Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
mathematico-physikaliska tidskrift Dædalus Hyperboreus (utgifven under åren 1716 och 1717); der äfven Karl XII:s vetenskapliga sinne och bildning vittsordas i en uppsats om Bombers och Kulors Bågskott säges der, med anledning af General-Majoren Cronstedt (”som skiutarkonsten i sielfva vercket högre har bracht än någor i vår tid”): ”Thet lender till vårt vittra beröm, att i then stora Monarchens vår allernådigste Konungz Regeringz tid, Sverje har en så vidt berömd förmohn af the monga kloka och ehrfarna i the saker, som Attollerie, Mechanie och Skeps-byggnad angår; hvilket tilskrifvas bör thet höga förstånd Hans Majestet sielf ther uti äger.” hvar kan, utan möda, enligt sitt väsende uppfatta och enligt sin synpunkt bedömma dem. Vår framställning har, utom andra fel, äfven det, att hafva fullständigare behandlat sitt ämne, än egentligen var utlofvadt; men detta fel torde dock, numera, befinnas förlåtligt. Skildringens trohet, åtminstone i allt hvad hufvudsakligt är, skola tvifvelsutan de tänkande af Swedenborgs anhängare intyga: och dervid icke ogilla, att vi på deras Mästare tillämpat hans eget föredöme, då vi mera sett på andemeningen af hans skrifter, än på den blotta bokstafliga; vid hvilken, i allmänhet, både hans vänner och hans motståndare alltför mycket fästat sig. Så är möjligt, att hans Treenighets-lära, äfvensom åtskilligt annat, i vår framställning afviker, till sin fördel, från det gängse begreppet eller obegreppet derom; utan att någon derföre må skylla oss för förfalskning. Just för att kunna vara i högre betydelse trogen, skyr den äkta portraitmålaren aldrig, att stundom vara i lägre betydelse otrogen; än i afvikelser, än i tillsatser: att likväl bådadera äro blott skenbara, ådagalägges genom hvarje grundlig bekantskap med föremålet. Ty hvari bestå de?
Till Kronans Förråder hör indragas dessa behof af Tiondeoch Hammarskattsjernet samt Kopparräntan och Slagskatten af Koppar; då den stora misshushållning äger rum, att Kronan säljer detta sitt Jern till 5f R:dr, sin Koppar till 66f R:dr Skeppunden och återköper oftast en sämre vara till mer äij dubbelt och Kopparen nära tvådubbel! dyrare. Härtill hörer äfven att utaf Jern, som är vår egenProduct, en vara som är stark och varaktig, tillverka och använda så mångå arbeten och så mycket af allt, som möjeligen kan verkställas, som tilt exempel: En del Tåg af Jern, Vattukäril; FästningsKanonLavetter med flere dylika, helst kostsamma tillverkningar, hvarigenom alla underhållskostnader upphörer. Man skulle äfven kunna invända, att det fattas oss Folk, att bemanna - Den 19 Januarii. 97 manna både en Örlogs-och en SkärgårdsFlotta; men deremot får jag blott nämna, att vårt U11- derhålls-manskap bestående af SjöArtillerister, och alla slags Båtsmän, utgör en Summa af något öfver 1 i.ooo man, att efter uppgifter Sjömanshusens Rullor innehålla nära 8000, samt ett antal af 5oo Skeppare, som kunna begagnas dels som Officerare, för det mästa sorn Underofficerare. — När härtill lägges den tiel af Beväringen, som valt Sjön och en vida större del al’ Fiskare och ungt folk vid Kusterne, som vid infallande krig gerna låta förhyra sig, skall man få en Summa af öfver 20,000 man; hvilket blir fullkomlig Bemanning för våra Flottor. — Dessutom kunde Öland genom en slags Enrollering, med ett årligt Gage till detta Folket, lemna Staten, utom de tvenne BåtsmansCompagnier det nu uppsätter och den vanliga Beväringen, ändå derutöfver ganska säkert 800 å 1000 man, rätt dugligt Folk.
