Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu först angår sistnämnda förslag; så enär förevarande §. icke har till föremål alt bestämma vexellagares skyldigheter, utan blott hvad det åligger den, som emollagit vexel till godkännande för annans räkning, lärer omförmälda förslag, som hafva en helt annan syftning, ej eller förtjena afseende; likasom och då det ofta kunde blifva omöjligt för den, till hvilken vexeln blifvit öfversänd, att inom den postdag, som näst efter tre dagar infaller, hafva sökt godkännande, helst han vid vexelns ankomst kan vara borta, utan att återkomma före nämnde tids förlopp, anser Utskottet en bestämmelse derom icke lämplig, med förklarande derjemte, att, enligt Utskottets omdöme, det af Utskottet begaenade uttrycket ”så fort ske kan” icke innefattar någon obestämdhet, utan fast heldre bör leda till den största skyndsamhet, med nödigt afseende på för handen varande förhållanden; men likasom icke hvar och en, som emotlager vexel för att uppvisas till godkännande, kan åläggas alt en sådan förrättning ombesörja, så bör ej eller skyldigheten i denna del ensamt vara beroende på åtagande, utan synes hvar och en, som står i affärsförhållanden till vexel-afsändaren, vara förbunden att härutinnan biträda. Så lärer jemväl redan bruket vara i handelsoch affärs - 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 124. verklen, och det är således nödigt att detta för all vexel-rörelse vigtiga bruk bevaras af lagstiftaren, hvilken redan deråt gifvit sanktion, medelst sladgangandet i 5 Art. i §. af Kongl. Vexel-Stadgan den 21 Januari 1748, att icke någon är skyldig att, emot sin vilja, påtaga sig en sådan förrättning, som den om förmälda, der han ej förut gifvit sin man tillstånd och samtycke dertill, eller häfver med honom löpande handel och brefvexling; och anser 'således Utskottet, att elt tillägg i denna syftning bör göras vid ifrågaställa §., den der alltså måste till öfverensstämmelse dermed rättas. 11 §.
Förhållningsreglerna, kung Edwards pass m. m. s. 259; Afskrift af Sir Hugh Willoughby’s dagbok, jemte uppräkning af samtlige deltagare s. 265; Clemens Adams redogörelse för Chancelors färd s. 270 o. s. v. Samma uppsatser äro sedan aftryckta i Purchas Pilgrimage, III s. 211. För den, som ytterligare vill taga reda på hithörande litteratur, får jag hänvisa till: Fr. v. Adelung, Kritisch-literärische Übersicht der Reisenden in Russland, St. Petersburg & Leipzig 1846, s. 200, och J. Hamel, Tradescant der Aeltere 1618 in Russland, St. Petersburg & Jemför »Redogörelse för en expedition till mynningen af Jenisej och Sibirien år 1875», s. 17 (Bihang till K. Vet. Akad. Handl. B. 4, N:o 1). »Letter of Richard Finch to Sir Thomas Smith Governor; and to the rest of the Worshipful Companie of English Merchants, trading into Russia.» Purchas, III s. 534. Herr Serebrenikoff skrifver samodin i st. f. samojed, hvilket senare namn han anser vara oriktigt. Samojed betyder nämligen »sjelfätare», då deremot samodin betecknar »en särskild», »en som icke kan förvexlas med någon annan», och alldenstund samojederna aldrig varit människoätare, gifver hr Serebrenikoff företräde åt det senare namnet, hvilket begagnas af ryssarne i Chabarowa och synes vara en ordagrann öfversättning af den benämning det samojediska folket gifver sig sjelft. Jag anser dock sannolikt, att den gamla från Herodot härstammande sagan om i norden boende menniskoätare (androphager), hvilken sedermera upptagits öfverallt i den geografiska medeltidslitteraturen, i förryskad form går igen i namnet »samojed». (Jemf. hvad som längre fram anföres ur Giles Fletchers berättelse.)
