Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag måste återigen liar återföra denna ledamot till sanningen. Jag har icke begärt en ny committé'. Tableaun är begärd af förra R. St., och denna riksdags LagUtsk. har förnyat framställningen derom. Nå väl! är detta en ny committé' derföre, att den skulle bestå af andra personer. Må denne värde ledamot äfvensom Hr Dalman tillåta mig att fråga, hvarföre det är så nödigt, att just förra Lagcommitte'ens ledamöter skola uppgöra tableaun? Finnes det icke andra skickliga personer, än dessa ledamöter. Jag vill icke återkasta några beskyllningar; men måhända är det angeläget, att detta aktningsvärda .Stånd, för att kunna vara opartiskt, eftersinnar, om det icke skulle synas, sorn man på förhand fattade beslutet, att hvad Lagcommitte'en föreslagit skall vara det rätta, då man åt dess ledamöter vill uppdraga att framställa den jemnförelse mellan gamla och nya lagen, som skall bedöma företrädet lagarna emellan. Jag anhåller, att äfven detta yttrande/ må få åtfölja den återremiss, hvarom jag anhåller. Frih. Ehrenborgh: Då jag begärde ordet, var det egentligen i anledning af ett yttrande af en värd ledamot inom detta hus, från hvilken vi vanligen och äfven denna gång fått höra goda och gedigna anföranden. Ilan har nu framställt en ide', som är ganska tänkvärd, och jag skulle vara färdig att med honom genast antaga den. Jag får likväl dervid göra några observationer, sorn måhända äro af den natur, att de visa, att denna ide' icke helt och hållet kan antagas. Om, på sätt Hr v. Troil föreslagit, man skulle vilja tillvägagå med granskningen så, att raan företoge en, två eller tre balkar, som stöde i sammanhang med hvaran - Den ii Juli e. m. 3H7 dra; om man Sfven, i öfverensstämmelse med Hr v.
Sländernes föreskrifter var äfven den, att en del af arbetet skulle vara utfördt under loppet af vissa år, och delägarne hade vidtagit alla anstalter för att kunna uppfylla denna föreskrift. Man anhöll under loppet af sistl. April månad om medlens utbekommande; hinder mötte, och Frih. kan icke vara okunnig om desamma, helst de voro af beskalfenhet alt Konungen fann för godt att 598 Den 27 Augusti. träda emellan och förklara, att Riksg.contls Fullmäktige icke ägde att af delägnrne fordra så beskaffad förbindelse som den Frih. låtit utskrifva. Det är således icke delägarne, utauRiksg.- cont:s Fullmäktige, som äro orsaken till den förlust som uppkommit, icke delägarne som uraktlåtit uppfylla de föreskrifter som blifvit dem meddelade. Frih. Cederström: Den siste talaren nödgar mig alt åter uppträda, för att lemna honom en upplysning, och för att åter till h#nom skicka de yttranden han tillagt mig, men jag icke haft, ty dem må han behålla för sig sjelf. Jag ber att fä uppläsa det med Styrelsen för vägoch vatten-byggnader om Emm-åns upprensning afslutade contract: Afskrift. ”Sedan i anledn. af K.
Uppläst hos Ridd. och Sldeln d. 17 Innii. Prkst-Standet den 17 - Borgare-Ständetd. r? - Bonde-Standet d. r? wsrdsamt Memorial! ^ti särssillde, titt Hederwärda Bönda StändetinHifne, och derifrän kill Lag-Ut,kottet under den 28 fistledne Maji, och den irsta dennes remitterade MeLchansN:o 45. mori - 70S Den !7 Junik. Den 17 Zunii. 7°7 morkaler, har blifwik yrkat: Af Riksdagsmannen! Eric Bruse fran Carlstads Län: Att da det uti 20 Cap. 4 §. Byggninga Balken gagnade yttryck! af stada och förfång för aldre Qwarnägare är sa obestämdt, att godlycko nödwändigt mäste uppsta under pröfningsrättcn, det mätte af delta, och för öfrigt anförde stal, aldre O.warnagare, som bestrida anläggningen af en begärd Tullqwarn, wid undersökningen härom förete Skattläggnings-chandlingarne öfwer deras Qwarnar, och i bewis leda, att de ei amma denTulltägt, som blifwik paräknad wid skattläggningen, i hwilket fall tillåtelse ej borde lemnäs till anläggning af nya Qwarnar, derest något Monopolium i anseende till Qwarnar rättwisligen kan äga rum, hälst det efter Riksdagsmannens tan-I ke, bordt inga uti hwars och ens ägande rätt tili strömmar och wattenfall, att fa begagna Tulhwarnar, hwarjemte Riksdagsmannen hemställt, om icke de uti z §. af aberopade Cap. och Balk utsatte Böter för den, som va ostattlagd qwarn intager mäld för annan, borde, jemte Qwarn-Tullens förwerkande, höjas första gången till ro 20 eller zo R:dr och andra gången till förlust as rättigheten till qwarnen. Af Riksdagsmännen Jo-j han Roswall fran Norra och Johan Isums fran Södra Gottland: Att den förändring af ans förde skäl matte göras uti 2» Cap. 4 §.
