Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag nödgas till besvarande upptaga några anmärkningar, som blifvit gjorda vid mitt förra anförande, och hade i annat fall visserligen icke upptagit lt. o. Ad:s dyrbara tid med att ännu en gång yttra mig i detta ämne; men skyldigheten ålägger mig att nu uppträda. Det har blifvit sagdt, att jag emot StatsUtsk:s behandling af betänk. öfver statsregleringens utgifter och behof gjort den förebråelsen, att Utsk. icke inväntat, hvad Bevilln.Utsk. öfver de extraordinarie inkomsterna har sig uppdraget att utarbeta. Sådan har icke min mening varit; jag har endast beklagat, att vårt arbetssätt är sådant, och jag har, med instämmande i Gr. v. Fersens framställning, önskat, att deruti måtte blifva en förändring. Jag har således icke framställt min åsigt i detta ämne såsom en förebråelse emot Utsk., emedan samma behandlingssätt blifvit öfvadt vid alla riksdagar. Jag kan likväl icke frångå den tanke, att då man Den s6 Maj f. m. kommer till Cn viss ståndpunkt vid statsregleringen, då jemnförelse emellan inkomster och utgifter kan ske, då Bevilln.- Utsk. skall genom sina förslag bos R. St. framställa hvilka förändringar i inkomsterna böra ske, vore det önskligt, att dessa föremål blefve sammangjutna till ett helt derigenom, att Utsk:n jemte hvarandra behandlade dem, och att R. St. således korame i tillfälle att i en tafla se behofven och tillgångarna. Det har blifvit anmärkt, att grundlagen i 62 och 64 §§. tydligen lemnade R. St. i fråga om dispositionen på besparingarna samma rätt att besluta, sorn i alla frågor, rör:de utgifter för statsregleringen. Då man noga läser 62 §., finnér man dock blott följande: ''Sedan statsverkets behof ”blifvit af ”komnier det på R. St. att en deremot svarande bevillning ”sig åtaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor ”deraf skola till särskilda ändamål användas, och dessa sum"mor under bestämda hufvudtitlar uti Riksstaten anslå.” 64 §• in nehåller endast: ”Såväl
S. D. Föredrogs å nvo och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o IG, i anledning af väckt motion om lindring i de Båtsmans-rotehållare åliggande skyldigheter. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 15, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser, rörande successionsrätten till under Bruk skatteköpta hemman, N:o 16, i anledning af väckt motion om upphörande för framliden af den stångjernsbruken åliggande skyldighet alt deltaga i kyrkooch prestgårds-byggnad, och N:o 17, Prot-Utdrag den 30 Juni 1860. 497 och N:o ! 7, i anledning af väckt motion om utlärdande af förbud emot Elgjagl under tio års lid. S. I). Föredrogs å nyo och U/fölls StatsUtskottets Utlåtande, N:o 122, i anledning af Kongl. Maj;ls nådiga Proposition, angående Jemtlands Roleririgs-kassas befrielse frän allt bidrag till anskaffning ecb underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Häsljägare-korps. S. D. Föredrogos å ny o och godkändes de af Konstitutions-Utskottet i Memorialen, N:o 59, 40, 41, 42, 45 och 44, föreslagna Voterings-propositioner. S. D. Föredrogs å nvo och Indes lill handlhigarne Konslilulions-Utskotlels Memorial, N:o 45, i anledning af Riks-Slåndens beslut, rörande det uti Konstitutionsutskottets Memorial, N o 52, framställda förslag till ändring i 14 § 3 mom. Riksdags-ordningen. Frän Hedera. Bonde-Ståndet. S. I).
