Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Segåres corn* muntcatton meD De öfriga ©tånDen, aflemnas Defutom tre ex* emplar, för att bein tillftållas. 57 §. lifta mom. 2:Dra pertobeit. — <2Bill 2eDamot, forn ej till protocollet, må iTCeb*©tånben tillftåUas, enar b<*n De för communicationen od; Protocollet nobiga exemplaren Deraf till ©ecreteraren af* lemnar. §• 3. 3 affeenDe på 9eifö©tatenö ferjfilDa ^ufrouD^itlar, bafra* SBi e“n4‘* ftaDgat följanDe allmänna grunDer: l:o att miD anflåenDet bäDanefter antingen af npa löner, eller förböjning i gamla, uti förra fallet ide någon ©panmål, ocb i Det feb* nate enbajt Det förut bärtill anträffa tunnetalet, må unDet (önerne be* räfnaö. 2:o ©om ben förut någon gång begagnabe utvägen, att paöf ver(Botten af ©tatsSÖSetfetö inFomjler an vifa tillgångar för ferjFilba behof, funnits wara af nog oviji beffaffcnf>ct / för att funna 'äggas till grunb för en (Statsreglering; Ijaftue QSi beflutit, att några ©tatS» utgifter på öfvetjFotten af ©tatSSSxrFetö inFomfler l>äbanefter ej må anvifaS.
Till en början får jag tillkännagifva, alt jag instämmer i det af Hr Nordenanckar framställda förslag och anser mig derföre pligtig alt upptaga de invändningar, som den siste talaren deremot gjort. Han har nemi, yttrat, att socken-nämnden är en så ny institution, alt man ännu icke haft tillfälle att se några prof på dess verksamhet. Detta är visserligen sant, men socken-nämnderna äro likväl redan constituerade och det är att förmoda, alt denna inrättning, om den hlifver rätt sysselsatt, skall utveckla sig till ett verksamt stöd för communal-andans lifvande i vårt land. Ilar liar blifvit sagdt, all svårigheter skulle uppslå, i händelse en person skulle hafva egendom i flera socknar. Detta hörer till de mera rcglemenlariska bestämmelserna, hvaruti man icke kan begära att eli lagförslag skall ingå. Jag är öfverlygad derom, 84 Den 5 Februari f. m. att om sjelfva saken blott blir antagen, så möter ingen svårighet att få de mera speciella frågorna bestämda. Vidare har blifvit sagdt, att socken-nämnden icke skaile äga tillfälle att med noggrannhet följa myndlingen, om han flyttar från socknen. Om jag rätt uppfattat lagförslaget, så äro socken-nämnderna endast ämnade att vara en controllerande myndighet öfver förvaltningen af myndlingens egendom, men alldeles icke att hafva den speciella tillsyn öfver hans uppfostran och lefnad, hvilket mäste fortfarande tillhöra hans fränder. Således kan jag icke eller gilla denna anmärkn. Jag har äfven hört, att man emot förslaget invändt, att det skulle vara en för communalhestyr främmande sak, att åtaga sig vården af omyndigas medel. Som bekant är, hörer likväl fattigvården till communalbestyren. Gränsen emellan en fattig och en omyndig, hvilken ganska lätt kan mista sin förmögenhet, är obetydlig. Gr. Sparre, Erik: Till en början får jag förklara, att jag, lika med hvad jag tycker mig kunna sluta af de talare, som redan yttrat sig i frågan, icke kan tillstyrka bifall till Ulsk:s betänk. och delta på de skäl, som Utsk. i sill förra betänk, om detta ämne uttryckt.
