Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nästa dags afton, som var en söndagsafton, försiggick dopet i riddarsalen, hvilken i anledning deraf var öfverklädd med dyrbara tapeter och präktigt upplyst. Här infann sig hela riksrådet, jemte confessionarius, som skulle förrätta dopet. Då alla dessa intagit sina platser, fördes de främmande sändebuden med stor prakt från flygeln, tvärs öfver den med rödt kläde belagda gården till riddarsalenr medan stadens alla kyrkklockor ringde, och trumpeterna blåste i slottsgården, så att murarne gåfvo genljud rundt omkring. Derpå infann sig Magdalene Sibylle i en stor-artad procession, som anfördes af mer än 100 adelsmän, af hvilka 24 buro facklor; 12 af de förnämsta i riksrådet ledsagade prinsessan; öfver två hundra adliga och furstliga damer afslöto tåget. Då dopakten var till ända, bars den unga prinsessan tillbaka till drottningen i samma ståtliga procession, och nu dundrade två hundra kanonskott från vallarne. Dernäst fördes sändebuden till kungliga taffeln, der en herrliga måltid var anrättad, som varade fyra timmar, och hvarje gång en skål blef drucken aflossades nio kanonskott. Då * man reste sig från bordet, hade det redan lidit ut på natten * och nu afbrändes fyrverkeri. Dermed voro den dagens festligheter afslutade, men måndagsnatten uppfördes en ballett, och på tisdagen hölls tornerspel. Längre fram blef det plägsed att döpa barnen, innan de voro en dag gamla, och följaktligen kunde det då icke gerna vara tal om att hemta faddrar från utlandet. Dopförrättningen försiggick i drottningens sängkammare, och det är nästan otroligt, för huru mycket buller och oro man vågade utsätta den höga barnaföderskan, ty alla kyrkklockor ringde, och kanonskott, blåsinstrumenter och trummor, hvarmed man trakterade under drottningens fönster, omvexlade med stråkinstrumenternas väsen.i de angränsande salarne, der skålarne utbragtes, jemte det att den ena visiten af-löste den andra.
Rdr; dock torde vid detta anstånd böra fästas det vilkor, att Cimbritshamns Magistrat och Borgerskapets Äldste skola, i stadens namn och å dess vägnar, före innevarande års slut till Riksgäldskontoret afgifva en ny, för begge länen gemensam, ansvarighetsförbindelse i afseende på de efter anståndstidens förlopp förestående inbetalningarnes Ijehöriga fullgörande. Stockholm den 10 Juli 1851. Ånk. till Exp.-Utsb. den 11 Juli 1851, kl. 7 e. rn. Utlåtandej i anledning af väckte motioner om odlings-lån åt innehafvare af mindre jordegendomar och lägenheter. (R:gs Afd.) Under erinran om de betydliga låneunderstöd utaf allmänna medel, genom hvilka egare af större egendomar kommit i tillfälle att uppodla och förbättra den sådana egendomar tillhörande odlingsbara jord, hafva, uti väckta samt af Borgareoch Bonde-stånden till Stats-Utskottet remitterade motioner, Herr J. H. Windrufva och Riksdagsfullmäktigen Johan Gustaf Wasmuth från Stockholms län framställt tvänne serskilda, här nedan till sitt hufvudsakliga innehåll anförda, förslag, åsyftande att bereda erforderlig tillgång för mindre förmögne jordbruksidkare till företagande af odlingar och förbättringar å de hemman, hemmansdelar eller torp, sorn af dem innehafvas. Herr Windrufva har nemligen för sådant ändamål föreslagit: att, till en början, en summa af 2,000,000 Rdr mätte anvisas såsom lån åt ”mindre jordbrukare” och hvilken summa borde antingen, genom Riksgäldskontoret, upplånas mot 4 eller 41j procents årlig ränta samt återbetalningsskyldighet ”efter 3 å 6 månaders uppsägning” eller ock, genom serskild, å debetssedlarne uppförd, bevillning, uttagas på samma sätt, som de vid sednaste riksdag till krigsrustningarne anvisade medel.
