Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tre procent årlig ränta för det obetalda kapitalet först beräknas och afgår samt återstoden utgör kapitalafbetalning; kommande, derest denna betalnings—skyldighet åsidosättes, hela den återstående lånesumman att å Riksgälds-kontorets vägnar indrifvas. Dessutom bör, före den 13 Oktober hvarje år, inför Riksgälds-kontoret styrkas, att brandförsäkrings-afgifterna för den till säkerhet för sagde lån intecknade egendom blifvit behörigen erlagda. §. 49. För det af Riksgälds-kontoret, under åren 1840 och 1841, utbetalda lån å Etthundra åttatio tusen R:dr, till utgifter för fyroch båk-inrättningarnes förbättrande, inbetalas till nämnde verk utaf de, under riks-statens 5:te hufvud-titel, för lotserioch fyringsstaterna anslagna medel det årliga belopp af Fjorton tusen R:dr, som till ränta och amortissementsfond för detta lån är anvisadt; börande berörde inbetalning verkställas under Januari månad hvarje år, intilldess hela lånet, till håde kapital och ränta, den sednare beräknad efter Fyra och en half procent årligen, blifvit godtgjordt. §. 50. Riksgälds-kontorets återstående fordran af staden Ystad för det till hamnbyggnaden vid nämnde stad, under 1823 års riksdag, beviljade lån af Tretio tusen R:dr godtgöres medelst årlig inbetalning af Två procent å denna summa samt Tre procent ränta för det återstående lånebeloppet. Det för uppmuddringen af hamnen vid samma stad, under sednaste riksdag, 24 Stals-Utslcoltcts Memorial JH 263. beviljade och under år 1857 utbekomna lån å Sextio tusen R:dr skall till Riksgälds-kontoret återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å lånets ursprungliga belopp, hvarvid räntan godtgöres efter Fyra för hundra af det obetalda kapitalet och återstoden utgör afbetalning å detsamma. Verkställes denna inbetalning icke å bestämd tid, bör dessutom för det förfallna beloppet erläggas
Jag anser att då utlåning på namn icke innebär fullt samma säkerhet i längden som utlåning mot inteckning i fastighet, och således också ganska riktigt i förslaget är föreskrifvit, att utlåning på namn icke får ske på längre lid än ett år, så skulle ^dels inbetalning vid omsättningen efter ett år således medföra utsträckning af någon del utaf länet, ända t. o. m. 5:te året, hvilken utlåning är långvarigare än jag anser vara behöfligt och rigtigt, dä de medel, som förvaltas, egentligen äro sådane medel, som äro för välgörande ändamål anslagne. Jag får således taga mig friheten föreslå R. o. Ad., att besluta: att dä omsättning af Ridd.direktm beviljas, sådant icke må ske med mindre än att halfva lånesumman återbetalas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Om Ridd.Utsk:s förslag skulle antagas, så äger ju ändock Ridd.direktm rätt att neka omsättning. Om t. ex. en person har fått ett lån på 5000 r:dr, och direktm beviljat honom att göra en omsättning af £:del af summan så återstår 4000 r:dr. Deraf följer likväl icke någon rättighet för honom, att åter få göra en omsättning med inbetalandet af 1000 r:dr, utan tvertom kan direktm vägra en sådan omsättning. Således synes mig som den insättning som Frih. Palmstjerna yrkat, ehuru god till sin afsigt, likväl icke behöfves, enär det är direktm förbehållet att pröfva dokumenterna för hvarje gäng någon omsättning kommer i fråga. Frih. Palmstjerna: Såsom Hr Lagerhjelm säger, så är det visserligen Ridd.direktms rättighet, att vägra omsättning, när doll* - 164 Den 27 Maj. utmenlerne ånyo inkomma; men om denna tillåtelse äfven medgifves, så är det, alt doronia efter förhållandet vid många andra låneinråliningar, likväl en ganska betydlig svårighet att vägra omsättning af £:del af summan i synnerhet som en sådan vägran å Ridd.directms sida skulle ådagalägga ett ganska starkt misstroende för vederhäftigheten af den person, som begärt en så beskaffad omsättning.
