Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det rätta hade då varit att afstå från de anslagna medlen och i afvaktan på Rikets Ständers beslut låta anstå med hela arbetet; det hade då icke hetat »det är alldeles nödvändigt att Rikets Ständer hjelpa, ty annars måste arbetet afstadna och den nedlagda kostnaden är förlorad», utan Rikets Ständer hade fått pröfva frågan i sin helhet och, om de så för godt funnit, anslå de nödige 400,000 R:dr lån, men detta lån bade då otvifvelaktigt belagts med lika vilkor, som öfrige lån till nya jernvägar denna Riksdag eller 6 procent, deraf 4 procent ränta och det öfriga amortering. Jag kan icke finna att ett kontrakt mellan Staten och enskilde bör mindre orubbligt hållas än de som ingås enskilde sins emellan och jag anser för den allmänna moralen skadligt, att Staten icke strängt utkräfver af de enskilde de förbindelser de ikläda sig, liksom Staten sjelf måste vara ytterst noga att å sin sida bålla hvad öfverenskommet är. Med tillämpning häraf borde rätte - il Stals-Utskoltets Utlåtande JYt 176. ligen Wessman-Barkens jernvägs-bolag icke få något ytterligare understöd, alldenstund det är ovilkorligen förpligtadt att det förutan fullborda vägen. Men då man blifvit upplyst om att ett sådant beslut skulle för den ort det gäller medföra verkliga olyckor, vill man icke gerna statuera ett exempel, då dels Staten förut beträdt denna väg och dels till bolagets urskuldande kan anföras, att det ökade bebofvet af låne-understöd är en följd af en verklig förbättring af vägen. Jag vill derföre, ehuru bolaget något lättsinnigt förfarit, icke för min del emotsätta mig anslagets beviljande, men vill att dervid bestämmas sådana vilkor, att bolaget icke i följd af sitt fel kommer i en bättre ställning, än om det gjort sin skyldighet och upp skjutit arbetet tills frågan derom blifvit af Rikets Ständer i sin helhet pröfvad.
Hvarje 4tde grad på den perpendicuiaira linien och hvarje 8:de grad på den paralella linien, skall medelst gröfre streck eller annan färg utmärkas och då dessa utdragas och korssa hvarandra pä samma sätt sorn ofvan, gifver tunnelandet sig tillkänna , hvarigenom jag kan till huru liten eller stor del som åstunda?, tinna rymnden på chartan i tunnland och kappland, men detta utgör icke enda afsigten med denna gradering , den skall enligt min plan äfven vara ledningen till hela Charttcbeskrifningen, hvarföre hela perp ndiculaira kappelands graderingen betecknas med a. 1., a. 2. o s. v., samt tunnlands graden med stor bokstaf och Romersk ziffra såsom B I, B II, B ][[, B IV o. s. v. Den paralella linien utan bokstäfver, numereras på samma sätt med 1. 2. 3. 4 o. s. v. för kappelanden, samt I, II, lil, IV, o. s. v. för tunnlanden. Vid Charttebeskrifningens genomläsande, sammanbinder man blott motsvarande der åberopade nutnror, hvilka genom korssningen, utan vidare sökande gifver tillkänna både stället på chartan och rymden, t. ex. t a 6 utgör ett kappland och visar t. ex. på bokstafven B. o s. v. Tillämpningen synes bättre på andra sidan. Den progressiva Den 2 4 F einiar ii, beskattningen, som synes mig på samma gång böra verkställas, kan på följande sätt til 1 vä— gabringas, då comitéen anser att förbättring kan göras. Till ett belopp al TT5dtd utaf ail den uppskattade åkerjorden bör nyodlas om året, och efter to frihetsår förfalla till skattläggning, då äfven så mycken äng i proportion aftages i och för underhållet af kreatur m. m., som enligt 15 §■ är stadgadt.
Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå att § 89, som redan blifvit af R. o. Ad. till Utsk:t återförvisad, åberopas i denna §; dock torde sådant icke utgöra hinder för bifall, då, genom ett föregående beslut, Utsk:t fatt befogenhet att vidtaga sådana redaktionsförändringar i de bifallna §§:na, som kunna blifva nödiga till följd af återremisser eller vidtagna ändringar. §:n bifölls. § 93. Äfven denna § bifölls. § 94. Gr. Mörner: Emot denna § har jag egentligen ingen väsendtlig anmärkning att göra; men det måste medgifvas, att man kommer i ett besynnerligt förhållande, då man skall gilla formulärer och blanketter, som man ännu icke sett. Då de framdeles inkomma, torde det ock blifva svårt att i dem göra rättelser; men redan på förhand kan jag anmärka, att, genom sammanförandet af liera särskilda inkomst-titlar, man går miste om en mängd högst intressanta statistiska uppgifter. Jag har blott velat fästa de härvarande medlemmarnes af Utsk:t uppmärksamhet härpå. Gr. Lagerbjelke: Genom denna § blir endast bestämdt, att formulärer skola finnas, men icke huru de skola vara beskaffade, hvilket kommer att bero af framdeles blifvande be - I>en 18 Maj e. m. slut. Jag tror således att intet hinder bör möta att bifalla denna §. Uppå härefter framställd propos., blef §:n bifallen. §§ 95 och 96. Biföllos. Härefter Öfvergick E. o. Ad. till pröfning af Utsk.-ts förslag till instruktion för tax:s-förrättningarne, dervid först förekom § 1- Hr von Krmmer, Anders Eobert:
R:dr måtte upphöra, och nämnde summa få till det med Fonden åsyftade ändamål anvåndas; — Kongl. Majit, uti Nådig Skrifvelse till Commerce-Collegium den 3 Februarii 1819, förmält sig hafva, med bifall till Rikets Stånders ofvannåmnde begäran, att denna hushyra skulle upphöra, forordnat, att i stället 10,000 Ridr, utgörande Arbetshus-Fondens hela då varande disponibla tillgång, skulle af Fonden utbetalas och anvåndas till inköp af Boställshus åt Biskopen i Götheborgs Stift, för hvilken summa 3 procents årlig ränta borde komma Fonden till godo af de i samma Stift inflytande besparde Pastoralier, så vida desse dertill förslogo; dock hafva af berörde 10,000 Ridr endast 7,500 R:dr sedermera af Arbetshus-Fonden verkeligen utgått, enär det åt Biskopen i58 Riksens Ständers i Götheborg inköpta hus erhållits för lindrigare pris, ån som vid anslagets bestämmande varit påråknadt. I afseende på tillkomsten och ändamålet af Allmänna Arbetshus-Fonden, hafva Revisorerne funnit, att nämnde Fond först blifvit inrättad i följd af Kongl. Brefvet den 18 November 1783» för att, genom Allmänna Arbets-inråttningar i Orterne, för de, vid inträffande missväxtår, af brist på nödigt uppehälle blottställde Landets innevånare, öppna utväg att medelst arbete förtjena sig födan, samt att Kongl. Majit dervid ej allenast, såsom Capital-fond, anslagit 4000
Skulle ben olycka tima att hela Konunga-Huset, inom hwilket Arfs-rätten till Riket räknas, antingen pä manliga sidan utginge eller genom uturaktlätande af hwad denna Succ ssions - ordning uttryckcligcn fö> eskrifwcr, förlorat Successionsrätt, ware Thronen ledig till nytt wal och utkore Pä Riksens Ständer ett nytt Konunga-Hus. Till yttermera wiho att Wi allt detta sörcskrifua sä öelefwat och beslutat, hofwa Wi s'mtclige Swea Rikes Ständer detta undcrskrifwit och beseglat, som skedde i Stockholm den , ^ - dagen i , Manad är efter Christi börd Begärdes pä bordet. Herr Grcfwen ochLandt-Marsk alken tillkännagaf att Constitutions - Utffottet äfwen inkommit med ett Memorial rörande rbstberäkningen inom Banco - Utskottet wid inträffande p>Llia Vota, hwilket nu skulle uppläsas. Friherre klannerkeim, I^srs e^ugusi, hemstälde om det icke singe företagas i sammanhang med den Z8 § i Riksdagsordningen, hwilken efter det beslut i denna fräga fattas, kommer att undcrgä en ny redaction. Hans Excellence Herr Grefwe k u u t k> trodde, att dä detta Memorial i alla fall kompie att ywika pä bordet, kunde det äfwen nu uppläsas, hwarcftcr Herr Grefwcn och Landt - Marskalken lät uppläsa följande: wärd - Den i3 October. 4Z2Z wördsamt Memorial. Sedan, med bifall till Banco-UkffoltetS infordrade yttrande, Högloft. Ridderffapet och Adeln samt Högwördiga Preste - Ständer under den 10 limcwarande mänad och Wällofl. Borgare - Ständer under den Zo sistl.
