Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så ligger han där och drömmer, än vaken, än halfvaken, och låter pupillerna suga in ljuset af solstrimman på den hvita dörren; och då han sluter ögonen, simmar det fram en arkipelag af giftiga gröna öar, omslutna af ett bläcksvart haf. Och medan han blundar, går det gröna öfver i blått, och det svarta ljusnar till blårödt med naggade mörka kanter, och så blir det svart alltsamman ... Han känner en lätt hand stryka sin panna, och han far upp i bädden. Det är Magda. Magda står framför honom, liten och späd och med en leende röd mun, och hon lägger en knippa vårblommor framför honom på täcket. Sippor och mandelblommor och violer. Är det sant, är det verkligen hon? »Hur har du vågat?» hviskar han. »Din styfmor är borta,» säger hon då. »Jag såg henne nyss gå ut, klädd för att gå bort. Jag hörde, att hon skulle gå till Söder, och det dröjer säkert länge innan hon kommer hem. Då smög jag mig uppför trappan och in till dig.» Och hon blir länge hos honom och talar om skogen, där hon gått ensam och lyssnat till fåglarna och plockat vårblommor åt honom, som är henne kär. Och de kyssa hvarandra så ofta som möjligt och smekas som två barn, och båda äro lyckliga, medan timmarna rinna och solstrimman på den hvita dörren blir brandgul och röd och mattas och bleknar bort. »Kanske du borde gå,» säger Fredrik. »Hon kan snart vara hemma. Hvad skall jag göra, om hon vill slå dig, jag, som ligger här sjuk och svag och som får svindel, om jag stiger upp ur bädden. Kanske du borde gå!» »Jag är inte rädd,» svarar Magda. Ty hon vill riktigt visa, att hon håller af honom, och att hon gärna vill lida ondt för sin kärleks skull. Och först då skymningen kommer, kysser hon honom för sista gången och smyger ut ur huset. På gården stannar hon en minut och ser uppåt fönstret till det rum, där han ligger ensam på den hvita bädden med hennes mandelblommor och violer på täcket. Då hon vänder sig om för att gå in i det lilla rummet i gårdsflygeln, står hon ansikte mot ansikte med fru Wetzmann, och hon ger till ett litet skrik.
Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 4 i denna Månad afgifne, samt den 13 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Herr Gripensvärds, Fredric, Memorial, om Segelleden genom Baggens-Sundet och södra Stäket, blef samma Utlåtande på grund af Herr Gripensvärds dervid gjorde Anmärkningar till Utskottet återremitteradt. Ut Supra. S.' D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Banco-Utskottet inkomne, samt den 13 i denna månad på bordet lagde Betänkanden, nemligen: 1:0 Af den 31 sisth Januarii, om antalet af Ledamöter vid de årliga Revisionerne af Riksens Ständers Banco-Discont-Verk. 2:0 Af den 31 sisth Januarii, i anledning af väckt Motion, om präglande af en Medaille till åminnelse af den år 1817 firade Reformations-Högtid. 3:0 Af dc-n 10 i denna Manad, i anledning Den 17 Februarii. 501 af ett fran Vällofl. Borgare-Ståndet remitteradt Memorial, angående Låne-rättighet i Banco Discont-Verket för Götheborgs och BohusLäns Innevånare. Ut supra. S. D. Föredrogs ånyo liancoUtskottets den 31 sistledne Januarii afgifne samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottet den 20 sistledne December aflåtne Memorial, angående yrkade ändringar och tillägg uti i:sta och grdje §. §. af den för Baneo-Utskottet hittills gällande Instruction , och blef samma Betänkande , tillika med Utskottets sistnämnde Memorial , af Ridderskapet och Adeln gilladt. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco• Utskottets den 31 sistledne Januarii afgifne samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkande, uppå erhållen Remiss af Kongl.
