Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera kunde icke något vidare ärende i det plenum af mig till behandling anmälas. Härigenom inträffade alltså, att jag icke eller kunde å den dagen inhemta H. R. o. Ad:s tanka i frågan om den motion, som af llr Frih. Tersmeden samma dag blifvit väckt, efter det jag haft äran redogöra för den öfverenskommelse, sorn dagen förut blifvit träffad inom Talmans-konfcrencen, ronde hemställan lill R. o. Ad. om utsättande af viss dag, då Coust. Utsk:s mern. N:o 2, angalc det nu hvilande förslaget lill ny Iliksd.- Ordn. och ny R.F. skulle enl. 49 § Riksd.Ordn. till afgörande företagas, samt efter det Hr Frih. Palmstjerna, jemte tillkänn ngi fvancte af sin föresats, att begära detta mern. på bordet för andra gången, så snart detsamma blifvit af mig utur föredragn:slislan upropadt, yrkat den propus., att Coust.Utskis nyssberörde mern., jemte de hvilande förslagen, måtte upföras på föredragn:s-listan samt företagas till afgörande uti det plenum, sorn inträffade näst efter Lördagen d. 14 December. Af sådan anledn. har jag nu den äran, utur föredragms-listan för denna dag anmäla Hr Frih. Tersmedens ofvannämnda motion lill den åtgärd, som II. R. o. Ad. kan finna för godt att besluta; och enär, under öfverläggningen inom H. R. o. Ad. uti plenum d. 11 dennes, det visat sig, huruledes tankarne ronde sättet förbehandlingen af denna motion varit ibland R. o. Achns Hrr Leda möter högst skil jäklige, har jag icke ansell lämpligt, att i förväg tillkännagifva min enskilda åsigt i detta ämne. Efter sedermera af H. Ex. framstäld och med nej besvarad förfrågan om R. o. Ad. ansåge nödigt alt Frih. Tersmedens ifragavar. motion nu blefve upläst, yttrade sig Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: I slutmeningen af Frih.
Jag har likväl trott mig böra, i anledn. af hvad under denna discussion förekommit, fästa uppmärksamheten derpå, att Konungen redan förut vid 2:ne riksdagar under den sednast förflutna perioden, nemi. vid 1S34 och 1835 samt 1840 och 1S41 årens riksdagar, aflåtit nåd. proposir, åtföljde af fullständige förslag till en sådan lönereglering. Vid det förra tillfället förklarade Ständerne sig vara nödsakade att uppskjuta med regleringen, i brist på tillräcklige medel, och vid det sednare slutade Ständerne med det förklarande, att de ej kunde vidtaga någon åtgärd i anledn. af den K. propos. Man har under denna öfverläggning yttrat, att Regeringen någon gång, äfven med den största uppmärksamhet, kunde undgå att inse de verkliga behofven. Jag förmodar, att inom representationen den säkraste och tillförlitligaste utvägen bör sökas att få kännedom om de allmänna behofven; men då Ständerne lemnat så beskaffade svar på K. M:s propos:r i ämnet, som jag nyss hade äran anföra, så tyckes det sorn redan deruti förefunnes en ursäkt, om Konungen icke vid detta tillfälle, 54 420 Den 30 O c toli er f. m. äfven om för öfrigt omständigheterne dertill gifvit anledn., ånyo framträdde med ett förslag i samma ämne. Emedlertid är jag naturligtvis långt ifrån att vilja motsätta mig ett sådant förslag som nu blifvit framsläldt och af de fleste talarne tillstyrkt, eller ali som provisorisk åtgärd vidtaga den utvägen alt ställa till Konungens disposition en viss summa, lill fyllande af de angelägnaste beliofven.