Om rättighet för en och hvar, att emellan Riksdagarne till Kongl. Maj:t inkomma ined Förslag till ändring i författningarne; angående skyldighet för hus-, tomtoch jordägare i Städer att deltaga i Borgerskapets Onera. 7:0 Anmodan till ExpedifionsUtskottet att uppsätta Constitutorial för HofRättsRådet, Häradshöfdingen och Riddaren Carl Peter Törnebladh, att vara Rikets Ständers Justitieombudsman, samt för Lagmannen, Justitie Borgmästaren och Juris Doctorn Jonas Ullberg, att vara JustitieOmbudsmannens efterträdare, i fall han innan nästföljande Riksdag, skulle med döden afgå. Alla dessa ProtocollsUtdrag lades till bandiinga rne. Upplästes följande från nedannämde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från B ev il In in gs Ut skottet : ' Af den 5 dennes: N:o 3i. Med en af Friherre Anckarswärd, Den 22 Jun i i e. ro. 235 C. H., begärd Tableau öfver Bevillningens fördelning på olika Folk-classer. Åf den i3 dennes: N:o 32. Angående väckte Motioner om viss afgift å dels till Hufvudstaden och dels till Götheborg inkommande Bränvin m. m. N:o 33. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 17, angående afskrifning af anmärkningsmedel. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 18 öfver väckt Motion om ProsteTunnors befriande från Bevillning. Från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Af den 17 dennes: N:o 133. I anledning af väckt Motion, rörande Sågarelönens utgörande vid Sågqvarnar. N:o 134- I anledning af väckt Motion, att Lag-Committeens förslag till Civil-Lag måtte vid Universiteten föreläsas, och nödig kännedom af detta förslag, jemte Rikets Grundlagar och Allmänna Lag, ådagaläggas af dem, som undergå Juridisk och EmbetsExamen.
De i Länet befintliga sågverk hafva i allmänhet klen vattehtillgång »och äro icke tillräcklige för aptering af det myckna virke, som utskeppas. Fyrsäg»ning kommer derföre nästan aldrig i fråga, och en stor del af allmogens plankor, »en vara, som på sednare åren stigit nära dubbelt i pris, befmnes ofta vara hand »sågad eller till och med på ena sidan blott med yxa afjemnad. Det är denna brist »lalliga aptering, som vållar, att plankor och bräder, synnerligast från södra och med»lersta delen af Länet, stå på den utländska marknaden i ett lägre pris, än det Norr»ländska, alltid fvrsågade virket, ehuru trädslaget i det sednare är af vida sämre be»skaffeuhet än i det förra. Så förhåller det sig äfven med balkar och sparrar. Till»huggningen deraf vårdslösas ända derhän, att endast en eller ett par alnar af den »större ändan hugges i fyrkant och det öfriga af trädet lemnäs nära rundt. En icke ringa »del skog har under sednare åren i form af ved exporterats från Länets hamnar till »Stockholm samt Skåne och Danmark. Äfvenså har man under sednare tiden börjat »att mera allmänt hugga sparrar och läkten, hvilkas höga pris i utlandet föranledt »högst betänkliga förödelser af ung och omogen skog inom Hera trakter af detta »Län. Blott från Calmar Tullkammaredistrikt utskeppades under sistlidet år 28,000 »st. sparrar under åtta tum samt 13,000 tolf ter läkten, hvilken skeppning förut»sätter, blott under ett år och inom endast en viss trakt af Länet, en fällning af »174,000 mer och mindre späda och omogna träd. För bedömande i öfrigt af den 35 »högt uppdrifna trädvaruexporten från detta Län, torde bora nämnas, att från Cal»mar distrikt utskeppades nästlidne år, utöm andra trädvaror, 175,000 tolfter enkla »bräder, 21,000 tolfter plankor och 28,000 st. balkar öfver 8 tum.
