Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med ledsnad bekänner jag, att jag anser mig såsom riksdagsman böra uttala detta — med ledsnad har jag hört att Svenska Regeringen trädt ett steg tillbaka ifrån de förtjenstfulla åsigter, som den under loppet af 27 år förut har Den 4 Juni f. m. 475 ådagalagt till fördel, icke endast för Svenska konsumenter men äfven för Sveriges näringar, ty de Svenska näringar, som varit skyddade af införselförbud hafva aldrig gjort så stora framsteg under förbudstiden, som sedan förbuden blifvit uphäfna. Såsom exempel derpå ber jag att få anföra våra fabriker och serdeles bomullsspinnerierna. Hvilka framsteg de hafva gjort, sedan garn blifvit tillåtet till införsel med successivt nedsatt tull, torde en hvar af eder veta, och jemför man huru de sågo ut 1840, jemför man äfven hvad del sisla förbudet, nemi. på socker har verkat, ehuru myckel deröfver skreks. Då raffinadsockret tilläts till införsel i Sverige emot en så låg lull som 5 sk., så var jag naturligtvis den enda, som hade mod alt uttala ett sådant tillstyrkande. Följden af della beslut har icke varit alt något enda sockerbruk gatt under, utan tvertom har eli stort sådant brok blifvit byggdt sedan den tiden i Götheborg hvilket torde vara ett fullständigt bevis derpå, att den inhemska sockerfabrikationen har ett tillräckligt skydd emot den allmänna tällan, som i denna näring förekommer. Om en extra tällan eger rum, såsom förhållandet nu är, från ett angränsande land, så hoppas jag ali åtgärder vidtagas deremot. Jag vill icke ingå uti vidlyftigare bevisning ehuru jag skulle kunna göra det. Det kan likväl icke annat än vara min mening att det vore af nytta förSvenska industriel) i alla dess delar, om man en gäng afslutade stridsfrågan, sedan man en gång begynt densamma hvarigenom säkerhet kunde gifvas ål industrien. Jag tillstyrker således att R. o. Ad. hvad denna fråga om förbuden angå, må instämma med de tvenne Stånd, sorn hafva beslutat deröfver. I afseende på pröfning af taxan sä vill jag medgifva att man i alla öfriga punkter vidhåller den gamla taxan.
Den, som bifaller Utskottets förslag, att en årlig afgift till Veneriska smittans botande och hämmande må fortfarande utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutar, med ett maximum af 5 skillingar för hvarje person, som betalar mantalspenningar, röstar Ja; det det ej vill, voterar Nej. Sih. till R. Memorial A’.« 2i. Vinner Nej, kommer ofvannämnde afgift att fortfarande utgå till och med det år, d& nästa Riksdag slutar, med ett maximum af 6 sk. för hvarje person, som hs~ talar mantalspenningar. Dock varder detta till Rikets HöglofL Ständers närmare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 29 Julii 3834. STOCKHOLM, Ecksteinska XllYCKlilUKT, 1834. B evi Urlin gs-Ut skottets Bet. N:o 2g. i N:o 29. Antom till Expcd. Utsk. den q4 Sept. Betänkande, angående Stora Sjötulls-Bevillningen. Ibland dt: skyldigheter, som, i följd af 3i § Riksdags-Ordningen, jemförd med 60 § Regerings-Formen, åligga Bevillnings-Ulskottet, hörer äfven den, att till R. H. Ständer afgifva förslag lill bestämmande af de medel, hvilka Statsverket eger att påräkna af tullen å inkommande och utgående varor. Yid fullgörandet af detta åliggande har Utskottet äfven trqlt sig böra redovisa för de i sammanhang härmed lill Utskottets handläggning från respeclive Riks-Stånden remitterade motioner; och, anförande -så väl de grunder, som den åsigt hvarifrån Utskottet vid frågans behandling utgått, har Utskottet trott sig bäst sätta R. H. Ständer i tillfälle, att uti dess helhet öfverskåda delta ämne, medelst öfverlemnande af det förslag till Tull-Taxa (Bil. Lill. A), som Utskottet, efter noggrannt ompröfvande, beslutat till Rikets Högloft. Ständers antagande vördsapit framlägga.
