Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Ofver-Postdirecteursembetet år 1833 hos K. M. i und. anmält, hurusom vid tillämpningen af stadgandet i då gällande chartat-sigillatse-förordning ang:de portofrihet för sådane i behörig ordning stämplade brochurer, som icke öfverstiga 4 ark, någon gång inträffat, att skrifter, hvilka utgjort delar af en bok, tryckta bref med prenumeralionslistor, m. m., som icke rätteligen kunde benämnas brochurer, likväl blifvit under denna 1 H. 55 -434 Den 24 Augusti e. m. titel portofritt med posten afsönde, liar K. M. till förekommande af dylika missbruk genom en i bestyrkt afskrift barbos bilagd skrifvelse till Öfver-Postdirecteursembetet af d. 2 Nov. 1833 i nåder stadgat, att utgifvare af brochurer, som till portofrihet för densamma sig aumiller, skall vara ovillkorligen skyldig alt dervid aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, hvilken, då anmälan sker bos K. M:s Bef:h:de eller magistrat, bör åtfölja den underrättelse derom, som till Ofver-Postdirecleursembetet ingår, hvarefter på samma embetes pröfning skall ankomma, om portofrihet för den anmälda skriften kan på grund af K. kungör, om stämplade pappersafgiften bevil jas, eller icke; och bar K. M. i samma nåd. skrifvelse tillika förklarat, att med benämning brochure endast må förslås en mindre tryckt afhandling, fulländad i ett häfte. På K. M:s nåd befallning blef delta beslut uti dåvar. Postoch Inrikes-Tidningen införd!, men då erfarenheten visat, all utgifvaren af brochurer, för hvilka porlofrihet blifvit begärd, icke alltid ställt sig berörde stadganden till efterrättelse, sä får jag vördsamligen föreslå, att de samma uti afgifvande förslag till ny förordning om stämplade pappersafgiften må intagas ; hvarom remiss lill Bevilln.Utsk. begäres. Afskrift. - Bilaga. CARL JOHAN etc. etc.
T. anledning häraf och med afseende å det arbete, som vid denna Riksdag blifvit af serskildta Utskottet utfördt, har Stats - U tskottet trott sig böra föreslå följande: För Secreterare]! Fyra månaders arfvode till lika belopp med hvad öfrige Utskotts - Se - 202 6 Stats-XJtskottets Betänianden, creterarne uppbära k 166 K:dr 52 sk, i månaden * 66 6: 32. — En Cantzlist likaledes för 4 månader, enahanda arfvode med vederlikar 2 \ R:dr om dagen i Fyra 111 ån ader -300: — En I3:o för 3 månader efter samma beräknings-gi und 225: — —• — Likaledes får Stats - Utskottet anmäla, att på de 2:ne serskildta Afdelningar inom detta Utskott, som beredt och utarbetat ärenderne rörande Allmänna Magasins-Inrättningen samt Manufactur - Discont - Fonden, hafva serskildfe till desse Verk hörande personer, nu såsom tillförene, måst begagnas till biträde med Protocolls - föring och Expeditioners uppsättande: Och får Stats-Utskottet, i anseende till deras dervid hafda möda, för dem föreslå följande belöningar i ett för allt nemligen:
Jag behöfver blott förklara, att om Banken finge 2:ne ägare, R. St. och penningemännen, och för dessa begge olika slags interessenter nödvändigt erfordrades ett bolagscontract, för hvars ändring begges bifall vore nödigt; så tror jag mig ej hafva haft orätt, då jag sagt, att de enskilda delägarne skulle få del i lagstiftningen med R. St. Gr. Cronhjelm: Om jag vid det tillfälle, jag nyss yttrade mig, ej förmådde uppdraga skillnaden emellan Bankens styrelse och dess lagstiftning, hvilken skillnad åtminstone synes