Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 20 December daterades den Kongl, tillåtelsen, att emot en tull af 2 R:dr Svenkt J3:co p:r tunna, och öfrige afgifter efter för fattningar ne, ifrån den 1 April 5827, till och med den 3i Maji få uti alla hamnar införa Råg. Den 29 Mars 1827 daterades den Kongl, tillåtelsen, att Råg, Rågmjöl, Korn och Arter, emot na bestämda nedsatta tullafgiften, somt Ha fr a tullfritt måtte till Riket införas, till och med den i5 Julii, samt jPotatis till den 1 Augusti. Den 3 i Juni i daterades återkallelsen af förbudet, att lill utrikes ort föra Korn, Arter och Hafrä. Den 20 Jun ii daterades den Kongl. -Förordningen, hvarigenom tulln för inkommande spanmål ifrån den 1(1 Julii återuppsattes till 4 K: dr 24 för tunnan Hvete, 4 R:dr för Råg, och för Korn 2 R:dr 82 sk. allt Ilamb. B:co under det, efter Motionairens uppgift, hungersnöden i Vestergöthland härjade sorn värst. Någon särdeles analys af dessa administrativa åtgärder lärer icke vara af nöden, för att bibringa den öfver tygelsen, att handelscorpsens enskilda speculation och täflan under ett sådant förhållande omöjligen kunnat äga rum. Man må snarare förundra sig, att liandelscorpsen under sådane vilkor uträttat 6 H. 6 Den 17 December f. m. livad den gjort, och man må under skildringen af Landets nöd i följd af 1826 års missväxt, icke glömma dc förluster många af de handlande vid detta tillfälle fingo vidkännas, genom den villrådighet och oreda, som för speculationen uppkom, genom de portionsvis utminuterade Författningarnes egenskap, att öfver verkligheten stegra begreppen om de växande behofven; och att inom så korta och ofta olämpliga terminer inskränka speculationen för behofvens fyllande.
Jag är öfvertygad om, att 0111 det ålägges Ridd.direcUn att skaffa en så skicklig referent, alt delta sammandrag af discussionerna blir fullständigt, ehuru möjligst kort, så skulle inom få veckor de öfriga Stånden vidtaga samma åtgärd, och då kommer kostnaden derför alt gå på riksdagsmedlen. Den ekonomiska frågan, huruvida protocollernas tryckning för framtiden skall komma att upphöra, lemnar jag nu derhän. Detta beror på R. Sl:s beslut vid en kommande riksdag och skall behandlas i grundlagsenlig ordning. Jag kan icke undgå att fästa Ståndets uppmärksamhet på omöjligheten af hvad Gr. Horn yttrat om inverkan af Ståndets moraliska krafter, för att afvärja oriktiga framställningar i tidningarna af våra förhandlingar. Det finnes då ingen annan utväg än den, att hvarje individ låter utskrifva sina yttranden, och skickar dem lill redactionen, med begäran om deras införande uti tidningen, hvilket är ganska besvärligt och måhända skulle medföra svårigheter för den, som hade vidlyftiga yttranden, att få dem införda. Om deremot en sådan resumé, som de ifrågaställa, skulle vägras till mottagande af en tidning, så hade med detsamma en sådan tidningsredaction brutit stafven öfver sin egen popularitet. Jag tillstyrker bifall till Gr. Sandels’ i reservationen framställda förslag, med den modification, som Ilr von Hartmansdorff begärt. Hr Stuart: Då man klagar deröfver att våra nuvar. tidningar icke fullständigt och opartiskt referera R. o. Ad:s öfverläggningar, så har man naturligtvis önskat, att denna referering måtte mera fullständigt verkställas. Jag har icke kunnat föreställa mig, att tidningarne skulle kunna lemna större utrymme åt delta Stånds förhandlingar, än som nu sker, och detta är anledntn, hvarföre jag tror, att ett fullständigare refererande af desamma måste, såvida ändamålet, dermed skall vinnas, medföra skyldigheten att utgifva en egen tidning, helst i annat fall dessa relationer ofelbart komma att stanna inom R. o. Ad:s archiv.
