Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre von Schulzenheim sökta och v un dna befrielse från yrkad Accords-ersättning.” Skulle Rikets Ständer bifalla denna framställning, så borde man närmare bestämma StatsSecreterarens fel. De fel, hvarföre en StatsSecreterare får entledigas, äro, om han icke med oväld, nit skicklighet och drift sitt Embete utöfvar. Hvad skicklighet och drift beträffar, så tror jag att den ifrågavarande StatsSecreteraren fullkomligen kunde jemnföras med sina företrädare och samtida, Om oväld kan i närvarande fall icke vara fråga. Brist på 3g6 Den iS .Julii e. m. nit är således det enda som återstår. Men Utskottet säger sin anmärkning egenteligen vara rigtad mot oformligheten och tvätydigheten af denna på en gång afoch tillstyrkande mening, hvarigenom StatsSecreteraren tycks hafva ådagalagt om ej brii stande skicklighet i Enibetsutöfningen , åtminstone en uppenbar försummelse att efterse och rätta Protocollsredactionen. Så-, ledes består hela felet deri, att han ej ef-* tersett, huru ProlocollsSecreteraren uppsatt Protocollet. Kan för en sådan i sig sjelf ringa sak Rikets väl kräfva, att Rikets Ständer begära en StatsSecreterares entledigande. Snarare synes ett sådant fel höra un-, der CaneelliOrdningen, än under Grundlagen. I 5:te punkten förekommer emot Förste ExpeditionsSecreteraren von Printzencreutz, det oriktiga formela af sjelfva föredragningsåtgärden i målet, beträffande Kyrkohemman i Halland. En sådan rubrik finnes ej i hela 107 §. Hvad är det då, som berättigar ConstitutionsUtskottet att dömma efter alldeles nya rubriker?
Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärende, hållet inför Hans Maj.l Konungen i Stats-rådet d Stockholms Slott dea 17 Oktober 1856. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Minislern Gunther, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almgvist. Efter det Kongl. Majit nu i Nåder förordnat Stats-rådet och Kommendören af Kongl. Nordstjerne-orden N. F. Wallensteen, att, under innevarande Riksdag, utöfva den befattning med Riksdags-ärenden, som, enligt §§ 56 och 42 af Riksdagsordningen, en Ledamot af Stats-rådet tillkommer, så uppläste Departements-chefen, Herr Statsrådet Fåhraeus, ett iörslag till Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer angående detta ämne; och täcktes Kongl. Majit, uppå Stats-rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkande, berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, i Nåder gilla samt befalla att, i enlighet med samma förslag, Nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer allåtas. Ex protocollo W. JA. Strokirk. Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 13. a N:o 13. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Nov. 1856, kl. 10 f.. m. Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående godlgörelse till indelningshafvare för sådana grundräntor, sorn till följd af qvar nars nedläggande af skrifvas; Gifven Stockholms Slolt den 30 Oktober 1856.
En Trafik-direktör 330 — 52 50 En Bokhållare 90 — 13 50 Göteborg, en Stations-inspektor 200 — in natura » en Bokhållare 123 — 18 75 » tre d:o å 80 240 — 36 — » en d:o 70 — 10 50 Partilled, en Stations-inspektor 100 — in natura Jonsered, en d:o 113 — d:o Lerum, en Stationsmästare 90 — d:o Floda, en Stations-inspektor 113 — d:o Alingsås, en d:o 130 — d:o » en Bokhållare 70 — 7 — Lagmansholm, en Stations-inspektor. 100 — in natura Wårgårda, en d:o 125 d:o Herrljunga, en Stationsmästare 80 — 8 — Foglavik, en Stations-inspektor 125 — in natura Sorby, en d:o 100 — d:o Falköping, en d:o 125 — d:< ) » en Bokhållare 80 — d:o Stenstorp, en Stations-inspektor 113 — d:o Sköfde, en d:o