Det i öfrigt, pä god grund för HuSLehofs-bränningens förswar begagnade ffälet, nemligen Drankens nödwändighet för kreaturen, 'cke är lämpeligt eller äger rum, under ifräga. wa - Den zr Julik. warande fyra Mänader, eftersom kreaturen dä taga deras föda utom hus: Z:o Bränroins-afkastningen, under mcrberörde 4 Mänader är mindre förmånlig, sarnt Spanmälen följaktligen, pä sit sätt, illa anwändes: 4:o Defle 4 Mänadcrs manga och angelägna Landtmanna-göromäl og jern a medgifwa tidens förspillande pä sädane sphlor, som förut beqwämligen och dcrutofwcr med niera förmän kunnat wcrkställas; samt s:o hwad som jämnväl torde förtjena upmark samhet, sjelfwa Brämvins-bränningen, pä de fleste ställen desto ostridigare orsaka hinder uti öfrige göromälens förrättande, som det behagliga tilfället, at, under pannans drift, begagna den såmedelst blifwande Bränwins-tilgängen, onekligen mäste bertil mycket wara bidragande och i samma mohn skadligt, under de mest bra staude sptzlornes förrättande. Deremot häller jag före, at Husbehofsbränningen bör owilkorligen och utan all flags inskränkning wara tilläten, för alla Hemmansbrukare under de öfrige 8 Mänaderne; sä at det pa hwars och ens eget godtfinnande mä fa ankomma, at bränna, antingen hela denne tiden eller pä hwad del deraf, som han will och nödigt anser. Harwid torde wäl den betänkligheten, wid hastigt päseende, kunna wisa sig, at nemligen wid inträffande mindre förmänlig störd, angeläget wore genom en mindstad Bränwins-bränning, söka förekomma Spanmäls-brist och til befarandes Spanmälsprisernes obilliga steg
Jag tror, hon tar sig air, den lilla suveränen. Han lade sin hand på Edmées hjessa. Se der har du en krona, som väl gör mäktigare än Etruriens! Berthier gaf i krigsministerhotellet en stor fest årsdagen af slaget vid Marengo. Trädgården var arrangerad som ett läger, danssalarne voro prydda med vapen, fanor och troféer, man superade i tält, och bakom hvar och en af damernas stolar stodo de unga officerarne, raka som skyltvakter, i Republikens praktfulla, fantastiska uniformer. Om aftonen var der fyrverkeri. I den lugna natten, mot den klara, mörkt blånande junihimlen, lyste i flammor namnet Marengo. Edmées ögon sökte Förste Konsuln; hon mindes, när hon för ett år sedan — en sommarnatt som nu — första gången hade hört detta namn och funnit brefvet på bordet inne i sin kammare. Bonaparte såg henne ej. Med armarne korslagda öfver bröstet, med blottadt hufvud, såg han ut framför sig; han vände ej sina ögon emot hennes; hon såg blott i det flammande, osäkra skenet hans bleka ansigte under den mörka hårluggen och hans fasta, tätt slutna mun. Efter infanternas afresa i midten af Messidor (man ville icke ha dem kvar till 14-Julifesten) lemnade också den fina verlden Paris. Madame de Châteauneuf och Edmée voro begge inbjudna att tillbringa några veckor på landet hos familjen de Caseaux, men i sista ögonblicket fick Mademoiselle de La Feuillade en formel invitation, gällande för samma tid, till Malmaison. En inbjudning till Förste Konsulns hus var redan det samma som en suverän befallning — der kunde icke vara tal om att afslå den. Madame de Châteauneuf reste alltså allena till sina vänner, och Edmée ankom, i sällskap med sin väninna, Madame Junot, till Malmaison i början af Thermidor.