F:n, ty han citerade den orätt, då han sade att den innehöll, att afgifterna skola utgå oafkortade; och detta ord finnes icke i §:n. Men, Mine Hrr! jag har icke uppträdt för att försvara 1809 års män och deras bekantskap med Svenska språket, —ty hade deras mening varit, att Konungen icke hade rätt att sänka en tull, då hade de säkerligen användt detta uttryck och icke endast sagt, att Konungen icke egde förhöja—; utan jag har uppträdt derföre, att jag anser det vara min skyldighet att, så länge jag ännu har en stämma på detta rum, påminna R o. Ad:n om dess pligt att stödja Konungamakten. Ett anfall på Konungamakten har nu egt rum. Vi hafva olia inom detta Hus uttalat den åsigt, att vi behöfva stödja Konungamakten, och detta Den 25 April e. m. 535 skäl ha Iva vi framhållit lör vår tillvaro; då hör icke R. o. Adin i sista stunden af sin tillvaro fatta elt beslut, som högeligen kränker Konungamaktens vigtigaste rättighet. Och jag går så långt, att jag anser den minister förgäta sin pligt, som, derest. R. Sers beslut utfölle i den af Bevilln.-Utsk:t föreslagna riktning, tillstyrkte Konungen att fästa något afseende å hvad R. St:r i sådant lall för sin del beslutat. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr Stråle, Wilhelm: Då Bevilln.-Utsk:ts ifrågavarande förslag berör frågor af högst vigtig konstitutionel betydelse, anhåller jag att få i R. o. Adms prot. förvara min mening, uttryckt i några få ord. Vid jemförelse af grundlagens särskilda stadganden i 57, 60 och 61 §§:tia R. F., kommer jag till den åsigt att Kongl. Maj:t eger rätt att förordna om nedsättning uti den beskattning R. St:r sig åtagit; och åberopar jag till stöd härför de skäl flera föregående talare anfört.
Det är allmänt kändt, att de kunskaper sorn af en Studerande vid Universiteten erfordras för att opafaldt kunna genomgå den så kallade Cameral-Examen , icke äro större eller vidsträcktare, än att de i fullt mått kunna bibringas äfven genom privat Information, och ej sällan i vida högre grad finnas hos personer med allmän bildning, som egna sig åt handel eller andra dermed beslägfade yrken ; och det blifver då svårt att inse någon fullt giltig grund hvarföre, i ett Penninge-Verk, såsom Banken, der visserligen, liksom öfverallt, inheintade kunskaper och skickelighet städse äro af nöden och på sitt ställe, men der egentelig lärdom nldraminst kommer i fråga, en så ringa och obetydlig del af den litteraira uppfostran, som af en undergången Cameral Examen vitsordas, skulle tillegnas ett förer af Banco-Fullmiigtige. 69 företräde framför en mängd andra, tilläfventyrs vida mera magtpåliggande egenskaper och förtjenster. Grunderne för antagandet af Extra-Ordinarier inom Banco-Verket, böra alltså, efter Banco-Fullmägtiges tanka, ej uppställas annorlunda, än att dugligheten, hvarhelst den finnes, obehindradt kan göra sig känd och gällande. Urval
Nyssnämnda läroverks Inspektor och Kollegium hafva uti en särskild, motionen bilagd, skrift enhälligt biträdt motionärens anhållan, dels af det skäl, att ett gymnastikhus vore i hög grod behöfligt, då den nuvarande gymnastik-lokalen, ett af rummen i sjelfva skolhuset, vöre såväl till längd och bredd som i synnerhet till höjd särdeles inskränkt, dels derföre, att detta rum vore behöfligt för undervisningen i stället lör såväl det under den kullu årstiden otjenliga samlingsrummet, som det till arkiv och de zoologiska samlingarne anslagna och derföre såsom läsrum olämphga rummet, hvilket dessutom saknade egen ingång, men i trots af dessa olägenheter för närvarande begagnades vid undervisningen. Att Eksjö läroverk är i stort behof af ett nytt gymnastikhus, synes, af hvad anfört blifvit, vara ådugaiagdt. Utskottet anser äfven det allmännas mellankomst vid detta tillfälle nödig, då Eksjö samhälle, efter den derstädes sednast timade vådeld, hvarigenom en stor del af staden ödelädes, måst för andra allmänna och enskilda byggnadsföretag i så hög grad skuldsätta sig, att det svårligen ensamt förmår bekosta nu ifrågaställa nybyggnad. Med anledning häraf har Utskottet, som emot en af Qfver-intendents-embetet granskad och godkänd ritning till nämnda byggnad jemte kostnadsförslag, hvilket upptager en slutsumma af 10,978 R:dr 82 öre, ej haft något att anmärka, funnit sig böra hemställa, att Rikets Ständer, såsom bidrag til! uppförande af ett nytt gymnastikhus vid läroverket i Eksjö, måtte bevilja ett anslag af 8,000 R:dr. 121:o. Herr F. Rooth har uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 59), bland annat, anlort, hurusom, sedan Rikets sist församlade Stander till läroverket i Stols-Utskottets Utlåtande A:o 130. (Forisätlnin».) 29 Helsingborg anvisat en summa af 12,000 R:dr, staden förlidct