I Göteborgs och Bobus län: 3 9 39 Hallands Christianstads Malmöhus 3? 33 Blekinge „ Calmar „ , Östergötlands Strömstad. Uddevalla. Marstrand. Kongsbacka. Warberg. Halmstad. Cimbritshamn. Helsingborg. Landskrona. Malmö. Skanör. Falsterbo. Ystad. Sölvesborg. Carlshamn. Carlskrona. Calmar. Westervik. Oscarshamn. Borgholm. Sj östäderna 1 Södermanlands län: , Stockholms , , Gefleborgs , Westfer-Norrlands Trosa. Nyköping. Södertelje. Norrtelje. Östhammar. Öregrund. Waxholm. Gefle Söderhamn. Hudiksvall. Hernösand. Sundsvall. STOCKHOLM. Tryckt hos Sam. Summans. Staissamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 8. 4 N:o 8. Ank. till Exp.-Utsk. aen 15 Maj 1860. kl. 2 e. ni. Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj.ts nådiga skrifvelse med del af Kommilterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag, angående skjulsningsbesuirets ordnande; dels ock. väckte motioner i samma ämne. Sedan Rikets Stäuder uii särskilda underdåniga skrivelser den 28 Oktober
Salbergs län; 8:o angående pensioner å rikets allmänna indragnings-stat för åtskilliga till framlidne Hans Maj t Konung Oscar Ustes Hof-stat och betjening hörande personer; och 9:o angående beviljande af anslag till Magister M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom uppfunnen räkne-maskih; Äfvensom Kongl. Maj:ts nådiga Skrivelser lill Rikets Ständer: a) angående begärd förlängning i dén för uppmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid; b) i fråga om anslag till uppförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruks-institut; c) angående utbetalning af stats-BiflGig till ett vägförbättrings-arbete, som icke blifvit inom behörig tid påbörjadt; samt d) i anledning af Konimissions-landtmätaren H: W. Hackzells littderdåhiga ansökning att, vid afskedstagande, varda till pension såsom Kommissions-landtmätare uppförd å allmänna indragnings-staten. 312 Proi.-Utdrag den 4 April 1860. S. D. Efter ånyo skedd föredragning bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N;o 6, i anledning af väckt motion om anställande inom hvarje församling af särskild Kassaförvaltare af kyrkans och folkskolans medel. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Rkonomi-UIskottets nedannämnde Memorial och Belänkanden: N:o 50, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 3. Lades Ull handlingarna. N:o 51, i anledning al återremiss utaf Betänkandet N:o 12. Lades lill handlingarne. N:o 52, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 20. Lades lill handlingarne. N:o 53, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 29. Lades till handlingarne. N:o 54, i anledning af vackt motion, angående nya och fullständigare föreskrifter rörande rotedelegares skyldigheter alt förvara rolekista, m. m. Bifölls.