Jag tror att detta kan vara vådligt, derföre att jag kan tänka mig, och denna lanke härrör af den erfarenhet jag äger, att socknar finnas, sorn önska att inom husen hafva lönnkrogar nog allmänt, för att hindra en laglig krogs anläggning inom socknens gränser. Jag har sjelf varit i den belägenhet alt nödgas skaffa en laglig kl öga re inom en socken, för att hindra menigheten alt vara det i allmänhet. Jag får derföre tillstyrka, att vill landshöfdingen höra pastor och församlingen, så må dist vara hans lätt, äfvensom pastor och församlingen må kunna hos landshöfdingen begära en krog-anläggning, men att det må vara honom obelaget att sjelf bestämma, utan en sådan formalitet, huruvida en krog bör få linnas inom socknen eller icke. Frih. Cederström, Anders: Det är blott atlie anmärka:!' jag önskar bifoga den återrelniss, som jag förmodar komma att äga rum. Den första angår, att det minimum af brännvin, som hvar och en skall äga rättighet alt försälja och hvilket förut varit bestämdt till en kanna, nu blifvit utsatt till ^ kanna. Jag skulle för min del tio, att såvida man vill förhindra lÖnnkrögeriet, så är detta icke det rätta medlet. Det är visserligen sannt, att en ledamot uppgifvit, att denna ^ kanna icke får förtäras på stället; men huruvida della kan vara ett correcliv, öfverlemna!' jag till hvars och ens bedörnmande. Om jag förtär brännvin på Den i3 Januari e. m. i3y stället eller några sleg derifrån, lärer sådant ingenting göra till saKen. Summan är, att <1A livar och en äger rättighet att sälja så litet, så kan man slå upp en krog hvar man vill, blott man säger till köparen: du får icke föitära brännvinet i detta rum, utan du mäste gå din väg och sedan supa hvar du vill. På denna grund önskar jag ändring häruti. Den andra anmärkn:n är emot 44 §’n sednare momentet. Jag kan visserligen icke neka, att det vore väl om hvad som dermed är åsyftadt kunde gå i verkställighet.
Vid sista riksdagen uppräknade man särskildt alla de actier och publika papper, som fingo belåningsrätt utan borgen; nu har man åter öfvergått till ett generelt stadgande om belåning för alla utan borgen, med undantag endast af dem, som äro särskildt upptagna i mom. lit. b. Man kan i alla fall ganska väl föreställa sig, att actier äfven i sådana bolag, som hafva ett publikt ändamål, äga ett högst ojemnt värde, men uppehållas i rörelsen under ett halft år för att kunna belånas; det är t. o. m. en ganska naturlig speculation att tillställa fictiva köp om actier, för att sedermera belåna dem, om icke borgen tillika for - Den 3i Juli f. m. 433 fordras. Jag tan således icke instämma i bifall till den vidsträckta beläning af adier och publika papper, som Utsk. föreslagit, utan alt det vilkor bifogas, alt borgen tillika skall ställas. Hr Cederschjöld: Jag är förekommen af den siste värde talaren och instämmer med honom. Jag tror likväl, att undantag bör göras för de slag af papper, som vid sista riksdagen blefvo bestämdt undantagna från stadgandet om, borgens ställande jemte hypotheket. Frih. Ehrenborgh: Om Ståndet skulle vilja antaga Hr Hegardts förslag alt öfverlemna åt Bancofullmägliges pröfning, till hvad värde adier och publika papper i allmänhet må kunna belånas, blir en föreskrift om borgen öfverflödig; och då man härigenom tillika undviker att omtala vissa månader såsom grund för försäljningsprisets bestämmande, kunna icke heller några sammansättningar ske för att under en viss tid öka nedernäs värde utöfver det verkliga, utan JSancostyrelsen blir i tillfälle att i naturlig väg taga kännedom om deras verkligen gångbara värde. Jag hemställer således, om icke det bästa vore att bifalla Ilr Hegardts förslag. Hr von Hohenhausen: För min del finner jag Hr Lagerhjelms anmärkning riktig.