Denna Lagxöknings-process tillhör Staten, sorn der - 4:d«Satnl. 5 Band, 35 546 Stats-U. tsktotets B fet ä n kan dr n. till eger sina publike Ombud och Auctoriteter. Och skulle deras lagliga åtgärder förfela sin verkan, mäste förlusten blifva Statens, icke den löntagande Tjénsteän anneus. Men på det en tydlig oell säker gräns må finnas emellan inbördes bit hörande rättigheter och skyldigheter, bör förhållandet göras så enkelt som möjligt. Den största enkelhet vinnes, om jag icke bedrager mig derigenom, att Kronan sjelf uppbär Årrendeafgiften på samma sätt, som andra intrader af enahanda Natur. Peliningebeloppet ingår då i vanlig väg till Stats-Contoiret, och Spannemålen antingen 111 Natura till Kronans Magazm, cl' ler också i penningar efter uppgifvet löningspris, jemnväl till Stats-Contoiret, hvarifrån lönen å bestämd tid till Indelningshafvaren utassigneras. Indelningshafvare» och Arrendatorn hafva då med hvarandra icke att göra; Kronan är intermediaitsf begge hafva blott henne att hålla sig till. Härigenom får allt en mera jemn och säker gång. Arrendatorn får ett strängare band uppå sig. Löntagaren, blir tryggad vid sin rätt. Och Staten skall icke, såsom nu, S tu ts-U ts ko tte t s Betänkan den. 547 se én af sin nyttigaste ide'er genom misstag i utförandet alldeles förfelad.” Ut Supra. Ex Protocollo. JOH. JAC. KLEMAN, K:a 56o. Ankom den 31 Oct. >8*3. Utlåtande i anledning af väckte Motioner, om Pensions anslående åt förre JustitiasOmbudan - 548 Stals-U tskotle ts Betänkanden. nen m. m. Herr Friherre L. A. Mannerheim. Från Höglofl.
Seraphirner”Ordens-Gillet dittills utgångne bidrag till Läns”Lazaretten, ytterligare skulle fortfara, beräknade ”efter de Sjukes antal inom hvarje Län”, Serapliimer-Ordens-Gillet dels uraktlåtit att, i enligt het härmed, reglera följande årens Läns-anslag,1 som deremot, efter hvad uppgjorde repartitioner utvisa, för år 1819 fortfarande utgått, på sätt dittills varit förordnadt, dels ock till E, K. M. Underdåniga Skrifvelseri 565 t underdånighet ingifvif ett sedermera, under den 14 Juna 1820, af E. K, M. i Nåder fast» ställdt förslag till nämnde anslags förändrade fördelning, hvilket än vidare aflägsnat sig från den af Riksens Ständer, vid Tre-skillings-afgifteUs åtagande, förbehållne fördelnings-grund, eller Sjuk-antalet inom hvarje Län; hvarigenom åter handt, att Södertelje Lazarett, med en Personal af 76 Sjuke, för år 182a undfått ett understöd af 800 R:dr och Carlstads Lazarett med 228 Sjuke, noo R:dr, då Mariestads Lazarett, som samma år haft 303 Sjuke, erhållit endast 316 R:dr 32 sk. och Lazarettet i Elfsborgs Län, med tillsammans 436 Sjuke, icke undfått mera, än 1333 R:dr 16 sk.; flere andra exempel af enahanda beskaffenhet att förtiga; Och som billigheten synes fordra, att de Läns-Lazarett, hvilka genom ofvannämnde fördelning, enär bristen måst fyllas med egne samlade medel, blifvit lidande, måtte njuta ersättning, hafva Riksens Ständer velat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att Seraphimer-Ordens-Gillet kunde erhålla
