Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hrr och män, som uppgjort ifrågav;de förslag till fördelning af flottans personal i två stora afdelningar, dervid tänkt att, i händelse af ett påkommande krig, frikostigt lemna arméen flankbetäckning; och med anledning häraf anser jag mig kunna uttala mina åsigter i frågan, utan att derför kunna beskyllas för inblandning i flottans angelägenheter. — Vore den målning sann, som Hr Lagerberg uppdragit ang:de flottans verksamhet i sammanhang med arméens, så skulle enligt min tanke ifrågav:de vapen snarast kunna betraktas såsom en gyldene brygga för arméens reträtt, och jag tror, att arméen tackar allra ödmjukast för anbudet, dock utan att begagna sig deraf. För att visa, huru orätt organisationens förfäktare enligt min tanke handlat, då de tänkt sig denna fråga såsom en armée-fråga, vill jag till hvar och en hemställa, huruvida det är tänkbart, att, om R. St:r erbjöde arméen den ofantliga summa, som kommer att åtgå till det s. k. skärgårds-artilleriet, någon militär skulle falla på den tanken att använda denna summa till ett dylikt artilleri. För min del tror jag, att arméen visserligen tacksamt skulle emottaga summan, men använda den i en helt annan riglning. Det synes således endast vara för skens skull, man vill lemna arméen ett stöd, som den dock i sjelfva verket ej behöfver; och man handlar härvid såsom den rike mannen, utan att betänka, att vårt Iand snarare bör behandlas såsom den fattige Lazarus. Enligt mitt förmenande är denna fråga alldeles för tidigt vackt. Se vi nemi. på sidan 1 af Utsk:ts Betänk., så står der: »Utaf ett den Nåd. l'ropos:n bilagdt Stats-Råds-Prot. öfver Sjöförsvars-ärenden den 16 Sept. nästlidet år inhemtas, hurusom, 104 Den 3 Mars e. m. efter det beskaffenheten af flottans nya krigsmateriel kunnat något närmare bestämmas,» etc. Slå vi åter upp 13:de sidan af de i K. M:ts Propos. ang:de
Först emellan kl. 1 och 2 på dagen eller senare hör man vagnar rulla. För öfrigt har jag ej sett denna del af staden i sin glans. Nu är ej årstiden derför. London d. 19 Sept. Engelsmännen äro visserligen ett af de förståndigaste folk på jorden. Det är min fulla öfvertygelse: och att jag, efter ett så kort vistande ibland dem, kunnat finna det, skulle ej vara en ringa artighet åt mitt eget förstånd; i fall jag ej på ditt leende såge din mening, att jag möjligen upptäcker förståndet såsom vissa djur sina fienden – genom instincten. Må vara! Jag sätter i allmänhet kanske för mycket värde på första intrycket; ehuru här intrycket af Englands Historia verkar med. Men med sjelfva saken har det utan tvifvel sin riktighet. Du ser här en förundransvärd tafla af en lycklig och ihärdig idoghet, som bragt till sin höjd allt hvad till lifvets ordning och beqvämlighet hörer. Du finner köpmän utan prål och rangsjuka, rika och mäktiga som förstar, och liberalare – öfverallt mer innehåll än yta: prakt endast i allmänna barmhertighets-anstalter. Du finner i umgänge och lefnadssätt känslan af ömsesidiga rättigheter: och din dräng uppför sig, som om han hade fordringar på din höflighet. Ändteligen märker du den högsta frihet och otvungenhet i seder, förenad med en nästan pedantisk vördnad för allt hvad som är lag och äfven häfd. Detta folk har så länge varit fritt, att lagen ej behöfver låna anseende af yttre höghet och makt. Den har sitt eget majestät för den äkta Engelsmannens känsla och förstånd. Du ser att jag för min ringa person ej är nisk i låford, och ännu mer, de gå af hjertat. Mer än på något annat ställe synes detta land erbjuda bilden af ett väl ordnadt samhälle. Och jag vill ej lägga det till last, att det ej är för främlingen behageligt. Så förhåller det sig öfverallt, der ursprunglighet i seder och författning fastare tillknutit samhällsbanden. Samhället är ej gjordt för främlingens nöje. Sedan jag nu idkat rättvisa, kan jag ock med godt samvete yppa min klagan.
