Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der preskriptionstid i afseende på någon särskild del af Biksgälds-kontorels skulder icke blifvit stadgad, komma skulderna, intilldess annorlunda af Rikets Ständer förordnas, att i vederbörlig ordning liqvideras, utan afseende på den tid, inom hvilken fordringar hos enskilde eller hos Kongl. Majit och Kronan skola nu eller framdeles göras gällande. §. 20. Aldre, i laglig ordning och inom föreskrifven tid bevakade, men ännu icke godtgjorda krono-fordringar och anspråk skola, sedan desamma blifvit vederbörligen prof - 7 vade och godkända samt af Kongl. Maj:t till betalning i nåder fastställda, utaf Riksgälds-kontoret, enligt härom utfärdade reglementen och författningar, liqvideras; egande Fullmäktige att, om så nödigt pröfvas, utsätta betalningen på terminer, lämpade efter Riksgälds-kontorets tillgångar, samt å fordringarnes belopp utfärda obligationer med ränta, hvilken dock ej får öfverstiga Fjra procent om året. Angåe?ide Riksgälds-kontorets jordringar Jor de af dess medel utbetalda eller godlgjorda lån. §. 21. Det Upsala Akademi, för fullbordande af Akademiens bibliotheks-byggnad, vid 1823 års riksdag, beviljade lån af Femtiotusen R:dr, återbetalas med Två procent årligen å samma låns ursprungliga belopp; hvarjemte för den, efter hvarje kapitalafbetalning, återstående lånesumma Tre procent årlig ränta erlägges. §. 22. Återbetalningen af det lån å Åttatusen R:dr, som af Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer beviljades för utvidgande af Läroverken i Carlstad, verkställes af Carlstads stifts Domkapitel med Tre procent årligen å lånets ursprungliga belopp; hvarförutom Tre procent årlig ränta erlägges för det återstående låne-kapitalet. §■ 23.
Jag har trott mig finna, 216 Den 27 Maj f. m. att det är hufvudsakligast i de större frågorna R. o. Ad. brukar mera mangrant infinna sig här för att uttala dess tankar, och att det äfven är egentligen med afseende på dessa frågor, som R. o. Ad. ännu önskar att' hafva en sådan rättighet åt sig bevarad. Tiden för dessa frågors behandling kan vid hvarje riksmöte på förhand någorlunda beräknas. De bestå egentligen af de från föregide riksdag hvilande grundlagsförändringar. Om således den modifikation göres i förslaget, att de valde ledamöterne dels utaf R. o. Ad. och dels utaf de i 2 mom. 12 §. omförmälde representanter, som bland R. o. Ad. skola inrymmas, utgöra R. o. Adis ledamöter i Riksnämnden och äfven äga att utöfva R. o. Ad:s beslutande rätt i Ståndet, men att R. o. Ad:s samtlige valberättigade ledamöter enl. 1 mom. 12 § skola äga, all med personel rösträtt deltaga i Ståndets öfverläggningar och beslut i frågor, som angå förändringar i grundlagen, eller i Ridd.Ordn. eller i R. o. Adis privilegier; så skulle jag tro, att en sådan modifikation skulle undanrödja de Hesta betänkligheter, som i fråga om sjelfskrifvenhetens uphörande ännu torde hysas inom detta hus. Af en sådan modifikation kan enl. min åsigt någon våda icke eller upstå för det allmänna, ty R. o. Ad. kommer icke att bestämma öfver mera än dess nu ägande ^ i representationen. En talare har redan visat, att för de 15 ledamöter, som ibland R. o. Ad. skola inrymmas, blir det icke allenast fullt ut lika lätt, all bereda sig majoritet inom Ståndet, såvida det blir talrikare som om det endast blir inskränkt lill del ringare antal Utsk. föreslagit, ulan att fastmer i detta sednare fall större svårigheter skulle derföre upstå. Det måste nemi. vara lättare att kunna finna liktänkande ibland ett större än ibland ett färre antal. Man liar anmärkt, att embetsman, som icke äga fastighet, skulle enl. förslaget vara uteslutne från delaktighet i representationen.