Hans Excellence Herr Grefven , och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall - Den 26 Junii f. m. 33 fall å den af Utskottet föreslagne 8:de BevillningsGrunden. Rppades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Acleln behagade bifalla den af Utskottet föreslagne 8:de BevillningsGrunden med dén förändring, att, på sätt Herr Tham tillstyrkt, den deruti oraförmäldte Summa af 5o R:dr borde upphöjas till 3oo R:dr Banco. Bifölls. 9: d e Grunden: Bevillning utgöres efter serskilde bestämmanden af personer i Städerna och på landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, som icke lämpligen kunna hänföras under ofvanupptagna Bevillningsgrunder, hvarvid, i afseende på classification, gäller hvad fjerde punkten här ofvan innehåller. Bifölls. io:dé Grunden: Berednings-, Taxeringsoch PröfningSCommittéerna må ega, när grundade skäl dertill äro för handen, att fastighet blifvit uppgifven utöfver eiler under dess verkliga värde, att detsamma nedsätta eller höja; dock bora skälen dertill i Protocollet antecknas; äfvensom det i MinimiTariflen be3o H. 3 34 Den 36 Junii f. ra. stämda förhållande i allmänhet icke får understigas. Bifölls. urte Grunden: Hufvudsakliga Stadganderne i 3 Art. 2 §. 17, 18, ig, 30, 2i och 22 Mom. af 1823 års BevillningsFörfattning, om värdering af fastigheter på landet, höra bibehållas; dock med uteslutande af föreskriften, att icke någon egendom får åsättas lägre värde, än den kunde komma alt ega vid försäljning utan tvångsmål. Bifölls. I2!te Grunden:
Jag anser mig förpligtad att vid hvarje tillfälle, då denna beräkningsgrund förekommer såsom basis för Svenska lagstiftningens tillgöranden, deremot nedlägga min protest., till dess en så beskaffad beräkningsgrund blifvit af de respektive Statsmakterna gillad, — neli jag kan och bör icke såsom representant antaga något godtyckligt i detta beseende såsom grund, hvilket skulle blifva händelsen om det finge passera utan anmärk - 142 Den II Februari e. m. ning. Hvad den ifrågavarande pänkten beträffar, så vill jag icke derom yttra inig. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: När vid sistl. Riksdag lönerna för embetsoch tjenstemän i allmänhet förhöjdes, var det visserligen bland ett af de angifna skälen för denna förhöjning och som äfven blef orsaken till att densamma icke npfördes på ordinarie stat. att man ansåg den dyra tiden till en viss grad fordra en dylik tillökning; men en hvar, som haft tillfälle att taga närmare kännedom om dessa löneförhöjningar, skall komma till den öfvertygelse, att äfven under vanliga förhållanden desamma, med afs:de å lefnadskostnaden, alldeles icke äro för högt tilltagne. Min öfvertygelse nr således att, med undantag af sådane verk, som kunna blifva föremål för förändrad organisation på grund af det förslag, som den nedsatta Komitéen för embetsverkeus organisation kommer att afgifva, och hvilket framdeles lärer underkastas R. Stms bedömande, embetsoch tjenstemännen i de verk, för hvilka någon sådan omorganisation icke kan ifrågakomma, böra uplöras på ordinarie stat. Jag har redan förut nämnt, att jag icke anser de vid förra Riksdagen gjorda förhöjningarne i allmänhet böra 1111 ned sättas, och detta gäller isynnerhet om ifrågav:de löneförhöjning. Yi veta noggrannt, att den person, som här i fråga, har en större representations-skyldighet i följd af sitt embete, än någon annan i riket, och då måtte 24,000 rdr icke vara för mycket, synnerligast som uti den K. Proposm, hvilken vid förra Riksdagen aflemnades till R.
