Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spanstakakullen, yttre Stengrund, Röret, Utgrundet, Hägebyoch Ilosmogrunden, Gåsstensgrundet, saint utanför Risingegård, Mörbylånga och Fröbygårda. Dessutom förtjena såväl Grankulla-viken å Ölands norra pynt, som med föga kostnad kan apteras till en god hamn, som äfven inloppet till Carlskrona genom LängörenS-sundet, hvilket också medelst en obetydlig upprensning kan göras farbar!, särdeles uppmärksamhet. Pik anförda skäl får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer behagade anvisa ett förslagsanslag, stort 100,000 Riksdaler, till Kongl. Majds disposition i och för förbättradt ordnande af åtgärderna för seglationens betryggande uti och i granskapet af Calmar sund, i enlighet med hvad här ofvan blifvit antydt. Ett sjökort öfver Calmar sund medföljer. Stockholm den 29 November 1862. O. E. L. Dahm. JV? 236. Al’ Herr Lovéll! Angående pension för K ammar junkar en W. von Wright. Mången torde ännu erinra sig den tid, då ingen skrift, som afhandlade jagtens konst eller naturhistorisk,forskning, ansågs kunna undvara att illustreras af W. v. Wrights mästarehand. Annu helt ung hade han kommit till oss från sitt hem i Finland, der han vext upp. så att säga, vid bössan och penseln, och med den hängifvenhet ät naturen, som sä blifvit honom egen, och den ihärdighet, som tillhör hans nation, var det han, som under en följd af år alltid var färdig med sina bilder, antingen det var fråga om skogens djur, fiskarnes olika slag, de ringaste insekter, anatomens mikroskopiska preparater. eller vextarternas mest kritiska skiljaktigheter, och alltid beundrades pä en gång det helas sanning och detaljernas trogna fulländning. Af de talrika arbeten vJWright sålunda frambragte anses ännu många, inom som utom vårt land, säsom“oö Iver träffa de, men många, till en del de bästa, förvaras, ännu outgifna i Wetenskaps-akademiens bibliothek.
Det är visserligen möjligt, att, i detta fall såsom i så många andra, opinionerna hinna lill nästa sammanträde uti Jern-cont. undergå total förändring; men detta är dock åtminstone osäkert, och R. St:s beslut böra ej vara beroende utaf en sådan problematisk möjlighet. Hvar och en lärer äfven inse, att om någon näringsidkare behöfver understödjas genom fördelaktiga credit-anslalter, så är det nybörjaren, anläggaren af ett nytt verk, som, utan att ännu hafva hunnit förvärfva något stadgadt förtroende för sina fabrikater, måste på handels-marknaden uthärda taflan med de andra fabrikanterne, hvilka redan hafva ett gifvet anseende; och huru mycket svårare blir icke denna täflan för den förstnämnde, om han icke allenast är utestängd från möjligheten att begagna de credit-anstalter, Staten beviljat näringen, utan" härtill kommer, att hans redan sadelfasta medtäflare njuta så väl fördelen af lån emot låg ränta utur egen genom sammanskott bildad grundfond, som ock en uteslutande rätt till anlitande af den credit, Staten öppnat? Med afseende på dessa omständigheter, hvilkas vigt ej lärer kunna jäfvas, får jag äran föreslå: att då, efter hvad jag förmodar, rätt till creditiv på banken äfven vid denna riksdag kommer att Jern-eont. beviljas, sådana villkor dervid fästas, att credit-fonden må kunna begagnas af alla bruksägare i Pliket, som ställa vederb. säkerhet för de lån de erhålla; och att denna rättighet ej må blif - T) c n 7 Mars e. ra. 345 blifva beroende af hvad delägarne i Jern-cont. Lunna korn-* ma att om nya smidetis introdUction besluta* 3.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att dess mening var, att förra delen af motionen, som rörer anslag af Statsmedel till inköp af en Cylindrisk Boktryckarpräss, skulle remitteras till StatsUtskottet, samt sednare delen deraf, rörande uthyrande af några 5 Riddarhusets tomt belägna byggnader till en Boktryckare, öfverlemnas till RiddarliusUtskottets Utlåtande; och hemställde Hans Excellence å nyo, om Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att, i öfverensstämmelse med hvad Hans Excellence nyss föreslagit, bevilja remiss af ifrågavarande motion. Ropades Ja. Å nyo föredrogs Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, den 20 dennes f. m. på bordet lagde Motion om ändring af, eller tillägg i, Kongl. Maj:ts Nådiga Ordning för Dess och Rikets Cancellie i afseende på Allmänna Handlingar, hvilka kunna utur Riket utföras. Den 3o Mars f. m. »99 Friherre RidderstolpeFredrikj hade inlemnat ett Anförande, som upplästes, så lydande: Om den motion, som Herr Crusenstolpe gjort, leder till utgifvande af någon förordning, sådan som den i berörde motion af honom blifvit önskad, iakttager jag härmed tillfället att, lika frivilligt som högtidligen, , medgifva, att denna förordning mä retroactift verka på alla de handlingar, hvilka genom min åtgärd blifvit lemnade från den samling, som genom arf mig lagligen tillkommit. Herr von Schulzenheim, David: Äfven jag fäster en stor vigt vid bevarandet af våra Historiska urkunder. Jag delar således Motionärens nit förderas bibehållande, och, såsom ett medel dertill, för deras återförande, så vidt lagligen ske kan, till Statens ägo. Men jag skulle ej önska, att detta nit sträckte sig derhän, att förbise den enskilda äganderätten så långt, att man inträngde i private personers Archiver.
