Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co, och till en summa af högst 1,000,000 R:dr Hamb. B:co; dock under uttryckligt vilkor, att det Silfver, som öfverskjuter förstnämnde belopp, indrages till Banken, när årstiden sjöledes det medgifver. Bih. till R. St. Fröt. 184.5, 6 Sami. 1 Afd. 28 Häjt. o Banco-Utskottets Memorial, N:o 56, Som berörde hos Utskottet väckta förslag i så måtto skiljer sig från Presteoch Bonde-Ståndens beslut, att genom detta sednare beloppet af det Silfver, som Fullmäglige få hafva å utrikes ort nedsatt, icke är inskränkt inom någon bestämd summa; så har Utskottet tagit under öfvervägande, huruvida med nödig omtanka för Bankens säkerhet vore förenlig en föreskrift, hvilken åt Banco-Fullmägtige öfverlemnade att å utrikes ort hafva nedsatt ett högre belopp, än det förut fastställda elier 500,000 R:dr Silfver; och ehuru det är troligt, att Banken icke bör något äfventyra, i händelse åt ett eller annat af de mest ansedda Handelshusen i Hamburg öfverlåtes att för Bankens räkning såsom deposition emottaga Silfver, äfven utöfver den af Herr de Maré föreslagne summan, En Million R:dr Hamb. B:co; bjuder dock försigtigheten, att åt dessa depositioner gifves en begränsning, hvarigenom å ena sidan förluster, i fall sådana skulle inträffa, icke må verka alltför menligt, samt å andra sidan, att, då årstiden icke medgifver indragning af den metalliska valutan, utvägen för Fullmägtige ej må vara stängd att kunna, till både Bankens och det allmännas fördel, tillgodogöra det å handeln uppkomna öfverskott, hvilket finnes uti en ymnigare vexeltillgång.
Konungen äger att i Afhandlingar och Förbund med främmande Magtcr ingä, sedan Han, enligt föregående §, deröfwer hört Stats-Ministern för Utrikes Ärcnderne och Hof-Cantzlercn. 8 13. Will Konuilgen börja Krig eller sluta Fred, kalle dä till ett utomordentligt Stats-Näd StatsMinistrarne, Stats-Rädcn, Hof-Cantzlcren och samtlige Stats-Secrctcrarne, framställe för dem Le skäl vch omständigheter, som härwid till öfwerwägande förekomma, samt äske deröfwer deras yttranden, hwilka de skola hwar för sig, med den answarighet 107 Z bestämmer, till Protocollet asgiswa. Konungen ägc derefter magt, att fatta och utföra det beslut, som^Han för Riket nyttigast finner. 24 Expeditioner till Riks-StLnden. 8 14- Öfwer Rikets KrigSmagt tit! Lands och Sjöst ager Konungen Högsta Befälet. 8 15. Commandomäl mä Konungen afgöra i närwaro af den Enibetsman, ät hwilken Konungen allinän befattning dermed uppdragit. Honom äligge, wid answar, att, dä dessa mäl beredas, sin mening yttra öfwer de företag Konungen besluter, samt att, dä hans mening icke med Konungens beslut öswereusstämmer, föra fiua yttrade betänkligheter och räd till ett Protocoll, hwars riktighet Konungen medelst sin höga påskrift besannc. Finner nämnde Embetsman desse Företag wara af en wädlig rigtning eller omfattning, eller grundade pä owissa eller otillräckliga medel, att dem utföra, tillftyrke han feinwäl, att Konungen wille kalla, till ett KrigsRäd deröfwer, Twänne eller flere af de närwarande högre militairc Embetsmän; Konungen dock obetaget, att ä denna tillstyrkan och, der den bifalleS, ä Krigs-Rädets till Protocoll anförde tankar göra det afseende Honom godt synes. 8 io.