böra vara bekant för en Bancofullmägtig, lärer jag väl icke heller nu lyckas att öfvertyga Hr Rosenblad, att frågan är örn actieägarnes ombuds inträdande i Bankens styrelse utan lagstiftningsrätt. Hr von Vicken, Joh. Henr., hade inlemnat ett så lydande anförande: Om en matiere funnes, sorn med silfrets integrala värde förenade papperets flyttbarhet, behöfdes inga banker och skulle då icke heller finnas. Bankeu är derföre ett depositionsställe för silfver och andra metaller och dess sedlar att anse såsom depositionsattest^- på det insätta metalliska vär* Den i3 Mars f. m. det. Således om i samma stund, som Bunis en icke bade några metalliska värden hos sig, den också icke hade några oinlösta sedlar, upphörde alla dess förbindelser och mynt funnes ej mera; men metallerna eller silfVet måste väl då finnas hos dem, som utvexlat sedlarna, då också varuvärdenas beräkning troligen blefve skålp. och lod silfver i stället för riksd:r, sk:r och runstin. Om derefter importhandeln öfverstiger exporten, måste ju importören antingen hafva credit hos utländning eller exportera silfver eller för silfret köpa sig vexlar; och i detta sednare fall kan han ju så gerna insätta sitt silfver i Banken, uttaga sedlar och för dem köpa vexlarna. Häraf visar sig, att individens förmån och beqvämlighet ligger uti att äga sedlar, endast han är säker att derför få silfver, när han vill. Garantien derför bör bestämmas i grundlagen sålunda: att R.
Men en sådan förening förutsätter äfven ett utbyte af hvad med dessa krafter åvägabringas, eller, med andra ord, af arbete och arbetsprodukter. Endast derigenom kan någon samverkan uppstå; och utan samverkan kan ej något samhälle komma till stånd. Utan utbyte af arbetsprodukter skulle enhvar midt i hvimlet af menniskor stå lika ensam som i en öken eller på en obebodd ö. flan skulle nödgas sjelf göra allt, hvad han behöfde få gjordt, och sålunda på många håll dela sin tid och sin kraft. Redan sjelfva öfvergåendet. från en sysselsättning till en annan medtager tid, och än mera af denna åtgår för att sätta sig in i hvarje nytt slag af verksamhet. Men icke nog härmed, då arbetskraften skall röra sig inom många områden, splittras och försvagas den, hvaraf följer, att den hvarken kan uträtta så mycket eller göra hvad den gör så väl, som om den riktas på färre slag af föremål och samman tränges inom ett mindre omfång. Produkten af arbetet blir sålunda både till beloppet mindre och till beskaffenheten sämre. Detta förhållande leder helt naturligt till en arbetets fördelning, egnad att förekomma dessa olägenheter. En sådan fördelning är visserligen lika gammal som samhället sjelft, men till en början ofullständig och bristfällig, liksom dettas egen organisation. Först i den mån samhällsorganismen växer ut och närmar sig sin mognad, genomföres denna fördelning, så att enhvar får sitt, bestämda slag af arbete, på hvilket han kan rikta hela sin kraft. Att han härigenom både medhinner mera och kommer i tillfälle att göra det, han gör, bättre, följer af hvad redan blifvit antydt. Men i den mån arbetsfördelningen sålunda i detalj genomföres, och produktionen dymedelst höjes i afseende på så väl beloppet som beskaffenheten af hvad enhvar 3 kan producera, ökas också hvars och ens behof af att få för sig tillgängliga en mängd för honom nödvändiga föremål, producerade inom andra produktionsfält än hans eget.
