Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åt detta har jag, åtminstone för min del, intet att gifva; jag skulle endast önska, att jag kunde slunga eld uti dess gap, att den måtte förtära det. Vi hafva redan 1809 gjort alla uppoffringar åt fäderneslandet, som kunna begäras; förr än de öfriga Stånden lemna sina privilegier, anser jag, att vi ej med rättvisa mot efterkommande kunna lemna de obetydliga vi hafva igen. Sådana våra institutioner äro, kunna de ännu vara vårt stöd, såsom de varit våra fäders, kunna vi ännu hafva Den October f. m. dem med arn, såsom ett minne af forntida storhet; men vill man modernisera dem, skola de båda blifva löjliga och onyttiga. Mitt ultimatum är: ståndsindelniogen, sådan som den är, eller icke slåndsindelning. Antager man allmänna val, är friheten bevarad; då skall det allmänna folkintresset göra sig gällande; det är alldeles uteslutet genom ståndsval. Så val mitt förkastande af slåndsindelning och val, och tvänne kamrar, som det företräde jag gifver ett folk och en kammare, grundar sig på Hr Lefre'ns i föregående plenum så väl bevista sats, att genom mångdelning, classdelning, kan den verkliga minoriteten blifva den synbara majoriteten. Hr Lefren har sagt, alt en kammare kan icke öfverlägga; den kan ej öfverlägga med en annan, om denna icke finnes, men den kan öfverlägga inom sig sjelf och lika säkert besluta. Hvem bestrider den satsen, att bäst vore låta alla beslut bero på ett hufvud, så framt man vore säker att hafva valt det bästa; det bevisa de storverk envaldsregenler utfört; sjelfva det fria Rom anropade alltid i sin nöd en dictalor; nog har man hört förut, att ett gäddhufvud är mer värdt än hundrade grodhufvud. Jag har varit mer än mångordig; då jag förutser att principen af val inom Ståndet gör sig gällande, vill jag på förhand reservera mig deremot och tillägga, att sedan detta blifvit satt uti verkställighet, är Svenska folkfriheten fal, den väntar endast på köpare.
/rmte fjuftruö-ftiteln, upptaganbe anjlagen för QöeteniFaperna och be (Tona ^onflerna, nteb ett ncbfättning af9v:br 655: 40: 26,430. hjette Jäjuftt)ulr-$ttfln, ellet anflagen för milda ©tiftelfer, med en förhöjning af Dv:Dr 42,431: 27: . , . 161,630. Sjunde Éjufnnid-l£itcIn, innehållande f}knftonö*0taterne, oförändrad 63,000. Sittande fjufuutd-f iteln, upptagande anflag för allmänna och eptra ut* gifter, med en förhöjning af 3v:dr 81,232: 40: 4. 759,890. ttiondc fjufunid-ftiteln, upptagande anflagen för lilecbvufetö, *f)andelnö och Slaringarneö befrämjande, med en tiUöf* ning af 0v:dr 30,581: 17: 6 164,930. tionde fjufwud-ftitrln, eller anflagen för Clerecie* och 2äro*löerfen, med förnöjdt belopp af 91:dr 21,312: 3: 9. 565,620.
Första klassen b:ko i:dr 10 Andra d:o , ° Tredje d:o , 5 Fjerde d:o „ 2 Gesäller ., 2 Gouvernanter och informations-fruntimmer i privata hus „ 1 Fruntimmer , som hemma hos sig hålla pensions-inrättningar eller skolor, betala i sådan egenskap ingen afgift efter denna artikel. Gästgifvare , lika som på landet, § 27. Hampvråkare b:o r:dr 2: — Handelsexpeditör, föreståndare för kommissions-kontor och kommissionärer, som icke äro borgare, kassörer, bokhållare och betjente san t inspektörer och faktorer, med flere vid bruk, manufaklurier och boktryckerier, jemte provisorer, i Stockholm och Götheborg samt första klassens städer, i åtta klasser: Första klassen b:ko r:dr 50: — Andra d:o „ 25; — 24. Bevil/nings-Utskottcts Betänkande, N.o g. 5 f4- 83 Tredje klassen . b:ko r:dr 16 Fjerde d:o „ 12 Femte d:o , 8 Sjette d:o , 6 Sjunde d:o „ 4 Åttonde d:o . I • * * 3 32. I de öfrige städerne, i sex klasser: Första klassen Andra d:o b:ko r:dr 15 10 7 5 3 2 Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Sjette d:o Och skall den, som antingen efter taxerings-kommitteens kännedom sig med kommissionshandel befattar, eller ock sjelf uppgifver sig vilja blifva för så beskaffad handel beskattad, ovillkorligen taxeras såsom kommissionär, utan att taxerings-kommitte^n må ega ingå i pröfning, om den skattskyldige är till kommissionshandels idkande berättigad. Handtverkare, vid hofvet och de Kongl, spektaklerna } sä ock kronans vid amiralitetet, artilleriet och fortifikationen m. fl. stater, belala efter deras lönevilkor; dock ej under 2 r:dr; och skola de bland dessa handtverkare, hviika drifva serskild rörelse, dessutom taxeras lika med borgare, se § 10.
