Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Israel af Ekenstam, i egenskap af Chef för vestra Tull-Distriktet, till ersättande ådömda andel utaf Tullkassören G. E. Bergvalls balans. Föredrogs och remitterades till Bevilln:sUtsk. K. M:s d. 17 dennes på bordet lagda Nåd. skrifvelse till R. St., med förslag till författning, ang:de stämplade pappersafgiften samt hvad vid kontrollen och upbörden deraf bör iakttagas. Föredrogs K. M:s d. 17 dennes på bordet lagda Nåd. skrifvelse till R. St., i anledn. af gjord underd. framställning om Statens medverkan för fullbordande af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult. Hr Nordenfelt, Leonh. Magnus, anförde skriftligen: Då man ofta, både offentligen och enskildt får höra bittra anmärkn:r fällas emot Bolaget för jernvägen emellan Köping och Hult, torde det ursäktas mig att jag, som varit anställd i Bolagets tjenst från hösten 1852 till våren 1855, uptager R. o. Ad:s tid med framläggandet af mina åsigter, såväl ang:de de orsaker som vållat Bolagets oförmåga att fullgöra sina åtaganden, som ock om den synpunkt, från hvilken Bolagets ställning till Svenska Staten f. n. hör betraktas. 56 Den 21 Januari. Dessa orsaker hafva så vidt till min kännedom kommit, hufvudsakligen varit: l:o Att den förslagssumma för hvilken räniegarantien beviljades, redan ursprungligen väl låg, genom de förlängningar af jernvägen och tilläggsarbeten, som sedermera blefvo Bolaget ålagda, jemte alla prisers stigande, då arbetet korn till utförande, befanns otillräcklig. 2:o Den länga tidsutdrägt som egde rum från det R. St:s beslut, den 2 Sept. 1851 fattades, till dess Bolaget erhöll oktroy, yller d. 13 Nov. 1852. Ärendet var visserligen, oaktadt föregående Riksd.-Beslut i samma ämne bifallits af K. M., ingalunda så utredt att beslut borde fattas, utan föregående noggrann pröfning, men denna pröfning torde kunnat verkställas på betydligt kortare tid.
Hemliga Utskottets Secreterare och öfriga Betjening §. 35. förordnas af Konungen. i°5 §• Å Urtima Riksdag skola endast de allmänna ärenden förekomma, som föranledt Riksens Ständers sammankallande och af Konungen, eller grundlagsenligt af Regeringen, till dem framställas. Ej må urtima Riksdag fortfara, sedan tid för lagtima Riksdag inne är. §. 106. Riksens Ständer må, å lagtima Riksdag, ej, utan de§. 80. ras samtycke, af Konungen åtskiljas, innan Fyra månader Jfr. R. F. §. 109. förflutit, sedan Han afgifvit Sin Proposition om Stats Verkets tillstånd och behof. Vid nämnde tids förlopp skola 4o ConstitutionsUtskottets Förslag till ny Riksdags-Ordning. Riksens Ständer åtskiljas, så vida icke Konungen och båda Hamrarne, minst fjorton dagar förut. Öfverenskomma om Riksdagens förlängning på bestämd tid. Inträlfar det, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, riksdagsärendena ändå icke blifvit afslutade, förhålles, såsom i Regerings-Formens 109 §. stadgadt är. Urtima Riksdag kan Konungen när som helst upplösa. §. 10 7. §• 11' K* F< Varder Riksdagsman, under påslående Riksdag, eller §§• II0> in. under dess resor till och ifrån Riksdagen, med ord eller gerningar ofredad, sedan han tillkännagifvit, alt han i sådant ärende stadd är, eller ock efter Riksdagen, på våldsamt sätt i och för Riksdagsgöromålen antastad, då skall sådant, enligt 11 1 §. Regerings-Formen, såsom edsöresbrott anses och straffas; börande detta stadgande uti riksdags-kallelsen intagas.