Hon betäckte ansiktet med sina händer och brast ut i en låg, passionerad gråt, som skakade hela den smärta gestalten. Jag hörde hennes kväfda snyftningar, där jag satt med boken framför ansiktet. Stackars, stackars unga flicka! Jag tänkte på hennes sköflade lif och på mitt lyckliga, på min man, som jag for till mötes, på våra små barn hemma i Paris. Jag fick göra våld på mig för att ej gråta med. Nu ljöd en lång, utdragen hvissling. Tåget saktade fart — stannade. — Nous voilà à S:t Quentin, sade jag halft omedvetet. Han hade farit tillsammans vid ljudet af hvisselpipan. Marie gret icke mer, hon stod framför honom och sträckte ut sin hand. Nej, jag ville ej bevittna deras afsked. Jag böjde lätt på hufvudet för Marie, som hviskade ett »bon voyage, madame», och gick ut ur kupén och in i väntsalen, där man frukosterade. Jag begärde en kopp kaffe, men kunde ingenting förtära, mina tankar voro hos mina reskamrater. Nu kommo de ur kupén. Hon hade tagit på sig sin stora Rembrandtshatt, som lade ansiktet i skugga; jag kunde ej urskilja dragen. Hon gick bredvid honom med fasta, spänstiga steg, han bar hennes nattsäck och plaid fram till vagnen, som väntade utanför stationen, och hjälpte henne upp. Hon drog af sig handsken på högra hand och lade den i hans; han höll den länge — länge, så kysste han den. Vagnen rullade bort. Efter en stund vände jag tillbaka till vår kupé; han gick utanför på perrongen fram och åter, fram och åter och rökte en cigarr, som han kastade bort, när konduktören ropade sitt: »en voiture!» Jag satt åter i mitt hörn och läste, när han steg upp. Han kastade en lång blick på platsen, där Marie suttit och slog sig ner på sin förra plats. Så började tåget att sätta sig i rörelse. — Tillåter ni, att jag ett ögonblick fäller ner det här fönstret, sade han. Jag svarade jakande. Han lutade sig långt ut och såg tillbaka. Där borta i skogsbrynet låg ett hvitt, ensamt hus, det var troligen madame Bertrands pension. Och det där dammolnet — det var Maries vagn.
Plötsligt u p p d ö k bland alla dessa en smula échaufferade ansikten, hvilkas minspel man så tydligt kunde skönja i det glatta spegelgaset, ännu två ansikten — ett ljust kvinnoansikte, s o m tycktes så svalt o c h skärt bredvid alla de andra, o c h så ett mansansikte, s o m stack af emot det ljusa, fina — klumpigt o c h mörkt. Jag hann e j närmare betrakta h o n o m. Hon tog strax all m i n uppmärksamhet. Det första, s o m föll m i g i ögonen, var hennes hatt — en stor, litet extravagant hatt, uppåtböjd på ena sidan s o m en schäferhatt och m e d en yfvig, hvit p l y m i m j u k bukt öfver det breda brättet — o c h så hennes klädning — en mattskär, tunn klädning m e d halfkorta ärmar och en liten blygsam, fyrkantig urringning v i d halsen. — H v a r hade jag sett just en sådan dräkt förut? — Ett litet svagt, sväfvande barndomsminne, lätt o c h skiftande s o m en sky, fick fina konturer, runda former, fick gestalt — den lilla porslinsherdinnans gestalt — h o n, s o m ej hade någon herde o c h stod på tant Ursulas empirbyrå. Ja visst, det var j u hennes stora, buktiga hatt o c h rosiga klädning! Men under den gröna hatten såg jag ett litet ansikte, fint o c h täckt, skärt o c h mjukt i linierna, m e d herdinnans hvita panna — låg och smal s o m o m d ä r e n d a s t k u n d e få rum små lätta, fladdrande fjärilstankar — och m e d herdinnans två gula, ring lande lockar ned m o t ögonbrynens jämna, svarta båge. Och ur det blanka spegelglaset lyste emot mig herdinnans ö g o n så blå — så rent blå s o m blåsippor i solsken. — Det var j u alldeles herdinnan — den fina — d e n nätta — m e d sin lilla leende grop midt i den runda hakan o c h m e d sin m u n så liten, nästan hjärtformig!
