Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom de gränser, som af stadgandet i Reglementets 160 § angifvas, hafva BelåningsFullmäktige väl, såsom af § 59 i 1861 års Revisionsberättelse och § 58 i den innevu'grimer U' varande år afgifna enahanda berättelse inhemtas, fastställt belåningsvärdet å åtskilliga der uppräknade obligationer; men som, genom berörde Reglements-§, belåning icke är medgifven å åtskilliga, serdeles i sednare tider tillkomna obligationer, hvilka likväl måste anses innebära lika fullgod säkerhet, som flertalet af de obligationer, hvilka till belåning antagas; få Fullmäktige härå fästa Höglofl. Utskottets uppmärksamhet, på det att ofvanberörde stadgande måtte erhålla den utsträckning, att Diskont-Direktionerna ej må hädanefter, såsom hitintills, nödgas tillbakavisa äskad belåning af säkra papper. § 24. I 2 mom. af 172 § Reglementet är stadgadt att det belopp, som återstår -Anslaget till oanvändt af do till försträckning åt Filialbanker, vid föregående riksdagar, anviBthaibanker. sade 9,000,000 R:dr Runt må, efter Fullmäktiges bepröfvande och under de i 173 § af 1858 års Bankoreglemente stadgade vilkor, såsom försträckning, meddelas sådana redan oktrojerade Filialbanker, som till försträcknings erhållande äro berättigade. Med stöd häraf äro berörde 9,000,000 R:dr fördelade på de före sednaste riksdag oktrojeräde Filialbanker. Till Filialbanker, sedermera oktrojerade, för hvilka, enligt mom. 3 i samma §, Fullmäktige kunna använda 1,000,000 R:dr, äro öfverlemnade: till Filialbanken i Norrbottens län, med säte i Luleå R:dr 469,200 „ Filialbanken i Piteå „ 250,000 och , Filialbanken i Oskarshamn 230,000 22 Banko-Utskottets Memorial N:o 1. hvaremot
Uti bestämmandet af denna bot mäste jag öppenhjertigt kilsta at jag icke kan upsöka eller igenfinna den i alla Samfunds Lagar antagna, nödiga och af alla ^uris Lorckullsr godkända hufwudgrund, at pa lika beskaffade förseelser och afsteg ifrän Logens efterlefnad bör ZIZ sölja lika answar och näpst; ty da försummelsen at upwisa cc Köpebref om i eller 22,000 Liiködalers Köpestilling och dora taga upbud, har enahanda instpcelst pa deus rätt, som kan anse stg til löSningsklaudcr aga laglig anledning, är swart ak finna någon gällande strmciva, hwarföre Köparens kil den mindre Egendomen misshandling bör i följd af Lag - Utskottets föreslagna mattstock, ehuru enahanda bade L anseende til följderna och werkön pa drns rätt, som det kan anga, kunna försonas med dels mindre answar och plikt. Och af dessa skäl tror jag mig aga full anledning at, rörande denna omständighet, underkasta Höglostige Mddcrskaperö och Adelns mogna ompröfwande, fa wida någon plikt bör äga rum, om icke i stället för de i nämnda §. nyttjade ord: och bote Köparen lil Socknens fattiga sä mycket som swarar emot thet stämplade papper, hwarmed Köpcbrefwet bort beläggas; denna mening kunde införas: och erlägge Köparen lika bot af Tjugu Daler silfwermynt med Sex Riksdaler za skill, som i 2. §. Kongl. Förordningen af den 14. Januari! 1748, angående stämpladt papper ar utsatt för den, som inom Tre mäaader ej belägger stikå Afhandlingar med det i 5. och 17. §Z. föreskresna.
