Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
för afläggande af underdåniga uppvaktningar hos Hans Maj:t Konungen och den Kongl. Familjen, vid Riksdagens början: I. 7, 8; — vid dess slut: XI. 384 till Hennes Majit Enke-Drottniug Josephina, med en underdånig condoléance-adress i anledning af Hans Majit Konung Oscar I;s dödliga frånfälle, angående: I. 44, E. 139, 184 — Enke-Drottningens egenhändigt skrifna svar å adressen: I. 461. — Detsammas förvarande, angående: II. 447. för öfvervarande af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Gottland döpelseakt, angående: II. 376, A. 377- — för öfvervarande af Hans Majit Konungens och Hennes Majit Drottningens. Kröning i Norige, angående: V. 59, 60; — angående bestämmandet af reskostnads-ersättning åt denna Deputation: B. VII. 97, 196, A. 197; — angående sättet för ifrågavarande deputerades väljande: VII. 197, 220, A. 222; — valet förrättadt: VII. 303. - för bevistande af invigningen af en minnesvård åt Gustaf Wasa vid Utmeland i Dalarne, angående utseende af: (B. X. 218, 244, A, 244), X. 244, 245- —, Bonde-Ståndets, med öfverlemnande af en inbjudning till MedStåndnn att förena sig i Bonde-Ståndets beslut till bifall, i des3 helhet, af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 8, angående skjutsnings-besvärets ordnande: VII. 5. Designations-bevis, angående förändrade föreskrifter rörande tomters mätning i hufvudstaden och så kallade-: B. XI. 290, 314, A. 314. Diligens-förbindelse, angående inrättande af en sådan emellan Stockholm och Carlskrona utefter östra kusten: B. VII. 271, 357, A. 357.
Jag vill tro att Stella nu kände tacksamhet emot Gud? – Och denna goda känsla kom ju äfven ifrån Gud? Är det icke ifrån Gud, som vi genom frälsarens förtjenst få allt det goda inom oss? Men det onda äro vi sjelfva skulden till; det kommer af vår onda natur och våra första föräldrars fall. Stella hade ett omedvetet begär att klart och bestämdt fatta, hvad Erik sagt henne. Hon plägade derföre gå så der repetitionsvis till väga för att förvissa sig, att hon både minndes och förstod det goda henne blifvit inplantadt. Sedan Stella läst några kapitel och läsningen för den gången var slut – ty Erik ville icke möda henne för mycket med samma sak utan han plägade ofta variera ifrån läsa till skrifva, till samtal, promenader m. m. – sade Stella helt hastigt: – Vet Erik, hvad Stella nu tänker. O om jag vågade säga det? – Behöfver du vara rädd för din vän och bror? – Jo Erik, jag skulle gerna, rätt gerna vilja smaka af nådens bröd och vin. Stella skulle vilja få gå till herrans heliga nattvard. – Hvarföre ville Stella det? – Emedan jag tycker, att jag icke dessförinnan är ett Guds barn. Stella tycker sig ännu på sätt och vis vara en hedning. Men finge jag smaka af o låt mig få gå till nattvarden. Erik betänkte sig och teg. Då sade Stella: – Du svarar mig icke. Men Erik har sjelf sagt, att det för att värdigt begå nattvarden, att det för att njuta Christi lekamen och blod sig till salighet och icke fördömelse, behöfves blott tro. Och jag tror. När hon så sade, reste hon med tillförsigt sitt hufvud upp och hennes anlete strålade likt de förklarades. När Erik såg henne så, försvunno alla hans betänkligheter och äfven hans ansigte var förklaradt. – Ja, – sade han – jag har haft orätt. Jag ämnade först låta dig lära utantill katekesen, låta dig några gånger gå igenom religionshistorien och andra nyttiga skrifter. Men jag finner, att du redan har den kunskap som är nödig och du har tron som är mera än böcker.