Handels-Balken, ansedde såsom egande lika rätt med Kronan hos de Tjenstemän, som äro satte att deras inkomster uppbära. Då Kongl. Mnj:t tagit detta ämne i 4 Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o 64- Nådigt öfvervägande, har till Kongl. Maj;ts kunskap kommit, att, under nu påstående Riksmöte, fråga hos Rikets Ständer blifvit väckt och till deras Lag-Utskotts behandling öfverlemnad, angående stadgande i allmänhet af alla de serskilda förmonsrätter, som i Concurser böra ega rum, i afseende på fordringar afdika beskaffenhet; äf hvilken anledning Kongl. Maj:t, efter att hafva i ämnet hört Dess Stats-Råd och Högste Domstol, vill härigenom i Nåder föreslå Rikets Ständer, att, vid uppgörandet af Lag-förslag angående förmonsrätter i allmänhet, jemväl taga omförmälde af Consistorium Academicum i Upsala väckta fråga i betraktande, så att Academien må blifva tillerkänd den förmonsrätt till betalning ur dess Uppbördsmäns tillgångar, som , på de flere af Consistorium anförde skäl, synes böra Academien tillkomma. De hos Stats-Rådet och Högste Domstolen vid frågans behandling förda Protocoll varda härhos bifogade; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. A. Thuring. Bil. till K. M. Nådiga Propos. N'.o 6^f,. 5 Utdrag af Protocollet öfver Justitia?- Arenden j hållet i Konungens Högste Domstol j Lör (lagen den 6 December 1S28. Närvä rande: Justitice-Råden: Friherre Kurck. Grefve Strömfelt. Örbom, von Rose'n. Tlie mptan der. Isberg. Bredberg.
Någon widare befattning lärer atmindsione icke rikan särsktlld förfrågan och , anwiönkng fran klen-, hafva Utskottet tilhört eller det samma öfwer andra ämnen annorlunda an rsitonnemsnrs-wiö kun«- nät sig yttra. Och om något annat förhållande harwid skulle befinnaö, lara dock Riksens Höglostiga Stander nogsamt taga sig til wara at inlåta sig uti något steg, som icke star ar förenäs med Grundlagens föreskrifter, da sraga ar at afskaffa gammal eiler göra ny Lag; och alldeles icke lära de antaga något sadant förslag, sem kunde finnas stridande emot de sundare principers införande, som med den förestagna Lagförändringen asyftas. Det är egenteligcn den upfattade tankan om Laurus öfwerdrifna omsorg at förhindra arfwesords förskingrande, som harwid stenar at förwilla begrepen. Lagcu säger wal, det ingen ma arfwesord borrtgifwa eller annorledes derom förordna, an Lag förmar, e> eller ma någon borrrgifwa fran arfwesord den förbättring, som dera gjord är. At pa hwarsehanda annat sätt sig denlamma afhända, dec star ,enom böck fritt, emot det arfvinge ager, ar ester Janehafvarens död satta jämngod asilngejord eller annan egendom i stället för arstvejorden: men om denna genom wanskötscl blifwer förwandlad til ödesby eller armindstonc markeligen försämrad; om den blffwit försåld; penningarna förstörda eller borrtgifna, eller skuld sig yppar; hwar är da arfminges rätt?
Hvad sålunda blifvit framställdt har Utskottet tagit under noggrannt öfvervägande; och då de särskilda förslagen synas kunna, under vissa allmännare fördelningar, sammanföras, har Utskottet ansett lämpligt att till besvarande upptaga motionerne under nedannämnde hufvudpunkter, af hvilka först tordo böra tagas i betraktande: A) fråg an om ändringar i Pastor emes nu varande, aflöning ssä t/. I afseende härå får Utskottet meddela, att motioner i samma syfte, som de nu väckta, blifvit framställda så väl vid 1847— 1848, sorn 1850— 1851 årens Riksdag. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid förstnämnde Riksdag afstyrkte väl tillvägabringandet af kontanta löner för Presterskapet, men föreslog, till förekommande af de olägenheter, som voro en följd af de äldre författningarne rörande beräknandet och uppbörden af dess inkomster, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla samtlige de församlingar, hvarest behörigen stadfästade konventioner icke förut voro uppgjorda, att antingen och helst under då varande Kyrkoherdars tjenstetid eller ock sednast och ovilkorligen vid deras afgång, under ledigheten, uppgöra lönekonventioner, upptagande och bestämmande alla, Pastors ordinarie och extraordinarie, inkomster, af hvad namn de än voro, eller ock dessa löneposter sammanförda, sä vidt möjligt vore, in natura eller, om så hellre kunde öfverenskommas, i penningar, så att derefter ingen afgift till Pastorerne blefve åt godtycket ofverlemnad, samt att, om svårigheter å endera eller å båda parternes sida skulle möta. Kongl.
