Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ånyo föredrogs BancoTJtskrs den 2 och 3 dennes på bordet lagda meni. N:o 182, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 5 artikeln af nu gällande bancoregleinenle. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Det var jag, som i föli n plenum gjorde anmärkn. emot 14 punkten i detta betänk. ; men jag har mig numera med visshet bekant, att detsamma blifvit af de 3 öfriga RiksStm bifallet, hvarföre det således är fruktlöst alt påyrka återremiss deraf. BancoUtsk:s mern. N:o 182 blef af R. o. Ad. bifallet. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 3 dennes på bordet lagda utlåt. Wto 568, i anleda, af Professoren Geyers motion om anslag till Riksarchivets tjenstemän. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror mig äga någon anledning hoppas, att den K. skrifvelse, hvars uteblifvande föranledt StatsUlsk:s nu upplästa hemställan, ari dessa dagar att förvänta. I sådant fall blefve naturligtvis StatsUtsk:s framställning motsatsen af hvad den nu är, och de ifrågavar. tjenstemännen eller Piiksarchivels Ijensternannapersonal finge då en lönelillgäng, som i annat fall skulle saknas. Som fråga är 0111 Riksarchivets förflyttning ifrån dess nuvarande local till en vida större och rymligare lägenhet, hvilken Ständerne dertill anslagit; så är behofvet af flere tjenstemän så mycket större. Likaså förhåller det sig med de Den 4 Juni. 57 de till deras aflöning hörande medel. Jag anhåller derföre, alt R. o. Ad. ville återremittera betänk., på det att, om den N K. skrifvelsen i dessa dagar ankommer, saken måtte kunna framställas i förändradt skick. Gr. Frölich, David: Yi hafva nyss hört ordföranden i SlatsUtsk. yttra, ali, för riksdagens snara afslutande, en i dag gjord motion ej borde bordläggas.
Och som han sitter der och väntar, kommer det som han sitter der och väntar på, gående fram emot honom borta på vägen. Han vet, hvem det är, ehuru han icke kan urskilja ansigtets drag eller kroppens linier, — det är en gestalt, hvilken liksom icke tillhör en viss bestämd individ. Hon kommer bort till honom, tyst som ett minne, och tager hans hand; och han reser sig och följer. De gå öfver många berg och genom många dalar, i många dar och nätter; och en varm och solig dag i middagstiden stå de utanför grinden till en villa i Vevey. De stiga in, der är icke en menniska att se, det är som vore de allena i trädgården, såsom fordom en gång Adam och Eva i paradiset. De sätta sig midt emot hvarandra i den kända bersån, — och det går varmt igenom honom, som hon åter sitter der framför honom i den röda morgondrägten och det stora blonda håret. Han känner hennes egen lifsvärme med fulla vågor pulsa in i sig; men hur han ser och ser, kan han icke få fatt i hennes drag, hvarken hur hon ser ut eller med hvilket uttryck hon betraktar honom. Och när han vaknar upp ur sin långa syn och igen sitter der allena på stenen vid vägen till Andermatt, står hela minnet i dess verklighet ännu så för honom, varmt som det lefvande lifvet sjelft, men utan en enda kontur af en enskild kvinna. Han känner, att han legat vid den eviga lifsens källa sjelf och druckit derur, tills han blef en ny menniska; men den form, i hvilken det nya lifvet meddelats honom, förbleknar och förflygtigas som de tunga molnen deruppe på den blekblå himlen, der solen just höjer sig upp öfver bergskammarne. Åter gå dagarne. För hvar dag som går, lägger han ett allt större afstånd emellan sig samt lifvet och menniskorna uppe i Vevey; men ojemförligt större är dock det afstånd, som för hvarje gången dag växer i hans eget inre emellan dem och honom.