För artikeln Hudar och Skinn, ej hänförliga till pelsverk, oberedda, antogos, i öfverenstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, följande indelning och tullsatser: torra 1 U. — 1 sk. 10 r:st. våtsaltade 1 „ — * 8 r:st. andra slag 1 „ — 1 sk. 7:o I fråga om indelningen och förtullningen af de under hufvudrubriken Instrumenter, Fältskärs-, Mathematiska, Optiska, Fysiska och Navigations-, med eller utan fodral, förekommande artiklarne Cirklar, Passare och Cirkelbestick, Glasögon oeh Lorgnetter, bifölls en införsels-tull af 24 sk. per U för Glasögon och Lorgnetter, men beslöts att Cirklar, Passare och Cirkelbestick skulle förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå; hvarjemte den vid slutet af artikeln Instrumenter intagna anmärkning ansågs böra erhålla följande lydelse: ”Särskildt inkommande delar eller tillbehör, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå.” 8:o I fråga om artikeln Jern förhöjdes den föreslagna utförsels-tullen å ”Tackoch Barlast-,” å ”Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade,” samt a ”Hällar, Lod och Lödjor,” af hittills till införsel förbjudna eller tillåtne slag, till 1 R:dr 24 sk.; förhöjdes för ”Ankare” tullvärdet till 50 R:dr och införsels-tullen till 5
Beroende af myntförändringar, och om den ock genom realiserande uti Jordegendom skulle af ändrade myntförhållanden göras oberoende, uppstår en betydlig skillnad emellan administrationen af denne och den förra. ”2:0 Blir den icke, utan jgenom särskilda kostnader och arrengementer produetiv. ”3:0 Då den enligt Förslaget skulle kallas och vara Kronans, så blefve den ock lättare än den nuvarande, disponible till för Silfververket främmande ändamål. Erfarenheten har visat, huru lätt det går, att småningom draga sådane Fonder från deras första och rätta bestämmelse 1 till dess de, betydligt minskade, vid ett kritiskt ögonblick, på en gårig anordnas till bestridande af tillfällige behof. Konst-stats-medlen synas således ej böra indragas, men i stället så vidt Contractet'medgifver, eller i billig öfverenskommelseväg kan Uppgöras, för Kronan sökas ersättning derföre ge StatsUt s kotte ts B e tänkänden. nom ökad Silfver-tillverkning. Bergslagets minimi-afgift borde derföre, så i Arrende som Ti. ■onde (hvarmed äfven en del af Interessenternes yttranden och Förslag öfverenssrärpmer) fastställas till beräknande efter a,goo Skålprds SilfvertiIlverkning, att dat ej må blifva Bergslagets förmån att blott för syns skull drifva Bergsbruket. Vid detta tillverknings - belopp är Staten fullt rembourserad för räntorne efter 1743 års Centract, och det derutöfver blifvande öfverskott torde betacka en del af konst-stats-medlen» enär afgiften vid a,900 Skålp:ds Tillverkning gör efter nuvarande förhållande: Ärende-Summan' R:dr 1,11g. Förhöjning för de goo Skå]p:d öfver de aooo Skålp:d 535. ^544 Tionde, Myntare-lön och Slagskatt — 8,153- umma 9,797..
Revisorerne hafva väl ansett ifrågavarande kostnad böra utgöras efter samma grunder och utgå på enahanda sätt, som kostnaden för ( 48 ) Garnizons-Regementernes Casserner i allmänhet; men härvid förekommer, att, då Städerne, der Garnizoner äro förlagde, i allmänhet tillhör att bestå inqvartering eller underhålla Casserner samt äfven Stallrum, Stockholms Stad deremot, enligt i afskrift bifogade Kongl. Bref af den 29 Januari 1773 och den 10 Juni 1776, endast är skyldig att, för den härvarande värfvade Cavalleri-Troupp, betala inqvarteringspenningar för Befäl och Manskap efter enahanda förhållande, sorn för Gardes-Regementerne till Fot eger rum, samt uttryckligt blifvit befriad från Stallhyrors godtgörande. Och då likväl Lif-Gardet till Häst, lika med öfrige Garnizons-Cavalleri-Corpser, måste vara försedt med nödige Stallrum, och dessa på Statens bekostnad alltså underhållas, synes den i detta hänseende beviljade utgiften, å anslaget för publika Byggnaderne i Hufvudstaden, böra derutaf fortfarande utgå, enär någon erinran härvid tillförene af Rikets Ständer eller deras Revisorer icke blifvit gjord. Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss bifogas i underdånighet, och Stats-Gontoiret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eder Kongl. Maj:ts underdanigste, tropligtigstc tjenare och undersåter P. WESTERSTRAND. G. E. af Tuneld. L. G. af Sillén. Isr. Tauvon. Nyström. Joli. Th. Östman. Till Kongl. Majit underdånigst angående Rikets Ständers Revisorers anmärkning i fråga om underhållskostnadernes för ett Garnizons-Regementes Gassen: och Stall, bestridande af anslaget för publika husen i Stockholm. *«* ( 49 ) Transumt af Kongl. Maj:ts Skrifvelse till H. K. H. Hertig Carl af Södermanland den 29 Januarii 1773.