Stad: af densamma sökt ersättning för utgjord inqvartering ia5 — angående ersättning åt densamma för utgjord inqvartering 45G Modeller till nya Munderings-persedlar; Escadrons-Chefernes vid de indelta CavallenRegementena åläggande att till Escadronen, emot betalning, öfverlemna ett exempler deraf . i3i Manufactur-Disconten: förlängning af tider för åtnjutande af FörlagsLån derstädes, samt om säkerheten för sådana Lån i35 — angående tvänne Låns öfverflyttande på dess, till för lags-lån, anslagna Fond 155 Manufactur-Discont-fondens Räkensha■ per: verkställd granskning deraf . 20r Mötes-passevolancen 228 de Mottonis, Öfverste-Lieutenant, tillagda pensionsoch ersättnings förmoner 25o Mästeoch Storverks-trcid: upphörande af den Kronan hittills förbehållna options-rätt till de å Kronoskattejord växande 162 Måttt Mål och Vigt: Stadga derom . 33<) Register Öfver Rikets Sländers uiid. Skrifvelser. a3 N;o Militice-B oställens utarrenderande, samt Mil.-Bost.Cassans förvaltning; sättet derför N JYorstedtSj öfverDirecteur, ansökning att få till skatte lösa den under Carlbergs Kungsgård lydande Krono-lägenheten Piludden .166 Nyköping: utskylder till Staden af Landshöfdinge - Residence - Huset derstädes 277 Norrköpings stad: angående Lånebi träde åt densamma 33o Nyeds Sockens Bergslags-fribet 35<) Norrbottens
Den warder och fullkomligen rättfärdigad, genom naturliga billiaheken af den gränrs, hwilkeu den allmänna politiska och oeconomiska nyttan utstakat, mellan 2:ne fa åtskilde stater ochintercsien, de där för att »vederbörligen bero a^, och underllödjghwarandra, mäste wara och f rbnfwa oförblandade. 2:0 Skulle äfwen detta icke läta sig göras synes dock städerne icke böra fä bränna annorlunda än med elt bränneri för hwardera och nred ett pannemätt swarande emot deras folknummer, sä att för hwar 2o:de eller 25.te i staden boende och ikattfknfwen person som upnäkk 2l ärs älder belöpte en kannas rymd, hwarwid likwäl ambnlakoriskt folk och lillfällige Garnizoner icke kunna komma i beräkning; äfwensom lill undwikande af ärlige ändringar och - observationer den sörsta gängen, efter däwarande personale, upajorde pannerymd, borde sta fast intill nästpäföljande lagtima Riksdag. Pä §6 Den 2A April. gro Pä landet synes bränwinsbränningen böra inskränkas till pannerymder swarande mot hcmmanialen icke öfwer zo kannor vä ett hett hemman , men med någon större proportion för hemman under ett halft mantal. 4:0 Ingen landtman den där icke äger eller innehafwer jord med wist hemmantal bör fä idka bränwinsbränning åtminstone icke med annan panna an den som bllswir makt och stämplad för det hemmanet hwars ägor han bebor. 5:0 Under ingcnförewändning borde efter min tanka hwarkcn i staderne eller pa landet tillätas större bränwinspanna än af Zo kannors rymd. 6.0 Angående tiden för denna närings utöf wande synes 4 mänader om äret wara tillräckligt; åtminstone borde wäl aldrig sommarmanaderne dertill fä anwändas. 7:0 Bränwinsbränningen täl en nog drygare Kewillning som dock synes böra drabba branwinspannorne för det aldramästa.
Utsk. säger: ”äro flera gäidehärer, deder, en för alla och alla för en, betalningsskyldighet sig iklädt, och försummar borgenär alt sin fordran hos någondera bevaka elier lista §:n, vare denne frän sin ansvarighet fri och hvar och en af de öfriga förty ej skyldig att gälda mer, än sin del efter hufvudtalet”. Denna af Utsk. begagnade ordställning synes mig otjenlig, ty otvifvelaktig! kommer det alt ifrågasättas, alt, sedan enl. denna § gäldenären blifvit från sin ansvarighet fri, fordringsegaren äfven förlorat sin cjvittuiugsrätt, som eljest, enl. öde §:n, honom tillkommer. Såsom en följd af gäldenäreus ansvarsfrihet innehåller vidare det af mig uplästa mom. af 5: te §:n, att medgäldenärerne icke äro skyldige ”alt gälda mera-än sin del efter hufvudtalet”. Denna bestämmelse tror jag icke har sin rätta plats i denna §. Det bänder nemi., icke allenast genom underlåten bevakning inom 10 år, att en fordringsegare förlorar sin rätt hos en af flere solidariskt ansvarige gäldenärer, ulan det kan ske på många andra sätt. Antingen är den bestämmelse att, vid det förhållande att en eller flera solidariskt ansvarige gäldenärer blifvit genom fordringsegarens försummelse fria från sin ansvarighet för skulden, hvar och en af de öfrige borgenärerna ej äro skyldige att gälda mer än sin del efter hufvudtalet, öfverensstämmande med gällande lag, i Den 20 November. 137 hvilket fall den är öfverflödig, eller också är dea i sirid med densamma, då den deremot är skadlig. Det är farligt alt i lagsliftningen icke följa principer, ty ett principlöst tillvägagående åstadkommeten stor oreda i lagskipningen. Jag för min del tror, att hvad som nu i allmänhet lägges lagskipningen till last, ganska ofta härleder sig från fel i lagstiftningen. Under loppet af många är hafva nemi. lagar tillkommit, hvilka äro bygdå på fullkomligt olika grunder emot de gamla lagarne. Det är naturligt att en fullkomlig oreda härigenom skall upkomma samt att man icke vet hvad som är rätt.