'Debetfeblaritc fiola upptaga tamingömärbet af bwarje egenbom och fpecijtft, enligt hwarje artifel, hwab ben ffattffplbige för ftg, fmftru, barn och öfrige flätt' ffrifite perfoiter famt tjenfiehjon, bör erlägga, jemte fjwab honom i öfrigt för egen* born, hnnbtering, rörelfe och tjeitft blifwit påförbt, i lifhet ttteb härwib btfo Sifwert md, wib aitfwar fdfont för tjenjlefel, irfe mera än en bebetfebel ittfärbaö för be ntfftjlber, font inom famma tareringö*biftrift beit ffattffplbtge påförnö; äfmenfont färffilba bebetfeblar icfe få utfärbaö för fåbana tjeitjlefjjon, font å fntébonbenö förteckning btifwit upps tagne; bort ware ffattflplbig, om l)an bet äffar, berättigab att, emot ofwatt ftab SDtagiftraterne pä eget atis fwar tillfe, att bebetfeblante af be ffattffplbige i rätter tib funna uttagaö. 3 @töcf Uppbörbösfiäntmanö företaganbe inom l)warje Sän beftäntba tib, fiola Äroitofog S e lin ll ilin gd £mdboitbc päfte för tjenftebjond, od) gpattblanbe, ©iäftave, $abrifd Slätingdibfate anfmarc för be i od) för band rörelfe boo bouoin mib ffatt <Sual)anba förhållande ege ruut i affeenbe å öpanbeldbetjent, ©efätl eller andre arbetare, font 5:tte metfor före mantaldffrifning från handlande, ©täftarc, $abrif'ö
Den 2r September. 609 —)edan Kongl. Maj t uti Dest till Riksens 'Ständer afgttne allmänna Nådiga Proposition, angäende Stats WerketS tillständ och behof, förklarat sig wara sinnad, att, rörande en och annan derwid förekommen serskild omständighet, meddela Riksens Sanders Stats. Utskott Dest Nädiga Propositioner, hwilka, enligt 48- Li Riksdags-Ordmnam af den 10 Februarii 1810, kunna till detta Utstött under Riksdagens lopp LfwerIemnås, sä har Kongl. Maj:t ansedt sig böra med Stats regleringen fästa Utskottets uppmärksamhet uppä följande omständigheter, four hos Kongl. Ma-.t nyligen blifwit i underdänig het anmälda, dels i följd af de Betänkande,: som hittills inkommit strän den af Kongl. Mas lill Riks.Statens afstutande för innewaranft ä' är i Näder förordnade Stats-Beredning, och dels med anledning af serskilda Riksens Stän. ders underdäniga Skrifwelser samt Collegiers och EmbetSmäns hemställningar. 1:0 Dä Kongl. Mast warit betänkt uppä att äterbe^ätta det redan länge lediga PresidentsEmbetet i Kongl. Masts och Rikets Swea Hof. Rätt, har otillräckligheten af den Lön, som blif. wit för detta Embete beräknad och till hwars förökande nägon tillgäng inom andra hufwudtiteln icke funnits, lågt hinder för Kongl. Majus wal ibland de skicklige och erfacne Män, som dertill kunde befordras. Att Presidenterne uti Rikets Hof. Rätter och Collegicr i allmänhet icke äro lönte efter tidens fordringar och i förhällande till de kost. nader som ätfölja deras Embeten, samt till lönerna wrd de nya, som efter Regerings. För. men tillkommit, är en sanning, hwilken icke lärer kunna bestridas. En allmän förhöjning af Presidents.