Cinnas, så litet som Sullas, herravälde var långvarigt: och Pompeji och Crassi makt gick snart öfver till Cæsar, Lepidi och Antonii vapenstyrka till Augustus; som tog allt, uttröttadt af borgerliga oroligheter, med namn af Förste, under sin styrelse. – Men det fornåldra Romerska Folkets lyckliga eller vidriga skiften hafva berömde skriftställare upptecknat: och äfven för Augusti tider fattades icke prydliga snillen; till dess de, vid smickrets uppstigande, afskräcktes. Tiberii, Caji och Claudii, samt Neros handlingar blefvo, så länge de regerade, af fruktan sminkade; efter deras död, af det ännu friska hatet vanställda. Deraf har jag kommit uppå den tanken, att berätta något litet om Augustus, och hans yttersta; så Tiberii regering, och det följande; utan bitterhet och veld; hvilkas orsaker äro långt ifrån mig. En helt annan framgång, – åtminstone hvad bifallsrop och allmänt deltagande beträffar, – skulle deremot visst hafva krönt det andra af hans båda förehafvanden: om det varit af sådan art, att den offentlighet och den riksdags-behandling, som det åsyftade, hade kunnat tillåtas. Jag menar de bägge Memorialerna ”om det Allmänna Förståndets frihet”. Det ena, ”till Konungen”, ville beveka denne till en ny Tryckfrihetslag; hvartill det äfven sjelft meddelar förslaget. Detta memorial skrefs nyss före riksdagens utlysande, men utan vetskap att ett slikt möte af folkets ombud vore i antåg. Sedan riksdagskallelsen var utfärdad, inlemnade han det (den 12 April) till Kongl. Cancelli-Collegium: ”bönfallande i djupaste ödmjukhet, att Kongl. Collegium behagade för H. M. Konungen presentera den bifogade tänkskriften. Jag väntar”, tillade han der bland annat, ”några dagar att trycka den: för att höra H. M. Konungens välbehag.
Unga och gamla, män och qvinnor af alla samhällsklasser, alla lia vi läst honom med förtjusning / - Och orsaken till den ofantliga, s ä l l s y n t a l l m ä n n a p o p u l a r i t e t, som kommit hans arbeten till del, är ej heller svår att finna: Det är det v a r m a, ädla hjertat, som slår oss till mötes på hvar sida, den lågande Icänslan för rätt, ljus och frihet, förtrytelsen öfver allt lågt och lumpet, det glödande hatet till orättvisa och förtryck. Om Blanches författarskap kan med rätta sägas såsom om Dickens ', att det bär prägeln af » hjertats s n i l l e ». I dessa dagar inträder den tjuguandra årsdagen af August Blanches bortgång. V i ha till denna dag ej trott oss bättre kunna hedra hans minne än genom utgifvandet af en berättelser. Vissa om att för detta företag kunna påräkna hela den svenska allmänhetens lifligaste sympatier hnfva vi sökt göra denna upplaga den populäre författaren så värdig och tillika f ö r alla s å å t k o m l i g s o m möjligt. Den kommer derför I C D O? c d O J att illustreras med m å n g a hundra teckningar af våra mest framstående konstnärer: Jenny Nyström, Georg Pauli, Carl Larsson, Bruno Liljefors, Nils Kreuger, Alf Wallander, Viktor Andrén, G. Stoopendaal m. fl. Böljan göres med författarens odödliga Berättelser (» Bilder ur Verkligheten » och » Taflor och Berättelser »), hvilka, fördelade på 8 delar, äro ämnade att i rask följd utgifvas i 48 häften a 25 öre eller med andra o r d: samtliga 8 delar, rikt illustrerade (hvilka hittills u t a n teckningar kostat 19; 25) för Vid e n d a s t 1 2 I s r - Efter Berättelserna komma att följa Blanches Romaner, Teaterstycken m. m. likaledes illustrerade och fördelade i häften ä 25 öre. Subskription mottages i alla boklådor. / » Stockholm i november 1889. gifva mig mönster på ett vackert slädnät?