äkerbrnkets och uäringarncs upphjelpande, handclnS liflighet samt idoghetens förökande, LLid öfwerwägande af hwad Götha Canal-Dircction sälunda pä Bolagets wägnar i underdånighet anfört, har Kongl. Maj:t sig yttrat: att Kongl. Maj:t wäl ä ena sidan med bekymmer erfarit, hurusom betydliga tillstött af Allmänna medel ännu Lro af nöden för Canalbyggnadcns slutliga fullbordan; mc» att dä fördelarne af ifrägawarande stora företag hufwudsakligen berodde pä hela Planens fullkomliga utförande, och frugten af de dertill redan anwände summor stickle gä förlorad, i händelse arbetet nu för bristande tillgängar mäste afbrytas; kunde Kongl. Majit, öfwertygad, att Götha Canal i framtiden bör blifwa af »väsendtlig nytta, ej inindre för Rikets handel och näringar, än för dess förswar »vid ett möjligen inträffande krig, ej Betänkan den, N:o 2s. vu tweka, att till Rikets StändcrS bifall öswcrlemna CanalWolagcts anhällan om ytterligare understöd i den ordning och till det belopp Directionen uppgifvit; derwid Kongl. Mant fästat Rikets Ständers uppmärksamhet ä angelägenheten deraf att frägan om de »»0,000 R:dr, som, enligt Dircctioncns underdäniga anmälan genast förstotts»vis erfordrades, klef, oberoende af hufwudsaken, till skyndsam pröfning företagen och afgjord; med förklarande, i öfrigt, det Kongl. Majit ansäg, att hwad genom försäljningen af de efter Canalbyggnadcns fullbordan öfwcrblifwande cffccter kunde inflyta och hwaraf nägon tillgäng i de nu uppgjorde kosinadsförslagen icke beräknats, bör ingä fästin afbetalning ä de af Rikets Ständer till Canalarbetet lemnade bidrag. Kongl.
Han tog strax upp plånboken, och utan att säga något, satte han sig vid ett af de små tomma jernborden derute. Hon lutade sig lätt öfver honom, medan han skref. M:lle Alice Brandt de son ami sincère Johan van der Bourght Bâle le 17 Mai 83. De hörde, hur mademoiselle Bock reste sig derinne, skrapandet med stolen och kyparens Danke schön! Alice lade, liksom ofrivilligt, sin hand på hans skuldra. Han böjde sig ännu en gång ned och skref hastigt – längst nere i kanten – på holländska: Ik heb je liev. Hon lutade sig ned öfver honom, och jublande, darrande anade hon, hvad de främmande orden betydde. Han böjde nacken tillbaka och såg upp – deras ögon möttes i en lång, strålande blick. Så tog han sakta hennes ännu bara hand från sin skuldra och lade den smekande öfver sin panna och sina ögon. Alice var blek, hennes läppar skälfde och ögonen voro fulla af tårar! Mademoiselle Bock kom ut på terrassen – hon talade ännu inåt rummet med kyparen. Van der Bourght reste sig bryskt, och Alice stack hastigt porträttet in i sin resväska. När Alice kom till Vårnäs, dit man flyttat ut tidigt i år, fann hon allt sig likt derhemma, – hon skulle kunnat tro det var i går, hon lemnade det. Modren i sin luftiga, bekväma hvilstol, i samma hörn af verandan – det lilla hufvudet nästan lika ungdomligt barnsligt i den oundvikliga Maria Stuarts-kragen – satt der lika ointresserad och likgiltig som alltid och läste sina eviga franska romaner eller hörde på flugorna, som surrade under taket. Fadren, ännu mera orolig och nervös än förr, var nästan aldrig stilla, – med sin vaggande, slingrande gång gick han timvis fram och tillbaka, ur rum och i rum hela våningen igenom. Blott Eva var förändrad; hon hade vuxit ofantligt, hade blifvit mager och gick med långa klädningar, var hänghufvad och bleksigtig. Men de tyckte allesammans, att hon, Alice, hade förändrat sig – det kunde hon se på dem.
