Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 5, ang:de litt jente under-officerares och soldaters befordrande til! vissa tjenstebefattningar; N:o 36, i ani. af väckt motion (N:o 240), om ändring i gällande stadganden rör:de skydds-kopp-ympningen; N:o 37, i ani. af väckt motion (N:o 91), rörde tiden för auktioners hållande på landet; Den 20 Januari. 199 N:o 38. i ani. af väckt motion (N:o 277), om ändring i gällande författningar rör:de skyldighet för rusthållare att hålla klippare; samt N:o 39, i ani. af väckt motion (N:o 264), i fråga om rättighet för egare af hemman, hvarvid gästgifverirörelse är förenad, att samma rörelse sig afsäga. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Tisdagen den 20 Jannari 1863. Plenum kl. J 2 e. m. Till åtlydnad af den kallelse att infinna sig på Riks-salen denna dag kl. 2, som K. M. i Nåder låtit till R. Sf.r utfärda, och sedan anmäldt blifvit, att de öfriga Riks-Stånden gingo förbi Riddarhuset på väg till K. Slottet; afgick Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad., företrädde af två Härolder, kl. nära 2 till Riks-salen, hvarest, efter det Hr Stats-Rådet och Chefen för Civil-Dep:tet Henrik Gerhard Lagerstråle uppläst Iv. M:s fullmakt för H. Exc. Hr Justitie-Statsministern att meddela R. St:r K. M:s Svar i ani. af åtskilliga utaf R. St:r vid innev:de riksdag antagna grundlags-förändringar, äfvensom emottaga R. St:rs underdåniga svar å K. M:s Nåd. Propos:r i tvenne lagfrågor. H. Exc. Hr Justitie-Statsministern uppläste Iv.
Remitterades till Lag-Utskottet, uppå derom af Friherre Raab, Adam Chri stian, framställd begäran, Kalmar läns Hushållnings-sällskaps underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 12 Februari 1853, i fråga om åtgärders vidtagande till besparing i stängsel-skyldigheten, jemte Utdrag af Protokollet, hållet vid Landtbruksmöte! i nämnde län den 6 Juli 1852. S. D, Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 4 dennes ankomna och på bordet lagda nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående försäljning af åtskillige Kronan tillhörige byggnader och tomter i Götheborg samt försäljningsmedlens användande till nya artilleri-förråds-byggnaders uppförande derstädes; jemte ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 4 dennes ankomna och på bordet lagda nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, om upphörande af den till statsverket nu ingående arrende-afgift för Carl Gustafs stads Krono-tullmjölqvarn. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde, den 4 dennes ankomna och på bordet lagda, nådiga Propositioner till Rikets Stander: l:o angående pensionsfyllnad vid afskedstagande! för Andre Bataljons-läkaren A. B. Michaelsen; 2:o angående pension åt Regements-kommissarien J. L.
