Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5 Genom dödsfall och befordringar vid Läns-Staterna 6,671: 20. 5 Balance vid 1810 ars slut, uti Landet och hos Redogörarne al StatsVerkets Inkomster innestående Medel; nemligen: Äldre arens Medel till och med för år 1809, indragne och besparde Löningsoch Boställs-rentor m. m. 5,390: 8 Häst-Vacance-Medel dito It y „ . , . Debet Balance vid 181O urs slut, Stats-Verkets Inkomster i Landet och hos Redogörarne för år 1809 och förra åren 5>779 *• 2. 3 Dito för år I8i° 16,634: 9. 8 Stats-Verkets Inkomster Sr 1811: Indragne och besparde Militiae Lönings* och Boställs-Rentor samt Mötesoch Vacance afgifter, enligt Summariska Calculationen 62,502: 2. Häst-Vacance-medel 5^,595: 25* — Besparingar genom dödsfall och befordringar vid indelta Militiae-Staterna — ,— Dito Lands-Staterna —. —. Balance vid 1811 års slut: de samma år i afräkning å 1812 års Uppbörd af indragne och besparde Militiae indelta Löningsoch Boställs-Rentor levererade medel 949: XI* 10 285219* 37* 8,524: 42- Pag. Summa Summa Specie. 22,413 1*5,842 949 (I 11 11 11 10 179*204 34 i af Indelta Militiaeoch Lands-Staternas Löningsför år ign. Credit Balance vid 1810 års slut, levererade samma år i afräkning på ign års Uppbörd Afskrifningar, provisioner, Löner med flera utgifter, som uti Riks-Staten icke äro beräknade, nemligen:
Men nu fann hon bara fyra till döds stickande tistelord: »Aldrig visa dem något; aldrig visa dem något!» De orden åt det hjärtat? Måtte det då inte bli ve utav! Men det är en historia, som blöder, det här. Kanske att du inte vill höra mer? Jaså, det vill du ändå. Nå ja, många ord blir det inte till. Från den stunden kunde ingen vidare beklaga sig över brist på utdelning i Margits glädjebank. Aldrig hade hennes skratt klingat muntrare över gården, aldrig hade hennes vilja »att dra» varit större. Huset sjöd av jäkt — bröllopet skulle nämligen bli så gott som genast — och om allt, allt var Margit med! Ja, till sist erbjöd hon sig till och med att bli »Framma», fast det var mot sed och bruk, så rädd var hon att inte göra nog. — Grannröd var hon i färgen, och ögonen glänste som stjärnor mot fall. Vad det betydde, tänkte ingen på, och den som tänkte ...! Själv tänkte hon nog minst. Hon hade ju bara en tanke. Ibland tyckte hon, att hon sprang på ett svajande rep över ett sjudande mörker. Men då klamrade hon sig fast vid tistelorden, bakade in dem i bröllopstårtan, sydde in dem i brudklänningen: »aldrig visa dem något!» Och så skulle man inte tro på helvetet! Jo, säger jag dig, jag tror och dömer henne, Maja, till evig eld. Vår Herre må i sin barmhärtighet göra med henne som han vill! Ung, oerfaren, uppvärmd, hade han inte varit svår att snärja, han, pojken, men hålla honom kvar blev värre. För att binda säkert, hade inte Maja varit så noga med banden, och med svalkan kom ångern. Det var ju Margit han älskade — bara Margit! Så blev Margits svängande rep över mörkret ett rep av glödheta nubbar. Sven tog sig före att genskjuta henne vart hon gick, att tigga och att be. Om Margit bara sa’ ett enda ord, så skulle han göra slut med Maja! Men Margit sa’ aldrig det ordet! Hon stod framför honom med nedslagna ögon, fast sluten mun och hårt sammanknäppta händer. Han lyckades aldrig driva henne till tal eller förklaringar. Det var det enda hon riktigt visste att hon inte ville: svara ... Det enda hon riktigt visste.