Får och lammskinn, grå krimska samt svarta 16 sk. andra slag jerfeller filfras-, lo-, ren-, räf-, sjuppoch vargskinn 10 Skälskinn Andra slag 24 sk. per skålpund. Då tullvärdet å häktor, hakar och hyskjor, hvilket nu är antaget till 3 r:dr, Häldor, liaicke rätteligen bör bestämmas högre än till 2 r:dr skålpundet, instämmer utskotkar och tet desto heldre i Kongl. Maj:ts förslag hyskjor. att nedsätta införseltullen å denna artikel från 1 r:dr till 16 sk. per skålpund. För hängslen har Kongl. Majit, med bibehållande af nu gällande förtullningsHängslen. grund efter stycketal, föreslagit nedsättning i införselafgiften från 2 r:dr till 1 r:dr 16 sk. för hvarje dussinpar; men då vigten närmare än stycketalet kan tjena till måttstock för bestämmande af värdet å hängslen, samt för öfrigt skilnad lämpligen torde böra vid tullbestämmelsen göras emellan hängslen af heleller halfsiden, hvilka företrädesvis äro af dyrbarare beskaffenhet, och andra slag, föreslår utskottet, att hängslen må lörtullas efter vigt och indelas i två rubriker »af siden eller halfsiden» med 6 r:dr värde och 1 r:dr 24 sk. införseltull samt »andra slag» med tullvärde af 2 r:dr och 24 sk. införseltull per skålpund. I afseende å artikeln ingefära, som är indelad i »torr» med 1 sk. 10 r:st. Ingefära. Bill. till R. St. Be vi 11 ni n g s - Ut sk ottel $ Utlåtande, N:o 13. införseltull och »insyltad» med 16 sk. införselafgift per skålpund, har Kongl Maj:t föreslagit, att den förra tullbestämmelsen skulle oförändrad bibehållas, men att tullen å insyltad ingefära skulle, för närmande till norska tullsatsen, nedsättas till 12 sk. skålpundet.
Krigskollegii archiv, kanslier och kontor, och hvilkas kungörande kunde medföra våda för Rikets säkerhet; att den omständigheten, att Chefens för Kongl. Svea Artilleri-Regemente skrifvelse i samma ämne redan blifvit afsänd till Kongl. Landtförsvars-departementets Kommando-expedition så mycket mindre kunde begagnas såsom förevändning, då Rektor Svedbom icke begärt någon afskrift utaf densamma, utan endast af General-Fälttygmästarens eget Memorial tillika med ett diarii-intyg; samt att under sådana förhållanden Rektorn gjorde sig förvissad, det Justitie-Ombudsmannen skulle inför vederbörlig Domstol under laga tilltal ställa ej mindre t. f. General-Fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet, Generalmajoren m. m. Friherre Fabian Wrede, än äfven Expeditionshafvanden i General-Fälttygmästare-expeditionen, Artilleristabs-officeren, Kaptenen m m. H E. von Normann för ofvanberörda mot Tryckfrihetsförordningens 2 § 4 mom. stridiga förhållande; — varande af Rektor Svedbom bifogad i bevittnad afskrift en till Herr General-Fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet ställd, den 18 April 1857 daterad anhållan att, sedan Kongl. Lnndtförsvars-Departementets Expeditioner förvägrat Rektorn att få del af det Memorial, som från Herr General-Fältygmästaren blifvit afgifvet med förslag till succession efter till Öfverstlöjtnant vid Svea Artilleriregemente utnämnde Majoren Friherre dAhlbedyhll, Rektorn måtte från GeneralFälttygmästare-expeditionen få meddelade handlingarna rörande denna sak, d. v. s. att enligt grundlagens tydliga föreskrift genast och ofördröjligen få antingen på stället sjelf låta utskrifva eller mot lösen erhålla dels afskrift af ofvannämnda memorial, dels ock utdrag af Expeditionens