Häruti hafva instämt: Herr Grefve Cronstedt, Fr., Herrar Leijonancker, F. W., Hammarhjelm, C., Sandels, L. G. och von Troil, S. G., Hoktorerne Emanuelsson och Lindgren, Professor Selander, Doktorerne Tellbom, Arrhenius och Söderberg samt Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson i Espö. af Herr L. J. Hierta: “I enlighet med min här ofvan anmälda reservation emot stambanesystemets vidare utsträckning sedan södra stambanan blifvit färdigbyggd, reserverar jag mig emot beslutet att tillstyrka anslag för en statsbanas anläggande från Cathrineholm till Norrköping, och anser, om också icke med stor förtröstan om framgång för min åsigt, att Rikets Ständer i stället böra erbjuda ett lån af två tredjedelar af kostnadsförslaget för en sådan bana, emot fyra procents ränta och räntefrihet på högst tre år från lånebeloppens upptagande. Jag tror att det vore så mycket mera skäl till en sådan åtgärd, som intet tvifvel kan vara förhanden, att ju bolag på sådana vilkor skulle bilda sig för en jernvägs anläggande ifrån Cathrineholm ända till Nässjö, då denna linie genomgår en af de folkrikaste trakter i hela landet.“ af Riksdagsfullmägtigen Jonas Andersson från Östergötlands län: Jemte det jag instämmer uti Herr Friherre af Ugglas reservation mot Utskottets uti 10:de punkten gjorda hemställan, i afseende på ordalagen för det beviljade anslaget för en stambana emellan Cathrineholm och Norrköping, får jag mot Utskottets förfarande härutinnan anföra ett ytterligare skäl. Jag har visserligen reserverat mig mot förslaget att kommunerna skola kostnadsfritt upplåta den för stambanorna erforderliga jord; men om detta förslag vinner Rikets Ständers bifall, så är det klart att kommunernas ansvarighet i detta hänseende blifvor betydligt mera betungande, om denna ansvarighet inskränkes till ett mindre område, än om den utsträckes till ett större.
Laysamt Allm. Bese.- och Kkon.-Vtskottets Utlåtande N:o ö. 3:o utt, för erhållande af tillräckligt antal frivillige, till hvarje sådan utbetales en extra aflöning af minst en R:dr för hvarje dag, lian i vapenöfning deltager; -l:o att till den, sorn undergått ifrågavarande längre vapenöfning och uppnått 31 års ålder, så oek till frivillig skarpskytt, som innehar deremot svarande skicklighet i vapnens bruk, skall, om sålunda vapenöfvad åtager sig ny beväringsskyldighet, utbetalas extra aflöning, högre än en R:dr för hvarje dag, han ytterligare deltager i vapenöfning; 5:o att, på de skäl, Grefve Eric Sparre i sin reservation i detta afseende anfört, Kongl. Majit, — till dess sig visat, huru stort antal sådana frivillige, under de första fern åren efter det författningens tillämpning börjats, sig anmäler, — vill, af den ifrågavarande fjerdedeleu bland de beväringsskyldig^, till den föreslagna längre vapenöfningen uttaga endast så stor del, som Kongl. Majt, med afseende å förhanden varande förhållanden, prof var vara högst nödig för rikets försvar; 6:0 att ej allenast afgångsexamen från rikets allmänna elementarläroverk, utan oek annat vid offentligt läroverk affagdt prof på tillräcklig humanistisk bildning och nödiga kunskaper, må berättiga beväringssoldat, att, i stället för honom eljest åliggande vapenöfning, behandlas såsom beväringselit; samt 7:o att, under de i 5:te mom. omförmälda forn år, Kongl. Maj:t, om icke tillräckligt antal frivillige sig anmäla, må äfven under fredstid till vapenöfning femton dagar under ett år kalla alla eller någon del bland återstående tre fjerdedelar af de beväringsskvldige, så vidt de icke från vederbörande öfverbefälhafvare för frivillig skarpskyttekorps förete sådant bevis, som omförmälcs i ofvanberörda Kungörelses 15 §, sådan den lyder i Kongl.