Af sådan anledning tillstyrker jag bifall till Direct:s förslag, att ingen viss summa må för utlåning på namn bestämmas. R. o. Ad. har vid a:ne riksdagar bestämt ett maximibelopp, som begge gångerna befunnits otillräckligt. Vid 1820 års riksdag bestämdes detta belopp lill 10,000 r:dr, men det öfverskreds till 3o,ooo r:dr. Vid sista riksdagen ökades beloppet i anledning häraf till dessa 3o,ooo r:dr, och nu har åter Direct. sett sig nödsakad att öfverskrida detta ökade maximum ända till utöfver 80,000 r:dr eller något deröfver; och det är i sanning svårt att se sig satt i nödvändighet att antingen städse öfverskrida en gifven föreskrift eller låta fattiga stipendie-och pensionstagare blifva utan underhåll. Om R. o. Ad. för öfrigt i siri Ridd.- Direct. inväljer personer, till hvilka Ståndet hyser förtroende, synes ingen föreskrift i detta hänseende vara lämplig; och att nu på en gång indraga 5o,ooo r:dr blifver svårt, emedan en sådan reduction icke, utan att möjligen äfventyra förlust, kan verkställas annorlunda, än småningom. Jag skul - Den 2 Maj e. ra. St skulle på dessa skäl önska, att R. o. Ad. ville tillåta Ridd.- Direct. att i denna fråga handla efter egen pröfning af omständigheterna. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller om en upplysning, sorn måhända blott från någon af Direetts ledamöter kan meddelas, nemligen huruvida någon ändring är gjord i det stadgande, sorn förut ägt rum, att lån på en hand ej får lemnäs till högre belopp än i5,ooo r:dr. Undertecknad Ri d d.- Secre t.: I anledning af Frih. Ehrenborghs förfrågan får jag vördsamt upplysa, att Ridd.- Utsk. i sitt nu förevar, betänk, tillstyrkt en sådan utsträckning af lån på fastighet, att i stället för i5,ooo r:dr, som för närvarande är högsta beloppet, skulle 3o,ooo r:dr få utlemnas på eu hand. Frih. Ehrenborgh:
Bayerskt öl, I T e Export-öl, l e l o n: Allmänna 46 27. - K E S — Sele 7 03. | [2104] r * N:r 727. Hvar skall jag kunna få en s. k. schablon för öfverföring af monogram å linne? Jag håller på att märka en del af min utstyrsel och tycker att öfverföringssättet förme-, dels kalkérpapper är så långsamt och tråkigt. De schabloner jag menar bestä af en tunn, fyrkantig kopparplåt, på hvilken bokstäfvernas konturer frambragts genom något slags etsande syra (ej genom gravering), samt förfärdigades och försåldes till 1,50 pr. st. af en kringresande danska, hvilkens vistelseort dock är mig obekant. För möjliga upplysningar — helst så snart som möjligt - — vore jag särdeles tacksam. Oförlofvad tös. icke Frågor. KARL ERIKSSON, Stearinljus Jllllll svenska och utfabriker. Största lager! Billigast Fullkomlig garanti! Liberala betalningsviljor! OBS! Äldre instrument tagas i utbyte. J. LUDVIG OHLSON, Stockholm. [1423] Billigast af alla, För en ny konkurs massas räkn n i g realiseras: 1 0, 00 st. Ce u l o l d i kragar som kostat o 6, onuo 2, 5 O 2j OO par Dams r t umpor » 0 30 IJ7OO st. B a r n k o f t o r hems c ti kade &gt; 4 5, 0 2 5, 0 S ö d e r m a l m s K. h. 1,45° p helyl e-Tricot N:r 728. Sedan handväfnaden nu på nytt högre läroanstalt för flickor. k ä l der 3 — 9 år » 7 —, 3 7, 5 kommit i flor, skulle undertecknad vara särdeles tacksam, om upplysning kunde erhållas, 2 0, 0 0 e x t. i: a D a m - Läroverket förbereder för inträde till Högre lärarinneseminariet och mothuruvida det i handeln förekommer någon koftor, hemst.