Således skulle äfven efter Fullmiges förslag en kassör komma all finnas och naturligtvis bör väl denne kassör ställa borgen för de penningar han emoilager. På samma sätt kommer Kamreraren att hafva en kassa och af honom fordras redan borgen för hans penningeförvaltning. Hr von Hartmansdorff: Den erinran, som den siste värde talaren gjort, är riklig, men jag tror icke det vore skäl för R. o. Ad. alt nu bestämma ordalagen, utan Ståndet böra för säkerhets skuld återremittera denna punkt, på det alt Utsk. måtte sätta den i öfverensstämmelse med Ståndets öfriga beslut. Om de andra Stånden fattat beslut, skiljaktiga från våra: så är det i alla fall förgäfves alt hår upgöra ordalagen. Jag anhåller således om återremiss af denna punkt. Efter först till bifall å detta mom. framställd propos., som besvarades med Nej, biföll R. o. Ad. den 'fcf Hr von Hartmansdorff yrkade återremiss. Slutligen förekotn och bifölls det i förevar:de punkt föreslagna 7:de mocmtet. 17:de punkten. 108 Den 28 Oktober e. m. Denna punkt företogs, uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, framstäld propos., momentsvis till afgörande. Hr von Hartmansdorff: Till följe af R. o. Adis beslut, att Direktörerna skola utses såsom hittills, kommer det i förevaride mom. framställda förslag alt förfalla. Jag hemställer alltså att R. o. Ad. behagade, med afslag å förevaride morn., antaga del förslag, som står midt emot å samma sida och är af följande lydelse: ”Direktin öfver hvart och ett af Låne-kontin utgöres af fyra inom kontorets distrikt boende ledamöter, en af hvarje RiksStånd, tillika med ett Banko-ombud. R. o. Ad. beslöt, uppå härefter framställd propus., att, i st. f. detta morn., det deremot svarande stadgandet i Banko-Reglitets 77:de § skulle bibehållas. 2:dra mom:let. Gr. Gyldenstolpe:
Detta blir fallet, då staten söker påtvinga den enskilde en viss religion eller filosofi, då han vill reglera den enskildes seder och vanor, göra inskränkningar i hans arbete, öfvertaga hans barns uppfostran, bestämma löner och priser o. s. v. Och för att göra detta förtryck ännu mera förhatligt tar sig staten rätt att straffa de motspänstige och derigenom tvinga dem till lydnad. Medgifvas måste, att frestelserna för staten att öfverskrida sin befogenhet äro både många och lockande. På privatlifvets skilda områden uppstå ständigt konflikter, hvilka staten genom sin mellankomst måste bilägga. Genom sin egenskap af skiljedomare vid de privata intressenas sammanstötning nödgas staten ofta beträda områden af privatlifvet, som eljest borde varahelt och hållet fridlysta. Men äfven när så är förhållandet, spelar för staten det privata intresset en underordnad roll; han har sina blickar alltjemt riktade på det allmänna; detta är för honom det högsta. Till detta tager han i främsta rummet hänsyn, när han reglerar de privata förhållandena. Ingen opponerar sig deremot och stödd på allas bifall och under åberopande af det allmänna intresset går staten vidare, utvidgar sin ursprungliga befogenhet, slår mynt, reglerar myntoch vigtsystem, exproprierar enskild egendom, bygger fyrtorn och hamnar, anlägger kanaler och vägar, utsänder vetenskapliga expeditioner, inrättar museer och bibliotek, universitet och skolor, bygger kyrkor och teatrar o. s. v. Allt detta gör han i det allmänna intressets namn. Hvarför skulle staten då icke kunna åtaga sig alla sådana uppdrag, hvilkas utförande är af vigt för det allmänna intresset? Allt hvad individen företager sig eller underlåter att göra, är till nytta eller skada för samhället. Om individen missvårdar sin egen ' helsa, försummar sina andliga och materiela intressen, så skadar han sig sjelf och dermed äfven samhället, hvars helsa beror just derpå att dess medlemmar äro friska. Det synes derför helt naturligt, att staten för att kunna bättre tillgodose och skydda det allmänna bestämdt föreskrifver individerna allt hvad de böra göra och icke göra. Hvarför skulle icke staten kunna öfvertaga produktionen och blifva den ende arbetsgifvaren, hvarför skulle han icke kunna blifva den ende jordegaren, den ende köpmannen, den ende fabrikanten i samhället?