Län, angående inskränkning i skyldigheten att in natura leverera tionde-spanmål: 19:o Per Nilsson från Christianstads Län, angående beviljande af anslag till ersättning för under gängse sniittosamma boskapssjukdomar nedslagtade kreatur. 20:o David Andersson från Hallands Län, angående ersättning till Edsberga församlingsboer för under boskapssjukan nedslagtade kreatur; 21 :o Sven Andersson från Skaraborgs Län, om ändring i Kongl. Förordningen den 31 December 1689, angående afgifter till Wadstena krigsmanshus-kassa; 22:o L. G. Sandberg och Johan Westermark från Westerbottens Län, om afskrifning af undsättningslån (ill Westerbottens läns invånare vid 1830—1831 årens missväxter; 23:o Peter Peterson från Jönköpings Län, angående statsanslag till jordbrukets förkofran: 24:o Ingemund Odin från Gottlands Län, om Wisby hospitals öfverskoltsmedels ingående till hospitalet i stället för till Kongl. Serafimer-ordensgillet; 25:o Vice Talmannen J. .4. Zetterberg, om pension åt aflidne professoren lh. Thorild s enka; 26:o Jöns Erik Eriksson från Orebro Län, om utsvningsrätt å kronoparken Tyss lingen inom nämnde län; 27:o Nils Larsson från Jemtland, om årligt anslag för Hushållningssällskaperne inom länen; 28:o Per Nilsson från Christianstads Län, angående optionsrätt för arrendatorer af Militie-boställen, att under vissa vilkor vid arrendet bibehållas; 29:o Jakob Lindbg från Gottlands Län, om statsbidrag till bestridande af kostnaderne för vägdelning på Gottland; 30:o Peter Mårtensson från Jönköpings
Om ole militära fordringarne på stambanorna icke alltför mycket skilja sig från anspråken på deras gagn i ekonomiskt, merkantilt och industrielt hänseende, och äfven om en stambana, för att i strategiskt hänseende vara fullt ändamålsenlig, måste hafva en rigtning, hvilken icke öfverensstämmer med den som är af större vigt för industrien, så får dock, enligt Kommittéens åsigt, den senare det oaktadt ej förbises, emedan jernvägarne, anlagda i för densamma förmånliga rigtningar, äro ett af hufvudvilkoren för landets utveckling och välstånd samt således äfven ett af de kraftigaste medlen att öka dess förmåga af sjelfförsvar. Skulle derföre någon del af stambanorna i de af Kommittéen föreslagna rigtningar hafva ett för en inbrytande fiende nog blottstäldt läge, hvilket möjligen kan vara förhållandet med stambanorna såväl söder sorn norr om hufvudstaden, så, anser Kommittéen detta vara en oundviklig följd af hufvudstadens egen blottställda, mot östra kusten framskjutna belägenhet, men tror sig dock böra fästa uppmärksamhet på den hufvudsaklig^ nytta, som jernvägarne till hufvudstaden måste komma att utöfva på dess försvar, företrädesvis derföre, att desamma, i vår egen armés våld, hastigare än någon annan kommunikationsanstalt kunna förflytta arméafdelningar från nästan alla de delar af landet, der rikets militärstyrka och krigsförnödenheter befinnas, till hufvudstaden och dess grannskap. De kunna dessutom lättare än andra kommunikationsmedel göras obrukbara för en fiende, då dertill endast erfordras rörelsematerielens bortskaffande, samt upptagande och undanförande af railerna på kortare sträckor, emedan en fiende hvarken kan vara försedd med rörelsemateriel eller railer för att ersätta de bortförda.
Sannt är, alt om han, i farans stund, skulle komma ihåg att dessa rustoch rotehållare, hvars hus och jord han går att försvara, hafva under fredstid satt honom på knapp diet, men deremot en och annan gång undfägnat honom med tillmålen, lika oförskylda, som främmande för hyfsade menniskors språk, så glömmer han ändå icke sin heligare och kärare pligt, att strida för sin Konung, för sitt fädernesland och för sin egen heder;— men detta lyckliga förhållande, icke gör det sjelfva behandlingen mera öfverensstämmande, hvarken med klokhetens eller med billighetens fordringar. Rent utaf vidrig för min känsla, och säkerligen äfven för mången annans, har behandlingen af frågan rörtde gardesregementena varit. — Europa skall knappt kunna Lro, att den fordne Franska Marskalken, den vid Leipzig segrande Svenska Kronprinsen och den nu snart åttatioåriga Monarken ej unnats af de under och genom Hans regeringsåtgärder rikare blefna Ständer att på eif. ändamålsenligt sätt få organisera sitt 2,000 man starka garde — och detta lör besparing skull af lumpna 18,000 r:dr! Mot den underd. anhållan, att K. M. täcktes nästa riksdag lill Ständernes granskning framlägga en fullständig plan för försvarsverkets organisation, har jag vid ett föregående tillfälle mig reserverat och tillägger således här blott en önskan, att, i händelse denna anhållan villfares, de oförsökta nya och invecklade tlieorierna då ej måtte i alltför stor scala uttränga de gamla enkla oell bepröfvade grundsatserna, hvilka förhjelpt Svenska ammen till ett ännu bibehållet fräjdadt namn i krigshistorien. Mine herrar! jag tillhör, genom min uppfostran, mina vanor och mina böjelser, mindre den närvar, tiden än en förfluten; det är således möjligt och troligt, att jag icke rätt uppfattar den närvarandes betydelse; men att sådant ej ensamt härrör från ett egensinnigt hugskott, derföre må det tillåtas mig alt anföra några skäl. — För 32 år sedan infann jag mig första gången på detta rum såsom representant. R.