Om man falskeligen nekar sitt namn under skriftlig förbindelse; 3:o. Om man uppsåtligen, lill förfång för annans rätt, förstör eller gör obrukbara de handlingar, hvarå den sig grundar; 4:o. Om man, under falskt sken af köp, gåfva eller anuat aftal, egendom sig afhänder, för att utbekomma utmätning eller eljest hindra annan att göra sin rätt till egendomen gällande; 8 Lag-Utikotlets Betänkande M 40. 5:o. Om man säljer eller annorledes föryttrar det man förut til! annan sålt eller föryttrat eller eljest vet höra annan till eller det, som veterligen är förgånget; 6:0. Om man, mot bättre vetande, nekar till pantsatt, lant, legdt eller inlagd! gods, eller hvad eljest det är, som hörer annan till och man i besittning häfver; 7:o. Om man sätter ut pant, som veterligen falsk är, eller olotligen pantsätter det man vet höra annan till ; 8:0. Om man städjer eller leger ut det man förut till annan föryttrat, stadt eller legt oller det, hvaröfver man eljest vet sig ej ega att på sådant sätt förfoga ; eller om man tager städja såsom legohjon af två husbönder för samma tid; 9:o. Om man, på veterligen falsk uppgift, förskaffar sig försäkring för brandeller sjö-skada eller annat; 10:o. Om man, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, begagnar eller beropar sig å veterligen falska sådana handlingar, som i 4 och 5 §§ omförmälas och i diktade personers namn skrifne äro; liro. Om köpare och säljare af fast egendom eller bördeman beträdas med sådant svek, som i S Kap. B och 6 §§ Jorda-Balken omförmäles; 12:o. Om fullmäktig i sak, den honom betrodd är, svikligen går hufvudmannens vederpart tillhanda, vare sig med skrifts uppsättande eller med råd eller skäl, eller eljest, till hufvudmannens skada, främjar sin eller andras nytta; eller om syssloman, vid annat uppdrags utförande, begår trolöshet mot hufvudmannen; 13:o.
— Mina stal dertill wörö och arv de, att, ehuru jag tror det Härads-Nätterne kunna likafä wäl wara förlikande som dömmande Rätter, mätts de ända till förstnämnde ändamål af allmänheten ej anses tillracklige eller till ändamälet ledande, ester iprvjecket om särstildte förliknings Domstolar sä begärligt blifwit omfattat. Jag har säledes ett medel tzwarigenom Domare ägde tillfälle att inför Allmänheten bewisa motsatsen, och jag har i det afseende trott att den utwäg ej borde wara utan werkön, vin med Domböckerne åtföljde förestagne förteckningar, hwilka upptog» huru manga af de, under loppet af äret wid hwarje Härads-Rätt anhängige mäl sorn blifwit förlikte och om jag ännu härwid fär tillägga den önskan att desie förteckningar, likasom det ster i Dannemark, blcfwo i allmänna Tidningarne kungjorde, sädant, utom den täflan jag anser det emellan Domare bör uppwäcka, inför allmänheten klart och tydligt bewisa hivad de wid förlikningar kunna uträtta, och bereda dem ett tillfälle att ådagalägga bemödanden, nu kanske osta misikännas för det de äro okände. Pä ett härigenom tillökt beswär tror jag ej nägon skulle göra afseende, dä allmänheten derigenom upplyses om det billiga förtroende den bör stänka antingen sina gamla inrättningar eller nya för stag. Den Den 2 November. 25 Den andra reservationen, innefattande att jag kj kunde anse det wara nägot stal som man till för» Mnings Domstolarnes afstyrkande borde upptaga» att nog skickelige protocollister ej skulle wara att tillgä» är af mindre betydenhet och innefattar ingen skiljsktighet i hufwudfrägan. Jag har endast ej welaL instämma i skäl som jag» för min del, ej kunnat gilla. Swärigheten att fä skicklige Protocollister beror ,visserligen pä den grad af skicklighet man atz dem fordrar.