At älskas af en Tyrann för at lida alt af hans nyck er: at njuta alla möjliga nöjen påkostade af en Barbar, som röfvat medlen därtil af sit Folk, hvars blod han suger, vore i ngen sällhet för mig. Mi t s amvete skulle ej lämna mig någon ro, och j ag dör förr i det djupaste elände, än jag andas et sådant lif. TROSELIUS ( flat och bestört ). Du gör mig rätt h äpen mi t barn. I det stället at jag skulle lära di g hvad som är rätt och nödvändigt för di t väl, står du här och vil predika för mig. Men du vet ej i din beklagansv ärda okunnighet, at göra skilnad mellan samvete och samvete. Mi t är rätsligen uplyst: dit är villsefarande och förmörk adt. CLARA. Ehuru vilsef arande mit samvete må v ara, s å följer jag likafullt dess föreskrift; och jag vil ej byta borrt det mot Herr Magisterns. TROSELIUS. Du fortfar således i din mots träfvighet: du störtar dig med berådt mod i förderfvet. _ CLARA, ( som går ifrån honom ) . J a, Herr Magis ter, jag fortfar. Olyckan blir min egen. ( Fabrikörn kommer in i det samma. ) NI NIONDE SCENEN. FABRIKÖRN. TROSELIUS. FABRIKÖRN. Nå, Herr Magister, hur gick det? TROSELIUS. Ej så al deles bra för denna gången. Men tålamod! tålamod! min Herr Patron, och Ni skall nog vinna er åstundan. FABRIKÖRN. Jag sa Er ju det förut, at det inte skulle gå så lätt, som Ni trodde; men hvad svarte hon på ert förslag? TROSELIUS. Jag mås te tilstå, at det är en rätt näsvis Flicka. Hon står och til och med ger mo ral er.
Län, tili köpingen årligen skall inforas omkring 5o,ooo tolfler bräder och plank, hvaraf olla en större del skall blifva längre lid överliggande, i brist af rättigheten till utrikes export. Inom biöglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Bråkenhjelm, Per Reinhold, jemte framställning om det lämpliga deruti, att Läns-Styrelsen flyttades från Calmar till medelpunkten af Länet, der Döderhultsvik är belägen, föreslagit, lill beredande af detta ändamål, att Döderhultsvik måtte erhålla stapelstads privilegier, såsom skäl för hvilket senare yrkande Herr Bråkenhjelm dels åberopat den af köpingens inbyggare biträdde, af flera forsand ingars invånare hos Kongl. Maj:! gjorde, enahanda underdåniga anhållan, dels ock omnämnt köpingens betydliga befolkning i förhållande lill dess storlek, samt dess lifliga handel å nästgränsande trakter. För pröfningen af dessa motioner, hvilka blifvit till Utskottets handläggning öfveilemnade, har Utskottet förskaffat sig del af de i ansöknings* väg till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifne handlingar i detta ämne och deraf inhemlal, alt, sedan 12 handlande och åtskillige andra borgare i Döderhultsvik, på enahanda skäl med de, som linnas om förmälde i ofvananmärkte från Hedervärda Bonde-Ståndet ankomne memorial, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om sjö- och slapelslads-rält för Döderhultsvik, samt invånarne uti Döderhults socken och 24 andra församlingar inom Cal - 16 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, lV:o 119. raar
