Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr:n har trott, att vederbörande embetsmän skulle kunna utreda denna sak, men, med den kännedom jag tror mig ega om våra embetsverks göromål, isynnerhet deras, till hvilkas handläggande denna fråga skulle kunna hänskjutas, fruktar jag att de knappast, utan hinder af de vanliga göromålens gång i embetsverken, skulle kunna förmå att deråt egna den uppmärksamhet, som ämnet påkallar. För att likväl vinna ändamålet, utan att gå emot motionärens i detta afs. yttrade önskan, har jag tänkt mig möjligheten af en utväg, som i min tanke vore bättre, nemi. om R. St:r funne ämnet vara af den vigt — hvilket jag för min del måste bekänna att jag gör — att ett särskildt Utsk. i och för frågans utredande borde tillsättas. Jag väcker likvisst icke motion derom. Jag ville blott fästa uppmärksamheten på vigten af att nu få ämnet så utredt, att R. St:r under sin nuv:de sammanvaro komme i tillfälle att deröfver få yttra sig, hvarigenom 3 år skulle vinnas för de förbättringar, som skulle kunna åstadkommas. Sannolikt infinner sig här före motionstidens slut den värde 96 Den 19 November. motionären, och jag skall då till honom hemställa huruvida han skulle vilia ingå på detta mitt förslag. De Hrr, som voro här närvar:de när motionen afgafs, torde liksom jag hafva funnit, att detta är ett ämne, som fordar utredning af både Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t, men dessa 3 Utsk. hafva i allmänhet varit, och anledning är att tro det de äfven under innevar:de riksdag blifva så sysselsatte, att ett af dem sammansatt Utsk. ej får tid att utreda denna sak. Motionen går nemi. ut på en fullständig afsöndring af de ämnen, som tillhöra civillagen, från dem, som tillhöra den ekonomiska lagstiftningen, ungefär i samma syftning som lagberedningen och lagkomitén hafva tillstyrkt. Ibland annat är ock fråga väckt ang:de antagande af en gemensam »delningsgrund» för hela riket. Detta är en fråga af sådan vigt, att jag förmodar att, i händelse R. St:r vid denna riksdag endast till K.
R:dr i pension från Civilstatens pensionskassa och 450 R:dr från häradshöfdingarnes enskilda pensionskassa, men oberäknadt att dessa pensionsbelopp väl icke kunna anses motsvara familjens behof, skall från förstnämnda pension under de två första åren afgå tillsammans mellan 5 och 600 R:dr för afgifter, som ytterligare skola inbetalas och är den sednare pensionen helt och hållet beroende på kassans ställning och kan således komma att nedsättas, Med afseende härpå får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer bevilja enkan efter aflidne Häradshöfdingen Fredrik Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 121. 243 Wilhelm Strandberg, fru Fredrika Strandberg en för hennes lifstid utgående årlig pension å allmänna indragningsstaten af 500 R:dr R:mt. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Pehr Ehrenheim. Af Friherre Liljencrantz, Johan, om ett årligt anslag å 6,000 R:dr att användas till stipendier åt studerande vid rikets universiteter, som vilja under loppet af minst ett läse-år idka studier vid universiteten i Christiania eller Köpenhamn. De nordiska rikena hafva redan genomstorartade och kostsamma kommunikationslinier kommit och skola, när dessa vunnit sin fullbordan, ytterligare komma i den lifligare samfärdsel, som utgör vilkoret för en närmare folkens bekantskap med hvarandra, hvilken bekantskap åter, jemte dermed följande aktning och förtroende, utgör den tryggaste grundvalen för allt arbete, som syftar till deras fastare sammanslutning. Men detta lättade materiela samqväm, vigtigt isynnerhet för utvecklingen af gemensamma materiela intressen, är dock ej ensamt tillräckligt att fostra det enhetsmedvetande, som, iklädt fasta yttre former, engång skall utgöra det bästa värnet för deras gemensamma hem, frihet och ära.