Lay-Vtskotlels Betänkande, tio Si. 1 lS:o 51. Ank. ‘till Exp.-XJUk. d. 22 Maj, kl. 2 e. m. betänkande, i anledning af väckt motion, om upphörande af frälsemans serskildta forum. Till Lag-utskottets behandling har hederv. Bonde-ståndet remitterat 'ett af riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Westernorrlands län ingifvet Memorial, deruti han föreslagit att Ridderskapets och Adelns uti 6:te punkten af dess privilegier den 16 October 1723 samt 8 och 9 morn. i 3 § af Rättegångsbalkens 8:de kapitlet grundade rätt, att omedelbart af Hofrätt dömas malte upphöra; och får nu Lisk otte t, i anledning af detta förslag, sitt utlåtande afgifva. Omförmälte rätt är vida äldre, än de sålunda åberopade bestämmelser utmärka. Då den första Hofrätt år 1614 inrättades, ätt, såsom Konungens högsta nämnd, ”döma konungs dom” stadgades i den samtidigt dermed olfärdade rättegångsordning, alt, ”på det hvart och ett stånd vid sin välfångna frihet och rättighet må handhafd varda”, vissa mål rörande Ridderskapet och Adeln skulle omedelbarligen af Hofrätten skärskådas och pröfvas; hvaremot de öfrige borde likasom förut af TJnderrällerne upptagas och bedömas.
Begrafningskostnader Reparationer och utgifter för fastigheter Inventariers upphandling , oo: o, - oo: oo, o. oo: oo, o - ooo: oo, oo: o. o. - oo: oo, — oo: oo, — oo: oo, — oo: oo, o - oo: oo, — oo: oo, o. R:dr oooo: oo, o, - oo: oo, o. - oo: oo, o. oo: o, oo Balance till år oooo: Innestående odisponerade Contante medel •—- — i Landt-Ränteriet oo: oo, hos Syssloman - oo: oo, af Treskillings-afgiften — —• hos Krono-Fogdarne - oo: oo. i Städerne oo: oo, —* Restantier hos de Skattskyl _ oo: oo, —• dige Utlånte medel, '‘Capital Upplupen obetald Ränta Ohetalte underhållsersättningar • ooo: oo,— - ooo: oo, — - oo: oo, — • ooo: oo, — - oo: oo, Summa behållning, oberäknad Fastighet, Inventarier, Ved och Medicamenter Summa o o o oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo oo 00 00 00 00 00 00 00 Tillhör Statsutskottets Betänkande, 4 Sami, 3 B»nA pag. 345. Banco. 00 oo O oooo O OOOO 00 O OOOO 00 O OOOO oo 0 Provisionelt Förslag öfver Allmänna Magazins-Inrättningens ställning, med afseende på Dess Skulder och Tillgångar vid Octobcr Månads böljan År 1822. Debet* Allmänna MagazinsInFättningcns Skulder. Fonden vid .811 ars slut utgjorde enligt/samma års afslutade IJnfvudBok:
Jag är då skyldig upplysa att när för någon tid sedan listor kringsändes i ändamål att de, som önskade skydd för landtbruket, på deni skulle teckna sina namn, och dessa kommo till Orebro län, så sammanträdde Hushållningssällskapet och Landtbruksklubben för att diskutera frågan, och följden blef att ingen enda tecknade sitt namn. Det fanns nemligen ingen enda landtbrukare, som ansåg sig sköta, sitt jordbruk så illa att han ville begära skyddstullar — och Orebro län måtte väl höra till det medlersta Sverige. En sådan tull skulle också i detta fall blifva en verklig fattigskatt, — icke till förmån för deri fattige, utan till hans skada; ty om