Collegium likmätigt dest ^aftämeSkrifwelle d. n Aug. 1802, under samma dag lätit utfärda behörigt Bytesoch Uplätelse-Vref pä fulla Högs gärds-Ängcn, hwaremot densamma till hela sitt innehäll kommit i Högbemälte Herr Hof-Rätts«Rads ägo» kommandes alitsa hela räntan för Höggärdsängen as mer Högbemälte Herr Baron, Hof-Ratls-Rädet och Riddaren 6. kl. kasse såsom ägare af Rosenlund att erläggas ; se Fol. Zi4 seqv. Rätteligen mdragit intygar. 6. k. HupenkLlt. Ridderstapet och Adeln fann detta wara endast sä notitism aflemnadt, emedan Uk??ottets Betänkande om Kron«-Fisten tillförene war af Ridderskapetoch Adeln bifallit. Derefter fortfors med upläsning af söljaM: frän Stats-Ukftottet inkomne Memorialer: Wördsamt Memorial! Uti ett till Hederwärda Bonde - Srändet af Riksdagsmannen ^VosswZ ingifwit och derifrän till Stats-Utftottet remitteradi Memorial anhäller han, att Äboerne ä de under Johannisbergs Kongsgård i Westmanland lydande HemmanKurön, Ridön och och Westeräng mätte, såsom Äboer ä Kronv-Hemman, i likhet med alla andra Innehafware af dylika Lägenheter, styddas wid fin BewillningS-rätr och zrte Band. a:dr» Afd. ^8. haf - IZ26
Passliampan, som är umbärlig och kanske borde vara till införsel förbuden, såsom ersättlig genom hvad inom landet produceras, har blifvit nedsatt från 10 till 5 R:dr per Sk:#, då deremot den goda Hampan, oundvikligen nödvändig för dugligt tågvirke, fått en förhöjd tull från 3 till 5 R:dr, endast för principen af medeltull; men i rak strid åter emot en annan lika giltig och antagen princip, att rudimaterier, som icke eller uti otillräcklig qvantitet finnas inom landet, skulle få införas mot låg tull. Af sådana anledningar anser jag denna ifrågavarande artikel böra vid den hittills föreskrifna förtullning bibehållas.” Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. N.o 44■ 87 ”Äfvenledes slår .den nu föreslagna förhöjning i tullen för inkommande rått silke illa tillsammans med principen om låg tull å erforderliga råämnen; och jag tror således en slik förhöjning olämplig.” ”1 ännu högre grad obillig anser jag likväl den ökade tullafgift för inkommande salt samt saltade eller torkade fiskvaror. Man åberopar, att tullen egentligen skall vara ett skydd för inhemska näringar och en consumtions-afgift för vissa luxe-artiklar, dem man tror svårligen kunna annorlunda åtkommas; men huru låta dessa reglor tilllämpa sig å besagde artiklar, hvilka dels alldeles icke, och dels lill en högst otillräcklig qvantitet äro att tillgå inom landet; och hvilka likafullt utgöra ett dagligt behof, icke endast för den rike och förmögne, utan äfven, och kanske proportionaliter ännu mera, för den fattige, den behöfvande. För min del, kan jag således ej biträda någon tullförhöjning å dessa artiklar, den jag tror höra förblifva vid hvad hittills funnits vara stadgadt.” ”Slutligen må jag anmärka, att, då Höglofl. Utskottet, utan någon direct vederläggning, låtit uti sitt Betänkande inflyta en enskild Talares uttryck, som, efter min åsigt, såra en viss medborgare-class genom 88 Bil. lill Bevillnings-Utskottets Uti. N.-o 44' reflexioner öfver enskildt lefnadssätt; synes mig Ilöglofl.
Ofnflacjet till fatfotev od; ftmttofamntc fjuE&omöt4, fantt mcötcodcgalo beftgtiiingar. ©ont bet ätbrc anilaget 6000 91:br till farfoterb och fmittofamma fiuFbontarS botanbe befatmb wib ftfta hfifbbag wara efter 4 årb medeltal 2,822 91:br minore än behofwet forbras be; få bemiljabe Slifetb ©tanber en årlig förhöjning i anilaget af 3000 £R:br, bocf ettbafi till påföljande Stirbbag. Ollen oaftabt Aongl. 9)laj:t unber ben 13 Suni 1831 mebbclat föreffrifs ter till injlränfnittg och närmare fontrollcrattbe af bylifa foftnaber, hafwa be lifwäl, på fatt ©unbhetösöollegii unberbåniga framilällning af ben 29 ftfilibtte 3'mi närmare utreder, öfwers ftigit bet öfabe anflaget ntcb 2,598 91:br i årligt medeltal, font måft af 2:brao hufmubtitelnb befparingar fyllab. kollegium har berförc wifat behofwet* icfe allenafi att bibehålla ben blott till benna fftifbtag bemiljabe tillöfitingen af 3000 5>l:br, utan äfwen att för famina änbamål erhålla ytterligare 3000 91:br årligen, fårbete^ om bcraf fiola framgent befiribab be tift bet prooiforiffa ©juFhufct på ©mebjegårben för fjttfa från ©tocfholmb flätt erforberliga foftnaber.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade nästa Onsdag d. 13 dennes företaga val af en Statsrevisor i Kapiten Lagerbergs ställe: hvilket bifölls. Anmäldes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Mem:r: N:o 132, ang:de sammanbindningsbanans ledning öfver den med Riksg.