Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefwe» och Landt-Marskalken tilkännagaf, att ifrän ätskilllge Utstött flera Ledamöter dels more borrtrestc dels afsagt sig sina rum, säsom isräll Lag - Utskottet Herr von kos kotk, 1ZZ Den 6 September. dott, , Mmr, Astolf, HenUiga Utskottet Friherre koste, Cort l-jeniic ; Bcwillnings - Utskottet äfwenwäl Friherre koste; Riddarhus - Utskottet Herr ktolli, ^ke , och Herr kolens!jerv:», Olok; hwarföre Herr LandtMarskalken anmodade Herrar Eiectorerna af andra och tredje Clamina, att i eftermiddag klockan ^ sammanträda för att wäija nya Ledamöter tick dejsa lediga rum; hwarjemte han anmodade samtelig^ Herrar Clcctvrer, att klockan 46 wälja de nu beslutna Committerade till Tabellcriias uprättandr öfwer Tjenste - och Lönings - St tteu , dä deras Wallistor i klenum i eftermiddag sedermera kunde brytas. Derefter beflöt Ridderskapct och Adeln att med de öfrige Ständen, genom Protocolls - Utdrag , communicera sitt i dag fattade beslut rörande wal af Committerade till nytznämnde Tabellers författande. Föredrogs ä nyo Allmänna Belwärsoch Ekonomie - Utskottets den 11 Augusti pä bordet lagda Protocolls - Utdrag af den 22 Juli!, i anledning af Handelsmannen /räsm kruii°r gjorda hemställan, rörande inskränkning i Luleä Stads skyldighet, att ärligen till Staden införa 910 tunnor salt, hwilket mäl, säsom rörande endast en enskild corporalson, Utskottet ansedt, enligt Regerings - Formen, icke höra W stn befattning; hwilket Utskottets yttrande Bifölls.
Ptterligare har Eder Maj:t i sammanhang härmed t-ll Riksens Ständers yttrande framställt om icke skyldigheten att försörja de fattige, ware sig ältste eller barn, mä anses äligga hwar och en som icke sjelf är i behof af andras hjelp, samt huruwida i följe häraf, de beslut, som af Studer och Församlingar pä Landet genom pluralitet widtagaS, om afgifter till de Fattigas försörjande, mä, sedan de samma blifwit af Eder Mast pröfwade och gilla, de, anses förbinda dem, hwilka oaktadt före. gängen vffentelig kallelse, warit fränwarande, eller ock till beslutet nekat, äfwen som dem, hwilka sedermera till Staden eller Församlingen inflytta, hwarwid noga borde iakttagas, att ä ena sidan icke nägon öfwerdrifwen tunga skulle nägon emot dest wilia päläggas, och ä den andra sidan ej eller nägon kunna undandraga sig en pligt den bäve christendom, mensklighet och med. 292 Den 16 October. medborgerlighet gjorde helig och ^villkorlig.
Jag anhåller att få veta huru Hr Gr. o. Landtm, uppfattat svaret å propos. om afslag. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han ej kunnat uppfatta huruvida ja eller nej varit öfvervägande och derföre vore föranlåten att ånyo framställa propos. å Frih. Palmsljernas förslag, och efter sedermera förnyad hemställan om R. o. Ad. bifölle Frih. Palmsljernas ifrågavar:de förslag, hvarvid svaren åter ut föll o med blandade ja och nej, förklarade Hr Landtm, det han trott sig finna alt nu ja öfverröstat nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anser det vara en så stor inkonseqvens om R. o. Ad. skulle falla ett sådant beslut, att jag nödgas begära votering för ali se om sådant möjligen kan hända. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade åtskiljas efter slutad votering; hvilket bifölls. Upplästes till justering samt godkändes följande förslag lill voter:s-propos.: Den som bifaller del af Frih. Palmstjerna, i utbyte emot 7:de punkten af Sta!sUlsk:s utlåt. N:o 242, fiamsläldla förslag: ”Den vissa socknar uti Stora Kopparbergs län ålagda s. k. Fahlu kungsgårdshjelpen skall, samtidigt med hittills deremot medgifna lindring uti personela bevillningen, försvinna, så snart sådant för närvande innehafvares rått kan ske. Denna hjelp motsvarule statsanslag efter medelberäkning för åren 1828—1847 beviljas i folia riksdalerslal lill de ändamål, hvilka med kungsgårdshjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres Den 8 September e. m. 167 beloppet vid derefter näst inträffande riksdag å rikets stat; bvaremedlertid riksdiskont, vid årsliqviden med statskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnda ändamål vara utbetalade”, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, varder förenämnde 7ide punkt af Utskis utlåt, helt och hållet afslageu.
