Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att likväl, då antalet af lärjungar ofta så starkt vexlar, uteslutande härpå bygga beräkningen af behöfligt antal lärare, anser Utskottet icke Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 11S. 13 vara rådligt. Icke blott det växande eller aftagande förtroendet till en skolas lärare, utan äfven en mängd lokala förhållanden, förändringar i närbelägna läroverk, lättade eller förändrade kommunikationer, olika klassfördelning o. s. v., samverka till att i lärjungarnes antal åstadkomma en föränderlighet, som gör det svårt, att på detsamma grunda en allmänt gällande regel. Redan förhållandet med de läroverk, hvilka motionären åberopat såsom exempel, kunna härpå tjena till bevis. Om de af honom anförda fyra skolorna jemföras med hvarandra, icke blott tvänne och tvänne, utan alla tillsammans, finner man, att Östersunds skola, som i förhållande till läroverket i Hernösand skulle, enligt det uppgifna lärjunge-antalet år 1852, behöfva förökadt antal lärare, om samma regel tillämpades på densamma i förhållande till Upsala skola, skulle hafva fullt tillräckligt antal lärare, och, i förhållande till läroverket i Örebro, redan skulle hafva alltför många. Upsala kalhedralskola, som, efter jemförelse med Örebro, skulle hafva för många lärare, har deremot, i förhållande till lärjunge-antalet, färre lärare, än något af de större läroverk, som innefatta förening af gymnasium och skola, med undantag af ett enda, och står, om man afser lärjungarnes antal, i kostnad lägre än alla dessa. I detta afseende synes således väl en allmän grundsats böra vid regleringen bibehållas i sigte, men en sträng tillämpning af denna skulle icke ulan en oupphörlig omreglering af staterna låta sig utföra, och Utskottet har derföre ansett sig böra hemställa till Rikets Ständer, att motionen i denna punkt måtte lemnäs utan afseende. D.) Af Herr Doktor Suve är vidare föreslaget, ali lärarne i naturalhistoria och uti de moderna språken skulle, i afseende på undervisningstimmar, prof, befordringstur och aflöning, försättas i lika förhållande med öfrige lärare.
Maj.t gillade grundsats, dragas nära invid Mälarens norra strand tili åstadkommande af kortaste vägsträckning, utan deremot kan erhålla den riktning, som ett billigt afseende icke blott i Uplands och Westmanlands, utan äfven å de norr om dessa provinser liggande orters interessen fordrar, hvarigenom således jernvägs-svstemet norr om Mälaren kan ordnas på ändamålsenligaste sätt, med hänsigt jemväl till de enskilda bibanor och valtenkomrnunikationer, som i dessa trakter redan förefinnas eller kunna än vidare åstadkommas, — finnér Kongl. Maj:t sig böra föreslå Rikets Ständer att den linie, som under benämning af Vestra stambanan skall sammanbinda Stockholm med Götheborg, med utgreningar genom särskilda stambanor till både Norrige och södra orterna, må från Stockholm gå öfver Södertelge, Kathrineholm, Hallsberg, Hjulö, Sköfde, Falköping och Alingsas till Götheborg, utgörande tillsammans en sträcka af omkring 43>/2 mil. Beträdande den Nordocstra stambanan, anser Kongl. Maj:t densamma böra utgå från någon punkt på Vestra stambanan mellan Porla och Hjulö i Vestra Nerike, samt, i den riktning, som efter noggrannare undersökningar finnes fördelaktigast, såsom Kommittéen föreslagit, dragas öfver Christinehamn, Carlstad och Arvika till riksgränsen. Den al Komrnittéen för Södra stambanan föreslagna sträckning mellan Falköping och Malmö, med bibana till Jönköping, finner Kongl. Maj:t ändamålsenlig och således böra antagas. Hvad vidare den Ostra stambanan angår, gillar Kongl. Ma:jt likaledes den för Kongl. Moj:ts Nåd. Prop. Ni 26. 2i densamma af Kommittéen utstakade riktning frän Kathrineholm på Vestra stambanan, öfver Norrköping, Linköping och Tenhult till Göthaström på Södra stambanan, med bibana från Tenhult lill staden Jönköping.