Hr von Ehrenheim, Per: 1 anledning af den siste värde talarens yttrande anhåller jag endast få nämna, att det anslag af 11.000 rdr, som Stats-Utsk:t tillstyrkt och R. o. Ad. under förmiddagens plenum beviljat, icke afser någon nybyggnad, utan blifvit lemnadt till utvidgande af lärarepersonalen vid Halmstads skola; och då detta uteslutande är ett statsbestyr, så lär detta anslag icke kunna betraktas såsom ett prof på frikostighet mot staden Halmstad. Hvad åter sjelfva hufvudfrågan beträffar, synes mig, då en terminsafgift blifvit beslutad, men nybyggnad omedelbart behöfves, det vara både rätt och billigt att en del af anslaget kommer att utgå i form af lån, hvarå ränta och amotering böra betalas med den inkomst, som uppkommer genom förhöjningen af terminsafgiften. Jag anhåller på detta skäl om bifall till Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, till en början, att R. o. Ad. torde finna, det rättelse borde ske af det anmärkta tryckfelet, att det tillstyrkta låneanslaget utförts med 25,00 rdr i stället för 25,000 rdr. Ropades ja. Sedermera förmälte Hr Gr. o. Landtm., att, hvad sjelfva saken beträffade, hade i afseende å Utsk:ts hemställan om ett anslag af 25,000 rdr utan återbetalningsskyldighet, för uppförande af ett nytt läroverkshus i Halmstad, endast bifall dertill blifvit yrkadt, hvaremot, i fråga om Utsk:ts tillstyrkande, att jern - 120 Den 24 Augusti väl ett låneunderstöd af 25,000 rdr måtte för samma ändamål anvisas, så väl bifall dertill som ock afslag derå blifvit hegardt; och komme till följd häraf delning af proposm att ega rum.
För utbekomna låneunderstöd till sjösänkningar och myrutdikningar eller andra vattenaftappningsföretag bör elter tre års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret först ut bekommits, årligen erläggas åtta procent å hela den lyftnde lånesnmman, hvaraf räntan godtgöres efter fem för hundra af obetalda kapitalbeloppet, och det öfriga utgör afbetalning derå. I afseende på sättet, och ansvarigheten för dessa inbetalningars verkställande lända ofvan åberopade Kongl. För andra, till vissa företags befrämjande beviljade, lån skola i alla de fall, der ej särskildt blifvit annorlunda föreskrifvet, årligen, efter slutet af det år, hvarunder lånemedlen utbekommits, erläggas sex procent af hela den lyftado lånesumman, hvarigenom räntan godtgöres efter fyra för hundra utaf obetalda kapitalbeloppet, och utgör det Öfriga afbetalning å detsamma. Dock, som särskild årlig ränteliqvid ej behöfver verkställas, kommer någon föreskrift derom icke att i skuldförbindelsen intagas, utan bör låntagaren endast förbinda sig att under den tid, som åtgår för det erhållna lånets tulla återbetalning, för hvarje års slut erlägga sex procent å lånets ursprungliga belopp. Verkställes ej inbetalning å bestämd tid, är låntagaren pligtig att för det till liqvid förfallna oguldua beloppet erlägga sex procent årlig ränta, intill dess betalning sker. 16:0. Alla kostnader, af hvad namn de vara må, som i följd af erhållna anslag eller lån föranledas för Riksgälds-kontoret, skola utan undantag bestridas eller godtgöras utaf den eller dem, som statsbidragen erhållit; och bör erforderlig föreskrift derom uti kontraktet införas.“ Jemte anmälan om de af Rikets Ständer sålunda beslutade stadgande!), få Rikets Ständer tillika hos E. K. Majit, i underdånighet anhålla, att E. K. Majit täcktes låta underrätta Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ej mindre om de terminer, då beviljade statsbidrag böra utbetalas, än ock om sådana förändringar uti de för statsbidragens lyftning m. m. meddelade bestämmelser, som under arbetenas fortgång kunna varda i nåder medgifna.
Detta är dock ett verkligt embete, för hvilket lön åtnjules, och afgiflen står således icke i förhållande till den, som betalas af en lönlös tjensteman, med 12^ proc. af den lön, sorn han icke åtnjuter. Jag yrkar bifall till Riksdagsfullm. Nils Strindiunds motion, och följaktligen afslag på hela betänk. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Jag bör visser ligen börja med att hembära den siste värde talaren min tacksamhet, för den rättvisa han behagat göra åt min reservation; men kan dock icke instämma med honom ronde det knappa sättet att affärda hela författningen. Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på åtskilliga punkter, och torde derunder fä visa, alt ett antagande af Riksdagsfullm. Nils Strindiunds motion för närvar, hvarken är lämpligt eller gagneligt. Mitt första skäl derför, är åberopande af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St. af d. 6 sistl. Aug., hvaruti K. M. till R. St. öfverlemnar att yttra sig öfver Kammarrättens utlåt, ronde vidtagande af nya controller öfver chartaesigill.försäljningen och uppbörden, uti hvilken skrifvelse K. M. äfven yttrade, att K. M ämnade lill R. St:s Bevilln.Utsk. öfverlemna handlingar ronde detta ämne. Dessa handlingar hafva äfven sedermera kommit, och i den skrifvelse, sorn åtföljde dessa handlingar, begärdes ett yttrande, icke allenast öfver sättet att controllera chartmsigill.försäljningen och uppbörden af chartanncdlen, utan äfven ronde de böter, som böra erläggas vid inträffande malversationer, och 46 Den 4 Januari e. m. dessutom ro'r:de de ersättningar R. St. anse vara lämpliga för de personer, som genom denna controll få ett ökadt besvär.. Utskis yttrande, med anledn. af denna K. skrifvelse, intager nära hälften af betänk. Jag hemställer till R. o. Ad., huruvida det vöre lämpligt, när K. M. täckts begära R. Sl:s utlåt, i detta ämne, att tilt K.