Jag skulle således för min del önska, att B. o. Ad. ville besluta, att fabriksrörelse må beskattas på det ställe, der den utöfvas, utan afseende å det belopp, hvartill behållna inkomsten kan uppgå, och härigenom vunnes äfven större säkerhet om en jemn och rättvis beskattning, ty huru är det t. ex. möjligt för en beredningskomité i Stockholm att bedöma, hvilka inkomster en person har af en fabriksrörelse, bedrifven i en aflägsen landsort. Gr, Lagerbjelke: Då, på sätt jag vid det föregående mom. anmärkte, återremiss af detsamma borde ega rum, på grund deraf, att R. o. Ad. återremitterat första mom. af 6 §, som bestämmer att bevillning af kapital och arbete skall ega rum, och detta mom. handlar om hvarest de skola taxeras, inses tydligen, att till följe deraf återremiss af det nu förevarande mom. bor beslutas, hvarom jag vördsamt anhåller om propos. Gr. af Ugglas: Den princip, som i 2:a mom. af 9 § blifvit uttalad, att nemi. bevillning för inkomst af kapital eller arbete påföres »fabrik segare, handlande eller annan n äringsidkare, der fabriken är belägen, eller handeln, yrket eller näringen idkas, såvida den behållna inkomsten deraf öfverstiger 400 r:dr etc. etc.”, är densamma som för närvarande eger rum. Återremitterades. Mörner: Som R. o. Ad. redan återremitterat åtskil liga föregående §§, på hvilka den nu föredragna i väsendtlig män stödjer sig, skulle jag, för min del, önska, att enahanda beslut i afseende på den nu förevarande måtte fattas, hvarom jag anhåller om propos. §:n återremitterades. § II Hr Palmcrantz:
Ständers synnerliga uppmärksamhet på vådan af* att Besty., oth Ekon% TJtsk. Ectänkanclen.. nvi inskränka hvad Allmänna Stadgar föreskrift va i afseende på Lumpsamlingsrättigheten.— Kongl, Commerce-Coilegii på Kongl, Maj:ts J^ådiga befallning utfärdade Kungörelse af den 11 Februari 1757 medgifver uttryckelit ger.: citt hvar och en, hvar helst han vill Q.ch lägenhet finner, må, utan intrång, få dylika Samlingar gära, på det Riket en gång må till sitt behof af egen papperstillverkning tillra cheli gen blifva för sedt och äfven flere Pappersbruk kunna anläggas; och dä de, genom denna föreskrift, åsyftade ändamål af hvarje patriotiskt sinnad Medborgare i närvarande stund lika allvarligt önskas och påkallas, så torde det vara så mycket betänkligare att bereda något tvång i utöfningen af denna rättighet, sorn det blifvit upplyst, att inom Riket nu kunna läknas mer än 701 Pappersbruk; hvaraf föijer, att i samma mon behofvet af rudimaterien för dem ökas, blifyer äfven en oinskränkt frihet vid insamlingen mera nödvändig, samt ett villkor både för nuvarande Pappersbrukens bestånd, och för möjligheten af fleras anläggande. På sådana grunder afstyrker Utskottet Riksens Höglofl. Ständer att bifalla hvad som blifvit föreslaget till inskränkande af Lumpsanvings rättighetens fria utöfning; men får derjemte tillägga, att det i Utskottets tan* lea skulle mycket bidraga till förekommande, af de i Memorialet öfyerklagade ol ägenheterna genom Lumpsamlares omkringfarande < Landet, om, uppå skedd underdånig hemstäli lAo Besv. och Ekon. Utsk. Betllnkandcn. lan af Riksens Höglofl. Ständer, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, såsom Pehr Nilsson fö» reslagit, anbefalltes att noga tillse, det
Det är väl tvifvelaktigt, om icke de ångmoln, som forna besti-gare och äfven infödingar trott sig se, icke snarare helt enkelt varit molnbildningar i atmosfären, beroende på afdunstningen från snön eller kondensation af vattenångor. Demavend bildar en utomordentligt regelbunden kägla, och blott då man betraktar berget från söder, finner man, att toppen lutar öfver något mot vester, så att sluttningen där är brantare. I allmänhet är lutningsvinkeln omkr. 28°, såsom hos de flesta vulkaner, men hvad höjd och mäktighet angår, kunna endast de vulkaniska topparna på Sydamerikas Kordiljerer mäta sig med Demavend. Vulkanen, som på en höjd af c. 2,700 m. är upptornad på de angränsande parallelkedjornäs sedimentära bergarter, kalkoch sandsten, har ej i ringaste mån derangerat dessa bergarters