Sparre har visserligen anmärkt såsom något besynnerligt, alt en depositör, som insatt medel för 3 proc., skall få 6, men jag tror, att man bör ihågkomma, att depositören genom konkursen beröfvas rättigheten att när som helst uttaga sitt insatta kapital. Jag anhåller om bifall till §:n, allrahelst som jag förmodar, alt den bl ifver af Borgareoch BondeSt:n godkänd. Hr Aminoff: Den siste värde talaren yttrade, att det skulle lända Bankerna till fördel, om ett sådant stadgande, som det här ifrågav:de, komme till stånd. Jag för min del kan icke fatta, hvari denna fördel skulle bestå. Icke heller torde fördelen ligga 390 Den 24 Februari. på allmänhetens sida, som, åtminstone i landsorten, har svårt att göra sina små besparingar fruktbärande och derföre behöfver deponera dem i Bankerna, men allmänheten deponerar ej sina penningar, om den ej får full säkerhet derför. Jag tror således, att depositörerne böra hafva lika rätt som sedel-innehafvarne. Detta har Gr. Sparre i sin reservation så tydligt och fullständigt utvecklat, att jag anser mig icke behöfva vara vidlyftig utan inskränker mig till att med honom mig förena. Gr. Sparre: Beträffande den förmån, som genom förslaget skulle tillskyndas depositörerne derigenom, att de finge 6 proc:s ränta vid inträffande konkurser, så får jag säga, att jag tror, att en depositör, om han tillfrågades, hvilketdera stadgande han vill hafva, Utsk:s eller det nu gällande, icke ett ögon blick skulle tveka att välja det sednare, hvarigenom han eger lika rätt med andra fordringsegare. Utslcs förslag deremot ger honom sämre rätt än sedel-innehafvarne och liksom tröstar honom med 6 proc:s ränta. Denna lilla ränte-förhöjning kan väl icke upväga risken att blifva hela sin fordran förlustig. För öfrigt vet jag ej, hvarföre en depositör skall hafva högre ränta än den, som insatt sina penningar på upoch afskrifnings-räkning? Och hvarföre skall man gifva sedlarno större kredit på bekostnad af alla Bankens öfrige fordringsegare?
För att rycka åt sig Lagstiftande magten, behofde i Frankrike Jacobinerne icke mera, än drifva beskyllningar emot de representanter, om hvilkas tänkesätt elldr tystnad man icke var nog försäkrad; och den eftergifvenhet, som Conventet i början för beskyllningarnas kraft till sina föremåls aflemnande till slagtbänken, dsnna usla eftergifvenhet lade snart Conventet under Jacobinernes tyranni, och gjorde derigenom Fransyska nationens olycka. Det gifves tvänne allmänna sanningar af den vigt, att, om och när de glömmas eller åsidosättas, skall vägen också öppnas för tyranniet: Den ena, att vanäran ligger i brottet, icke i den ohemula beskyllningen ; och den andra, att bevisningsskylciigheten åligger anklagaren, icke den genom anklagelsen förolämpade; emedan af tusende fall är den negativa bevisningen knappt i ett en, da möjlig. Maj. De Smädeskrift?r, som här äro rigfade emot en Ledamot af Rikets Första Stånd, äro uppfyllde af äreskändande omdömen, tillmålen och oqvädinsord, men äga i hallt af bevisning ingenting mera än hundens bett på gatan. Emot dessa äreskändarens utbrott lofva Lagarne beskydd; och jag bar redan uppfordrat deras gällande kraft derigenom att jag hos Justitiae-CanzlersEmbetet begärt Publik Actors förordnande, hvarefter målet skall genast varda till Domstol instämdt, för att vidare i laglig ord? ning, så fort ske kan, fullföljas. Jag tviflar icke ett ögonblick på Lagarnes kraft, Domaremagtens rättvisa, eller på Executiva magtens kraftfullhet; och jag är således fullkomligen öfvertygad derom, att äreskändaren ändtligen skall träffas af straffet.. Det är också, mine Herrar! hög tid, att medborgliga rättvisan emot äreskändaren tar sin rätt; ty huru långt har icke han redan gått?
Utskottets yttranden öfver väckta motioner om förändringar i Kongl. Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker: B. X. 160, 215, A. 216, 217; B. XI 143, 144, A. 144, E. 144. —- N:o 18, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i afseende å väckta frågor om ändringar i Kongl. Förordningen den 27 November 1857 angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker: B. XI. 143, 144, A. 144. E. 144. — N:o 19, i anledning af väckt motion om bestämmande af till - 42 — B — verknings-afgiftens belopp och beräkning af redskapens afverkningsförmåga, i händelse Kongl. Maj:t skulle bifalla en af BondeStåndet hos Kongl. Maj:t gjord anhållan, att bränvinstiilverkning i mindre bränneri, utan tillsyn af Kontrollör, skulle tillåtas ^ äfven under åren 1861 — 1863: B. XI. 220, 254, A. 255. Instruktion för den så kallade-: motion af Herr Carl Christian Estenberg: se Motioner. Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller: se Protokoller. Bildande af en pensions-fond för prestman af de tillgångar, som genom Biskops-embetens indragning kunde erhållas, angående: B. XI. 347, 369, A. 369. — af föreningar för ersättande af förlusier, uppkomna genom hagelskador, angående-: B. VII. 5, 140, A. 140. Bildande konst, angående utarbetande af stadgar, till skyddande af inhemska artisters förlags-riitt till original-arbete i-: B. III.