Den 2r November. n 8s Transp. 554,247 IZ II nizons-RegemeNternes aflöning, och uptages i warde efter Stats - pris i Rdr l6 fl., till hwilket pris den äfwen Regementerne beräknas; den bör wäl ärligen utgöra samma belopp; men som denna Ränta är i jämt stigande, sä hav ScalS-Utffoltek, efter ett medium af i o är beräkna! den till 31,700 Tunnor s Rdr 42,266 Z2 ^ Nrono - Trondon. Utgår dels efter ständig Tiondesättning, dels efter preströnning, och varierar fäledes i sikt belopp. Den är dels indeld Statcrne pä Lön och dels Kronan behällen. Den indelde beräknas Staterne efter Kronowärderings pris, 36 fl. Tunnan och päräknas således äfwen till samma pris uti inkomsten, och utgör efter nu faststälde Stater 28,926 Tunnor 17^ Kapp. a z6 fl. Tunnan. 21,679 43 8 Den Kronan behällne, som anwänLes >i!l Rsgemenker„es Brödkorn berak Transp. 21,679 43 8 596,StZ 47 n fjerde Band. rg8, n86 Den 22 November. Transp. 21,679 43 8 5S6,ZiZ 47 n nas kill i^Rdr Tunnan eller samma pris, som den Staterne päsöres.f Efter de sista lO arens medium är den päräknad till 15,563 T:r L Rdr gör 22,750 zs Den i fKoppartergs
Utskotten samma förslag vara öfverensstämmande med billighet och rättvisa. Soldaten, synnerligen å landet, befinner sig nemligen i allmänhet uti Stalssamt Allm. Besv.-ock Ekon. -Usköttens Betänkande, N.o 4°' 1* en bättre ekonomisk belägenhet, än torparen och statkarlen, som dock enligt staclgan erlägger ifrågavarande afgift, och han bör således icke befrias från skyldigheten att bidraga medelst berörde afgifls erläggande till sina barns undervisning, — en befrielse, sorn, efter Utskottens tanka, endast bör tillkomma den fattige och medellöse. v Utskotten få således tillstyrka omförmälde förslag. § 5. 1 afseende å denna §, har Johan Petter Andersson anfört, alt, efter hans tanke, Seminarierne för Folk-Lärares bildande vore aldeles öfverflödiga och endast ledande till anställande af en ny Corps löntagande tjenstemän. Det vore icke det rika kunskapsfört ådet» som bildade en person till en skicklig lärare. Dertill fordrades en egen fallenhet, en förmåga alt sänka sig ned till barnets outvecklade begrepp, för att sedermera så småningom höja lärjungen med sig till fortgående bildning; och som skicklige Lärare nog stöde att erhålla Seminarierne förutan, har motionären föreslagit, att all fråga om deras inrättande måtte få förfalla. Utskotten kunna så mycket mindre dela motionärens berörde åsigt, sorn framgången af folkskolorne hufvudsakligen beror på skickligeten och dugligheten hos de personer, som få det ansvarsfulla och vigtiga kall sig uppdraget; att meddela undervisningen i folkskolorne. Det kan väl icke skäligen påslås, alt ett tillräckligt antal sådane Lärare för närvarande är att tillgå. Tvertom gifver den dagliga erfarenheten vid handen, att brist på skicklige lärare hufvudsakligen utgjort och ännu utgör ett stort hinder för folkskolverkels ordnande inom församlingarne. Af sådan anledning hemställa Utskotten* att Johan Petter Anderssons berörde förslag måtte förfalla. § 6.
Krigs-Academien, enär detta är ett enstaka fall, ett undantag, som föranledts af serskilda inträffade omständigheter och icke något fortfarande eller oftare förekommande afsteg från de grundsattser af hushållning, hvilka böra af Rikets Ständer åsyftas och bibehållas. Gratificationen var blott en ersättning för utöfver all beräkning uppstegrade pris på nödvändiga matvaror; och har dess beviljande troligen gjort mera gagn än skada, då det ådagalagt, att Staten, lika litet som den om sitt rykte ömtålige enskilde, vill åsidosätta, hvad billigheten kan fordra;” af H err v. Rosen. Vid Stats-Utakottels Utlåtande, N:o 54-. 