Örn jag ej ansåge hvad jag nu kommer att föreslå, såsom verkeligen gagneligt, skulle jag ej våga dermed borttaga en dyrbar tid eller framlägga detsamma för en så insigtsfull pröfning, och då jag haft anledning förmoda, att denna motion skulle väckas af en värd ledamot inom detta stånd, hvars sakkännedom är ojemnförligt större än Den 3 Martti. den jag äger och utaf hvilken jag inhämtat första idéen till densamma, har jag i det läng. sta dröjt med min framställning af ämnet. Flere varda ledamöter af detta Riksstånd, hafva här yttrat sig öfver den verkeliga för handen varande svårigheten af skatternas yt^- görande till Kronan; månne ej derföre äfven hvarje utväg att lätta denna svårighet, borde söka vinnas? Det är med anledning af ett förmodadt jakande svar härtill, sorn jag vågar ödmjukast underställa, om ej till lättnad i KronoUtlagornes utgörande, den contanta uppbörden deraf framdeles, i likhet med hvad i Frankrike brukligt är, kunde komma att ske genom ?å kallade Cpupons, Hvar pch en skattskyldig ärbölle en Coupon, på hvilken summan af hans bidrag till Staten för året, upptpges i ett visst antal, till penningebelopp lika stora delar. En eller flere af dessa delar, kunde då, allt efter som penningar hos dep skattskyldige inflöto, till Kronobetjtningen, eller någon annan till uppbörd förordnad, liqvideras, mot erhållande qvitto och den betalde delen afskilja? från det hela. En viss tid borde likväl bestämmas, inom hvilken hila rumman af årsbidraget , skulle, till undvikande af lagsökning, vara betald. Hvilken ti 1 rom härtill vöre den lämpligaste, lemnar jag åt den sakkunnigare att bestämma.
Det blir derföre nödvändigt, att Exped.- Utsk. sjelf genomgår de särskilda RiksSt:ns prot.utdr., för att kunna undgå faran att i riksd:sbeslutet intaga andra grundlagsändringsförslag än dem, som blifvit lagligen beredda, nemi. antingen genom alla 4 Ståndens godkännande eller ock genom omröstning i förstärkt ConstitUtsk. Remitterades till Exped.Utsk. Gr. von Fersen, Hans: Sedan Bevilln.Utsk:s på bordet hvilande 2:ne betänk:n åter blifvit begärda på bordet, får jag anhålla, att desamma måtte först på nästa fö'sedragn:slista uppföras, på det de, så fort som möjligt, ruä blifva afgjorda. Svårligen lära de, synnerligast betänk. N:o 57, såsom innehållande förslag till 1 och 2 art. af bevilln:sför - 8 Den a April. ordn., kunna antagas utan föregången återremiss, äfvensom voter:spropos:r torde behöfva sedermera uppgöras i afseende på de delar, hvaruti Stånden kunna komma att stadna uti olika beslut; hvarföre min önskan är, att Bevilln.Utsk., så snart som möjligt, må få del af de anmärkntr, som kunna göras vid dessa betänkm. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes gifva propos. på denna hemställan. Gr. v. Fersens hemställan blef af R. o. Ad. bifallen. Ånyo föredrogs BondeStrs den 3o sisth Mars på bordet lagda prot.utdr. af samma dag, innehållande inbiudn. till instämmande i BondeSt:s beslut, ronde Bancoerh LagUtsk:ns utlåt. N:o 4> ang:de lag för offentliga bolagsbanker. Hr Hjärne, Harald: Då R. o. Ad. redan har beslutat i detta ämne och äfven beslutat att, till deltagande deruti, inbjuda de öfriga Stånden, och denna R. o. Ad:s inbjudn. , mig veterligen, ännu icke är besvarad i de öfriga Stånden, skulle det möjligen kunna leda till oreda, om R. o.
Riksgälds Sedlarne inkommit, genom Inträddtfte^ tili StatsContoiret, men ej kunnat användas till Löher, eller öfrige Statsanslag*, hvilka alla skolat med BancoSedlar betalas; så har Stai.sCoiftöiret måst RiksgäldsSedlarne genast till BrhcoSedlar förväxla; ett förhållande, sorn ej 'mera inträf. fade, då Riksgälds - Sedlarne blifva till ]&. ner och Statsanslag använde; men Allmänheten har sedan länge blott föga anfitaf'71 Realisatfo1- nen; och skulle lika litet hädanefter göra det, så att man med säkerhet kan ant*gä* att; så länge proportionen va+s3mt vårditdes • Skulle Creditivet på Banquen föga behöfva; anfftas. 7:0 Till RiksgäldsSedlärnes qvarhållände i allmänna Rörelsen bordevidare fastätäfläs^ att Banquen icke hädiihelter 'finge utgifva Sedlar på mindre valeur , än feirr' R:dr Baned-; och att föl|3ktelig'm aila mindre Sedlar, sorn genom uppbörden inkommo, skulle, då större Summor samlades, ingrfVas till Banquen , till utbyte emot Sedlar af större valeur. S:o En Riksgälds-Discont skulle inrättas, sorn emottager inbetalning af FilialDisconternes fordringar, i skälig omsättningsväg, utställd - „ - på Den 17 Mttrtii) /. «*» St iö