S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskoltets den 18 sistlidne November på bordet lagde ULlåtandet N:o 366, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 197, beslöt Ridderskapet och Adeln alt, på sätt motionären föreslagit, Rikets Ständer måtte bevilja nuvarande Secreteraren vid Tabell-Cominisionen, Hof-Marskalken Leijonmarck, dels för åren 1839 och 1840 en hyres-ersättning för hvartdera året af 200 R:dr, eller tillsammans 400 R:dr, utöfver de 50 R:dr, dem han under sådan benämning redan åtnjuter, dels ock ersättning med en summa af 3,666 R:dr 32 sk. för det han, allt ifrån år 1815 och intill innevarande års slut, då den nuvarande löne-reglelingen upphör, måste vidkännas nedsättning i den af Rikets Ständer år 1815 för Secreteraren beviljade stat. Och skulle de öfriga Riks-Slånden vänligen inbjudas att i della beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens den 18 sistlidne November på bordet lagde Betänkanden och Utlåtanden: 83a Fröt, Vtdr. d. 2 Dcc. 1840. N:o 52, i anledning af väckta frågor om förändring i grunderne för utgörande af planpenningar. N:o 53, i anledning af väckt fråga om behof ve t af stamoch slrö-rotars närmande till hvarandra. N:o 54, i anledning af väckt motion att åtskilliga i Elfsborgs Län kringspridda rusthålls-numer, under Westgötha afsuttna Cavallen, måtte derifrån afsöndras, samt med Elfsborgs och VestgÖtha-Dahls Regementen förenas. N:o 55, i anledning af väckt fråga om afskaffande af fotmötena vid Indeldta Cavalleri-Regementena. N:o 57, i anledning af väckt fråga om förändradt beklädnadssätt för indeldta Cavalleriet.
I anledning af hvad uti denna punkt blifvit anfördt, har hos Ridderskapet och Adeln en talare anmärkt, att den allmänna belåtenheten med en jemnare för delning af utskylderne, beräknad efter inkomsten, skulle mer än väl ersätta de förskott, som den nu för högt onererade jorden komme att erlägga, för att friköpa sig från den del af skatten, som borde på annan jord öfverflyltas; men denna anmärkning anser Utskottet emedlertid ingalunda vederlägga giltigheten af de skäl, hvarpå Utskottet grundat dess, af Bonde-Ståndet bifallne samt af Presteoch Borgare-Stånden ulan anmärkning lemnade afslyrkande af de föreslagne åtgärderne; hvadan Utskottet sitt förra yttrande i denna del vidblifver. 2-dra punkten, angående indeldta räntornas indragning till Stats verket, emot anvisning af motsvarande contanta Stats-anslag. Emot det hufvudsakliga af förslaget i denna punkt har inom Preste-Ståndet blifvit anmärkt; alt indragning af de lill Clereciet och Läroverkena samt Fromma Stiftelser anslagne indeldta räntor är stridande emot s4 väl u4 §• Regerings-Förmeo, som 4 §•
T :r 58 b»p Contant R:dr 5696 122 sk. Summa. Spänne mål. Allmänna medel. Spänne mål. Spanne mål. R:dr 27 sk. Brist. Spannc mål. 25o5 k:p 12 Contant. Allmänna medel. Spänne mål. tanta tillgången 40 R:dr 1 5 sk. värde circa Transport: Utföres således Ätea-stå 135 För Hernösands Stift befinnes således öfverskjuta Wisby Stift. För Trivial-Skolan i Wisby är anslaget - Föreslås: En högre Lärdomsskola i Wisby Fika med Gefle T:r 385 Med afdrag af den härvarande Contanta tillgången, 206. 41. 4., värde circa — 29 T:r Utföres således Återstå 25O För Wisby Stift befinnes således brista Summa : Gymnasie r. I Gefe. 6 Fectorer, hvaraf Den äldsta jemte Preb. Pastoratet g:ne Fectorer tillsammans - De 2:ne yngsta ä 120 T:r tillsammans Adjunct - D i rector Musices Linköping. 7 Fectorer tillsammans - Adjunct - Bibliothekarie - Director Musices - Consistorie-Notarien - Skara. 6 Fectorer tillsammans - Adjunct - Director Musices Consistorii-Notarien - Strengnäs. Alla Färarne tillsammans - Föreslås 7 Fectorer tillsammans Adjunct - Director Musices - Consistorii-Notarien . Westerås. 6 Fectorer tillsammans - Adjunct D irector Musices - Consistorii-Notarien Wexiö. Alla Färarne tillsammans Föreslås 6 Fectorer tillsammans Adjunct Director Musices Consistorii-Notarien Lund. Consistorii-Notarien - Götheborg. Spänne mål. R:dr 08l8 45 oSÖo sk. 4i Sumn Spänne* mål. Allmänna medel. Enskilta medel. Summa. Öfverskott. Brist. Spänne mäl. - Contant. Spannemåf,- Contant. Spannemål. Contant. Spänne mål. Contant. Spannemål. Contant.