Domstolen samt Lag-Utskottet, i deras öfver förslagen till allmän Kriminallag (Straff-Balk) och Strafflag, hafva i hvarje särskildt ämne yttrat; hvarjemte i kommentaren skulle noga beskrifvas skiljaktighelema mellan nu gällande Strafflag, och de stadganden, som genom Kongl. Maj:ts den 16 Februari 1864 gifna »nådiga Förordning om nya Strafflagens] införande och hvad i afseende derå iakttagas skall», blifvit upphäfda, sfi att de, som begagnade ifrågavarande kommentar, kunde säkert och skyndsamt inse, ij hvilka omständigheter, vare sig rörande brottens karakter (corpus delicti) eller straffbestämmelserna, den nu gällande lagen skiljer sig från den lag och de författningar, som vid 1864 års slut gällde här i landet, och hvilkas mening landets jurister dels genom studier Sammans. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 26. o dels genom praxis sökt lära sig uppfatta. En sädan jemförelse skulle, kanske framför allt annat, komma mängden af mindre bildade jurister att inse den numera gällande lagens »rätta mening och grund», så alt de kunde »ther efter döma. men ej theremot efter egen godtycko», såsom den ännu gällande regeln för lagtillämpning i 1 punkten il § 1 Kap. Rättegångsbalken lyder. — Nödvändigheten af en sådan kommentar vore desto större, som från Lagkomitéens och Högste
Det har egentligen varit arne omständigheter, hvilka uppgifvits såsom orsak till förslaget om en ny Evangelii-Bok, dell ena att texterna i den gamla skola gifva Preslerne så föga tjenliga ämnen att predika öfver. Tillätes det mig att härom yttra min öfvertygelse, så låter den så : att den ifeke synnerligen måtte vara genomträngd af Christendomens anda, som icke ur sin känsla hemtar ett lätt medel, att hjelpa sig ur förlägenheten. Och har då den nya Eyangelii-Boken allestädes Djelp* utur Den ig November e. m *73 utur denna nöd ? Jag liar skäl, alt ej förmoda det. Redan den första Söndagen af Kyrko-året erbjuder ett exempel. I stället lör gamla Texten : Frälsarens intåg i Jerusalem , läses i deli nya början af Johannis Evangelium. Lätt mäste man kunna tänka sig förlägenheten r bos mången stackars Caplan på landet, hvars speculativa förmåga icke ulan svårighet en gång kunnat löija med Pienuings Logica , om lian för sin menighet skulle finna sig nödsakad att förklara detta .oändliga djup af Mystisk Melaphysik , sorn ligger i början af St. Johannis Evangelium. Den andra omständigheten, som man emot uen gamla Evangelii-boken anmärkt, är, alt texterna icke följa i naturlig ordning. Och har man velai linna sig stött deröfver, att t. ex. man talar om, huru Frälsaren inred i Jerusalem, fyra veckor förr, än man firar minnet af hans födelse. Således se vi äter här ett utbrott af lidens tendens , att söka få allt så snörrätt .efter en viss abstract begreppens oriktighet. Denna liär framträdande under formen af Cronologiskt nit, förekommer mig såsom afmyoken likhet med Smak-Theoristernas ifver för de tre enheterna på Theatern.
Bleck oell Spik lill Fartygs förR:<ir s. r. R:dr S. r. 166 32 — 1 SkftSt.v. 8 ie — F ri tt 12 24 — andra helfärdiga arbeten Kopparskrot, eller gammal och bru1 lisp. 3 6 F ri a. 100 kad koppar samt Kopparaska . Kopparstick, Estamper och Litho1 skeppid 16 32 16 32 graphiska arbeten 1 00 Rd. v. 5 F ri Korgar, af sammansatte, eller, så- som arbetade ej specificerade ämnen 100 Rd. v. 33 t fi —■ F ri a. Korgmakare-arbeten, ej specificerade 100 Rd. v. 33 16 — F 1 i ci. 1 Korkar, skurne Korkträd 1 skålp. F 6 ri Lt F _ ri _ a. 40 Kort, Spel(förbudet lill införsel) 1 gross 15 F ri <1. Börande, vid förbudets upphäfvande, såsom vilkor för införseln tillika föreskrifvas, att de, lika med inhemska, skola undergå bevillnings-stämpling mot erläggande af stämpel-afgift. Kreatur: 100 — Hästar, utom Hingstar Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Besv. och Eko/p, Uisk. Bctänkandm. 501 mellan Presterskapet och deras Åhörare, sådant likväl, Herr Baron veterlig!:, ej skett i dess ort, med undantag af en Församling i Halland, hvarest så väl Pastor sorn Åhörare varit nöjde med villkoren, men att sedermera, under föregifvande, attalia Former ej voro iakttagne, ny Sockenstämma blifvit utlyst, hvarvid alla Parterne förklarat sig nöjde utom Consistorii Fullmägtig, som påstått, att Pastors rättigheter ej blifvit iakttagne, e* huru Pastor i Församlingen förklarat, att honom tillkommit större inkomster än vanligt varit. Till förekommande af ett sådant hinder för nämnde contracters ingående, hemställer Herr Baron, det R. H.