Han hade med dem ådagalagt, att han ansåg henne jemngod med österländska kvinnor, hvilka männen behandlade efter godtycke och utan all respekt. Och han hade fördristat sig ända der hän att bedja henne besöka honom följande dag. Han hade inbillat sig, att hon efter något sådant skulle tillåta att allt dem emellan skulle fortgå som hittills. Nå ja, hans uppfostran och vanor kunde ju till en viss grad ursäkta honom. Dessutom var hon nästan fullt öfvertygad om, att han handlat i följd af en tillfällig impuls och icke med öfverläggning. Egentligen var hon mindre förtretad på honom än på sig sjelf och hon blygdes öfver att fortfarande vara så upprörd. Var hon då ett barn? Var det skedda då något så hårresande farligt? Borde hon i grund och botten ej skratta åt alltsamman? Om hennes far hade sett dem hade han skrifvit sin roligaste novell. Det enda hon hade att göra – så slutade hon sin ledsamma sjelfransakning – vore att taga saken lugnt och skratta åt arabpoeten. Hon skulle sjelf föreslå, att de besökte honom nästa dag. Vid första tillfälle skulle hon dock med spelad likgiltighet och på ett sårande sätt påminna honom om, hur man skall uppföra sig i vesterländska fruntimmers sällskap. Nu ville hon icke tänka mer på hela saken. – Och dock gjorde hon det. Att ha blifvit kysst af en arab – menade hon, eggande upp sig på nytt – det var som att ha blifvit kysst af en betjent. Då hennes far kom hem låtsade hon en uppsluppen glädje för att dölja sin retlighet. Hon skämtade, spelade schack med honom och gjorde roliga små täcka ordlekar. Hon fick icke en blund i ögonen på hela natten, men på morgonen sade hon, att hon icke på länge sofvit så godt. Dahrak, dahrak (din rygg, din rygg)! ropade Skandar i bazarernas vimmel och svängde sin staf, på hvars silfverkula det serbiska riksvapnet glimmade. Bakom honom gingo Harven, Nelly och Blumenbach – den nye konsuln, som i dag var vida mindre skämtsam än vanligt. Han ville tala vid Emin i ett ganska allvarligt ämne.
Mamma brukar alltid tröstlös i hufvudet och hans blick uttryckte mörkaste f ört vinan. sätta oss i gång, hon, » suckade Alvar. vad i alla helgons namn är det för ett » Hvarför rifver pappa så i sitt hufvud, » Kanske ni vill ha papper och pennor? himlabefängdt lefverne härinne? Kan har pappa inte kammat sig, » frågade Inga Se här, sätt er vid det här bordet — så du inte hålla barnen i styr en stund, Ingeborg? bekymrad och såg upp med deltagande Du vet j u, att jag håller på med ett nytt där j a! — Grekernas vise. » » Pappa! De ' ä ' ingen udd på min blick. I detsamma stack Ingeborg in sitt arbete och måste ha absolut tystnad, förstår vackra hufvud genom dörren och såg litet penna. » du, absolut. » gäckande på honom. » Jag formerade den ju nyss! » Doktorn, som både beklädde en plats » Nå, käre Axel lille? Hur står det till? » Men Viva bet utaf den! » såsom lärare i en mycket fordrande » Inte skall man bita på pennor! skola och tillika gick upp i sitt författareNej, och Alvar i pappas knä, också gråtanskap, hade mycket liten tid öfrig för hustru ni vara tysta, sitta stilla och vara snälla, de. Och lilla Inga! Hvad roar du dig som ni lofvade pappa. » och barn, som sällan fingo rå om honom. Fem minuter, fem dyrbara minuter, förmed då? » Barnen sågo i honom en storhet, som de » Jag håller på att klippa roliga gubbar gingo, under hvilka doktor Folkeson knapbåde fruktade och älskade. och ska sätta det här håret på dem, » svapast vågade draga andan. Men pappa var litet ojämn i sitt sätt » Pappa lilla! » sade då Älvars mjuka röst, rade hon framvisande ett till hälften sönemot dem. Någon gång hände det att han, derklippt porträtt ur doktorns plånbok, där » pappa, ska ' jag rita tåg eller båt? » då han var trött af sitt själsarbete och behan alltid burit det närmast sitt hjärta.