Att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle täckas i nåder medgifva, att ett årligt belopp, motsvarande sammanlagda summorna af föringen och plåtafgiften, måtte till utgående från Handelsoch Sjöfartsfonden i nåder beviljas. Att ehuru det synes sannolikt att ofvan föreslagne tillgångar blifva tillräckliga, möjlig brist måtte få fyllas af tullmedlen, och af General-tullstyrelsen tillhandahållas. Jag anhåller om remiss häraf till vederbörligt Utskott, och att dit få inlemna erforderliga handlingar. Stockholm den 30 November 1862. L N Eneqvist. JW 3*8. Af Herr ÅtlOlll: Om upphörande af^städernas vågoch stämpelpenningar samt kaj-afgifler såsom särskilda utgiftsposter m. m. Hos den Kommitté, hvilken år 1856 var sammankallad för utarbetande af förslag till ordnandet af Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfartsförhållanden, väcktes, bland många andra, handelns friare utveckling åsyftande frågor Bih. till B. St. 278. jemväl den om erforderliga undersökningars anställande för en sådan reglering af de till städerna utgående inkomster af den utländska varutrafiken, att icke blott tolagen, utan jemväl vågoch stämpelpenningar m. fl. dylika afgifter kunde inbegripas under tullsatserna och vedergällning till städerna utgå af tullmedlen. I sitt den 2 Maj nämnde år afgifna underdåniga utlåtande hemställde jemväl bemälda Kommitté om dylika undersökningars företagande. Öfver denna framställning hördes Kongl.
Hon drömde ' ocksil hon en gbng om en lifsgerning, nbgot att lefva för eller, i brist derpil, nbgot att dö för, men hon fann hvarken det ena eller det andra, och hon kunde aldrig finna det: hon var ju kvinna. Det blef emellertid icke blott frihet sjukdomen skulle gifva Viktoria Benedictson. Den utvecklade till ett personligt ömhetsförh8llande tillgifvenheten mellan henne och hennes yngsta styfdotter, som var hennes sjuksköterska, och detta förhAllande fylde sedan en del af tomheten i styfmoderns lif. Sjukdomen var det ocksh, som bragte hennes diktargry till mognad; det var den, som gaf hennes diktning en resonansbotten, gaf d e n, lidandets djupa sttimningsfulln underklang. Ku vaknade skaparkraften som aldrig förr, med on rikedom af nya amnen, uttrycksfulla scener, bilder, som osökt togo form och farg. Detta var sj&amp;lslifvets varbrytning; fr&amp;n denna tid var hon diktare. Hon arbetade under sjukdomen just s&amp; som hon sedermera medvetet alltid arbetade: inom. sig klargjorde hon sina personligheter, samtalade med dem, försatte dem i alla slags situationer - för att i grund. lära kanna dem - millade för sig episod efter episod, knot replik till replik, koncentrerade skildringen, sa att hon fick fram det mest kikmetecknande, innan hon satte pennan p&amp; papperet för att utarbeta stoffet. S&amp; var t. ex. Pengar i allt vasentligt fardig under sjalfva sjukdomen, fast den nedskrefs senare. *) Se I gryningen af Axel Luiideg&amp;rd. Det var salunds först sedan sjukdomen gifvit henne ro att finns och utveckla sin egendomliga, ytterst langsamma arbetsmetod - hvars synliga resultat ibland kunde vara 5-6 rader om dagen liksom den At själfva di ktarbegåfningen ga f en, af personliga konflikter ostör6 tid att mogna, som Victoria Benedictson blir Bmt AhZgi8~7~, författarpersonligheten med det starkt utpraglade skaplynnet.