Preste-Ståndet, som den 30 nästlidne Maj Iemnat sitt bifall till Lagoch Ekonomi-Utskottens ofvanomförrnäldte Betänkande, fann, vid förnyad föredragning af detta ämne, att Kongl. Kungörelsen af deri 6 Aprill 1810 tydligen uttrycker Stan. dets härutinnan gjorde Concession, hvadan Ståndet ansåg att någon ytterligare förklaring eller utsträckning derutaf icke kunde eller borde ega rum - S. D, Instämde Preste-Ståndet i FCögl od. Ridder skåpets och Adelns förlidne-gårdag på bordetlagde f/4 frfitVt dr. d, 30, Deeemb. 182$. beslut, att de Utskottens Secreteiare och Cancellis' *er tillkommande slutliga arfvoden och tractamentén icke må till dem utbetalas, förrän genom Riddarhus Secreterarens qvitto intygas att Utskog tens Protocolier och Etmdhngar ordentligen in, bundne, blifvit' till Ridd irhus-Archivet aflemnade? gällande sådant likväl icke i afseende på Stats, och Banco Utskotten, hvilkas handlingar icke i Riddarhus Archiyet förvara?, S. D. Bifölls Expeditions Utskottets uti dess Me, irorial af nästlidoe gårdag gjorde hemställan, att t n afskrift af q:de Artikeln uti Riksens Ständers Instruction för deras Fullmägtige i Riksgälds - Gon toiret må genom underdånigt missiv till Rong! Maj:t öfverlemnas.
December sistberörde år, med föranledande af inerabemälde Kommissariers hos Fullmäktige gjorda anhållan, att, i anseende till göromålens ständiga tillvext inom Låne-Kansliet, Fullmäktige måtte tillåta, att biträdet af en Kommissarie derstädes linge fortfarande begagnas, och sedan Under-Styrelsen vitsordat behofvet af oinförmälde kommissarie-biträde, medgåfvo, att för en tid af 3:ne månader, räknade från och med Januari månad 1843, det Låne-Kansliet lemnade kommissarie-biträde linge ytterligare bibehållas; hvilken tid sedermera, enligt beslut af den 30 Mars och 29 April 1843, blifvit förlängd till den 22 Maj samma år, då ifrågavarande tillökade biträde indrogs. Men efter det Fullmäktige, på grund af en hos dem gjord framställning, att, i anseende till det betydligare antal ansökningar om lån emot pant af fast egendom, som, i brist på tillgång å medel, voro hvilande samt, uppå flere anförde skäl, den allmänna Diskonterne, under den 30 September 1841, lemnade tillfälliga förstärkning af 700,000 R:dr B:ko måtte återtagas samt i stället lemnäs såsom förskott för utlåningen, emot pant af fast egendom , — under den 14 December nästlidet år beslutat, dels att af berörde till allmänna Diskont-lånerörelsen öfverlåtne 700,000 R:dr borde till Banken återbetalas af Banko-Diskonten i Stockholm 150.000 R:dr, af Låne-Kontoret i Götheborg 100.000 R:dr och af Låne-Kontoret i Malmö 100,000 R:dr, på det sätt, att, för hvarje vecka, frän och med 1844 års ingång, för Låne-Afdelningens räkning, insattes af Banko-Diskonten 6,000 R:dr och af hvartdera Låne-Kontoret 4.000
Stockholm den i3 Januari 1845- Reservationer : Af Herr von Troil, S. G.: ”Emot det af sammansatta Utskottenfat - tade beslut får jag anmäla min reservation, emedan jag anser det af flere anledningar vådligt att rubba den af ålder inom Sverige antagna grundsats: att väghållningen är ett onus, som åtföljer jorden och som efter hemmantalet skall utgöras. Från denna regel hafva vissa undantag alltid egt rum. Sålunda äro Säterierne i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, Lotshemman