Wänder jag m'g nn till ett annat ämne uti Utskottets betänkande, och betraktar der förestaqna utwägar kill hämma,>ve af fylleri och dryckenskap: att embets och tjenstemän, som dermed twenne gannor beträdas, utom de böter som för fylleriet blist wa stadgade, böra derutöswer böra, änva till hälften af deras för äret innehalwande lön och löne» förmäner 06) tredje gängen med kjellstens förlust; sä får jaa bekänna, akt al'ernatlvet tyckes wara nog strängt och något förfelande emot den clas medborgare, a» hwilken wi hofwa att förwänta den mästa uptys ii»q och en böare rigtnrna. ljör öfrigt, hwad närwarande bränwinsfräga i allmänhet beer ff,r. hrr lag alldrig kunnat lära wig fatta ett hwöd skal eller pä hwilka grunder, der skall w. ra Ständerne i gemen tilläkit, art idka branwinsb ä> nrnq, som egenteligen är en landtmanna hmdterinaBewillningen kunde jalla fall sä regleras atk dest kulla belopp lika fult blefwe till Kongl. Maj:t och Kronan erlagd, om det a ena sidan synes wara en billi,het, atk stadsboen bör ägg rätt an förädla sin wara, och i den beqjärliqa drycken bra, win, förwandla den säd han bärgur pä sina siadsägor, sä tyckes denna billighet a annan staa förlora mycket af sin natur, dä wi besinna att han ju dertill nödw'ndigt mäste köpa det mästa af säden, att det således blir landtmannen han först ffall anlita, och att de fläste rikets stader äga inga, eller ganska obc ydliqa skogstrc kker sig anslagna till wed» brands erhä.lande; hwarjemie starka inflyttningar till städerne i sednare tider pä ett märkligt sätt hafn>a ökat bristen och dyrhelen af denna wara.
Alla dylika tvist i g heter mellan Riksg:sKont. å ena sidan och allmänna verk å den andra synas mig böra förekommas, och de föreskrifter som i detta afs:de nu äro gällande, tror jag vara för ändamålet fullt tillräckliga. I afs:de å medlens utreqvirerande från Riksg:sKont., har man här alldeles förbigått att yttra sig om en punkt, nemi. den 6:te, sorn jag emellertid icke kan underlåta att nu något vidröra. Det säges nemligen att »i likhet »med hvad förut skett i fråga om lyftningen af de till utgående från »RiksgrsKont. anvisade extra Statsanslag, torde vederbörande förvaltande verk varda af K. M. i Nåd. förständigade, att endast i mån »af behof från StalsKont. reqvirera och utlaga do till den ordinarie »Statsregleringen hörande anslags-summor.» Hvar och en måste vid genomläsande häraf ovillkorligen tro, att det väl finnes en föreskrift rörande reqvisitionerna af extra medel, men deremot icke någon sådan angående de ordinarie. Detta är likväl ett fullkomligt misstag, ty just en sådan föreskrift som Utsk. begär, finnes redan och är utfärdad den 29 Maj 1848 till StatsKont. KrigsColl. Förvaltnrn af Sjöärendena, Ofverlnt.Emb., Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar m. fl. — eller med ett ord till alla de penningeförvaltande verken, och på det intet tvifvel derom måtte förefinnas, ber jag att få upläsa brefvets innehåll, hvilket är helt kort och så lydande: »Med anledning af Rikets nu församlade Stän»ders uti underd. skrifvelse den 18 innev:de månad till