15: — gabrtbörer 12: Sjökaptener, £oopr>aerbte*Sfeppare od> Jpunbtrcerbare 6: anbre borgare 4: 24. — 3 Soifia 2\lafjen0 Staber: foc ©rojjfyanblare 12: — anbre f)anblanbe od) $abriböter. 9: — Sjökaptener, QioopoaerbiesSfeppate ocb fjanbtmcrbare 4: 24. anbre Söorgare O. u. ” 3 2lnbra 2ftö£ens Staber: för ©rojjfjanblarc 9: anbre «£)anblanbe od) §abribörcr. 6: — Sjökaptener, Soopoaevbie^Sfeppare odj f)anbtn>erbarc 3: anbre borgare 1: 24. — 8 Söorgatebref: 3 £tcöje 2åla$tne ©tåöet: fot* ©rojjfyanblare . — anDre .föanbianbe odj Subrtförer. — ©jö^aptener, <£oopr>aerbie»©Feppare od) 3|)anbtmerFare — anbre borgare 3 SjevDe ZUafjene 0tdDei*: för Dem, forn minna burjfap på utrifeé banDel . — anDre .£)anb(anbe odj $abriförer. — ©jö^aptener, £oopoaerbie
Hartmansdorff! sid. 74,2ta afd. af Rikets styrelseverk, när som heldst införas; hafva Committerade , för deras del, uppställt Krigs-Departementet i enlighet med Constitutionens nuvarande föreskrift, så att blott en Stats-Secreteiare för Krigsärenderne skulle finnas, samt hemställt , om icke, intill dess det hinder, som emot förslagets antagande i constituticnel väg nu möter, kunde blifva undanröjdt , den nödiga enheten , åtminstone i beredandet af hvardera grenens ärender, provisionelt borde sökas i den anstalt, att ett af Stats-Rådeo finge sig uppdraget, att följa Landtförsvarets ärender, och ett annat dem , som hörde till Flottorna , då Stats-Secreteraren och vederbörande hade en föreningspunct, der de i consultativ väg kunde sammanlänka deras åtgärder , till befordrande af nödig öfverensstämmelse i ärendernas gång *). Deremot har Utskottet, sorn i organisations-planen funnit sig oförhindradt af grundlagens reglementariska föreskrifter **), ansett ordningen och sammanhanget af det hela fordra, att uppställningen sker i enlighet med det gjorda förslaget till nämnde ärenders åtskiljande: Och förekommer således först krigsförvaltniugen för Rikets försvar till lands, som bör ega till Chef en Generals-person, hvilken hos sig förenar befattningarne båda af tjenstgörande General Adjutant för Arméen Comrr.itterades Betänkande sid, 145". **) Sid, 61 detta Betänkande. 132 och af StatsSecreterare för dess ärender; dock att hvad Grundlagen stadgar, rörande commandooch civil-ärenders föredragning, härigenom icke ändras. Till denna förvaltning hörer: Landtförsvarets plan och inrättning, till personal och material. Arméens öfning, tjenstgöring och discipline. Arméens beväring , beklädnad , förplägning och aflöning. Armeens hälsooch själavård, samt under visnings-anstalter.
Det torde icke vara så riktigt uppgifvit, att för priviligierade corporationer eller personer säl skild Domstol blott äger rum, då de skola inlåta sig i svaromål. RiksgäldsContoret och Riddarhuset äga sina fora privilegiata utan sådan inskränkning. Huruvida Concurser i gäldbundet Adeligt bo i sådant afseende måga sättas i fråga, lemnar jag derhän. Det är dock den gäldbundne, sorn. gör första steget, och Bprgenärerne, hvilka på stämning infinna sig, synas snarast kunna betraktas såsom svarande. Men om t. ex. redovisning af en förmyndare, som vårdat Adelig myndlings gods, klandras, måste ju enligt allmän lag förmyndaren, ehuru svarande, och om än han är ofrälse, inställa sig vid myndlingens privilegierade forum, om så äskas, andra exempel att förtiga. Det är att tilltro BancoAdministrationen att alltför småaktigt och med biafseenden bedömma frågan, då det liksom förutsätles, att vederbörandes inom Banken större beqvämlighet ingått i deras Utlåtanden. Det öafbrutna nit i alla åliggandens fullgörande, hvarom BancoUtskottets egen berättelse vitsordar, borde freda be malte Administration från en sådan misstanka. Deremot bor icke lemnäs oanmärkt, alt då ma 11 för I 198 Den 17 Augusti f. m. indragning af några tjenster, och den besparing dermed åsyftas, synes hågad att vidtaga nog raska och äfventyrliga omstöpningsåtgärder inom BancoVerket, finnér jag det mindre consequent, att utan behof eller verkligt ändamål för genomdrifvandet af en opinions-sak nödgas tillskapa nya tjenster på annat håll, eller ock vidkännas en mängd lika kostsamma arfvoden. t Medgifvas borde dock, att för ett penningeverk af så utsträckt rörelse, som Banken, blefve det ganska brydsamt, i händelse af en eller annan orsak käromålen skulle betydligen ökas, att anförtro deras utförande och vigtiga originala handlingar åt okände personer.