Agat, arbetad Alabaster, arbetad Alun, all annan utom Romersk Dito Dito Dito Anjovis Apothek, ReseApotheks varor, Asia, torr eller insammansatte syltad Askar, alla slag P Rand, alla andra 1 Dito P slag utom Linne> s band, hvita J to CL Ben, arbetadt Dito Bernsten, arbetad OD S) Bilder 0 Bildhuggare-arbete Po Blanketter Blommor, arlificiela H Bly, arbetadt T* , Blår, HampBläckpulver H p X p Bok-guld '• Bok-si Ifver H * Bokstäfveroch stämplar för Bokbindare to och Guldsmeder n* Boksvärta po Brickor Dito Broderier Dito 0? tr s Bränvin: Rumm Bränvin af säd Bränvin af Säd Sprit och potatoes, 0. eller PotaSädesoch frukt, . alla slag alla andra slag 22 toes, ej speciDito odistilleradt än af frukt H. ficerade slag. distilleradt eller Cognac s 53 af frukt d:o Bröd Dito cn Canoner Caffe, brändt, £. Cantiller &c. Cheniller China, malen Dito Dito Cider Cirklar och kortpassare CoefFurer Compasser Confiturer Coraller, arbetade Cremor tartari Decorationer, ornamenter, deviser, Plateaux till Deserie!' m. m. Dosor,alla andra slag Dricka, Öl i andra slag utom l alla slag Porter Dun, Ejderallt annat Efsingar Emailleradt arbete Etuis Fingerborgar Fjädrar, UrFransar, andra alia andra slag slag Flaskfoder Frukt, JordFransar Färger:
Ståndets Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde välja en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efter Hr von Schéele, samt en ledamot i Riddarh.Utsk:t efter Frih. Cederström, äfvensom en suppleant i Bevilln.Utsk:t efter Hr Mannerstråle, hvilken inlemnat sin riksdagsmannapollet. Företogs val af en suppleant till fullm. i R. St:rs Bank; och befanns, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1,877 A, Hr Carleson, Edvard Henrik, Exped.Chef, med 14 röster. Företogs val af sex Revisorer för att, å R. o. Ad:ns vägnar, deltaga uti innevarande års revision af Stats-, Bankoo. Riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Posse, A. R., Possessionat, med 21 röster; Frih. Leijonhjelm, C. G. N., Kammarherre, med 20 röster; Hr Sparre, G. G. S., Kammarherre, med 21 röster; » Gyllenram, H. G. W., Major, med 21 röster; » Hjerta, C. G., Kapten, med 21 röster; » Adlersparre, Axel, Kapten, med 18 röster. H. VIII. 2 1» Den 11 Juli f. m. Pöretog9 val af sex Revisorer för att å Ståndets vägnar deltaga uti 1861 års revision af Stats-, Bankoo. Riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Cronstedt, F. J., Kammarjunkare, med 28 röster; Frih. Stackelberg, B. O., KaptenLöjtnant, med 22 röster; » Åkerhjelm, H. S. K., f. d.
De af Bruks-Societetens Hypotheks-Kassa utrikes upplånte medel, hvarå nu 8.611.000 m:k Hatnb. B:ko återstå, hafva kommit jernverks-röreisen till godo, och det torde till en del hafva härrört af deras inflytande, att stångjerns-tillverkningen, som i medeltal för åren 1835—1839 utgjorde 501,557 skeppund, sedan den tiden ökats med nära 200.000 skeppund. Il:dr silfver blefvo, enligt afslutade kontrakter, till Rikets Ständers Bank levererade. Af de 23,303,277 R:dr B:ko, som genom 6 Hypotheks-Föreningar blifvit till jordegare uti särskilda landskap såsom amorteringslån utlemnade sedan år 1836, men förnämligast under tidrymden mellan åren 1846 och 1852, har en del ulan tvifvel användts lill inlösen af äldre inteckningar, för att i Hypotheks-Föreningärne vinna inträde, ehuru intecknings-beloppet i fastigheter på landet för utlåningar ifrån allmänna verks och åtskilliga stiftelsers kassor uti Stockholm och Götheborg icke under tiden förminskats, såsom af bilagan N:o 4 inhemtas. Med skäl bör det kunna antagas, att större delon af nämnde betydliga summa åtgått för det tillökla förlag, sorn ett förbältradt och ulvidgadt jordbruk erfordrat, och äfven verkat till förkofran af andra näringar. Af en jemförelse, som på grund af de åren 1832, 1812, 1847 och 1850 afgifna Läns-berällelser blifvit uppgjord, inhemtas, att tillökningen i årligt utsäde och antalet af underhållna kreatur varit öfver hela landet ganska betydlig under tidrymden emel Dih. till R. St. Maj:ts Nåd.