Documentets chartering, expedieras genom Bref, ProtocollsUtdrag, eller påskrift på Handlingarne, skall alltid dertill nyttjas så stor Charta Sigillata , som, efter hvad stadgadt ar, härå belöper; och må ingen, vid ansvar, genom expeditions-sättet minska Kronans inkomst af Stämplade Pappers-Inrättningen. 2:0 Ingen skall inställas i Tjenst eller-tillgodonjuta de genom Väre och Väre Embetsmäns Bref, Fullmagter, Transporter och Constitutorial eller GeneralOrdres honom tillagde Löneförmoner och Rättigheter, innan hanFullmagten och Förordnandet på behörigen Stämpladt Papper uppvist, jemte Qvittobref, alt de serskildt utgående afgifterne blifvit erlagde. 3:o Domare eller andra, hvilka, i och för deras Tjenstebefattning, emottaga Skrifter och Handlingar, böra, vid det i i3:de §:n stadgade ansvar, tillse, att ingifna Handlingar äro rigtigt charterade och Stämplarne annullerade, på sätt 3 §. 6 mom. föreskrifver; men, i händelse sådant af Part uraktlåtes, bör den Embetseller Tjensteman, som Handlingarne emottager, besörja fullgörandet häraf, emot rättighet att, för besväret dervid, lör hvarje sådan Charta, beräkna sig Två skillingar, hvilka, jemte lösen , tecknas å Handlingen. 4:o De Domstolar, till hvilka Ägtenskapsförord, Morgongåfvobref, Förordnanden om FideiCommiss eller dylikt, Testamenten, Bouppteckningar och Arfskiften ingifvas, ansvare för iiQ Exp. Etsk. Fårslag till und. Skrifv. N:o 27$. denna Författnings noga iakttagande i dessa delar, och infordre, enär sistnämnde Handlingar förseglade inlemnas, Bevis, underlecknadt af Förrättningsoch Värderingsmännen, att de med Stärppladt Papper till behörigt belopp förgedde äro. 5:o Yid Våra CancellieExpeditioner, HofExpedition samt
Ank till Erp. Ut sk. den i3 April, kl. jf <’■ 111. Utlåtande, i anledning af motion om skjutsfärds-penningarnes upphörande. (I. A.) Uti en af Riksdags-fullmägtigeu Johan Ericsson från Stora Kopparbergs Län väckt oell till Stats-Utskottet remitterad motion, hvarmed Anders Göransson från nämnde Län sig förenat, har blifvit anfördL, hurusom, då det i forntiden varit tillåtet för de resande, att, utan ersättning, af allmogen taga skjuts oeh förtäring, hade allmogen vid 1642 års Riksdag, emot det att fria skjutsfärder oeh gästning»!' afskallådes, åtagit sig en skatt under namn af skjutsfärds-penningar, att utgå med 3 daler silfvermynt af hvarje hemman krono och skatte, hvilken skatt likväl således drabbade äfven sådan jordegendom, som varit befriad ifrån den fria skjutsniugen och gästningen, hvilken, - efter motionärens förmenande, ålegat alla vid vägarne belägne egendomar, utan afseende på deras natur; men då numera Kronans Em betsoch Tjenstemän njuta ersättning för resor i tjensle-ärenden och, för resandes fortskadände, den tryckande hålloch reserv-skjutsen blifvit införd, förmenade motionären, att skjutsfärds-penningarne bordt upphöra; hvadan det blifvit yrkadt, att denna skatt måtte upphäfvas och läggas på bev dillingen. Enligt hvad jemväl motionären till någon del upplyst, blefvo skjutsfärdspenningarne vid 1642 års Riksdag först åtagne samt vid 1649 års Riksdag ytterligare stadfästade, emot upphörande af den allmogen förut åliggande skyldighet att fritt fortskaffa och underhålla dem, som reste i Kronans ärenden, och de ega således icke, på sätt motionären förmenat, samband med den allmänna skyldigheten att, emot betalning, fortskaffa resande, i hvilket afseende föreskrifter redan vid otvannämude tidpunkt yoro ineddeldte.