Om tillfälle att öfverlägga om försvarsverket nu icke vore förbi, skulle jag erinra, alt jag i fråga om de båda gardes-regttenas stab endast argumenterat emot all minskning af befäl och för beaktande af alla rättigheter, äfven soldatens. Vöre jag kallad att nu discutera stabs-organisationer, skulle jag i åtskilliga stycken tränga djupare in än den värde reservanten gjort; och under bestämdaste förbehåll att besparingars belopp ostördt kom tredje hufvudtiteln till godo, skulle jag t. ex. föreslå indragning i fredstid af reg:ts-prester och auditörer, enär jag anser all hemma i landet skulle båda dessa tjenstebefattningar fullkomligen änmålsenligt bestridas af nästgränsande ecclesiastikoch justitiae-stater. Sist, och enär den värde reservanten i mitt anförande af den 1 1 trott sig finna förutsättning af opatriotiska afsigter hos oppositionen, förklarar jag, under vädjande 3) Den värde reservanten fann otydlighet i min thcori öfver dessa ämnen. Min uppsats, som jag föreg:de dagen Iemnade Hr Grefven, var skrifven i hast, och derföre ganska oläslig. Jag melite, att en insparing af t. ex. 60,000 r:dr b:co utgör mindre än en skillings skattelättnad för hvarje individ, eller 5 skilling per matlag i Sverige; emedan denna insparing kan till oberäknelig skada desorganisera försvarsverket, eller anstalterna för allmänna säkerheten, för folkundervisningen, för näringarna eller hvarje annat dylikt och vigtigt statsbehof — hvaremot en dylik summa , använd på ett af dessa föremål, kan tillskynda de skattdragande mångdubbla, ja ojemförligt högre fördelar och i samma proportion öka deras förmåga att utan besvär utgöra skatter, NB. att jag icke såsom af mig upptäckta tillräknar mig dessa i århundraden och i hela Europa såsom axiomer antagna statsekonomiska satser. 22 Den i3 Augusti, till Ståndet, att jag aldrig antastat någons afsigt, och åberopar mig mina äldre, icke tvetydiga ogillanden af slika tillmålen, hvilkas collectivitet allena ipso facto och alltid vore en orättvisa.
Beträffande vidare det förändrade stadgandet angående kommissionärer, »å tror Utskottet den föreslagna förändringen vara nödig, för att en mängd perfoner, hvilka väl äro borgare, men hufvudsakligen i egenskap af kommissionärer hemta betydliga inkomster, må kunna träffas af en rättmätig beskattning; och då stadgandet, sådant det blifvit af Utskottet föreslaget, svårligen bör kunna leda till förvecklingar vid tillämpningen, och detsamma dessutom är af tre Stånd godkändt, får Utskottet, vidhålla sitt förslag äfven i denna deh Hvad slutligen vidkommer yrkandet om upphäfvande af den för utländingar, som resa omkring i landet, för att utbjuda eller sluta handel om utländska varor, stadgade bevillning, så är den afgift, hvilken desse personer skola erlägga för hvarje månad, de sig här i riket uppehålla, i Utskottets tanke, både lämplig och af rättvisa mot den inhcmske, bevillning underkastade, handlanden påkallad; till följd hvaraf, och då Utskottets från nu gällande Bevillnings-för•rdning hemtade förslag härutinnan jemväl är af tre Stånd bifallet, Utskottet icke kan understödja ofvanbemälda, inom endast ett Rikg*tånd framställda, yrkande. §§ 10 och 27. tfögvördiga Prcste-ståndet har återremitterat de delar af dessa §§, hvilka ang# bevillning af krögare m. fl. personer, sorn ega rättighet att i minut försälja spirituösa drycker, och hvilka delar ansetta böra lemnäs oafgjorda, till dess Rikets Ständer fattat beslut öfver Särskilda Utskottets förväntade förslag till lagbestämmelser, angående bränvins försäljning, samt vilkoren och afgifterna derför. Denna aterremiss, hvilken ej är grundad på någon anmärkning emot Utskottets förslag i förevarande afseende, kan icke föranleda till annat yttrande från Utskottets sida, än ett tillkännagifvande, att nämnde förslag blifvit af de öfriga tre Stånden godkändt. §§ 10, 27 och 28.