och skattlagda utjordar derifrån befriade. Det är dock ingalunda dessa undantag ifrån den allmänna regeln, man velat upphäfva. Tvertom qvarstå de oanmärkta; men man har deremot sökt lägga en del af denna börda på bruk, mjöloch sågqvarnar samt andra fabriks-anläggningar, under förebärande deraf att dessa inrättningar, genom de forslingar, som till och ifrån dem verkställas, i ej ringa mon bidraga till vägarnes förderfvande. Om också vid första ögonkastet en viss billighet synes ligga i detta yrkande, tror jag likväl, att man, vid sakens närmare skärskådande skall komma till en alldeles motsatt siutsatts. De fleste bruksoch fabriksegare på landet äro derjemte innehafvare af ej ringa jordegendom, och deltaga lör densamma, i likhet med öfriga fastighetsegare inom Häradet i de allmänna vägarnes underhåll. Derjemte måste de oftast, på egen bekostnad, hålla högst betydliga enskilda vägsträckor, till nytta, ej blott för dem sjelfva, utan äfven för den kringboende allmänheten. De körslor, som för brukens räkning ega rum, verkställas i ringa mon med egna dragare. Vanligen är det den kringliggande ortens allmoge, som dermed biträder, och som derför uppbär en contant forslingsförtjenst, mångdubbelt öfverstigande den ökade kostnad för vägarnes underhåll, som derigenom blir denna allmoge pålagd; helst då man betänker, att det just är allmogens fordon, som på detta vis hufvudsakligen förderfva vägarne.
R:dr rgs om dagen, skiljes från arbetet, har deraf följt att den personal, som på denna stambana blifvit använd, visat sig som särdeles duglige arbetare och vid åtgåendet från arbetet medfört icke obetydliga sparpenningar. Det är egentligen för att meddela dessa uplysningar som jag begärt ordet, men efter jag nu deraf är i besittning, vill jag äfven yttra några ord öfver Betänk, i sin helhet. Jag anser att Ekon.-Ulsk. upfvllt en vacker pligt, då det föreslagit R. St. alt göra en underd. framställning till K. M., det några åtgärder måtte vidtagas för en större samlad arbetsstyrkas religiösa vård och sedlighet, och i allmänhet förenar jag mig i Gr. Rudenschiölds vackra yttrande, hvilket affattades i så allmänna ordalag och så litet ingick i detaljer, att jag kanske icke borde uppehålla mig vid ett utlåt. deri. som jag icke tror vara möjligt alt i allo tillämpa, Grins yttrande nemi. att allt arbete på Söndagen, åtminstone Söndags e m., borde vara förbudet. Såsom regel är och bör detta vara en osviklig sanning; men förhållanden kunna och hafva verkligen inträffat som göra att man hela verkan igenom och hela dygnena om måste fortsätta ett arbete. Så t. ex. inträffade vid anläggandet af en större bro öfver Höje-å att då den s. k. kajdammen måste läggas under vattenyran, en mängd källådrar ditlörde vatten, så att pumparne jemt måste vara i gång. 360 Den 11 Februari. Om man då under Söndagen uphört med pumpningen skulla dammen blifvit fylld med vatten, och således liela arbetspersonalen om Måndagen hafva varit utan sysselsättning, 'om de icke fått pumpa på Söndagen. Jag har blott velat nämna delta såsom ett undantag. hvilket bevisar, att absoluta föreskrifter i delta hänseende icke böra gifvas. livad sjelfva regeln angar, så är jag fullkomligt al lika tanke med Grin. 1 afseende på PresteStis beslut så får jag bekänna att jag afstyrker dess antagande.