Stander med Bewillnings-Utstottet, förmodeligen lära dela bekymret öfwer den mängd af ffiljagtige meningar, som Utstottet i ry särskildta Puncler nu haft äran uppgifwa, bär Utstottet hoppas att winna tillgift, för hwad Utstottet trott sig icke widare böra upptaga/ såsom lätteligen afhulpit wid den nya Redacttonen af Författning. Hit hörer den vmförmäldte Abyggnads-warderingen a Landet, Pröfnings-Committsens bestaffenhel i Stockholm. Embetsmannaatgärden i händelse af Bewillningens nedsättning efter 2:ne ars erfarenhet, jemte nagra i förflaael obestämda uttryck och otydeliga meningar. För Utstottet skulle det utgöra en werkelig fägnad, om, dä sa manga af de twistiga ämnena dels synas af ringa inflytelse, pa det hela af Bewillningens belopp, dels innebära en anledning till rubbning af erkjända rättigheter/ de af Respective Riks-Standen, som dertill anledning gifwit, skulle täckas de stiljagtige meningar frånträda, och till öfrige Riks-Standens beslut foga sitt fluteliga begisivande; Hwarjcmte Utskottet wördsammast får anhälla, det matte, pa hwad sätt sragorne också afgöras, Resultatet tidigt blifwa Utstottet meddeldt, hälst sjelfwa Förordningens Redaction deraf beror, och kan icke förr inför Riksens Högloflige Ständer framläggas, än alla stiljagtigheter, som sig nu förete, hunnit afhjelpas. Hwtl - 2620 Den 12 Augusti. Hwilket dock allt till Riksens Högloft. Sanders mogna och upplysta bepröfwande underställes. Orebro den 12 Augusti 1812. Pä Högt. Ridd. och Adelns Pä HSgw. Prest-StändetS Ledam. magnar, Ledam. magnar, L. kuutk. Olos Lsurbeclc. Pä Wälloil.
Gåfvor hafva influtit till följande belopp: För Barnmorske-stipendiet .. 300: - .. 100: d: o - 4 () 0: - , Dagny : ... .. 50: -, förbundets represen terande i Paris ... 525: - För arbetet till z~treclrzing a f clc till Dannzctr-k i 9 utoctnclrancle allmogeJickornas stdillning och al-betsforlzdllc~ncle~z: Från Patriotiska Sällskapet 300: -, fru E. von Eckerman .. 100: -,, H. Kempe 50: -, diverse personer 16: - 466: - Friin diverse personer till förbundets allmi4nna kassa 10: - Summa kronor 1,451: -: f: tlemnande a f lån. Vid saininant.i.iidé den 1.6 februari fattade styrelsen beslut, att af förbundets tillgangliga medel m å utlhnas till förlagseller lhnesökande kvinna mo t betryggande sakerhet. P % grund af detta beslut har sedermera ett belopp af 1,000 kronor såsom förlagslån utleinnats. Bil. J. Fredrika-Bremer Förbundets ombud Ar 11889. Andersson, Hedda, f. Freudenthal, fru, Kristinehamn. Bolin, Maria, fru, Avesta. de Mark, Augusta, fru, Falun. Edström, Maria, fru, Fridhem, Sundsvall. Fischerstrom, Anna, fröken, Karlskrona. Forsell, Josefina, fröken, Söderhamn. Grape, Augusta, fru, Umeå. Göransson, Sophie, fröken, Landskrona. Holmgren, ' Ann-Margret, fru, Iipsala. Keijser, Malla, fru, Strengnas. * Kolthoff, Majken, fröken, Kyrkbyn, Segmon. Kugelberg, Louise, fru, Ekeberg, Jönköping. : M Lundström, Hulda, fru, Filipstad. Löwen, Henriette, fröken, Nyköping. hlunthe, Maria, fröken, Ystad. Nymann, Augusta, fröken, Göteborg. Pihl, Aiirore, fröken, Norrköping.
Förmyndarekamrar inrättade öfverallt i landet, det skulle kunna updragas ät sockennämnderna att taga vården - Den 24 December. 97 den om faderoch moderlösa barns arf, ty jag har den bedröflig erfarenheten, att då barua-arf upgå till ringa belopp och något förmyndare-arfvode således ej är att påräkna, endast torpare oell daglönare eller andra fattiga personer, kunna förmås alt öfvertaga sådane förmyndareskap, hvarutaf merändels föijer, att den omyndiga icke allenast blir i saknad af nödig omvårdnad utan äfven förlorar det lilla arf han ägde. Annu en annan anmärkn. emot Hr Tersmedens förslag utbeder jag mig att få framställa. Han har yrkat, att grunden för sockennämnds-ledadamöternes valsätt borde så förändras, att den, i st. f. att, hvilket nu är fallet, vara fast förmögenhet, skulle bestå uti vissa personliga qvalifikationer, såsom oförvitlig frejd och myndighetsålder, eller att hvarje till myndiga år kommen, välfrejdad person skulle äga behörighet att välja och väljas lill ledamot i sockennämnd. Häremot måste jag på det högsta protestera, för så vidt man åt samma nämnd vill öfverlåta vården af kassorna och omyndiges arf, ty, till följd af den likgiltighet, hvarmed förtroendet att blifva ledamot i sockennämnd eller ombelrodd förmyndarevård om fattiga barn för närvarande betraktas; skulle det möjligen kunna hända, att hemmansägarne undandroge sig detta bestyr och i deras ställe skickade t. ex. sina drängar att utgöra socken-nämnden, hvarigenom naturligtvis denna institution skulle förlora allt värde och inflytande.