Konungen och H. K. H. Kionprinsen, upplaga ett lån, ursprungligen af 5o,ooo L. St. hvaraf beloppet blifvit af Kongl. Majit användt och förskjutet lill Cabinetts-Cassans behof, Vcäl för att sedermera af nämnde cassas disponible tillgångar successive godtgöras Barlhelemy-fonden, till amorterande af dess skuld, men ilian att någon serskild förbindelse i sådant afseende blifvit för CabinettsCassans räkning afgifven; äfvensom Kongl. Majit, tid efter annan, ulan förskrifning, hållit Cabinells-Cassan tillhanda, dels en betydligare summa utaf Kongl. Majlis enskilde medel, dels beloppet af ett utaf BarthelemyCassan bos den så kallade Filenska fonden negolieradt lån å 60,000 Ridr Hamb. Banco, hvarförutan Cabinetls-Cassan haft ett årligen omväxlande saldo till tre Handelshus, med hvilka cassan för dess växel-affärer, eller af annan anledning, egt löpande räkning, men hvilket saldo likväl icke vore af beskaffenhet att kunna hänföras under benämning af lån; alt Ca?- sans ställning vid den tidpunkt, då ofvanomförmälde skrifvelse af den 3 Mars 1840 afgafs, följagtligen var sådan, att Cassan väl hade en betydlig balans, ett deficit, eller en skuld, om man så ville kalla der, men dock icke i eget namn eller för egen räkning upptagit lån eller förskrifvit något sådant, hvadan, ehuru cassan hade ett i sakens förhållande grundadt åliggande att, i mon af dertill disponibla tillgångar, återgälda de förskott, som blifvit cassan på god tro lemnade, cassan dock hvarken för dessa förskott eller annorledes gjort någon förskrifven skuld, derför talan kunde emot samma cassa såsom låntagare anställas; samt att således den uppgift, hvilken innefattas uti nyssbemälde skrifvelse, ämnad att meddelas Conslitutifams-Utskoltet, hvars åtgärd endast kunde åsyfta att utreda, huruvida något åsidosättande af 76 §.
Jag anser den obegränsade skyldigheten, att bebygga Säterier böra upphöra, då de kunna innehafvas af hvilken medborgareclass som hälst, och att någon uppmuntran till deras förseende med bättre byggnader, efter råd och lägenhet, äfven är öfverflödig, då en mängd egendomar af annan natur med prydliga åbyggnader förses i bredd med stigande lux och tillgångar. Jag förnyar alltså min anhållan, alt Utlåtandet ej må afslås, utan antingen återremitteras eller bifallas. Den i3 April. Herr Hjerta, Gustaf: Jag instämmer med den siste värde Ledamoten, att det är af stor vigt att icke afslå Utlåtandet, emedan det har ett väsendtligt inflytande på jordbruket, om hemmanen belastas med för stränga byggnads-skyldigheter, hvarom, föreskrifterne icke äro mindre hårda, än att Säteri-friheten förloras för underlåten Säteri-byggnad, hvilket jag bestämdt vet hafva inträffat uti Westergöthland. Då nu rättigheten att stycka Säteri-, Rå- och Rörssamt Frälsehemman varit obegränsad, är det klart att man bör noga betänka sig, innan man förändrar principen i ett så vigtig! och ingripande ämne. För min del Kr jag öfvertjrgad, att det är lika angeläget tillse, det hemman af ofvannämnde natur icke klyfvas i mindre delar, än att jordeboks-räntan och öfriga onera kunna utgå, samt familjer derå vara försörjde, som det varit nödigt att föreskrifva sådant, beträffande Kronoskattehemman, För mig är det äfven klart, att klyfning af hemman med Säteri-frihet måste vara lättare att verkställa, än annan jords afsöndring, emedan mindre onera dervid behöfva observeras. Jag tror, att några särskilta föreskrifter derföre icke äro af nöden. Yäsendtligare anser jag det vara, att tillse, om hemmansklyfning i allmänhet medfört nytta eller skada. Jag stöder mig ej på Adelns privilegier, hvilka jag till vår lycka anser hafva försvunnit år 1809, utan på äganderätten, som jag Den i3 April. 277 anser för lika helig.