Ridderskapet och Adeln täcktes coramunicera detta mitt vördsamma Memorial med de öfriga respectiva RiksStånden, tili hvilken ända jag får aflemna dertill erforderliga s:ne exemplar. Herr von Sehanz, Ivar Fredrik Gabriel, uppläste följande: Ödmjukt Memorial. Få 'Kongl. Maj t, uti Dess till Statsutskottet gifna Nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, framställt nödvändigheten af förbättring uti penningelöntagande Embetsmännens villkor, samt fråga derom äfven hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln blifvit väckt, och man nu mera i allmänhet synes vara öfvertygad om Embetsmännens ringa löningsvillkor, i afseefide på tiderna, torde det vara bättre hopp, än 1809, då denna fråga först för Civile Staterna väcktes, att detta ämne med större uppmärksamhet behandlas. En hundraårig erfarenhet bör hafva stadgat den öfvertygelse, att all inkomst och ut. gift, beräknad och bestämd endast på penningesumma, utan att vara fixerad till en viss varumängd, blir alltid felaktig, enär förändrade tider, förändrade priser och förändradt myntvärde gör den högst osäker, då deremot Ridd. 0. Åd. Prut. N:o dj. 64. 498 Den ig April. en gifven summa, bestämd till ett visst qvantum vaior, alltid ger ett resultat som blir i det närmaste svarande emot tid, priser och pcnningevärde. Det är således endast en utväg att reglera löner, med ett bestämdt förhållande till tiden , nemligen den, att bestämma dem till en viss varumängd För detta ändamål skall hvarje varuartikel hafva ett gifvet stadigt varande värde, och i lika förhållande med det som blifvit antaget för Kronans inkomster. Uti de så kallade undervisningarne, elier skattläggningsmethoderne, är detta varuvärde bestämdt, och efter det äro ada indelte löner satte. Såledf s hafva deras innehafvare ock ägt en efter tiden afpassad inkomst, som gjort deras uppehälle möjligt, då deremot penninge-löntagares öde med hvart år försvårats.
Fängelse å fästning eller tukthus utan arbete, äfvensom enkelt fängelse med eller utan arbete skall ock, ehvad straffet blifvit omedelbart för brott, pä längre eller kortare tid eller såsom förvandlings-straff, i stället för ådömda böter, ålagdt, på sådant sätt verkställas, att fången, så vidt ske kan, förvaras i särskildt rum, skiljd från andra fångar. S 6. Verkställes det i 5 § sagde fängelsestraff i enrum, njute ock fängen afdrag i fängelse-tiden, efter tliy i 2 § stadgas. Vill och kan han förskaffa sig bättre underhåll eller större beqvämlighet än i fängelset allmänneligen bestås; vare det tilllätet, så vidt ordningen eller säkerheten inom fängelset derigenom ej störes. Fångens maka, föräldrar, barn eller syskon må honom 1 fängelset besöka, likväl skall anmälan derom förut ske hos fängelsets styresman, sorn eger att för besöken bestämma lämplig tid samt, der han så nödigt aktar, förordna att under besöken någon af fångbetjeningen bör vara tillstädes. Af andra än nu nämnde personer och dem som i 2 § 2 momentet omförmälas, eger fånge ej utan tillstånd emottaga 6 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 48. besök. Ej eller må han ulan lof af fängelsets styresman emottaga eller afsända bref; dock att, der brefvet rörer enskilda angelägenheter, sådant lof ej vägras må, så framt brefvet ej finnes innehålla något, hvaraf ordningen eller säkerheten kan äfventyras. Fånge, som ej till arbete dömd är, vare berättigad att med tjenligt arbete sig sysselsätta, om han sjelf sådant sig förskaffar; egande dock fängelsets styresman tillse att denna rätt ej till brottsliga förelag missbrukas. Kan fånge arbete sig sjelf ej förskaffa, må honom ej vägras att sig sysselsätta med det arbete, hvarpå tillgäng i fängelset finnes. Stockholm den 50 Oktober 1857. Reservations Af Herr Adlercreutz, som godkänt Utskottets förra beslut.