läge. Själfva käglan består för öfrigt af trakyt, rödaktig porfyr med hvita fältspatkristaller och lavabäddar efter forna eruptioner. Själfva toppen är betäckt med evig snö. I dess närhet finner man spåren af en gammal krater, som bildar ett slags somma omkring den nuvarande och yngsta vulkankäglan. Ordet Demavends etymologi är omtvistad. Somliga antaga, att formen Dämavend är bildad af zend-ordet dmå och det persiska ordet dam, som betyda vind, och att Damavend således skulle betyda » vindarnas berg ». Andra finna i ordet en stor likhet med Divbend eller » andarnas hemvist », af div Angående höjden, så påstå perserna, att den uppgår till 5 parasan-ger eller 30 km., en höjdsiffra, som betydligt reducerats af europeiska resande. Sådana hafva till ett antal af oirikring 15 bestigit berget ända till toppen, och jag skall be att få omnämna de viktigaste höjdmätningar, som därunder företagits. Sir Taylor Thomson, engelsk minister i Tehe-ran, besteg Demavend på 30-talet, och hans observation har af Alexander von Humboldt kalkylerats till 18,634 fots höjd.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion har Herr F. A. Rinman fästet uppmärksamheten derpå, att någon af de lokaler uti Rikets Slän - Stats-Utskoltets Utlåtande N:o i9i. 5 ders hus, som äro upplåtna åt vissa af Utskotten, vore för dermed afsedda ändamål allt för otillräckliga, så att exempelvis Konstitutions-Utskottet, så snart dess arbeten pä afdelningar upphört, måste för sina pleui sammanträden söka sig annan lokal i Rikets Ständers Riksgälds-kontor eller annorstädes, och att äfven Bevillnings Utskottets sessionsrum vore af så ringa utrymme, att ledamöterna deruti knappast kunde hafva plats. Enahanda vore förhållandet jemväl med de åt Justitie-ombudsmans-expeditionen upplåtna rum, hvilka dessutom ganska ofta mäst undergå smärre reparationer i anseende tili betydliga, allt jemt fortfarande sättningar af yttermurarne i östra flygeln af Rikets Ständers hus, I anledning häraf och då denna flygel, förr eller sednare, otvifvelaktigt måste undergå en fullständig reparation, har motionären hemställt, att Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor mätte erhålla uppdrag att, efter undersökning, låta utarbeta kostnadsförslag för ombyggning af nämnda flygel pä sådant sätt, att tillräckliga lokaler derigenom kunde anskaffas för ofvanberörde tvänne Utskotts sammanträden såväl in pleno, som på afdelningar, jemte lämpliga embetsrum för Justitie-ombudsmans-expeditionen, och hvarvid i öfrigt afseende borde fästas på de lokaler, som af andra Rikets Ständers Utskott begagnas. Då de förhållanden, som i denna motion omförmälas, äro af Rikets Ständer nogsamt kända, torde Utskottet knappast behöfva erinra, att det behof, hvars afhjelpande motionären afsett, onekligen inom kort tid måste påkalla åtgärder uti den af honom angifna syftning.
Hvaruppå Kammarrätten, medelst utslag den 3 April sistlidna år, jemte förklarande, att landskamererarens anmärkning emot riktigheten af landskansli-prolokollet för den 15 Juli 1843, så vidt det upptoge, att lian skall tillkännagitvit sig icke hafva de efterfrågade penningarne till hands elier kunna för dem redovisa, blefve utan afseende lemnadt, vidare och beträffande sjelfva målet yttrade, alt för ifrågaställa medel, såsom af landskamereraren redan inbetalda, annan ersättning icke kunde honom åläggas, än att han skulle, för de Kronan tillhöriga andelar deri, erlägga sex procent årlig ränta, räknad ifrån en månad efter det de i landskontoret inkommit och intill dess de blifvit ersatta; och ehuru, med vitsord åt hvad rnerarnämnda landskansli-protokoll för den 13 och 15 Juli 1843 innehöll, ådagaläggande bland annat landskamererarens underlåtenhet alt lill vederbörande afsända Länsstyrelsens flera skrifvelser, hvarmed åtskilliga lill landskontoret inkomna och af honom emoltagna handräckningsmedel till belopp af 210 R:dr bort löija, men hvilka medel lörst den 8 Augusti samma år blifvit allemnade, angifvelsen emot landskamereraren, om tillgrepp och förskingring af . dessa mede!, R. St. Just. Ombudsm.