Utan af* maftan af .Kongl. .Kammarrättens härom ntebbetabe heflut, bör ett fammanbrag of* iner årets attmdnna hemittning för I;ela rifet inom Sftifögdibötontoret upprättas famt genom betta Sfierfs förforg från trpcfet utgifmaö o cl) tneb attmdnna tibningarne utbelaS, § 94. §ör ben hänbclfe, att reftantierna å attmdnna hemittningen inom någon ort fftttte, utan att ett fåbant förljåttanbe af giltiga crfafer föranlctS, uppgå titt ett an* märtningsmärbt l;ögt belopp, åligger bet .Kongl. ©tatefontorct att, efter beröm af Suttmaltige i IRifSgälbSfontoret gjorb anmälan etter annar! munnen hännebom, låta mibtaga ben etter be åtgärber, forn finna! mara af ontftänbigheterna påfattabe ocp för reftantierna! ffpnbfamnta inbrifmanbe erforbraS, famt att berjemte, i fatt mårbö* lööbet etter förfummelfe poö någon upphörbSman ffutte förntärfaS, låta genaft titt* tala ben etter bern, mot gunila anlcbning titt felaftigt etter förfumligt förljåfianbe förelommer. § 95. 3 be ftäber, ber SJZagijtrat ej finnes, fMa atta be Beftpr od) åligganben, ndmnbe mpnbigljet, enligt benna ©tabga, fått fig uppbragna, tillböra @tabSfh)telfen. Sty. till 9i. ©t. ¥>rot. 1862 & 1863; 10 ©ami. 1. 9lfb. 2 Sanbet. &ett>tUittttgdtfl$cYtnadIäng& öfwer faft c^ett&om i ®en ffattffqlbige. S3 c 3 3 n> r-i O a
I anledning häraf, och enär Riksens Stän-' der genom de till Saltpetter-Arendernas förvaltning af Eder Kongl. Maj:t i Nåder förordnad© Kommitterades i detta ämne afgifne och af Eder Kongl. Maj:t uti Nådig Remiss till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemnade underdåniga Utlåtande, inhemta, att den verkställda utlåning af en del, samt insättning uti Götha-Kanal-Diskont af de öfriga medlen, grundat sig på Eder Kongl. Majas Nådiga Förordnanden, få Riksens; Ständer hes Eder Kongl. Maj:t i underdånighet 440 Underdåniga Skrifvelserl anmäla den finskan, att hädanefter någon annari disposition af dessa Statens medel icke vidtages, än som instämmer med deras egentliga föremål, och att således desamma måga hållas uti Statens Kassa tillhanda för de behof, hvartill de äro ämnade. Riksens Ständer framhärda &£c. \ N:r 191. Uppläst neli godkänd hos Samtl. Riks-St, d. I? Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af deras Revisorers Anmärkningar vid Redovisningen för TullVerkets Medel. Hos Riksens Ständer har kommit i öfverväJ gande hvad deras till StatsBankooch RiksgäldsVerkens granskning förordnade Revisorer uti sin Berättelse den 20 November förlidet år angående Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning anfört och hemställt otn Redovisningen för TullVerkets Medel; Äfvensom Riksens Ständer fått del af Kongl. General Tull-Direktionens häröfver afgifna och ifrån Eder Kongl. Majit den 22 sisth Januari till Riksens Ständers Stats - Utskott remitterade underdåniga Utlåtande.
Ett virrvarr af personager, kappsäckar o c h rockar, en språkförbistring af tyska, franska och engelska, o c h — där, där måste hon vara, min dam, så måste en riktigt fin, genomfin engelsk earls dotter se ut. Hon kom från kupéen med samma lugn, som om hon trädt ut ur sin egen förstugudörr, och resväskan och filtremmen gjorde det angenäma, solida intryck, som en noggrann, med smak utbildad persons effekter alltid göra. Jag tilltalade henne på engelska, då jag var svenska och icke bättre beherskade de andra lefvande språken. Då j a g nämnde min nationalitet, såg jag till min förvåning, att hon ett ögonblick betraktade mig forskande, liksom obehagligt berörd, men sade genast: » Jag är icke helt och hållet främmande för ert modersmål, men j a g talar det ej. » Huruvida af oförmåga eller ovilja sade hon e j, men något, jag vet icke hvad, stämde mig för det senare. Emellertid läto vi bära lady Threatons effekter till hamnen o c h giugo in på restaurationen för att äta middag. Timmarna förflöto mycket angenämt och trots skymningen och ett intensivt regn gick hemfärden i » kaffebrännaren » ganska snabt. Vid hemkomsten, kl. half 11 tog madame emot oss och vi superade på tre man hand. Idun Stockholm, Fredagen den 3 mars 1893. N:r 9 (272) Prenumerationspris pr Idun m e d Modetidning och kolorerado planscher I d u n m. pl. Idun ensam år: k r. A l l m. Telef. Peggy iland de banbrytande kvinnorna i vårt land, som ägt mod att trotsa den fördom, hvilken förr likt en mur omgärdade kvinnan och utestängde henne från det allmänna lifvets verkningskrets samt såsom en boja fängslade och band hennes händer och hindrade henne från att själf förtjäna sitt bröd, intager Peggy Hård ett ganska framstående rum och torde därför väl försvara sin plats på Iduns första sida. Hon var nämligen den första högättade kvinna, som lämnat salongen för att inträda i affärslokalen och utbyta kåsösen mot kontorsstolen.