JVs 4 här förevar, yttrade jag mig för ålerremiss af ifråga vartde punkt. Aila de talare, sorn då upträdde i frågan, voro ense ora det billiga uti, alt bevilln:n för erobetsoch tjenstemän nedsattes, och en mängd exempel anfördes, för att bevisa huru hardt dessa personer vore beskattade i jemförelse med andra samhällsmedlemmar, hvaribland i främsta rummet må nämnas åtskilliga näringsidkare, serdeles i städerna, samt fastighetsegare. Jag tror ad frågan skulle fått en annan ställning, om den utgått från cmbelsmånnen sjelfva; men det har den nu icke gjort, utan den har utgått från en medlem af BorgareSt., hvilken mycket strängt vidhållit sin mening, oell BorgareSt. har också bifallit densamma. De skäl Gr. Gyldenstolpe anfört, och i hvilka jag förenar mig, synas ådagalägga billigheten af IJlskis nu gjorda hemställan, hvarföre jag får yrka bifall dertilj. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke klandrat Bevillms Utsk. derföre, att det lättat sig efter tre Stånds ålerremiss; ulan jag har blott anfört de skäl, hvilka jag ansett böra öfvervägas vid frågans slutliga afgörande. Gr. Gyldenstolpe har uprepat den vanliga satsen, huruledes Staten återtager med den ena handen, hvad han gifvetroed den andra. Det är samma skäl, som sedan uråldriga lider åberopats, och som just föran ledi de missförhållanden, hvilka genom frälsefriheten upstått. Jag kaa derföre icke underlåta, alt ånyo uprepa, hvad jag förut påstått, nemi. att det för en hvar är likgiltigt, från hvilken han får de penningar, hvaraf han lefver. Nog af, alt han bekommer dem. Han bör då äfven skatta derför i samma förhållande, som alla andra. Denna grundsats tror jag icke, att man kan jäfva med några goda skäl, de må vara huru skenfagra som heldst.
BWbzc ?zdets mr&amp;, A Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, Stockholm, finnas anmälda lrvinliga arbetssölznnde, såsom: lelrtionsgifvare i olika amnen, svenska och ntliindslra lärarinnor för hem och skolor, kontors-, &amp; %rsoch slrrifbiträden, husförestAndndnrinnor, siillskap och biträden i hem, föreliiserskor, gymnaster, sjul~slröterslror m. fl. Reng6r mattor efter föregi %ende desinfelitioii. fi&amp;n d$ och smuts enligt ny metod; ' mm Rengör möblex, s&amp;ng och. g&amp;ngkläder f r h mal och Reder i + + + 4 4 + aldra parasiter; tagel och renar fjäder medelst nyl~onstruerade maskiner. 4 mat tov emottagas t ~ z ~conser~vwing t 4 emot mal. Hämtning oeh. Kontor: Drottninggatan 23, 2 tr. upp. Allm. ~ e l e f o n 73 73. lamnar åt kvinnor råd och upplysningar ' i juridiska och ekonomiska angelägenheter, Träffas å förbundets byrå 54 Drottninggatan, 1 tr. Tvätta med luf * ?. Nutidens mest sensationelia o, praktiska uppfinning! Pneumatiska handtvattmaskinen UNDINE, Patenterad i alla lander. Enklaste, basta ooh billigaste tvattmaskin i viirlden. Pris pr wt? / ck blott G k,-. ~ e i i g ö r tviitteii fiirvhiiniisviirdt liitt; skoiinr tviitten shsoni ingen niinaii. iiietod; iiiidnntrIiigos hlistsnd~bt a1.h aiidre tviittiiiaskiiier. Sparar nrboto, sparar tid, spnrfir paiuiiiignr! Generalagentur för Sverige: JOSEFH L E J A,. : I (o r &amp; ~ / I. Underaaenter antagas B alla platser.
Har beväringsskyldig, hvilken, efter hvad i § 9 stadgas, det ålegat att till mönstring sjelf medhafva sitt prestbetyg, sådant försummat och till följd deraf icke kunnat blifva inmönstrad, varde han jemväl öfverflyttad till nästa års första klass, såsom i nästföregående mom. om dem, hvilka från mönstring uteblifvit, sagdt är. Ingen må dock i allmänna beväringen qvarhållas längre, än till slutet af det år, då han uppnått 40 års ålder. Bih. till B. St. Skrifvelse N:o 145. § 19. Beväringsskyldig, som af laga förfall varit hindrad alt till mönstring sig inställa, åligge, om han vid en sednare mönstring approberas, att, utan afseende å hvilken klass han för öfrigt tillhör, med beväringsmanskapet af första och andra klassen undergå vapenöfning i två påföljande år, så framt icke hans beväririgspligt före det sednare året redan tilländagått. Samma lag vare, om beväringsskyldig af laga förfall varit hindrad alt bevista första årets öfningsmöte. Har han af sådant förfall varit hindrad alt inställa sig lill andra årets vapenöfning, åligge det honom att nästföljande år vapenöfningsskyldigheten fullgöra. § 20. Mom. 1. Yid uppbåd till mönstring, vapenöfning eller krig skall såsom laga förfall anses: om man är sjuk: om man i Kongl. Maj:ts och rikets tjenst är uppbådad eller faren: om man i häkte sitter: om man af fiende, vådeld eller vattunöd hindras; vederbörande dock obetaget att, då andra än nu sagda förfall förebäras, pröfva, om de äro af den vigt, att de såsom ursäkt gälla må. Morn.