Och blef Utlåtandet i 31 punkten, rörande anmärkningar emot den af Utskottet vid dess förra Betänkande fogade Tabell, lagdt till Handlingarne. Från Välloflige Borgare-Ståndet. S. D. Efter förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o 12, i anledning af Herr W'• Rydströms Memorial, angående allmänt låne-understöd till reparation af Prat. Utdrag den 23 Sept. 1829. 67 Calmar Domkyrka, lät Ståndet vid detta Utlåtande bero. S. D. Elef, vid förnyad föredragning, Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, N:o 1 x, i anledning af Hörr E. M■ Lefflen motion, angående förbättrade anstalter i Landsorterna för invexling af förslitna Bancooch Riksgälds» Sedlar, bifallet. S. D. Statsoch Banco-Utskottc-ns, un der N:o 10, afgifna Betänkande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Pål jonssons motion örn inrättande af ett Låne-Contoir till understödjande af utflyttningar efter skeende egoskiften, föredrogs å nyo och bifölls, S. D. Statsoch Banco-Utskottens, under N:o 9, afgifna Betänkande, i anledning af Herr Gripenstedts Memorial örn inrättande af en tillräcklig Låne-fond för Landtman, blef, vid förnyad föredragning, gilladt. S. D. Vid förnyad föredragning blef Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, N:o 8» öfver Herr C. Ncdlejs motion om anslag af ett Creditiv i Banken eller Stats-Verket för Städernas Allmänna Brandstodsbolag, gilladt. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, N:o 7, öfver ett af Riksdags-Fullmägtigen Anders Nilssons från Carlstads Län ingifvet Memorial om utvägar till ömsesidig förvexling af Svenska och Norrska Myntsorter, samt de senares 6 g Pro t.
För alt så skyndsamt, som möjligt blefve, tillegna landet fördelarne af större jernvägs-anläggningar, hafva, i betraktande tillika af de för sådant ändamål, på E. K. M:ts Nådiga befallning, redan vidtagna förberedande åtgärder, Rikets Ständer ansett nödigt, att under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst äfven sjelfva arbetena å jernvägs-stamlinier påbörjas och, så vidt omständigheterna lämpligen medgifva, fortsättas samt utföras; i hvilket afseende Rikets Ständer funnit sig böra härför bereda tillgångar, till det belopp, som under tiden må kunna fullt ändamålsenligt användas. Vid bestämmande af sättet för dessa medels användande, hafva Rikets Ständer ansett följande omständigheter böra betraktas. Enligt naturens anvisning äro tvänne 516 Expeditions-TJtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 183. utaf hufvudiinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system jemförelsevis mera vigtiga och angelägna än de öfriga, hvarföre dessa bägge jernvägs-liniers anläggning synes böra först och främst verkställas. Den ena af nyssberörda stamlinier är den, som, i rigtning från vester till öster, skulle komma att genomskära hela Riket samt ledas genom dess medlersta och äldsta delar. Den andra linien åter skulle sammanbinda den vid sjön Wetterns södra ända belägna staden Jönköping med någon af Rikets sydligaste hamnoch handels-platser. Genom förstnämnda jernbanan skulle en förening beredas emellan hufvudstaden samt Rikets andra stad, Götheborg, hvilken, i anseende till dess synnerligen fördelaktiga läge och deså sällan afbrutna sjöfartsförbindelse med verldens största marknads-plalser, vunnit en öfvervägande och under sednaste tider betydligen ökad vigt för Sveriges utländska handel.'
Återstående Utgifter enl. Reservationer 1,437,282: 37. 5. j q^. „ 9 återstå: Anordningar, Utgångne 10,497,259: S. 7.1 Återgångne i Krono-Uppbörden 170,793: 29.10./ Anordning enligt Extra Stats-Reglcringen Riksgälds-Contorels Andel i Öfverskottcr och Besparingar A[skrif hingar ■■ Af å q:de Hufvud-Titeln inbetaide Af ersatte eller redovisade Förskotter å g:de Hufvud-Titeln 7,558: 43. 1. å öfrige Ilufvud-Titlarne . 302,794:32.10. 3JQ 353‘27 11 Ökade Reservationer å i:a, a:a, 4:de oell g:de Ilufvud-Titlarne samt Extra Stats-Anslagen Äterlyftade Depositioner Lefver er ingar utom Stats-Verkct Balance den 3i December i83[. Contant Behållning Behållning på Vagarne D:o af Fastigheter , D:o af Inventarier . D:o af Spanmål o. Proviant Fordringar Utlånte Medel lnnestående Krono-Uppbörd : Lefvererad inom April i835 D:o inom Augusti i835 Resterande d. i Sept. i835 Förskotter Anmärkte Poster Proprie Balancer 1,163,060: 30. 6. 159.560:14. 279,315:24.10. — 310,338:36. Balance från den 1 Contant Ilehållnin Behållning December l833. 971,640: o D:o D:o D:o Fordringar Utlånte Medel lnnestående Krono-Uppbörd: D:o inom Augusti i834 364,658:42. Resterande d. i Sept. i 834 342,653: 10. Lån jemte upplupne
Augusti om beskaffenheten as den af Herr Ofwerste UorAkman wäckle froga, har jag för min 'del funnit twelydigt, enär Utskottet, wäl ä rna sidan tillstyrkt underdänig anmälan hos Kongl, Ma:j, om Den 28 Zebruarn. sm uphafwande af Författningarne rörande Wargeringen, hwilka ..Författningar likwäl, lika med dem vm -Landtwarnet, och' 4 enahanda 'förhållande, genom Regerings-Formens 80 Z. förut blifwit uphafde:; men deremota andra sidan med-gifwit, att, r grund af de-, för längre Ud tiltbakas, med Rustoch Rothällare uprättade Contracter, 'Wargeringen borde uphörag och dä Herr Öfverste Le-rZ.- Waw, genom anmärkning derwlo beredr ett tillsä e, att, genom Utstotters sednare Betänkande oin dest werkeliga mening blifwa uplyst, har jag anset! ändamålet winnås mran alt behöfwa med serskilt anmärkning beswära.