Vi hoppas blott att den store lärde, som leder dét hela, måtte få behålla helsa och krafter " att bringa sitt ofantliga arbete till ett lyckligt slut. Troligtvis finnes ingen, hvilken icke med glädje mottog nyheten att engelska regeringen i dessa dagar beslutit gifva honom en årlig pension af £ 350, den största pension som civillistan har rättighet att bevilja. Boken är och skall blifva epokgörande samt borde egas af hvarje engelska talande persom och af hvarje för filologi intresserad, ty utom alla dess andra förtjenster utkommer den till ett pris som gör detta ganska möjligt. Det finnes en väl känd engelsk anekdot angående en gammal skotsk lady, som tog upp d: r Johnson ’ s ordbok i tanke att det var en läsebok för ungdomen, och efter en stund lade de * n ifrån sig med den anmärkning, att boken vår mycket underhållande, men något osammanhängande. Hade hon lefvat för att se d: r Murray ’ s ordbok skulle hon funnit den mindre osammanhängande och mera underhållande. Sådant är i korthet detta monumentala verk, som blygsamt och utan trumpetfanfarer utgifvit sin första publikation. I Ett samtal om August Strindbergs ” Giftas ” upptecknadt af * Stephan Marmén. Villastaden. Höst eftermiddag. Luxuöst möbleradt förmak med rococco-mobler och portierer f örsvinnande i skumraskets skuggade dunkel. Brasa i kakelugnen. Eldsken öfver brys selmattan. Kaffebord. Personer: Professorskan, mor till en flicka i Åhlinska skolan och en gosse i sjette nedre. * Ännu ung med frisk hy, klara ögon och skrattet så smittande muntert och sonort. Filosofe-kandidaten, zoolog, 25 år gammal, blaserad entusiast, naiv menniskokännare, radikal utopist. Författare till ett refyseradt teaterstycke och några stämningsfulla novellettungar med mycket korta titlar. Kand. ... Eh bien, hur var det med den förbjudna frukten, fru professorska? Prof. Den är lockande, menar ni? Jojo det ha vi fruntimmer kunnat intyga allt ifrån Evas dar, men å pro-pos det, kan ni gissa, hvad jag har här i sykorgen? Kund. Under virkningen der? Neej!