af ett specielt kvinnoorgan, i hvillcet könets och hemmens maktpåliggande intressen kunde sakligt utredas, så är detta främst vår läsekrets ' ' egen förtjänst. Att det dyrbara förtroende, den visat oss, alltjämt må få fortfara är ock — i dag som alla dagar — vår varmast närda önskan. Stockholm den 23 juli 1897. Redaktionen af Idun. * En radikalkur. Inder en sommarvistelse i Norge sam^ manträffade jag för tio år sedan med en mycket älskvärd läkarefamilj. Jag besökte doktor V:s ett par gånger i deras vackra och gästfria hem i Tistedalen invid Fredrikshald. Glädje och trefnad funnos där i rikt mått, och där klungo » glade sange » från far och mor, och » börnelatter » från fyra präktiga småttingar. — Men så en dag för några år sedan klappade sorgen på i detta hem: Doktorn rycktes hastigt bort af döden, och den alltför vanliga historien, att de efterlefvande vid familjefaderns bortgång stå som man säger på bar backe, upprepade äfven här. Till en början bosatte sig den unga änkan i Kristiania och försökte att slå mynt af sin musikaliska talang genom att ge lektioner. Men det visade sig snart, att den sålunda f örvärf vade inkomsten ej räckte till att försörja henne och barnen. Kamrater och vänner till hennes man rådde henne då att lära sig barnmorskeyrket och lofvade försträcka henne de därtill erforderliga medlen. Fru V. betänkte sig ej två gånger — det gällde j u hennes barns uppfostran — lämnade de små i sin mors vård, reste till Stockholm, där j u barnmorskeutbildningen står mycket högre än i Norge, genomgick sitt läroår, återvände till Kristiania och började, på det kraftigaste understödd af läkarne, att praktisera. Inom kort fick den behagliga, fint bildade, glada och hurtiga doktorinnan fullt upp att göra. I vintras uppehöll jag mig en liten tid i Kristiania och aflade då ett besök hos fru V. Jag fann henne frisk och blomstrande samt lycklig i medvetande att ha endast sitt eget arbete att tacka för sitt och barnens uppehälle. På min fråga om hon ej ibland med saknad tänkt på att hon ej fått utbilda sin vackra sångröst, svarade h o n: » Nej visst inte!
Genom Industriens lif och uppkomst skulle jag vilja förutse den möjlighet att magra trakter, som endast hade tillgång å beten skulle uteslutande lemna åkerbruk för att uppföda tjenlig Fårafvel och förse sig med Väfstolar, för atti concurence med de engelske gröfre och Commiss-; kläden genom premier uppmuntras till export. Jag vill ej ytterligare inlåta mig i obestämda yttranden rörande allmänna eller enskillta Fabrikationer af utländska rudematerier, dess skadlighet så väl i anseende till lurendrägeris befordran, som verkeliga förtryck och tidsspillan för Svenske productioners användbarhet och nytta. Detta allt skola vi genom en vunnen erfarenhet och billig Näringsfrihet rigtigast bedömma, och Friherre Wrangel syftar äfven hit. Jag skulle lyckönska vårt Fädernesland om Rikets nu församlade Ständer må lyckas att allvarligen böja den allmänna vilja och benägenhet som utmärka deras nit för detta Fäderneslands räddning och med den uppmärksamhet, som ämnet förtjenar lemna Höglofl. Utskottet kraftige understöd och upplysningar samt behjerta Friherre Wrangels för* tjenstfulla framställning. Ben 2 a si pr il f. mi 39 9 N:q Sm Grefve Gyllenborg, Johan Henning; Då Konungen, i nådig afsigt att förekomma misstag om rätta meningen, i anseende till Commandomål, sista Riksdagen genom nådig proposition, föreslog den nya redaction af 7 §.
Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Rådiga Remiss uppå Befälhafvarens för Konungens Lifoch Hus-Trouper underdåniga Memorial, rörande anslag till reparations-kostnad å Kongl. Svea Lif-Gardets Cassern, S. A. K. Till Riksens Ständers Stats-Utskott har E. K. 3VL, genom Remiss af den 20 sistlidne Martii, i Nåder öfverlemna! Befälhafvarens för Lifoch H us-Trouperne underdåniga Memorial, deruti tillstyrkes Nådigt bifall å en af Secund-Chefen för L. K. M:ts Svea Lif-Garde gjord underdånig anhållan, alt som, i följd af de förändringar. Regementets styrka undergått och de stegringar i prisen å arbeten, lysnings-ämnen och ved, hvilka inträflat, sedan Regementet emottog Fre» dricshofs Slott till Cassern, emot förbindelse, att detsamma underhålla, kostnaderne dervid ufverstigit den influtne Inqvarteringen så betydligt, att Compagnie-Cheferne måst göra årliga tillskott, utan att ens någon enda oundvik elig större reparation kunnat verkställas, nödige medel alltså måtte af Staten varda, till förenämnde Cas-r Underddniga Skrifvelsrr. 73i sems reparation och utvidgande, besfådde; uppgående, enligt Förslag, den erforderliga kostnaden till reparation, så val af Slottet och Flyglarne, som af öfrige till Regementets disposition öfverlåtne hus och Lägenheter, sammanlagd) till 25,228 R:dr 43 sk., hvilken Summa skall konna, genom Entreprenad-Auction, till 20,000 R:ilr nedsättas.. Vid handläggning af detta ärende, hafva Biksens Ständer inhemtat, att, enligt Kongl. Majus Nådiga Bref af den 3 November 1802, Fredricshofs
Maj:t äskat, att anslaget till dessa stipendiater, hvilket sedan förlidna riksdag utgått till den äldste med 800 R:dr samt till hvardera af de båda yngre med 600 R:dr årligen, måtte höjas med 400 R:dr, så att årliga understödet för den äldste stipendiaten komme att utgå med 1,000 R:dr, för den andre med 800 R:dr och för den tredje med 600 R:dr, mot skyldighet för dem att, då de dertill finnas kompetente, utan något vidare tillskott eller arfvode, än ersättning för Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers anderd. Skrifvelse, N:o 16. 13 resekostnader och dagtraktamente i likhet med hvad som tillkommer landtbruksingeniörerne, tjenstgöra såsom extra ingeniörer vid de tillfällen, då antingen reqvisitionernas antal eller förfall för någon af de ordinarie ingemörerne kunde påkalla särskildt förordnande för extra landtbruks-ingeniör; Och hafva Rikets Ständer medgifvit, att, till löneförhöjning åt landtbruksstipendiaterne må, på sätt Eders Kongl. Majit, föreslagit, å stat uppföras' ett belopp af 400 R:dr. Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar. 29:o.