Så snart större truppstyrka behöfver användas, än hvarom dylik föreskrift handlar, erfordras anmodan dertill af behörig civil myndighet (polisstyrelse). Om beskaffenheten af trupprörelserna kän polismyndigheten behöfva rådföra sig med krigsbefälhafvaren; men af ingen annan än polisstyrelsen kunna dessa rörelser autoriseras och anordnas. Af denna styrelse måste det afgöras, huruvida de behöfvas, huru stor styrka som får sältas i rörelse, hvar och när den skall operera, huru länge operationerne må fortsättas. Uraktlåter polismyndigheten denna sin befattning; så mäste följden blifva, att med den väpnade styrkan ingen ting kan uträttas, i laglig och behörig väg. Den civila styrelsen frånträder i och med detsamma sin myndighet, såsom exsekutif makt och vårdare al ordningen. Den väpnade styrkan upphörer alt kunna lagligen användas mot egna medborgare, och kan endast användas efter enahanda ordres, som den kommenderas mot rikets fiender. I detta begrepp om förhållandet ligger grunden till mitt yrkande, att Herr Öfverståthållare!! Friherre Sprengtporten var skyldig att vid de i fråga varande oroligheterna bedöma och förordna, huru krigsfolket till deras dämpande borde användas. Var han icke skyldig att härom förordna och följaktligen att veta, hvad som borde företagas; så kunde, efter min tanka, något lagligt skydd för allmänna säkerheten vid tillfället ej äga rum, och i stället för detta endast ett godtyckligt skydd möjligen inträda, vare sig föranstaltadt genom militärisk åtgärd eller genom egenmäktigt tilltag af hvilken annan som ville och förmådde dermed befatta sig. Kan vid ett tillfälle af förevarande beskaffenhet polisstyrelsens hufvudman undandraga sig att förstå, hvad som är att göra; säkerligen kan då, i de flesta fall, polisstyrelsen fritagas från skyldigheten att mot folkrörelser skydda fred och säkerhet. Och den enda svåra följden deraf är icke den, att fred och säkerhet gifvas till spillo — ty den andra följden är icke bättre, att de kunna komma att godtyckligen skyddas. Att jag, i öfverensstämmelse med detta föreställningssätt, icke af Herr Friherren och Öfverståthållare!) fordrat annat, än hvad han kunnat åstadkomma, hoppas jag vara lätteligen insedt vid uppmärksamhet på skriftvexlingen.
Ehvad afseende Utsk. må göra härå, anliålier jag om dess särskilda uppmärksamhet på den åtgärd, sorn af landtmätare nu gemenligen vidtages, nemligen alt, efter delfående! af graderingslängden, låta jordägarne derå teckna deras erkännande af dess riktighet och densamma nied deras namn styrka, i händelse de ej hafva några anmärkningar att dervid göra; och torde Utsk. utlåta sig, om den jordägare, som sålunda graderingen underskrifvit, må hafva rättighet att deröfver klander anföra; hvarvid jag, ehuru jag nyligen fästat uppmärksamheten å vigten deraf, att graderingen icke i förtid stadfästes, torde få yttra den mening, att dä erkännandet af graderingens riktighet och namnens underskrifvande är frivilligt, och således kan underlåtas af hvilken, som dertill tror sig äga befogenhet, förhållandet med ett sådant frivilligt erkännande ej är det3 II. 32 Den 3 Mars e. m. samma som afgörande! om graderingens riktighet, då tvist derom uppstått. Hr Danckwardt, Magnus Georg: Det är ingalunda min mening att ingå i någon pröfning och vederläggning af den motion, Hr Gyllenhaal framställt rörande åtskilliga förändringar i nu gällande Skiftesstadga. Ilan har icke motiverat sitt förslag, utan endast derför åberopat förra Riksdagens förhandlingar i ämnet. Jag tager mig i anledning deraf friheten äfven åberopa desamma, under anhållan, att Lagsamt Allm. Besv. o. Oecon.Utskm, till hvilkas gemensamma behandling motionen lärer blifva remitterad, ville granska de vid förra Riksdagen af Utsk:n afgifna betänkanden med reservationerna dervid, äfvensom den discussion i ämnet, som vid deras pröfning hos R. o. Ad. föreföll. Eudast vid några anföranden i motionen vill jag uppehålla mig.