Skulle åter vid den votering, sorn redan är begärd, Ridderskapet och Adeln icke, i enlighet med min önskan, medgifva offentligheten, anser jag likväl, att man, med anledning af BorgareStåndets inbjudning, bör uppdraga åt Lagutskottet att föreslå den Lag, som skall tillämpas, då något RiksSlånd beviljar offentlighet vid sina öfverläggningar; ty förr än en sådan lag blifvit stadgad, fruktar jag, att vi beständigt komma att stå qvar på samma punkt. Motioner i ämnet skola vid hvarje Riksdag väckas, hvilka, i anseende till de stridiga åsigter och be tänkligheter, som möta i sättet för verkställigheten, skola förblifva utan verkan. Men om en lag i detta afseende på förhand finnes, kunna RiksStånden, genast vid Riksdagens början, hvart för sig helt enkelt besluta, om de vilja medgifva publiciteten på de sålunda bestämda vilkoren. 22* 340 Den 16 Mars f. m. Herr Rothliebj Axelj förenade sig med Grefve af Ugglas. Herr Riben: Jag fruktår, att Herr von Hartmansdorff misstagit sig om min mening, hvilken visserligen ej varit, att hufvudfrågan, om publicitet inom ett RiksStånd skall äga rum, borde underkastas de öfrige Irenne Riksståndens beslut. Den frågan är onekligt hvarje RiksStånds ensak; men i afseende på den lag, som sedermera erfordras för straffbestämmelser emot oordning, anser jag, i det skick ConstitutionsUtskottet försatt frågan, bäst att underkasta sig den sakens behandling såsom Lagfråga. Hvad åter beträffar Herr Rosenblads anmärkning, att det icke bör tillhöra RiddarhusUtskottet att upprätta förslag till en sådan lag, för att vidare öfverlemnas till Lagutskottet, så finner jag vid närmare eftersinnande, att Talaren deruti haft ganska rätt, och jag frånträder således mitt förra yttrande i denna del. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan § till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr Rosenblad:
– Framåt, gossar! ropade anföraren och lyfte den tunga huggvärjan, för att bana sig väg. Men innan han hunnit taga ett steg närmare de ryggande drabanterna, hade scenen plötsligt förändrats. De öfverrumplande hade blifvit öfverrumplade. Vanloo hade gifvit sina män tecken att angripa. Med fällda pikar störtade de fram från sitt bakhåll och kastade de öfverraskade våldsverkarne hals öfver hufvud nedför trappan. Utan att tänka på motstånd grepo desse till den vildaste flykt, och innan deras anförares häpnande blick hunnit uppfatta förhållandet, hade hans manskap, qvarlemnande två eller tre döda, försvunnit, och han stod der ensam, på alla sidor omringad af fiender. – Sträck vapen, högförrädare! Ni är min fånge, Gustaf Drake, ropade Vanloo och steg fram emot den maskerade. – Drake! mumlade Sparre förvånad. – Är det han? Den maskerade, som ett ögonblick stått som förstenad, förrådde nu med en åtbörd den öfverraskning, som öfverväldigat honom. – Vanloo ... och han känner mitt namn Jag är förrådd ... Man har låtit mig gå i en snara. Dessa tankar aflöste hvarandra i hans hjerna. Nu öppnades dörren till rådkammaren. De höga herrarne hade, undrande öfver det ovanliga bullret, begifvit sig ut att underrätta sig om orsaken till detsamma. De stodo der nu, stumma och förvånade vittnen till ett uppträde, hvars sammanhang de ej kunde förklara, och som var slutadt, innan öfverste Sparre hunnit göra sin djupa bugning och derefter öppna munnen, för att meddela dem det lilla han sjelf visste. Den maskerade kastade en hastig blick omkring sig, medan han räckte Vanloo sin värja. – Ni misstager er, sade han med en röst, hvars klang vanställdes af masken, – jag är er fånge, men ... jag är icke den ni förmenar. Ni är Vanloo, en äfventyrare, en falsk vän, en intrigant, men jag är icke Gustaf Drake. Medan den maskerade yttrade detta, hade han dragit sig några steg baklänges och stod nu tätt vid ett af vestibulens fönster.