De beslöto att hafva endast Chargés d’Affaires, men icke af samma orsak, som min ärade motståndare yrkar att vi böra hafva det, eller af sparsamhet, utan de sade, att då Unionen finner det lämpligt att till en främmande Stat skicka blott en Chargés d’Affaires, så, blott derföre att han är afsänd från den stora Eepubliken, skall han behandlas på samma sätt, som de andra makternas Envoyéer, om han än icke benämnes på samma sätt. Unionen afsönde alltså Chargés d’Affäires till alla de Eegeringar, med hvilka den ville underhålla förbindelser, London och Paris likväl undantagne, der den representerades af Ministrar; men de NordAmerikanska Chargés d’Afifaires kommo snart nog underfund med, att deras ställning icke var sådan de önskade, och att de i allt fall icke blefvo behandlade annorlunda än som andra Chargés d’Affaires. Huru mycket de än vinnläde sig om att, i enlighet med Unionens afsigter, fullgöra sina befattningar, insågo de att de icke hade den ställning, som de borde hafva, och småningom återkallade derföre Amerikas Fristater sina Chargés d’Affaires samt utbytte dem emot Envoyéer och MinisterEesidenter, så att i denna stund, mig veterligen, Amerika ingenstä - 400 D en 24 Mars. des representeras af någon Chargé d’Affaires. Men man stadnade icke dervid, mine Hrr, utan då 1855 års Kongress diskuterade frågan om anslag till UtrikesDepnrt:tet, beslöts, efter en långvarig öfverläggning oell på grund af ett utaf en Komité utarbetadt vidlyftigt Betänk., att Unionen skulle representeras uteslutande af Envo-' yér, och att, för sådant ändamål, budgeten skulle ökas med ett ganska betydligt belopp, som jag likväl nu ieke erinrar mig. I China och på Sandwichs-öarne skulle, i st. f. Envoyén, anställas »Commissioners», aflönade likväl som Envoyér.
Då blifva de helst qvar i jemmerdalen. Jag känner till och med en man, hvars långvariga verksamhet åsyftat att framhålla de politiska olyckor, som öfvergått detta samhälle genom stillastående, men hvilken, då han slutligen kom till ett annat land, som varit besväradt af folkhvälfningar, fann han rätt godt och lugnt att kunna återvända till det gamla klandrade, men oss alla likväl så kära Sverige. Gr. Lagerbjelke, Gust.: En värd talare har, under dagens plenum, påstått, att denna fråga vore en lagstiftningsfråga af den natur, att, innan R. St. densamma afgör, räntegifvare och räntetagare först borde i ämnet höras. Jag vill hemställa hvilken ide' den värde talaren gjort sig om ett representationssystem, då han anser det vara icke representanternes, utan de representerades rätt att stifta lagar. Vissa frågor kunna fordra en större majoritet inom representationen än andra. Sålunda erfordra t. ex. privilegiifrågor alla fyra Ståndens beslut, men deraf följer alldeles icke att dessa frågor icke kunna afgöras af Konung och Ständer. Derföre att ett Stånd fått privilegium, måtte det väl icke vara omöjligt för R. St. och detta Stånd inclusive, att upphäfva detta privilegium, ifall Konungen dertill samtycker. Hvad är väl ett representationssystem annat än ett upplåtande af hela folkets lagstiftningsrätt till några få ombud. Att återigen påstå det denna lagstiftningsrätt tillhör individerne sjelfve, är att återföra oss till de gamla republikerne, der folket på torget afgåfvo sina röster. Man har här sagt, att hvar och en af de 200,000 räntegifvarne skulle äga rätt att få besluta derom huruvida en af R. St. och Konungen i denna fråga antagen lag skall få gälla mot honom eller icke. Det må visserligen vara en sanning, att räntegifvare vid föreg:de tillfällen blifvit hörde, men delta har icke skett derföre att R. St. thy förutan icke ägt att stifta lagar, utan derföre, dels att R. St. i sjelfva verket icke i den frågan stiftat lagar, utan Konungen i dess ställe afslutat kontrakter direkte med räntegifvarne, dels att hörandet skett för att inhemta upplysningar.