N:o 125, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 70; lades till handlingarne.. N:o 126, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående beredande af tillfälle för ett antal industri-idkare och arbetare att besöka industri-expositionen i London, dcds ock af väckt motion i samma ämne; bifölls; och N:o 127, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 103; lades till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndel. S. D. Föredrogos ånyo: l:o Bevillning.1!-Utskottets betänkande, N:o 4, angående grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning, och 2:o vid betänkandet fogadt förslag till Bevillnings-stadga.
Artikeln råg, som är landets hufvudsäde och jemväl utgör dess innevånares hufvudsakliga födoämne, företer åter lika ogynnsamma förhållanden, som de angående ladugårdsprodukterne anförda. Under ofvannämnde tidrymd har införseln, så hvad omalen som malen sådan spanmål angår, högst betydligt öfverstigit utförseln. Detta öfverskott uppgår nemligen till 3,279,274 kubikfot omalen råg och 5,173,790 lispund rågmjöl. Säkerligen skall för mången, som ständigt hör talas om vårt blomstrande jordbruk, dessa på Tullverkets räkenskaper grundade siffer-uppgifter förekomma oväntade, särdeles då han ihågkommer den mängd millioner, hvarföre våra Hypoth eks-föreningar för jordbrukets befrämjande skuldsatt dess idkare hos utlandet. Förklaringen till detta förhållande, hvaröfver bekymren ökas, då ifrån alla landsorter förspörjes vexande anspråk på ökade lånetillgångar för jordbrukets behof, ligger emellertid efter min förmening icke långt borta. Vi hafva, det är sannt, då man undantager sydligaste delen af landet, vidsträckta tillfällen för uppodling, men vi hafva en fiende, som heter klimatet, hvars inflytande gör oss i afseende å kostnaderna för frambringande af ädlare sädesslag samt ladugårdsprodukter underlägsne våra grannar i sydligare länder. Att bevisa denna uppgift skulle föra mig utom den gräns, som måste sättas för omfånget af en reservation, men en hvar som, sjelf kunnig i jordbruk, uppmärksamt betraktar vilkoren för dess bedrifvande så väl i nyssnämnde länder som i vårt eget, och i anledning deraf uppställt jemförelse, skall utan tvifvel vitsorda mitt påstående. Då så är fallet, kan icke en större utveckling påräknas, så länge jordbruket saknar icke blott fördelen af ett ringa skydd genom tullagstifningen, utan äfven den uppmuntran till ökad verksamhet, som ligger deri, att vid export af dess produkter få dem utan beskattning af tull emottagne i främmande länder.
Jag vet, att man definierat ordet heder med andras goda omdöme om en persons värde och förhållande, men man måste också medgifva, att det är icke en eller annans, men Allmänhetens och i synnerhet de uplystas och rättsinnigas goda omdöme, söm utgör målet för den redlige mannens önskningar, och att detta goda omdöme icke grundas på ögonblicks intryck, på partiella motgångar, eller vundna fördelar; Men på en hel lefnads ådagalagde bevis af redlig duglighet och sannt värde. Jag frågar då, hvem kan betaga en man detta verkeliga värde? Hvem kan hindra att icke hans gerningar skola bereda rättvisa åt hans rygte? Jag vet att förtjensten ofta blifvit misskänd, att den ibland lidit oförrätter; men jag frågar, har det länge varit af Allmänheten. Har redligheten icke sluteligen segrat öfver förtalet? Om icke då, när ögonblickets raseri föranlåtit våldsamheter, åtminstone då, när sansningens stund lemnat rum åt besinnandet. Jag tror derföre att en man visserligen kan smädas och någon gång misskännas, men jag tror ej han kan vanhedras, utan genom sitt eget upförande. Jag undrar visserligen icke på den grad af känslighet, som smädelsen i sednare tider väckt, och jag är långt ifrån att taga denna sednares försvar, men då jag väl kan finna att förtrytelse deraf kan upkomma, kan jag aldrig begripa att enskiltes heder och anseende kunna, i längden annat än genom eget förvållande, förloras. Just derföre att heder och ära bero af Opinion, finner jag ej, att en eller annan enskildt man kan anses äga rättighet eller förmåga, att, genom sitt omdöme, bestämma Allmänhetens. Jag tror att den angripne har altid den utväg öfrig att låta sina gerningar tala, och af tiden och uplysningen vänta uprättelse. Ännu mindre kan jag inse att en Corps, sådan som Högsta Domstolen kan af en eller annan obetänksam Voterings Sedel lida något till sitt anseende.