Då nu å 113m föredrogs Expeditions-Ut»kottets den 21 dennes aflåtne, och samma dag på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut ■under Nro 412 meddeldte förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående förbättringar i Rikets PolitieFörfattningar; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att icke allenast instämma uti det af Borgareoch Bonde-Stånden beslutade til - Den ?2 December f. m. 409 lägg, utan ock godkänna den af Preste-Ståndet vid Förslaget gjorde anmärkning. Företogs till pröfning StatsBancooch Lag-Utskottens den 20 dennes under N:o 6^3 afgifne, och samma dag på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om förnyad underdånig framställning tili Kongl. Maj:t i afseende på frågan om Enskildte personers och Bolags rätt, att sins emellan inom Biket utställa Invisningar. I sammanhang härmed föredrogs äfven å nyo Bonde-Ständets den 20 dennes aflåtne, och samma dag på hordet lagde, ProtocollsUtdrag, hvaraf inhämtades, att Bonde-Ståndet, som, i anseende till Riksdagens förestående slut, nödgats afstå från annan handläggning vid herörde vigtiga ämne, likväl ansett sig höra uti serskild underdånig Skrifvelse eller Adress öfverlemna åt Kongl. Maj:t, att i Sin vishet vidtaga sådane modificationcr uti nu gällande föreskrifter om private personers Invisningar, som till befordrande af dessas användbarhet uti allmänna rörelsen kunde nödige finnas, för att intill nästa Riksdag blifva gällande; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard: I går begagnade Herr Rosenblad och Herr 4io Den sa December f. m. von Hartmansdorff den rätt, sorn Grundlagen tillerkänner hvarje Ståndets Ledamot, att få detta mål till i dag hvilande på hordet.
Att du har hjärta för min sorg skönjer jag klart, men jag läser där också emellan raderna någonting annat — en liten skymt af misstroende mot mitt sätt att gå tillväga gent emot Christian. Det påminner mig om en blomknopp, som ej ännu slagit ut sä mycket, att man fullt kan gissa sig till färgen på de blomblad den gömmer, men af dess ljusare eller mörkare skiftning kan man döma till dess ungefärliga höjd på färgskalan. Ocb din blomma, gömd som den är under det vänskapliga gröna höljet, skiftar dock i mörkviolett. När jag skref till dig, så var det under den förutsättningen, att jag i dig skulle få en varm bundsförvant. Jag hade behof af att öppna mitt hjärta för någon, och hvem var då närmare mitt förtroende än den, som jag alltid ansett för att vara min bästa vän. Förvånad och äfven litet förtretad blef jag därför öfver att du ej ser hvad som händt ifrån samma synpunkt som jag; men hur skulle du också kunna göra det? Det är nu en hel vecka sedan jag fick ditt bref, och under den tiden har jag läst igenom det flere gånger samt alltid funnit någonting nytt att fundera på. Mitt misshumör har så småningom öfvergått till nyfikenhet på hvad du egentligen skulle vilja säga mig, om du ej toge så mycket hänsyn till mina känslor. Jag är dock icke något barn, som ej kan tåla att höra sanningen, och jag ber dig därför: Låt din blomma slå ut att jag må se, hvad färg den bär. Din Heléne. sade de gula sädeskornen, ljöd som musik för våra öron, och det lätta, hvita mjöldammet, hvilket betäckte alla föremålen därinne, var ett skönhetsflor, som vi ej nog kunde beundra. Men utanför kvarnen, invid den skrofliga stenfoten, växte några ståtliga örter, hvilka stodo på vakt vid vårt trollslott. Dä du först fick se dem, blef du mycket förtjust och ville bryta några af dess blommor för att med dem pryda din hatt. Men jag varnade dig, ty det var bolmört. Nåväl, där har du din blomma. Jag visste det. Den är möt k, den är giftig, men — den kan också vara mycket hälsosam. Jag rör vid den helt varsamt — jag är rädd för att taga för stor dosis på en gång.