Denna Nådiga framställning hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och enär, uti E. K. M:s Nådiga Proposition, angående Stals-verkets tillstånd och behof, blifvit föreslaget anvisande, dels af ett lika belopp, som det nu ifrågavarande, till aflöning för enahanda förökade personal af en Ledamot, en Notarie, en Canzlist och 2:ne Kammarskrifvare i Stats-Contoiret, dels af 2,000 R:dr till lönefyllnad åt ledamöterne i nämnde Embets-verk, men Rikets Ständer icke ansett sig kunna det begärda anslaget medgifva, och följagtligen E. K. M:s Nådiga framställning 0111 anvisande å extra Stat af nämnde aflöning för ökad personal innefattar en fråga, hvilken redan blifvit vid innevarande Riksdag afgjord, finna Rikets Ständer sig häraf förhindrade att, i anledning af E. K. M:s nu aflåtne Nådiga Skrifvelse, någon ytterligare åtgärd vidtaga. Hvilket Rikets Ständer härigenom få till svar i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 April 1841. Expedit ions-Utskoitets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 291. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i4 April 184 Preste-Ståndet den |5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tiden för nästa revision af Stats-j Banco■ och Riksgälds-verkens räkenskaper och förvaltning. (Stats-Utsk. Mern. N:o 461.) S. A. K.
Jag åter tror det vara af vigt, att minska de personela skatterne, der det kan ske, ty de äro mest tryckande. När man har varit i tillfälle att se utsökninvar i backsluvor, der hela vär - Den 24 April e. m. det af hvad som i boet befunnits, uppgått till 28 sk., tror jag, att man kommer i öfvertygelse, att Mantalspenningarne, tillsammans med Capitations-afgiften, stundom äro svåra att utgöra. Det är på denna väg vi böra nedsätta Bevillningeu, om vi skola uppfylla vårt Representantkall efter rättvisa grunder, och då man har åliggandet, alt bestämma Folkets skatter och döma öfver dess trefnad och välfärd, har jag alltid trott, att man genom någon åtgärd borde söka en anledning att bibringa Folket den öfvertygelse, att dess Representanter verkligen tänkte för dess bästa och handlade i dess intresse. — Jag anhåller om proposition till Mantalspenningarnes afskaffande, på sätt Herr Hjerta föreslagit. Herr Hjerta: Ej utan förundran har jag åter hört Friherre Cederström påstå olagligheten af hvad jag framställt. Yi hafva nyss afskaffat Kalkugnsafgiften på Gottland. Då yttrade Herr Friherren intet ord deremot. Nu påstår han, att Ridderskapet och Adeln ej skulle kunna göra en alldeles likartad förändring, utan Konungens tillstånd. Jag är med Friherre Anckarswärd öfvertygad, och af honom förekommen i framställningen om, att om man läser huru många gånger som helst, från den 5n till den 73 §. i RegeringsFormen, skola alla dessa §§. öfvertyga oss om, att det är Rikets Ständers pligt, att allena utöfva Sven - ao8 Den 24 April e. m* ska Folkets rätt, att säga, huru det vill be skatta sig. Det är ur denna grund, som jag ej erkänner någon annan skyldighet att göra skillnad emellan ordinarie och extraordinarie skatter, än den, som är emellan råhet och enfald samt upplysning, mellan dumma skatter och mera klokt beräknade* Det är den enda skillnad jag erkänner.