Diplbmer för Agenter, General-konsuler och Konsuler, hvilka åtnjuta traktamente eller lön, beläggas med stämpel af 5 procent å den beställningen tillagde aflöning. Förordnande eller Resolution på Transport eller Byte inom samma grad och korps, äfvensom från en korps till en annan, förses med stämpel till enahanda belopp, som för fullmagt å tjenst här ofvan löreskrifvils, dock ej under 6 R:dr, hvilket stämpelbelopp bör erläggas äfven om genom transporten eller bytet blott lika eller ock lägre lön erhålles. Ooklorsbref, som utan föregånget prof utfärdas 80: — Afsked, då den afskedstagande hugnas med förhöjning ä karakteren, förses med stämpel till det belopp, här ofvan är för karaktersfullmagter stadgadt. Tillåter Kongl. Maj:t, på grund af förekommande särskilda omständigheter, den afskedstagande alt bibehålla antingen hela eller någon del af den lön, han innehar, förses alskedet med stämpel å 6 R:dr jemte fem för hundrade af den lön och inkomst, sorn bibehälles och efter hvilken bevillning beräknas. Öppet, bref eller Resolution uppå pension ö: — Vid utnämning till tjenst utan lön, äfvensom vid förläning af titulärvärdighet, beräknas, med hänsigt lill stämpeln, endast den ordinarie lön, som för motsvarig befattning är å stat anslagen, hvilken lön, derest den är indelt, bör efter näst föregående års markegång uträknas; skolande likväl, hvad särskildt militär-stalerna beträffar, dä indelt lön skall vid ifrågavarande händelser beräknas, de för de indelta regementena och korpserna utfärdade normal-staler utan förändring lända till efterrättelse.
Rosenblad väckt motion, angående hemställan från Banco-Fullmägtiges sida: 1:0, att, enär Expeditions-Commissarie-befattningen hos Bankens Commissariat bestrides af en Commissarie med lön inom yngre Commissarie-graden, han måtte erhålla serskildt arfvode, motsvarande skillnaden emellan äldre och yngre Commissarie-lönen, och 2:0, att detta arfvode måtte retroactivt tillerkännas nuvarande Expeditions-Commissarien, Banco-Commissarien N. R. Kruse från och med år i83o. Hvilka håda framställningar Banco-Fullmägtiges pluralitet beslutat hos kommande BancoUtskott anmäla och understödja; i833j den y Februarii. En från Bankens Commissariat väckt fråga om och till hvad belopp Banco-Statens Enkeoch Pupill-Cassa kunde få tillgodonjuta Vacance-besparing för enTjensteman, som, efter att hafva en längre tid varit saknad, samt förgäfves sökt och efterspanad, omsider är i följd deraf vorden förklarad sin tjenst förlustig. Hvarutinnan Banco-Fullmägtige låtit vid Commissariatets förfogande för tillfället hero, men funnit sig böra, i och för erhållande af bestämda föreskrifter till framtida efterrättelse, göra anmälan lios kommande Banco-Utskott; —> den 20 Junii. En af Bankens Ombud vid Götheborgs Lån-Contor, Notarien vid Banco-Verket, Kamereraren J. IFallniOj gjord anhållan, att honom måtte tillerkännas den, Kamererare-löne-graden tillkommande tour och befordrings-rätt från och med den 3:dje Januarii i833. — Hvilken frågas afgörande Banco-Fullmägtige funnit sig böra tills vidare uppskjuta; — den 8 Augusti. En af Commissariatet på gifven anledning gjord hemställan, att viss praescriptions-tid måtte bestämmas för uppvisande i Banken af alla äldre utelöpande Invisningar och Insättnings-bevis, de der i räkenskaperne år från år balanceras.