Genom det motsatta förslaget, att lägga norra jernvägen öster om Sigtunafjärden till Upsala och derifrån till Sala samt en jernväg emellan sistnämde stad och Westerås, skulle vesterut belägna orter komma i förbindelse med hufvudstaden genom en jernväg, hvilken, räknad från Westerås till Stockholm, komme att utgöra en längd af omkring 151 mil, om vägen drages öfver Upsala, men vid pass 14^ mil, om den ledes öfver Örsundsbro rakt på Sala. Om deremot banan från Örsundsbro föres till en punkt vid Sagån, hvilket vattendrag måste öfvergås huru än vägen bl ifver utlagd, och denna punkt är så belägen, att afståndet från densamma både till Sala och till Westerås kan blifva nära nog lika, så har man naturligtvis dermed vunnit en kortare väg för sammanbindningen af punkterne Örsundsbro och Westerås, utan att betydligt hafva förlängt afståndet emellan Örsundsbro och Sala. En sådan punkt infaller i trakten af Sevalla kyrka, eller omkring en mil i nordlig rigtning från punkten Strömsdal, der vestra stambanan, dragen norr om Mälaren, var af den äldre jernvägskommittéen föreslagen att öfvergå Sagån. Någon på särskild undersökning grundad plan med kostnadsförslag för de af kommitterade ifrågasatte jernvägslinierne Örsundsbro-Sevalla, Sevalla-Sala och Sevalla-Westerås finnes visserligen icke uppgjord; men uti en af 43 personer, boende dels i Westerås och dels i orten deromkring, undertecknad och till kommitterade ingifven skrift är, med uttalande af den förhoppning, att kommittéen måtte närmare utreda och bestyrka de stora och öfvervägande skäl, som förefunnes för norra stambanans ledning vester om . .A • •
Dä ingenting för Riksens Ständers werkeliga magt eller anseende genom uplifwandc af en sadan formalitet skulle winnås, lärer den icke eller kunna anses annorlunda än som ett af förcmälcn för sädane Reglemcntariste stadgande», hwilka tillhöra den wcrkställande magtcns ätgärd' och hwilka Riksens Ständer derföre torde göra bäst att till dest omsorg öfwerlämna. Skulle man äter under en mera bestämd synpunct wilja betrakta ämnet, som et föremäl för kyrkolagen, sä hör det ljkwäl icke till Utskottets ätgärd , utan skulle dä i wänlig ordning af Riksens Ständer beslutas och sanction öswcrlämnas. — Dä Riksens Ständer utan twiswel sjelfwe bäst lära inse huruwida det med deras wärdighet instämmer att göra detta ämne till ett föremal för deras öfwerläggningar och beslut, äter, skär för Utskottet endast, att till deras pröfning hemställa äfwen detta sista wörsamma yttrande. Stockholm den 4:de April i8io. Pä Constitutionk-Utstottets Magnar. L1s.es Ornrcl Aberstein. ^:son H^c^ert. Lsrl Lsarzu. Ett De,r 6 April. Ett frän Constitutions-Utskottet ingifwit sä lydande: Wördsamt Memorial! Till Riksens Högloft. Ständers pröfning och antagande ivid naste Riksdag, fär Constitutions-Ulffottct härmcdclst wördsanimeligen öfwerlcmna hosföljande af 5l)err Dvctorn och Biskopen L. v-,n Uosen-itein upgifne och af Utstottet godkände Förslag till förändring och förklarande af a:ne Grundlagens särffilda förcstrister Dä 52 §. uti Regeringsformen stadgar!