M:t nådigst föreslagit i fråga om oftanämnda upplånings lämpande efter det beräknade behållna öfverskotts-beloppet å dels stals-inkomsterna i allmänhet och dels bränvins-tillverknings-afgiften särskildt. Jemte åsigten, det mindre lämpligt blefve, att, på sätt som skett vid åtskilliga föregående tillfällen, då läns upplagande för Svenska Statens räkning beslutats, till de härmed förenade liqviders behöriga verkställighet anvisa eller pantförskrifva någon viss stats-intrad, hysa Rikets Ständer den öfvertygelse, att både Stats-verkets kredit bäst vårdas och långifvarnes säkerhet för ränteoch kapital-belalningarnes oafbrulna fullgörande mest betryggas genom uppförande på stat af den efter lånets belopp lämpade anslags-sumina, som för räntans liqviderande och kapitalets amortering årligen erfordras; hvilken anslags-summa följaktligen bör fortfarande med oförminskadt belopp utgå, intilldess hela länet blifvit i stadgad ordning ålerbelaldt. I öfrigt synes det vara nödvändigt att Rikets hädanefter sammanträdande Ständer förbehålles rättigheten att kunna vidtaga de förändrade föreskrifter, som erfarenheten eller tidsförhållandena påkalla, med hänsigt till räntans och amorterings-anslagets belopp samt obligations-valörerne för de ytterligare lån, hvilka, med bibehållande för öfrigt af nu stadgade upplånings-grunder, komma att framdeles upptagas. f) amorlissemenls-fonden:
Syskon, hade eder min öfvertygelse det varit en skyldighet, att äfven fästa uppmärksamheten åt lefvande personers rättigheter och tim* liga väl. ConstitutionsUtskottet finner likväl denna enkla verkställighetshandling, (sorn det kallar den ifrågasatta öfverklagade Föredragande och, Rådgifvareåtgärden), vara sådan, att det yrkade åtalet icke kan äga rum, och jag skall icke eller ytterligare fordra något sådant, men jag tror mig deremot icke hafva fullgjort min skyldighet sorn Riksdagsman, om jag dervid lärer bero, hvarföre jag med stöd *f 56 §. Riksdagsordningen anhåller att få väcka följande Motion, nemligen: Att Riksens Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majrt anhålla: att vederbörande Actoriteter, så Civilesom Militaire* hvila Den 20 October c, m, log Va tillkomma att ingifva Förslager till befordring gar för de dem underlydande Tjenstemän, blifva anbefalde: att hädanefter, da. någon annan upp. fores på Förslag, lin den, hvilken efter tour och ancinnété dertill dr orsaken till ett dylikt förbigående uppgifva och bifoga ingående Förslaget, idan åfvan att den som förbi'gås, vid samma tillfälle erhåller en likalydande cornrnunication deroth, I ett land* hvars lagar äro grundade pä 'elen sköna regel att det är bättre tio brottslingar gå fria än en oskyldig dömeg, tyckes ett dylikt stadgande vara både rättvist och behöfvas; och hos ett Folk med en Constitutionel Statsförfattning bör hvarje väg för godtyckligheten tillspärras. Örn Lagstiftande magten vill bibehålta sitt förtroende måste den åt allt hvad sorn kan gynna våld och orättvisa lemna sin uppmärksamhet och begagna de tillfällen Grundlagarne medgifva» att inlör Thronen yrka rättelse i d« bristet som tilläfventyrs finnas. Riksens Ständer handla icke eller rätt mot styrelsen om de dölja en upptäckt stig, som leder till våldförande af i b §. Regeringsformen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 24- Zebruaril När 1788 ärs
Afera är, en månad har framflutit sedan vl första gången sammanträdde; upplysningar hafva ifrån särskildta Embetsverk blifvit infordrade och •vunne j flere af Utskottets Uedamöter hafva nedlagt moda på deras insamlande och sammanförande under vissa hufvudtitlar; Utskottets öfverläggningar hafva anvist sättet för fleras be-; gagnande, och jag tror nu den tidepqnkt vara inne, då vi kunne och böre i hela sin vidd fullgöra det uppdrag vara medbroders förtroende oss iempat, Statsr och Bevillnings-Utskdtten skynda till slut med sina arbeten. Igenom Kesultaterna af våra, yppa sig hittills icke tillräckligen begagnade kallor tili Qtats-behofvens fyllande och utsigt till lindring i den Skattdragandes bördor. Igenom dröjsmål skulle vi gifva det onda tid att tillväxa, aflägsna hjelpen för den lidande, och göra äfven de bäst beräknade förslag onyttiga, i den mån de kommo för sent. Hvarje dag, sorn fram* Den q o Juni 857 framflyter innan ett beslut fattas och verkstäiies, botar alt jaga någon trefven landtman från sina fäders jord; hotar att bereda nya ofFer åt Pennlnge-bristen och Procenteiiet, De talrikaste