Hemliga utskottet bctänkcligt, at da 1789 under et brinnande krig befordra alic til allmänhetens kundskap, som til exempel relation med främmande Handelshus, wid ränomsaktningar, m. m. Jag relumerLr mig. I anledning af hwatz anfördt är, hwad är Konungens rättighet? hwilken är Ständernas? Konungen kan sammankalla et Hemligt Utskott, och Med det rädsla om Rikets IHsncsr eller hwad annat ämne, som Honom syncS böra hemligen hällas. Konungen är förbehållet at hafwa gemenskap med det Riksens Ständers Werk under hwad namn det wara mä, som är tilsatt til Penninge.werkecS förwaltning. Ständernas ratt ater är den ät för det närwarande se sina ombud i Hemliga Ucffottet i den delen fritagne frän allt band TysthetS-edea i andra mål älagger dem. Ständernas ostridiga rättighet är at sa behörig kännedom om RIksskuldens belopp, medlens förwaltande, commikreraäs FullmagtigaS upförande och sjelfwa den dem lemnade InstruÄiuns innehåll synes tillhöra denna redogörelse. Det wore genstridigt — det wvre en ordalek, om a ena sidan Riksens Ständer hade rätt at fordra lydnad för en InstruÄion, om hwilken de ä andra sidan ej ens hade begrep. En dylik 6omr>- äiLUon skulle wara et dödsslag för Riks-Ure4ilen och sjelfwa DrätzelwerketS bestånd. Men harwid tyckes gränsen wara bestämd och de öfriga mer compliceraäe kmsnce-operationer wara inneslutna inom de omrörda förbehållen i ofwananförb» kroroeoll» Rätta tiden ak aska publicitets rättighetens utöfwande i hela sin widd synes mig wid detta Riksmöte hafwa bort warit den, da Hemliga Utskottet efter wan LZ - ii4 lig plägsed kommer tll klsmt med ksfulkaksr af de ste« sta betz öfwerläggningar.
Men uti staden var allt uppfylldt med glädje, folket svärmade på gatorna, och husen voro klädda med skarlakan och andra präktiga tyger. Lillvacker sporde hvad orsaken månde vara till all denna fröjd. Folket svarade: »visserligen måste du vara fjerran ifrån, som icke vet, att här är kommen en båld kämpe, vid namn Silfverhvit; han har frälsat våra tre prinsessor och är nu konungens måg.» Lillvacker sporde noga huru allt detta hade tillgått; derefter vandrade han vägen fram, intill dess han om aftonen kom till kungs-gården, hvarest Silfverhvit bodde med sin fagra brud. När nu Lillvacker trädde in genom borg-porten, helsade alla honom för konung: ty han var så lik sin fosterbroder, att ingen kunde skilja dem ifrån hvarandra. Vid svennen så kom i sof-stugan, trodde äfven drottningen att det var Silfverhvit; hon gick honom derföre till mötes, och sade: »Herre, konung! hvi har du dröjt så länge? Jag har med sorg afbidat din hemkomst.» Lillvacker svarade icke mycket till detta tal, utan var tyst och fåordig. Han gick derefter till sängs med drottningen; men lade ett blankt svärd emellan sig och henne. Den unga bruden visste icke hvad hon skulle tro om allt detta, ty hennes gemål hade förut icke haft sådan underlig sed. Men hon tänkte: »det är icke godt spörja om annans hemlighet», och sade derföre ingenting. Om natten, medan alla sofvo, klappade det på vind-ögat, och en röst hördes ropa: »Lillvacker! kom, mig lyster tala med dig.» Svennen steg genast upp, grep sitt goda svärd, lockade sina hundar och gick ut. När han nu kom under bar himmel, stod der framför honom samma troll, som hade dödat Silfverhvit. Trollet sade: »Lillvacker! följ mig, så skall du träffa din fosterbroder.» Svennen var straxt redo att vandra med; trollet gick förut. När de så kommo till hafs-stranden, voro der tre stora hundar, hvilka trollet hade fört med sig. Något längre bort, hvarest kampen hade stått, låg Silfverhvit i sitt blod, och jemte honom lågo hans hundar fastbundna vid jorden. Då förstod