Utskottet sakna skäl att till Herr Hiertas och Riksdags-fullmägtigen C. A. Larssons motioner om borttagande af allt ansvar för underlåtenhet i förenämnde hänseende tillstyrka bifall. § 30. Uti denna §, som motsvarar 35 § uti Koramitterades förslag, har, jemte några smärre redaktionsförändringar, det tillägg blifvit gjordt, att de uppgifter, som al aktiebolag enligt 27 § skola meddelas, icke må utan vederbörandes samtycke i Taxeringseller Pröfnings-kommittés protokoll intagas, utan böra, sedan frågan om bevillningsafgiften blifvit afgjord, återställas eller bevisligen förstöras. § 31 och 32. För taxeringarnes underlättande synes det vara nödvändigt att eu Beredning föregår, sora samlar och ordnar taxeringsuppgifterne samt föreslår den på taxering beroende bevillningsafgilt, hvar och en skattskyldig anses böra erlägga. Valet af ledamöter i denna Beredning torde dock icke böra ega rum på det sätt Kommitterade uti 37 § föreslagit, eller i stad genom hvarje stads Äldste och på lan Bth. lill /{. St. I Afd. 10 Höft. 5 34 Bevillnings-Utskotiets Betänkande M 20. det genom Sockennämnden. Den inskränkta verksamhet Sockennämnden har sig för närvarande anvisad synes icke gora densamma lämplig för etl uppdrag af den vigt, sorn nu ifrågavarande, likasom detsamma icke heller torde böra öfverlämnäs åt städernes Äldste eller en myndighet, som endast representerar en viss medborgareklass. Det torde derföre vara ändamälsenligast, att valen ske lör landet pä sockenstämma samt i stad inför Magistraten af de på sockenstämma valberättigade och elter samma grund för röstberäkuingen, som der är gällande. I Stockholm deremot, der en institution redan finnes med mera omlattande verkningskrets och större myndighet i kommunens allmänna angelägenheter, nemligen Sockenstämmo-nämnden, kunna valen lämpligast af densamma verkställas. På det alt tillgång på nitiske och för uppdraget lulli skicklige personer icke måtte komma att saknas, har Utskottet ansett det böra öfverlemnas åt Konungens vederbörande
Utskottet får derföre, med tillägg af den anmälan, att Utskottet nyligen från Bonde-ståndet emoltagit en till detta Stånd utaf motionären inlemnad, påbörjad aktie-lista, å hvilken under delta års sommar 256 aktier blifvit tecknade, med ett sammanlagdt belopp af 25,600 R:dr Riksmynt, lör närvarande hemställa, 39;o att Riksdags-fullmäktigen Nils Nilssons motion om beviljande af ett stats-anslag å 120,000 R:dr Riksmynt för en båtleds beredande mellan Nora-sjön och Fåsjön inom Örebro län icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Uti en inom Borgare-ståndet väckt motion, har Herr G. P. Rönblad, anfört, att Umeå eif vid den tid, då staden af samma namn anlades, egde det djup, att större fartyg kunde gå upp till staden och ligga vid dess bryggor, men sedermera bade denna eif, egentligen genom ras från de sandiga stränderna, blifvit så uppgrundad, att mer än 8 fot djup gående fartyg vid lågt valten icke kunde uppkomma lill staden. Dessa måste derföre lägga sig vid en ungefärligen -J mil Irån nämnde stad belägen holme, benämnd Sand eller Sågsand, som bildats genom de af elfven medförda uppgrundningsämnen, hvilket förhållande förorsakade mångfaldiga olägenheter och ledsamheter för de flesta resande, som med ångfartygen ankomme till denna ort eller med sådana fartyg skulle derifrån afgå, synnerligast för de sednare. Likaså föranleddes härigenom mycket besvär samt tidsförlust och äfven skador vid lastningen och lossningen af varor, som medfördes eller skulle afsändas med ångfartygen. Det allmänt erkända och ölverklagade behofvet af Umeå elfs uppmuddring hade för 13 å 14 år sedan vitsordats af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet samt andra embets-myndigheter. Men åsigterna om det djup, hvartill uppmuddringen borde verkställas, hade likväl varit i så måtto delade, att åtskilige ansett detsamma böra blifva 14 fot, hvaremot 10 fots djup, efter andras mening, skulle vara tillräckligt.
s 5i3 — 51 c>, bif. af Adeln, IX s i2i5, afPresteStåndet, IX s 1220, af BorgareStåndet, IX s 1233, af BondeStåndet, IX s 1236. — inkomster, om ändring i tiden lill redovisning för; StatsUtskoltets Betänkande, IV 4. s 5.18— 520, bif. af PresteStåndet, IX s 924, af BondeStåndet, IX 282 s ga 9, af BorgareS tånclet, IX s 954, af Adeln, IX s 967. Statistiska uppgifter, anstalter till vinnande af, I 1. s 35, 36.. StatsContoiret. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s i85—190. 1 * liar med noggrannhet fullgjort sina .. åligganden, II s 25, 26. — dess fordran i RiksgäldsContoiret, II s l\ 13. —- Expeditionernc, om tillökt antal’löner inom, af Kongl. Majrts Cancelli. StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s i63— 166, bil', af BondeStåndet, Ix s 815, af BorgareStåndet, IX. s 83o , af Adeln, IX s 851. — Rådets Sammansättning. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 65—84, 242 — ?.58. — Secreterarne, om tillökning i Löner för de fyra; Motion, remilt. till StatsUtskottet, II s 1247- Utskottets Utlåtande, IV 2. s i364 — 1373, återrem. af Adeln, IX s 420> kif. till dess sednare alternativ, af Prester Ståndet, ix s 42I> återrem. af BorgareStåndet, IX s 42^.