Ås i Fryksdals härad äro underkastade laga pröfning. 1 sammanhang med hvad nu blifvit i underdånighet anförd t rörande företagen lill landoch vattenkommunikationernes förbättrande i länet, torde äfven böra omnämnas ett pågående vigtigt arbete till sjöfartens betryggande på Wenern, ett arbete som afser icke blott denna provinsens gagn utan en 29 vida allmännare nytta. Enligt Kongl. Brefvet den 24 November 1813 har en Direktion beslående al vallia ledamöter ulaf bruksägare, fartygsägare samt bandels-societeterne i Götheborg och i alla de invid Wenern belägna städer, uti hvilken Direktion Landshöfdingen i Wermland alltid, dock i följd af val, varit ordförande, sig uppdraget alt med de afgifter, hvilka, efter fastställd taxa uppbäras för gods, som fragtas pä Wenern och för fartyg, som besegla sjön, bekosta lotsoch prickhållningen dera samt fyrbåk ars och sjömärkens underhållande, eller de så beskaffade anstalter, som för séglationen å sjön äro nödvändige; och aflönar Direktionen derjemte uppsyningsman, som tillser alt dessa anstalter hållas i behörigt skick. Då denna Direktion genom uppsyningsmännens rapporter och anteckningar erfarit, alt många grund blifvit efterhand under sednare åren i Wenern upptäckta, hvilka icke funnos omnämnda i den tryckta besk i ilningen öfver denna sjö, och icke heller upptagna å den 1789 upprättade och 1824 förbättrade, i allmänt bruk varande karta öfver sjön, hvilken karta dessutom uppgafs vara i andra afseenden mindre tillförlitlig, ingick
Nu är äfvenledes förhållandet, såsom R. o. Ad. täckes erinra sig, att fastän Const.Utsk. är berättigadt att förqväfva ett af enskild riksdagsman gjordt förslag till grundlagsändring; så skall likväl Utsk. alltid till Stånden framföra en K. propos. f sådant hänseende. Jag har bibehållit detta; men, på sätt jag i min reservation yttrar, ansett riktigt, att Ständerna i afseende på K. propos:r åtnjuta samma rätt, då det är fråga om grundlag, sorn då det är fråga om alla andra författningar, och att således Ständerna må kunna vid första riksdagen antingen godkänna eller för - I Den 5 April f. m. 71 I kasta dem. Det återstående af mitt förslag är lika med det som I Utsk. förordat. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Då jag i vissa delar af ifrågavar. förslag till den 81 § Reg.F. instämmer uti den mening, som uttalar sig i Const.Utslcs betänk., och i vissa delar uti hvad den siste talaren anfört, men då jag i andra högst väsendtliga är derifrån ganska skiljaktig, så anhåller jag att få redogöra för mina åsigter i ämnet. — 1 och 2 mom. af Utsk:s förslag kan jag naturligtvis icke annat än godkänna. Likaså kan jag icke annat än gilla, att Disk. delat 5 mom. i två delar, så alt den ena delen omtalar huru förhållas skall, om RiksStin antaga ett förslag utan förändring, och den andra när Stånden antaga det med för( ändringar. Detta särskiljande anser jag vara särdeles ledande till reda. Rör:de 3 mom. skall jag bedja alt sedan fä yttra mig, eme1 dan jag anser, att detta morn., ifall min mening skulle vinna bifall, icke bchöfver utgöra eli särskildt mom. Jag ber derföre att få börja mina anmärkn:r med det 4 morn., hvaruti Utsk. föreslagit, att då ett förslag första gången kommer in till Stånden och icke godkännes, så är det Ståndens rättighet att vid äterremissen uttrycka sin gemensamma tanka, men ulan att Utsk. behöfver dervid fästa något särskildt afseende.