Låne-tillgångar en utväg att lysa med en förmögenhet, den de icke ega, och om hvars chimerika beskaffenhet deras Borgenär er snart skola komma i en ledsam erfarenhet. Alt nu Rikets Ständers Bank skulle, att jag så må säga, ikläda sig ett mäklarekall, för alt tillhandahålla ressourcer för sådana, som, under förevändning att söka understöd till gagnande företag, endast använda de lånade medlen till näring forsin fåfänga och flärd, eller till förstörande, ovana speculationer, anser jag icke allenast vara ett mindre värdigt föremål för Bankens operationer, utan måhända äfven vådligt för dess credit och soliditet, Bil. t. Banco-Utsk:s Betänkande, N:o 97. 55 samt säkert medföra mera utsträckta administrativa åtgärder för dess Embetsoch Tjenstemän, och kanske jemväl påkalla en tillökning i deras personal och aflöning, och anser mig derför pligtig att, såsom Ledamot af Högloflige Banco-Utskottet, afstyrka allt Bankens inblandande ,i så väl denna som andra nya Låne-anstalter, hvilka, genom hvarjehanda, nu oförutsedda händelser, kin - de blifva för Banken äfventyrlige. Äfvensom jag icke kan undgå att vid detta tillfälle betyga min förundran deröfver, att nu först, efter Ständernes sammanvaro i 14 månader, några Representanter omsider börjat behjerta den allmänna nöd och förlägenhet, hvarur de ädelmodigt beslutat att rädda de betryckte, medelst det ena nya Låneförsiaget efter det andra. Vore nöden verkligen så stor som den föregifves, så är den visst icke i hast påkommen, att den ju redan vid Riksdagens början måtte hafva varit bekant, och då måste man väl tillstå, att dessa de nödställdes räddare vaiit nog hårdhjertade, som låtit sina clienler så länge vänta på bjelpen.
Aug. 2 A. P. 256, 45o, 523. — angående förslag till samman jemkning af RiksStåndens skiljaktiga meningar, i frågan om Reglering af Rikets Styrelseverk. Dec. 2 A. P. 2o5. —• angående aflemnandet af de, genom Utskottets försorg, tryckta skrifter. Särskilta Utskottets Ledamöter. Se Lista. Se i öfrigt Stats-, Bevillnings-, Lag-, 611 samt Allmänna Besvärsoell OeconomieUtskottens nied Särskilta Utskottet gemensamma Betänkanden. Södertelje CanalVerk, om anslag af allmänna medel för. Aug. Nov. P.87. Södra Amerika, angående ett HandelsCompagnie på. Mars P. 80. B. 210. Talieller öfver Bankens tillstånd, rörande. Aug. P. 942. Tableau Historisk i afseende på förändrade förhållanden i Statens inkomster och utgifter ifrån och med »810 års Stats-reglering intill närvarande lid, angående. Tackjern, om Bancolåns meddelande emot pant af. Tackjerns-tillverkningen och Tackjernshandeln, om vidsträcktare frihet i afseende på. Julii P. 8g5. Aug. Nov. P. 182. TacksägelseAdress. Se Adress. Taffelpenningar, om föreslagen indragning deraf för Rikets Högsta Embeten. Mars P. 7o3. April P. 67, 126. 61Q Tal, Drottningens, till besvarande af den Stora Deputationen vid Hennes ankomst. Junii P. 422. — Konungens, på RiksSalen vid Riksdagens öppnande. Jan. P. 117. — D:o vid Riksdagens slut. Dec. 2 A. P. 43i. — Konungens, vid mottagande af Riksens Ständers Stora Deputation i anledning af bref som i GeneralMajoren Holsts förfalskade namn blifvit åtskilige Konungens Befallningshafvande tillsände. Mars P. 435. —* LandtMarskalkens vid Riksdagens början. Jan. P. 5.
Hvad åter beträffade den vid förra Riksdagen anmälda särskilda brist för år 1852 utöfver kreditiv-summan, hvilken brist, på sätt redan omförmäldt är, utgjort 20,234 R:dr 45 sk. 2 r:st„ bade de af Rikets Ständer tilt fyllande deraf afsedda medel, eljer förhöjda vederlaget för de till Wadstena $rig&^ 4 Slals-Ulthollels Utlåtande M 58. manshuskassa förut ingående, men till Stafs-verket numera indragna rustbålls-afgifterna, deraf Arméens pensions-kassa borde åtnjuta ?:delar, hittills ocb under förväntan på den med vidlyftiga omgångar ocb mycket besvär förenade utredningen af denna vederlags-förhöjnings verkliga belopp, icke kommit Arméens pensions-kassa tillgodo; men dånumera blifvit utredt, att vederlags-förböjningen i Stats-ersältningsanslagen för rusthålls—afgiflerna åren 1852, 1853 och 1854 skulle tillhopa utgöra 25,277 R:dr 2 sk. 2 r:st banko, hvaraf ?:delar eller 15,166 R:dr 10 sk. 11 r:st tillkomme Arméens pensions-kassa, återstode af förenämnde brislsnmma 20,234 R:dr 45 sk. 2 r:st endast 5,068 R:dr 34 sk. 3 r:st, till betäckande hvaraf den af Rikets Ständers påräknade tillgång icke vore tillfyllestgörande. För den efter år 1855 tilländalupna tiden bade kreditiven ännu icke kunnat anlitas, enär sådant, enligt Rikets Ständers förordnande, berodde af tiden,'då pensions-kassans års-iäkenskaper hunne afslutas; varande dock med nästan fullkomlig visshet förutsedt, att kreditiven ej ens blefve för ändamålet tillräckliga.