Borgare-Ståndet har val äfven förklarat, att i anseende till Engelska Sten* kolen och den å dem föreslagne TuUförhöjning, Ståndet ville sitt yttrande meddela i sammanhang med granskningen af Stats-Utskottets Be.' tänkande om exportations-premier och publikt Iiån m. m. för Skånska Stenkols-grufvan; men som Särskildta Utskottets förslag i denna del blifvit af de öfriga Respectiva Stånden utan förbe - Den "31 Julli förbehåll antaget; så lärer detsamma böra så« som ett Riksens Ständeis beslut anses. 3:0 I frågan om Utskottets Förslag x af» seende på förändring af Tullstyrelsen förekommer, att Högloft. Ridderskapet och Adeln ansett i punkten om Lönerna för Embetsoch. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 23 dovisning härföre shall, jemlikt Kongl. Brefvet af den 5 Maj 1837, hvart tredje år afgifvas. Hvarje socken försörjer sina orklösa fattiga, och liandhafves noggrant den af min företrädare utfärdade kungörelse, att socknarne skola ersätta hemtnings-kostnaden för deras kringdrifvande tiggare, som icke från socknen blifvit efterlyste^ Oaktadt, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga anslag af dertill erforderliga medel, Länshäktet år 1830 blifvit tillökt med 3 rum uti det vidliggande trånga tornet af stadsmuren, samt år 1835 med en utvidgad fånggård, hvarigenom häktets osundhet upphört, är detsamma likväl till sitt utrymme i fångrummen mycket för inskränkt. Utan trängsel rymma de blott 19 fångar. — Alla rummen, utom de trenne i tornet, besväras ock starkt af rök, orsakad deraf att huset är beläget tätt under den höga stadsmuren.
Jemför man detta betydliga antal elever med deras, som enligt officiella uppgifter begagnat undervisning under sednast slutade kurs uti Malmö och Calmar navigationsskolor, uppgående för Malmö till 15 och Calmar till 11, ett förhållande som bordt kunna förutses, då detta Läns begge städer räkna en handelsflotta af tillsammans 5,264 läster och de norr om Hernösand belägna städer, som mäste anses tillböra denna Navigationsskolas distrikt, hafva fartyg till ett lästetal af 3,896, eller tillsammans för bela distriktet 9,160 läster, under det att Malmö handelsflotta endast uppgår till 1,933 läster och de betydligaste omkringliggande städerne Ystads, Landskronas och Helsingborgs fartyg tillsammans endast till 902 läster, samt Calmar med omkringliggande köpingar ega fartyg om tillhopa 3,913 läster och den till nämnde skolas distrikt börande staden Vestervik 2,284 läster, sä kan man svårligen förklara anledningen dertill, alt, vid fördelningen af anslagen till Navigationsskolorne i riket, de i Malmö och Calmar hvardera årligen åtnjuta 1,500 R:dr Banko, under det att Hernösands skola endast bar ett understöd af 500 Rxlr Banko årligen. Man bör dock hoppas, att, då uppmärksamheten vid en kommande Riksdag fästes vid dessa förhållanden och på den omständigheten tillika, alt Hernösands och Sundsvalls handelsflottor nästan belt och hållet användas till utrikes sjöfart och dessa städers skeppsredare således hafva ett gifvet behof af en anstalt för skeppskapteners vetenskapliga bildande, då deremot t. ex. Malmö och kringliggande städers fartyg nästan uteslutande användas till inrikes kustfart, en rättvisare fördelning af ifrågavarande nyttiga anslag skall komma att ega rum. 63 För Hälsovården å landel äro 3:ne ordinarie och en extra-ordlnarie provhicial-läkare redan anställde, och under loppet af detta år har Eders Kongl. Maj:t i Nåder bifallit antagande af ytterligare en extra ordinarie provincial-läkare samt för honom anvisat lön.
Den 27:60 Februarii inlemnades af Apothekaren Bergelin till BancoFullmäglige hosföljande 2:110 Betyg (Bil. Litt. A. & B.) med anhållan, att på grund deraf och sedan endast Jalel af hela odlingen återslode att verkställa, honpm måtte tillåtas, emot sin med vederbörlig Borgen försedde Skuldförbindelse, på en gång utbekomma, så väl den för året 1829 belöpande första andelen, R:dr i5oo, som den återstod till enahanda belopp, hvilken varit afsedd att kunna till honom utgifvas genast vid i83o års början, under vilkor, att enligt Odlings-Låneförfattningens 1 Art. 8 §. med Bevis af Landlhiishålinings-Sällskapet styrktes, det odlingen vore till hälften fullgjord Egeiiteliga frågan var således den: huruvida ordalydelsen uti Odlings-Låneförfattningens 2 Art. 6 §.: ”Till enskild person får, såsom årligt IV biträde till större odlingsföretag, ej utgå högre Summa än 2000 R:dr;” borde i förevarande fall så förstås och tolkas, att i följd deraf, ett Låneunderstöd, som redan vid 1828 års slut blifvit sökt och beviljadt, och till hvars utgifvande Rikets Ständer före 1829 års slut lemnat deras tillåtelse, skulle ytterligare ett helt års tid undanhållas Lånesökanden, och blott på den grund, att Banco-S.tyrelsen, af ofvannämde tillfällige anledningar, ej fått eller kunnat före i83o års ingång något deraf anordna, för det året inskränkas till 2000 R:dr, samt återstoden, 1000 R:dr, ej kunna erhållas förr än år 1831; ehuruväl odlings-företaget redan blifvit till -Adelar fulländadt, erforderlige medel voro att tillraoch Lånesökanden 4 <_/ O 7 aflemnat den Skuldförbindelse och Borgen, som enligt författningarne fordrades.