samfunds-classeme, Jordbrukare och idkare af inhemska näringar, ära de sorn mest sväfva i fara. Deras räddning är Statens pligt; deras förtviflan skubj le bereda oberäkneliga vådor, Ledd af denna öfvertygelse, har jag skyn"5 dat att utarbeta särskildta delar af den Allmänna Öfversigt af orsakerna til! förlägenheten, sona borde föregå vårt förslag till botemedel deremot. Ds ssa utarbetningar hafva, jemte planen för det hela, af mig blifvit ofverieinqade till det Högloft,- Ötskottets upplysta granskning, Man har anmärkt, att jag t uppsökandet af förlägenhetens orsaker galt längretillbaka äq nödvändigheten fordrat. Jag har derpå föreslagit, a,r allt hvad någon af XJtskqttets
Sedan ha vi sett många taflor af samma hand, såväl figur som landskap, men det lilla hufvudet från år 1881 var det första egentligen fullständiga beviset på J u l i a Becks stora begåfning och betydande förmåga att göra den gällande. Under senare år h a vi endast med långa mellantider erfarit nägot om denna konstnärinnas verksamhet och sällan sett något af hennes arbeten. Men ögnar man igenom redogörelserna för konstlifvet i Frankrike, finner man r ä t t ofta hennes namn och de af henne utställda taflor fördelaktigt omtalade. Hon HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Nordting. Utgifnlngatld: hvarje holgfri fredag. Beck. har nämligen på allvar tyckes det, slagit sig ned i F r a n k r i k e och införlifvat sig med fransk konst samt gör sig endast då och då påmind hos oss genom a t t här utställa något af sina nya arbeten. D e t är skada, a t t vi icke ha oftare tillfälle a t t se hennes taflor, isynnerh e t i sammanhang med hvarandra, ty J u l i a Beck är i sin konst en originel personlighet, hvars framställningar förtjäna att göras bekanta i sin helhet och ej endast i spridda delar. Hon är född i Stockholm, där fadern, F r e - drik Beck, invandrad tysk, var den skicklige konstbokbindaren, hvars aktade verksamhet. nu fortsättes af hans son. Efter slutad undervisning i en vanlig fruntimmersskola, fick J u l i a Beck inträde i Stockholms dåvarande slöjdskola och arbetade där flitigt i tre år, efter hvilkas slut hon upptogs till elev vid Konstakademien, hvarest hon studerade åren 1873 — 1877. Men u n d e r det hon var elev af akademien, började hon också en annan verksamhet, som hon snart dref ganska långt och i hvilken hon snart förskaffade sig anseende för IDUN 210 1894 aaa. * * * » » ». » ^ *. * * ». *. *. *. ». P. smak och skicklighet. D e t var textningskonsten.
Det finnes äfven ett ytterligare skäl, hvarföre icke Utsk. kan bifalla den af Hr Dalman förordade princip. Det är derföre, att i vår nu gällande lag finnes icke stadgadt, när en konkursansökning kan återtagas eller icke. Lagberedningens förslag innehåller, att konkursansökning icke kan återtagas sedan borgenärerna äro hörde. Afven i detta afseende hade således en modifikation blifvit nödvändig. Hr Dalman: Jag vill blott mot Gr. Sparres yttrande, i af seende på återtagande af konkursansökning, anmärka, att då konkurs anses börjad när ansökning är ingifven, kan denna sedermera icke återtagas. Den härefter till bifall å förevarde punkt af Utsk:s Retänk. framställda proposm besvarades med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Den 22 April. 551 hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Dalman: Afven denna punkt nödgas jag försöka att få återremitterad. Det nu gällande stadgandet, att gäldenär är skyldig att hålla sig inom sitt hus till dess första dom i konkursen fallit, innebär en orättvisa mot en person, som icke har annat mot sig, än att han möjligen för tillfället icke varit i stånd att betala sina borgenärer, hvaremot, om han gör sig förfallen till ett vårdslöst eller brottsligt förhållande, lagen alltid står qvar att han kan inmanas i häkte. Men stadgandet innebär icke blott en orättvisa mot gäldenären, det medför äfven olägenhet och förluster för borgenärerna. Då nemi. borgenärerna kunna tvinga gäldenären att hålla sig inom hus, och således, i de flesta fall, stängd frän all utväg till lifsbergning, måste de äfven sörja för hans och hans familjs uppehälle Om deremot gäldenären finge tillåtelse att, sedan han besvurit boupteckningen och öfverlemnat sin egendom till sysslomannen, se sig och sin familj till godo, så skulle, genom hans arbete, borgenärernas underhållsskyldighet till en stor del, eller kanske helt och hållet, försvinna. Vid konkurser med ringare tillgångar vore detta icke en ringa fördel.