Hofrätten, genom utslag den 13 Oktober 181-2, sig utlåtit och, då borgmästarens åtalade, under målets utförande upplysta, tillgöranden borde läggas honom till last såsom embelsfel af särdeles svår beskaffenhet,? derför, med tillämpning af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, dömt honom att under sex månaders tid varda skiljd från sitt innehafvande borgmäslare-embete med dertill hörande löninkomster och förmåner, samt utgifva ersättning till Kongl. Majit och Kronan för den häktades underhåll längre tid än vederbort och till denne för bans obehöriga lidande. Uppå de häröfver hos Kongl. Maj:t af borgmästaren Unger i underdånighet anförda besvär, är Kongl. Maj:ts med Dess Högsta Domstol beslutade utslag under den 4- Februari 1845 meddeladt, af innehåll, att Kongl. Majit funnit skäl ej vara anfördt, som kunde verka ändring i öfverklagade utslaget; om hvilket slut, efter hvad Högsta Domstolens protokoll för berörde dag innehåller, de tillstädes varande Ledamöter, Herrar Just ider åden , nu mera Presidenten Isberg, Bredberg, Nyblaeus, Nordenstolpe, Grefve Snoilsky, Grefve G. A. Sparre och af Rolen sig förenat. 6 Slutligen och då sedermera borgmästaren Unger i underdånighet sökt O O - O O att af' gunst och nåd varda från det honom ådömda ansvar förskonad, har Kongl. Majit, i utslag den 11 sistlidne Augusti, förklarat Sig icke finna anledning att den sökta nåden bevilja. I samma berättelse, pag. 96 och följande, förmäles, huruledes en tillförordnad domhafvande i Listers Härad af Blekinge län, häradshöfdingen M. Bergqvist blifvit anklagad och ställd under tilltal dels för i embetets utöfning begångna förbrytelser och dels för annat brott; uti hvilken sak, efter det vid vederbörlig domstol undersökning och pröfning af detta sednare föregått, Kongl.
E n b t ~ r ~ ~ t ~ ~ o r s k c f har u r c bildats ~i~ i Stockholm, .hrillien har satt till sitt m31 att, genom att arbeta för barnmorskornas höjande i m o - raliskt, intellcktuelt och ekonomiskt. afsecnde, förskaffa dem den sociala stiihing, som bör tillkomma dem, d a man tager deras ansvarsfulla kall i Iietraktaiide. I ' almeska huset vid Kiiiigstr3dgtdsgaia1i haft en utst811- ning af d e uiaf henne förordade och antagna modeller till underkliider och till resdriigt för sonininren. Utstiillningen tyckes ha vickt ganska aIliii.ïnt intresse, ciifir den varit besökt af Ilcra hiindra personer, deribland ifven liikore. Göteborgs gvinnoförc~~i~ts har nyligen inrittat en sjukoch begnfningskassa, till Iivilken ifven utom föreningen at9entlr qvinnor kunna vinna tilltriide. F i n l a n d. Den fdrstfl hggrc sn~,rrRo !an i Fit~hrnrl. läroverket för gossar och fickor i Helsingfors, som öppnades d. 1883, har sedan dess fortgatt under ett alltid vrxande förtroende hos föräldrar och m91smXn .samt, som en följd deraf, ett ständigt tilltagande elevantal, f. n. 40 gossar och 6 2 flickor, eller summa 102 cle \ .cr, a f Iivilka den yngsta är 8, den äldsta 17 ar. rKnligt 1irareii.a~ enstämmiga utsago har det \ k a t sig, att det pedagogiska arbetet p i omradet för .samfild tindervisning iir tuc~sumn~urc, än der eleverna äro Htskiljda. Ileii ömsesidiga täflan gör framgingen säkrare, emedan arbetet utföres med lust.