UtsökningsBalken måtte ändras till följande lydelse: ”Söker någon tillegna sig gods, som i gäldenärs bo finnes, och menar borgenär, att det honom till förfång sker; bjuder sökanden bevis för sig, och ställer han hos utmätningsmannen borgen för den kostnad och skada, som af hans anspråk komma kan, varde godset satt i qvarstad, intilldess tvisten om ägande-rätten af Domstol pröfvad blifvit; stämme dock sökanden i thy fall vederparten, i Staden, inom en, och på Landet, inom tre månader, sedan godset i qvarstad sattes, eller håfve sin talan emot honom förlorat. Anmäler vid utmätningstillfället gäldenären, att godset hö - Den i Mars f. m. rer annan till, varde det ock med qvarstad belagdt; Borgenär underrätte härom, den uppgifne ägaren, och stärn me han, inom den tid ofvan sagdt är, räknad från den dag, då underrättelsen honom meddelas, eller vare sin talan qvitt. Finnes gäldenär hafva svikeligen uppgifvit annan såsom ägare till godset, gälde all skada och höte godsets halfva värde. Vill i desse fall Borgenär sjelf stämma, stånde det honom fritt. Samina Lag vare, der Borgenärer söka företräde hvar för annan.” Efter det Jag öfver detta förslag inhämtat Högste Domstolens och StatsRådets yttranden, har Jag tagit frågan i noggrant öfvervägande. Såsom ett verksamt medel emot de i Eder underdåniga skrifvelse omförmälte missbruk genom diktade köpeafhandlingar om lös egendom, anser Jag stiftandet af en Lag, som skulle stadga, att om någon tillhandlar sig lösören och tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, han hör inom viss tid från köpeslutet derom göra anmälan hos Domaren eller Konungens Befallningshafvande, så framt han vill såsom ägare till den ifrågavarande lösegendomen anses. Genom en sådan anmälan, hvilken genast borde inprotocolleras, skulle ägande-rättens genom köpet skedde öfverflyttning från säljaren till köparen blifva mera allmänt känd och allt tvifvelsmål Oja rätta förhållandet förekomtnas. i6 Den i Mars f. rn. I anseende til!
Jernmanufäctur-lillverkningen åter, bestående hufvudsakligen af spik, 4 8 hillar, spadar, hottslänger, vagnsaxlar, yxor, hästskor och söm samt jeriipi a tar, kail upptagas till ISio Tusende Tvåhundrade Femtiofyra Skeppund och lill värde af Tvåhundrade Fyratio Tusende Sexhundrade Fyra Riksdaler Banco samt Kopparsmidet vid Lessebo Kopparhammar lill Femhundrade Sextioett Skeppund och värdet lill Etthundrade Två Tusende Åttahundrade Femtio Riksdaler Banco. Utom förenämnde Ellofva previlegierade jernmanufactur-verk finnas inom Länet följande, som från Bruken inköpa erforderligt ämnesjern, nemligen: Thimsfors, Rundfors, Åcke, Oshult och Gåaryd, hvilka håda sistnämnde erhållit previlegier 1S29. Vid ofvannämnde Verk äro anställde Sextio Hammar-Smeder, Etthundrade Manufactur-Smeder samt fyra Koppar-Smeder. Tillverkningen vid Elmtaryds Ståltrådsdrageri har i anseende lill bristande afsättning under de sista Fern åren varit ohetydlig. Genom Masugnsegares noggranna tillsyn och omsorg har de sednare åren tackjernet på de flesta ställen blifvit af vida bättre beskaffenhet än förut, äfvensom tillverkningsbeloppet för dygn ökats. Vid ett och annat Bruk är väl kohltillgången knapp, serdeles i de trakter, der Allmogen kan med mera förmån afyttra sina kohl åt andra håll; men på intet ställe bör Bruksrörelsen komma i fråga, att ännu nedläggas för bristande kohltillgång. Likväl har Bruksrörelsen, i synnerhet de sista trenne åren, i saknad af tjenligt väglag för Malmforslingen drifvits med mindre förmån, äfvensom Manufactursmidet icke funnit någon större afsättning, så att betydliga qvantiteter deraf befinnas oförsålde, så väl vid Bruken, som å Calmar Metallvåg, genom hvilket allt försäljningspriset betydligen fallit. Bruk och Fabriker, som ej höra till Bergsrörelsen: Dertill räknas Kostads Glasbruk med Trettiofem Arbetare och ett tillverkningsvärde af Tjugosju Tusende Tvåhundrade Riksdaler.