Efter det beslut, som Högloflige Ridder^- skåpet och Adeln uti des sednare Plenum fatf tat, rörande Protocollers snara tryckning, kan jag ej eller inse huru allmänheten skulle sak-t na den kunskap, den äger rätt att önska om våra ötverläggningar. jag anser fast mera, att då Ridderskapet och Adeln, dervid fästat det vilkor, att dess ProtOcolier förut böra vara justerade, skulle det snörrakt stndaemot den’ na del af beslutet, om samma allmänhet lär hvilken de tryckas, öfvervarar sjelfva Sessionerna och således får del af debatterne inna» de ens äro till Protocollet fattade» Hvem är ibland oss, sorn icke haft tillfälle uti sin Riksdagsmannabana öfverlefva di.? - cussioner så varma, att oftare ord eller meningar förekommit, som efter ömsesidiga explicationer och lugnade sinnen blifvit utur Protocollet uteslutne, och denna method mötte intet hinder, så länge discussionen föreföll inom slutna dörrar, men förlorar all kraft, ali nytta, enär hvarje ord uppsnappas af dem, som deraf sedan vilja draga sin dagliga föda. Visserligen vore bättre om aldrig någon öfverilades i sitt nit för det allmänna och alltid bibehöll ett lika lyckligt sinneslugn: men månne icke med bästa vilja detta åter komtn*r Den 27 Jai,warit. -57 att räknas mer ibland fromma Önskningar, än ibland uppfyllda vilkot? Jag ber slutligen Högloflige Ridderskapet och Adeln förlåta mig om jag upptagit så stor del af dess tid med ett förslag, som jag väl i theorien kan gilla, men som jag i utöfningen fruktar blifva skadligt. Theorier kunna vara sköna och förledande, och rycka derföre så ofta den ädlast tänkande efter sig; men praktiken, stödd på erfarenheten och ledd af meniskokännedom , nedrycker honom snart ifrån den ljusa drömverlden, der allt syntes skönt och allt var godt, ner till den alldagliga verld, der det goda oftast missbrukas och det sköna förvrides; och då, mine Herrar, stadnar den vise alltid säkrast vid det sorn icke kränker någons rätt och helgas af folkets häfdvunna seder.
Detta är bruket af en gifven rättighet, som ingen bör kunna klandra; annat är missbruket deraf, sorn jag icke försvarar, men som icke kan afbjelpas annorlunda, än medelst uppsägningsrättighetens borttagande å båda håll och lösning alltid efter det io-åriga medelpriset. Hvad skulle följden blifva, om uppsägningsrätten borttoges från räntetagaren och qvarlemnades åt räntegifvären? Jo, att den förre, när skörden varit god, i stället för lön att lefva utaf, skulle erhålla endast spannmål in natura, då icke försaljbar, kostsam att förvara och underkastad förskämning, och att lian, när skörden varit dålig, nödgades åtnöja sig med mark egångspriset, som, isynnerhet 28 Den 2 Februari f. m. då, alltid är lägre än det verkliga priset längre fram på vintern eller våren. Om den förra af dessa olägenheter nu äfven ofta inträffar, åtnjuter indelningshafvaren åtminstone ersättning derför i det sednare fallet, då han kan försälja sin spannmål till det verkliga priset längre fram på vintern eller våren. Skulle Utskts förslag antagas, förlorar han deremot i båda fallen. Att markegångspriset i allmänhet är lägre än det verkliga spannmålspriset, och att medelmarkegångspriset i följd deraf äfven måste blifva lägre än det verkliga medelpriset, är en gifven följd deraf, att markegångssättningen sker redan i Nov. månad, vid en tid således, då prisen dels ännu icke äro stadgade, dels nedtryckta af den om hösten olyckligtvis tvungna försäljningen, som allmogen då är blottställd för, för att afbörda grundskatternas första uppbördsstämma, samt för att finna medel till liquiderande af andra vid denna årstid för landtmannen inträffande utgifter. Häraf följer, att de, enligt författningarna, från fögderierna och städerna till markegångssättningscommitteen ingående prisuppgifter hvarken uttrycka eller kunna uttrycka spannmålsprisens verkliga förhållande, efter hvilket allmänna lösningen bör ske, om rättvisan skall bibehållas båda parterna emellan. Att Frih.