den rike betalar något mera eller mindre, det betyder föga eller intet, men för den fattige är det en annan sak. Vid nyssnämnde sammankomst undertecknades tvärtom en adress, hvaruti förklarades att jordbruket hvarken behöfde eller ville hafva något skydd, och i hvilken man deremot anhöll att de tullsatser, som nu hårdast drabba den arbetande klassen, d. v. s. de som äro lagde på lefnadsmedel, måtte nedsättas så mycket som Statens finanser det medgåfve. Man delade fullkomligt den känsla, som Frih. v. Schulzenheim sade sig hysa i afseende å tull på lifsmedel, då han yttrade att de voro vedervärdiga, och ansåg lika med Hr Bohnstedt att orsaken hvarföre jordbruket på flera ställen icke bär sig är att man uppgör sina beräkningar illa. Men äfven om vi fått tull på spanmål, tror jag icke landtbrukaren fått sälja den för högre pris. Hvad åter ladugårdsprodukterna beträffar, så betalas de så väl att jag icke hört någon, åtminstone icke inom Orebro län, klaga öfver det pris man får. Smör t, ex. betalas så högt i Sverige att det knappast kan exporteras. Detta visas bland annat deraf att man i London, med sina tre millioner innevånare, icke betalar mera för smör än i Stockholm. Hvad skumost beträffar, så är priset visserligen lågt, men den som producerar god vara, kan dock räkna på 20 å 25 öre skålp., och den köpes mycket af den arbetande klassen.
J LILIENCRANTS Kungörelse angående gärningsmäns antagande på landet; Stockholm den 14 december 1802. Allmogen i Gävleborgs och Västerbottens län har ansökt att få anställa andra hantverkare som sockengärningsmän än skräddare, skomakare och smeder. Glasmästare på landet får arbeta åt de lantmän som önska deras arbete. Glasmästare i städerna får arbeta både i städer och på landet. Murare får antas som gärningsmän om Häradsrätten prövat behovet. Garvare får verka på landet, där var ock en kan bereda sina skinn. De får inte konkurrera med lädergarverierna i staden, där de tillhör skrået och är en borgerlig rörelse. Snickare och hjulmakare tillåts inte bli gärningsmän på landet, då man menar att allmogen skall kunna förrätta sådana sysslor själva. Stockholm den 14 december 1802. J LILIENCRANTS, SAMUEL af UGGLAS 1809: Finner Utskottet af desse Protocoll, at någon Stats-Minister, Stats-Råd, Hof-Cantzlern, Stats-Secreterare eller annan Ledamot af Stats-Rådet, eller den Embetsman, som i Commando-mål, Konungen råd gifwit, uppenbarligen handlat emot denna Regerings-Forms tydliga föreskrift, eller tilstyrkt någon öfwerträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit at göra föreställningar emot sådane öfwerträdelser, eller dem wållat och befrämjat genom upsåtligt fördöljande af någon uplysning, då äge Constitutions-Utskottet at ställa en sådan under tiltal af Justitiä-Ombudsmannen inför Riks-Rätten, hwaruti, i stället för Stats-Råd, fyra de äldste Justitiä-Råd, twänne af Frelse och twänne af Ofrelse Stånd, i dessa fall komma at säte taga, och gånge härmed som i 101. och 102. om tiltal emot Högsta Domstolen föreskrifwes.
Den tid, mena vi, då man visserligen steg upp kl. 5 om morgonen, men fick gå till sängs redan kl. 9 på kvällen, då man i ostörd ro satt i väfstolen eller skötte baket under morgontimmarna och om eftermiddagarna slog sig ned med sitt handarbete vid det med ett par talgljus upplysta salsbordet, där samtliga familjemedlemmar församlades och där skönlitterära arbeten i många delar förelästes högt (man hade tid till sådan läsning då); då man fick nöja sig med den salta maten och enformigheten hela långa vintern, men i stället ägde lugnet, sinnesron; då hjärtklappning var något okändt, o m man undantager ungmöns känslor, när kornettens sabel hördes skramla i förstugan, och då man lika litet visste af sömnlöshet som sulfonal och morfinspruta. Men månne väl en nutidskvinna, äfven af de icke mest avancerade, på allvar skulle vilja blifva försatt tillbaka i tiden? Var det verkligen bättre förr än n u? Vi tveka ej att därpå svara ett bestämdt nej. Var man i våra mödrars och mormödrars tid mindre nervös, hade man antagligen till följd af den mindre hygieniska dieten mera magkatarr (magsyra), för att nu ej uppdraga andra jämförelser. Och börjar man önska sig tillbaia, hvar skall man egentligen stanna? Vid 1830-talet eller vid den obekväma tid, hvarpå vi nyss i » Gamla Stockholm » sett en profbit, eller vid den, då våra förfäder lefde i jordkulor, närde sig med jakt och fiske och klädde sig i djurhudar? Det sistnämnda vore ju det mest konsekventa. A h n e j, vi äro nog, den ena med den andra, i grund och botten så glada att lef va i det nittonde århundradets slut, trots tidens uppfordrande till det yttersta af vår kraft, trots sammanträden, möten och enerverande telefonringningar, trots det måhända onaturligt forcerade kvinnoarbete, som är rådande. Men, som sagdt, nervpatienter sevi rundt omkring oss, o m vi ock äro nog lyckliga att möjligen själfva ej höra till deras tal, och hvar och hur finna boten för dessa?
(U.-a.) J^ederv. BondcStåndet har, den 10 innevarande månad, till Utskottet remitteradt en af RiksdagsFulImägtigen från Östergöthlands Län, Botvid Jonsson, vackt, den 23:dje, Utskottet tillhanda kommen motion, hvaruti blifvit föreslaget, att, när någon Författning till en del andras, densamma ma helt och hållet omtryckas, med dess tillägg och förändring, sådan den skall blifva, i hela sin vidd gällande, utan åberopande af någon äldre, i mer eller mindre mån uppliäfven, eller 'ändrad Författning. Motionären har väl i sammanhang härmed tillika omnämnt den ökade kostnad, som härigenom skulle åstadkommas: men då allt utlåtande derom eller anvisandet af nödige tillgångar för en sådan större utgift för StatsVerket, i Utskottets tanka, icke kan komma i fråga, förr, än pröfningen om nyttan och fördelarne af sjelfva förslaget i afseende på sättet för framtida utfärdandet af skeende ändringar eller tillägg i allmänt gällande Författningar förutgått, och hvilken pröfning, Utskottet ansett icke tillhöra dess befattning; har Utskottet, med anledning af 44 §• 3 mom. Riks - Betänkande n. 31 dagsOrdningen, skolat sådant hos B. Sttr vördsamt tillkännagifva. Utlåtande i anledning af Herr Lagmannen A. P. Ståhles Motion, angående ett Jorde - OeconomieUtskotten Remitterat Lagmannen A. P. Ståhles Memorial, om inrättande af ett JordbruksContor, för att utöfva lika lycklig inverkan på Svenska Jordbruket, som JernContoret medfört för Bergsrörelsen, och hvilket förstnämnde Contoir helt och hållet borde efter det sednare bildas; hvarjemte Motionairen tillika föreslagit, att till fond för JordbruksContoret måtte anslås dels visse afgifter å Spannemål, Jordfrugter och Bränvin, som från Productionsorten sjöledes utfördes till