St. ej heller äga att någon derutöfver sträckt åtgärd vidtaga; men nu blifvit yrkadt, att Constit.Utsk:s ifrågavar. memor. måtte till Utsk. återremitteras, ansåg H. Ex., att, sorn Constit.Utsk:s nu förevar, memor. innehöll afslag å den till Utsk. remitterade anmärkn:sanledning, samt hvarken 106 och 107 §§ Reg.F. eller 29 § Riksd.Ordn. Jamnade R. St. någon pröfningsrätt af Constit.Utsk:s åtgärd i sådana anmärkntsfrågor, som Utsk. icke funnit till någon påföljd föranleda, någon återremiss af Utsk:s ifrågavar. memor. såsom endast ad notitiam till R. o. Ad. inkommet, vid så beskaffadt förhållande, samt i öfverensstämmelse med hvad under förflutna riksdagar varit öfligt, ej heller kunde äga rum, utan hemställde, om icke R. o. Ad. behagade tillåta, att samma memor. lades till handlingarna? Ropades ja och nej. Hr Cederschjöld: Sedan Hr Gr. o. Landtm, nu förklarat sin mening, lärer det vara fruktlöst att yrka återremiss. Jag inskränker mig derföre till att reservera mig emot Hr Gr. och Landtm:s åsigt, och beklagar blott, att inga andra skäl för denna åsigt blifvit anförda än de, som redan vid sisla riksdagen framställdes, och hvilka jag redan förut i dag sökt vederlägga. Frih. Palmstjerna: Min vördnad och min högaktning för Hr Gr. o. Landtm, kan ej lägga hand på min öfvertygelse. Jag reseryerar mig derföre emot Hr Gr. o. Landtnäs yttrade åsigt, såsom, efter min tanka, hvarken för - D t’ 11 3o J n 11 i f. m. 3g5 enlig med grundlagens ordalydelse eller i tillämpningen visligt betänkt.
»Nu känner jag igen dig», sade han en qväll, då han kom in till henne i sängkammaren. Hon satt i kamkappa med bara armar och kammade sina tjocka flätor. »Jaså, du håller af mig ännu», sade hon och sträckte armarna emot honom. »Ännu? Han log och böjde sig långsamt på knä på mattan framför henne. Hon kysste honom på hans ögon med de långa, svarta ögonhåren, men då han kunde öppna dem igen, sade han sakta i en skälmaktig ton: »Nina, du? Var du litet svartsjuk på den lilla missen?» »Jag är rädd för det», sade hon i en ödmjuk ton, som om hon bekände en förbrytelse, och slog armarna om hans hals, så att allt hennes glänsande hår föll omkring hans ansigte. Der inifrån sade han: »Fy skam! Fy skam! Hon tryckte honom ännu hårdare fast, så att han knappt kunde andas. »Hon var så ung och så vacker», sade hon med klagande röst, »och jag» Han slet sig plötsligt lös och sprang upp. »Du, du är den enda qvinna i verlden, som jag älskar och någonsin kommer att älska.» Han sade det i en nästan hotande ton och kysste henne hårdt och häftigt. Vid Vierwaldstädtersjön tillbragte de på hemvägen en fjorton dagar i en liten pension, der endast några få personer voro inackorderade. En af dessa var en ung italiensk dam. Hon hade varit guvernant i en engelsk familj; men hade nyligen sagt upp sin plats, och det var tydligt att hon samtidigt hade genomgått någon stor sorg. Hon var en ung flicka mellan tjugo och trettio år, mycket enkelt klädd och med ett så själfullt och smärtsamt uttryck i sitt bleka ansigte och sina stora italienska ögon, att hon väckte allas sympati. Hon höll sig blott för sig sjelf och hade denna sorgens förnämhet öfver sig, som håller folk på afstånd. Dessutom var hon icke frisk. Hon hostade, en hemsk, ihålig hosta, som gjorde hennes bleka ansigte ännu blekare. Det var för luftens skull, som man hade rådt henne att uppehålla sig en tid i Schweiz, innan hon återvände till sitt hem i Toscana.