De rättelsersom wid särstildte Momenter, sä wal uti denne, som nästföljande §. Högwördige Prest-Ståndet yrkat, stola ock, wid en ny Redaktion blifwa iagttagne. §. Z. i:o. I anledning af Höglofligi Nidderstapek och AdelnS gjorda anmärkningar, tror Utskottet sig böra stadga, att ehuru abyggnadens bestaffenhet bör aga inflytelse wid wärderingar af Bruk, och annan Fastighet a Landet, ma likwäl BeandförsakringsSumman icke derwid tiena till grund, hälst derigenom mangen kunde afjkräckas fran delaktighet i en sa nyttig anstalt. — Deremot matte gangbara priset, och nyligen afsturadt köp, blifwa rätta mattstocken för hela Egendoms, wardet samt Heinman och Bruk särstildt.wärderas. 2:0. Hwad Landshöfdingens rösträttighet ater beträffar, hwilken sa wäl genoin amitärkning fran Hägloflige Ridderstapet och Adeln, som Wälloflige Borgarc-Standet blifw t bestridd, strsr Utskottet den böra förswinna i Taxerings-Cominikteen, hälst Landshöfdingen uti Läne, Conimitls.m, stulle i annat fall kunna anses såsom domare i en sak, ben ban wid en mindre instantie förut öfwerwarit, I TaxeringSCommitkeen deltage han likwäl i öfwerläggningeN ej i votering. — I Läne-Commitleen ater, röste han, och da paris vors der uppkomma, gäile. den me^ Bihang. Nw is4- ning, 24;o ^ Den 8 Augusti. ning, som nr till Kronans största förman, men der det ej kan utrönas, den hwilken han biträde §- 4- i:o. Den Edgång som wid Lapdets Taxering blifwit ästad, antageS ock härstädes; men ordet oberoende anser Ukstottct böra blifwa oförändradt. 2:0.
Men då sade Simrith: "Låter oss vara glada, hvar efter sin håg, jag har glädje mer än mången". Men de andra qvinnorna vredgades dock icke på henne, ty hon var mild och ödmjuk af hjertat, och klandrade icke de andra, ehuru hon ej följde dem. Men se, då utgick ett påbud i Juda och Jerusalem till all fängelsets barn, att de skulle församla sig i Jerusalem, och hvilken som icke komme inom tre dagar, hans egodelar skulle gifvas till spillo, och han afskiljas från menigheten. Och Bani välsignade sin son och sade till sin hustru: "Herren vare med dig Simrith, jag går till Jerusalem". Men Simrith svarade: "Herren gifve dig en lycklig hemkomst; mitt hjerta är tungt!" Och Bani gick upp i staden och satte sig jemte allt folket inför Guds hus. 1 Och Esra, presten, stod upp och sade till dem: "J hafven förtagit eder i det att J hafven tagit främmande hustrur, på det J skullen ännu föröka Israels skuld". "Så bekänner nu Herren edra fäders Gud, och görer det honom ljuft är och skiljer eder ifrå landsens folk och ifrå de främmande hustrur." "Då svarade hela menigheten och sade med höga röst: ske såsom du oss sagt hafver". "Men folket är mycket, och regnväder, och kan icke stå ute: så är det icke heller ens eller två dagars gerning: ty vi hafve sådane öfverträdelse mycken gjort". "Låt oss beställa våra öfverstar i hela menighetene, att alle de i våra städer, som främmande hustrur tagit hafva, komma på bestämd tid, och de äldste i hvar stad, och deras domare med: till dess vår Guds vrede må från oss vänd varda i denna saken". Men Bani satt stilla såsom slagen af åskan, och rörde hvarken hand eller mun. Men när folket begynte skingras, då steg han opp. Han var till utseende som en eldslåga, och hans drägt fladdrade för stormen, men hans långa lockiga hår nedföll nu raknadt kring hufvudet och vattnet strömmade der utföre. Så trädde han fram för presterna och de äldste och sade:
Dessa kyrkvärdar bör inte undandra sig det förtroende och är skyldiga att inför kyrkoherden göra redo för kyrkans medel, som de haft ansvar för och för denna befattning erhålla de förmåner som blivit dem beviljade. 16: o Om summan av kyrkans medel överstiger 100 riksdaler utöver vad som beräknas gå åt, bör dessa inte ligga ofruktbara utan mot inteckning eller annan fullkomlig säkerhet lånas ut till laga ränta. 50 riksdaler måste alltid finnas kvar i kyrkokassan för nödvändiga utgifter. Dessa räntor skall kyrkoherden redovisa årligen och han är tillsammans med kyrkvärdarna ansvarig för den förlust, som kan uppkomma om utlåning till osäkra personer sker. 17: o Den årliga räkningen, som författas av kyrkoherden lämnas till häradsprosten. Han sänder vidare till landskontoret. Räkningen bör upprättas efter följande metod. Debet. 