Banco arket; börandes alla dessa handlingar, i mon som tryckningen fort-, går, arkvis utlemnas. Herr Cederschjöld tilläde mundteligen, det. han anhöll, att dess angående ofvanberörde tryckning väckte motion rnåtte få hvila på bordet, intill dess Ståndet, sedan audra antecknin-j gen försiggått, hunnit blifva fulltaligt. Herr Grefven och Landt 3fars kalken ytU rade, att då Ridderskapet och Adeln icke vore behörigen organiseradt förr, än efter det andra, anteckningen blifvit verkställd, ansåg Herr Gref-. Ven och Landt Alar skalken sig böra hemställa,* 30 Den 2 o Januari t♦ om icke alla motioner, hvilka dess förinnan väckas, kunde intill dess andra anteckningen blifvit fulländad lä hvila på Bordet. Bifölls. Och skulle i följd häraf så val Riddarhus. Directionens ofvannämnda RiksdagsBerättelse, soin Herr Cederschjöld» i sammanhang dermed väckte motion, hvila på bordet. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric, anförde skrifteligen: Uti öfvertygelse, att det ämne jag vill framställa för Ridderskapet och Adeln äger intresse, och i förhoppning att det derföre skall med välvilja emottaga» af detta agtningsvärda och upplysta Stånd, har jag begärt ordet. Tillåtelse för främmande "personer, att, emot iagttagande af vissa reglementariska föreskrifter, få såsom åhörare bevista Ridderskapets och Adelns sammankomster på Ridderhuset, enär Ståndet för serskilta fall ej beslutit, att dessa sammankomster skola vara slutne, är den fråga jag går att väcka. Det är ej i dag första gången, som detta ämne hillver föremål för Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet och upplysta skärskådande. En af dess medlemmar väckte detsamma Dett 3o Januarii II inom detta ruin under sist förflutna Riksmöte. Denna Riksdags då nära nalkande slut, RiddarhusUtskottets Utlåtande, åt hvars första behandling frågan öfverlemna des och må hända tänkesättens, då för sakens njrffa ännu ej vunna mognad, hindrade ämnets utveckling.
Flere sådana exempel skulle kunna aiiföras, ineii som vi ingalunda kuiiiia reda ut, livarlieii liurudan samtalstonen var i Georgien i forna dagar, ej Iieller liiiru stor de georgiska damernas bildning d$ var, s5 afbryta vi har var kritik. Dessiitoin ar boken, trots de påpekade bristerna, mycket underhallande ocli liar sk många förtjänster, att den med oblandadt nöje kan läsas af både gammal och ung. Bilder ur Danmarks historia. Af J. C. v. Hofsten. Fröken Hofsten har icke i ar hemtat sina biografier ur Sveriges historia, utan lir Danniarks, och hon har med stor urskiljning valt dem ur just sådana perioder, da Sverige och Danmark stått i nära beröring med livarandra, såväl i fred som i krig. Fröken Hofstcmis skildringar böra vara valkoiniia för siväl unga som ganila, ty vi mhte .ju erkänna, att många af oss läst flere biografier lir Tysklands och Frankrikes historia an ur v %rt grannlands. Främst af skildringarna sätta vi den, som handlar oin Herluf Trolle och Birgitte Qöie, dessa hida makar, som inidt under det nordiska sjnårskriget, i livilket Eerluf Trolle sjalf deltog, fiiiiuo tid att%stadkomina, någonting till verklig nytta för bildiiing och iipylysning,. De stiftade nämligen den bekanta skolan pk Rei.liifsliolrn. Skildringeri är rik p % intressanta ocli romde. detaljer af kiiltiirhistoiiskt varde. Rörande är att läsa det Sref, soni den i ett sjöslag sarade Herluf skrif ver till s sin hjärtans allra käraste Birgitte:). Boken innehåller vidare biografier Sver Hans Tauseii - Danmarks Olaiis Petri -, Kristian IV, Tyge Brahe och Johan Kantzaii. Biografierna förekomma i tidsordning, Iivarfiire deii första vi triiffa på är Johan Rantzans; vi friikta att denna as, itininstone för ungdom, den minst tilltalande.