Lag skyldige, icke kan forsvaras, anse Riksens Ständer det kunna lämpeligen åt Domare och E. K. M:ts Befallningshafvande uppdragas , att extrajudicialiter bestraffa uppstudsige och vanarlige fångar, helst en sådan bestraffnings-rätt skulle kunna gora användandet af svårare fängsel umbärligt, för att hålla en ostyrig fånge i ordning, hvarvid likväl, till förekommande af missbruk, är nödigt, att hvarken Vaktbetjening få, på eget bevåg, en sadan bestraffningsrätt utöfva, eller att densamma får i enrum användas; Och Riksens Ständer få, med anledning af dessa grunder, i underdånighet föreslå, art, i öfverensstämmelse med det a£ Qfver-Ståthållare-Embetet, d. i Oct. 1803, med E. K. M:ts Nådiga tillstånd, utfärdade Reglemente för Smedjegårdshäktet samt Kongl. Girculaire-Brefven den 13 Febr. 1808 och den 22 Febr. 1821, det måtte, genom allmänt gällande lag, stadgas: ”Att då för brott häktad person, i fängelse, inför Domstol, eller K. M:ts Befallningshafvande, visar uppstudsighet och af varningar ej låter sig rätta, må han af Domstolen, Konungens Befallningshafvande, Commendanten, eller, i fall ej någon af dessa Auctoriteter är på stället att tillgå, af närmaste Kronobetjent förklaras skyldig till lämpelig husaga; hvilket beslut genast må gå i verkställighet; dock höra dervid alltid tvänne ojäfvige personer vara, såsom vittnen, tillstädes; och koinmer den, som bestraffningen ådömt eller verkställa låtit, att stå i ansvar, o nr densamma i oträngdt mål blifvit tillämpad, pller ined onödig stränghet verkställd. Underdåniga Skirfvelser, 185 5:0 Riksens
— N:o 72. med förslag till instruction för Rikets Ständers Bankoutskott vid nästkommande riksdag. X. B. 562. 578. — N:o 73. i anledning af gjordt accordsanbud till liqvid af Repslagaren H. P. Malmströms skuld till Bankodisconten för ingången borgen å ett af Skomakaren L. Sjöberg derstädes upptaget lån. X. B. 585. A. 596. — N:o 74. angående RiksStåndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets memorial lN:o 62, med förslag lill åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje artikeln af nu gällande Bankoreglemente. X. B. 586. A. 596. N:o 75. i anledning af väckt fråga om beviljande vid Handels och Näringsdiscoutcrue af oundgängliga kostnader i och för införandet af vexlars discontering. X. B. 606. A. 628. N:o 77. med hemställan att en gralificalion måtte få ulanordnas åt Bankens vaklbetjening samt till Vaktmästaren i Bankodiscontverket. X. B. 681. A. 683. — N:o 78. om arfvode för renskrifning af Utskottets protocoll. X. B. 681. A. 683. — N:o 79. i anledning af förrättad revision af Bankodiscontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1844. X. B. 681. A. 683. — N:o 80. i anledning af Pr.ksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga om Statsoch BankoUtskottens utlåtande N:o 136. X. B. 681. A. 684. ( 24 ) BankoUtskollets, det Förstärkta, Ledamöter, val af. Se Val. BankoUtskottels, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 41. med anmälan om verkställd votering i Förstärkt Bankoutskott, öfver den i memorialet N:o 37 upptagna frågan.
Om, enligt den* Den 18 December'. na Plan , till och med Produceringen ej skulle hädanefter fullkomligt återvinna det lif, som den ägde under den korta tid mellan Sedelstockens förökning och daglönernas uppstegring; så bör man erindra sig, att detta lif var ett slags feber-tillstånd, och att desså med våld och ej i naturlig ordning frambragta Producter förlorade för det allmänna mycket af deras värde, derigenom att de, om jag så får säga, frättes och förderfvades af Enkors och Faderlösas tårar. Lades på bordet. Vid föredragning af Herr Mannerhjertas, Ulric Emanuel, den 15 dennes på bordet lagda Memorial, innefattande anhållan om tillåtelse att tå i ett sammanhang serskildt till Trycket befordra de Discussioner, som hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln ägt rum, i följd af det Friherre Anckarsvärds Memorial, som föranleddes af Friherre C. L. Staél von Holsteins Tillägg vid den föreslagne Tacksägelse - Adressen, blef berörde anhållan, uppå derom gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Föredrogos och Remitterades jTill Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotteti % , Grefve Kullings, Pehr, den ij:de dennes Den 18 December. 389 på bordet lagda Memorial, angående en allmän Närings-frihet. Till Banco - Utskottet Friherre Falkenbergs, Carl Gabriel, den 15 dennes på bordet lagda Memorial, angående en utvidgad Låne-rättighet i Banquen å fast Egendom samt till Odlingars företagande. Till Lag - Utskottet.- Friherre Mannerheims, Lars August, och Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, d. 15 dennes på bordet lagda Memorial, det förra innehållande Förslag till ändring uti 24 Cap. 4 §.