1: o Balans från förra året, innehållande alla kyrkans både i kassan och utlånade medel jämte andra utstående fordringar. 2: o Inventarier av guld, silver och andra kyrkans lösörepersedlar. 3: o Årliga räntan efter jordeboken på alla kyrkans fastigheter och lantgillen. 4: o Kyrkans andel av tertial tionde uträknad antingen efter markegångstaxan med forlön, eller i de län där den lämnas in natura efter auktionspris. 5: o Ränta på fruktbart kapital. 6: o Halmstädja i de län där sådan bör betalas. 7: o Städjepengar efter utfärdade städsmålssedlar. 8: o Sakören efter häradshövdingens saköreslängder samt andra böter. 9: o Håvoch bäckenpengar. 10: o Gåvor och testamenten, avgift för ringning, gravöppning m m. 11: o Extra inkomst för sålda persedlar efter auktionsprotokoll. 12: o Sist införs den balans som kyrkan har till följande år. Kredit 1: o Balans från förra året av kyrkans skuld om sådan finns. 2: o Avkortningar av säteriers, ladugårdars och ecclesiastika boställens tionde efter utdrag ur tiondelängden samt avskrivning för förmedlade, öde på frihetsår upptagna eller inlagda hemman och lägenheter, efter lika bevis som kronofogdens räkningar lyder.
Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 41, om upnhäfvande af 7:de Kapitlet Bygguinga-Balken : IV, 47. — N:o 42, angående Bankens deltagande i ett utländskt lån: IV. 47. — N:o 43, om Lag angående vård af fästnings-fångars egendom: IV. 175. — N:o 44, angående afsöndring af jord från Regementspastorsbostället Vesterhus till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare Korpsers mötesplats å Frösön: IV. 175. — N:o 45. i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, emot erbjuden lösen, af det så kallade Odelska Appreterings-verket i Stockholm: IV. 175. — N:o 46. angående utbyte af Skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronofjerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i Vester-Rekarne Härad af Södermanlands Län: IV. 176- — N:o 47, om anvisande, såsom boställe åt Länsmannen i Södra distriktet af Faurås härad i Hallands Län, af det till Kronan indragna f. d. förste Landtmätare-bostället, | mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmansbostället | mantal, N:0 1, Thorsjö Henrik i Gunnarps socken: IV. 176. — N:o 48. i anledning af väckt fråga om anslags beviljande åt Adjunkten Magister O.
Ni bär sorgdrägt – och hvarför är ni här i Paris? LOUISE. Jag skall berätta er allt hvad det fins att säga. Jag är född i en svensk småstad. Min far dog när jag var sjutton år. Jag har inte flere syskon än min bror, en syster och så min fosterbror, Viggo, som ni känner. För ett par år sedan blef min syster sinnessjuk. – Vi ville gerna ha henne hos oss, mamma och jag. Men det var så förfärligt, det slet ut oss alldeles. Så blef mamma sjuk; jag kunde inte sköta dem båda, så måste min syster på dårhuset, och strax derefter dog mamma. Min läkare sade, att jag borde resa och förströ mig. Jag har alltid hyst intresse för konst och jag ville hellre resa hit än till Konstantinopel. ALLAND småleende. Konstantinopel! Hade ni ämnat er dit? Till harems-staden? LOUISE. Karl reste ju dit ALLAND. Det var förståndigt, att ni föredrog Paris! Har ni aldrig varit här förr? LOUISE. Nej. ALLAND. Då kände ni er väl som en lössläppt fågelunge i början? LOUISE. Jag blef ju sjuk nästan strax. ALLAND. Det är sant. Förlåt mig. Detta är er brors atelier, eller hur? LOUISE. Jo. Han hade hyrt den på ett år, och efter den stod ledig, tyckte han, att jag kunde bo här. ALLAND går upp och ser sig omkring i atelieren. Här är ju både vackert och rymligt. Stannar i fonden och ser ut. Och trädgård har ni också. Vänder sig emot henne. Var det inte tomt att ligga sjuk här – ensam i detta stora rum? LOUISE. Inte låg jag här och inte var jag så ensam. Här bo landsmän i huset: Erna Walldén, målarinnan. ALLAND. Bor hon här? LOUISE. Ja. Känner ni henne? ALLAND. Jag har träffat henne – någon gång men det är längesedan nu. LOUISE. Om ni visste, hur god hon varit emot mig! Hur hjelpsam och uppoffrande! Hur ömt hon vårdat mig! ALLAND. Hvilken lofsång! Aldrig hade jag trott, att fröken Walldén var en sådan engel. LOUISE.