-Kontorets hus förenade tomt; N:o 133, om anvisande af de i R. F:s 63 § föreskrifna kreditiv-summor; N:o 134, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksg.-Kontoret ang:de de under sistförflutna riksdag för jernvägsbyggnaderna beviljade, ännu innestående anslag och lån; samt N:o 136, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta bruk; äfvensom Bevilln.-Utslcts Betänk. N:o 20, ang:de beräkningen af tullmedlen, postmedlen, stämpelpappersafgiften och bränvins-brännings-medlen. Upplästes Den 9 Juni. 009 Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 71, ang:de stämpelpappers-afgiften; N:o 72, i fråga om indragning af de s. k. prebendepastoraten; N:o 73, ang:de ömsesidig frihet för undersåter inom Sverige och Norge att vistas och bosätta sig inom ena eller andra riket, äfvensom att derstädes idka handel eller vissa andra yrken; N:o 74, i fråga om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter; och N:o 75, i fråga om tillämpningen af nu gällande stadgande ang:de ersättning åt militie-boställs-innehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek. Företogs val af 26 ledamöter och 4 suppleanter i förstärkt Lag-Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 83. Gr.
Enär resultaterna af de undersökningar, för hvilka Kongl. Majit sålunda äskat anslag, böra för vårt sjöförsvar blifva af synnerlig vigt, har Utskottet visserligen icke tvekat att tillstyrka anvisandet af medel till bestridande af de dermed förenade kostnader; men då det synts Utskottet uppenbart, att de särskilda frågor, hvilkas lösning angifvits vara med de föreslagna skjutförsöken åsyftade, i flera hänseenden sammanfalla ej mindre med hvarandra, än äfven med de frågor, för hvilkas utredande på enahanda väg Utskottet i dess utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvudtitel, tillstyrkt beviljande af anslag, har Utskottet ock antagit, att derest de särskilda skjutförsöken för Stats-Utskottets Utlåtande JVs 52. 15 arméen och flottan blefve gemensamt anställda, denna anordning skulle, utan att motverka uppnåendet af de afsedda ändamålen, bereda möjlighet till någon minsk ning i de beräknade utgifterna; och får Utskottet på grund deraf hemställa, att Rikets Ständer på det sätt bifalla Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställningar, att för anställande af de deri omförmälda skjutförsök till Kongl. Maj:ts disposition på Riks gälds-kontoret anvisas en sammanräknad summa af 4-5,000 R:dr, att under år 1867 utgå. 16:o. För försöks anställande med s. k. undervattensminor har Kongl. Maj:t för år 1867 äskat ett belopp af 10,000 R:dr.
Jag anhåller om återremiss af Utsk:s utlät, och att Utsk. måtte tillstyrka bifall till K. M:s propos., särdeles då församlingarne om ett sådant bifall lemnats hopp genom R. St:s föreg:de beslut. Hr von Rosen: Jag har begärt ordet för att besvara några anmärkmr. Hr Rääf har nemligen sagt, att det vore rätt att andra delen af helgonskylden återlemnades till socknarne och de anslagne ersättuingarne till kaplanerne. Jag får härvid erinra, att socknarne icke begära annat än att återfå hvad de en gång gifvit, och då villkoren icke uppfyllas, så grunda de denna begäran på rättsanspråk. Jag medgifver, att den värde talarens aritmethiska skäl låta förträffligt, men huruvida de äro billiga, lemnar jag derhän. Vid 1840 års riksdag uppgjordes ett förslag i detta hänseende, grundadt på konsistorii i Lund uppgift, hvilken åter stödde sig på det aritmethiska skälet, och detta förslag blef faststäldt af Konung och Ständer. De öfrige församlingarne ingingo dä till K. M. med lind. ansökning, att blifva befriade från erläggande af vidare helgonskyld, och att skolorne skulle i ersättning för hvad de förlorade erhålla statsanslag. När denna framställning då vann framgång hos 11. St., så tyckes mig vara ganska mycket skäl, att handla lika då sorn nu. I min tanke är det orättvist, alt helgonskylden lemnäs till skolorne, sä mycket hellre, som denna utgift är grundad pä kontrakt, och då detta icke uppfylles af den ena parten, är det icke skäl, alt den andra uppfyller sina åtagna förbindelser. Summan är i alla fall ganska ringa, och genom ett bifall till K. M:s propos., lemnades landet endast rättvisa; och på denna grund anhåller jag om återremiss. Hr Gripenstedt, Joh. Äng.: Afven jag finner ganska naturligt, att Hrr landsh:r från Skåne söka att ondudda sina resp. län och sålunda äfven den sak som nu är i fråga: men desse Hrr.-s anförda skäl kan jag deremot icke godkänna.