Jag önskar alltså, att R. o. Ad. måtte företaga ämnet i sin helhet och icke sönderstycka det, ty den ena delen sammanhänger så nära med den andra, att de äro beroende af hvarandra. Om R. o. Ad., såsom jag förmodar, icke kan antaga betänk, i sin helhet sådant det nu befinnes, så torde det hellre Den 18 December f. m. 447 böra i sin helhet återremitteras, för att af Utsk. obehindradt behandlas, än att vi nu skulle sönderstycka det och sedan öfverlemna åt Utsk. alt efter bästa förmåga åter foga det samman. Gr. Frölich: Det kan visserligen synas öfverflödigt, att jag ånyo i formfrågan begärt ordet, men Frih. Sprengtporten sökte verkligen med så många och så vältaligt framställda argumenter att genomdrifva detsamma som Frih. Hamilton, att jag icke kan undgå att begagna tillfället för att besvara honom. Han yttrade nemi., att tänkesättet inom representationen redan hade afgjort saken. Detta är någonting nytt, som jag verkligen icke kände, men som dock är ganska möjligt. Nog har jag sett en tidning följa ett visst framlagdt förslag i spären med puffningar. Jag har tillika sett huru samma tidning in extenso infört Sir Robert Peels tal i Engelska parlamentet öfver en separationsakt för Englands Bank; men jag har också sett huru den värde redactionen gjort ganska betydliga misstag i öfversättningen, så att han t. ex. öfversäll ”commodities” med ”beqvämlighetsanstalter.” Här har likväl alls icke varit frågan om några s. k. commoditetcr. Men om det är pä della sätt frågan skall anses afgjord, så ber jag att få protestera emot en sådan utgång. Frih. Sprengtporten har vidare sagt, att det vore bra om den ifrågaställde öfverflyttningen skedde utan omständigheter. Vid ett bröllopp är det visserligen bäst om det sker utan ceremonier, men här tror jag verkligen att några omständigheter äro af nöden. Huruvida slutligen Frih:s förslag skulle leda till mera reda i saken, derom är just frågan, och derå kan jag icke, så gerna jag önskade, taga Frih:s ord till borgen. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.:
Dä den contrLsiAuer^näe Stats-8ecrot6- rärrn är förbunden wägra sin underskrift och nedlägga sit Ämbete, tyckes ak möjlig controil wärff observei-Lä emot försök at öfwerskrida Grundlagen. Mi hafwe länge nog erfarit tyngden af den odrägeliga ^ristocratien, pä Swensta kallad Ämbetsinannawäldet, desta inrättningar af nya höga Ämbeten befästa och föröka synbarligen detsamma; det är derföre wi nu afstaffe detsamma, annars blir wär olycka hädanefter säkert större än den ^warit hittils. Til styrka för detta förhatliga Ämbetsmannawälde, länder onekeligen ocksä den rättigheten hos Konungen, at utan dom och ransakning afsätta de högre Tjenstemän: utom det at bland et fritt folk ingen bör finnas som ej äger beskydd af Dsn ? Irmik. 437 Sagen, sä är det ock>ä solklart, at de nödgas söka protoctiun hos andre i -värdighet jämnlike Ämbetsinän, men hwars -verkningskrets är -vidsträcktare; hafwa de genom för deras heder kränkande förödmjukelser eller pä MnaL sätt wunnit en sadan protection, kan Ämbetet skötas huru somhäldst; hafwa de warit nog oförsigtigt at n6-;li!;6i L detta, undgä de icke olägenhet om de ocksä wore rena som änglar: framfarne tider hafwa icke allenast gifwit sjelfwe veste Ämbetsmännen erfarenhet deraf; allmänheten känner också, at förhällandet är sädant det beffrifwes.
Jag får i afseende på förevarande förslag taga mig friheten fästa motionärens uppmärksamhet derpå, huruledes det skulle tillgå, ifall en domare bevisar och ådagalägger, att han mellan det ena tingets slut och det andra tingets början omöjligen kan medhinna alla expeditioner. Deraf skulle ovillkorligen följa ett af två, — antingen att domaren skulle förses med på stat uppförde tjenstemän till biträde, eller också att expeditionerna aldrig blefve färdiga. Det ifrågavar. förslaget skulle således blifva förenadt med nya embetsmäns tillsättande på stat vid alla underdomstolar. Hr von Hartmansdorff: På den sista frågan, hu ru det går, när domaren icke blir färdig med sina utslag, får jag blott svara, att parterne blifva dem utan. Det går så, som jag hört berättas om en afliden domare, icke långt härifrån, att emedan parterne ej någonsin utbekommo sina utslag, så tog hvardera parten 2 vittnen med sig inför domstolen, hvilka afhörde domarens muntliga utslag. Som han både var rättvis och lagklok, så rättade sig vanligen parterne efter dessa muntliga besked; ty papperen fingo de aldrig. Frih. Raab, Adam Christian: Mer än en gång har inom detta rum omtalats missbelåtenheten i landet; och då jag i visst afseende vitsordar den, får jag förklara, att ett bland skälen till detta missnöje torde kunna sökas i den långsamhet, som rättsökande få röna. Hr von Hartmansdorlfs förslag åsyftar att befrämja fortskyndande af rätte - Den ii Mars c. m. 83 gångar. Då nu domarens lön till stor del beror på stamningarnas antal och expeditionernas mängd, misstanker man mången domare att vara intresserad för befrämjandet af de förra och föranledandet af de sednare, stundom genom den åtgärd att ofta uppskjuta målen. Det inträffar icke sällan, alt domsagor äro bortarrenderade lill personer, sorn betala en viss summa; och att desse, som skola lefva af förtjensten, söka att uppdrifva domsagan till den högsta revenu, får man ej undra på.