Då härifrån vidare afräknas hvad som hittills utgått af Ofverskotten a Stats-Verkets Inkomster, men nu blifvit föreslaget att å Riks-Staten uppföras 105,000: och hvad ibland ofvanstående förhöjning motsvaras af högre Inkomst-beräkning 547,284: 1,020,233 45 2 274,575 37 3 745,658 7 11 652,284 274.575 274.575 blifver återstoden • • I 93,374) 7)11J den verkliga förhöjning i Utgift, som genom Stats-Utskottets nu föreslagne Stats-Reglering uppkommer. STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, i 8 4 o* i%tvits-Utslottets Utlåtande, N’.o 66. l N:o 66. Ant. till Exp. Utst. den 24 April, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vädd motion, om redovisning för det till Kongl. Hofstallet anslagnefourage, och förbud emot försäljning deraf. (U. A.) Då allmänt kändt vöre, att af de för hästarnes utfodring vid Hans Majit Konungens liof-Stall anslagne fourage-persedlar, betydliga rjvantiter hvarje år blifvit försålde, ulan att derför influtne medel kommit Statsverket till godo, ehuru, då samma fourage dels levereras utaf aflägsne boende Räntegifvare och Arrendatorer af kronoängar, dels af Kongl. StalsContoret upphandlas, försäljning deraf icke syntes öfverensstämma med det ändamål Rikets Ständer, vid utfodrings-anslagets bestämmande, afsett; bar Herr von Wernstedt, J. O., föreslagit: 1:0 Att ali fourage-försäljning vid klans Majit Konungens bof-Stall, måtte genast upphöra, samt det fourage, som ej till hästarnes utfodrande under året åtgår, användes det kommande året, med motsvarande minskning i anskaffningen. 2:0
Medan vi suto der kom en liten pojke, som tycktes vara kajutvakt eller något dylikt, grälade, skrek och ville köra bort oss. 'Ali pratade länge och väl skämtande med honom och slutligen blef det särdeles väl mellan oss. Sedan vi ännu en stund väntat i cafét, kommo 2 åsnor, vi satte oss upp och begåfvo oss på väg till pyramiderna. Vägen gick genom Nildalen, der man nu höll på dels att plocka upp hvetet, dels att tröska det, hvilket tillgick sålunda, att man med en maskin (kallad nogar), gående på nio jerntrissor, åkte öfver hvetet. Här och der voro byar, framfor och i dem vanligen palmer och andra trän. I Gizeh och under vägen syntes pyramiderna små och helt nära belägna, såsom föremål på sjön eller ännu närmare, men under det vi redo ville afståndet ej bli mindre och det räckte hela två timmar innan vi kommo fram. Framkomne till foten af den sandhöjd, på hvilken de äro uppresta, kunde jag först skönja huru fasliga kolosser de verkligen äro. Vi mötte åtskilliga Araber, som erbjödo sig att följa oss och föra oss omkring uti den stora öppna pyramiden, hvarföre jag bad dem följa med. Vi stego uppför sandhöjden på den vackraste rödaktiga sand, jag sprang efter en trana och sköt ett skott efter den, men det träffade ej, i anseende till den stora distancen. Vi kommo slutligen till den trånga och lilla dörren, suto der och hvilade oss en stund, omgifna af omkring 10 Araber. Här var fullskrifvet öfverallt med namn af besökande från alla tider; ett såg jag från 1500-talet. Högst få Arabiska namn syntes, mest Engelska och andra Europeiska. Efter en stunds hvila tände vi upp ljus och jag kröp in i den trånga, nedåt stupande gången, med 2 Araber framför mig, hvar och en med sitt stycke ljus. Vi kröpo än nedåt, än uppåt, än i trånga gångar, än i öppnare rum, der ett djupt och underligt eko återkastade hvarje ljud; betraktade ett stort badkar i ett rum, men för öfrigt också nästan ingenting. Luften här var naturligtvis instängd och qvalmig, gångarne besvärliga och svåra att färdas igenom. Jag var dessutom ganska illamående, så att jag här ej hade stor fröjd.