Efterbildningen blir icke tillåtlig derigenom, att den utföres i annan storlek, än originalets, eller att dertill användes andra materialer — såsom att en gipsfigur utföres i marmor eller en oljemålning återgifves i vattenfärger. Ej heller förlorar den egenskapen af straffbarhet derigenom, att i den vidtages oväsendtliga förändringar, tillägg eller uteslutningar, så länge den likväl till innehåll och framställning bibehåller karakteren af en kopia. § 2. Hvarje målare eller bildhuggare har uteslutande rättighet att låta återge sina originaiarbeten, antingen i deras helhet eller delvis, genom kopparstick, stentryck, träsnitt eller någon liknande konst, hvars produkt kan mångfaldigas på mekanisk väg, äfvensom att offentliggöra dem genom medel, hvilka icke förutsätta någon mellankommande konstnärlig verksamhet, såsom genom fotografi eller afgjutning. Denna rättighet kan han (eller hon) afstå till en eller flera andra, på de vilkor och med de inskränkningar, som han (eller hon) för godt finnér, icke blott för sin lifstid, men också för en tid af 10 år efter sin död. Dock skall tillåtelse till detta slags offentliggörande ej vara innefattad i det i § 1 omhandiade samtycke till efterbildning, med mindre sådant uttryckligen meddelats. Den i närvarande § stadgade rättigheten skall, efter konstnärens död, tillkomma hans (eller hennes) efterlefvande make, barn eller syskon i en tid af 10 år, ifall konstnären sjelf icke öfverlåtit den på annan person. § 3. Samma skydd, som omförmäles i § 2, tillkommer den, som lagligen har utgifvit ett kopparstick, stentryck, träsnitt eller liknande konstprodukt. Är utgifvaren en firma eller annan juridisk person, gäller den uteslutande rättigheten för en tid af 10 år efter utgifvandet. Är ett sådant kopparstick, stentryck, träsnitt m. m. en efterbildning af en annans original-konstverk, må det dock icke vara andra förbjudet, att på samma eller liknande sätt sjelfständigt efterbilda originalkonstverket, när de i öfrigt äro dertill berättigade. § I.
Vägärne till detta mål kunna ej blifva andra, än det réela Capitalets bibehållande och möjliga förökning, för att derigenom i sjelfva verket allt mer kunna svara -t för Sedlarnas värde ; samt att Jjån-operationerné £ så länge de måste ega rum , göras ginasc verksamma till den högsta elfect på produciiouen. National-sinnets riktning till redbarhet och •jelfva den inre hushållningen i alla dess gre - Stais. och Banko.Utskottens Betänhcnden. 209 nar, s£ä naturligtvis härmed uti det oskiljaktigaste sammanhang, och verka kraftigare, än all Finance-reglering, sorn deremot verkar platt intet, utan i sammanhang med dem. Man skulle, ma Itända, föreställa sig ämnet medgifva, att kunna i forsta rummet upptaga frågan om Bankens redbara Fond och dess förstärkning, men lata dess Låne-operationer blifva beroende af det resultat , som den i förra hänseendet antagne planen skulle kunna lämna. Men detta är icke förenade Utskottens tänka. Credit-väsendets möjligaste upprätthållande kräfver ärtnu under den Epok , sorn förhanden varande Reglering bör upptaga , företräde till Rikets Ständers uppmärksamhet , framför Myntregleringen , derest icke en ntängd Medborgare skola blifva bragte till undergång ; och det är först efter en, under tiden, småningom återhämtad styrka , som den i sig sjelf rättare ordningen kan åter inträda. Enär allisa , såsom en allmän grund för möjligheten af en stadga i Mynt-väsendet , oryggligen antages , att Banco-Sedelstocken , för perioden till nästa Riksdag , eller under loppet af Fem ar , ingalunda må permanent ökas utöfver den representativa massans närvarande maximum, bör därnäst förekomma till upptagande frägan om användandet af de efter denna grund tillgänglige blifvande medlen. Må hända fordrar likväl äfven den fram* ställningen serskildt besvarande , att nemligen den nu befintliga Pappers-Massan , sorn representerar
Med anledn. af R. St:s förrberörda begäran, aflät Konungen till dem en propos. vid den urtima riksdag, som hölls i Örebro år 1810, och hvars anledn. icke behöfver återkallas i minnet. Deruti föreslog Konungen R. St. att, i stället för den författning, om hvars utlärdande af Konungen de anhållit, Ständerne skulle gilla 1 H. 4 2 33o Den 12 Februari f. ra. dol förslag, Konungen afgaf till en interims-förordning, innehållande, alt en hvar, som icke sjelf är i behof af andras hjelp, skulle bidraga till fattigförsörjningen. Denna propos. bilölls af R. St., och författning blef i följd deraf utfärdad; men det förbisågs, att denna författning väl innehöll, att så skulle ske, men icke huru principen skulle tillämpas, hvarföre också denna författning intill denna dag blifvit utan verkställighet. Vid de urtima riksdagar, som följde åren 1812, i8i5 och 1Ö18, hade den comité, som Konungen år 1809 nedsatte, icke ansett sig pligtig att afgifva sitt förslag, enär Ständernas underd. skrifvelse i ämnet innehöll, att sådant borde ske vid nästa lagtima riksdag; men vid 1818 års riksdag påminte Ständerne, att comite'en ännu icke hade fullgjort sin skyldighet, och hegärde, att Konungen måtte förständiga densamma, alt inom viss tid förslaget afgifva. Sådant skedde, och Konungen öfverlemnade vid 182 5 års riksdag comiteens förslag till R. St> Om det förhållande, som då inträffade, har R. o. Ad. redan af föregrde talare blifvit erinradt, neuri, att 2 Stånd stannade mot 2, och att således förslaget förföll. Saken står dock qvar, i anseende till nödvändigheten att bereda en möjlig verkställighet åt ej mindre det i 16 §:n Reg.F. intagna stadgande om Svenske medborgares rättigheter, än det i g §:n af 1810 års riksdts-beslut förekommande R. Sits beslut, fäststäldt genom K.