Svenskarne, liksom halfgudar, ha ur sina klippor skapat en underbar rikedom, och ur sin sista politiska skymning ett lysande frihets-förstånd; hvars röst, i dessa Dictamina, är rösten af Thucydider och Sallustier. Att segra öfver ett sådant motstånd – det är fulla glansen af Kungens politiska snille. Men – att komma från detta Stora, och till min supplik. Curatorerne för Hvitfeldtska Stipendiet äro Landshöfdingen med Justitie-Borgmästaren i Göteborg, Biskopen, och Lagmannen i Bohuslän. Den förste och siste äro nu Adelsköld. Men jag tror det vara nog, att ställa befallningen till Biskop Wingård, med de andre Curatorerne. – Innan denna befallning skickas, vågar jag likväl utbe mig ett par rader af M. N. Herres hand, att den af Kungen utfärdad är; – för att på ett sådant intyg kunna genast taga pengar hos Landshöfding Ugglas, som gerna gör mig denna godhet. Jag har hellre valt att skicka detta bref, än att komma sjelf på en kanske oläglig stund. Men hvad ledigt ögnablick M. N. Herre behagar befalla min närvaro, skall jag anse det för en kallelse af Visheten och Äran. – 2) M. N. Herre blir visst rådfrågad om något, som jag hos Konungen söker: nämligen en akademisk plats i Upsala; och just den, i hvilken jag, med sanning och ära, trott mig kunna göra mina landsmän mesta både nytta och nöje. M. N. Herres manliga visdom skall i detta ämne visserligen se allt; och Dess redlighet, om nödigt, föra M. N. Herre att säga hvad han ser. På ena sidan: det kära Skrå bland de Lärda derinne, för hvilket de alltid önska, att hvar och en ny måtte tagas liksom ur deras familj. En mörk och oädel maxim, hvilken gör allt, som är på jorden högt och lysande, till en låg ärftelig näring! I alla Collegier böra stora contraster sättas, för att hålla vid lif äran i både snille och hjerta. Så snart de lätt förenas, sjunka de tillsammans; och Gud vet ej, huru lågt.
V. B. 4°°- VII. A, 12. VIII. E. 4. - angående hemmansklyfning m, m. Se Hemmansklyfning — flen g Maj 1835, 0111 lösörens, försäljning. Se Lösören. Försegling af brännvinspannor, angående. Se Brännvins^ pannor. försvarsanstalter i Stockholms skärgård, om användande dertill af en del utaf mindre creditivet, XX. B, 370. XXI. A. 20, Försvarsverket till lands, angående ifrågaställda extra statsanslag för. Se Statsregleringen, extra-, — till sjös, angående extra statsanslag för. Se Statsregleringen, extra-, f örsvarsväsendet till lands eller sjös, angående besigtningar och öfverbesigtningar vid leverancer till. Se Besigtningar. Försäljning af tryckta skrifter, om förbud emot, på allmänna platser. Se Skrifter. Förvaltningen af sjöärendena, angående indragning af. Se Indragning. G. Se flufvudlitlarnc, den tredje. 0111 indragning af, till halfva styrkan. XVIII. B. 2o5. XIX. Garnisonsregeiiieutena, angående årligt understöd till deras matinrättningar. XIX. B, 71, 99. A. 142. XX. U. 117. E. 758, XXI. A. 5, IJ. A. 8. Garnisons! jensi och bevakning vid Correctionsinrättningar, angående väekt fråga, alt endast värfvad trupp må dertill C 125 ) gommenderas, samt om sl i t ni ngsersa t lii i ng åt rustoch ro-, tehållare, då indelt trupp beordras att utgöra arbetscommendering, XVIII. B. 226. XIX. A. 298. Geijerstam, Carl af, yttranden. I. 284. VIII. Gerdten, Gustaf Mauritz von, yttranden. III. Gestrikland, om upphörande af den rotering, hvarmed uppodlade hemman derstädes blifvit belagda. Se Ralering.