Och Herren hafver utdrifvit för oss all de Amoreers folk, som bodde i landena; derföre vilje vi ock tjena Herranom; ty han är vår Gud. Josua sade till folket: I kunnen icke tjena Herranom; ty han är en helig Gud, och en nitälskande Gud, den eder icke förlåter edor öfverträdelse och synder. När I nu öfvergifven Herran, och tjenen en främmande gud, så skall han vända sig, och göra eder ondt; och förgöra eder, sedan han eder godt gjort hafver. Men folket sade till Josua: Icke så, utan vi vilje tjena Herranom. Då sade Josua till folket: I ären vittne öfver eder, att I hafven eder utvalt Herran, att I skolen tjena honom. Och de sade: Ja. Så lägger nu ifrån eder de främmande gudar, som ibland eder äro, och böjer edor hjerta till Herran Israels Gud. Och folket sade till Josua: Vi vilje tjena Herranom vårom Gud, och lyda hans röst. Så gjorde Josua på den samma dagen ett förbund med folket, och satte dem lag och rätt före i Sichem. Och Josua skref allt detta i Guds lagbok, och tog en stor sten, och reste honom der upp under ena ek, som var vid Herrans helgedom; Och sade till allt folket: Si, denne stenen skall vara vittne emellan oss; ty han hafver hört allt Herrans tal, som han med oss talat hafver; och skall vara ett vittne öfver eder, att I edar Gud icke försaka skolen. Alltså lät Josua folket gå, hvar och en i sin arfvedel. Och det begaf sig, när detta skedt var, att Josua, Nuns son, Herrans tjenare, blef död, då han hundrade och tio år gammal var. Och de begrofvo honom i hans arfvedels gränso i ThimnathSerah, som ligger på Ephraims berg, på norra sidone vid det berget Gaas. Och Israel tjente Herranom så länge Josua lefde, och de äldste, hvilke i långan tid lefde efter Josua, och visste alla Herrans gerningar, som han med Israel gjort hade.
Enligt den vid 1856—57 årens riksdag föreslagna plan för indelda arméens vapenöfningar, som äfven ligger till grund för bestämmelserna i 1858 års reglemente för underhållet under mötena, skulle årligen hållas: vid infanteriet: rekrytmöte i 42 dagar med 25 till 32 man å bataljon efter dess storlek; regementsmöte i 20 dagar; vid kavaleriet: rekrytoch remontmöte eller exercis-skvadron i 90 dagar, med 50 man å bataljon; skvadronsmöte till fot i 6 dagar; och regementsmöte i 20 dagar; och vid båda vapnen: befälsmöte i 10 dagar. Till följd af bristande medel kunde dessa vapenöfningar i sin helhet icke ega rum mer än åren 1858, 1859 och 1860. Sedan måste inskränkningar göras. Dessa träffade egentligen infanteriets regementsmöten. Efter sista statsregleringen hafva dock mötestiderna, till följd dels af ökadt statsanslag, dels ock af lägre pris å mötesförnödenheterna äter närmat sig de i planen bestämda. Ehuru det måste mcdgifvas, att 1856 års mötesplan, i den mon den kunnat genomföras, haft ett välgörande inflytande på arméens tjenstbarhet, har likväl erfarenheten bestyrkt, att den i afseende å rekrylbildningen varit otillräcklig. Afven i några andra fall, som här nedan skola omnämnas, kan den icke anses tillfyllestgörande för vinnandet af den krigsbildning, man måste hafva anspråk på hos en stamtrupp. För infanteriets rekrytmöten bestämdes, nemi. i likhet med hvad vid kavaleriets exercisskvadroner länge med fördel blifvit tillämpadt, det antal, som årligen finge ditkommenderas. De fördelar, som dermed afsågos, voro, utom en enkel grund för kostnadsberäkningarna, alt, då anslag och fallenhet äro olika, då kroppsoch själsför mögen heter fordra olika tid till utveckling och mognad, rekryter kunde efter omständigheterna bevista ett eller flere rekrytmöten; de senare antingen i sin helhet eller blott till en del. För att ernå dessa fördelar fordras dock, att det antal som får bevista dessa möten, är tillräckligt stort, och att manskapet åtminstone lill en del får ombytas.