Ett ytterligare skäl härtill är, att man icke bör utgifva Statens medel förr än det är nödvändigt, och då denna bana icke kan komma att utöfva något välgörande inflytande lill transportrörelsens befrämjande, och ej heller lemna någon afkastning förr än den kommer i förbindelse med hufvudstaden och andra märkligare handelsoch omsättningsorter i Fiket, så tror jag icke att man bör söka fullborda denna bana tidigare än att den blir färdig på samma gång, som de andra för rörelsen vigtigare och mera vinstgifvande banorne, med hvilka den är ämnad att sammanbindas. Om banan stannar vid södra ändan af Finja-sjön, så kan man, sedan alla vederbörande blifvit hörda, såväl K. Beflnde i alla de tre Smålands-länen, som cck Landthushållningssällskapen, gifva banan den rigtning, som är lämpligast för att åstadkomma en förbindelse, icke blott mellan utlandet och hufvudstaden, utan äfven mellan de östra och vestra kusterna och medlersta delarne af landet. Det är visserligen sannt, att dessa förbindelser mellan kusterne och de medlersta delarne af landet först i en aflägsen framtid kunna komma till stånd, men man måste alltid tänka på huru det kan komma att se ut i en framtid, och derföre tillstyrker jag f. n. endast ett anslag af 4 millioner för banans fortsättande till södra ändan af Finja-sjön. 160 Den 10 Juni e. m. Gr. Posse, Gust.: Då jag till alla delar förenar mig med Hr v. Troil, oell yrkar ett anslag af 8,375,000 Edr till södra stambanan, så ber jag att härför få framlägga mina skäl Prågan delar sig i 2:ne mom. Det ena banans vigt för Småland, det andra banans vigt för Skåne, och dertill skulle jag vilja lägga ett 3:dje, banans vigt för hela landet. Hvad först beträffar Smaland, så vill jag visserligen icke inlåta mig i någon dispyt om banans mer eller mindre lämpliga läge, men mitr förefaller det, som om den af Regeringen föreslagna banan icke skulle hafva ett så olämpligt läge, som Frih. Haab säger.
Besvoch Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 91. slagna förändringen af gällande stadgande må kunna vara med rusthållarnes välförstådda intresse eller med kavalleriets fulla tjenstbarhet förenlig. Utskottet finner sig emellertid icke ega och Rikets Ständer torde jemväl i allmänhet sakna den speciela sakkännedom, som för bildande af ett tillförlitligt omdöme i denna fråga erfordras; och då densamma således, enligt Utskottets tanke, hör helt och hållet lemnäs beroende af Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, hemstället1 Utskottet, att någon åtgärd i anledning af nämnde förslag icke må af Rikets Ständer vidtagas. Beträffande åter motionärens framställning i afseende på djurläkares åligganden vid remonterings-förrättningar, så anser Utskottet de af motionären i detta fall föreslagna stadganden vara till en del ändamålslösa och i vissa afseenden mindre lämpliga; hvadan och då de svek och förseelser, som i nämnde hänseende af djurläkare möjligen hegås, kunna på grund af hvad om tjenstemän i allmänhet uti lag och författningar stadgadt är beifras samt vederbörande ega att öfver meddelade beslut i fråga om rustningshästs antagande eller kasserande hos Kongl. Majit i underdånighet föra klagan och sålunda vinna rättelse, när sådant beslut tilläfventyrs kan på felaktigt utlåtande af hästläkaren vara grundadt, så får Utskottet jemväl afstyrka bifall till ifrågavarande framställning. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 92. 4 N:o 92. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 8 Maj 1857, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af älerremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 75.