73 Vid 65 angående anmärkt ofullständighet i de från Arméens PensionsCassa, till revisions undergående, aflemnade räkenskaper: af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut att tillstyrka, det Rikets Ständers Revisorer skulle tilläggas rätt och pligt att granska enskilde medel, reserverar jag mig. Ett sådant tillstyrkande eger för sig ingen annan grund, än viljans; och för mig är mängdens vilja icke något skäl i frågor, som röra andras rätt. Med skäl kan man påstå, att Rikets Ständers Revisorer böra fullständigt granska användandet af de till Militärens pensionerande anslagne Statsmedel; men ett sådant tillägg uti deras befattning, som går ut på en granskning af enskilde medels användande, innan Rikets Ständer deraf kommit att sätta sig i besittning för Statens allmänna räkning, det kan jag ingalunda instämma uti. En Rikets Ständers Revisorers granskning af Arméens Pensions Cassas enskilda medel är derförutan helt och hållet öfverflödig, enär Arméens egne valde Revisorer verkställa sådan granskning fullständigt, och resultaten deraf ingalunda hållas hemliga för vederbörande;” utaf Herr Möllerhjelm: ”Då utaf redogörelserne för Arméens Pensionskassas förvaltning tydligen inhemtas, att den årliga pensioneringen utaf afskedade Officerare, Under-officerare och civile Tjenstemän uppgår till mera än dubbelt belopp, mot hvad Cassan årligen åtnjuter af nu till granskning medgifne
— frågade Klara ifrigt och xj.ter följde Sigrids drömmande ögon de små sprang fram till sin väninnas sida. hvita molnen däruppe. (Forts.) — Det var min förlofningsring, — svarade — Hvad då? — frågade Magnus och betrakSigrid, och hennes ansikte var blekt som a, men de som icke hafva någon att älska, de tade henne med undran. — Svara mig först på en fråga. Säg mig, findöden. som blifva besvikna och lefva ensamma och — Kära du, en sådan ledsam händelse! Men tröstlösa, hvad ha de till ersättning? Åh, hur nes det i ditt lif något minne, någon liten episod jag ryser vid tanken på en sådan ödslig tillkanhända, som du icke skulle kunna anförtro åt kanske vi kunna få upp den igen. din blifvande brud? De båda herrarne hade nu också skyndat till varo. — Det var då en riktig samvetsfråga! Men och alla spanade med ifver genom de klara böl— Kära Sigrid, det finnes någonting som kallas pliktens väg; mången har frivilligt offrat sin nej, jag vet ingenting. Det beror då också på jorna. Isidor slog sina armar om sin trolofvade och jordiska lycka för att gå den vägen: Den blir hur man tar det, förstås; nog finnes det i hvarje nog tung och svår mången gång, den vandringen, människohjärta någon liten smygvrå, onda tankar tröstade henne med ömma ord, men Sigrid stod » dock för den lycka med sig till sist, och må- som kommit och farit, frestelser som lockat, fast kall och stel och besvarade icke hans smekningar. — Det betyder olycka! — sade hon endast, hända är det också den, som gifver oss det de borde ingifvit afsky, och sådana synder ha vi nog alla att tillstå, men tro mig, Sigrid, med och så blickade hon upp mot honom med ett bästa svaret, hvarför vi lefva, Sigrid svarade icke. Hennes blickar hade sänkts afsikt eller vett och vilja har jag aldrig begått obeskrifligt uttryck af sorg och ångest. — Nej, intet skrock!