Mars, anbefallt Kongl, Bergs-Collegium, att, efter Bergmästarens och Geschwornerns i orten hörande, sig i underdånighet yttra, om och hvad anledningar »nå förefinnas all, genom fortsatt arbete i grufvorna vid Löfås Silfververk, rikare och förthonligare malm än hittills må kunna påfinnas och om, Bih. till R. St. I Stals-Utskoltets T,'t lil ande iVo s3t. ur sådan hänsigt, stål må vara att låta arbetet i grufvorne, för deras närmare undersökande, än vidare fortfara. Och har, sedan bemälde Kongl. Collegium, så viii med dess samt vederbörande» yttranden i denna del af ämnet, sorn äfven med serskild Berättelse om Silfver verkets drift sedan sista Riksdag, lill Kongl. Mäj:t i underdånighet inkommit, detta mål, genom Nådig remiss af den 3o liiistlidne Maji, blifvit till Stats-Utskottet efverlemnad t. Af de remitterade jemte öfriga målet rörande handlingarne in hem las, att ifrågavarande förläningar, till den del desamma i Krono-räkenskaperne äro upptagne, efter markegång uträknade, för åren 1820 till och med 1829, i medeltal uppgått till följande belopp, nemligen t lii* Räntan af Löfås gård i mantal .. 28r 7- ro|. 2:0 Förhöjning å 600 stigar kol, å. 8 rst. . 8: 16. — 3;o 3oo dagsverken 3 55: 3o. — 4;o Kronotionde-spanmål, som ej får öfverstiga 200 tunnor och per medium utgjort 184 tunnor i,61 €*: 13, 8 Säger 1,808: 19. hvarifrån likväl bör dragas den lösen, sorn för samma spanmål nu mera, i följd af Kongl. Maj:ts Nåd. Utslag d. 18 Mars 1829, skall med 1
Beträffande 45:te punkten gillade Ståndet hvad Utskottet, å o sidan i detta Utlåtande, yttrat och tillstyrkt, med undantag af Utskottets hemställan rörande föreskriften i mom. lit. g, hvilken hemställan afslogs, och beslöt Ståndet, i öfverensstämmelse med det i Professor Agardhs reservation framställda förslag, att nyssberörde moment bör erhålla denna lydelse: ”Ränta beräknas, för hvarje kalender-månad, på det minsta belopp, som räknings-hafvare under månaden i Banken haft innestäende. Öfrige delar af förenämnde Utlåtande lades till handlingarne, med förklarande att Preste-Ståndet vidblifver sina der omförmälda beslut. S. D. Föredrogs och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 1, angående anställande af särskild Sekreterare hos de sammansatta Utskotten. S. D. Efter förnyad föredragning biföllos Särskilda Utskottets Retänkanden: N:o 16, i anledning af motion om konsumtions-afgift för alla, som icke afsäga sig bruket af bränvin; och N:o 17, i anledning af motion om förlänad bränvins-tillverknings-tid under instundande höst. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial: N:o 226, i anledning af väckt motion om upplåtelse åt staden Köping af en de! utaf kronolägenheten Hushagen, bifölls:
Ständer vid innevarande riksdag egde att disponera, tvifvelsutan komme att betydligt öfverstiga 1V2 million Riksdaler om äret, har motionären antagit, att minst denna summa måtte till ifrågavarande angelägna ändamål ärligen anvisas, under hemställan tillika alt Banko-styrelsen måtte berättigas att dertill få disponera äfven återstoden af Banko-vinsten, jemte de grundfonds-medel, sora kunde vara att tillgå; af Herr Ehrenhoff, G. H., som uti särskild motion, upptagande åtskilliga an - e