Jag bestrider dock riktigheten af denna sats, emedan jag anser det vara ett vida större beroende för Prinsarne att bero af Ständerna, än af Kegeringens chef, hvilket sednare är ett naturligt beroende, som i intet hänseende kan blifva svårt för de, dem ej heller framkalla någon kurtoisie hvarken mot Eegeringen, oppositionen eller något annat parti. E. St:r kunna således icke utan högst tvingande omständigheter indraga det anslag, som de för detta ändamål anvisat på Konungens civil-lista. D en 21 Mars f. m. Då man här så mycket talat om bristande logik och inkonseqvens, så hemställer jag, huruvida det icke ligger en större inkonseqvens deruti, att, så länge en Arffurste icke är gift, det beroende, hvaruti han då står till Konungen, icke skall anses vara af någon tryckande beskaffenhet. Hans känsla af beroende måtte väl icke vara mindre, då han är ogift, än i motsatt fall, och jag hemställer, om förhållandet skulle genom ett giftermål så betydligt förändra sig, att Arffursten derigenom skulle förlora sin sjelfständighet P För öfrigt ber jag att få fästa upmärksamheten på en annan invändning, som blifvit gjord och hvilken uttalat sig i klagan öfver att Prinsar icke få innehafva civila embeten. Låt vara, att en sådan rättighet vore dera medgifven och att inga andra qvalifikationer än deras egenskap af Prinsar erfordrades för deras anställning i Rikets tjenst, så frågar jag, huru pass deras anspråk då skulle blifva tillfredsställda? Den högsta lön, som är bestämd tor någon civil embetsman i Sverige är för Utrikes Statsministern, och den utgör icke mer än 24,000 R:dr rmt. Jag förmodar, att ett sådant anslag icke skulle vara tillräckligt för att göra en Prins oberoende. Vidare har blifvit yttradt, att det skulle vara mindre lämpligt för Prinsar att idka landteller bergsbruk, hvartill dessutom fordrades medel, äfvensom att ställa sig i beroende af enskilda. Hvad det första beträffar, ber jag att få erinra, att det icke saknas exempel på att Svenska Prinsar egt betydliga enskilda jordbesittningar, och möjligen har deras ekonomiska ställning icke lidit derpå, att de intresserat sig för dessa praktiska yrken.
Det åligger mig, i följd häraf, att föreslå det sätt. hvarpå Svenska Arméens Generalstab, enligt min åsigt, bör inrättas; men då Generalstabens beskaffenhet i många delar sammanhänger med och beror af den ifrågasatta nya arméorganisationen, hvilken ännu är oafgjord, anser jag mig nu ej böra framställa ett derifrån afskildt iörslag om Generalstaben. Sedan på förenämnda sätt den blifvande krigsstyrkan föreslagits, följa anordKrigsbildningarne för dess bildande till krigare, eller kr ig sbildningen: Enligt Komiténs förslag skulle denna omfatta: Almänna medborgerliga krigsbildningen. V apenäfningarne, Under befäls skotor, Skjutskolor, Ridskolor, 30 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. Kavalleriskolor, Undervisning i gymnastik och vapenföring, samt Officersbildningen, fördelad på krigsskolan och krigshögskolan; hvartill kommer Styrelsen för officersbildningen. Endast på grundsatsen: att hvarje vapenför man har vapenpligt under vissa år. såsom det enda säkra medlet att anskaffa manskap, kan en mindre stat bygga hoppet att försvara sig och sitt oberoende. Medlet för användbarheten härtill är krigsbildning, hvilken kan beredas före. under och efter beväringsåldern. — Före beväringsåldern bör allmän medborgerlig krigsbildning grundläggas genom ungdomens fysiska uppfostran till helsa och krafter, till dristighet, beslutsamhet och sinnesnärvaro, hvartill kommer bibringandet af allmän vapenfärdighet. Gymnastik är grund lor den medborgerliga krigsbildningen. Bestämmelserna lör undervisning i gymnastik, dess tillämpning och sammanbindning med militäröfningar vid undervisningsverk, tillhöra annat Departements föredragning, hvadan jag här förbigår dessa frågor. Under beväringsåldern borde ynglingen undervisas i en soldats alla pligter och honom bibringas begrepp om militärisk anda, den kraft enhet gifver, känsla af krigsmannens ställning och ädla kall. Det undantag härifrån, som i ofvanstående förslag skett, är föranledt af helt och hållet ekonomiska skäl.