' - Justitigs-Rådet Friherre Kurck förenade sig med Justitite-Rådet Petersson» Lis t it i®. 10© JJen 5 Maj. Justitias-Rådet Marks v. Wurtemberg förklarade, det han, i frågan om förändring af nu varande bestraffningssätt , samt om inrättandet af Allmänna Arbets och Correctionshus, instämde i Justitias-Rådet Peterssons underdåniga yttrande; men beträffande frågan om förändring af UnderDomstolarnes och Hof Rätternes antal och organisation, tillstyrkte Justitia Rådet bifall af Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Grefve-Rosenblads i Lag Comitéen derom afgifna särskildta underdåniga mening. Justitias-Rådet Grefve Hamilton utlät sig: I frågan om förändring af de nu varande Bestraffningssätt samt inrättandet af Allmänna A rbetsoch Corrections hus, instämmer jag med Justitite-Rådet Petersson. Beträffande Lag-Comiteens underdåniga Förslag, att Härads-Rätterne må förändras till mera ständiga Domstolar, än de nu äro, och Lagmans-Ratterne samt en StadsD omstol indragas, anser jag de i Lag Cornitéens underdåniga Betänkande framställda skäl vara så fullständiga och öfvertygande . att jag icke tvekar att förena mig uti det underdåniga tillstyrkande, Comitéen derom afgifvit. För ärendernas skynd. samma gång och ordentliga behandling anser jag dock vara tillräckligt och fullkomligen ledande till ändamålet , om förstnämn de D omstolar sammanträda en gång i hvarje månad, med undantag af de föreslagna Ferierna, och att således detta alternativ, som Comitéen jemväl föreslagit, ■matte antagas.
Pä sädanr sätt kunde armeen blifwa tillökc med 20 a 32,202 man, och större krigsmagt lärer hwarken behöfwas, till Rikets försmår eller kunna undcrhällas. Wid Utskottets betänkande, kan utom dest särdeles anmärkas, alt det wäl förestår det afseende kill befrielse mä göras pä de unge hemmansäboer, som redan gätt i lottning och legt karl för sig, men intet ord nämues om alla de öfrige, emellan 20 och 25 ärö Alder , som till fullgörande as Konungens yttrade önskan alt man skulle komma öfwercns om legning, äfwen med det lilla, mängen bade ärft och sörwärft anskaffa karl i sitt ställe, men nu icke desi mindre skulle gä ut, hwilkec more en härdhet; äfwensoiu del undantag, för dem som idka studier, skulle hafwa de menligaste följder för äkerbruket och näringar, ty dä blefwe alla studerande, den sörestagne pröfningen more jemwäl ganska arbitrair, man känner nogsamt huru dermed tillgär, genom prorection och andra medel skulle det största dumhuftvud frikännas, dä snillet hos en annan blefwe »nisikändt, hwilket ännu mer ffulle öka split och osämja, hwaraf den största oordning kuude upstä. Del är wist, jag har medgifwit det förut, alt genom detta conscriptionssätt wetcnskaperne komme att sörswinna, men as twä onda, är det bättre wara utan wetenskaper än utan bröd. Läsningen af detta anförande hade blifwit asbo»» - Den 15 Nast. 225 bruten genom ankomsten af en deputation fran del Högwördige Preste - Stander, hwars ordförande. Herr Biropen