Brefvet den 23 Februari 1842, af Kongl. Mynt-Verket Banken godtgöres, hvilken förlust, beräknad från och med 1842, då denna ommyntning tog sin början, den 30 Juni 1853 uppgick till Banko R:dr 12,533: 3. 6. har sedermera ökats med 583: 28. 6. Och utgjorde den 30 Juni 1855 tillsammans . I Kopparmynt af tiva prägeln innehade Banken den sista 1853 R:dr 28,600: Till samma dag detta år äro: från Kongl. Mynt-Verket aflemnade 14,050 från allmänheten invexlade 8,200 Efter afdrag af under tiden utvexlade S:gr R:dr 50,850 40,950 utgjorde behållningen sistnämnde da« R:dr B:ko 9,900 § 31. Juni Utvexling af Kopparskiljemynt. Från och med den 1 Juli 1853 till och med den 30 Juni in nevaInkomna furrande år hafva Jörslitna sedlar till Banken inkommit samt nija sedlar blif/Jtfärdigade vit tillverkade till följande belopp: nya Sedlar. Inkomna förslitna Sedlar. Förfärdigade nva Sedlar. B:ko R:dr. B:ko It:dr. Förfardieade nya Sedlar. B:ko R:dr B:ko K:dr. Transport 14,761,900 24,814,333 16 — Af 3 R:dr med enkla blad . Från samma dag lill och med den 30 Juni detta år äro inlöste 2,020: 27. 6. Och balancerades sistnämnde dag: å Räkningen öfver de äldre åren till och med 1802 8,207: 43. i.
När behörig person ämnar företaga undersökning uti rum, bodar, magazin eller uthus i stad, åligge honom att, innan han skrider till verkställigheten, skriftligen derom underrätta, så väl Chefen för stadens polis, som Tullkammareeller Tull-Inspections-Föreståndaren i staden, med uppgift om stället, der undersökning är tillämnad, och tage öfver sådan meddelad unde rättelse deras bevis. Om Expeditions-Utskotlets Förslag till tind. Skrifvelse, N.O 3S7. Om undersökningsman upptäcker olofligen infördt gods utom Stad, utan att kunna det anhålla, mea följer det vid dess införande till Stad i spåret, då må han undersökning efter detsamma genast anställa, om han dertill, enligt hvad här ofvan är stadgadt, berättigad är, utan föregående anmälan hos Chefen för Stadens Poliseller Tullkammareeller Tull-Inspections-föreståndaren å stället; men med skyldighet att, efter slutad undersökning, dem om förloppet underrätta. Vid hvarje undersöknings-tillfälle uti ofvan i denna §. uppräknade rum och lägenheter, så i Stad, som på landet, skall undersökningsmannen vara åtföljd af minst tvänne vittnen, men vid visitationer under bär himmel ege lian rätt att, utan vittnens närvaro, godset anhålla, dock ej att detsamma vidare undersöka, innan vittnen hunnit anskaffas. Den, hos hvilken undersökning sker, stånde i alla händelser öppet att vittnen tillkalla, likväl utan att undersökningen derigenom må uppehållas. §. 35. Då någon, som till tullplats eller gränsort ankommer, misstankes hafva på sig förstucket gods, må undersökning derefter af Tullkammareeller TullInspections-föreståndare samt Öfver-Uppsyningsmän vid hamnbevakningarne och Befälhafvare på Ivust-Stationerne kunna anställas i vaktstuga eller annat rum, samt i 2:ne vittnens närvaro, om undersökningsman eller den misstänkte det äskar; anträffas å nämnde ställen sålunda misstänkt person af Under-betjente vid Tull-Verket, då må man endast af dem kunna anhållas, tilldess någon af ofvanuppräknade tjenstemän hunnit tillkallas för undersöknings verkställande.