Flgktingen och Skattgriifvariza äro dock så afrentyrliga och di fulla af ohyggliga scener, att de ovillkorligen måste rara en förungdom i hög grad skadlig och osund läsning. Donald Hester eller kriget mot jndianhöfdingen Pontiac af Xirk Wmroe. Ofvers. af J. Rogh. Pris S kr. Denna, bok skiljer sig mycket fördelaktigt, s1~ii.l hvad stil som innehåll beträffar, h å n de andra. Skräckscener finnas afren k r, de iiro ju oskiljaktiga frch bergitelser om indianernas krig mot de hvita, men de äro i denna bok skildrade p i ett sansadt sitt, hvarför vi ock rekommendera arbetet &amp; t dem, som vilja gifva sina barn en rolig afventyrsbok. Passar för barn mellan 12-15 gr Tuclen och en dag. Persiska sagor för imgitoin. Med iliustrationer. Nar man först bläddrar i denna bok - å hvilken ej finnes antydt från hvilket språk den är öfversatt eller ens om det i-ir en öfversattning - och däri ser att en harskme i Kaschmir biir det seldschekiska namnet Togrul-Beg och att den ryktbare filosofen Avicenna (har kallad Avicene),. hvilken lefde i slutet p&amp; 900- och i början på 1000-talet, framställes såsom samtida med Muhammeds måg m. fl. dylika orimligheter, så frestas man ett ögonblick att tro, att man här hnr framför sig ett vesterländskt fiirsök i orientalisk stil. Snart finner man likväl, att så ej kan vara förhållandot, diirtill äro beriittelserna alltför genuint österlandska. Och de antydda orimligheterna genera troligen icke en persisk publik lika litet som det stora flertalet af en europeisk. Dessa sagor gii icke på långt när upp emot den ryktbara samlingen, Tusen och en natt, hvarken i poetisk styrka eller i omvikling.
– Och i förmågan att med glänsande kvickhet underhålla konungen, vet han sig oöfverträfflig. Men nu lägger han plötsligt märke till, att H. M:t i nåder behagar gäspa! – Hvad skall han taga sig till för att muntra den krönte kretinen? Enevold Brandts blickar irra sökande omkring i rummet och slå slutligen ned på ett exemplar af Flensborgs Danske Merkur. Däri finns ett underdånigt rimmadt referat af kungens och drottningens besök på skjutbanan. Säkert skall detta kittla H. M:ts höga fåfänga! Brandt griper det lilla häftet och vänder bladen demonstrativt för att väcka monarkens uppmärksamhet; det lyckas icke. På sin försiktigt framkastade fråga, om H. M:t önskar, att han föreläser, får han intet svar. Icke dess mindre börjar han deklamera, först sakteligen, sedan allt mera högljudt, och med stark markering af textens löjliga passager, men ingenting vittnar om, att monarken hör på. Nå, i grund och botten betyder det också ingenting om kungen behagar höra eller icke höra. För Brandt är det ett utsökt nöje att lyssna till sin egen röst, och han njuter i fulla drag af sin egen spirituella pointering. Helt upptagen af sin själftillfredsställelse, glömmer han allt omkring sig, iakttager ingenting vidare utan framhärdar i sin deklamation: Vår Caroline själf till häst sig dit begaf och både stånd och kön där nådigt lade af. Nu ser han händelsevis upp, möter den ondsinta blick hvarmed kungen betraktar honom, och stammar: – Förlåt, E. M:t – men – där står – en stjärna vid ordet kön – och tidningen anmärker ganska snusförnuftigt: I anseende till dräkten! Roligheten gick mål förbi! Kungens uppsyn blir endast grymmare, och plötsligt far han upp, sträcker ut sina armar, som om han förberedde sig på ett nappatag, och far lös på sin kammarherre: – Jag vill slåss med er, kujon! Försvara er! Enevold Brandt tumlar förskräckt tillbaka, men samlar strax hela sin naturliga värdighet i ett försonligt småleende och protesterar mildt: – E. M:t!