INGRID (omfattar sin dotter). Niding! hvad vill du mitt barn! MÅNS BENGTSSON (stöter undan Ingrid). Undan, qvinna! skyndom! hela trakten är i rörelse! ingen tid att förlora! (släpar Ingeborg med sig ut, biträdd af munkarna.) mor! INGEBORG (i det hon bortsläpas). Min mor! min INGRID (förvirrad). Det svindlar för mina ögon! Nidingar, som trängde in i klostret! Var det inte så? Mitt barn borta! Gud! finns det då ingen blixt i din himmel, intet vapen för en moders arm! Ha! de vilddjuren! de känna inte en moders krafter! (störtar ut efter Ingeborg.) ABILGARD (hastande in från fonden, jemte några soldater, alla med dragna svärd). Besätten portarne! följen mig! (skyndar med soldaterna in genom sidodörren.) (Strid och buller utanför.) TOLFTE SCENEN. INGRID. ABILGARD (bärande Ingeborg). ABILGARD (sätter Ingeborg på en stol). Ingeborg! min Ingeborg! (faller på knä framför henne.) 81 INGEBORG (sansar sig). Min mor! (stirrar på Abilgard) Abilgard! du! ja nu minns jag allt! (tager med båda händer om hans hufvud och skådar länge in i hans ögon) Abilgard! långvariga sorger upplösas i ett enda ögonblicks fröjd! det var för mycken glädje! (lutar sitt hufvud mot hans.) TRETTONDE SCENEN. DE FÖRRE. MÅNS BENGTSSON (instörtande med draget svärd genom sidodörren). MÅNS BENGTSSON (ropande ute i kulissen). Död och afgrund! porten är spärrad! låt oss spränga upp den andra! (vänder sig om) Abilgard! ABILGARD (som sprungit upp). Måns Bengtsson! lemna ditt svärd! MÅNS BENGTSSON. Ja mot ditt lif! FJORTONDE SCENEN. DE FÖRRE.
En omedveten suck öfver Haraldsons läppar innehöll kanhända en afskedshelsning till de sjöröfvarebragder, hvaraf hans syndiga lif kunde skryta. Efter en sömnlös och orolig natt sågo ändtligen Tistelöns invånare den gråa dagranden skymta fram vid horisonten. Stormen hade visserligen saktat af; men det blåste ännu tillräckligt för att göra det tilltänkta förehafvandet osäkert. Erika glödgade vin, som Birger skulle hafva med sig, och Gabriella var oändligt beställsam att framleta filtar och skinnfällar; ty hon kunde omöjligen öfvertygas att värmen skulle vara skadlig för den skeppsbrutne kaptenen, i händelse han fanns vid lif. Tillredelserna voro emellertid snart slutade; och innan dagsljuset ännu var fullt klart, gåfvo sig de otålige sjömännen ut på sin vanskliga färd. Haraldson hade icke följt med, ej derföre att hans sextio år kändes tryckande för ett dylikt äfventyr – hans kropp var stark och härdad; men Gabriella hade förmått honom att bli hemma, och Birger hade tillstyrkt det, för att sjelf få föra befälet, hvilket var otänkbart, då gubben var närvarande. Hemma i huset lät Haraldson det bero vid Birgers vilja; men på sjön hade han sin egen, och från den rubbade honom ingen en hårsmån. De begge fruntimmerna qvarstodo länge på bryggan, med bekymrade blickar följande båtens rörelser. Än lyftades den af en skummande störtsjö, som i ett ögonblick slungade den så långt tillbaka, som männernas ansträngning under flera minuter drifvit honom fram, än hotade en ismassa att krossa den; och endast Birgers öfvade arm, som förde styret, förmådde undvika den hvarje ögonblick förestående undergången. ”Ack, det är ingen möjlighet: de komma aldrig till vraket!” suckade Gabriella och såg forskande på den mera erfarna Erika. ”Kanske, och kanske icke, alltsom Gud vill! Birger är dock rask och kraftfull. Jag såg på hans ögon att han skulle anstränga hela sin förmåga.” ”Ja, men om vraket skiljt sig, och den del drifvit långt bort, på hvilken den raske kaptenen står, huru kunna de då någonsin hitta den? I Gabriellas vackra öga svällde en stor tår.