I det hela ha de egendomliga förhållanden, under hvilka jag växte upp, sedermera lemnat djupa spår i mitt lif – » Jag tvingades att vara som en gammal människa, när jag var barn, därför har något af barnnaturen glömt sig qvar djupt inne i mig. Jag kan vara konventionel i mitt sätt, men jag blir det aldrig i mina känslor och min tankegång.» Redan långt förut har Ernst Ahlgren (i En realist) skildrat detta sitt barndoms dubbellif, och i några skisser i den efter hennes död utkomna samlingen (Från Malmö, Ur mörkret, Tre) får man också en inblick i den slutna barnasjälens lidelser och lidanden. Till de senare hörde de oupphörliga hinder som reste sig mot hennes önskningar i form af påminnelser att hon var flicka. Skilnaden i uppfattning af en flickas och en gosses rättigheter och möjligheter plågade barnet ännu medan hon sprang omkring och låtsade vara »fars pojke»; motsatsen mellan mannens och kvinnans rättsoch pligtsområden blef framdeles för hennes senare lif ödesdigert. Hennes sista bikt, Ur mörkret, är det samlade uttrycket för allt det lidande, som hon erfarit, endast emedan hon varit kvinna, d. v. s. »en paria, som aldrig kan höja sig ur sin kast». Själfva stället der Ernst Ahlgren framlefde sin barndom, en gammal gård i den flacka Trelleborgstrakten, var häller icke ett sådant, där naturintrycken verka befriande. Skönhetssinnet hade ej någon näring af en sådan naturens fägring, som lockar till drömmar och väcker lyriska stämningar. Natursinnet blir hos slättbor vanligen pittoreskt, icke poetiskt. De få en klar och bestämd iakttagelseförmåga, ett utveckladt sinne för form och färg, just genom själfva enformigheten hos det, som ögat möter. Och detta slags natursinne blef Ernst Ahlgrens. I hennes landskapsskildringar finnes intet af lyriker men åtskilligt af målare. Naturskildringen är emellertid icke den starkaste sidan af hennes diktning. Hennes rikaste intryck kommo ej under kontemplation utan under rörelse; sport var för henne det bästa medlet att träda i liflig beröring med naturen. Men hennes egenskap af kvinna stängde henne i viss mån alltid från ett otvunget friluftslif och längre fram blef sjukdomen det stora hindret för hennes naturnjutning.
Eders Kongl. Maj:t bar dock sedermera, uppå derom gjord underdånig anhållan och en» ligt Kammar Collegii underdåniga tillstyrkande , täckts uti Nådiga Bref af den 25- Aug. 1813 och Dm 14 Juli. 1329 och. den 24 Augusti förlidet ar, bifalla en sadan tillökning för ifrågavarande betjening, att utgå af besparingarna på andra Hufvud-titeln; men ^ som densamma synes böra på Stat uppföras så hemställes i underdånighet, om icke anmälan i detta afseende nu bör göras hos Rikets Ständer. 2:0 Eikaledes synes den Eone - tillökning, som Eders Kongl. Maj:tj uti Nådigt Bref af den jg November 1812, beviljat för Öfver PostDirecteurs Embetet, och nu utgår på andra Hufvud-titelns besparingar, böra i Staten upptagas > och i sådant afseende jemväl hos Rikets Ständer anmälas. 3:0 Då Riketé Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag anslogo medel till en förbättrad och mera allmän Käkare*vård, anhöllo de uti underdånig skrifvelse af den 14 April 1810 , att, om tillgångar genom blifvande indragningar och besparingar * utöfver det då gjorda anslag , sådant skulle medgifva, och i händelse inrättningen och det allmänna behofvet det skulle fordra, Eders Kongl. Maj;t då, i mån deraf och. utan Stats-Verkets särskildta betungande, i Nåder måtte täckas af samma besparingar öka förberörde anslag, dock att en sådan tillökning icke öf* verstege lo,ooo R:dr, samt att behörig redogörelse för de anslagna medlen matte af vederbörande i laglig ordning göras. För att befrämja ändamålet af den åsyftade mera allmänna och förbättrade Käkare-vården, som, utan att erforderliga medel dertill äro att tillgå, icke står att vinna, har Eders Kongl. S.re Bandit, 167. 1Ö8. jVlajh 133» Den 14 Juli.