Svensk eller Norsk man, som utan Konungens tillstånd låter bruka sig såsom sändebud från främmande makt, i angelägenhet, som något af de före nade rikena rörer, eller inlåter sig i underhandling derom med främmande makt eller dess sändebud, dömes till fängelse. 23 §. Yärfvar man utan Konungens tillstånd folk i riket till främmande krigstjenst; dömes till fängelse i högst sex månader eller böter. 26 §. Den, som förleder eller hjelper krigsman till rymning, dömes, om det sker i krigstid, till fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år, och, om det skor i fredstid, till böter eller fängelse i högst sex månader. 27 §. Förgriper sig någon, med våld eller annan misshandel, å främmande stats Regent, medan han här i riket vistas; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med sex till och med tio år. Sker slik förgripelse å främmande makts sändebud här i riket; då må, om för lika våld eller misshandel i allmänhet straffarbete ådömas bort, straffarbetet, der högsta strafftiden är bestämd till tio år, förhöjas till sådant arbete på lifstid, och eljest till två år utöfver den för hvarje fall bestämda högsta strafftiden: är brottet i allmänhet med fängelse eller böter belagdt; Lag-Utskotlels Betänkande M 35. 15 må till straffarbete i högst två år dömas. Sker dråp, som i 14 Kap. 3 eller 4 § sägs, å någon af de personer nu nämnda äro; miste dråparen lifvet eiler dömes till straffarbete på lifstid. 28 §. Talar eller skrifver man smädligen mot person, som i 27 § nämnd är, eller förgriper man sig mot honom med hotelse eller annan missfirmlig gerning; straffes högst med straffarbete i två år. 29 §. Ej må brott, som i 27 eller 28 § sägs, der ej dråp skett, åtalas af allmän åklagare utan att Konungen dertill lof gifver. 30 <§. Lag samma vare, om någon till straffarbete efter 7 § förfallen är. 9 Kap. Om Majestätsbrott; så ock om brott emot Riksstyrelse eller Rikets Ständer. 1 §.
Man har sagt, all om vi än skulle få denna jernväg anlagd, måste vi, i anseende lill vårt lands ringa kapitalstyrka och många andra hinderliga omständigheter, stanna vid detta enstaka försök, som då skulle vara utan någon större väsendtlig nytta, men jag deremot lefver i den fullkomliga tro, att om denna jernväg blifver i dess hela föreslagna utsträckning fullbordad och kommer i gång, så komma vi äfven i tidernas längd all få ett alla delar af riket sammanbindande jernvägsnät här i Sverige, och detta skulle jag anse vara den största lycka för vårt fädernesland, hvarföre jag också anser de förluster Statsverket till en början kanske måste vidkännas för detia ändamåls vinnande vara obetydliga i jemförelse med den stora och oberäkneliga nyttan af företaget. Ulom den hufvudsakliga nyttan alt jernvägars inrättande i ett land, hvilken naturligtvis består uti den lättade kommunikationen och deraf härflylande ökad produktion och 1 ifligare varuomsättning, ber jag dessutom att med några ord få påpeka det stora gagn en sådan inrättning skulle medföra vid ett inträffande defensiv-krig. Huru oändligen nyttigt år det icke i militäriskt hänseende att hafva dessa snabba konimunikationsanslalfer, på hvilka man med en förvånande hastighet kan förflytta stora truppmassor från den ena delen af riket till den andra och skydda de hotade punklerne af landet? Om man tager dessa omständigheter i nogsamt betraktande, skall man kanske icke finna det så underligt, att en militär, sorn jag, yttrar, alt det dä först kan blifva en möjlighet att tala om vår armées reducerande oell om besparingar i de för densamma beviljade anslag. Märken väl, Mine Hrr, att jag icke sagt, att denna armé bör till sin numerär nedsättas, utan att jag endast yttrat, att det då först blefve rimligt att tala derom, ty i och med detsamma man i ett land med Sveriges insulära läge kan i hast kasta en samlad styrka till en botad punkt af riket, hvilken styrka kan i antal åtminstone mäta sig med den landstigande fienden, i och med detsamma kan man säga, att underhållet af en större stående armé i fredstid är obehöfligt.