December öttverenskomne samt upprättade Successions-Ordmng bokstafweligcn innehåller och stadgarAlltså emottaga WJ med uppriktig erkänsla denna beredda ära, och försäkre, att Wart fasta uppsåt och oryggelig bestut äro och alltid wara stola, art efter Wär yttersta förmåga, e» mot ckt fritt Folks fä omstränkta förtroende smara pä det sätt, Let samma äger rätt art af Ost fordra och wänta, och hasme WJ af fri wilja, samt ester mogen öfwerlöt,gning härmed weiat försäkra Riksens Ständer om noga iakttagande af följande »vilkor; r:o Ntloswe och försäkre WJ, att sjelfwe förblifwa wld Veu rena Ewangeusta Läran, somt att j den samma och innom Swea Rike uppföda wära Bröstarfwingar, om WJ med sädane wälsigngde warda. Sty - Hans Kongl. Mast SwerigeS nu regerande samt alwen Wär Allernadigste Konung stole WJ med ali kärlek och wordnad ära sch Deri ro Iamrar». 46; och lyda, och, ftfsm Hans Kongl. Mastts förste Uiderfäte, Honom med Tro och Huldhet förbuudnr wara. WJ skole ock, wid wal af en Gemäl, ställa Otz till efterlefnad 44 §. af Swea RlkeS under den 6 Junst 1809 laststälde RegeringS-Form. U au Hanö Kongl. MftstS wctffap och tillständ stole WJ icke för längre eller kortare lid Otz urur Riket beglfwa 4:0
Fyra, Götheborgs Tre, Calmare Twä, Carlstads Twä, Hernösands Tre och Gotlands Twä. Commiilistrar, ne hwarje Stift-, äfwensom Comministrarne i Stockholm, ware berättigade, om de det åstunda, akt inom stg wäija en Fullmäglig. §- 14- Hnswndftadrn Stockholm wälje Tio Riksdagsmän, Dcn 2l Dec-mber. mäll, hw-ras Tre Magistrats-personer, Twa Grotz» handlare, C - Fabriqucur, En Minnr-handlare och Tre af Embeten och Handtwerkerier. Walen förrätres af F -U'to Eleerorer, Utsedde ibland Borgerflkapet, efter lika clätzificario-., four Stadens Femtio Äldste. Detze Elecwrer n äste hwar för sig, Riksdagsmän inom sin Clatz, inrn asie samfält Fullmäktige af Magistraten. För ärr blifwa Elwtor eller Ncksdagsman för Stockholm, sortras att h swa warit wenne är Borgare derstädes, att en Grotzhandlare betalar minst Tjugu Riksdaler, en Fabriguenr eller Minut-handlare Tio Riksdaler, och en Handlwerkare Fem Riksdaler till Staden i ärliga ntskylder. De öfrige Rikets Stäter äga ait sända Fullmäglige af Stadens Bor» gare eller MigistralL-personer, och Fahlu Bergslag af Fierteparts,ägare, sorn tillika äro brukande Bergsman. Walen skola ike inför Magistraten, pä sätt ä hwgrie ort hittills öfijgt warit, och beräknas rösterne efter hwad hwar och en af de wäljande till Staden skattar, samt för Fahlu Bergslag efter FjerdeparkS Gnifwe-dclmne. Anusrlnudg, än genom ordentlig omröstning med stum?, sedlar af Borgerskapet, eller af detsamma utsedde Electorer, mä Riksdags-Fullmägiig icke kallas. Götheborg åge rätt att sända Tre.
Konungen dock obetaget att fördela föredragningen af dessa mål emellan de Ledamöter af Stats-Rådet, hvilka Konungen åtfölja, eller ock, der sä nödigt finnes, annan Svensk Man med de egenskaper, som 4 $ om förmäler, till Föredragande serskildt förordna. 8 Eonttitutiom-Vtskotteti Memorial, N:o Z. Hänvisningar: Bihanget, lil. Sami., Konst.-Utsk. Mern. Ridd. och Ad. Preste-St. Prot. B. VII. 99, 23o: IX. 26. Borgare-Stånd. Protokoll. B. III. 467. Bonde-St. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 10 Oktober 1844 CN:° 65 J, om ansvar för eftertryckande af skrifter, till hvilka andra Staters undersåter äga förlagsrätt. Tryckfrihets-Förordningen. SI. t Mom. 9. 9:0 Hvarje skrift vare Författarens 9:0 Hvarje skrift vare Författarens eller hans rätts lagliga innehafvares eller hans rätts lagliga innehafvares egendom. Men så framt Författarens egendom. Men så framt Författarens arfvingar eller rätfcsinnehafvare icke arfvingar eller rättsinnehafvare icke inom Tjugu år från hans död utgifinom Tjugu år från hans död utgifningsrättigheten begagnat, äfvensom i ningsrättigheten begagnat, äfvensom i händelse ett sådant begagnande icke händelse ett sådant begagnande icke al dem inom hvart Tjugonde år föraf dem inom hvart Tjugonde år förnyas - Konstilutions-Vtskottets Memorial, iV:o 2. 9 nyas, stånde hvar och en öppet att författarens efterlemnade Skrifter af trycket utgifva. Hvilken som eljest Skrift trycker eller eflertrycker, utan Författarens eller hans Rältsinnehafvares skriftliga tillstånd, miste upplagan, eller böle dess fulla värde, ägarens ensak.