Utdrag äf ArotocoUethältet hss ^eder« wärda Bonde-Gränder, wid Urtima Riksdagen i Orebro den n Aug. 1812. S. D. 2)onde-Stander lät sig ater förekomma Statsoch^Vewillnings Ucstoltens den io dennes pa bordet lagde Betänkande, i anledning af Borgmästaren Egges Memorial, rörande förändring i Slö-Tullens clarcrande för u'gaende wahror, med wäxlar; och fann för godt, att samma Betänkande bifalla. Ot supra. Lx krotocolio, 6. Lrinkman. Utdrag af f)rstööoUek, hältet hos Hederwärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den n Aug. 1812. S« D. ^a Bewillnings-Utstottets den 29 sistledne Julii afgifne Betänkande, angående LandTulls-ersättningens behöriga fördelande och SlöTullens reglerande, nu ytterligare föredrogs, tillika med samma Utstötts, öfwer förekomnc anmärkningar, meddeldte Utlåtande, som i gar lades pa bordel, biföll Bonde-Ståndet Utstottetö Betänkande, med Denn Augusti. Ss6z. med den deröfwer meddeldte förklaring och deruti ffedde tillägg. bit supra. krotocoUoz <ör> Lri rikman. Uppläst hos Ridd. och Adeln den ra Äng. s - Prest-Ständet den IL s s Bvrgare-Ständet den 12 i, - Bondes Ständer den 12 s - Wörösamt Memsrial! ^ anledning af hos Högloflige Ridderstapet och Adeln wäckt
Upptill göres en halsringning så vid att den måste rynkas för att ej blifva för stor, för armarna klippas i båda sidorna 20 centimeter långa sprund, hvilka fållas. Öfver axlarna knäppes påsen m e d 2 knappar på hvarje axel, o c h den lika enkla som praktiska nattpåsen är färdig. Men hvari består då dennas företräde framför andra nattdräkter, h ö r jag eder fråga. Jo, däruti att barnet ligger rymligt, kan omöjligen sparka den af sig samt, då det sparkar, blir tryckt uteslutande på axlarna, s o m därtill är lämpligaste kroppsdelen. Ella S — m. * i Goda bud från södern! I slutet af förra veckan gjorde kronprinsessan Victoria, åtföljd af sina föräldrar, ett besök i Venedig. Förbättringen i kronprinsessans hälsotillstånd går nu stadigt framåt. Dödens sTcörd. Den 1 maj aSed härstädes fru Mathilda Augusta Grönhamn, född L ö n n g r e n, något öfver 66 år gammal. Sedan 1875 änka efter sekreteraren vid Musikaliska akademien, tonsättaren professor J. P. Cronhamn, förlorade h o n för föga mer än ett år sedan sin ende son, Frithiof, Cronhamn o c h sörjes nu närmast af enda dottern, fru Estella Wallgren o c h en minderårig dotterson samt syskon. A Gripenbergs fideikommissegendom i Jönköpings län afled vid 65 års ålder den 29 april friherrinnan Theodora Eugenia Hermelin, född Fjellstedt. H o n var född i Palameotta i Bengalen, hvarest hennes fader, den bekante missionären, teologie doktorn Peter Fjellstedt, då verkade såsom missionär. Ä r 1850 ingick h o n i Lund, hvarest hennes fader då var anställd såsom föreståndare för ett missionsinstitut, äktenskap m e d godsägaren friherre Samuel A x e l Hermelin. Närmast sörjes den goda o c h välgörande kvinnan af make, barn o c h barnbarn. Vår unga medarbetarinna fröken Elsa Lindbergs förut o m n ä m n d a enaktstycke » Läxor » gick i slutet af april med afgjord framgång öfver Svenska teaterns i Helsingfors scen. ' Publiken inropade upprepade gånger de spelande o c h till sist också författarinnan.
Våra bibelkvinnor äro flitigt ute på huso c h sjukbesök, de blifva ej ofta afvisade och många fråga, hvarför de ej kommit förr. Månget torftigt hem har fått ett förändradt utseende, och mången sjuk har funnit lättnad genom deras vänliga ingripande. » I januari 1877 heter det i ett annat bref från föreståndarinnan: Franzén. » O, jag vill ej byta bort dessa Hvita berg mot något annat ställe på j o r d e n! Intet palats kan för mig jämföras med detta halffärdiga hus, där jag ännu ej fått ett eget rum, men här är godt och Ijuft att vara, ty här bor visserligen Gud. Nu i böneveckan ha vi öfverfullt med folk hvarje kväll. Först en klass af mer än 40 ostyriga gatpojkar, senare på aftonen folk af alla åldrar. Våra åhö- rare äro just af det slag vi önskat nå, sådana som aldrig besöka någon kyrka. Här ser man en halffull gesäll sitta vid dörren, spottande snus och talande för sig själf tämligen högt, så att han måste tystas ned. Där sitter en kvinna med lättfärdigt uttryck i sitt ansikte, klädd i något mellanting af täcke, kofta eller sjal. Öfver hennes ansikte jaga skyar af blygsel och nöd, afbrytande det vanligen likgiltiga uttrycket. Här sitter vidare en stackars man, bunden sedan flere år i dryckenskapslasten, en stor tyrann för hustru o c h barn. — Ungefär en tredjedel af dem, som komma till våra möten, bo i uthus eller lusthus utan eldstäder. O, hvilken skriande n ö d! Vi hafva två eller tre talare hvarje kväll under denna vecka och stundom en särskild för våra vilda ynglingar. Jag betviflar att de kunna vara värre i London, än hvad dessa äro. De utbrista i höga skrattsalfvor, göra tvärt emot allt hvad vi säga dem, o c h då de sjunga, skrika de så, att örhinnorna kunna sprängas. En afton bjödos de på smörgås, o c h då voro de en smula bättre. » D e t begränsade u t r y m m e t f ö r denna lilla uppsats tillåter oss icke att steg för steg f ö l j a den f r i m o d i g a arbeterskan på det hårdbrukade arbetsfältet.
En värd ledamot har trott att sakkunskap skulle vara öfverflödig, derföre att en domare kan ransaka och dömma ang:de mord eller dråp utan alt vara läkare. I afseende härpå får jag erinra, all i nämnda hänseenden tillkommer det domaren alt utröna hvem som slog och hvem som blef slagen ; men frågan huruvida slaget var dödande eller icke, är läkarens sak att bestämma. Ränsakningen om hvem som slog och hvem som dog kan göras utan läkarens biträde. Men då fråga är t. ex. inom militärstaten, al t bedomina huruvida en sjö-oflicer orätt förfarit vid behandlingen af ett Kronans fartyg, så lärer det väl icke vara lämpligt att derom ransaka och dömma utan biträde af sakkunnige persosoner i rätten, emedan den vanlige domaren icke eris förstår sjötermer och ännu mindre huruvida sjö-officer orätt manövrerat. På samma sätt skulle, t. ex. i fråga om masugnsdrift, domaren, som icke hade kännedom i sjelfva yrket, förmodligen icke förstå de ordalag, som parter och vittnen nyttjade, ännu mindre huruvida sättet att gå tillväga varit riktigt eller icke. Rättast måste vä! således vara, att, på sätt Ur Lagerhjelm föreslagit, domstolen sammansättas Den >4 November t. m. 4®5 sa, nit den inom sig äger någon uli bergsliandteiingen kunnig person. Jag är också öfvertygad derom, alt om Svea Hofrätt skulle bedomina bergstingsärenden, ulan alt målen vore i forsla instansen utredda af sakkunniga personer, skulle stora misstag komma alt äga rum. Det måsle således vara förvändt, alt från den omsländigbelen, alt Hofrätten kan pröfva elt af sakkunnig domstol utredt mål, vilja sluta dertill, att denna sakkunskap icke heller i första inslansen behöfves. Den fråga, som slutligen återstår alt afgöra, är den, huruvida tiden nu är inne alt besluta bergstingsrätternes upphörande. En värd ledamot har troll, att man borde så göra, derföre att K. M. sedermera kunde vidtaga den förändring, som Hr Lagerhjelm föreslagit.