I fjor på våren, då en ryktbar skald från Bologna gästade hufvudstaden enkom för att hålla vintersäsongens sista föreläsning, inträdde i salen samtidigt med oss en liten, mumielik varelse, som tog plats vid signora B:s sida och inledde med henne ett lifligt samtal om föreläsaren, hvilken hon sade sig känna. Jag hörde på med intresse, under det att jag mönstrade den obekantas yttre. Hon var så besynnerligt hoptorkad och skulle ovilkorligen ha förefallit mig heslik, derest ej ett par stora, bruna ögon genom sitt bjertegoda och intelligenta uttryck liksom hade förklarat de annars så fula och oregelbundna dragen. » Hvem i all verlden är den gamla, märkvärdiga damen? » frågade jag ovilkorligen signora B., sedan vi lemnat föreläsningssalen, efter det att vår granne, omringad af en hel skara herrar och damer, hade gått att tala med dagens ifrigt applåderade hjelte, vältalaren från Bologna. » Det var baronessan Z. » svarade signora B., » den qvinliga, polska ex-professorn. » » Ah nej, är det verkligen en polska; » utropade jag. » Polens qvinnor äro ju berömda för sin utomordentliga skönhet, och denna lilla, hopskrymta dam är ju förfärligt ful! Jag har nästan aldrig sett något liknande! Men hvarför i all verlden kallade ni henne för ex-professorn? » » Jag har lust att berätta er hennes rörande historia, som utvisar, dels huru b ' tet man bör fästa sig vid en menniskas yttre, » svarade signora B., » dels att det äfven i vårt pessimistiska tidehvarf ännu fins många både ädla och storslagna karakterer, bara man gör sig mödan att forska efter dem. » » Baronessan Z. är född i början af detta århundrade i det gamla, ståtliga slott, som tillhörde hennes fader, en af Polens mägtigaste egendomsherrar. G-refven, hennes fader, hade först vid mogen ålder gift sig med en skön och älskvärd ung qvinna af hög börd, men med få egodelar.
Sedan kronoskattehemmans-ägare fått tillstånd lösa ekeskogen på deras hemman, hafva ekeskogarne betydligen förminskats, och derigenom att den skog, som vid laga skiften ej kan utbytas, skall inom viss tid afverkas och huggasj, såvida öfverenskommelse om sammas tillösande ej träffats, hafva skogarne än ytterligare aftagit. Bokeskogarne hafva på de sednare åren lillitats vida mer än vanligt, härrörande icke blott deraf, att bokveden kommit i högt pris, sedan handlande härstädes tagit sig före deraf skeppa, utan äfven deraf, alt stäfver lill flere tusende boketunnor årligen utskeppas till Norrige. Allmogen är ej fallen för återplantering och skogsvård, blifvande uppmaningar dertill lemnade utan afseende. I Länet finnas betydlige måsar, der torf årligen upptages och torkad som bränsle användes. Bergsrörelse. Någon grufva finnes ej i Länet, men Rydö jernbruk, det enda i Länet, hvilket, såsom grundadt på köpetackjern och till en del köpekol, ej kunde drifvas med fördel och derföre med vederbörligt tillstånd för omkring 20 år sedan nedlades, har åter blifvit upptaget. Bruket med 1 hammare och 1 härd har privilegierad tillverkning af 600 SkU. stångjern, emot en numera nedsatt hammarskatt af 6 SkU., samt beslår i öfrigt af 1 jernmanufakturverk med 1 räckhammare och 1 svanshammare för 1 stock samt spikhammare för en stock med 1 ässja för hvardera manufakturstocken, fiir tillverkning af svartsmide. Arbetarnes antal vid detta bruk uppgår till 24 mantalsskrifne och 11 underårige. Fabriker.
Efter det af ankommet utdrag utaf Högvördiga Preste-Ståndets Protokoll för den 20 dennes inhemtats, att motionären frånträdt den del af motionen, som afser förökad lön åt folkskolelärare, lades ifrågavarande Memorial till handlingarne, med förklarande att Borgare-Ståndet ansåg motionen tillhöra Lag-Utskottets behandling. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial, JM 4, med anmälan om Riks-Ståndens beslut i anledning af de sedan sistlidne riksdag hvilande grundlagsändringsförslag, blef samma Memorial till Expedilions-Ulskottet öfverlemnadt. S. D. Föredrogos ånyo: Stats-Utskottets Memorial, JVS 14, med ett af Chefen för Statens jernvägsbyggnader afgifvet underdånigt utlåtande i anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga skrifvelser, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhållskostnaden lör Statens jernvägar. Lades till handlingarne. Lag-Utskottets Betänkande, JM 12, i anledning af Kongl. Moj:ts nådiga Proposition om antagande af en författning, angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exekutiva kraft i främmande stat. Bifölls. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Memorial, JM 10, med återlemnande af en inom Preste-Ståndet väckt motion om ändring i föreskrifterna, angående aflöningen åt folkskolelärare och deras tjensteåligganden; och som af ett hit ankommet utdrag af nämnda Riks—Stånds Protokoll för den 20 i denna månad inhemtades, att Ståndet, sedan motionären förklarat sig frånträda den del af motionen, som afsåg förökad lön åt folkskolelärare, beslutat, med åberopande af detta förklarande, återförvisa motionen till Lag-Utskottets behandling, fann Bonde-Ståndet godt att uti detta Preste-Ståndets beslut instämma, äfvensom att Memorialet skulle till handlingarne läggas; Bih. till R. St.