Jag har sett af tryckte Handlingar: ar Stockholms och öfrige annu existerande Kronobrännerier tilffyndat Kongl. Maj:t och Kronan betydelige inkomster, ojemnförligt större än den afgift, som af berörde Städers Znnewanare för Brännings-fättigheten stulle komma at erläggas, och hwem kan bestrida , at Kronans Bränneriet' äro i afseende pä den nyttiga och oumgängeliga Inrättnin gen af en absolut'nödwändighet—Utom tilgangen at wid Brannericrne fördelaktigt kunna anmanda den säd, som, oaktadt en sorgfällig tilsyn, likwäl altid med tiden Uti ^la^ar-iner kan orna och stadas: Huru stulle wal eljest dehe Kronans förråder altid kunna äga och öpna tilgang til frist och dugelig säd för Hrmeens och Flottans behof? Huru betydligen stulle icke wid Lonsumtionen ökas, och prijer dera an mera stegras, om en allman Bränwinsbränning blefwe Stockholms och Götheborgs Jnnewänare bewiljad, eller rit sarstildte Lorporaöoliel och Embeten derstädes nylåten, hwilket nu undwikes, emedan den r«gala Branneri-Jnrattningen mästadels oriswes med Stenkohl? Huru magtpaliggande är icke, at i stora och tätt bebyggda Sräder ej haswa manga eldfarliga Werk, eller tillåta deraf blandning med de öfrige husen, som "er 628 Den 14 Mars. och hivar bland k-ivatas dyrbara egendomar äf« iven består i Kronans Byggnader för Lollegier och ^rcliiver m. m. af oersätteligt warde.
Efter tagen kännedom om hvad de uti den Nådiga Propositionen åberopade handlingar innehålla i afseende på anledningen till den sedermera aflidna Fröken M. C. Gripenstjerna vid 1810 års Riksdag beviljade pensionen, hafva Rikets Ständer detta ärende till öfvervägande förehaft; och då samma skäl, som föranledde Rikets Ständer att tillerkänna Fröken Mariana Carolina Gripenstjerna den pension, deraf hon intill sin död var i åtnjutande, numera förekomma för hennes efterlefvande syster, enkan Ehrenstam, hvilken, enligt företedt prestbetyg, vid en uppnådd ålder af 90 år, befinner sig i torftiga vilkor, hafva Rikets Ständer beviljat och till utgående af Riksgälds-Kontorets medel från och med 1852 års början anvisat för merbemälda enka enahanda årliga pension af Ellhundrasextiosex Riksdaler 32 skillingar, som hennes aflidna syster ditintills åtnjutit; hvarjemte, och med afseende å härvid förekomne särskilda ömmande omständigheter, Rikets Ständer pröfvat skäligt tillåta, att samma pension, på sätt E. K. M:t i Nåder föreslagit, efter enkan Ehrenstams dödliga frånfälle, må få uppbäras af hennes nu hemmavarande 55:åriga dotter, Hedvig Aurora Ehrenstam, så länge hon befinner sig i torftiga omständigheter. Hvilket, till svaråE. K. M:ts Nådiga framställning i förevarande ämne, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 4 Mars 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Mars 1854. Preste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers förordnanden för Kyrkoherden, Riddaren af Konung • Carl Ällhs Orden, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne Orden, Doktor Joseph JVallin; Riks-Antiqvarien, Riddaren af Kongl.