Men alla komma och önska, a t t hon skall assistera, både fru Nissen, pianisten K n u d s e n och komponisten Sinding. J a g berättade henne, att jag i Kristiania hört, a t t hon denna sista vinter sjungit vackrare än någonsin förut, och a t t hon isynnerhet öfverträffat sig själf med en sång som skulle h e t a: » När två hjärtan skiljas ». » O, den af N o r d r a a k », af bröt hon mig hastigt. » Jag tycker så om den sången I » H e n n e s uttryck blef så allvarligt, a t t jag nästan ångrade, hvad jag sagt. J a g fortsatte, a t t jag själf visste, h u r u vackert hon sjöng, jag h a d e j u hört henne samma afton jag såg henne hos hennes mor. J a g minnes så godt den aftonen. H o n sjöng flere visor af Grieg och Sinding och flere duetter tillsammans med sin syster, fru L a m m e r s. E v a Sars Nansen är säkert Norges mest framstående romanssångerska. Man bör ej t ä n k a sig, a t t hon n u sitter och sörjer öfver sin mans farliga resa. J a g sade henne, a t t jag icke kunde känna medlidande med henne, jag tyckte, a t t hennes lott ingalunda var sorglig. D e t var bättre att vara lycklig en kort stund, med en sådan man som hennes, och mista honom för alltid, om det så skulle vara, än a t t lefva e t t helt lif med en herr hvem som helst. O c h hon instämde af fullt hjärta. H o n ville icke vara gift med en » allmindelig » m a n, hon ville hafva någon a t t se u p p till, att beundra. H o n trodde så fast på, att hennes make skulle komma tillbaka, troddelika fast som h a n själf, att h a n skulle nå sitt mål. D e t var j u allt så väl öfverlagdt, h a n kunde j u icke hafva tagit fel. Efter fyra år ville hon begynna a t t vänta. Det var så tungt a t t vänta förgäfves-, därför ville hon börja därmed så sent som möjligt.
— För det andra fägnar mig motionen, emedan jag deraf ser, att det icke måtte vara så ondt om penningar i Riddarh.-kassan, som enskildt till mig blifvit yttradt, eftersom det kan föreslås inköpandet af ett dyrbart förvaringsskåp för genealogierna. De minsta af de moderna kassaskåpen kosta 400 R:dr b:ko. Till endast de lefvande ätternas genealogiska tabeller erfordras minst tre sådana skåp, utgörande en kostnad af 1,200 R:dr b:ko. Men jag hemställer till R. o. Ad., om det ej är skäl uti, att med behandlingen och afgörandet af denna motion måtte anstå, till dess min motion, som långt f. d. inkommit, blifvit i Ståndet afgjord, helst jag i densamma föreslagit ett annat, i min tanke mera betryggande, sätt att få genealogierna för evärdeliga tider förvarade, och hvilket dessutom icke skulle kosta Riddarh.- kassan någonting; tvertom, lemna öfverskott till anskaffandet af ett dylikt brandfritt skåp. Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja motionen till Riddarh.-Utsk. Hr Ehrenhoff: Jag har begärt ordet egentligen för att söka förekomma den verkan, som den siste värde talarens yttrande om kostnaden för de ifrågavar:do skåpen möjligen skulle kunna utöfva på R. o. Ad:s beslut i anledn. af den utaf mig väckta motionen. Innan jag aflemnade densamma, hade jag hos den person, som förfärdigar dylika skåp, gjort mig underrättad om priset derför. Det största, som då var färdigt, och hvilket skulle vara fullt tillräckligt att inrymma alla de genealogiska tabellerna, kostade 800 R:dr rmt. Jag har ett kostnadsförslag, som ytterligare kan styrka denna upgift, ehuru jag icke har det med mig, emedan jag ej kunde förmoda att någon discussion skulle npstå öfver min motion före dess remitterande till Utsk Remitterades till Riddarh.-Utsb. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter Riddarh.“Utsk:s d. 24 dennes på bordet lagde Utlåt:n: 232 Den 31 Januari.