Medan jag har ordet, vill jag endast med några ord vidröra det af Frih. Tersmeden framställda förslag, att det gamla beräkningssättet skulle stå qvar endast med den skillnad, att i stället för 1 rdr sättes 50 öre pr 1000. Antingen skulle i sådan händelse den gamla ojemnheten och oriktiga taxeringen bibehållas, och följden blefve då den, att bevillningen utginge blott till hälften mot förut; eller om, hvilket är föga troligt, det gamla beskattningssättet utbytes mot en rättvis taxering, blefve då följden att bevillningen komme att utgå till dubbelt belopp mot hvad man afsett att erhålla. Sålunda tror jag att, om man önskar bevillningens jemna fördelande åtminstone inom samma klasser, får man icke bibehålla de grunder, som möjligen efter nuvarande bevilln.-förordnings bokstaf icke äro så oriktiga, men som genom praxis utbildat sig till en tolkning, hvilken, så länge nämnde förordning är gällande, kommer att qvarstå orubbad. Hr Printzensköld: Jag anhåller att endast med några ord få bemöta Gr. Ugglas sista anförande. Gr:n har nemligen velat försvara Ufsk:s Betänk, dermed att den olikhet, som nu råder i beskattning inom olika provinser, skulle genom tillämpningen af Utsk:s förslag försvinna. Men jag tillåter mig då fråga den ädle Gr:n: är han säker på att de beskattningsmyndigheter, som hädanefter komma att tillämpa författningen, fullgöra detta sitt åliggande så, som Gr:n förmodat skola ske, eller om icke möjligtvis samma förhållande kommer att ega rum då som nu, nemligen att egendomsvärdena uptagas mycket lägre i den ena provinsen än i den andra och sålunda bevillningsprocenten af dessa egendomar äfven blir olika hög. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade H. Exc.
Hos Riksens Ständer har fråga blifvit väckt om nödvändigheten, att nu gällande Sjö-Eag och de i sammanhang dermed utgångne Författningar måtte öfverse» och förbättras , samt lämpas efter nu varande tids förändrade omständigheter; och då Riksens Ständer, vid öfvervägande häraf, funnit, det Eders Kongl. Maj:t redaa förordnat en särskildt Comité till Sjö-Eagens och de dermed i förening stående tid efter annian meddelte föreskrifters öfverseende och förbättrande, hafva Riksens Ständer icke ansett härmed någon annan åtgärd kunna äga rum att nos Eders Kongl. Maj.t anmäla deras underdå - niga 46 Deri 2 Juli. niga önskan . (let tiicktes Eders Kongl. Majit i Nåder befordra, att omförmälte arbete varder af nämnde Comité med möjligaste första fullbordadt. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad , trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigsfe tjenare och undersåter På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Monier J. A. Lindblom h. t. Landtmarskalk. 1.1. v. Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Standets vägnar vägnar H. N. Schwan Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den 2 Juli, Stormägtigste Allernådigste Konung!
ston intaga den mängd sökande, som finnas dertill berättigade, och att genom andra mwägar, än som hittills dä Pensionaircrne endast fäck ätnjuta ett obetydligt penninge-understöd, sädane anstalter böra kunna widtagas som närmare upsylla der med en dylik inrättning äsyftade ändamål, gtt de, som i ArigStjensten blifwit oförmögne att sjelftve försörjs sig, deraf bekymmerfritt böra hafrva sin bergning; men harwid torde owilkorliga sörestrifcer icke lin wara lämpelige, utan bör förmodas, att en nilist och klok styrelse, stäld under Kongl. Majrts egil Den i4 Zebruarli661 Nådiga wälbehag, närmast blifwer i tillfälle, att, till wiimande af denna wälgörande Inrättnings bestämmelse, lemna den åtgärd, hwarlill förändrade omständigheter kunna föranledas. Akt förwalmingen af Krigsmanshus.-Casian jemwäl bör af Riksens Högloft. Ständers Revisorer öfwerses, hwilka till Kongl. Majtt böra anmäla hwad de kunna finna felaktigt, och förestå sädane förändringar, som de anse nyttige, fär till Riksens Högloft. Ständers egit godtfinnande Stats-Utskokrek jemte alt hwad i öfrigt blifwit förestagit, wördsammeligen hemställa. Stockholm den Z Februarii ,810. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Ttänd. Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar LIaes klemmA. 1?k. Weiäman. Pä Wäkloft. Borgare-Ständ. Pä Hcdcrw. Bonde-Ztänd. Ledamöters magnar Ledamöters magnar Larl kr. L,an6berZ. ^nfters Cliston. l>I. kröäelius. Lades pä Bordel. Högloft. Nidderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2. In llllem krotocolll O. Lilverliolxe.