V. B. 187. A. 2g5. -— Nio 24. i anledning af väckt motion om Öppen rättighet att i Staden Sigtuna anlägga Fabriker, och om frihets-år för dylika inrättningar. V. B. 187. A. 2g5. — Nio 25. i anledning af väckt motion 0111 förflyttning af Gästgifveriet i Skillingarum till Wimmerby Stad. V. B. 187; A. 295* — Nio 26. i anledning af återremiss å Nio 3. V, B. 187. E. 226. A. 302. — N:o 27. i anledning af väckt motion, om utvidgad frihet för Prestérskapet att få Embets-Bref till Kongl. Majcls Befallningshafvande genom KrönoBeljeningens försorg fortställde. V. B. 187. A. 3o2. VII. E. 3. — N:ö 28. i anledning af vackt motion derom, alt Arieplougs och Arfvidsjaurs Lappmarker måtte til! Norrbottens Län föi läggas. V. B. 187. Å. 3o8. VIII. U. 224. A. 264. E. 344* — Nio 29. i anledning af väckt motion, angående verkställandet af arbeten för Kongl. Flottans i Carlskrona behof. V. B. i87i A. 3og. VII. E. 3. ■— Nio 3o. i anledning af vackt motion, att Förvaltningen af SjöÄrendena måtte upplösas och dess göromål till Kongl. KrigsCollegium öfverflyttas. V. B. 187. A. 3og. IX. A. 235. — JNT:o 31 i i anledning af väckt motion, öm meddelande af så kallade Privilegier för Trelleborgs by, som medföra rättighet ätt hålla öppna salubodar. V. B. 187. A. 3og. — Nio 32. i anledning af väckt motion, att BeväringsYnglingartie icke matte samlas till vapenöfning förr, än de uppfordras till Pikets försvar.
Hvad det förra beträffar blir ordalydelsen af ena och andra beslutet outplånlig , och deciderar för hvar och en som förstår Språket om meningarne stå i stridigt eller välförenligt sammanhang; och i afseende på det senare bekänner jag det, med all agtning för Herrar Fullmägtiges Kungörelser och Anmaningar, dem Gäldenärerne under desse år visserligen ej vågat i alla fall underlåta att attendera, jag dock ej kan som princip godkänna hänvisningar, utan fortfar att hysa den öfvertygelse, att Stats-Utskottets Betänkanden. la3 en Riksdagsmans både rättighet och skyldighet är att tillse det Herrar Fullmägtiges Kungörelser och tillämpningar af Riksens Ständers Beslut varit i öfverensstämmelse med desse sistnämnde, äfvensom att anmärka om misstag eller afvikelse derifrån egt rum. Hvad jag emedlertid nu egentligen angående förevarande ämne ej kan underlåta anmärka, för att hvarken synas stillatigande emottaga dementie till hvad jag i mitt Memorial yttrat eller att godkänna i min tanke olämplige framställningar, inskränker sig till 2:ne punkter: Den ena att Herrar Fullmägtige i deras Utlåtande debiterat mig för att velat härleda ett rätts anspråk på eftergift af öfverränta å de ifrån och med i:ste December 1822 förfallne Lån, Jag hade så mycket mindre väntat mig cn anmärkning från Herrar Fullmägtige af detta slag, och ej enlig förhållandet, som jag tvärtom inskränkt min begäran i Memorialet af den 29 Januarii till blott förlängd omsättningsrätt under de felande 9 månader i fulla 5 år, hvartill förra Rikets Ständer bestämde liqvidations-tiden, således ij. år mindre än hvad Fullmägtige sjelfve nu föreslagit, med anledning af andre inom Riks-Stånden väckte Motioner, hvadan jag o«k i dag under öfverläggningeu i Hög - 124 Stats-Utskottets Betänkanclen. lofl. Utskottens Session ej ansett mig Lehorig att orda i frågorna om den längre utsträckta tid och öfriga facilitation.