Då jag nu, såsom vid förra Riksdagen, går att väcka ett förslag om kommunalstyrelses införande eller, rättare sagdt, återinförande i vårt land, anser jag mig böra förutskicka några inledande betraktelser i detta behjertansvärda och, såsom jag hoppas, allt mer och mer behjertade ämne. Härefter upläste Hr Tersmeden följande motion: En verldshistorisk erfarenhet visar, att i de samhällen, der folket utöfvat sin anborna rätt att inom de af natur, sed och odling anvista kretsar bestyra om sina egna angelägenheter, en ren, ädel samfundsanda, en lugn ordnad verksamhet uppenbarat sig och haft ett välgörande inflytande på det egentliga statslifvet, hvilket, för att kunna ega bestånd och utvecklingskraft, måste hvila på kommunal grund. I de samhällen åter, der antingen främmande eröfring eller ock en systematisk utpumpning af allt innehåll ur de gamla formerna qväft eller förlamat kommunalandan, har följden häraf blifvit, dels ett stelt envälde, eller ock våldsamma omkastningar från en med några toma representativa former utstyrd diktatur till en formoch tygellös anarki. Bevisen för denna sats finner man å ena sidan i Englands och de Nordamerikanska fristaternas, Nederländernes och Norges historia, å andra sidan i Rysslands och Frankrikes. Yäl invändes härvid, att goda och folkenliga grundlagar, bestämmande Statsmakternas och Riksrepresentationens förhållanden, dels ersätta bristen på ett ordnadt kommunalväsende, dels ock, en gång väl införda, lätt förmå framkalla ett sådant. Men det förhåller sig ej så. Lika litet som hjertats funktioner förmå göra de öfriga pulsarne i menniskokroppen öfverflödiga, så kan ej heller den bäst afvägda regeringsform eller riksdagsordning undvara stödet af det stilla, verksamma, jerant pulserande kommunallifvet* Den 12 November. 161 oafbrutna gång. Förbises denna sanning, så blir sjelfva statslifvet, i st. f. en fullständig, allsidigt verkande organism, en slags intermittent feber, periodiskt omvexlande emellan osund hetta och förslappande köld.
Ställer sig fånge till motvärn eller ålly der haji icke vaktknekts uppmaning, da denne honom från rymmande hindra vill, och varder da dräpen, ligge ogild, som i 2 5:te Cap. 1 J. Missgerning-Balken säges, Söker någon taga fdrij a8 LngUtsioitets Utlåtande N,n i56. ge med våld utaf vaktknekt och varder derunder dråpen , vare lag' samma å hvilket Lagförslag, ehuru dess antagande för närvarande icke syntes vara att förvänta , Herr Ftiherren likväl, med fästadt afseende I bevakningssättet vid Corrections-Inrältriin» garne och de der timade ryrnningsförsök, hvarom utförliga upplysningar jemväl blifvit meddelade, påkallat Utskottets uppmärksam» het; 4:0 af Herr P. G. Cederschjöld, som förklarat, det han, för sin del, icke skulla vara obenägen att medgifva den yrkade rättigheten, om icke så stora svårigheter komma att vid verkställigheten möta , och om icke tillåtelsen så lätt kunde missbrukas : att det skulle blifva omöjligt utröna , huruvida posten verkligen , på sätt Utskottets förslag innehåller, 3tne gånger tillropat flyktingen, innan skottet lossats; att , derest vaktkarlen skulle ropa 3tne gånger, med sådan mellantid, att ljudet