I öfrigt hafva Rikets Ständer inhemtat af Stats-Contorels till E. K. M. d. 19 Dec. 1833 i underd. afgifne Berättelse om Stats-Verkets förvaltning, att, — sedan Civile och Militaire Embetsoch Tjenstemäns enkors och barns pensionerande, jemte anslagen dertill, blifvit åren 1827 och 1828 öfverflyttade till Civil-Statens samt Arméens Pensions-Cassor, men pensionairerné egt rättighet, alt inom 5 år uttaga deras innestående pensioner, hvilka det ålegat Stats-Contoret, att för den tid, som föregått nämnde öfverflyttliiugar, anordna, oaktadt pensionsanslagen lill en del varit medtagne, genom nådegåfvors eller tredjedelspensioners utbetalande till pensionsberättigade, ännu ej classificerade enkor och barn, — Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, af anförde orsaker ansett sig ej böra utbetala den brist för år 1826, som, af enahanda orsak uppkommen, Rikets Ständer vid. senaste Riksdag beviljat till ersättning med 2,114 R:dr 16 sk. 6 r:st.; äfvensom alt en 3'tterligare brist af samma anledning egt rum å 7:de Hufvud-Titeln för år 1827 med i>5p5: 10. 5. oeh för år 1828 med , 155: 32. — t ^Q hvarifrån dock, genom återdebitering af anordnade, men ej uttagne hithörande pensioner borde afgå 159: 3g. r. så att endast skilnaden 1*591: 3. 4* blifvit till afskrifning af Stats-Contoret anmäld, med tillkännagifvande, att, sedan den för så beskaffade innestående pensioners uttagande bestämda tid nu mera förflutit, någre sådane brister icke vidare kunde inträffa; och som ofvan 4o,563: 46. 10. 445:10. a. 529: 24. — Expeditions-Ulskottets Forslag till lind.
Jag skulle vilja, att. desse män, hvilka år 1809 räddade Sverige, då de en gång, enligt naturens ordning, Den 26 Mars e. m. 167 lemna detta rum, kunde säga: Vi mottogo ett fädernesland, sönderslitit, olyckligt, fattigt, utan communicationer, utan näringar och handel; vi lemna det lugnt, rikt, med lättade communicationer och blomstrande. Flere yrkade åter på proposition. Friherre Cederström> Jacob: Med hela den ungdomliga kraften af vårt constitutionella lif beslöts det stora allmänna företag, som nu å nyo utgör föremål för Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. Ständerne 1809 hade icke ärft, utan förvärft sin öfvertygelse derom, att allt stort, ädelt, eller medförande allmän nytta, borde befordras. Hvarje förslag i sådant afseende kunde således icke undgå att med värma och glädje omfattas. Ett bland dem var detta. Det har blifvit yttradt, att egennyttan, icke patriotism, låg till grund för den talrika actie-teckningen till detta företag. En sådan öfvertygelse måste höra till de ärfda, ty samtiden känner motsatsen. Jag känner en individ, som ensamt tecknade öfver 100,000 R:dr, belänade actierne genast i Disconten, och beskattade sig således sjelf, till förmån för detta nyttiga företag, med den årliga förlusten af en procent. Med Herr von Hartmansdorff instämmer jag deri, att jag -icke kan finna laglig anledning till Utskottens upptagande af frågan om lån till Götha Canal, i stället för det af Konungen begärda förskott, och finner besynnerligt, i68 Den 26 Mars e. in. att c!å genom Konungens Nådiga Proposition af den 10 sistlidne December blifvit tillkännagifva, alt det ifrågavarande förskottet bör skyndsamt beslutas, till förekommande af förluster, Utskotten först nu, i slutet af Mars, inkommit med utlåtande i ämnet, och det utan att frågan i sin helhet på samma gång blifvit, framställd.