Båtsmanshållet har genom Allmänna Beväringsskyldighet ten vunnit stor lättnad under krig, icke allenast att Recrutering då ej är nu mera ålagd, utan ock Roterings - Båtsmans-Rotarne befriade från Fördubblings-Båtsmän, hvilka, före 1812 beklädda och utrustade lika med ordinarie karlen, skulle med den tjenstgöra, så länge krig fortfor. Rusthållarne för Indelta Båtsmännen äro, i följd af Beväringsskyldigheten, frie från reserve-karls presterande i krigstid; den utgick likvisst icke i tjenstgöring. I beklädnadsskyldighet har Roterade Båtsmanshållet, i grund af Kongl. Maj:ts Kungörelse den 11 September 31816, äfven vunnit lindring emot förr, så att, io Stats-samt Allm-Besv.o Oec.-Utsk.JJtl, N:0 36. i betraktande af dessa förmoner, det i min tanka företer sig ytterligare skäl, att vacance afgift under krig erläggas bör; den utgör likvist icke iner för Roteringen än omkring |!delar af den kostnad, en icke vacant Rote får för sin karl vidkännas, och indelningen i Blekinge erlägger för närvarande i vacanceafgift endast 8 Rsdr Banco på året räknadt. Ankom till Exp.-Utsk. d, 9 Junii 1819. Utlåtande, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående hästars praesterande i stället för manskap af extra Roteringsskyldige. Kongl. Maj:t, ”sorn ansett det vara af serdeles vigt att, i händelse af krig och viddå uppkommande större behof af Artillerieoch Trosshästar, hafva en säker tillgång derpå, hvarigenom den, både i anseende till antal och stegradt pris, dryga kostnaden till deras uppköpande betydligen nedsattes, och en icke ringa besparing tili lättnad för alla i Statssamt Allm. Fesv.o.Oec.-Fisk. Ctl-N:o 36.
Då Herr von Hartmansdorff afgifvit sitt yttrande i form af vederläggning af hvad jag skriftligen haft äran anföra, anser jag det vara nödvändigt, att åter taga ordet, för att söka upplysa och rätta några misstag i citationer, som blifvit gjorde. Det är icke ovanligt, att man vid afhörande af ett uppläst dictamen icke kan fatta allt, men jag hade icke trott, att jag skulle blifva så alldeles missförstådd. Han har till en början tyckt, att jag liksom förnekat, det Rikets Ständer skulle hysa tacksamhet till Regeringen för det en Committé blifvit salt i afseende på detta ämne. Jag vågar trotsa hvem som helst att finna ett ord i mitt anförande, som skulle kunna gifvas en sådan tydning. Ehuru tacksamhetsbetygelser vid lagstiftningsåtgärder icke borde serdeles ingå i beräkning, är dock visst, att jag hyser en vördnadsfull tacksamhet för Konungen, sorn låtit en Committé rörande detta ärende sammanträda, Jag har ej eller klandrat Commiltéens yttrande; ty det har icke varit det ämne, hvarmed vi nu hade att sysselsätta oss; men jag har sagt, att dess resultater äro så godt som inga, ty först och främst hafva Ledamöterne varit ganska skiljaktiga, Den '4 A 11 g us t i f. ni. och för det andra har Konungen förklarat, det Betänkandet borde förblifva hvilande, och det är vid denna omständighet jag hufvudsakligen fästat mig, såsom ett skäl, hvarföre äfven anslagsfrågan borde blifva hvilande. Emellertid har Herr von Hartmansdorff, på grund af denna supposition, ingått på ett vidlyftigt fält; han har tagit Commitle'ens Betänkande i försvar opåkalladt af något klander, och har under en vidlyftig deduction trott, -att jag ville hafva nu afgjord den stora principfrågan, huruvida Staten med StatsCass£e~medel borde deltaga i Undervisningsverkens upprätthållande. Den, som fästat någon uppmärksamhet vid hvad jag anfört, skall finna, att jag bestämdt sagt, alt detta är en så stor fråga, och så kinkig vid tillämpningen, att hvarken nu tiden är inne att tala derom, emedan Committeens Betänkande är förklaradt hvilande, än mindre således lämpligt att afgöra den.