Hon väntade alltid storverk af Falco, och hon satte högmodet i honom. Men hvem annars hoppades något af honom? Falco kunde icke en gång lära att läsa. Hans mor försökte att taga boken och lära honom bokstäfverna. Hon pekade på A, detta är stora hatten, hon pekade på B, detta är glasögonen, hon pekade på C, detta är ormen. Detta lärde han. Så sade hans mor: ’Om du lägger ihop glasögonen och stora hatten, så säger det Ba.’ Det kunde han ej lära. Han blef ond och slog henne. Och hon lät honom vara. »Af dig blir det ändå en storman,» sade hon. Falco var trög och elak under sin barndom och ungdom. Som barn ville han ej leka, som vuxen ville han ej dansa. Och han tog sig ingen käresta. Men han gick gärna dit, där man kunde vänta strid. Falco hade två bröder, som voro lika andra människor och som räknades mycket för mer än han. Falco kände sig nog sårad af att se sig tillbakasatt för sina bröder, men han var för stolt att visa det. Och hans mor stod alltid på hans sida. Sedan hans far dött, lät hon honom sitta högst vid bordet, och hon tillät aldrig, att man gycklade med honom. »Min äldste son är den förnämste af er alla,» sade hon. Då man påminner sig allt detta, säger man: Falco är högmodig. Han skall sätta en ära i att fördärfva järnvägen. Och knappast har man skrämt upp sig med detta, förrän man kommer ihåg en annan historia om honom. Under hela trettio år, säger man, lefde Falco på samma sätt som andra fattiga människor på Etna. Om måndagen gick han bort till arbetet på fälten med sina bröder. Han hade bröd i sin påse för hela veckan, och han kokade bönor och ris till soppa såsom en hvar annan. Och han var glad, då han om lördagskvällen fick vända åter till hemmet. Han var glad åt att finna bordet dukadt med vin och maccaroni och sängen bäddad med mjuka kuddar. Det var en sådan där lördagskväll. Falco och Falcos bröder voro på hemvägen, och Falco kom som vanligt en smula efter de andra, ty han hade en tung och långsam gång.