N:o 339. noin nu gällande Fattigvårds-förordnings ofullständighet och lamheten i stadgar för försvarslösa, blifver den så negativ att denne, som har frihet att när som helst bortföra sitt kapital, arbetskraften, gäckar både exekutoren och kommunalstyrelsen, som hvarken finna personen ej eller kunna komma i besittning af hvad han förvårfvar. Han är fri och oåtkomlig, derpå kunna exekutiva magten, fattigvårdsstyrelserna och beväringsmanskapets mönstringsrulla lemna klara bevis. Man måste hysa stora farhågor för ett samhälles framlid och bestånd, der lagarna äro så slappa, att en viss del af dess medlemmar ulan risk och påföljd kan undandraga sig medborgerliga förpligtelser och dymedelst göra sig till intressenter uti den idoge, sträfsamme och ordentlige medborgarens egendom. För alt til! någon del kunna stäfja detta oskick och i möjligaste måtto göra Fattigvårds-förordningens anda och tendens fruktbärande, fordras sådana bestämmelser deri, att de icke, såsom hittills, så lätt kunna gäckas och kringgås. — Efter orden, ”och eger styrelsen rättighet att af hans arbetsförtjenst eller annan hans egendom erhålla ersättning för sålunda uppkomna kostnader” i 7 § 2 mom. borde tilläggas: och skall för sådant ändamål en hvar, som utom det fattigvårds-samhälle, dit han hörer, söker anställning i arbete, vara pligtig att, sedan han hos pastor uttagit så kallad arbetsattest, uppvisa densamma hos ordföranden i fattigvården, hvilken derå skall meddela betyg, i fråga om personen har hustru och barn alt försörja, de der således äro beroende af hans arbete, omtanka och flit, eller om han i öfrigt är känd för den stadga, omtanka och ordentlighet, att han kan och vill vårda sitt.
Till ådagaläggande af den betydliga och högst kännbara kostnad, som genom den öfver Nissa-ån uppförda bros nedbrinnande förorsakat de ortens invånare, sorn voro skyldige att densamma bygga och underhålla, har Motionären låtit tillställa Utskottet ett betyg, innehållande, dels alt byggandet af den nedbrunna bron, enligt deröfver uppgjord räkning, kostat 28,284 R:dr 45 sk. 3 rst., hvaraf 6,088 R:dr 16 sk. utgjorde en de byggnadsskyldiges återstående skuld då bron förstördes, dels ock alt kostnaden för fullbordandet af den under byggnad varande nya bron ansågs komma alt uppgå lill minst 13,414 ^:c^r sk. 7 rst., af hvilken kostnad 1/6 borde utgöras af Halmstads stad och 5/6:delar af ofvannämnde 2:ne Härader. Vid behandlingen af förevarande fråga bar Utskottet visserligen icke förbisett den brydsamma belägenhet, deruti en stor del af de byggnadsskyldige sannolikt blifvit försatt, genom den sällsynta tilldragelsen, att en af dem med ansenliga uppoffringar nyligen uppförd brobyggnad blifvit genom eldsvåda förstörd ; men då broars byggande och underhållande, i likhet med mångfaldiga andra för enskildt och allmänt gagn oundgängligen erforderliga åligganden, utgör en på kringliggande orters invånare fördelad skyldighet, har det synts Utskottet högst betänkligt, att, genom beviljandet af ett serskildt allmänt låne-understöd till lättnad viri denna skyldighets fullgörande inom en ort, sannolikt från andra orter framkalla dylika anspråk, hvilkas uppfyllande körnare att medtaga en betydlig del af Stats-veakets tillgångar. För öfrigt har Kongl. Maj:t, i afseende på omförmälde brobyggnad, redan r Nåder förklarat