Utskottet, 11 s 1255. 166 Utskottets Betänkande, Vill s 135 — j3g, bif, af Adelli, IX s 15^, af PresteStåndet , IX s 171» af BorgareStåndet, IX s 173, ålerrem. af BondeStåndet, 11 S 1 322. Ytterligare Utlåtande, Vill s — 960, bif. af BondeStåndet, ix s 588. Underd. Skrifvelse, X 1, s 126. RiksdagsBeslntet, §. 44* Kyrkoherde, angående att ingen, som angi fver inom Församlingen begångna brott, bör såsom Actor framdragas för verldslig Rätt. LagUtskottets Betänkande, Vill 1. s 172—174, bif. af Adeln, IX s 240, af PresteStåndet, IX s 262. —- — Boställen, om byggnadsskyldigheten vid; Motioner, remitt. till Bagoch Ekon. Utskottens Betänkande, Vll 1. s 444 ■—448, bif. af PresteStåndet, IX s 385, återrem. af Adeln, IX s 401» bif. af BorgareStåndet, IX s /\i5. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s io44 —■ 1048, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 921, bif. af BorgareStåndet, IX s 933, af Adeln, IX s 965, af BondeStåndet, IX s gj5. Underd. Skrifvelse, X 1. s 3oo. RiksdagsBeslntet, §. 44* — Lagen, om öfverseende och förändrande af; Motioner, remitt. till Lagutskottet, II s 1 LIp, i23r.
Då här en viss vigt blifvit lagd derpå, huruvida barnamordens antal i sednare tider ökats eller icke, äfvensom å de motiv, som till sådana pläga föranleda, och då ingen bättre än jag bör vara i tillfälle att härom ega kännedom, enär till min embetsbefattning sedan år 1842 horf, att emottaga och till sina resultat framlägga domstolarnes officiella redogörelser i dessa afs:den; så finner jag mig böra yttra hvad jag derom vet. — Jag kan då till en början genast förklara, att barnamordens antal, i förhållande till folkmängden, icke kan sägas hafva den sednare tiden ökats. Hr Just.StatsMinisterns på domstolarnes upgifter grundade underd. embetsberättelse visar nemi., att de åtalade barnamordens antal, hvilket åren 1830 t. o. m. 1856 vexlat mellan minst 10 (år 1842) och högst 32 (år 1848), utgjort i medeltal för hela tiden 18, under de fem åren 1836 —1840 medeltal 28, åren 1841 —1845 i medeltal 27, samt att antalet deraf år 1856 ytterligare nedgått till 25. — Men, äfven om det således måste erkännas, att barnamordens antal på den sednaste tiden förminskats, så synes mig dermed alldeles icke vara bevisadt, hvad man synes benägen att antaga, eller att 3 778 års Kongl. Bref upfylit det dermed åsyftade ändamål, såvidt nemi. som detta varit, hvad här blifvit påstådt, att verka minskning i antalet af barnamord. De enda i sådant afs:de uplysande statistiska upgifter vi ega, äro Tabellverkets, på presterskapets årsoch femårs-berättelser grundade, rörnude antalet af mördade barn. Enligt Sundh.Koll. underd. berättelse om medicinalverket i Biket för år 1851, skall, från Tabellverkets början år 1749 till år 1770, antalet af mördade barn i Sverige jemte Finland vexlat mellan 8 och 15.
Denna fästning är nemligen, enligt den djuptblickande höge grundläggarens syfte, ämnad att, en gång fullbordad, icke allenast emottaga och skydda det, som kunde anses för riket vara dyrbart och alltså böra för en fiendes tillgrepp undanföras, utan äfven att, i följd af sitt läge med lätta vattenförbindelser, lemna trygghet för att, under ett krig kunna utur de inom vallarne samlade och skyddade förråden förse krigshären med dess förnödenheter, samt att tillika utgöra en på förhand gifven och säker samlingsort för härens reservmanskap, hvilket der i allt lugn skulle utbildas, för att stridsfärdigt och fullt utrustadt derifrån afgå till härens förstärkande. Rikets Ständer hafva ock i sednare tider, genom uppförandet af en kostsam byggnad inom fästningen till förvarande af Riksbankens dyrbarheter, erkänt vigten och värdet af denna centrala fästnings anläggning, om än, märkvärdigt nog, anslagen till dess fortsättande icke derföre utfallit rikligare. Åtgärden har emellertid kommit motviljans och få kunnighetens rop emot anläggningen att blifva mindre högljudda. Planen för Carlsborgs fästning, törst uppgjord år 1820 med beräkning, att sjelfva fästningsarbete!, utom erforderliga kasernoch förråds-byggnader, skulle vara utfördt för en kostnadssumma af 2,440,000 R:dr, har sedermera, i följd af nödiga befunna förändringar i land-fronternas former, som vid den tiden ännu icke voro påbörjade, blifvit omarbetad <>ch utvidgad samt år 1857 i nåder fastställd sådan den ännu följes. Uti denna plan inging.i äfven de i den förra uteslutna, men nödvändiga byggnaderna, hvaraf likväl, enär kostnaden för dessa sednare ensam kan beräknas uppgå till emellan 7 och 800,000 R:dr, blef en följd, att förslags-summan för fästningsbyggnaden måste ökas till 5,162,818: 40. — med bibehållande för öfrigt af de beräknings-grunder och pris, på hvilka 1820 års kostnadsförslag var fotadt.