Banko-Ulskoilels Ullålande Jtf /7. dra framställningar, om hvilka här icke är fråga, tillstyrkt alt Banko-vinsten måtte användas i enlighet med Herr Lefréns nyssnämnda förslag; af Herr Doktor Sandberg, hvilken, —• jemte framställning af de hufvudsakligaste åtgärder, som efter myntbeslämnings-lagens utfärdande den I Mars 1830 blifvit vidtagna för reglerande af förhållandet mellan Bankens reela fond och dess sedel-ansvarighet, och som skulle ådagalägga, hurusom den sednare varit, i ett ständigt stigande i jemförelse med den förra, under det att Rikets Ständer riksdag från riksdag systematiskt afhändt Banken större delen af dess vinst, — uttalat den åsigt, att det äfventyr liga maximum, hvarmed sedelstocken nu finge öfverskjuta metalliska kassan, borde förminskas eller, med andra ord, förhållandet mellan Bankens reela tillgång och dess sedelskuld förbättras, och att i främsta rummel dertill borde användas 1859 års Banko-vinst, som stöde till närvarande Ständers disposition. Del nyss uppgifna ändamålet kunde emellertid, enligt motionärens lanke, icke ernås hvarken genom att, såsom förut, anslå Banko-vinsten till Stats-verkets behof, eller genom dess användande såsom tillökning i lånerörelsen.
Vid begrafningen den 29 okt. bars den aflidnes stoft genom staden af deputerade från Vestfinska studentafdelningen, hela den öfriga studentcorpsen slöt sig sjelfmant till processionen, för att dymedelst hedra den namnkunnige läraren, och professor Geitlin höll vid jordfästningen ett varmt minnestal, som är tryckt i Litteraturbladet för 1852 pag. 248-51. Några år derefter subscriberades bland lärare och studenter, som hört till Vestfinska afdelningen, en liten summa, för hvilken anskaffades en enkel grafvård, bestående af en stor, ohuggen, mörk sten med Wallins namn på, för att utmärka stället der hans stoft hvilar å Helsingfors Lutherska begrafningsplats; denna minnesvård, flärdlös och oprydd som Wallin sjelf, invigdes högtidligen med tal, sång och verser, för tillfället författade af Jul. Weksell. Dessutom har den akademiska krets, som bildas af studenter från Vestra Finland, beslutit hålla sin sedvanliga årsfest på Wallins dödsdag den 28 okt., då således anledning gifves att årligen upplifva hans minne. Redan i dec. 1852 fattade Vestfinska studentafdelningen, hvilken just då stod i begrepp att jemte andra afdelningar upplösas, såsom sitt sista beslut det, att på sin bekostnad låta måla Wallins porträtt och skänka detsamma åt universitetet till ett evärdligt minne. Utförd af R.W. Ekman med vanlig raskhet och skicklighet, står taflan sedan dess i en af universitetets lärosalar, företeende en liflig bild af en snillrik Finne i Arabisk kostym, vid öknens djerfva klippor blickande ut öfver fältet, med uppslagna tält i bakgrunden. Efter samma tafla, som åter grundar sig på en konturteckning gjord af fru Lagus omedelbart efter Wallins död, är det lithografierade porträtt utfördt, som åtföljer Lännetär 7, Helsingfors 1860, äfvensom de fotografiska porträtter i visitkorts format, hvilka finnas till salu i Frenckellska bokhandeln. Emedan således Wallins porträtt äfven eljest är lätt tillgängligt för allmänheten, hafva vi icke ansett nödigt att här bifoga detsamma.