— Vi vilja i detta tillägg upptaga till skär-skådning ett bevis för de klassiska språkstudiernas förträfflighet, som ofta anföres, (men som vi förut icke haft tillfälle att betrakta. Det är nämligen det kända förhållandet, att i England dessa studier / fortfarande utgöra skolundervisningens kärna; och i detta förhållande har man velat se en kraftigt medverkande orsak till den öfverlägsna ställning, som den engelska nationen intager inom den moderna kulturen. Vi tro dock detta så litet vara händelsen, att vi skulle vilja påstå det England uppnfitt sin öfverlägsenhet icke i följd af, utan trots sitt skolväsens inrättning. Man får nämligen ej öfverskatta skolbildningens inflytande. Rätt ledd, kan den nog uträtta mycket; men de fel, som dervid begås, och de brister, som deri finnas, äro vanligen ej så svåra, att de ej kunna rättas och upphjelpas så småningom, om ock långsammare, genom den mognare ålderns sjelf-förvärfvade erfarenhet. Och hvad ett kraftigt folk i den vägen kan åstadkomma visar just den engelska nationen, icke minst de många ” selfmade men ”, som utgöra dess stolthet. — Man får dock ej häraf sluta, att det på det hela taget kan vara likgiltigt, huru skolundervisningen ordnas. Ty en rätt lagd grundval förebygger månget misstag och mycken tidsförlust, och under de många famlande försöken skola vi väl då och då lyckas uppdaga någon ny sanning, blott vi med allvar söka det rätta. t %Medaljonger och statyetter. i. Gam betta. Af A. Cantor. (Öfversatt från förf: s handskrift. Det var han — så hafva de illasinnade berättat för oss — som skaffade kejsarinnan Eugenie den tillåtelsen, hon för några år sedan fick, att uppehålla sig en kort tid i Frankrike. Det var också han, som då man bad honom intres' sera sig för att kejsarprinsen kunde få lof att uppehålla sig i Frankrike, väl afvisade detta, men så märkvärdigt höfligt; han sade, att han icke kunde arbeta derför, men det föreföll som ville han säga, att om andra ville göra det, skulle han icke lägga hinder i vägen. Och det var slutligen också han, som under kriget sörjde för, att de orleanska prin-sarne kunde försätta sin tjenst i hären.
Götha HofRätt, erfordras, äfvensom Utskottet hemställer, 0111 icke derjemte kunde till Kongl. Majit öfverlämnäs, att för det a£ Kongl HofRätten, då den skulle arbeta på Fyra Divisioner, nödigt ansedde tillökte antal Betjening af en Ordinarie Civil Notarie, en Brottmåls Föredragande och en Canzlist med Löner, låta, så vidt äfven denna tillökning i Nåder pröfvas erforderlig, me> elei till aflöningen utgå på lika sätt som för Ledamöterna; och hvilka nya löner Synas böra komma vederbörande till godo till enahanda belopp, som dera* vederlikar, med den vid denna Riksdag föreslagna lönförbättring, få uppbära. 2:0 Från Statscamt OeconomieUtskotten, af den 24 Juli, angående Allmänna Spannmåls Magazins inrättningen i Riket; varandes detta Betänkande åtföljdt af Sär - Den 25 Juli e. m. 1223 skildta Utskottets i detta ämne afgifna yttrande. 3:0 Från BevillningsUtskottet, af den 23 Juli, angående Bränvinshrännings och Consumtionsafgifler^s utgörande, frän ocfi med nästkommande år 1816, intill Rikets Ständers nästa sammankomst. 4:0 Från StatsUtskotlet, af den 24 Juli, angående förhöjning uti det Honorarium Riksens Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret uppbära; tillstyrkandes Utskottet att Honorarium för hvarje Fullmägtig i RiksgäldsContoiret bestämmes till 666 R:d. 52 sk. Banco, och till ett sådant belopp beräknas och utgår från den i;sta innevarande Juli månad. 5:0 Från StatsUtskottet, af den 24 Juli, angående aflöningen till Riksens Ständers Justitieombudsman och tjenstgörande vid hans Eypedition samt TryckfrihetsCommittéen.