Herr Grefven och Landt Marfialken föreslog , att så vål Herr Bruncronas ofvannämnda Memorial, som Herr Thams, i anledning deraf, nu afgifne yttrande, måtte tili Allmänna Besvärsoch OeeonoruieUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 424 sistlidne Mars afgiine och den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, om anslag af Stais-medlen till lianinbyggnad vid Jönköping. Grefve von Platen, Ballzar Bogislaus: Uti det nu uppläste Betänkande skulle jag förmoda, att afslaget hufvudsakligen blifvit föranle dt af den trånga synkrets, utur hvilken ämnet af motionairen blifvit behandladt. Då det rarit mig anbefallt att göra undersökning an - Ven 4 April c. m. 100 gående Jönköpings Hamn, anhåller jag att något få upplysa ämnet. Det är ej fråga om att Jönköpings Hamn står uti något särskilt förhållande till Götha Canal; den är af äfven så liten vigt för Canalen, som denna egentligen är nödvändig för sjelfva Jönköping. Men då man betraktar att Wettern sträcker sig 12 Svenska mil Norr och Söder i hjertat af Sverige, och i denna sträckning sammanbinder fyra Provincer, Småland, Nerike, Vestergöthland och Östergöthland, skall man lätt finna af bvad vigt denna Hamnbyggnad i sig sjelf är för Sveriges inre rörelse, och denna vigt ökas ännu mera genom Canalen, förenad med den i sträckningen af Öster och Vester. I sin Norra ända har Wettern goda Hamnar, och på sin Östra och Vestra sida har den Hamnar i Motala och Piödsund med flera; men dess Södra ända utgör en sträcka af 8 mil, der man ej en gång kan med säkerhet ankra. Der ytterst ligger Jönköping i Smålands medelpunkt. Vi känna alla det idoga folk, som bebo denna Province, den rörelse som finnes i Jönköping, och hvaraf denna Stad är utmärkt.
Söner befunnits vara till fullo inbetald redan den 12 Mars 1835, medelst beloppets lefverering till Westerbottens Läns Landt-Ränteri, utan att vid Revisionen i Kammar-Rätten af 1836 års Räkenskaper derpå fästats uppmärksamhet. 2:o Att utaf den af Creditiv-Fonden föregångne är till undsättning utlemnade Spanmål från samtlige 2. hvilka summor betydligt understiga det belopp Rikets senast församlade Ständer synas hafva påräknat. 3:o Att den, enligt 7 och 14 §§. i senaste Riksdags-Beslutet medgifna afskrifning af !:del utaf de i Westerbottens och Norrbottens Län utestående undsättnings-skulder år 1837 blifvit verkställd, så att för förstnämnde Län afskrifvits 73,430 R:dr 41 sk. 11 r:st. och för det senare eller Norrbottens' Län 108,224 R:dr 25 sk. 3 r:st.; och att StatsContoret härvid anmärkt, att uppkommen prisskillnad icke i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts på Rikets Ständers Beslut grundade Nådiga Bref den 13 December 1834, vid afskrifnings-åtgärden blifvit iagttagem — 206 — 4:o Alt vid 1837 års slut Fonden hade två oafslutade liqvider, den ena med Siats-Verket rörande 6,562 R:dr 30 sk. 1 r:st., samt den andra med Skeppsholms Magasin öfver 1,393 R:dr 34 sk., hvilka liqvider Revisorerne anse, till undvikande af fortfarande tidsutdrägt och vidlyftighet i Piäkenskaperne höra med första verkställas. 5:o
Junii remitterat lill Pafiewolance-Utffotket en motion af Herr von Echstedt, Elias, vin erläggan, de af Pafiewolance-afgift i stället sär rotarnes wid den indelta Armeens förbindelse att förse Soldaten med siaomunderingar samt ett förstag af Friherre Stael von Holdstein, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:i malte i underdånighet tillstyrka en sadan jemnkning i Kneckte-Conlracterne öfwer hela Riket, hvarigenom billiga akgifter till lika belopp med rättwisa kunde alla rotar lika affordras, har det Wälloftige Borgare-Standet under den 6 Jiilit med Ridderffapet och Adela om samma remifi sig förenat; men deremot bet Hederwärda Bonde-Standet under den 6 Julik och det Högwördige PresteStandet under den 9 Julii förklarat sig icke i densamma instämma; i anledning hvaraf och da saledes 2 Stand i denna fraga stannat emot 2, fann Ridderffapet och Adeln densamma böra enliat 44 §. Riksdacis-Ordningen lill Constitutions-Utffvtlcts afgörande hänwisaS. Ut suprs. Lx krotocollo, 6. 