Jag vill icke på detta rum ingå i någon undersökning om dessa förhållanden. Del blir icke, jag, som skall nedsätta Gr. von Rosens förtjenster om den vigtiga jernvägsfrågan. De oförtrutna bemödanden, som han i detta hänseende gjort, förtjena alltid att erkännas. Jag kan icke heller dela den åsigt, som anser de vid förra Riksdagen fattade beslut vara ett misstag; tvertom. Hvarken har någon skada derigenom hittills tillskyndats det allmänna, ej heller är någon sådan att befara, ehvad resultatet af den påbegynta anläggningen af jernvägen emellan Köping och Hult må blifva. Om den erfarenhet icke vunnits, som denna jernvägs-anläggning redan lemna!, skulle del enl. min tanka hafva varit fåfängt, att med något hopp om framgång framkomma med ett förslag i den riktning, som det, hvilket nu utgör föremål för R. Sl:rs öfverläggning, Kommer åter jernvägen emellan Köping och Hull alt af bolaget fullbordas, sä är derigenom en vinst beredd åt samhället på så billiga vilkor, att jag tror man länge får vänta på den tidpunkt, då något dylikt på enahada vilkor åt det allmänna förvärfvas. Tdl svar på de yttranden Gr. von Rosen fällt om det dröjsmål, som inträffat med utfärdande af oktrojen för Köping-Hnlt-jernvägen, får jag endast nämna, att denna oktroj icke kunde meddelas förrän som skedde, emedan de föreskrifna vilkoren icke förr fullgjordes. Jag vill icke längre uptaga R. o. Ad:s lid i delta ämne, ulan förnyar endast min anhållan om återremiss på (ide och 7:de punkterna i Betänk. Gr. Sparre, Erik: I det väsendtligaste förekommen af fö reg:de talare, kan jag fatta mig ganska kort. Jag instämmer i dei ras åsigt, som anse anläggning af jernvägar i vårt land vara af stor vigt. Jag anser dessa anläggningar icke böra upskjutas till en obestämd framtid. Jag anser, att de ytterligare undersökningar, hvarmed man vill sysselsätta oss i ännu 3 år, endast onödigtvis förorsaka upskof, hvarigenom den med anläggningen af dessa vägar afsedde, utveckling af vår industri kommer att uppehållas. Jag yrkar således återremiss af C:le punkten.
Det ena var hans ständiga påminnande om sitt umgänge i förnäma sällskapskretsar (hvarvid han lät förstå, att Thorild vistades endast bland slödder, på ”kaffehus eller hembryggare-ställen”); det andra, hans lika ständiga affekterande att behandla Thorild såsom en oerfaren, nyss öfver gossåldern hunnen yngling. Detta thema, som genomspelas i den ena variationen efter den andra, möter oss, vid förebråendet af oförsynta näsvisheter mot Kellgren, på sid. 30 i sitt enklaste uttryck: ”Ni är”, – heter det der, ”en yngling, om hvilken det lindrigaste, som kunde sägas, vore, att ni ännu väntar förståndets mognad”. En tillgjordhet af gammalklokskap, som i sanning förekommer högst komisk, när man vet de bägge stridandes födelseår. Leopold var nämligen född i April 1756, och Thorild i April 1759. Den förres hela ålders-företräde bestod således i – tre år. Man torde numera ej kunna neka, att Thorild, i sitt såkallade ”Svar på Luntan”, hade temligen rätt i denna försäkran: ”Min värde Anonym och Luntmakare! I hela eder lunta är ej en enda citation, som icke är falsk, förvänd, upp och ner på” (han tillägger: ”af edert ädla vett hottentottiserad, af eder hederliga själ vanställd”). Men bevisningen häraf, och i allmänhet hela Svaret, hade – med ringa möda – kunnat gifvas långt fullständigare; och äfven bort så gifvas, för att i den större läsaremängdens ögon gälla såsom rigtig vederläggning. Det är skrifvet med en knapphändighet, – vare sig hettans eller brådskans, – som väl ursäktar sig med en ur Jus Romanum vald epigraph (Sufficit furiosum ipso furore puniri), men gör, att det bäst sagda och det mest interessanta i detta genmäle är mindre sjelfva försvaret, än företalet och eftertalet till Leopold; hvilka ock, tillsammans, af den lilla skriftens sexton blad upptaga nio.