Härigenom skulle rotehållarne befrias, icke allenast från en kontant utgift, hvilken i medeltal efter de sista 10 årens Riksmarkegångspris å soldat-munderingen utgjort 3 R:dr 18 sk. 6 rst. Banko årligen för hvarje rote, utan äfven från det dermed i sammanhang stående besväret att genom ombud deltaga i beklädnads-Direktionernas göromål, jemte granskningen af dessa Direktioners redogörelser, samt sålunda en för rotehållarne önskvärd lättnad dem beredas. Innan Departements-Cbefen ingick i beräkning öfver den i följd häraf för Staten uppkommande ökade utgift, anhöll Departements-Chefen i undernånighet få i korthet framställa förflutna och närvarande förhållandet med beklädnadens anskaffning och underhåll vid rotehålls-regementena. Dessa regementens beklädnad hade nemligen, på grund af knekle-kontrakten, ifrån äldre tider varit besörjd på det sätt att släpkläder i allmänhet tillhandahöllos soldaterne af rotehållarne, men vid några regementen anskaffades af soldaterne sjelfve emot åtnjutande af deremot svarande högre löneförmoner af roten; att Lifmunderingen, åter bestods af Kongl. Maj:t och Kronan, likväl vid åtskilliga regementen med bidrag dertill från rotehållarne; att släpkläderna nyttjades vid alla arbetskommenderingar, kompani-möten och mindre tjenstgörings—tillfällen inom regementenas stånd, hvaremot Lifmunderingen endast begagnades under rogements-möten och mönstringar samt kornmenderingar utom regementenas stånd; och att släpkläder merändels hvart 3:dje år ny-anskaffades, då deremot ny Lifmundering blott hvart 12 :te år uppsattes.
MALTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Leckö Kungsgårds användande till ekplantering för Statens räkning; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1859. Genom underdånig skrifvelse den 19 Augusti 1829 öfverläto Rikets Ständer åt Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande att för ekplantering, helst i rikets sydliga delar, använda 25,000 tunnland dertill tjenlig, nära sjöfarled belägen jordegendom, hvartill företrädesvis borde väljas sådana kronoparker, kungsgårdar och krono-allmänningar, som uppfyllde berörda vilkor och voro eller blefve, efter kontrakts eller förlänings-rätts tilländalöpande, disponibla. Sedan Kongl. Maj:t. i anledning häraf, uti nådigt bref den 28 Oktober 1830 anbefallt, att början med dessa planteringar skulle göras vid dertill nådigst upplåtna Bisp-Motala och Wisingsborgs kungsgårdar, under en för ledningen och inseendet härvid tillsatt Ekplanterings-styrelse, men planen för Bisp-Motalas användande förfallit, uppdrog Kongl. Majit den 26 Oktober 1849 åt nämnda Styrelse att från de särskilda länen infordra jägeribetjeningens upplysningar angående andra lägenheter, som för ekplantering kunde anses tj enliga, och på grund af dessa upplysningar anbefallde Kongl. Majit den 30 Oktober 1850 Ekplanterings-styrelsen att låta anställa närmare undersökning å Leckö eller Sikajocki kungsgård i Kållands socken, Kållands härad och Skaraborgs län, samt å den såkallade Borgholms hage under Borgholms kungsgård på Öland, till utrönande af dessa lägenheters användbarhet för ekplantering. Då, enligt den härom af nämnda Styrelse den 31 Augusti 1857 afgifna berättelse, Leckö vore företrädesvis tjenlig! för ekplantering, men Borgholms hage deremot för sådant ändamål oduglig, bar Kongl. Majit, som ansett förslaget om Borgholms hages öfvertagande för ekplantering böra förfalla, den 4 September 1858 infordrat förslag och plan till sådan plantering på Leckö egendom, hvars femtioåriga upplåtelse, enligt Kongl.