Jag nödgas upprigtigt bekänna, att jag icke förstår, hvarföre icke det ökade behofvet genast blifvit ulfördt till sin verkliga summa, då jag icke kan sälta i fråga, att afsigten varit alt lill en början afvända uppmärksamheten från det sanna förhållandet. Rikets Ständers anslag till Cassernbyggnader och Sjukhus, voro vid sista Riksdagen beräknade såsom tillfälliga utgifter. Hvadan kommer då, att man nu vill beräkna dessa temporaira anslag såsom redan ovilkorligen tillhörande Titelns anslagssummor. Jag kan icke begripa hvarföre icke de totalt överskjutande behofven af 185,877 R:dr blifvit adderade tillsammans med anslagen till Casserner och Sjukhusbyggnader, som på ett annat ställe finnas upptagne; om icke för det, att det öfverskjutande behofvet skulle derigenom synas så mycket större, sorn den lillagde summan. Jag kan icke D en 22 December f. m. undgå, att härifrån hemta den varnande slutsats, att så litet som möjligt lemna några temporaira bidrag, då de blott gifva anledning till fordringar af en evig varaktighet. I Kongl. Maj:ts Proposition heter det vidare: ”Utan någon rubbning i den till ”gemenskapens underhåll nu gällande Rusl”och Rotehållningen, som utgör sjelfva huf”vudgrunden för Indelningsverket, hvilar ”berörde reglering hufvudsakligen på den ”äfven vid förslaget till LandtStaternes reglering antagna grund, att indelningar i ”Hemmansräntor och Kronotionde skulle ”till StatsVerket indragas och lönerne, beräknade i silfver, från Statens Cassör con”tant utgå i BancoSedtar, efter, för hvarje ”Riksdag, enligt förhållandet de 5 föregå”ende åren, antagen medelcours, som nu ”för de 5 kommande åren är upptagen till "128 sk. för 1 R:dr Specie i Silfver,” Jag finnér i dessa uttryck af Kongl. Maj:ts Proposition en högst betänkelig förklaring öfver rätta förståndet af 80 §. Regeringsformen, och Indelningsverkets deruti fattade hufvudgrunder.
Då, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer vid sednaste riksdag fastställde grunder det blifvit, genom Kongl, kungörelsen den 17jj Juli 1847, bland annat, i nåder stadgadt, att, vid hädanefter skeende utarrendering af sådane kungsoch kungsladugårdar samt andre krono-lägenheter, för hvilka arrende-afgifter omedelbarligen lili stats-verket inginge, lägenhetens förre innehafvare egde, derest han densamma väl brukat, företrädesrätt lill arrende derå, emot erläggande af behörigen faststäldt maximi-belopp för arrendet, anser Utskottet, att det skulle leda lill ömsesidig fördel för bostails-direklionerne och arrendatorne å mililie-boställen, om, vid ularrendering af desse, en lika optionsrätt, som i afseende på de i förenämnde Kongl, kungörelse omförm alde hemman och lägenheter eger rum, medgåfvcs, hvadan UtskoLlet tillstyrker Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, det täcktes Kongl. Majit, efter vederbörande* hörande, i nådigt öfvervägande taga, huruvida icke enahanda företrädesrätt till arrendets bibehållande, som, enligt Kongl kungörelsen af den 17 Juli 1847, blifvit i allmänhet tillagd arrendatorer af sådana kronolägenheter, af hvilka arrendeafgilterne ingå omedelbarligen till stats-verket, må jemväl till - godokomma arrendatorer af de under boställs-direktioners vård ställde miiitie-hemman och boställen, samt Kongl, reglementet af den 19 Juli 1832 följaktligen i öfverensstämmelse härmed förändras Slockholm den 27 Mars 1848. jn n4 Ant. till Exp.-Utsk den 28 Mars, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående skogsplantering. " (I. Å.) Stats-utskottet har till behandling emottagit 2:ne särskilda motioner, väckte den ena hos Borgare-ståndet af herr S. G.