Folkstock nödgas utgöra en ökad Bcwillning, dä hwarenda Medborgare med en ansenlig del af sin förmögenhet, torde hända, mänga af sitt lifsuppehälle, äro lwungnc att för Statens hjelp göra större tillstött, än nägonsin, alla de, hwilka förwärfwat sig Caractcrcr, och derigenom tillwunnit sig en antingen wcrkelig eller inbillad förmon framför andre, skulle icke blott röhälla minskning i Bcwillningcn, utan dcrifrän alldeles befrias. — Det är i betraktande af dcsic ömsesidigt talande skäl, enär nödwändighctcn päkallar Bcwillnrng af alla och en hwar, men omständigheterna äf, iven crindra, att dcn för Caractcrcr, säsom inncfat. tande Nädceller Bclöningsbewis, bestämmes sä lindrig, som möjcligt är, Utskottet trott dcrä icke annorledes eller högre Dcwillnings-afgift böra stadgas, än medföljande Förslaget till Förordningen utsätter. Dä Utskottet funnit den förbindelse, som förra Dcwillnings - Förordningen Slagt hwarje Jord och Husägare att answara för de hos honom boende Inhyseshjons Krono-Utstpldcr, hwaraf följden icke sällan blifwit ett omenskligt förfarande emot nödstälde mcn v nistor, Den 2Z September. 835 Niskor, som ömsom blifwit utwräkte frän de hemwist de haft, ömsom nekade det hcrrberge dc sökt, kan Utskottet ecke annat än pä det högsta tillstyrka gillande af Förslaget till denna answarighots uphäfwande» som Projeclet innefattar, hwaremot Ulskottet tror stg derjemte upgifwi» en Utwäg, att, säkrare än hittils skett, tillhälla hwar och en att anmäla sig wid Mantalsskrifningen.
För hvar och en, som med uppmärksamhet läser RiksdagsOrdningens sgtde §., är det klart, att när Constitutionslltskottet anmält sin decharge för StatsRädet, så äger ej åtal å de ansvarspligtiga personerna rum, annorlunda än i den Form som i denna §. bokstafligen är stadgad. Detta blifver en ny fräga som väckes och någon återremiss af dechargen vore icke formlig, utan synes det rätta vara att ConstitutionsUtskottets Memorial, i hvad denna punkt rörer, må förblifva hvilande. Friherre Cederström, Fiudolf; Jag borde, kan hända, icke anföra något öfver delta äm ne; meri det torde blott tillåtas mig få nämna, att när Herr Rosenschöld och Friherre Jacob Cederström i Utskottet yttrade sig J)en 17 Juli. f. villi a gå med sina särskildta rota till Riksens Ständer, kunde dem sådant icke tillåtas, så vida någotdera af dem innehölle anmärkningar, som icke voro af Utskottet godkända, och sådant af det skal, att för enskilda personers anmärkningar emot StaisRåöet finnes den enda och bestämda fornien särskildt fdreskrifven j 29 §. RegeringsFor» jnep. Friherre Cederström, Jacob: Nu synes mig endast återstå att Eders Excellence Herr Grefven och DandtMarskalken täckteS göra proposition till bifall å de af Utskottet föreslagna särskilda anmärkningar till Rongl. Majit, samt å remiss af Friherre Stat;l3 anmälda anmärkningar. Hans Excellence Herr Grefven och Jan dt Marshcilken gjorde proposition till godkännande af ConstitutionsUtskottets Memorial. Ropades Nef. Herr Landt Mar skalken proponerade derefter remiss å de af Friherre Staél anmälda anmärkningar, samt att Memorialet imellertid måtte hvila. Bifölls. 764 Den 17 Juli f, m. Herr Flach, Carlr