Stander behagat »vidtaga atstillige förändringar yred de, enligt § Regeringsformen, såsom Bewfllning inflytande Stats-WerketS Inkomster bestående i Slö- och Landr-Tuns-samt Accisvch Charte Sigillate-Medel jemte fri HusdchossBranwinsbrännings-afgift; Men den tillökning i Stats - Werkcts inkonlster, som derigenom uppkommer, icke förrän nästa ar ;8>z kan i Riks-Scaten paxäknas, hwapsöre Riksens Högloft. Ständer uppdragit deras Riksgälds-Contoir alt med särskildt utsedde medel sylla detta ars tillökte Stats-behof; Sa har, jemte iagttagande deraf uti nu ifragawarande Riks-Stat, Stats-Utskottet medelst Bilagan LikL ädagalagt huru för ar r8»z och de följande gren till nästa Riksdag, ofwannämnde BewillningsJnkomster i Riks-Staten komma art beräknas och Upptagas, da ater det som af Allmänna Bewillningen utaf Riksgälds - Contoiret ärligen tilläggas b^r, Utgör det belopp, som i Riks-Slaten inom Columrien blifwir antecknadtOrebro den n Äng. 1812, Pä Högloft. Riddoch Pä Högw. Prest-StändctS Adelns Led-wngnar, LcLamöters wagnar, L. sk VVettsrZtvät. Lustskikckurrax» Pä Wälloft. Borgcuc-Stän? Pä Hcderw. Bonde-Ttän veis Led. wägnar§ dets Led. wägnar^ U. öVetzesln, /e, ^nstarsson, (l, '1'uyestu», Den 12 Augusti. 258Z Uppläst hos Ridderff. och Adeln d. 12 Aug. Prcsi-Ständet den 12 - Borgare-Ständtt d. 12 - Bonde-Ständer den 12 Riksens Srändcrs Stars-Ucskorts Utlärande i anledning af Högloft.
Domkapitlet eger att bestrida sina årliga expenser 9,000: — Summa Riksdaler Riksmynt 12,611: 26. då den verkliga och disponibla behållningen kornme att utgöra 27,994: 30; att kostnädsförslaget för det ifrågasatta byggnadsföretaget uppgår till 194,565 R:dr R:mt, hvilken summa, sammanställd med den nyss angifna behållningssumman, gifver en skilnad af omkring 166,000 R:dr Runt; samt att, på grund at hvad sålunda blifvit aufördt, och då såväl stiftets allmänna, som läroverkets enskilda byggnadskassa sakna andra tillgångar än de nu omförmälda, Domkapitlet underdånigst hemstäldt, det Kongl. Maj:t ville till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om anslag för uppförande af ett nytt läroverkshus samt gymnastikbyggnad för Carlstads högre elementarläroverk till det belopp, som motsvarar ofvannämnda brist, eller 166,000 Riksdaler Riksmynt. För att än ytterligare styrka behofvet af det begärda anslaget och för att föreslå en utväg, genom hvilken den behöfliga anslagssumman i någon mån torde minskas, har sedermera Eforus öfver Carlstads stifts läroverk i särskildt underdånigt memorial, bland annat, anfört: att, då vid 1862 års riksdag behofvet af ett nytt läroverkshus i Carlstad frarnslälldes för Rikets då församlade Ständer, de icke ansågo sig böra för detta ändamål bevilja statsanslag, i förmodan, att genom tillbyggnad det gamla skolhuset skulle kunna göras tillräckligt rymligt och således äfven en del af kostnaden inbesparas. Med anledning deraf hade förnyad undersökning i detta hänseende blifvit verkställd, men icke lenmat det förmånliga resultat, som varit förutsatt. I följd af husets läge hade neni - Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition Nio 78. 3 ligen tillbyggnaden befunnits kunna ske ändamålsenligt, endast genom uppförande af en tredje våning samt husets förlängning vesterut. Då emellertid det i sammanhang med denna plan approximativt uppgjorda kostnadsförslaget med omkring 20,000 R:dr