Jag ville så gärna hafva en ny vinterkappa i år, den jag har fick jag, efter många o m o c h men, för 6 år sedan. När jag haft den i 4 år, lät jag göra o m den till halflång, sådan har jag haft den de två sista åren. Den kostade ny 33 kr. I år vill jag rakt inte taga till den igen, men n ö d e n är en hård tuktomästare, jag får nog taga till den än en gång, den gröngölingen. En kappa har också det förargliga med sig, att den knappt kan slitas ut, o c h min man är af den åsikten att så länge det finns en bit kvar af någonting, så är det ett oförlåtligt öfverflöd att köpa nytt, åtminstone åt de kvinnliga individerna, o m det i öfrigt är aldrig så omodernt o c h fult. E n klädning går det nog an att slita riktigt ut, det skall jag strax bevisa. Först o c h främst har jag ej fått mer än 4 köptygs-ylleklädningar, sedan jag blef gift, det är 9 år sedan. 3 har har jag kvar än, en svart, s o m borde ersättas, men när o c h hur, det står i vida fältet. 2 kulörta, den ena är nyss uppsnyggad, af mig själf förstås, den andra skall jag tvätta och göra o m, bara jag hinner. Den första jag fick, hade jag fin, så länge den var någorlunda. Sedan tvättade jag den och moderniserade upp henne till ny igen medels litet nytt, rutigt tyg. Så fick hon vara till bättre länge. Slutligen blef det hemmaklädning o m söndagarne, sist hvardagsklädning. Sedan färgade jag om henne o c h gjorde o m den åt mina små flickor. Men s o m intet gammalt har den fördelen att vara lika starkt som nytt, äfven om det är aldrig så väl fodradt o c h mellanlagdt, så äro töserna snart utan igen, o c h s o m jag då inte på länge får någon gammal klädning, nog värdig att taga o c h göra o m igen, så blir tanken o c h frågan: » Hvad skall jag nu hitta på att göra af åt d e m? » Ja, det hör till nattens vaka, dagens bön. Det kan ingen förstå, som ej själf är i samma belägenhet.
Detta Memorial innehåller hufvudsakligen, att Sandsten anser 1815 års brännvins-förordning såsom den bästa, vi någonsin egt, och hemställer, om det icke skulle finnas både nyttigt och lämpligt, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att samma förordning må för framtiden varda fastställd, så att den ej må vid hvarje Riksdag blifva (5{ Q Bgsv. o(h Ekon. Utsk. Betänkctnden. föremål för så många vidlyftiga och onyttiga öfverläggningar. I sammanhang här-; med afstyrker Sandsten helt och hållet brännvins - brännings rättighet, så väl för Mjölnare, sorn för Torpare, och tror, att denna rättighet ensamt bör tillkomma hemmansegaren eller brukaren. Och, om någon inskränkning i brännvinsbrännings-rättigheten skulle sättas i fråga, så vöre det Städernes och Krono-brännerjernas. Memorial af Anders Andersson från Calmare Län, som föreslår, det hvar och en, till brännvins-bränning berättigad, antingen må ega rättighet, att vid det hemman, han bebor, tillverka brännvin, intill afflyttningstiden, så framt han vid det hemman, han komme att tillträda, låtit sig till brännvinsbränning skattskrifva, eller ock tiden för utöfvandet af denna tillverkningsrätt bestämmas, i likhet med fardags-året eller från den 14 Mars. Enligt med Kongl. Kungörelsen den 6 September 1818, händer nemligen, att, då en landtbo eller hemmansegare skulle vid den 14 Mars nästa år tillträda en hemmansdel, och han följaktig gen låter skattskrifva sig för brännvinsbränning å detta hemman för det ingående året, får han likväl icke der förehafva någon tillverkning före tillträdandet, och under tiden, från årets slut, ej heller å det Ställe, han förut brukat och ännu bebor, Bcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden.
St. till E, K. M. i underdånighet, att af det anslag, sorn till egodelningsverket varder vid innevarande Riksdag å Nionde HufvudTileln anvisadt, för afvittringens skyndsamma bedrifvande i Luleå Lappmark, disponera så stor del, som omständigheterna eller Afvittringsarbetets behöriga fortgående på andra orter möjligen må kunna medgifva. Till afhjelpande åter af den skada, som tillskyndas Nybyggarne derigenom, att Lappallmogen med deras Renhjordar ofredar Nybyggarnes odlade ängsmark, och att de deraf samlade höförråd varda af Renarne förtärde eller nedtrampade, hafva R. St., i sammanhang med förevarande ärende, samt för att, vid det förhållande af en beständig strid och täflan, som emellan Lapparne och Nybyggarne finnes rådande, anledningar ne till ofredande, split, tvedrägt och rättegångar dem emellan, så vidt möjligt är, genom serskilda besläpida föreskrifter och stadganden må förebyggas, härigenom velat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att det Nådiga Stadgande, som E. K. M., i afseen - 510 Exp. Vtsh. Förslag till und. Skrif v. N-o 215* de på gärdesgårdshägnader omkring det hö, som af Nybyggarne icke förvaras i lador, redan under den i3 Maji i8a5 meddelat till efterlefnad uti LappmarksSocknarne inom Westerbottens Län, äfven mätte till de öfriga Norra Provincerna utsträckas; likväl med det Nådiga förklarande dervid, att, der gärdesgårdar icke anses uppfylla ändamålet, eller icke kunna utan svårighet uppföras, andra lämpliga hägnader må, till stackhöets förvarande emot åverkan af Renarne, uppsättas efter de föreskrifter och förordnanden, som af E. K. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande kunna i detta afseende varda meddelade.
Majit antagit för en förbättrad hushållning med kronans och till boställs-innehafvare upplåtne skogar, afslog hvad Utskottet tillstyrkt att såsom reservations-anslag utgå i och för åvägabringande af en sådan hushållning och beslöt för sin del att hvad som erfordrades för den förbättrade skogsvården intill nästa riksdag, skulle, i mån af behof, utgå från skogsplanterings-kassan. Särskild gjord framställning om anslag af 15,500 Riksdaler till lägre skogsskolor afslogs, hvaremot samtlige Utskottets gjorda tillstyrkanden och hemställanden med anledning af de inom Riks-Stånden väckta motioner i ämnet biföllos. Prot.-Utdrag den 7 November i857. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 24 och 28 sistlidne Oktober på bordet lagda Utlåtande N:o 51, i anledning dels af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse med det af särskilda kommilterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogs-hushållning, dels ock af väckte motioner i samma ämne och dermed gemenskap egande frågor, blef Utskottets förevarande Utlåtande bifallet, med undantag deraf, att den deri med afseende på de 6 norra länen tillstyrkta anmärkning vid den punkt bland de al Kongl. Majit angifna allmänna grunder, som angår de krono-hemman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt, af Ridderskapet oell Adeln underkändes samt nämnde punkt ansågs böra lemnäs utan någon anmärkning.
Blott sådana trångmål kunna rättvisa aflagsnandet från billighetsgrunder i beskattning; men månne slutligen desse, lämpade till verkliga värdet af alla de i Staten under åtnjutande rätt varande förmåner, ej äfven skulle blifva de indrägtigaste källor för Skaftkammaren och föranleda till det understundom gjorda medgifvande: att klokhet och rättvisa ej sällan äro följeslagare? Månne ej anledning är till förmodan, att en beskattning , som efter säkra grunder drabbar fonden i stort, skall kunna alstra rikligare afkastning, än den sorn, ehuru på vissa punkter mycket medtagande, åter på andra ej en§ faller, eller faller i en lindrigare proportion, än den skäligen borde Blott erfarenheten kan upplysa denna fråga, och endast möjligheten af en billig, en sann värdering till uppskattning kan grunda hoppet om en fullt lycklig erfarenhet i detta afseende. Det är äfven i fruktan för dennas möjligtvis mindre lyckliga utslag, som utom Capitationen, denna för perronliga skyddet billiga afgift, jag trott rumtne, böra bibehållas öppet för öfverflöda^ " - afgif - IV. Den S Juni. 129 fifgiften. Den beqvämlighet och frihet, hvar* af desse slags afgifter (sorn noga böra skiljas ifrån afgifter pä nödtorft s-artiklar) för Contribitenten åtlöljas, synas, till behofvens fylland© lemna dem ett skäligt afseende. På Värderingssättets mer eller mindre fullkomlighet synes således äfven förslagets bero. Men innan jag går att detsamma framlägga, tror jag mig i förväg med några Ord böra möta en invändning, som så ofta varit i fråga, att den äfven nu kunde äga rum. Man torde anmärka, att
Vid ett sådant förevetande var det Dm 12 Julii f, m. 613 mig ovåntadt, att mötas af Friherre Boijes till mig ställda moraliska föreläsning, hvilken, om jag än skulle vara så okunnig i Rättegångs-former, som Herr Friherren synes föreställa sig, jag dock för framtiden undanbeder mig. Det är i Protocollet våra ömsesidiga tankar skola mötas, och det är icke till hvarandra personligen vi böra ta-' la. Med detta förklarande, afstår jag från vidare yttrandes afgifvande i detta ämne. Friherre Boije: Jag tror mig ingalunda hafva gifvit anledning till Herr Ehrenborgs yttrande emot mig; och behöfver, till svar derå, ej mer ån blott öfverlemna till Högloflige Ridderskapets och Adelns bedömmande 6a vål frågan derom, som äfven hvilkendera af oss Herr Ehrenborg eller jag visat sig bäst förstå sitt ämne. Herr Grefven och LandtMarjkalken gjorde proposition till bifall af LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla Herr af Ekenstams motion. Ropades åter Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarJkalken frågade, örn Ridderskapet och Adeln behagade bifalla det af Herr Ehrenborg uppgif - 6i 4 Den 12 Julli J, i/i, ne förslag, att, genom en underdånig skrifvelse, öfverlemna ärendet till Kongl. Majits Nådiga uppmärksamhet, med underdånig anhållan, att frågan kunde, på sått Herr Ehrenborg hemställt, af LagCommitéen behandlas. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Ribbing: I fall det skulle finnas något uti Herr af Ekenstams motion, som kunde vara anmårkningsvårdt för LagCommitéen, ser jag för min del intet ondt uti, att dit öfverlemna densamma, och att derom låta en underdånig skrifvelse till Kongl, Majit afgå.
Det är nemi. att förmoda, det de öfriga Stånden icke ingå derpå, och då kunde förslaget, om det förfaller, snarare motverka än befordra sitt ändamål. Jag afstyrker således detta förslag. Hr Printzenskjöld: Sedan Frih. Palmstjerna afstått från sitt yrkande, vill jag endast i afseende på Frih. Cederströms förslag fästa uppmärksamheten derpå, att Statscont. svårligen lärer kunna veta huru stor del af ministrarnes löner, som utgå af Norrska statsverket, utan det lärer väl blifva nödvändigt, att Slatsmistern för^ utrikes ärendena i afseende på ifrågavar. löner vidtager sådana åtgärder, att från Svenska Statscont. icke utbetalas mera, än den aflöning, som af Svenska statsverket dem är anslaget. Någon sådan skrifvelse, som Frih. Cederström föreslagit, torde derföre icke vara lämplig, och jag är förvissad, att K. M. icke ändock lärer underlåta att vidtaga tjenliga åtgärder för att befria dessa embetsman från en tunga, som med skäl af dem blifvit öfverklagad. Sedan härefter öfverläggningen förklarats vara fulländad, blef Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 19, uppå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm:s propos., af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 22 och 30 sisth Jan. på bordet lagda utlåt. N:o 65, i anledn. af gjorda anmärkmr vid Utsk:s betänk. N:o 14, öfver dels K. M:s nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af 1 § i 23 cap. Arfdab:n och tillägg till 7 § i 20 cap. samma balk, dels ock väckt motion, om inrättande af förmyndarekamrar. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., uppläste följande: Genom antagande, på sätt Utsk:s pluralitet i betänk. N:o 65 föreslagit, af K.