Utan att förändra uppsåt att göra konungens till intet, låtsade Beylon sig öfvertygad af hans skäl och föreslog en utväg att främja Gustafs plan, hvarigenom densamma säkrast skulle kunna kastas öfverända. – «Ers Maj:ts vishet har ofelbart i detta, som alla andra afseenden, föregått min underdåniga välmening, då jag vågar fästa dess höga uppmärksamhet på nödvändigheten af behörig läkares intyg om drottningens oskicklighet till äktenskap; och behörig lärer ingen annan kunna anses i ett så grannlaga fall än Eders Maj:ts egen tjenstgörande lifmedicus. – «Derpå har jag redan varit betänkt, och Dalberg skall oförtöfvadt erhålla mina befallningar.« Det var just detta Beylon beräknat. Dalberg, redlig och orubblig, men fåfäng och snarsticken, skulle lika litet kunnat förmås, att yttra sig mot sakens befinnande och sin öfvertygelse, som att förtiga sin mening, om andre uttalat en motsatt. Lifmedicus Dalberg rynkade pannan, då konungen framställde sin afsigt att låta upplösa sitt äktenskap, och svarade ett tvert «nej« till begäran om ett efter detta ändamål lämpadt läkarebetyg. – «Denna gensträfvighet kunde bekomma er illa – utbrast konungen, lågande af harm. – Hvad skall det heta min herre? Begriper ni ej att sätta värde på er monarks ynnest, och fruktar ni ej min onåd? – «Begge delarna, Ers Maj:t; men mitt samvete och Ers Maj:ts eget förbjuda mig att intyga något, som jag vet strida mot sanningen. – «Nå, som ni behagar. Skylla er sjelf för följderna. Det här skall komma att ångra er. Det finnes säkert andra af ert yrke, som skola tacka Gud och mig, att jag vill öppna dem ett tillfälle att förvärfva min bevågenhet. – «Jag betviflar, att någon läkare kan tillåta sig underskrifva ett sådant intyg; men om så vore, nödgas jag, både för sakens skull och för min heders skull, protestera inför hela den vetenskapliga verlden. – «Nå det måtte jag säga! Tacka Gud, att ni nu talar med er konung mellan fyra ögon. Om någon hört denna oförskämdhet, vore ni förlorad.
St., som i fråga om anslag icke äro bundna af författningarnas stränghet, utan äga rätt att fästa en större vigt vid billighetens fordringar, täcktes på indragningsstat förunna mig en förhöjning eller särskild skadeersättning af 100 R:dr B:co, att utgå från och med d. 1 Maj 1824, hvarigenom jag kommer till åt - Den 12 Februarii f. ra. njutande af enahanda förmåner sorn de, hvilka med Lieutcnants-löner blifvit på expectance-staten uppförde. Jag vågar tro, att R. H. St. finna denna vördsamma begäran hillig, då uppmärksamhet fästes derpå, att jag redan den 23 Oct. 1823 enligt ordres deponerat aceord till Lieutenants-lön, och att det förslag, euligt hvilket jag till samma lön uppfördes, inlemnades från ChefsEmbetet d. 3 Maj 182.4, det vill säga så långt före den nya organisationens datum, att jag, i fall ej denna organisation förestått, säkerligen, till följd af K. Förordningarne af d. 27 Febr. 1739, d. 23 Nov. 1756 och d. 10 Febr. 1819, hvilka uttryckligen föreskrifva, inom hvilken tid från timade vacancer underd. förslag böra ingå, tjenster och löner bortgifvas, m. m., blifvit till Lieutenants-lönen utnämnd före d. 2 Nov. 1824, då den nya organisationen beslöts. Af hosgående tjensteförteckning synes, att jag varit i tjenst sedan år 17S1 och derunder varit commenderad i 1789, 1790, 1808, 1809, 1813 och 1814 arens fälttåg, och att jag bevistat batailterna vid Svensksund de tvenne förstnämnda åren, atfairen i Danska Sundet d. 6 Oct. 1813 och affairen vid Fredriksstad d. 3 Aug. 1814*
Exc. Hr Gr. o. Landtm, propos. å bifall till den 3:dje §:n, med undantag af de delar deraf, som redan blifvit af K. o. Ad. pröfvade och afgjorde, samt med uteslutande af de i mom. 3 förekommande orden ”och till taxering uppgifna”; hvilken propos. med ja besvarades. Den vidare pröfningen af förev:de Bet:de uppskjöts till nästa plenum och B. o. Ad. åtskiljdes kl. J 11 e. m. In fidem, O. Brakel. Den 26 Maj f. m. Lördagen den 26 Maj 1860. Plenum kl. 10 f. m. Anmäldes och bordlädes: Konstit.-Utsk:ts Mern. N:o 24, dels med Utlåt, om K. Mets Nåd. Propos. ang. ändring i Reg.-Form:s och Riksdags-Ordningens föreskrifter om Riksstyrelsens förande i vissa fall, och dels med ett särskildt upprättadt förslag till grundlagsändringar i berörde hänseende; äfvensom Lag-Utsk:ts Bet:den N:o 27, i anledn. af väckt motion om förklaring af K. förordningen äng. ej mindre lifstidsstädja och undantagsaftal än ock all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet den 9 November 1844; oell N:o 28, i anledn. af väckta motioner om dels upphäfvande, dels ock inskränkning af rättigheten att börda jord å landet. Företogs val till ersättande af ledigheter bland Hrr Bänkman, nemi. inom: 9:de Bänkmansafdelningen efter N:o 49 Hr Bratt af Höglunda, fullm. Gr. Hamilton, Hugo Bengt Archibald, och ” ” 130 ” Munck af Fulkila, Carl Otto; 21:sta Bänkmansafdelningen efter N:o 1,988 Hr Adlersparre, fullm.