för hvarje gång åtskiljes, det vöre temmeligen säkert, att brottslingen , så vida icke naturhinder äro i vägen, skall hunnit utom skotthåll, innan posten eger räti tighet att skjuta ; att föreskriften , ”det vaktkarlen skall sigta dt ett sådant ställe af kroppen, hvars sårande ej är farligt får lifvet," syntes olämplig, emedan dylika stal-, Isn icke stöde att utpeka, samt skott i ryg - LagVisÅotteis Utlåtande N/o 156. gen och på nedra extremiteternt ofta vöre vida farligare, än å sjelfva bröstet; att ansvaret, som drabbar posten , orri lian skjutit i oträngdi mål, äfven hade sina svårigheter , äfvensom förhållandet dermed , sedan fången är död, svårligen torde kunna, i brist af vittnen, undersökas och utrönas; att ifrågavarande stadgande lättligen kunde missbrukas på det sätt, att man lemnade en fånge, den man ville undanröja, tillfälle tillflykt, men sköte honom så snart han hunnit väl ut ; 5:0 af Herr Nils Wilhelm Stråle t att om det, å ena sidan , är styrande magtens pligt att tillse, det en person , som lagligen blifvit förklarad vara för allmänna säkerheten så vådlig,
Då jag för min del anser som en dubbel förmån att på samma gång kunna konsolidera Banken och derjemte undvika 4 milhrs utländsk skuldsättning, kan jag icke annat finna, än att Ut.sk:ts framställning är väl befogad och att önskligt vore om Höglofl. Ståndet ville bifalla hvad Utsk:t framställt. Efter hvad jag tror mig veta, är detta förslag redan bifallet af tvenne RiksStånd och då vore det besynnerligt, om ett tredje, som på goda skäl förklarat sig ifra mot utländsk skuldsättning, likväl indirikte befordrade denna genom ett afslag af Utsk:ts nu gjorda framställning. Några ledamöter hördes häri instämma. Hr Printzensköld, Carl: Den talare, som näst före den siste hade ordet, yttrade i början af Riksdagen den tänkvärda sats, som också innebär en sanning, att Bankens förvaltning är den aldra enklaste i verlden. Det behöfs icke mer än att Banken ärligt betalar sina skulder, att den skaffar sig dertill nödiga garantier, och dermed är Bankens förvaltning verkställd på det för landet mest nöjaktiga sätt. För att Banken skall kunna fullgöra sina förbindelser, har jag åtminstone trott att Banken städse borde vidtaga allajmedel, som Bankoreglementet och försigtigheten bjuda för att uprätthålla realisationen. De medel, som i främsta rummet dervid böra användas, äro att tillse det Bankens metalliska valuta räcker till för möjligen skeende anmälan om utvexling af silfver. Nu säger man likväl att man konsoliderar Banken genom att lemna ut 4 millioner af dess sedlar, för att i stället få 4 mill. obligationer, som icke heller äro något annat än papperslappar. Men, såvida jag icke kan tvinga individen att taga en af Banken innehafvande obligation i utbyte mot den sedel, han har i sina händer, kan Banken genom en slik åtgärd ingalunda anses blifva konsoliderad. Man säger att dess obligationer kunna på de utländska marknaden med lätthet försäljas. Men, Mine Hrr! vi hafva icke penningkonjnnkturen i våra händer; om den också för närvä - Den 1 Fobruari. rande är god, så vet man icke om förhållandet kan blifva sådant om ett eller annat år.
