen uttalar förf. icke på mera än ett enda ställe sin mening och den lyder så, att om man skall diskutera om kärlek — hvilket synes onödigt — så bör det ioke lämpligen ske ur qvasi-literär synpunkt, en mening som låter rätt förnuftig i en litteratörs mun. I alla andra frågor lemnas vi i ovisshet om förf: s uppfattning, en försigtighet som, då det rör så alldag * liga ting som i denna bok äro före, till och med synes nästanöfverdrifven. I vigtigare frågor är den emellertid, pä det utvecklingsstadium herr H. du hunnit, olämplig: denna objektivitet är nämligen ingenting annat än ett minne från den nu öfvervunna ståndpunkten att skildra verkligheten sådan den synes författaren, utan hänsyn till om den är god eller ond, ful eller vacker. Man öppnar ju på denna ståndpunkt poesiens heliga mark för alla en Zolas eller Flauberts gräsligheter: det är naturalismen in nuce! Och denna ståndpunkt visar sig dock förf. i öfrigt hafva öfver-vunnit. Vi hafva härmed endast velat uttala en varning för en fara, men tro gerna, att allt skall gå väl, att på innehållets förbättring skall följa formens. Kan så tråkigheten ock jagas bort, är målet vunnet. Vi hafva då alla skäl att med goda förhoppningar lyckönska vår romanläsande allmänhet till en ny författare ooh herr Hedberg till en vacker framtid. Ur nyare tidens politiska skiften, smärre uppsatser af Mar-cellus. Af de nio uppsatser, som utgöra innehållet i denna bok, är den sista, » Ett och annat om våra rangförhållanden » i det väsentliga våra läsare bekant från denna tidskrifts femte årgång. De öfriga äro dels kåserier utan större anspråk, såsom » Interiörer från 1885 års riksdag », dels politiska studier eller små bidrag till vår historia. Carl XIV Johans planer på franska tronen bebandlas i några fragmentariska utkast, som söka ställa den ärelystne uppkomlingen i så hygglig dager som möjligt.
Enär den af sällskapet för nyttiga kunskapers spridande utgifne Tidskriften ”Läsning för folltet”, hvaraf 15 årgångar redan från trycket utkommit, genom ett klart och okonstladt framställningssätt samt rikedomen och omvexlingen af de afhandlade ämnena, är synnerligen tjenlig att utveckla begreppen, förädla tänkesättet samt befrämja sedlighet och laglydnad, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer må anvisa ett anslag af 12,000 Rdr att från Riksgälds-kontoret utgå och ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att användas till inköp af utkomne 15 årgångar af Tidskriften Läsning för folket, för att sedermera kostnadsfritt utdelas tili rikets samtlige församlingars folkskolor. Stockholm den 19 Juni 1851. tteaervationer af Hr Lagerhjelm, J0., Kontrakts-Prosten Forssell och Doktor Gumalius. Bih.Jill R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Juni 1851, kl. 10 f. m. Utlåtandej i anledning af väckt fråga om anslag till understöd för lifgif vande af läroböcker för folkskolorne och läseböcker för allmogen. (U. A.) Med åberopande af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga skrifvelse N:o 164, enligt hvilken Ständerne af anförde skäl ställt till Kongl. Majlts nådiga disposition, för en gång, ett anslag af 1000 Rdr banko, att användas för att befordra författandet och utgifvandet af goda läseböcker för allmogen, serdeles i de ämnen, hvari folkskolan lernnat förberedande undervisning, har Friherre Cederström, II., tili en hos Höglofl.
Departements-chefen föreslagit, bränvinsskatten borde upptagas uti det årets räkenskaper, då bränvinsbränningen ägt rum; men, då det nu visat sig att denna åtgärd ändock icke varit tillfyllestgörande, hade Revisorerne föreslagit, dels att statsverkets skyldighet, att hålla kassa uti vissa embetsverk måtte upphöra och att dessa verk hädanefter borde för sina utgifter utfärda inTisningar på Räntekammaren, dels att beliållningarne i länens ränterier måtte genom begagnande af postremissvexlar hastigare än hittills och i större summor till Statskontoret indragas, dels att en del af de till extra statsregleringen hörande utgifter måtte anvisa* att utgå direkte från Stats-kontoret, i stället för att, såsom nu är fallet, medlen till dessa utgifters bestridande af Stats-kontoret reqvireras ifrån Riksgälds-kontoret, och slutligen att, för sådant ändamål, beräkningen af Stats-kontorets utgifter måtte *å uppgöras, att dessa alltid komme att med omkring 2 millioner R:dr öfverskjuta de beräknade inkomsterna, hvaremot en till samma belopp eller 2 millioner R:dr bestämd statsfyllnadssumma borde anvisas på Riksgälds-kontoret, att efter Mars månads ingång af Kongl. Stats-kontoret disponeras. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande af den 10 Januari innevarande år har Stats-kontoret dels anmält, att under de sista månaderna af år 1860 afbetalningar å Stats-kontorets förenämnde skuld till Riksgälds-kontoret blifvit verkställda, så att numera på det hela endast 1,932,400 R:dr återstode såsom oguldne, dels förklarat sig, på anförde skäl, icke kunna anse någon af de utaf Revisorerne föreslagna utvägar antaglig, hvaremot och under förutsättning, att de större inkomsttitlarne, hufvudsakligen tulluppbörden och bränvinsskatten, hädanefter utfalla ungefär till de af Rikets Ständer b«räknade belopp, Stats-kontoret, i likhet med Chefen för Finans-departementet, trodde »ig kunna antaga att, efter förr nämnde förändring med bokföringen af bränvinsskatten, några vidare åtgärder icke för närvarande vore af behofvet påkallade.