Statens omedelbara försorg samt att sålunda anlagda stambanor komma att anses såsom allmän tillhörighet, ” och det lärer vara tydligt, att de banor, som äro anlagda af Staten, äro dess tillhörighet, men alt deremot, om enskilte få tillåtelse att anlägga jernbanor, ett annat förhållande med dem kommer att ega rum. Hur utgången än kan blifva af 2:dra §:n, så kan jag följaktligen icke anse något hinder att antaga den första, sådan den är, och i öfrigt har endast en talare yttrat sig emot den grundsatsen, att stambanorna skola byggas af Staten. Den 22 September f. m. 143 Hr Bildt: Då den af mig afgifne reservation, en!, hvilken enskilde skulle medgifvas under vissa vilkor deltaga i jernvägs-anläggningarne, har lyckats tillvinna sig ålskillige ledamöters upmärksamhet, men desse ledamöter tillika frukta, det ett omedelbart bifall till lista §:n skulle förhindra dem alt göra de åsigter gällande, som de i detta fall hysa, så får jag förklara mig icke anse tillämpningen af besagda åsigt, om de enskildes bidrag till jernvägs-anläggningarne, på något sätt förhindras genom föreskriften å lista. §:n. I reservationen är föreslaget, att enskilde skulle inbjudas, att med ett belopp af högst ^idel bidraga till jernvägarnes bekostande. Delta skulle tillgå på det sätt, att de tecknade sig för summor, hvilka borde insätlas, under förra af aktier, och hvilka, efler vissa års förlopp, skulle förräntas af Staten med 3 proc. Derigenom hlefvo dessa personer en slags inleckningshafvare i jernvägen, om man så vill kalla dem, men finge icke någon eganderält lill vägen. De kunde likväl verksamt visa sitt intresse för företaget både under och efter dess fullbordande, på det sätt nemi., alt, då flera serskilda delar af riket läflade sins emellan att först erhålla de stambanor, sorn skulle komma att byggas, så skulle dessa enskilda personer, genom denna teckning, kunna gifva den bästa hänvisning på de orter, hvarest behofvet af dymedelst lättade kommunikationsanstalter kännbarast gjorde sig gällande.
Sålunda är i detta yttrande, t. ex. bestämdt angifvet, att vissa persedlar af lefvande kreatur Ben 20 Maj f. m. 175 skulle förvandlas till kött, att halm skulle förvandlas i hö o. s. v. På samma sätt var äfven förhållandet i afseende på flera andra persedlar, hvilka förekomma under olika rubriker, och som alla skulle sammanföras till en enda. Sådant var äfven fallet just med dagsverksräntan, hvaraf de olika slagen, som skulle förvandlas till samma slag, upgår, såsom jag tror, till omkring ett dussin. Med ett ord, det var såsom grundsats i den förra K. Propos. an taget, at t der persedlar, af likartad beskaffenhet, förekomma, kunde och borde dessa, för enkelhetens skull, förvandlas. Men äfven utom denna förvandling af likartade persedlar, hvilken var såsom regel i den K. Propos:n antagen, visar det sig bestämdt, att undantagsvis jemväl andra förvandlingar voro påtänkta, t. ex., såsom också redan blifvit omnämnt, i afseende å skogsprodukter, och hvilkas förvandling till andra persedlar af olika slag tydligen var afsedd såsom en fördel för de skattskyldiga, i anseende till dessa persedlars fortgående benägenhet att stiga i pris. Sålunda var förhållandet t. ex. med kolräntorna i Stora Kopparbergs län, koloch vedräntor i Stockholms län samt vedräntor i Hallands län, hvilka alla, till följd af förut nämnde egenskap, att vara underkastade prisstegring blifvit föreslagna till förvandling, ehuru de icke, efter regeln, bordt förvandlas i andra persedlar. Om nu också K. M. tili Sin sednare Propos. och serdeles StatsUtsk. i sitt förslag gäll längre i att förvandla hufvudpersedlar än K. M. uti en föreg:de Propos. gjort, hvilket jag gerna vill medgifva, så är orsaken dertill uppenbarligen icke någon annan än den, att orternas deputerade, då de deröfver hördes, yttrade en dylik önskan.