Maj:ls och Rikets Götha Hof-Rätts utslag den 30 October 1839, blifvit dömd att till Låne-Contoret utgifva lånets capital-belopp med 5 procent ränta derå från den dag, då målet i Kongl. Hof-Rätten gjordes anhängigt, hvilken ersättning blifvit af Häradshöfdingen Aberg fullgjord; samt slutligen att den å lånet nu balancerade räntebrist utgör skillnaden emellan den å capitalet från förfällodagen beräknade 8 procents öfverränta och den ränta, som af Aberg blifvit inbetald. 6 B anco-Ut skottets Betänkande, N;o i3. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och ehuru Winbergs ansökning om eftergift af honom åliggande betalningsskyldighet loide å ofvanberörde 4 lån oliqviderade räntor blifvit af Directionen öfver Låne-Contoret i Götheborg till bifall förordad, har Utskottet icke funnit skäligt, att, med förminskande af Låne-Contorets påräknade ränte-intägter, en sådan eftergift tillstyrka; men då Kamereraren Winbergs iråkade ersättningsskyldighet endast är en följd af andra personers bedrägliga förhållanden, och omständigheter dervid förekommit, som för honom försvårat desammas upptäckande, samt Kongl. Maj:t, genom tid efter annan meddelade Nådiga Domar i mål, angående sökt befrielse från räntas erläggande för lån, som utgifvits på falska lånehandlingar, förklarat inlemnaren af sådan handling icke kunna åläggas betala annan eller högre ränta, än 5 procent från den dag, han för lånebeloppet blifvit kräfd, finnér Utskottet sig böra hos Rikets Ständer hemställa, det Kamereraren Wålberg mätte förunnas befrielse från erläggande af den uti ofvanberörde honom affordrade öfver OO ränte-belopp ingående straffränta. Stockholm den 19 September 1844. jn i3- Ank. till Evp. Utsk. den 23 Sept. kl. 3 e. m. Betänkande, angående afskrifning af 3:ne från Låne-Contoret i Malmö utgifne Discont-lån.
Så tydligt det är, att 106 §. i Regerings-Formen förvarar ConstitutionsUtskottet afgörande rätten i fråga om de Anmärkningar, hvilka der afhandbs; så tydligt tillhör samma afgörande rätt Ständerne i alla frågor, sorn skola efter 107 §. bedömas. För att nu veta hvilkendera afgörande ratten här tillhör, mäste det blifva nödvändigt att vi veta af hvad natur sjelfva Anmärkningen är; men då nu Constitutions-Utskottet icke ens upplyst Oss derom, utan fordrat ett blindt förlitande af Oss tili en urskiIlning ; som Utskottet icke ens meddelat Oss; sä synes det att Utskottet illa besvaradt vår Remiss. Jag begär att Betänkandet årterremitteras, och väntar derefter ett nytt Betänkande; då i fall Anmärkningen tillhör Utskottets afgörande rätt; vi skola med lydnad för Lagen, hvila vid Utskottets beslut; men åter, i! fall frågan tillhör Oss att afgöra, vi bör3 vår Lagliga rätt utöfva, emedan det icke är oss tillåtit, att någon ting af Nationens magt eftersätta. Herr Cederskjöld: En värd Ledamot Herr v. Hauswolff har talat om Grundlagens mening, hvilken han genom Analogie sökt utleta. Jag har deremot blott sökt tillämpa Grundlagens/ bokstafliga innehåll. Bland de förmenta bevisen för sitt påstående har nan anfort: ”Att Ven 25 April, Constitutions-Utshottets förbindelse att göra Anmärkningar och ställa under tilltal, i RegerinsFormen endast utrrvckes med ordet åge”; och synes deraf hafva velat sluta, ”att handlingssättet beror i detta afseende på Utskottets skön och godtycke”. Till vederläggning häraf, torde jag blott få dea äran föra den värde Ledamoten till minnes, atr samma åliggande, som j Regerings-Formen uttryekes med ordet åge, är i Riksdags Ordningen på alla ställen uttryckt såsom en ovillkorlig befallning med ordet skall. Är detta Utskottets ovilkorliga skyldighet, synes det också vara billigt att Ständerna äga lätt, att i händelse af möjlig underlåtenhet, tillhålla Utskottet att skyldigheten fullgöra.