Om derföre, vid eh sökt omsättning, hvardera af den delade fastighetens lotter, efter emellan egarne dertill tiälfad öfverenskommelse, blefve, utan senare intecknings-hafvares hörande och medgifvande, med hvar sin del af den gemensamma Bankens intecknings-summa belastad, mot det alt det öfriga af inLecknings-beloppet förfölle i denna fastighets-lott; så skulle antingen Banken sjelf eller andra inteckningshafvare komma att lida: Banken, om, som säkeit är, 18 §. Intecknings-stadgan tillämpades vid uppkommande tvist; andra intecknings-hafvare, om nu föreslagna lag blefve ansedd som undantags-lag från Intecknings-stadgans föreskrifter. Oin också Bankens styrelse sörjer för, att inga lån på nyss supponerade sätt få omsättas, torde likväl stadgandet inlocka mången i kostnader, åsyftande en sådan omsättning. Detta allt kunde likväl genom en ringa redactions-förändring afhjelpas. Men föreslagna stadgandet att å skuldsedel meddela inteckBih. till R. St. Fröt. 1840. 6 Sami. 1 Afd. 25 Haft. 5 18 Banco-XJtskottels Utlåtande} N:o 85. ning, med förmonsrätt flere år före dess utgifvande, synes hvarken vara med intecknings-lagens föreskrifna former eller med rättvisa förenligt. Det är föreskrifvet, alt, då inteckning sökes, från hvilken tid förmons-rätt räknas, skall skuldehandlingen förevisas Domstolen, som derå tecknar bevis, när inteckningen beviljas; och å sjelfva hufvudskriften skall Domstol äfven teckna bevis om skedd förnyelse, enligt 23 §. Intecknings-stadgan. Dessa firo de enda af lagen medgifna sätt för inteckning och förnyelse. Förnyelsens förrberörde form hade likväl ej behöft vara ensam sådan, om gäldenären, fastighets-egaren och senare intecknings-hafvare medgifvit förnyelse och förmonsrätt, derest ingen annans rätt, än deras, dervid vore beroende.
M:s disposition, icke' till skefunderstöd åt fattigare socknar, emedan detta bör blifva öfverflödigt, om folkskolornas hola organisation blifver med behöfliga medel ändamålsenligt förändrad, utan för utdelande af gratifikationer åt utmärkt skicklige och kristeligt nitfull© folkskollärare. 2:o Att R. St:r, vid öfverlåtelse© af dessa medel, fogade en underd. önskan, att K. M., vid utdelningen af dessa gratifikationer, ville följa den grundsats, att der kommunen, för sin skollärares löneförbättring ger något, K. M. der gifven minst dubbelt så mycket, och detta ända tills att skollärarens Ordinarie lön, sammanlagd med gratifikationerna, upgår till ett belopp af ett tusen R:dr r:mt, vid hvilken ziffra bidrag af Statens medel må uphöra. Remitterades till StatsUtsk, Hr Cederschiöld, Gustaf, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: l:o. Vid 1834 års Riksdag, då förslag till ny organisation af Styrelsen väcktes, oeh vid 1840 års, då samma förslag antogs till lag, gjorde sig allmänt gällande den åsigten, att de nya Departem:tsCheferne borde med lämpliga boställen förses. Sådant har ock sedermera, till en del, vunnit verkställighet, i det samtlige Departem:tsCheferne, med undantag af den för FinansDepart:tet, fått sig boställen uplåtne. Att berörde Chefer böra äga boställen, öfverensstämmer väl fullkomligt med min öfvertygelse; likväl tror jag att, i händelse det skulle befinnas, att lokaler, uplåtna till boställen, erfordrades för embelsverks behof, desse skulle till lokalen hafva prioritet framför boställsinnehafvaren. Ett dylikt behof förefinnes nu. Sedan gamla mynthuset blifvit inredt till kanslihus, har det befunnits att den lokal å nedra botten, der UtrikesDepartem:tet blifvit inrymdt, vore så besvärad af mörker, fuktighet och kyla, att man icke der kunde vistas utan fara för helsan. Detta Depart:t måste således beredas annan lokal.