Xon a~betc ?.r fortf ifi ' ilnde i tidningspressen. Det var den behagligaste smerikanska, soin j ag 18rde att kanua, hos hvilken förenades bildning: .ch intzlligeiizi ined ett sardeles tilltalande yttre. Uti det vidlyftiga program, som: itdelades till kougr.~ssinec~len: - marna, fanns vid hvarje amne upptagen e r talminna, som iiiledde iiiunct och fyra h fem som skulle diskutera detsamnia. l i e n - digon diskussioii hörde jag aldrig. E n del af de i gropammet niiliunda d a m m a talade visserligen - oaktadt det 19sst icke vm cn endc sessiou d&amp;- vid programmet följdes exakt, men viil dinga, dar endast en eller. två af de anmalda damerna talade och diis de Gfsigas piats ersattes af andra talariiinor. Litet lustigt före: öll det, att den 1 7 inaj lasa E Chicago Tribune en noggrann beskrifniag pi2 Maritr, Stroinberg f r h Ryssland, p&amp; hennes utseende si^ rat soin hennes föredrag, hvilket stått upptaget p&amp; programmet, men soil:, aldrig frimförts dërfös rrtt - Xaria Strombesg icke fanns i Amerika! Af den stora massa föredrag soiii i5llos in~ehöllo risscrligen en Ilel del verkliga upplysningar om förli8lmience. 31cn de i~llra flesta voro endast reflektioner öfver kvinnans s t i i h i r g P allinanhet, somliga lianobärande ganska skarpa slangar till m a n x c ~ fiir deras motstiind mot Iivird som med ett ord benamndes: » kvinnam liku riitt: ?. J a g hörde till och med en talariiina saga, att nar kvinnan runnit lika uppfostran med niaiineli, lika betalning för sitt arbete, riitt att deltaga nti bestlinmandet nf
En åtgärd, hvilken synes mig vara den lämpligaste, bör icke försummas, nemi. att hafva ett reservuplag, och jag tror att, om landet kommer i krig med främmande makter, vare sig nu eller framdeles, det må vara huru många år härefter som hälst, frågan om möjligheten att anskaffa salt då är jemförelsevis af mycket större vigt än om Tunnan salt kostar några R:dr mer eller mindre och derföre intresserar jag mig för denna fråga. Frih. Cederström: Då tiden långt framskridit, vill jagicke uptaga allt hvad mina motståndare andragit, och som till en del blifvit af de med mig liktänkande besvaradt. Jag vill blott fästa mig t. ex. vid hvad den siste talaren yttrade, då han trodde mig icke hafva tagit i betraktande Utsk. förslag nemi. ”det R. St:r måtte uti underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, det K. M. täcktes återställa skyldigheten för stapelstädernes handlande och skeppsredare, att årligen från utrikes ort till Riket införa och på uplag hålla salt, till det belopp K. M. kan finna för godt i Nåder bestämma. Det är sant, att de sista raderna af Ulsk:s Betänk, innehålla delta, men några rader förut har Utsk. tillkännagifvit sig gilla de skäl motionärerne anfört och vid sådant förhållande lärer i händelse af bifall blifva erforderligt att i den föreslagna uuderd. skrifvelSen uptaga dels Hr von Hartmansdorffs motion, dels ock Hr Prosten Arosenii motion, hvilken sistnämnde innehåller det förslag, att saltuplagen mätte bestämmas till 40,000 T:r. Det är vid denna sista ziffra, jég egentligen fästat mig, och trott mig rimligtvis kunna antaga att saken skulle t. v. stadna. Uti Frih. Tersmedens anförande har jag funnit flera särdeles riktiga satser framställda, i hvilka jag anhåller att få instämma med undantag likväl af sista delen af nämnda hans . yttrande, uti hvilket hänseende ett ganska väsentligt misstag sig insmugit. Frilen lyckönskade nemi.