Latona oss då tillse hvad billigheten och rättvisan i delta afseende fordrar. Hr von Troil har förut visat, att dessa hemman, i st. f. rotering, tillförene betalt - Den 22 Februari. 65 latt s. k. inskrifningspenningar. Dessa utskrifningspengar utgjordes i st. f. rotering ända lill beväringsskyldighelens införande. Som beväringsupsältande icke är annat än utskrifning, och som Halländska frälsehemmanen nu presterade beväring ansägo de sig böra slippa utskrifningspengarne. Desse utskrifningspengar hafva de äfven lyckats att närmare fyrtio är undgå erlägga. Ulen Sverges öfriga hemman skulle på samma grund hafva mist sitt knecklehåll, ilhy alt de just åtagit sig detsamma för att undgå utskrifning, och då beväring infördes borde rotehållet egentligen hafva uphörl. Men Sverges hemman fortforo med rotehållet jemte beväringsskyldighelen; således hade äfven efter samma grundsats de Halländske utsockne frälsehemmanen bort fortsätta att betala utskrifningspengar. Detta hafva de ej gjort. Nu hafva deremot R. St. ålagt dem en rotering, för hvilken de få betala rotevakans-afgift, ungefär motsvarande utskrifningspengarnas primitiva summa, och då kan det hvarken vara rättvist eller billigt, att de Halländska utsockne frälsehemmanen, hvilka åtagit sig utskrifningspenningarne i st. att upsälla knekt, för det alt de en mängd af år sluppit dessa utskrifningspenningar, äfven framdeles skola derifrån befrias, utan böra de, i min tanka hädanefter utgöra denna rotering, som ungefärligen svarar emot dessa ulskrifningspenningars värde. Jag anhåller således om bifall lill Utsk:s betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Det förhåller sig visserligen med denna fråga så som de 2:ne förste lalarne tillkännagifvet, att den omkring 200 års tid utgjort föremål för R. St:s och Regeringens åtgöranden och olika beslut, och att den har varit en af de mest intrasslade.
Utlåtande N:o 235, angående begärda stats-bidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande. S. D. Föredrogs Utdrag N:o 595, af Högled. Ridderskapet och Adelns Protokoll den 2 7 dennes, hvaraf inhemtades, att Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 225, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse i fråga om eftergift af f. d. Lands-kamereraren, Kammarrätts-rådet S. Lindberg ådömd ersättnings-skyldighet, beslutat bifalla Stats-Utskottets Inkoinst-afdelnings, uti Herr Henschens ifrågavarande Utlåtande bifogade reservation, intagna tillstyrkande, samt inbjudit de öfrige Riks-Stånden att med Ridderskapet och Adeln härutinnan sig förena; men som detta beslut i allo öfverensstämmer med det af Preste-Ståndet i ämnet lättade, ansågs berörde inbjudning ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. H. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 235, angående begärda stats-bidrag för enskilda jernvägs-anläggningars företagande. Utlåtandet bifölls, med undantag af den 10:de punkten, angående jernvägs-förbindelse emellan staden Rörås och vestra stambanan, i närbeten af Herrljunga, i afseende på hvilken punkt Ståndet, med afslag å Utlåtandet, beslöt, att, för anläggning af här ifrågavarande bana, må beviljas ett låneunderstöd af 1,700,000 R:dr Riksmynt, att utgå under minst fyra år, och att återgäldas på det sätt, som för anslaget till Hudiksvalls-banan är afsedt, med förbehåll, att aktietecknings-summan må bestämmas till minst 1,700,000 R:dr Riksmynt; och skulle de öfriga respektive Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta, rörande Utlåtandets 10:de punkt, fattade beslut sig förena. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D.