8ilkverstolx>e. Utdrag af protocollet, ballet hos ^oylofk, Riddcrskapet och 2ldeln wtd Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Juli» 1812. S« D. Härcdrogos a nvo och biföllos Lag-Utffot, tets den 6 fistledne Julii pä Bordet lagde Memorial: - i48r Den 9 Ju'lii i:o. Om Skoosawerkans hänförande under 40 Cap. 5 §- MistaBalken, hwarwid det första alternatiwec i Ut,rotters förstag af Högloft. Ridder, staoet och Adeln gillades. ^ 2:0 Rörande Häradshöfdingen Stjernstams till Utskottet rcmiiterade Memorial. z:o.
Ståndet, som ansåg denna motion böra till Bevillnings-utskottet remitteras, lade memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Bevil/nings-utskottets memorial N:o 5, angående återlemnande af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, rörande befrielBih. till n. St. Prot. 1847 & 1848. 9 Sami. 20 22 Prof.-utdrag den 19 Januari 1848. se för de vid Kongl. Maj:ts beskickningar å utrikes orter anställde einbetsoch tjenste-män från bevillning å den del af deras aflöning, som af norrska statens medel bestås. Ståndet ansåg den Kongl, propositionen böra af Stats-utskottet behandlas och lade memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogs Stats-utskottets memorial N:o 17, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 3. Lades till handlingarna. Från Yällofl. Borgare-ståndet. S. D. Efter förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets memorial N:o 2, med uppgift å hvilande förslag till ändring i grundlagarne, blefvo dessa förslag, alla, af Borgare-ståndet bifallna. S. D. Vid förnyad föredragning, bifölls Stats-utskottets utlåtande N:o 15, i anledning af väckt motion om serskildt tillskott af allmänna medel för de församlingar inora Stora Kopparbergs län, hvilka, i följd af den personliga skydds-afgiftens nedsättning, fått vidkännas minskning i den bestämda skol-afgiften.
I ,d i g he t under tillämpning af de i afs:de på stats-bidrag för likartade föremål meddelade allmänna föreskrifter, blefvo propostr till bifall å dessa yrkanden framstälde och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarpå proposm till bifall å förev:de punkt förnyades, samt sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, blandade med Nej, Hr Frih. o. Ordfrn förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Bog eman begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voterrs-propos.: Den som bifaller 20:de punkten af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 158, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. det för Grenna hamnbyggnad må anvisas ett stats-bidrag af 50,000 Rdr Rmt, att utgå utan återbetalnings-skyldighet under tillämpning af de i afs:de på stats-bidrag för likartade föremål meddelade allmänna stadganden. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 48. Nej — 27. 21:sta punkten, ang:dc medels anvisande lill hamn-anläggningar vid Råå och Wikens fisklägen; 22:dra punkten, ang:de anslag för anläggande af en glacin vid staden Helsingborgs hamn ; 23:dje punkten, ang:de stats-bidrag för hamnbyggnad vid Falkenbergs stad; 24:de punkten, ang:de stats bidrag för hamn-anläggningen vid staden Strömstad; 25:te punkten, ang:de statsbidrag för arbeten vid staden Wenersborgs hamn; 26:te punkten, ang:de stats-bidrag för hamnanläggning vid staden Amål; samt 27:de punkten, ang.-de stats-bidrag för hamn arbeten vid Piteå stad. Dessa punkter biföllos. 28:de punkten, angtde stats bidrag lill öpnande af en för djupgående fartyg tjenlig farled genom Stockholms skärgård mellan Baggens-fjärden och Stora Wärtan. Frih. Cederström, Anders: