Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Samtlige Riks-Stånden hafva genom Protocolls-Utdrag af den 22 i denna månad till Förstärkta Stats-Utskottet öfverlemnat att afgöra de frågor, rörande grunderne för den blifvande Bevillningens utgörande, hvaruti Stånden stannat uti olika beslut; och har Förstärkta Stats-Utskottet, i följd häraf, anstalt omröstning öfver följande af Bevillningsutskottet uppgifne Propositioner: 1:0 Den som finner alt en personell-afgift må erläggas af hvarje inom Sverige i Mantals-Längd Skattskrifven person, utan afseende pä Stånd eller förmögenhet, olika för Mansoch olika för Qvinnspersoner, men Betänkanden. 167 lika för personer af samma kön, skrifver Ja, den det ej vill, Nej; Vinner Nej: kommer Personella-Bevillningen att indelas i Fem särskildta Glassér i förhållande till högre inkomst eller i någorlunda likhet med stadgandet i 1789 års Bevillnings-Förordning, så att om t. ex. Första Classen blifver | R:dr, skulle den Andra blifva 1 R:dr, den Tredje 2, den Fjerde 4 l)('h den Femte 8 R:dr; börandes Hustrun efter Stånd och vilkor betala hälften emot Mannen, men Barn och Tjenstefolk utan åtskillnad till Första Classen hänföras. Vid denna omröstning hafva befunnits 73 Ja och 46 Nej; och som Ja alltså vunnit, så kommer en Personell afgift att erläggas af hvarje inom Sverige i Mantals-Längd Skattskrifven person, utan afseende på Stånd eller förmögenhet, olika för Mansoch olika för Qvinnspersoner, men lika för personer af samma kön. 2:0
E. 239. — N:o 161. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående den tillökade ordinarie båtsmansroteringen inom en del län. XXII. B. 57. XXIII. 162. XXIV. A. 53. XXVI. U. i37, 17i. A. 200. É. 23g. -— N:o i63. i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelse, angående jemkning i provinsen Skånes ordinarie rotering, m. m. XXII. B. ion. XXIII. A. 174. XXVI. E. 29. — N:o 164. i anledning af väckt håga om dels skyndsam verkställighet af rolejemkningen i Westerbottens och Norrbottens län, och dels rättighet för vederbörande rotehållare vid Westerbottens regemente att erhålla utdelning af de rotefrihetsmedel, hvilka af vacanta rotar inom nämnda län till statsverket influtit. XXII. B. 2C7. XXIII. A. 174- XXV. U. 480. XXVI. A. 20. U. 3o. A. 43. E. .14. — N:o i65. i anledning af väckt motion om upphörande af en del quarantaines-afgifter. XXII. B. 207. XXIII. A. i75. — N:o 166. i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hofveriets afskaffande. XXII. B. 2o7. XXIII. — N:o 167. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 42- XXII. B. 207. XXIII. A. i75. ( 3o7 ) Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 168. i anledning af återremiss å utlåtandet N;o A5. XXII. B. 207. XXIII. A. 175.
Bankens kapital-öfverskott eller grundfond, icke är af beskaffenhet att kunna tillgodogöras så länge Banko-Statens rätt till anticipation å lönerne oförändrad qvarstår, har Utskottet ansett sig, i enlighet med Fullmäktiges förslag, böra hos Rikets Ständer tillstyrka, att, under vilkor att begrafningshjelps aftjenande i Rikets Ständers Bank från och med början af nästa år, 1855, ej vidare ifrågakommer, Banko-Statens Enkeoch Pupill-kassa må befrias från skyldigheten att till Banken återgälda hvad sorn, på grund af nu gällande stadganden, redan är eller intill inneva rande års slut kan blifva å lönerne anticiperadt s imt, i följd deraf, Bankens balancerade fordran på räkningen: Vnticipatio - 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N o 86. lier å Banko-Statens löner» afskrifvas; dock med förbindelse för Enkeoch Pupill-kassan att utbetala den begrafningshjelp, som tillkommer nu varande delegare. Stockholm den 13 November 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Nov. 1854, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af ett utaf Magnus Svensson i Grimslöf gjordt ackortls-anbud. Uti en till Utskottet ställd ansökning, hvaröfver Banko-Diskont-Direktionen utlåtande afgifvit, har Magnus Svensson i Grimslöf anhållit, att återstoden af ett år 1842 af sökandens broder, Nils Svensson i Kull, mot borgen af Anders Persson i Skulatorp och Eskil Olsson i Sjöby, upptaget lån å 400 R:dr måtte, enär samtlige gäldenärerne voro utfattige och sålunda saknade alla tillgångar, få afskrifvas, under vilkor att till Diskont-verket inbetalades 80 R:dr banko, hvilket belopp sökanden, för att åt sin broder, som för närvarande ginge »såsom nådehjon, eller snart sagdt lösdrifvare», bereda tillfälle att erhålla ordentlig tjenst, förklarat sig villig att utgifva så snart denna hans ansökning vunnit bifall.
Så har Adeln stått emot öfverdrift, ömsom hos Konungamakten, ömsom hos folkväldet.” ”Samma verkan, som sjelfskrifvenheten haft och har, på Adelns oberoende i det hela, samma verkan utöfvar den på hans oväldighet i serskildta ärenders behandling. Antingen näringsfrihet och frihandel, eller bestraffningsceller och skattejämkning, äro på modet, så finnas alltid inom Adeln motsatta meningars målsmän, hvilka ej kunna, af de för ögonblicket rådande, utestängas. Om än de underlägsne icke kunna hindra sakernas origtiga afgörande, Den 27 Maj f. m. 195 så kunna de öfverlägsne dock aldrig hindra sina motståndare att framdraga hvad sorn med skäl kan sägas deremot. Derigenom få ärendena i allmänhet en fullständig utredning. Dertill bidrager jemväl, alt |>u Riddarhuset finnas män af alla yrken, hvilka kunna gifva sakerna en mångsidig belysning. Del är derföre, och emedan icke blott civila och militära embetsman af alla slag, utan äfven landtoch bergs-bruksegare, statsmannanäringars, vetenskapers och sköna konsters idkare, skolelärare, prester, åtskilliga Konungens rådgifvare och oppositionens män, som Riddarhusets öfverläggningar merendels äro intressantare, än de öfriga Ståndens, och som dess läktare mest besökes, så framt ej utbrottet af personliga anfall, eller behandlingen af vissa för ögonblicket ömtåliga frågor äro hos de öfriga Stånden att förvänta. Borgare och Prester kunna väl behandla vissa Ståndsfrågor med större sakkännedom, och de sednare med större lärdom; men mångsidigheten fattas, äfvensom det imponerande, hvilket mängden medförer, när Adeln är talrikt församlad, och innefattar dels rikets förnämsta embetsman och störste godsegare, dels ättlingar af dem, som i dess häfder hafva de ärorikaste namnen.” Må man vederlägga, om man kan, sanningen af hvad sålunda blifvit yllradt.
Om denna mening der befinnes illa upställd eller skrifven, så må den ook der rättas; men icke kan man ändra i den 6:te §:n, hvad som förekommer i den 7:de. Emellertid, och då föregående mom. blifvit af B. o. Ad. återremitteradt, får jag, till följd af dessa mom:ts sammanhang med hvarandra, förklara, att jag icke motsätter mig, att äfven detta mom. må följa med samma väg, vore det ock, i och för sig, aldrig så riktigt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr von Koch, med ani. af H. Exc. Hr Gr:ns o. Landtm:ns uptagande af Hr von Köchs, under diskussionen framställde, yrkande, begärt ordet och förklarat, att han afstod från samma yrkande, framställdes propos. på mom:ts återremitterande och blef med ja besvarad. § 6, 3:dje mom. Hr von Koch: Äfven vid detta mom. inträffar sam ma fall, som vid det föreg:de blifvit anmärkt, att nemligen detta mom. är upstäldt såsom en definition, men som icke egentligen passar till det följande. Så t. ex. kan man väl rätteligen icke säga, att en lifränta, som man köpt, är ”inkomst af arbete”, ehuru det ibland händer, att man får lifränta i följd af arbete. Samma förhållande är med undantagsförmåner, som man erhåller vid försäljning af egendom. Jag inskränker mig dock äfven härvid, att endast yrka på en omredigering af detta morn.; samt att det sålunda måtte uti dess början erhålla följande lydelse: ”Till inkomst af arbete räknas” etc. — På grund af denna anm., och enär jag anser det rättare, att, då man återremitterat ett morn., man äfven återremitterar alla de efterföljande, som dermed ega omedelbart sammanhang, får jag anhålla om propos. på återremiss. Mom:t återremitterades. § 6, 4:de mom:t. Hr von Koch:
»De är som om de var galna båda två», sade hushållerskan. Nina sade ingenting. Hon unnade sin man denna rikedom och tyckte långt mera om detta än om hans sportpassion, som alltid förde honom bort från henne i sträckt galopp. Nu kunde hon åtminstone se honom i nacken, när han satt vid pianot, och hon hade ju också sin del af glädjen, fastän hon icke kunde hålla ut så länge som de andra och blef nervös af all den uppskakande och passionerade musiken. Det varade endast fjorton dagar, så måste Per Wall resa. Han lefde i det hoppet, att han, när han hade gjort sin fader till viljes att taga sin examen, då skulle få lof att lefva för musiken, men det var icke så lätt att skynda sig och läsa på något, som man icke hade minsta lust till. Så reste han, och det blef stilla. Tofte såg ut som om någon vore död. Det var hemskt stilla, sade han. Han bad Nina spela, men skilnaden mellan hennes musik och den, som nyligen hade ljudit i huset, hörde hon sjelf allt för tydligt för att hon skulle inbilla sig, att det skulle kunna tillfredsställa hennes man. Han afbröt henne också oupphörligt med: »Så der skall det inte vara! — Så spelade inte han! Nej, nej, det der stället skall låta alldeles annorlunda!» Ett par gånger blef han till och med så otålig, att han sprang upp och häftigt kom fram till pianot. Hon spelade endast, när han bad henne, men efter någon tid bad han icke mer derom, och så stängdes flygeln. Under årens lopp miste Tofte mer och mer lusten att arbeta. Han behöfde det ju egentligen icke, och han började att äfven i detta följa sina nycker. Hvad som intresserade honom grep han tag i med mycken ifver. Hvad som uttråkade honom försummade han eller behandlade så vårdslöst, att man snart vände sig till andra, hvilkas uppmärksamhet och grundlighet man kunde lita på. Tofte sköt, nu som alltid, skulden på arbetet och icke på sig sjelf. Hvem kunde i längden härda ut att sysselsätta sig med det der juridiska skräflet och höra på dumma menniskors eviga, meningslösa prat!
Som, vid 1841 års slut, ett betydligt antal fullmakter och resolutioner befanns vara outlöst, och då det är af vigt, att Stats-Verket erhåller dess påräknade inkomster, hafva Revisorerne anmärkt detta förhållande och ansett, att strängare åtgärder borde användas till ChartaSigiilata-medlens indrifvande. Uti del Utlåtande, Stats-Kontoret afgifvit öfver enahanda anmärkning vid granskningen af 1838 och 1839 årens räkenskaper, och hvilket Utlåtande innefattas uti Stats-Kontorets underdåniga yttrande af den 28 Februari 1842, har Stats-Kontoret omförmält hvad dess åliggande tillhörer, i afseende ensamt på anskaffning, tillhandahållande af och redovisning för stämpladt papper, samt hvad Stats-Kontoret ändock derutöfver tillgjort för indrifvandet af expeditionslösen för fullmakter och resolutioner m. m, och får fördenskull samma Utlåtande nu underdånigst åberopa. Efter det Rikets Ständer, under sednaste Riksdag, hos Eders Kongl. Makt i underdånighet anhöllo, att Charta-Sigillata-papperet måtta varda förfärdigad t vid Bankens Pappersbruk Tumba, hvarest detsamma, i afseende å lätthet att från annat åtskiljas och svårighet att eftergöras, skulle erhålla all möjlig fullkomlighet, behagade Eders Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 30 September 1840, anbefalla Stats-Kontoret att i underdånighet yttra sig öfver den del af ärendet, som endast angick anskaffningen af det för Charta-Sigillata-Kontoret erforderliga papper, ej rörande förändring i papperets stämpling. Uti — 17
Under den 3i Augusti 1889 har, i anseende till sedermera anbefallde ytterligare båkbyggnader och inköp af Landsorts fyrbåk, Kongl. Maj:t förordnat om lånesummans ökande till 120,000 R:dr, hvaraf 90,000 R:dr att upptagas 1840 och 3o,ooo R:dr 1841; hvarom Fullmägtige i Riksgälds-Kontoret blifvit underrättade. 47:o af den 19 Februari i835, angående rät tighet för Styrelserne öfver nya Passevolanceoch Armeens TrossPassevolance-Kassor alt insätta sina obehöfliga fonder på Låne-Bankens upplånings-räkning för Handels-Diskonterna. 1835 den 25 Augusti föredragen; Och då, enligt hvad upplyst blifvit, Nya Mötes-Passevolance-fonderis tillgångar ännu icke lemnat några öfverskott till utlåning, har Kongl. Maj:t funnit någon insättning af Nya Passevolance-fondens medel på Fåne-Bankens upplånings-räkning för HandelsDiskonterna icke eller för närvarande kunna äga rum; hvaremot, och hvad Tross-Passevolance-Kassans disponibla tillgångar beträffar, Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit, att desamma må, på sätt för Kassan kan finnas förmånligast och till så stort belopp, som Krigs-Kollegium anser för Kassans förefallande utbetalningar kunna undvaras, göra frugtbara medelst utlåning antingen till (Jamia Passevolance-Kassan eller till Handels-Diskonterna, emot 3 procents ränta och återbetalning, när behofvet så fordrar. 48:o —- — af den 5 Mars 1835, angående utarbe tande af en allmän Boställs-Byggnadsoch Ilusesyns-Ordning. i835 den 5 Mars föredragen, då Kongl. Maj:t, som under nämnde dag i Nåder fastställt och låtit utfärda en ny Militie-Bostjills-Ordning, för - Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840.
Men som här ännu äro flere, som icke böra tillåtas, att intränga sig i vår profession, som är Eric uti Davidstorp, Pehr i Foglönäs, någon Pehr i Ändebolshagstug(an) och son Pehr i Byggslätten, samt flere ut-sochnes intagande, och som detta är emot Kongl. författningar, hoppas man, at församl (inge) n ville vara så gode och taga det i öfverwägande, och att härefter förekomma flere jämte skräddare, hafva wi kommit öfverens, att ingen skräddare får hafva någon dräng skrifven hos sig, som icke är i hans tjenst, vid samma vite som föresagt är. Och att ingen afskedad sochn skräddare äger rättighet at idka sitt handtwärk, som icke har warit uti 15 år sochnskräddare, men när han har varit desse åren, äger han frihet, at idka handtwärket samt hafva lärgossar. Eric Nilsson, Simon Pehrsson, Pehr Pehrsson, Jan Andersson, Jan Jonsson." Härpå svarade närvarande socnemän, att som man ofta V2 år får wänta, innan sochnskräddare kommer efter löfte, så är det godt, att hafva andra skräddare att tillita, och att, om sochnskräddare af desse jämteskräddare (extraskräddare) vilja hafva understöd til kronoutskyl-derna, de mage derom med hwarannan öfverenskomma, bäst de kunna. § 10. Sochnskomakaren Eric Pehrsson begärte afskjed och i hans ställe antogs skomakardrängen Jan Jonsson i Nordanås, som af sochnemännen fick ett mycket godt lof-ord. § 11. Sochnskomakare påstodo en högre arbetslön för hwart skopar, men det blef dem icke beviljat, och hvad äfven deras begärte understöd til krono-utlagor af dem, som icke äro sochnskomakare, men likväl idka det handtverket, angick, så gaf församl(ingen) dem samma svar, som sochnskräddarn nyss förut fingo. Jn fidem protocolli C. F. Maneck Upläst och ärkändt A. Blomberg P.
Sjöfarten har nära upphört, sedan staden numera ej äger eget fartjrg, och handeln är följaktligen obetydlig, synnerligast sedan kringliggande sjöfarande allmoge, de år spannmål behöfves, sjelfve förskaffa sig den. IVarberg: Eftersom staden har mindre folknummer och nu drifver mindre rörelse än Halmstad, är den nedflyttad i samma klass. Öfver sjöfartens, handelns och handtverkeriernes aftagande de sednare åren klagas. Släden liar 2 galeaser, 4 slupar och 4 båtar örn tillsammans 174 lästers drägtighet 1 11 Exporten utgöres hufvudsakligen af bokestafver till Norrige, i utbyte hvaremot tagas sill och torra fisk varor, samt någon gång trädvirke till Seeland och Skåne, der spannmål återhemtas. Linfrö och ej obetydligt kreatursben skeppades några år på Götheborg i byte emot jern och kram varor, men äfven denna byteshandel är i aftagande och kreatursbenen sakna afsättning, sedan de i England mindre eller alldeles icke efterfrågas. De Handlandes antal uppgår Lill 29, hvilket antal med hänsigt på stadens rörelse synes vara väl slort, och förtjensten kan ej blifva betydlig, då den på så många händer skall delas. — Genom landthandtverkarnes ökade antal, mera frihet och bemödande alt i arbetets snygghet och varaktighet täfla med handtverkarne i staden, måste de sednares rörelse vara mindre lönande nu mot förr, och bland stadens 49 handtverkare finnas blott få, som af handtverket ensamt hafva sin bergning, hvarföre ock mångå tillika idka mindre jordbruk. Uti stadens lägre Lärdomsskola bestrides undervisningen för det närvarande af en Rektor och en Kollega. För sjukvården aflönar staden på Invånarnes egen bekostnad enskild Läkare, hvarförutan Läkare är alt tillgå vid det i Warberg inrättade Lazarett och Kurhus. Fattigvården bestrides af räntorne å donerade fonder och bristen fylles genom taxering å stadens invånare. Uti stadens fattighus äro 10 personer inrymde och för många äro husrum hyrda.
Det är visserligen sannt, att lagligen är R. o. Ad. icke bundet på något sätt af det beslut som 1840 fattades, alt afsäga sig den s. k. sjelfskrifvenhcten, eller rättare, den personliga sjelfskrifvenheten, och att således, likasom man 1S48, i lagfrågan, handlade i strid med det beslut som Sländerne fattat vid 1840 års riksdag, kunde sådant ske äfven nu i fråga om denna sak ; — men något annat är: bör II. o. Ad. handla så, och hvilket inflytande kan ett sådant handlingssätt utöfva på förtroendet till R. o. Ad. och på Ståndets anseende? Jag vet, att många af dem, som deltogo i förenämnde 1840 års beslut, betalt sin gärd åt förgängelsen, — men Sveriges Adel lefver dock ännu, Sveriges Adel är ännu en af den Svenska nationens vigligaste beståndsdelar och betydelsen af det ord som Sveriges Adel gifver Sveriges öfriga folk, kraften och värdet af detta ord är ingalunda likgiltig! - Den lanken kan jag ej dela, att man ej bör göra flere upoffringar, derföre, att de offer, som redan blifvit på fäderneslandets altare nedlagdo, icke baft alla de goda följder med sig som man hoppats, eller derföre att de ej blifvit med förtjent upmärksamhet ansedde och värderade. Jag gillar det beslut, som R. o. Ad. 1840 tog, att afsäga sig den personliga sjelfskrifvenhcten, ehuru jag ej för ögonblicket minnes om jag deltog i voteringen derom eller icke, och tror det vara af vigt alt när den personliga rätten ifrågakommer, R. o. Ad., lika litet som 1840, tvekar att, hvad på dess del kan ankomma, bidraga lill frågans lösning, vare sig 1854, 1860, eller när som helst; men att R. o. Ad., lika benäget att göra personliga upoffringar, lika hårdnackadt försvarar allt, som anses oundgängligen nödvändigt för fäderneslandets säkerhet och Konungamaktens bestånd.
R:dr, äfvensom att den låntagare bör ovilkorligen hafva fömons-rätt til! de nya lånen, sorn dermed bevisligen inlöser enskildtes äldre inteckningar —Jag anser lika med Herr von Hohenhausen dessa Lån vara en Present af Staten; men då den hastiga utsläppningen af Eanco-Sedlar 180.9 inlåckade mångå i vidt utsträckta speéulationer, så torde det vara högst billigt, att desse 'speculanter, så vidt möjligt .är, frälsas, och, om de kunna prestera säkerhet, få företrädesvis begagna de nya Fastighets-Lånen. Jag tror ej att vi gå dqt Hedervärda Bonde-Ståndets önskningar för dess välstånd till mötes, om vi bereda lätthet för dera att skuldsätta sig, men väl, ora vi rada dem, att icke försaka det oberoende, sora är jen följd af skuldfrihet, och det så mycket mer,j som få af detta aktnings\ / tärda Den 5 ? Kovtmkér f. »n433 Värda Stånd kunna inse följderne af en Skuldsättning, genom hvilken mången treflig Stånds-persons familie, sorn sökt förkofran* blifvit bragt till det yttersta obestånd. Herr Munck af Rosenskjöld: Sohl här nu hufvudsakligen tvistas odi, huruvida högsta lånebeloppet skall Vara 6 tusende eller 2 tusende R:dr, så är det ej utah Vigt, att få afgjordt* om Länell äro alt anse för en skänk, eller icke, ty fås de till skänks, så är det nödigt, alt de utdelas i Så små portioner, sorn möjligt. Lag hemställer till hvars och ens sunda förnuft, om Banken kan anses göra en skänk af dessa lån, då, i fall den på sahima sätt finge utlåna 3o millioner i sedlar, den inom vissa år erhölle 2o millioner i silfver; en Bank, som lili har nära 3o millioner i sedlar utgifne* beli knapt 5 millioner i silfver till fond för dem. Så beskaffade skänker har hian väl i ingen tid och i intet land hört talas om.
Ej mä någon del af Riket kunna derifrän söndras, genom försäljning, förpantning, gäfwa eller L annat dylikt sätt. §. 79- Ingen förändring i Rikets Mynt til strot eller korn, det ware sig til förhöjning eller afstag, mä äga rum utan Riksens Ständers bifall ; Konungens rättighet at läta flä Mynt dock oförkränkt. §. 80. 412 ' Dm 2 I ulli i. Krigsmagten til hast och fot sä wäl som Bätsmanshället af rotering och indelning förbi ifwcr wid de med Landet och Städcrne uprättade Ooiit^scchr och. Jndelningswerk, hwilka til deras hufwudgrunder stola orubbade waraintil dest Konungen och Riksens Ständer finna nödigt nägon ändring deruti samfält at göra; kunnande mgen np eller'tilökad Rotering, utan genom Konungs'och Ständers sammanstämmande Bestut, tilkomma. §. 61. ^ Denna Regeringsform samt Rikets öfrige Grundlagar -kunna icke ändras eller uphäfwas, utan genom Konungens och alla. Riss-Ständens sammanstämmande Beslut. Ej mä frägor derom uti Ständens kMng. wäckas, utan anmäles de hos Riksens Ständers wid hwarje Riksdag walda Lon8timo'on8Utstott. DettaUtstott, hwars pligt det wara stal at Grundlagarne gransta, .äger rätt at hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödige eller nyttige och möjlige at werkställa? Riksens L-tänder mä icke ä den Riksdag dä Utskottet nägon sädan ändring föreslär, utan först ä den nästföljande derom besluta. Blifwa dä alla Riks-Ständen om ändringen ense, öfwerlemne de Förslaget derom til Konungen, genom deras Taleniän, med begäran, at Konungen wille fit bifall dertil gifwa.'
Lasarettets inkomster, beslående i frivilliga gåfvor vid bröllop och barndop samt en årlig kollekt i Sliflets kyrkor, uppgående tillsammans per medium lill 220 R:dr, hafva icke varit tillräckliga till lasarettets underhåll, hvarför ock Kongl. Maj:t genom nådigt bref den '7 December 1828 täckts dertill anslå af allmänna hospitalsmed len ett årligt bidrag af 400 R:dr, hvilka medel, i förening med den afgift patienter erlägga, nemligen per dag 12 sk. Banko af alla som icke äro uti armod, och 8 sk. af Fatligförsörjningarne, hafva hitintills varit tillräckliga alt på ett ändamålsenligt sätt underhålla de sjuka, då härtill jemväl under några år tillskott erhållits från kurhusmedlen. Wisby hospitals inkomster bestå dels i inflytande arrenden af dess ägande jord, dels i räntor af förut omförmälda hospitals-skattejordar, samt öfrige räntepersedelförvandlade i penningar, och hafva förlidet år uppgått till: Jordeboks-ränta R:dr 504: 43. 8. — Arrende-spanmål » 3,226: 15. 6. hvarförutom hospitalet äfven tillflyter en obetydlig kontant inkomst genom håfmedel i Wisby domkyrka, utgörande årligen några Riksdaler. Tomtören och Infäste-afgifter, anslagne till ruinernes underhåll, hafva uppgått till 152 R:dr 23 sk. allt Banko. Till vedbrand äger hospitalet ännu någon tillgång i egen skog. De till hospitalet anslagne 101 öke-dagsverken och 6 hande-dagsverken, hvilka förut in natura utgått och af Sysslomännen disponerats till införande af 50 kastar ved lill hospitalet, få numera enligt Serafimer-Ordens-gillets förordnande lösas med penningar efter markegång, och äro inbegripna i ofvan upptagna ränte-persedels belopp. Det icke obetydliga öfverskottet af hospitalets inkomster remitteras till allmänna hospitals-fonden.