Hvad tiden för brännvinsbränningens årliga utöfning beträffar, så anser jag en hvar böra berättigas att bränna hela året om eller huru lång tid deraf han behagar, med skyldighet att betala skatt endast för så lång tid, han anmält sig att bränna. Derigenom är intet tvång någon ålagd, och ingen obillighet mot någon utöfvad. Jag anser jemväl en hvar böra få begagna huru stor eller liten panna sorn helst och af den beskaffenhet, han finner för ändamålet lämpligast. Ju större och fullkomligare pannan är, ju större är besparingen af alla de ämnen jag förut nämnt, och denna enskilda besparing är en medelbar vinst för Riket. En man, livars ord jag har anledn. att anse för trovärdiga, har sagt mig, att Frih. Edelcrantz uträknade och uppgaf vid någon riksdag, alt på den tiden, då man ännu icke använde potates till brännvinstillverkning, förspilldes på dåliga brännvinsredskap i Sverige lika mycken säd, som man årligen inforskref. Nu har konsten att tillverka brännvin stigit så betydligt, som vi alla känna. Men förlusten på dålig redskap synes dock bäst af vettenskapsmäns påstående, att det enda ämnet, som gör dranken närande, består uti de partiklar, som, till följe af redskapens och behandlingens ofullkomliga beskaffenhet, icke blifvit till biännvin afverkade. 1 afseende - D « n 27 J 11 n i f. m. de på beskattningen ur jag af den mening, att för hvarje tillverkad kanna brännvin bör betalas lika afgift, antingen tillverkningen skett med stor eller liten panna. Skulle afgiften blifva mindre för de små, så uppmuntrade man derigenom begagnandet af de smärre redskapen, hvilket är förenadt med den stora förlust för liela Staten, sorn jag redan orntalat. Öfver någon obillighet derutinnan kunna de små panne-ägarne icke beklaga sig, enär det är dem lika öppet lemnadt som dem, hvilka förut ingen brännyinsredskap äga, att förskaffa sig större pannor.
Jo, det var så att tidigt en morgonstund, bäst jag går der krokig och sopar stugan, kommer en stark vindpust genom dörren och drifver soporna mot taket, och i det samma ser jag ett litet vackert gossebarn midt framför mig. Det var så vackert som en dag och kläderna skeno i solen. — Läs aldrig fader vår, mor lilla, — sade han vänligt, — ska' du få följa mig till gästabud! — Som han säger detta kommer en ny vindpust, och i stället för gossen står der en enfaldig pigsnärta med randiga kläder och grön hufva och blänger på mig. — Han frågade om mor ville följa honom på gästabud? — sade Elsa, med ett tillgjordt skratt. — Visst gjorde han så, grynet mitt, och det samma gjorde han väl ock med dig kan jag tro? Elsa teg. Hon visste förmodligen icke hvad hon skulle tro om den andras snärjande frågor. Då kom hon att kasta en blick upp mot fönstergluggen. Hon tyckte sig se ett vidrigt djurhufvud med glänsande ögon och vidöppet gap trycka sig mellan gallret och stirra på henne. Med ett häftigt anskri for hon till baka. — Säg, om du vågar, — hörde hon en sällsam stämma hviska öfver sitt hufvud, — att du icke sett mig. Men akta dig väl om du ljuger och säger dig vara af Jesu blod, ty då skall det klufna ormskinnet gissla din rygg som törntaggar, då skall du späkas i den kittel, der menniskornas onda tungor urkoka sitt gift, ja, som en helvetets eldbrand skall du brinna till evig tid i den blå eldsjön, der de dödes ben sticka upp, likt frusna kålstjelkar! Rösten tilltog i styrka. Det tycktes slutligen som om flere talat på en gång utan för. Nu började äfven Galna Brita sjunga med full hals: — Ha, hvad dummer dans! hej, lust och lif, alltsom flammar och fräser, allt som sprakar och spritter! Se, hur han spelar med svansen. Se, hur han bråkar med benen! Nu fara vi, hopp och hej! i lustig sväng med hvar sin dräng!