Han tog slanten och gick i tofflor och bar hufvad ett stycke uppåt gatan till en butik. Där köpte han några kastanjer och gick hem. Sedan han förtärt dem, kände han sig lugnare, och han tänkte ett ögonblick på att som förut sätta sig i dörren för att måla. Han slog upp dörren och betraktade motivet. Men han kunde ej få något intryck af, hvad han såg. Han tyckte, att rosorna stodo rått mot luften, och att solen öfver vinrankorna kastade en skugga, som var plågsam att se på, därför att den var så bjärt. Långsamt stängde han dörren och gick obeslutsamt fram till bordet, som om han sökt efter något att sysselsätta sig med. Han tog en studie, som låg där, och gaf sig till att granska den, stälde den på en stol, så att dagern föll på den och gick baklänges, sökande en punkt, från hvilken den stod i bra dager. Det var ett långsträckt åkerfält, öfversålladt af blåklint och pavoer, som stodo i lekande perspektiv, till dess de förtonade som knappt skönjbara prickar i den ljusa grönskan, och bakgrunden slöt långt borta med några smidiga popplar, omtöcknade af den lätta blåa slöja, som hvilar öfver det franska landskapets lointainer. När han sett på den en stund, började han att gå fram och tillbaka på golfvet. Hvad är nu det här? tänkte han. Om jag utförde den där biten, och utstälde den, jag undrar just, hvad folk skulle säga! Först och främst skulle de säga, att något så där blått fins inte i naturen. Ja, det är klart. Alla människor vet, hvad som fins i naturen, utom den, som försöker att måla den. Sedan skulle de undra, hvad de där prickarna skulle betyda. Blommor ser inte ut som prickar, skulle de säga. Nej, naturligtvis, inte när man lägger näsan på dem. Och folk ser aldrig på blommor, förrän de har lyckats att rifva af dem och fått dem i en vas. Hvem bryr sig om att titta efter, hur blommor verkar i ett landskap? Ergo ser blommor ut som blommor och inte som prickar. För rästen skulle de ha mycket rätt, om de sade, att det inte var mycket med taflan.
Utdrag af protocollet, hållet hos Heder, wärda Bonde.Ständer wid llrtima Riksdagen i Orebro den 29 Iuuii 18»2. SD. 8)onde,Ständct löt sig nu oter föredraga Slats-Utstmets den 2Z i denna manad afgifne, och den 26 nästföljande, pä Bordet legde Betänkande, rörande Hushållningen wid Strömsholms och Kungsöhrs Kongsgärdar, samt Stuteri-Inrättningen wid Strömsholm mm., och del samma till alla betar biföll. Ut sugrs Lx krotocollo, 6. llrinloman. Utdrag af protocollet, hållet hos ^ederwärda Bonde Grandet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 29 Iunii 1812. S. D-^onde-Ståndet har til! den af Constitutions-Utjkottel ingifne och sedan den 22 i denna manad pä Bordet lagde Redartion af te fora sörsta xaragrapherne i Tryckfrihets,Lagen Icmnat dest bifall. Ut sugr». klx ?rotocol!o» 6. krin k man. Utdrag af protscollet, hållet hos Hederwärda Bonde,Ständer wid Urtima Riksdagen L Orebro den 29 Juni» 1812. SD. ^ill afgörande företogs Stäts - Utskottets sedan den 26 af mnewarande manad pä Bordet hwiiande Betänkande af den -z förutgående, i an kd - Den zo Junis. 9Z7 ledning af Kongl. Måms Nådiga Proposition till Riksens Ständer ak den 8 Maji 1812, rörande Ollestads sä kallade Krono-Säteri, med underlydande Hemman; Och blcf samina Betänkande till alla delar gilladt. Ut 8UP12. kx krotocollo, O. Lri akman.