Hon låg som om hon varit död på gräsvallen; ett ögonblick fruktade han det värsta. Han föll på knä och lyfte henne i sina armar; då smålog hon och slog upp ögonen, reste sig sedan försiktigt, tog hans arm och gick den korta vägen tillbaka till slottet. Hon själf har tydligtvis icke fått någon allvarlig skada af fallet; men hur är det med barnet, som hon bär under sitt hjärta? Hon har nu gått till sängs, och Berger ägnar henne sin omvårdnad. Professorn kom just som om han varit kallad från hufvudstaden denna förmiddag! Struensee går ut i kabinettet, vandrar i väntan af och an på golfvet, sätter sig vid sekretären och bläddrar i en hög af handlingar och bref, som kommit med hofposten från Köbenhavn. Han har icke sinnesro att sysselsätta sig med affärerna. Men bland alla de tjocka, officiella luntorna finner han en liten biljett, hvars utanskrift förråder en oöfvad hand med en barnslig stil, som han tycker sig känna. Han bryter förseglingen och läser, springer upp, för handen öfver pannan och läser på nytt: Barnet är sjukt, jag har sent bud på proffessorn men han har inte kommit jag är så ängslig. Gud i himmelen hjälp mig och straffa mig inte med att taga barnet då kan jag inte lefva. Förlåt att jag besvärar min venn men proffessorn kommer inte och jag vet inte hvad jag ska ta mig till. Esther. Hvad betyder detta? Ett tillfälligt illamående? Eller är verklig fara på färde? Biljetten är daterad från i går. Mycket kan hända på ett dygn. – Kommer denna Berger då aldrig? Där är han! Struensee går honom till mötes, fixerar ängsligt hans ansikte och frågar: – Nå? – Af allt att döma befinner sig foetus i högönsklig välmåga, och förlösningen borde kunna äga rum hvad ögonblick som helst. Dock tror jag, att det ännu dröjer ett par veckor, eftersom chocken i dag icke haft ringaste effekt. Det kallar jag att ha nerverna i ordning! Ni skall få se, att det hela spelar af som en dans. – Jag har nyss fått en biljett – säger Struensee andfådt – en biljett från Esther Gabel. Hon skrifver Bergers mjuka, runda ansikte blir liksom längre, och de små ögonen blinka medlidsamt.
N:o 36, 9 kerhet för bibehållandet af de Banco-Lån, som, mot pant af i Allmänna Brandförsäkrings-'Verket assecurerade hus, ifrån Banken utgått. För Skånska Brandförsäkrings-Inrättningens Delegare, derest icke , på sätt Reglementets 21 §. medgifver, försäkring tillika blifvit tagen i allmänna BrandstodsBolaget eller i Utländsk Assecuranoe-Inrättning, har följaktligen intill nuvarande Riksdag lånens bibehållande icke stått att bereda, utan genom borgens anskaffande, likmätigt hvad, genom Banco-Styrelsens ofvanåbeiopade Kungörelser i Allmänna Tidningarne, var, såsom ett alternativ, äskadt. Utskottet har emottagit ett från Vällofl, Borgare-Ståndet remitteradt Memorial, deruti Herr ^1. P. Ståhle, jemte det han erinrat åtskilligt mot de grunder, hvarå Hrr Banco-Fullmägtiges ornförmäidte beslut sig' stödjer, anhållit, att Rikets Ständer täcktes, i det blifvande Reglementet för Banco-Vérkets Styrelse och Förvaltning, göra den förändring vid 4 Art. 4 Afd. och sista Momentet, af 18 §. uti nu gällande Banco-Reglemente, att, för deri stadgad skyldighet för Låntagarne i Banken att, i den nu mera upplösta Stadsfonden af Allmänna Brandförsäkrings-Verket, försäkra hus och byggnader, i stället måtte varda föreskrifvet, det Banco-Utskottets Betänkande N:o 36. sådant bör ske, antingen i Städernas Allmänna Brandstods-Bolag, eller i Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen, eller i Götheborgs Brandförsäkrings-Föreningar, och att desse Inrättningars Brandförsäkringsbref må hvar för sig utgöra nöjaktig säkerhet, så väl för bibehållandet af redan erhållna, som för hädanefter erhållande Fastighetslån af Banken; meningen försäkring i Utländska Assecurancer anses såsom säkerhet för Banken, emedan denna senare åtgärd vöre skadlig för de Inliemske Inrättningarne, och onödigtvis droge penningar utur Landet.