Mine ord voro följande: ”Det är icke genom ”mandom i ord, genom kamerala beräknin”gar vid tillgångars anslående till försvars”medlen, genom reglementariska föreskrifter, som å ena sidan förlama Styrelsens ”åtgärder, under det att, å den andra, af ”henne fordras ett profetiskt föreseende, ”och en oemotståndlig verksamhet, som Statens sjelfständighet upprätthålles och be - Den 19 Maji f. m. ”varas.” Det är således en allmän reflexion, utan ringaste allusion på Friherre Anckarswärd. Ett lika förhållande är äfven med den allusion Friherren trott sig finna mot slutet af mitt anförande, angående de olika politiske åsigterne 1813. Friherren har sjelf påmint härom och frågat, om jag glömt äldre förhållanden. Jag vädjar till honom sjelf, om jag yttrat någon tanka, som kan gifva anledning till en sådan förmodan. Jag liar omnämt, och jag erkänner, att jag menat, Friherrens politiska förhållande 1813, såsom ett bevis, att vid stora företag olika åsigter i lika god mening kunna yttras, men att man gör illa, om man vill bedömma dem endast efter utgången. Friherre Ånckarswärd har äfven omtalat ett vädjande till Svenska Folket och främmande Nationer. Jag antager denna compromiss, öfvertygad att utslaget ej skall stå i motsägelse med de tänkesätt jag här yttrat. — Friherren har klandrat, att man begagnat den heliga egiden af Konungens namn. Jag har nämt det, emedan det ej är främmande för våra hjertan, emedan det enligt Grundlagen är Konungen, som äger allena styra Riket och blott hämta råd af sitt StatsRåd. Då man derföre talar om Styrelsen, serdeles på ett sätt, som Friherre Ånckarswärd, tror jag den heliga egiden med skäl kan åberopas, utan alt träda Den 19 Maji f. in. de Parlamentariska formerne för nära.
Dock, som det syntes mig, kom det sig ej af smärta, utan fastmera af from religiös hänryckning och exaltation; ty efter några ögonblicks afdåning vaknade de upp, alldeles friska och färdiga, samt berättade med munter och fullkomligt naturlig stämma, huru lätt hästens fot gått öfver deras rygg, utan att förorsaka den ringaste smärta. Detta var egentliga slutet på festen, men denna afton och natt fortsattes ännu de vanliga förlustelserna. Trängseln var förfärlig vid doseh och barn trampades förfärligt mellan fötterna. Jag träffade lyckligtvis ihop med en Turk och trängde mig fram med honom, upprepande som oftast halfhögt för mig sjelf: la illaha illalallah. Polisen behandlade här som annorstädes folket förfärligt grymt, slående in i pöbelhopen med käppar åt ansigtet och ryggen eller hvart helst det träffade. Under dessa dagar hade jag äfven lyckan bivista en konsert i ett privat hus i mitt granskap, der bröllop eller någon annan familjefest firades. Gården var full med folk, placerade på de här vanliga höga trädsofforna och palmqvist-stolarne. Uppe i ett stort fönster, meshrebije, bildande ett slags galleri, suto musikanterna med sina instrumenter och sångarne. Jag kunde ej se dem, men som jag tror var der flöjt eller nai, kemenge och kanan. Såsom öfverallt här, var i musiken ingen eller blott föga harmoni, dock vexlade instrumenterna med solo och melodier. Musiken var högst enkel, men vacker, små korta något fugalika satser. Något komliga förekommo mig öfvergångarne. Sången utfördes i kör, nästan unisont accompagnerad af instrumenterna. Abdolkhaliks bod är just här i mitt granskap och en stor del af dagen sitter jag der med honom, samt gör sålunda många bekantskaper med allehanda sorts folk, som passera eller stanna en stund att prata eller stiga upp i den lilla boden, hvilken högst inrymmer tre personer. De komma om aftnarne ofta till mig, dricka thé och prata; jag finner mig nu fullkomligen i mitt esse och tror att det skall bli godt af. Jag passerar allt för moslim och inviteras i moskéerna att göra min bön; detta är dock litet genant, emedan jag ännu ej kunnat besluta mig dertill.