Herr Hammarhjelm, Cart Fredric: Då fråga nu uppstår om Medels anskaffande till den i Fahlun föreslagne Bergs-Schola, och denna fråga torde föranleda till återremiss af Betänkandet till Stats-Utskottet j så får jag vördsammast anhålla, att Betänkandet, i händelse af bristande tillgångar uti Högloflige Stats-Utskottet, äfven måtte få varda meddeladt Högloflige Banco-Utskottet; som af den Fond, hvilken blifvit föreslagen till Jern-Handteringens understöd, torde kunna finnas utvägar att anslå någon Summa till detta, efter min öfvertygelse, nyttiga och nödvändiga ändamål. Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Statsoch Oeconomi®-Utskottens ifrågavarande Betänkande matte, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskotten återremitteras, samt att sedan Utskotten deröfver afgifvit förnyadt Yttrande, Målet måtte tili Banco-Utskottets Utlåtande öfverlemna». Bifölls. Ridd, och Ad, Fröt. Företogs till pröfning Stats, samt Allmän, na Besvärsoch Oeconomiae-Utskottens under N:o I47 afgifne, samt den 11 dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af Herr Munck, af Rosenschölds, Eberhard, till Utskotten re. mitterade Anförande, angående vidtagande af sådana Medel, hvilka återföra välmåga innom Landet. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Ut. skotten hafva origtigt rubricerat min Motion. Ingressen dertill tyckes mig nog tydligt visa att föremålet ej var annat än att Utskotten måtte uppgifva Medel till bibehållande af Sedelmyntets värde. Utskotten hafva åter ansett frågan angå Medel att befordra välmåga i Landetj men att detta är två helt olika saker, derpå kan Spaniens exempel åberopas. Där finnes mycket Silfver, men ingen välmåga. För öfrigt får jag anmärka, att Utskotten icke iakttagit föreskriften i 44 §.
Herr LandtMarsialken erinrade, att då ett Utskotts Betänkande andra gången före» drogt s, erfordrades, enligt RiksdagsOrdnin.’ gens 4<,).'de $., till Bordläggningen flera Ledamöters förenade begäran. Herr Tham, Pehr: jemte min önskan om återremiss af LagUtskottets Betänkande, likmätigt Herr Grefve Gyllenborgs Memorial, önskar jag äfven att penningar och brännvin aldrig må tillåtas delinquenten att på och med sig föra: ty igenom dessa medel och fångförarnes öfverlastande hafva de mesta fångar gjort sig" befriade. Ridderskapet och Adeln ansåg de gjorda anmärkningarne hindra antagande af Betänkandet, hvarföre detsamma uppå Propo. sition af Herr LandtMarskalkenåterförvistes. Hen 5 Maj. Justerades följande Utdrag af Protocollef, hållet i Högloflig^ Ridderskapets och Adelns Plenum den 5:te Maj I8l5. S. D. Ridderskapet och Adeln har tagit under nogaste pröfning de anföranden af en bland dess Ledamöter, Majoren och Riddaren Otto Fredrik Pålman, som gifvifc anledning till det Vallöf!. BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af den l.ta i denna månad. Om Ridderskapet och Adeln i dessa anföranden kunnat igenkänna någon afsigt att missfirma Vällofl. BorgareStåndet, hade Ridderskapet och Adeln, med liflig känsla af den inbördes aktning RiksStånden äro sig emellan skyldiga, och af det, under alla skiften, oföränderliga efterdöme Ridderskapet och Adeln deraf städse gifvit, ej tve» kat att, såsom Stånd, lemna en förklaring, den Ridderskapet och Adeln, vid ett dylikt tillfälle, af sina MedStänders motsvariga tänkesätt ägt ratt att sig förvänta.