213 vis måste hela redsctionen af ifrågavarande §. förändras, 6å vida Höglofl. Ståndet, såsom jag önskat, behagar antaga Friherre Wrangels föreslagne tillägg. Friherre Ctder/lrom, Jacob: Jag kan ingalunda ined Friherre Wrangel instämma i den tankan , att det är Ridderskapets och Adelns rätt att afslå introduction, då de praestanda äro fullgjorda, som författningarne föreskifva. Konungens rätt att upphöja i Adeligt Stånd och värdighet är bestämd i Grundlagen: Ridderskapets och Adelns rätt, att gifva introduction, uti RiddarhusOrdningen. Denna senare är den förra underordnad och kan ej upphäf-? va hvad den bjuder. Och den rätt Ridderskapet och Adeln har sig i RiddarhusOrdningen förbehållen , att bevilja introduction elter det att RiddarhusDirectionen eller RiddarhusUtskottet blifvit hördt, är ej någon annan, än den att granska Directionens eller Utskottets åtgärd och Utlåtande i afseende på de föreskrifna prestanda, samt att då dervid ingen anmärkning är att göra bifalla introduction. I annat fall skulle utom annat, det missförhållande kunna inträffa, att om Kongl. Maj:t ville befordra en skicklig Jurist till Ledamot i Dess högsta Domstol, men för detta ändamål först måste upphöja honom i Adelig värdighet, Kongl. Majit dock måste afvakta nästa Riksmöte, emedan han icke viste huruvida personen kunde vinna introduction och såmedelst få tillgodonjuta Adeliga rättigheter. Grundlagen föreskrifver de vilkor, under hvilka Kongl. % f 214 Ven 11 Junii f, m. Majit eger att meddela Adeligt Stånd och värdighet, och man bör icke kunna förmoda, att Konungamakten i detta fall skall missbrukas. Om åter så skulle ske, är det Representation nens Ledamöter obetaget, att genom ConstitutionsUtskottet granska de rådslag, som vid sådana befordringar bidragit till Regentens beslut, samt att framställa anmärkningar mot de Rådgifvare , som dervid uraktlåtit deras pligt.
Men om man kastar ögat på de utbetalningar, som förestå Cont. redan under innevar. år, samt besinnar, att inkomsterna icke inflyta förrän fram på året i836; om man derjemte erinrar sig möjligheteft af en requisition af lilla creditivet och spannmålscreditivet, samt dertill skulle inträffa, att brist yppade sig å beräkningarna af öfverskotten för 1833 och l834» sä visar det sig klart, att upplåningar måste vidtagas. Då sålunda Cont. ofta eller ständigt kan vara i behof att anlita allmänhetens penningetillgång, kan det lätteligen tänkas, att lån icke alltid stå att erhålla emot de bestämda vilkoren. Jag har derföre i egenskap af fullmägtig i Riksgrscont. ansett det vara min pligt att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på möjligheten af sådana händelser samt å de obehagliga följderna deraf, att Cont. icke på dagen kunde uppfylla sina förbindelser; hvadan jag härmed får vördsamligen föreslå, att förevar, betänk, må återremitteras med begäran, att StatsUtsk. måtte utse och föreslå disponibla tillgångar för Riksgrsconlts utgifter, intill dess lån binner upptagas och de contraherade medlen influtit. Hr Hjärne: Jag begärde ordet, då Frih. Cederström förebrådde R. o. Ad., som skulle Ståndet vara på vägen att bryta något till Hr Lagerhjelm gifvet löfte. För min del får jag förklara, att om Hr Rosenblad ”gifvit på hand” i berörde afseende, så har åtminstone jag icke gjort det; och med Frih. Cederströms kännedom om grundlagen hade jag icke trott, att det bort undfalla honom, att, i händelse löfte om återremiss vore gifvet, hade beslut derom redan blifvit faltadt, hvilket likväl ej är fallet. Man uppmanade nemi. blott Hr Lagerhjelm att vid detta tillfälle söka göra sin mening gällande; men att man på förhand skulle kunna gifva löfte om beslut i ett ärende, som då ännu icke vore föredraget, kan jag ej föreställa mig. Gr. Frölich: Jag anhåller att få fästa mig något vid Frih. Rålambs yttrande.