Befallningshafvandes serskilda yttranden i ämnet, har Kongl. Majit, vid underdånig föredragning häraf den 22 Mars 1861, funnit lämpligt att åt vederbörande Länsstyrelser i nåder öfverlemna att, med undvikande så vidt möjligt är, af brefbäring, efter omständigheterne, bestämma om ändamålsenligaste sättet för den s. k. kyrkopostens befordrande, hvarom Cirkulär till Kongl. Majits samtlige Befallningshafvande under samma dag expedierats. 169io aT den 20 Juni 1860, angående de s. k. Ofrimans frälsehemmans i Bolius län beskattningsförhållanden. (78.) Genom nådig remiss al den 12 Juli 1860 har Kongl. Majit anbefallt Krigsoch Kammarkollegierne att häröfver afgifva underdånigt utlåtande, hvilket ännu ej inkommit. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse år 1862. v 170:o af den 20 Juni 1860, angående förkortning af den tid, hvarå kronans egendomar utarenderas. (79.) Detta af Kongl. Maj:ts nådiga proposition föranledda beslut har genom nådig kungörelse af den 12 Juli 1860 blifvit till allmän efterrättelse meddeladt. Efter inhemtande af Kammar-rättens underdåniga utlåtande, som den 4 Juni 1861 afgifvits, har målet blifvit den 14 i samma månad till Civil-departementet öfverlemnadt. 172:o af den 30 Juni 1860, angående den för Hennes Maj:t Enkedrottning Josefina under innevarande Statsreglerings-period anslagna hofhållningssumma. (86.) Detta Rikets Ständers, på Kongl. Maj:ts nådiga proposition, fattade beslut har under den 12 Juli samma å blifvit Statskontoret och Riks-marskalks-embetet till kännedom och efterrättelse genom nådiga skrivelser meddeladt.
Let, men anser detsamma sä wigtigt, att jag för min deej annat kan än instämma i Herr L-LKtm-ms yrkande om öest ätcrförMsning till inhämtande af Stats-Mstöttets förklaring. Herr Baron och LamttMarffalken: Ehuruwäl Ridderskapet och Adeln beflutit att med skyndsamhet gä till wäga i de äterstäenreärendernes^ behandling, skulle likwäl saken synas mig kunna bättre beredas och lättare afgoras, om den förut finge af Stats-Ulffottet upplysas. Jag hemställer alltsä om ej Höglosiige Ridder-. stapet och Adeln skulle anse de gjorde anmärkningarye hindra antagandet afMemorialet, ochdetsamma således böra äterförwisas. Ropades Ja. Någon stund derefter yttrade sig Grefwe NornLi-.- I anledning af det myst förut förehasde rfwerläggn ugsämne, anställer jag ödmjukeligen att till' min ursäkt fä anföN, gtt jag sä mycket rnindre kunde förmoda att en Den 6 Octobet. Z97 M Ny fräga were i samma betänkande sork afbandlade ett redan föredragit ämne, innefattadsorn enligt Riksdags-Ordningens 51 §. det ät föreffrifwit att: /' I en ftrifk börs ej flera nia! af olika beftaffcnhct föredvages." Jag anhällek att denna o anmärkning rnTtte l Motocollet fä inflyta såsom en förklaringhwarföre jag ej kunde förmoda att den af Statsutskottet uppgifna nya läne-method work en ny fräga som behöfds ärerremittsras. Herr Baron och Landt-Marffalken förmätte sig hafwa gjort samma anmärkning som Grefwe körner, och ansäae derföre fä mycket riktigare att wälet blifwit aterrermtchradt.
Omedelbart: ä 124 s. - 1825. d:o å 124 s. å 128 s. — Enligt Contracter, med och ulan förskott å 128 s. 1826. Omedelbart: å 127 s. 1827. d:o å 128 s. 1828. Till Ult:o Sept. d:o ä 128 s. Ingångne Silfv. Genom förenämnde frenne, af Rikets Ständer vid sista Riksdag vidtagne och till Banco-Fullroägtiges speciela omsorg i afseende på verkställigheten öfverlemnade Anstalter, är sålunda till Banken ingånget: Silfv. Mot utgifvande af Nya B:co-Sedlar Blott R:dr 774,1: 42 : 6. R:dr. Belöpande härutaf, efter fördelning på hvartdera året: 1824 Medelpris: 124 s. per R:dr. 1825 Medelpris: I28-J s. per R:dr. 1826 Medelpris: 128^ s. per R:dr. 1827 Medelpris: 135^ s. per R:dr. 1828 Medelpris: i32 s. per R:dr. Ingångne Silfv. Ett Mäklare-Bevis öfver Yexel-Coursens förhållande hvarje Postdag under Junii, Julii, Augusti och September månader innevarande år, åtföljer särskildt denna Berättelse.) af Banco-Fullmägtige. 7 Ehuru oberoende af Eanco-Styrelsens föranstaltanden , och alltså ej inbegripet under ilen redogörelse som nu varit i fråga, upptages här för öfrigt, såsom ytterligare influten tillökning i Bankens Metalliska Valuta sedan 1823 års Riksdag : 1:0 Outlöste, och i följd deraf till Banken förfallne, Guldoch Silfver-Panter.