Resolution de vigligasle bland de förläningar, af hvilka bergslaget varit i åtnjutande, blifvit indragne, dels oek åberopat grufvans under den sedermera framflutna tiden aftagande malmfyndighet jemte ökad grufvebrytningskostnad, så, enär vid den i orten hållna undersökning, rörande förhållandet med koppartillverkningen i äldre och sednare tider jemte dermed sammanhang egande omständigheter, blifvit tillförlitligen ulredt, alt den förlust af från ålder innehafde förläningar och förmåner, hvilken bergslaget fått vidkännas, dels genom den uti ofvannämnde Kongl. Resolution anbefallda indragning af cjen såkallade ordinarie grufvehjelpsräntan afOfvanSiljans fögderi 1,400 stafrum ved; extra ndinarie grufvebjelpen i dagsverken och stockar från Kopparbergs, Säthers, Ofvan Siljans och Nedan-Siljans fögderier samt kolräntan från lläradsfjerdingen i Leksand, 1,15o stigar till Konst-staten i Fahlun, dels genom den uti samma Kongl. Resolution stadgade förändring i grunden för lösen af de åt bergslaget öfverlåtna löningsoch mantalskolen, af hvilka de förra eller löningskolen förut fått af bergslaget uppbäras mot 20 sk. per stig, men nu mera mäste lösas efter gällande markegångspris och de sednare eller mantalskolen i stället fördel derå förut varande låga löningspris af 6 sk 8 rst. stigen, nu böra betalas med progressiv förhöjning i nämnda pris af 2 sk. stigen, intilldess markegångs priset blifvit uppnådt, endast i ringa nion motväges of den bergslaget beviljade förmån, förmedelst kopparräntans förmedling lill hvart tionde skeppund, samt den utaf de till förberörde undersöknings verkställande utsedde kommitterade meddelade uppgift angående bergoch malm-uppfordringen 40 Kongl. Maj:Is Råd.
Detta klander, likaså oväntadt som oförtjent, lärer Ridderskapet och Adeln finna vara så mycket mera obefogadt, sorn det i och med detsamma innebär klander emot Rikets Ständer sjelfve, som vid trenne Riksdagar i8i5, 1818 och 1823 instämt uti och gillat de föregående revisionerne, och StatsUtskottens sammanstämmande omdömen, då 2 §. af Revisionslnstructionen 1813 altid blifvit tagen och tillämpad i aldeles motsatt mening emot hvad StatsUtskottet nu gifvit densamma, och då flere frågor af Rikets Ständer blifvit uptagne och pröfvade, som i Revisionsberättelserne tillhört en sednare tid, an de för räkenskaps granskningen föreskrifne tvenne revisionsår. Då skälen för en motsatt tydning emot StatsUtskottets af ifrågavarande 2 §. blifvit flere gångor tillförene och af mig vid denna Riksdag framstälde i sammanhang med Konungens Nådiga förslag till ny Instruction för Revisorerne, anser jag öfverflödigt att dem åter uprepa, och att för Utskottet ingå i försvar för de af mig vidtagne åtgärder, söm i alla föregående Revisioner till och med i8a5 deltagit, då Rikets Ständer sjelfve dem vid 170 Den 5 Mars f. m. alla Riksdagar gillat. Märkvärdigt förekommer, att då vid fyra StatsRevisioner, tre Riksdagars Statsutskott och Rikets Ständers egne pröfningar under tre Riksdagar, enahanda tydning af denna 2 §. varit gällande, och då vid tillämpningen deraf någon annan tydning af vederbörande Embetsman alldrig blifvit ifrågastäld, hvarken vid revisionerne, eller i StatsUtskotten, eller vid Riksdagarne, Stats-Utskottet nu anser sig berättigad, att ingå i deremot stridiga omdömen; hvaremot jag väntat af Utskottet det förklarande, att då Rikets Ständers omdömen i de frågor, som StatsUtskottet uptagit till pröfning, icke varit tvetydige, utan tillkännagifne, StatsUtskottet ansett sig icke äga, att till motsägelse deraf något utlåtande meddela.