På detta kom naturligtvis intet svar. Målaren talade dämpadt kallt till det nedböjda hufvudet. – Jag antar, att vi göra fru Hultman en tjänst med att icke framföra det här svaret till rådman Niefelt. Emellertid får fru Hultman ursäkta, om vi inte känna oss hågade för vidare ordande i saken. Efter hvad jag häromdagen hörde af fru Hultman själf ... så Louise lyfte sitt tärda ansikte. – Låt mig få fara hem, bad hon hjälplöst. En stund därefter höll en vagn utanför järngrindarna. Louise jämte ett par svenska herrar stego upp och i samma ögonblick kom en dam, insvept i en kappa, framskyndande. – Finns det plats? – sade en mjuk, låg röst på engelska – får jag följa med? Louise igenkände den hvitklädda varelsen från terassen. Bräcklig luftig kvinnlighet, burrigt brunt hår, ögon med egendomligt ljus, hvitt glänsande tyg – doft som af nybadad barnakropp ... allt detta likasom fyllde med ens vagnen och steg Louise åt hufvudet som glädje. – Mitt namn är miss Hyne – amerikanskan smålog –. Jag bor i Blue Point och sista tåget går ju så sent ... Mörkret hade börjat falla på, och den elektriska belysningen lämnade här och där parkerna de genomforo i djup skugga, medan dessemellan breda ljusfloder framhäfde föremålen skarpt som på klara dagen. En af herrarne satt med blossande kinder och ett saligt leende på läpparna. Han konverserade en smula sluddrigt och meningslöst och sökte fixera amerikanskan med vänliga, ljusblå blickar. Plötsligt i ett anfall af kärvänlighet böjde han sig fram och vidrörde helt lätt hennes frestande lilla knä. Ögonblickligen reste hon sig och lade sin hand på kuskens axel. – Stanna! – Märkvärdigt hur tydligt denna mjuka röst kunde tränga igenom. Vagnen stod genast stilla. Innan någon hann tänka sig om, hoppade miss Hyne ur vagnen och skyndade den mörka avenyn fram mot staden. Naturligtvis blef stor uppståndelse. Kusken såg sig om och uppfattade situationen med ett föraktligt leende. Den nyktre svor och läxade skarpt upp sin kamrat, som stirrade fånigt på honom.
Sina bemödanden, att genom kostnadsfri utdelning af lämpliga små afhandlingar i Moraliska och Economiska ämnen, uttränga de råhet och sedeslöshet m. m. befordrande skrifter, som ännu äro i omlopp bland de med kroppsarbeten sysslosalta folk-classer, äfvensom ock att, på sätt redan här ofvan är antydt, sprida bättre kunskaper i Landtbruket, genom beredanda af tillfälle för Allmogens söner att se och deltaga i jordbruket på en främmande ort, der naturen tvingar invånarne lill större omtanka och verksamhet än här, har LandthushåUnings-Sällskapet fortsatt; och har antalet af dessa Bondsöner från serskildta Socknar hittills varit i3r Staden Upsala har, sedan år 183a, genom inflyttningar förökat sin folkmängd med 3o5 invånare; så att dessa, oberäkuadt det antal af om - 29 kring 1,100 personer, som tidtals ankomma, för att idka studier vid härvarande Universitet och Cathedrai-Skola, vid 1837 års slut utgjorde 4>9^3, af hvilka voro: Mantalsskrifne, Mankön ... i,352 Qvinkön 2,001 g 3^3 Mantalsfria, Mankön... 729 Qvinkön .. 881 c ^ 1,610. Den allmänna bildningen hestår uti den nödvändiga kunskapen i Religionen och om samfundspligterne samt i skrifoch räknekonst. Förbrytelser af grof beskaffenhet förefalla icke ofta; men mindre svara lagbrott äro deremot icke sällsynta. På sedlighetens förbättrande, och emot det begär till sysslolöshet och starka dryckers öfverflödiga njutning, hvaraf många personer bland arbetsclasseh äro intagna, arbetas oafbrutet och med framgång. Konstoch näringsfliten är i synbart stigande och flera säkra tecken röja, att allmänna välståndet årligen höjer sig. Handtverkerier, minuthandel, som här är classificerad, samt jemväl åkerbruk, utgöra Stadens näringsfång. I ganska stor män bidraga ock Academie-Stalens och de tali ika Studerandes härvaro till Stadens bestånd. Handelslärlingar.