Ve eder, Skriftlärde och Phariseer; I skrymtare, som tillsluten himmelriket för menniskomen; I gån icke der sjelfve in, och dem som in vilja, tillstädjen I icke ingå. Ve eder, Skriftlärde och Phariseer; I skrymtare, som uppäten enkors hus, förebärande långa böner; fördenskull skolen I få dess hårdare fördömelse. Ve eder, Skriftlärde och Phariseer; I skrymtare, som faren omkring vatten och land, att I skolen göra en Proselyt; och när han gjord är, gören I honom till helvetes barn, dubbelt mer än I sjelfve ären. Ve eder, blinde ledare, ty I sägen: Hvilken som svär vid templet, det är intet; men den som svär vid guldet i templet, han är saker. I galne och blinde; hvilket är yppare, guldet, eller templet som helgar guldet? Och hvilken som svär vid altaret, det är intet; men den der svär vid offret, som deruppå är, han är saker. I galne och blinde, hvilket är yppare, offret, eller altaret som helgar offret? Derföre, den som svär vid altaret, han svär vid det sjelft, och vid allt det derpå är. Och den som svär vid templet, han svär vid det sjelft, och vid honom som deruti bor. Och den som svär vid himmelen, han svär vid Guds stol, och vid honom som deruppå sitter. Ve eder, Skriftlärde och Phariseer; I skrymtare, som gören tiond af mynto, dill och kumin, och låten bestå det som svårast är i lagen, nämliga domen, barmhertigheten och tron; detta skulle man göra, och det andra icke låta. I blinde ledare, som silen myggor, och uppsvälgen camelen. Ve eder, Skriftlärde och Phariseer; I skrymtare, som gören drickekaret och fatet rent utantill; men innantill äro all ting full med rof och orenlighet.
Jag anhåller om ursäkt, i händelse jag, under mitt yttrande, icke kati iakttaga den ordning mellan frågorna, som jag hade önskat. Men för att vara förvissad derom, att jag icke må förbigå någon väsentlig af mina motståndares anmärkntr, måste jag följa den ordning, i hvilken jag dem antecknat. Här har blifvit yltradt, det jag skulle hafva medgifvit, att i denna fråga omröstmr i förstärkt StatsUtsk. öfver militieoch civilstaternes men icke öfver presternes indelning äga rum, och att jag följaktligen skulle hafva erkänt riktigheten af påståendet, att omröstning öfver de förra borde få anställas. Jag har alldeles icke medgifvit något sådant, utan blott erkänt, att 3 Stånds beslut göra tillfyllest både öfver militära och civila ttaters indelning, men icke öfver presterskapets. Man bör ihågkomma, alt en väsentlig skilnad ligger deruti att hvarje Stånd för sig måste besluta, och att alla få rösta samfäldt i förstärkt StatsUtsk. En sådan omröstning anser jag dock icke heller kunna äga rum öfver militäroch civil-slalernes indelningar, emedan frågan är om lagstiftning, icke om belopp. Man bar sagt, att den nuvande hufvudfrågan icke var å bane vid 1840 års riksdag. Jag måste derföre ånyo uppläsa votenspropos:n i StatsUtsk:s betänk. IV:o 375 för samma riksdag, så lydande: ”Den som bifaller etc. Gr. Lagerbjelke har redan vederlagt Hr Sandströmers påstående, att man icke kan åtskilja hvad, som rörer indelningarne till presterskapet, från dem, som blifvit till öfrige stater och corpser upplåtne. Men till yttermera visso, att en sådan åtskilnad kan göras, åberopar jag StatsUtsk:s förslag vid 1840 års riksdag, uti hvilket StatsUtsk. just iakttagit ett sådant särskiljande af de olika indelningarne. Hr Sandströmer har ytterligare sagt, alt man icke kan skilja frågan om förändring skall ske från sättet, hvarpå hon skall tillvägabringas. Delta var likväl icke omöjligt vid 1840 års riksdag såsom StatsUtsk:s redan upplästa voter:spropos:r upplysa.