Derförutan finnes i Länet ett vida större antal personer, hvilka idka vissa af nämnde handtverk såsom binäring, utan att vara i sådan egenskap skattskrifne. Sjöfart idkas af landtman med 46 fartyg af tills. 1,004 lästers dräglighet. De af allmogen, som äro boende i närheten af de större vägarne, hafva ej obetydlig biförtjenst genom forsling af de stora partier köpmansgods, som, särdeles ifrån Götheborg och fabriksorterne i Elfsborgs Län, under den tid, seglalionen är hämmad, föras igenom Länet till öfre delarne af riket. Den egentliga behållningen blifver dock, när allt rätt beräknas, icke synnerligen stor. § 6. Politisk Författning. Hemmantalet i Länet utgör, enligt tabellen: förmedlade mantal, deraf: Statens och allmänna inrättningars egendomar inom Länet utgjorde år 1850 följande, med nedannämnde disposition: Utarrenderade för statsverkets räkning Till särskilda behof disponerade: Boställen. Öfrige, sog 6* 14 ib 440 271 5 8! 171 14W 67H Summa Genom skattläggning af 34 lägenheter har, under den tid förevarande berättelse omfattar, en tillökning i hemmantalet uppkommit af l|f mantal, hvarjemte 32 lägenheter blifvit skattlagde utan hemmantal. 29 10gs mantal krono och 9 krono-lägenheter utan hemmantal hafva, under nyssnämnde tid, blifvit köpta till skatte. Under samma tid hafva 22 mål, angående bestämmande af afgäld för afsöndrade lägenheter, blifvit hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anhängiggjorda och till slut befordrade. 1 vadmals-stamp, 10 sågar, 6 nya qvarnar och 5 nya stenpar i äldre qvarnar hafva tillkommit, hvarjemte tillstånd meddelats lill fortfarande begagnande af 15 förut befintlige stenpar.
Dito dito som endast idkat Brännvins destillering . a5 — 3 Ledamöter, som icke idkat någon rörelse . ... 9 Summa 68 •—. 43 År i83a. Ledamöter och Enkor, som drifvit Bryggeri-rörelse 37 med 87 Lärlingar. Dito dito som endast idkat Brännvins destillering. — 104 85 — 182g — 85 100 83 — i83o — 85 98 18 —- i831 — 84 — 92 74 — i832 — 83 •— 87 _ — 7o Coopvaerdie-Skeppare Ar 1827 ■— i5o Ledamöter, af hvilka lii fört fartyg för Stockholms Skepps Rederiers räkning och 39 ej varit i utöfning af deras yrke. Ledamöter och sedermera under hvardera af de följande åren endast en Ledamot, som sysselsatt en Gesäll och arne Lärlingar. Fisk-köpare : 1827 — 16 Ledamöter och 10 Enkor, som fortsatt yrket. 1828 — i5 J ... Sockerbagare: En Mästare, med En år 1829 antagen Gesäll väl numera lemnat yrket. Bokbindare: Antalet af Embetets Ledamöter har för större delen af den ifrågavarande tiden uppgifvits hafva varit 7 med 6 Gesäller och En Lärling, jemJ?Utv|nne anc*re ^ yrket sysselsatte personer, men är nu mera förminskadt Körsnärer: Åren 1827—1832 — 3 Ledamöter oell 1 Enka, som fortsatt handtverks, med 1 Gesäll och I Lärling. Notfiskare: Åren 1827—i83a — 4 Ledamöter med 1 Dräng. Sporrmakare: Åren 1827—!832 — 1 Mästare med 1 ä a Lärlingar. Skorstensfejare : Åren 1827—i832 —. Garfvare'. År 1827 —. rj Ledamöter med 16 Gesäller och i5 Lärlingar. *""• 1828 —. 7 _ _ j8 —• 17 — 24 — År 1829 — 7 Ledamöter med \\