Mern. N:o 339.) S. A. K. Efter behörigt öfvervägande så väl af hvad E. K. M:s Nådiga Proposition, angående Stats-Verkels tillstånd ecb behof, i afseende på Riks-Statens Nionde Uufvud-Titel innehåller, som äfven af hvad förhållandena dermed i öfrigt funnits föranleda, hafva Rikets Ständer förehaft reglering af utgifterne under nämnde Hufvud-Titel, |å sätt Rikets Ständer få här nedan i underdånighet anmäla. Denna Hufvud-Titel upptager, enligt senast fastställda Stals-reglering, för åkerbruket, handeln och näringarne i allmänhet samt bergsbrukets understöd ett belopp af 164,930 R:dr, med derunder inbegripne indeldta räntor, beräknade Lill 11,725 R:dr och 41 tunnor spanmål in natura, upptagne till 205 R:dr. Vidkommande grunderne för ifrågavarande del af Stats-regleringen; si enär, enligt hvad räkenskaperne utvisa, ett, ehuru obetydligt, antal lån å denna Titels anslag under loppet af de senast förflutna fem åren utgått, men Rikets Släuder icke ansett lämpligt, att detta lill direct befiämjande af åkerbruket, handeln och näringarne afsedda anslag vid serskilda tillfällen förminskas med några i form af lån utgående summor, i synnerhet som, genom Bankens och de serskilda Disconternes utvidgade lånerörelse, tillfälle blifvit bered t för jordbruksoch närings-idkare att erhålla lån lill sådane belopp, att det obetydliga, som ifrån det å denna Hufvud-Titel uppförda, under E. K. M:s disposition ställda, anslag kunde erhållas, vore i jemförelse dermed ett intet, hafva Rikets Ständer beslutat, det lån af de å denna Hufvud-Titel anslagna medel icke må hädanefter meddelas. Och som, vid anställd undersökning, rörande de dispositioner, hvilka å denna Ilufvud-Titels anslag under de sislförflutna åren egt rum, Rikets Ständer trott sig linna, att en full - 358 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Till § lo. Det synes här icke af nöden att uppgöra röstlängd efter flera än ett års uppskattningslängd. Ett medelbelopps uträknande skulle göra tjenstemannen ett föga lönande besvär, och de röstande äro vid taxeringen sjelfve intresserade af att bibehålla en jemn proportion hvarandras egendomar emellan. Till § 11. Hvar skall man finna fullt ojäfvige profvare af anmärkningar mot röstlängd? Ordföranden är, om det ej är vice Pastor, gemenligen sjelf röstandp. Till § i5. Innehafvare af sex röster mätte väl få antagas sj lfsländig nog för att välja direct. Till § 18. Någon möjlighet och öfvergång till directa val borde väl beredas. Böra innehafvare af sex röster få deltaga i här nämnd omröstning eller icke? Oftare än före hvar lagtima Riksdag synes fråga om förändring ej få å nyo förekomma. Endast i de större städerna och de folkrikare trakterna bör direct val kunna för hela districtet på ett ställe anställas. Emot samma vals förrättande på flera ställen på en gång har man invändt åtskilligt om overkställbarheten. Denna är dock icke större, än alt Preste-Slåndet i Sliften på detta sätt, ulan all olägenhet, hittills förrättat sina val. Man talar äfvenledes mycket godt om den närmare kännedom och de upplysningar, man vid ett indirecl eller direct val, om det hålles på ett enda stalie, skall kunna er - Hör till Constitutions-Utskoitets Memorial, IV.-o 85. 39 hålla pä sjelfva valdagen. För min del värderar jag det ljuset icke högt. Kail det väl i de flesta fall vara annat ljus än det, som tändes af sqvalret, smickret, förtalet och i allmänhet de vanliga folkbestickningsmedien? Upplysningar till det i denna reservation intagne Motjörslag till ändringar i Regerings-Formen. Till § 16.