Nativitetens öfvervigt öfver mortaliteten har 36 varit 21, oqh antalet af inflyt lärje följaktligen utgjort 414-, hvaraf mästa delen tjenare och arbetsfolk. Inflyltniugshågen hos landtfolket — till en del väckt genom vestra förstadens anläggning, som under 3 ä 4 år gaf ovanlig arbetsförtjenst åt ett större antal arbetare än staden förut ägde, och beredde ett lättare tillfälle för personer af arbetsklassen att uppfora egna boningar — hotar emellertid bär sorn i flere städer med en öfverbefolkning, som vid tillfälliga missgynnande förhållanden, såsom dyr tid, bristande arbetsförtjenst, torde i en framtid lemna tali ika aspiranter på allmänt understöd, till våda för städernes i allmänhet bälLre än landsbyggdens, ordnade fåttigvårds-anslalter. Någon epidemisk sjukdom har under sislförflutne åren icke varit gångbar i staden. Icke heller har någon ny Öfversvämning inträffat, ehuru hösten år 1842 vattenmassan i Lillsjön och Wetlern småningom steg till en ovanlig höjd och när de vanliga höslstormarne begynte sitt spel, nppdrefvos Wettrens vågor med sådan våldsamhet emot Slorsjöradens uthusbyggnader, att en del af desse och mera allmänt de för valienbamtning i "Wettre!! anlagde brygger bortrycktes. Efter rådplägning med Chefen för allmänna vägoch vattenbyggnader, uppgjordes af sakkunnig person förslag att, genom en förbyggnad af sten, skydda Storsjö-raden emot Wettrens åverkningar, men det befanns att kostnaden skulle blifva allt för stor och derföre har planen i sin helhet hvilat» Slädens undervisningsoch bildnings-anstalter omnämnas i nästföregående Femårs-bevättelse. Simskolan finnes icke mer, men konsten öfvas flitigt i de staden ©ingifvande sjöar. Med Lär doms-Skolan kommer, enligt Ed ers Kongl.
Palmstjerna, Carl Otto, inlemnadt sälydande anförande: ”Då prot:ne för de plena, hvarunder R. o. Ad:s beslut i tullfrågan blifvit fattade, ej uptaga de discussioner, som dervid förefallit, anhåller jag att få anmäla min reservation mot den syftning, sorn synes ligga till grund för de flesta af dessa beslut. De utgå nemi. från den i min tanka oriktiga grundsats, att den inhemska industrien bör ställas uti nära nog fri täflan med den utländska och afse mera de varuförbrukandes förmån än arbetarnes utkomst och trefnad. Ett lands lycka består mera deruti att hvar och en af dess invånare kan finna sin bergning, än deruti att den, som har penningar, skall vara i tillfälle att tillfredsställa sina nyckfulla begär. Jag anser derföre, alt lagstiftningen borde göra mera afseende på ernåendet af det förstnämda vilkoret för folkets väl, än på befordrandet af begärens tillfredsställande, helst då detta sker på arbetets bekostnad. R. o. Ad. har vid sina beslut, i min tanka, ej gjort afseende häruppå; de gynna rikedomen och njutningslustan, men försvåra utvägarne till en tarflig bergning för dem, som ej ega annat kapital än sin helsa och sina krafter. Dessa obemedlades vilkor måste framgent blifva alltför mycket beroende af den omätliga konkurrens, som medgifvits utlänningen på vår varumarknad, under det att vår industri blott uti några få grenar skulle kunna träda i någon täflan på den utländska. Vårt afskilda läge och saknaden af de flesta rävarorne fördyra förlagerne för våra fabriker; våra vintrars is förhindrar afsättningens jemna gång och möjligheten att städse begagna konjunkturerna på verldsmarknaden; den glesa befolkningen inskränker den inhemska förbrukningen. Dessa omständigheter, förenade, sätta våra fabriker uti en annan ställning än de utländska och utgöra hinder för för dem att utvidga sig i stor skala och att vinna förmåga att upträda i täflan utomlands. Hinder, hvilka af ingen lagstiftning kunna undanrödjas.
Apothekare-societeten med ett lika belopp skulle till denna undervisningsanstalt bidraga, för ifrågavarande Instituts framtida bestånd och förkofran är oundgängligen nödigt, har Kongl. Sundhets-Collegium, på hemställan af Apothekare-societetens direction, vitsordat, så väl att Apothekaresocieteten fullgjort det vilkor, som densamma ålegat för ifrågavarande anslags tillgodonjutande, som ock att det Pharmaceutiska Institutet i dess vidgade verksamhet på ett utmärkt sätt främjat apothekarebildningen, hvars ostörda fortgång vöre beroende af detta läroverks upprätthållande; hvadan Collegium hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets Ständer angående fortfarandet af ofvanberörda anslag, under, enahanda vilkor, som hittills varit i detta afseende bestämdt. På de af Sundhets-Collegium anförda skäl hemställer jag om nådigt bifall till förevarande underdåniga framställning. Den i underdånighet begärda summan finnes redan å Medicinalstaten upptagen. 12:o Direktionen öfver det i hufvudstaden befintliga Gymnastiskt Ortopediska Institutet har hos Kongl.