För ”mig synes det, som denna mängd Tabeller voro bäst ”ersätta med en fullständig uppgift på verkliga förhållandet med Contoirets tillstånd, grundad på specifik ”uppgift af allt, som influtit och blifvit utbetaldt se”dan sista Redogörelsen för R. St:r.” Utskottet kan icke inse, huru en fullständig uppgift för ett PenningeVerks uppbörd kan åstadkommas Beta nkanden, N:o 182. 85 på annat sätt, än att inkomster och utgifter redovisas och jemföras; detta är också iakttaget, då vid Berättelsen äro fogade specifika och fullständiga Förteckningar öfver alla RiksgäldsContoirets Inkomster och Utgifter, åren 1823—1828 eller de sex sist förflutne åren. Derefter förmäler den värde RiksdagsFullmäktigen: "Äfven har det visat sig för mig, som den så kallade ”Disconträttigheten på Banken blifvit begagnad, då 3 "procents upplåning bordt, enligt 1823 års Ständers "Beslut, hafva egt rum; och om än summan, enligt .'Bil. Litt. F., blott är 104,717 R:dr 28 sk. 10 r:st. "synes mig saken icke riktig.” VII Artikeln af det vid 1823 års Riksdag af R. H. St:r utfärdade Allmänna Reglemente för RiksgäldsContoiret innehåller, att upplåning mot 3 pe:ts ränta icke kungöres, derest beloppet, som på Creditivet i Banken blifvit begagnadt och skall godtgöras, icke uppgår till minst Ett Hundra Tusen R:dr ; äfvensom det för öfrigt är öfverlemnadt åt Fullmäktige, alt, med tillämpning af de stadgade grunderne, närmare bestämma livad som för tillfället pröfvas tjenligasl; så att, å ena sidan , Banken icke må komma att besväras med ständiga förskott, och å den andra, R:g:sContoiret icke belastas med tillökad skuld mot 3 prcts ränta.
För att visa huru lönlös er möda blir, vill jag upplysa er om hvilka svårigheter ni har att öfvervinna, och hvilka ni med ert för en detektiv allt för rättframma sätt ej tycks hafva mycken aning om. Ser ni, vore jag en sådan skurk att jag vore i stånd till ett dylikt dåd som det ni ännu tyckes misstänka mig för, så lagade jag naturligtvis så, att det efter mitt dåd ej funnes skymten af misstankar. Skulle jag väl då exponerat mig utanför fabriken just då eldsvådan bröt ut? Detta, som ni i er kortsynthet accepterar som ett bevis af utomordentlig vigt, är i sjelfva verket ett bevis för att jag är alldeles oskyldig. Skulle jag väl sedan vågat visa mig offentligt i umgänge med fabrikens egare? Naturligtvis inte. Redan af dessa omständigheter bör ni finna att ni är på villospår. Hvad branden beträffar, så är det naturligt, att misstankar om densammas utbrott kunna uppstå, huruvida dessa äro berättigade eller inte, angår mig bra litet. Hammar var missnöjd. Ju lugnare Brauner blef, desto mindre skulle han förråda sig. Medan denne fortfor, eftertänkte detektiven situationen. – Jag har inte lust att förlänga ett obehagligt samtal. Ni ser huru litet jag fruktar er och edra spaningar. Om det skulle falla er in att vilja fortsätta, så gerna för mig. Hindra er kan jag naturligtvis inte, om jag också kan sätta en gräns för edra oförskämdheter hemma hos mig. Men jag beklagar er. Ty om vi skulle antaga det omöjliga, eller att era misstankar vore berättigade, så vore er strid ändå ojemn. Ni tror det inte; men jag är förfärligt seg. Vore jag än skyldig, så komme ni inte långt med era misstankar och bristande bevis. Hvarifrån skulle ni få vittnen? Hvarifrån skulle ni få bevis? Min ställning skulle ensamt den skydda mig. Med mig som motståndare vore ni krossad. Och om ni skulle gå ändå längre i vårt orimliga antagande, så långt, att jag vore brottslig och ni verkligen egde bevis och vittnen, så skulle ni ändå gå misste om triumfen och belöningen för ert snygga yrke. Ty ni skulle aldrig få se konsul Felix Brauner på de anklagades bänk. Jag fruktar inte döden. Brauner tömde ännu ett glas vatten.