— Jag tycker det är synd om frun, men Jesus kan ändå komma att rädda frun — Pärsson bad för frun igår på revial’n. Ett förskräckt jämrande skrik från Atle hördes plötsligt. Matilda rusade ut och såg gossen ligga på marken och vagnen kullstjälpt. I dödlig ångest lyfte hon upp honom, de små händerna voro smutsiga af mull och tårarna runno stridt, men han tycktes oskadd. Hon höjde en suck af yr tacksamhet. — Ack frun, ropade Ellida högtidligt och slog ihop sina tvåldrypande händer — vänd sig till Herren nu — nu — se hvad han varit nådig mot frun. Matilda svarade icke. Hon stod darrande där ute under himmelen och tryckte gossen intill sig. All den höga frihet hon roffat till sig med oheliga händer var slagen till jorden. Nej, nej hon vågade intet. Skälfvande återtog hon sina plikter. Det var ingen tid till betraktelser. Halftäckta vagnar stannade utanför grinden, och ett i ett ljöd dörrklockans pingel genom huset. Agenter trängde sig in, kolköraren kom brådskande och myndig, slängde ut en ränna — och med döfvande rassel foro de svarta, glänsande klumparna ned genom källarhalsen; petroleummannen skramlade med sina cisterner, iskarlen stod och hvisslade otåligt med isblocken dinglande i tången. Där sprungo de barhufvade, arbetsklädda grannfruarna till staketet — de ropade »hallåh», vinkade brådskande med ett nybakadt bröd, en pudding, ett koltmönster i sina framsträckta händer ... Åh, hur solen lyste på de många svajande hvita klädesplaggen, hur bislagens dörrar smällde ett i ett ... Klockan tre gjorde spårvagnen halt utanför, och några fruar med professorskan Gustafsson i spetsen stego högtidligt ur och gingo uppför sandgången. — Goddag, goddag, — hälsade fru Gustafsson; hon hade blifvit gråhårig, de stora utskjutande tänderna glimmade i solskenet. — Vi vet, att vi kommer och hindrar, för det gör man alltid, men vi lofvade professorn, att vi skulle hälsa på misses. Af outredda orsaker hade hon icke lagt bort titlarna med fru Hjelm.
Byggninga - Balken föreffriswer; äf. wenfom när manligt gärdselfång nyttjas, derwid borde efrerlrfwas, hwad Kongl. Påbudet den 26. Ocwber 17^0, jämm flera, til förekommande af obehörig Ikegodning Utkomna Författmngar innehålla. Och hwad andkeligm widkommer an snaret för den, som r r aar>'< af o-wannämnda delar, sm hägnads skyldighet ciu-rsarker? ra enär dei uti 4. §. af uyst obo '00. d Eapii-l och Balk Utsatta Borum för ncder!iggar. 'de Led .och Grind samt bwar/e par Skör, i e >ör ».aewsrande tid synes lämpeli.gk, sa tar Urskot, t härigenom hemställa, om icke den, som med försummelse häruti beträd e, ma, Utom den deraf trn-ade stadans fullkvn liga npraktelse, böta En Riksdaler, til lika fördelning emelian den, som ätas dera gör, 'ann Socknens ever Stadens fattiga. Alwen som Ustottrk tro, sig böra föreslå den (didring uti börda §., gr GäedeSgard 0 nkring den aker som är b. fadd, och sa kallade arristoella ängar, böra alka tider as äret tvid enahanda bor, hällas i fredligt stand. H vilket dock allt, fäm'e åtskilliga Ledamöters, uti wista delar afgifna chnskillda yttranden, warder tik -Riksens HoglofUgg Ständers widare, granskning och bepröfwande öfwcrlcmnadt. Norrköping dcir 20. Maji iLOv. Ä Ridderstapels och Adelns Ä Preste-StändeLS wägnar magnar lilarl Ztsllan öelörned. 2acli. Ä Borgare-Ståndets Ä Bonde-Ständets magnar wägnar borelius. äers ll, Lrsson. Begärdes pa bordet.