Så tillbedjande, blindt betagna, sågo de upp till henne, utan att någonsin vilja studera hennes fel och dygder, utan att någonsin väga och värdera behagen och enskildheterna i hennes utseende. Han bara såg på henne; – det var, som om han med denna ångestfulla, koncentrerade blick ville se in i hennes själ för att finna, om der då ej var en enda tanke för honom, en enda öm och hjertlig känsla för honom. Och denna ödmjuka, stumma vädjan rörde henne mer än långa tal af de mest lidelsefulla, vältaliga ord skulle ha gjort. Han hade inga teorier om “den fria kärleken“, eller om individens rätt och lidelsens absoluta suveränitet. Han hade tvärtom en alldeles oreflekterad, naiv tro på samhället, sådant som det var, och gick ständigt och pinade sig med, att hvar dag han ännu stannade i hennes närhet, och hvar blick han såg på henne med, gjorde honom ohederlig och ovärdig att räknas bland gentlemän. Och ändå blef han, och lät denna kärlek med all sin bittra jemmer, alla sina kval och sin stackars ödmjuka lycka, timme för timme, med hvar tanke han tänkte, växa allt djupare in i sitt väsen, tills den blef ett dermed, tills den gick öfver i hvar droppe af hans blod och darrade i hvar nerv och beherskade hvar muskel. En eftermiddag han var på Vårnäs, bad Alice honom hjelpa sig att gräfva upp ormbunkar: Der fins flera stycken, stora, vackra, i stenröset vid skogskanten, och de skulle helst sättas in så fort de sticka upp – just nu i Maj är det bäst Åh, det vore så snällt om ni ville De ha så förfärligt långa, otäcka rötter Hon tog ett par stora tomma blomsterkrukor med, och han hemtade hacka och trädgårdsspade “Stäng inte grinden, herr Danner, – vi få ju se’n mycket att bära omigen“ Hon låg på knä vid stenröset under björkarne och gräfde med fingrarne omkring ormbunkarne för att se, hvilka af dem det lönade sig att taga.
Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet hafva under den 8, 15 och 19 nästlidne Juni återremitterat Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 3 i samma månad afgifna Betänkande, angående Allmänna Skogshushållningen samt väckt fråga, om Skogs-Betjeningens och JägeriStatens indragning, och hafva nedanstående anmärkningar dervid blifvit Utskottet meddelade: Af Högvördiga Prest-Ståndet: der följande Ledamöter häröfver sig yttrat: Herr Prosten Palm, som hufvudsakligen bestrider Utskottets Utlåtande öfver Skogsoch Jägeri-Betjeningens indragning , hvilken Betjening - x 856 JDen a o Juli. ning Herr Prosten på flera anförda skäl anséf blifva af Staten underhållen till ingen nytta för Samhället och till liten tillfredsställelse för deni sjelfva; och i anledning häraf föreslår, att hvar och en Skogsägare, antingen sjelf fick fri och obehindrad disposition öfvér sin skog, med undantag af det Ekvirke, söm för Kronans behof ansågs nödvändigt, eller i händelse denna ut-, yäg skulle anses vådelig 2 ä 3 redelige Hemmansägare i hvarje Socken eller Pastorat finge sig uppdraget , att utan annan vinning än den stora, som medvetandet att hafva bidragit till det allmännas väl aldrig saknar, på sätt Herr Prosten vidard uppgifver, hafva tillsyn öfver Skogens vård och återväxt; anförande Herr Prosten såsom stöd för denna sin tanka, ej mindre Oeconömie tjtsköttdts deri 25 Juli 1812 afgifné Betänkande, rörande denna fråga, än Kongl. Maj:ts Nådiga Bref samma år till Eändshöfdinge-Embetet i Malmö, i afseende på Skogsplanteringens befordran derstädes, och uti hvilket Bref Kongl. Maj:t Nådigst bifaller att Invånarne i Malmöhus Eän, sjelfve eller genom sina Ombud, äga att vårda de planteringar, som af dem upprättas, och hvaraf äganderätten skulle tillfalla Jordägaren utän afseende af hvad slags träd desse bestå.