Den som, i enlighet med Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets af Presteoch Borgare-Stånden godkända förslag, vill att 1 mom. i 45 § af Förordningen, angående vilkoren för försäljning af bränvin m. m., skall hafva följande lydelse: »Idkar någon minuthandel med eller utskänkning af bränvin å annat ställe, än dertill uppgifvet är, eller tillåter den, som icke är till utskänkning berättigad, att, då han i parti eller genom minuthandel säljer bränvin, något af det sålda på försäljningsstället förtäres, eller afhemtas i mindre belopp än han är berättigad att föryttra, eller förbryter sig den, som till minuthandel med eller utskänkning af bränvin berättigad är, mot § 25 mom. 1 eller 2, § 28 mom. 2 eller 4, eller § 31; bote första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, samt andra gången från 60 till och med 120 R:dr, och vare dessutom andra gången sin minuthandelseller utskänkningsrätt förlustig. Lag samma vare, om den, som till utskänkning af bränvin är berättigad, ©fverträder förbud, meddeladt i enlighet med § 28 mom. 3»; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej. kommer, med oförändrad lydelse för detta moment i öfrigt, bötesbeloppet 120 R:dr att, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns beslut, förhöjas till 200 R:dr. Stockholm den 13 Juni 1866. Sammana. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsk. Memorial J/S 10. 7 N:o 10. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Juni 1866, kl. 12 midd. x Memorial, i anledning af Riks-Stdndens skiljaktiga beslut angående vilkoren för bränvins tillverkning.
13 9ä hållet enskilda personer. Derföre är också Kyrkolagens häremot stadgade förbud, i 4 Kap. 2 §, riktadt emot »läroståndet och alla andra, af hvad stånd de äro»; och sålunda kan ej heller ur denna äldre lagstiftning härledas någon grund för olika behandling af irrlärig prest och irrlärig lekman. Det är först 1860 års Kongl. Förordning, som härutinnan infört olikhet, i afseende på forum, i det den undantager prester från den domsrätt, Underrätt i dylika mål numera äger utöfva. Ordalydelsen af 1731 års Bref gifver icke heller anledning att förmoda, det någon inskränkning till de religionsmål, för hvilka endast lekmän anklagas, der är afsedd. Såväl rubriken, som ordalagen i sjelfva Brefvet utmärka tvärtom, att det är målens egenskap af religionsmål icke de anklagades personer, stånd eller vilkor, som är tagen till grund för föreskrifterna om målens behandling. De ur Rikets Ständers skrifvelse här ofvan fullständigare anförda motiver för de ifrågavarande målens förflyttande till Hofrätterna gälla äfven, ehvad de tilltalade äro prester eller lekmän. Men Domkapitlet, som anmärker att 1731 års Bref är den första författning, hvilken bestämmer Hofrätterna såsom fora för religionsprocesser, antager ock, i följd deraf att, då enligt Domkapitlets förut omnämnda åsigt, detta Bref endast rörer religionsprocesser emot lekmän, samma inskränkning jemväl skall vara underförstådd vid det ofta upprepade stadgandet i 1781 års Kongl. Kungörelse, att »forum för reliqionsprocesser blifver alli framgent utan förändring Rikets Hofrätten. För denna mening finner Domkapitlet ytterligare stöd deruti, att 1731 års Bref lemnar lill Consistoriernas pröfning, huruvida målen skola till Hofrätten refereras eller icke, något som Domkapitlet anser omöjligen skulle kunnat medgifvas, i afseende på villfarande meningars utspridande af preslmän, enär för detta brott 1686 års Kyrkolag i 1 Kap. 2 § stadgade ett straff, hvarifrån Consistorierna icke ägde att befria.