Shawlar, Shawletter och andra dukar: af Gaz eller annan gles väfnad, af så kalladt Bourre de soie, samt gerona tryckning eller pressning laconerade, hvartill ej är o hänför!ige de Schaw!ar , Schawletter och dukar , som endast med en tryckt blomma i hvardera hörnet liro försedde; ej heller seluiwlar, derå endast vid sidorna befinnas tryckta ränder. Halfsiden, eller af silke, till större eller mindre del blan - Qvantitet för Tullberäkn. Införsels tull. Utförsels tull. 1 kanna 1 kanna lidr sk. r, 02 16 ltdr sk. } ri tt Bil. till Bcvilln-Utsk Betänk.IV.-o 12. Tuliv ur de. Qvantitet jör InjörselsUtförselsVäfnader: Halfsiden: dadt med bomull, lin, ull eller andra ämnen: Alngods: Tullberäkn. tull. tull. lidi* sk. r. lidisk. X. Kdr sk. r. 10 I 0 Fel b ocb Heinehe . andra slag Bomulls-: Alngods: Hvita: Corderoy och Cordet, Sammet och Manchester samt Satin, Jean eller Parcum Bomullsmed blandning lill större eller mindre del al lin eller hampa. Ylle-: I 2 24 — Fris, Frisad, Doffel och Kalmuck 1 u. 36 — r ( r i a 2 24 alla andra slag Halfylle-,eller af ull med blandning till minst hälften af bomull, lin eller hampa: Alngods: 1 u. 3a 1 24 alla andra slag: 2 — af mindre än n qvarters 1 u. 4o , bredd — 1 4 af n qvarters bredd eller deröfver Linne: 1 u. St. Brot. 5 Sami. j 1 AfdG Haft. »4 Bil. till Bcv. Utsk. Betänk. Underrättelser om livad vid tull-taxans verkställighet iagttagas bör. §• 6. Lastpenningar lill Oss innehar last. Den i 16 6 mom. af IVår Nådiga Furordning den 16
Departementet lydande embetsoch tjenstemän erlägga inkomst-bevillning för den aflöning de frän Svenska stats-kassan uppbära. Bonde-Ståndet åter har godkänt Utskottets redaktions förslag och hos Preste-Ståndet, som återremitterat hela § 6, har, såvidt af dess diskussions protokoll kan inhemtas, intet yttrande rörande 4:de momentet förekommit. Utskottet anser den af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutade lydelsen af ifrågavarande stadgande hufvudsakligen kunna antagas, dock med den förändring i uttrycket, att bevillningen skall erläggas för den del af deras aflöning, som motsvarar Svenska stats-verkets bidrag till samma aflöning; och får Utskottet, med frånträdande af sitt förra förslag, hemställa, att ifrågavarande stadgande må erhålla den förändrade lydelse, som förekommer i bifogade förslag. 12 Bevilinings-Utskoltvts Utlåtande As 34. 5:te eller sista momentet af § 6 har jemväl återremitterats såväl af Ridderskåpet och Adelil, som af Presteoch Borgare-Stånden, men gillats af BondeStåndet. Uti detta moment hade Utskottet föreslagit, att arrendatorer af Kronan tillhörig last egendom skola erlägga bevillning för den inkomst de af dessa arrenden åtnjuta. Häremot har blifvit anmärkt, dels att påläggande af bevillning för redan afslutade arrenden af Kronan tillhörig läst egendom, skulle innefatta en orättvisa mot arrendatoren, som vid arrende-kontraktets alslutande utan tvifvel tagit i beräkning förmånen att från bevillning för arrendet vara befriad, dels att åläggandet af dylik bevillning för arrenden, som framdeles afslulades, komme att föranleda till en deremot svarande minskning i arrende-beloppen. Bevillningen vore äfven orättvis, då arrendatorer af andra allmänna inrättningars, såsom akademiers, hospitalers m. fl., äfvensom af enskildes jordegendomar vore derifrån befriade. Enligt Utskottets i § 2 framställde förslag skall för all inom riket belägen läst egendom, med undantag af Statens, af egaren erläggas bevillning.