Nu hur man genom testamente anslagit viss årlig inkomst till omyndigt barns underhåll och uppfostran eller till underhåll filof är digt, med svår sjukdom behäftadt eller litet vetande barn: kan ej sådant barn af eget arf eller annan tillgång njuta underhåll eller uppfostran, må det testamente gälla för tid, som här ofvan sägs, ändå att annan bröstarfvinges lag-lott dermed belastas skulle. Om gafva af fast egendom. § 3. Ilar någon genom gäfva fast egendom sig afhändt och kommer han i nöd, sä alt han sig ej försörja kan; vare dä gäfvotagaren skyldig att, efter ty som han förmår, till gifvarens nödtorftiga underhäll årligen bidraga. Åsämjas de ej; pröfve Rätten, huru mycket gäfvotagaren bestå skall. Ej må dock det bidrag sättas högre, än lill hälften af den gifna egendomens behållna afkomst. LagUtskollels Utlåtande N:o 32. § 4. Dör gifvaren och lemnar efter sig barn, som enligt 2 § är berättigad t till understöd af egendom, som i testamente gifven är, och finnes ej sudan egendom, hvaraf det understöd tagas lian; dä vare ock gäfvotagaren skyldig att dertill bidraga, såsom om försörjning för gifvare i o % stadgadt är. § Har gäfvotagaren gjort gifvaren märklig orätt eller skada; stånde gifvaren fritt gåfvan att återkalla och håfve tid att talan derom till Rätten instämma inom natt och är sedan han veta fick, att den orätt eller skada honom af gäfvotagaren gjord var. Dör gifvaren och har ej den tid försulit, eller sin rätt till talan eftergifvit; då må hans arfvingar sådan talan föra inom natt och år sedan han dog. % 6- Ar gäfva för arbete eller gjord tjenst gifven; gånge då ej åter. Ej eller må, i ty fall, gäfvotagaren bindas till den skyldighet, som i 5 och 4 §§ sägs. § 7- Prof vas gåfva förverkad vara och har gäfvotagaren densamma sig af händ t; då må den ej tagas åter; men gäfvotagaren g ädde dess värde till gifvaren eller hans arfvingar. Gfcmcitsamma bestämmelser. § 8.
Den farhågan, s o m yttrades, för att minska glädjen i lifvet g e n o m att j i p p l y s a de estetiskt obildade o m, att det eller det, som bereder dem glädje, är fult o c h smaklöst, gendrefs m e d erinran, att dylika upplysningar kunna gifvas på ett sätt, s o m icke stöter eller sårar, samt äro rent af nödvändiga, o m ej den odlade smaken fortfarande skall förbli endast elitens e g e n d o m. Varning uttalades m o t tendensen att gifva de estetiska intressena för ' stor plats i lifvet, så att t. ex., som stundom sker, hygieniska o c h m e d d e m jämnställda skäl underordnas de estetiska. Det estetiska sinnet, på- pekades det vidare, är en lycka, en hjälp, men kan o c h får ej brukas s o m karaktärsmätare. På inkastet, att den rådande bostadso c h arbetsbristen vore mera förtjänt af uppmärksamhet än de otillfredsställda skönhetskrafven, svarades, att de respektive åtgärderna till fyllandet af nämnda behof b o r d e gå hand i hand. Man hade ej råd att undvara det vackra, tills allt det nödvändiga anskaffats. Skönheten, som är lifvets lycka o c h s o m sätter sin prägel på allt det goda, tager aldrig för stor plats, hvilket däremot är fallet m e d modet, få- fängan o c h Härden, som ofta tillvälla sig skönhetens rubrik o c h sålunda segla under falsk flagg. Om man ej alltid vet, hvad s o m är det vackra, b ö r man k o m m a öfverens o m att åtminstone alltid undvika det fula. gjort famn! Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. » D e n sista valsen, fröken! — blir den DANIEL min? » FALLSTRÖM. I D U N - 1899. VEDERVÄRDIGHETER. SKISS VERA FÖR IDUN AF VINGE. U nga fru Hall k o m brådskande in köksvägen o c h bar ett paket vadd till dubbelfönstren o c h en krukväxt, s o m h o n köpt till namnsdagsgåfva åt en värnnna.