x vii livarmed 4 §• 1 Cap. Byggninga-Balken äfven stadgar: ”Klagar någon, att han fått mindre eller sämre lott än han hafva hör, söke laga syn derå och jemke Domaren dem emellan.” Det inträffar äfven ej sällan, att delegarne ej lästa tillbörlig uppmärksamhet vid taxeringen, och det är först, sedan fikiftes-lotterne blifvit å marken utstakade och en hvar kan jemföra sin lott med de öfriges, som det med visshet kan bestämmas, om någon delegare blifvit genom taxeringen förnärmad. Då således fel och origtigheter vid taxeringen kunna inträffa, sorn ej upptäckas förrän vid skiftets slut, anser jag så mycket hellre de ifrågavarande §. §. höra förblifva oförändrade, sorn, i annat fall, delegare ofta skulle blifva beröfvade den dem tillkommande rättighet att få rättelse i en åtgärd, som de öfverklagat, så snart de kunnat utröna, att de till klagan haft skäl, samt Domaren tvingas att godkänna ett skifte, som blifvit verkställdt på orättvisa grunder» Härmed förenade sig Börje Börjesson från Hallands Län, Anders Andersson från Södermanland, och Peter Pehrsson från Jönköpings Län, med flere Ledamöter af Bonde-Ståndet. Bih. till RS. 3 xvm Bil. till Lag^ och Oecon.-Utsk. Bet. IV.-o 8- af Oloj Carlsson från Östergöthlands Län, Dertill föranledd af mina hemmavararndes uppdrag, må det tillåtas mig att begära Utskottens uppmärksamhet på en omständighet uti den nya Egodelnings-Stadgan, hvilken för det närvarande utgör föremålet för Utskottens arbete.
För få år sedan hade Riket så stort öfverflöd af säd, att vi nödgades pluttra bort den nästan för intet, åtminstone till ett orimligt vanpris, hvilket försatte landtbrukaren uti en så svår belägenhet, att de flesta icke sedan kunnat repa sig, eller behålla sina egendomar Hade Riket nu haft i behåll denna ofantliga mängd , på mångfaldiga sätt bortslösade rika välsignelsen, så skulle icke Riket nu behöft ifrån Utländningen införskrifva en så stor mängd utländsk säd, som kostat millioner, eller Regeringen behöft göra så stora uppoffringar, för att rädda så många hundratusende innevånare ifrån en eljest oundviklig hungersnöd och undsätta de utarmade landtbrukare med utsäde, som kanske ändå icke allestädes förslagit, och att fylla det tryckande behofvet och att afböja nöden. *) Se Journalen N:o 110, för d. 20 Sept. 1827. 34o Den r5 December e. m. Hvad kail vara orsaken, att åkerbrukaren i ymniga år nödgas bortslösa sin dyrbara säd till brännvin, eller bortpluttra den till vanpris och utsätta sig för den olyckan att, vid inträffande af svår missväxt såsom i för lidet år, antingen borga den emot de hårdaste vilkor, eller, i brist af antaglig borgen, svälta? En nästan allmän fattigdom ibland åkerbrukarne kan visserligen tvinga de flesta att hushålla på ett så bakvändt sätt, men hvarföre förvaras icke den i goda år öfverflödiga säden i allmänna och enskilta magasiner, för att hållas i beredskap till hårda missväxtår, som hos oss ofta inträffa? Visserligen svårigheten att i våra magaziner förvara den råa och otorkade säden för mask, unkning, bunkbränning och förstörelse, så att den icke blir oduglig både till bröd, gryn, malt och utsäde, d. v. s. att torka säden.