Om man försvårar möjligheten att erhålla bostad, så har man ock försvårat möjligheten att vinna utkomst för den fattige, som eljest tilläfventyrs uti sin arbetskraft äger en större rikedom, än den som ärft stor förmögenhet. En annan värd talare, Hr von Rosen, har redan klandrat hvad Ulskrn här föreslagit, nemi. "att åt K. M:s Bef:- h:de, hvar för sitt län, må uppdragas att, i samråd med sakkunnige män af länets innevånare, föreslå, för hvarje olika ort särskildt, det minsta hemmantal, hvartill klyfning må äga rum utan föregången särskild undersökning, och att, Den 5 September e. m. 159 med ledning af så beskaffade förslag, föreskri Iler i detta afseende, lämpade efter olika local-förhållanden, måga i författningen meddelas.” Jag instämmer uti hvad Hr von Rosen härom yttrat och går ännu något längre, och her eder, mine herrar! betänka, alt om Utsktns förslag i denna del kunde utföras, så skulle det medföra behofvet af hvarken mer eller mindre än särskilda bestämmelser för hvarje hemmansnummer i Riket, större eller mindre; ty 2tne finnas knappast af fullkomligt lika beskaffenhet, och alltså uppslå omkring 400j00° särskildta mål, som måste afgöras och kunna gå instanserna igenom. Jag betvifla!', alt någon förståndig lagstiftare vill antaga en sådan lag. Att åter under en och samma cathegori sammanfatta alla hemman inom samma län, och säga alt uti det länet hemmansklyfningen ej må gå längre än till g mantal, men i det andra till -j\, är också rent af oförståndigt. Om man också måste medgifva, att på många ställen J mantal endast skulle förslå att gifva sin ägare litet jordfrukter, samt bete och foder för en ko, hvilket är det aldra minsta, som man möjligen kan fordra för ett skattlagdt hemman, och mycket mindre än hvad comiterade ansett nödigt för en s. k. besutlenhet; så lärer man likväl få erkänna, att en fjerdingsväg derifrån kunna träffas lägenheter, der g mantal kunde föda mångfalldiga kreatur och menniskor.
Han trodde Karmides vara i stånd till hvilket förtvifladt företag som helst. Hans fruktan för sin dotters trygghet var ju så stark, att han, då biskopen steg öfver hans tröskel, just gick i funderingar, om han skulle våga lemna Athen och anträda den efterlängtade resan till Jerusalem eller icke. Vore det nu sannt hvad Petros berättat honom – och något skäl att betvifla det hade han icke – så var en utväg funnen, och hjelpen hade kommit i rätta ögonblicket likasom från himmelen. Karmides skulle utan tvifvel upphöra att lägga sina krokar för Rakel, såsnart han fått en vink om den vida större lycka, som väntade honom och vore lättare att vinna på annat håll. Baruks lilla oskyldiga lamm skulle blifva skyddadt för den glupske vargens anslag, medan denne, iklädd skepnaden af en ruelsefull och botfärdig syndare, ginge att gripa ett annat rof. Detta blefve ju alldeles förträffligt. Och om Rakels böjelse verkligen voro djupare än blott ett flygtigt tycke, så skulle hon öfvervinna den, om icke förr, när hennes luftslott ramlat, när hon funnit, att Karmides’ kärleksförsäkringar varit idel munväder, och att han, omedelbart efter sitt frieri till henne, riktat sina planer på Hermione. Hennes ögon skulle åtminstone öppnas, när underrättelsen nådde hennes öra, att samme Karmides, som hon älskade, blifvit trolofvad med Hermione. På grund af dessa skäl dröjde det icke länge, innan Baruk fattat sitt beslut. Han gaf Petros bestämdt löfte att åtminstone under ett halft års förlopp icke oroa Karmides. Ja, han antydde, att han icke vore obenägen att försträcka Karmides, om så behöfdes, ett och annat lån, såsnart det börjat visa sig säkra tecken till en sådan sakernas gång som Petros förespeglat. Aftonen af samma dag, på hvilken Petros besökt Baruk, satt han åter, efter slutadt dagsverk, i sin koja på Skambonide, uti en kammare, hvars bohag var af ganska torftigt slag och upplystes utaf en lampa af vanligt krukmakarearbete.