Bcsv. och O teon,-Utskottets Utlåtande N.o 106. afskaffande af bevisliga oordningar; och att Kongl. Förordningen om skogarne i Riket den i Augusti i8o5, i 76 §., uttryckligen stailgar, att alla, så väl krono-skaltc, sorn Iiälse-skatte, genuin samma Författning förunnade föfmonér icke i någon måtto skola minska eller förändra den rättighet till kolfång och andra -skogsföruödenheter, som Bruk och Bergverk, efter de dem förunnade Resolutioner, ega och hitintills vanligen åtnjutit. På dessa skäl, dem Utskottet till alla delar gillar, och då förevarande ämne egentligen afser rättsförhållanden enskilde personer eller samhälligheter emellan, hvilka ej utgöra föremål för Rikets Högh Sländers pröfning eller bedömande, får Utskottet vördsamt hemställa, att ifrågavarande förslag, om upphäfvande af allt tvång, i afseende på försäljning oph leverering af kol till vissa Bruk, må af Rikets Högloft. S änder lemnäs utan afseende. Hvilket dock, jemte en Ledamots serskilda mening, Rikets Högloflige Ständers närmare bedröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 20 Augusti i834* Reservation af Olof Olofsson från Östergöthland: ''Allmänt erkännes och beklagas den svåra belägenhet, samt deraf följande obelåtenhet och vantrefnad, hvari den bål dt beskattade mindre jordbrukaren merendels sig befinner; men sällan undersöker man orsakerne dertill, och, då någon sådan blifvit uppgifven, för att höfvas, förkastar man, utan närmare pröfning, den gjorde framställningen, nöjd, om man, ur flydda liders digra Riksdags-docuinenter eller andra olliciela handlingar, kan låna några rader, för att rättfärdiga sitt förfarande. Utskottets förslag lill Betänkande öfver den väckta motionen, angående en fri kolförsäljning, synes ytterligare bekräfta denna sanning.
Det är nemligen klart, att de, hvilka, vid den nya författningens utfärdande, redan undergått prest-examen, och hvilka således vid sin beredelse till denna icke kunnat beräkna dess vigt för deras kommande befordran, måste hafva sin rätt öppen, att undergå förnyad pröfning i alla de ämnen, af hvilka befordrings-rätten beror, likasom att Dom-kapitlen å sin sida icke böra betagas rättigheten att i samtliga de theologiska lärostyckena ånyo pröfva dem, hvilka de, under förutsättning af ett sådant kommande prof, till prestvigning admitterat. Under antagande alltså, att Utskottens i detta Betänkande ofvan gjorda framställningar af Rikets Ständer gillas, torde såsom följd deraf Rikets Ständer böra underdånigst aphålla, . att de, hvilka vid ifrågavarande författnings utfärdande redan aflagt prest-examen, måtte berättigas och förpligtas att vid pastoral-examen ' äfven undergå förhör i samtliga de till prest-examen hörande theologiska lärostycken. Stockholm den 5 September 1854. Bih. lill R. St. Reservationer: af Herr Hofpredikanten Wensjoe: ”Mot de sammansatta Utskottens förslag till förändring med pastoral-examen får jag mig reservera, med tillkännagifva nde, att, enligt min åsigt, bör pastoral-examen tagas i Dogmatik, Exegetik, Kyrko-historia, Pastoral-theologi och Kyrko-lagfarenhet, och anställas så praktiskt, som med dessa examens-ämnens natur är förenligt;” af Herr Prosten C. D.