Ofvanpå måttet lägger man brödkakan, men tillser att ej så mycket vatten finnes i kastrull eller mått, att det når eller beiör kakan, hvarefter man pålägger locket och låter brödet kvarligga, tills det blifvit väl genomvärmt utaf imman. Om denna är tillräckligt stark för att uppmjuka kakan, behöfver vattnet ej koka, medan kakan ligger ofvanpå måttet, i annat fall tillser man, att jämn och lindrig kokning försiggår, så att vattnet ej får stänka upp pä brödet, hvilket, sedan det är väl genomvarmdt, borttages, aftorkas och lägges på mjuk kudde och täckes med ylle, tills det svalnat. x 2 x 2 Då man sålunda uppvärmer brödet, bör man ej taga mer, än som för hvarje gång åtgår, ty om det efteråt får ligga och torka, blir det vida hårdare än förut. sig ha en stab af infödda sköterskor. Flere barmhertighetssystrar från franciskanerklostret i N e w York verka redan vid kolonien, men syster Rose Gertrud är den första kvinna, som lemnar Europa för denna ädla mission, o c h har med svårighet kunnat öfvertalas att mottaga lön af hawaiska regeringen. Denna lön ämnar hon använda till att skaffa sina lidande patienter förströelse. Historien o m pater Damiens ädla lif och de olika skildringarna rörande spetelska från Indien och Caplandet ha väckt allmän medkänsla för dessa olyckliga, och i England har bildats en fond till deras förmån. — Miss A m y Fowlers ädla plan var före hennes afresa känd endast af några få, ty hon hatade tanken att prisas och berömmas, för hvad hon anser vara sin enkla plikt. Ehuru det gick henne djupt till sinnes att skiljas från sin sörjande familj och sina vänner, som icke kunde undgå att känna, att de sannolikt sågo hennes rosiga ansikte och klara ögon för sista gången, kände hon dock ej ett ögonblick modet svika att ej orubbligt fullfölja den väg, dit hennes hjärtas röst ledt henne in. Med detta nummer följer till prenumeranter i landsorten ett cirkulär från L. Westerbergs Tekn. Fabrik, Gefle, ang. M. Larsens sundhetsbalsam. 2 1 97 Egnar sig apotekaryrket för kvinnan?
Om man, efter Utskottets Förslag, antager tullen forén Åhm Vin till 30 R;dr Banco, ut* gör tullbeloppet för ofvanstående qvantum 107,229 R;dr och årliga förlusten således 100,311 R:dr. Då endast på desse 2 ne Artiklar ett årligt deficit uppkommer af icke min^ dre belopp än 142,192 R:dr;så kan utan öfverdrift och efter mycket sannolika anledningar årliga förlusten på Tulluppbörden å alla till införsel nu tillåtne varor upptagas till 500,000 R:dr och således till nästa Lagtima Riksdag till icke mindre än 2,500,000 R:dr. Kan det väl med något sken af sannolikhet förmodas, att en så betydBg minskning i Tulluppbörden skulle, i händelse en oinskränkt förtullningsfrihet blefve medgifven för sådane varor, som nu äro till införsel förbudne, kunrra ersättas genom Tullafgifterne på den såluoda ökade importen; och om Kongl. Maj:t skulle finna en dylik till alla varor utsträckt förtullningsfrihet ej stå att förena med Rikets sannskylldiga in - Bil. till Ridd. o. Ad. Pr, V Band, 14 210 Den 28 Junii f. m. teresse, och af sådan anledning, begagnande sig af den rätt, sorn i Grundlagen är Konungen förbehållen, vägrade Sitt bifall till den framställning, som af Rikets Ständer kunde i detta afseende göras, huru skulle då bristen i Tulluppbörden annorlunda fyllas, än genom en direct bevillning? och vore det väl billigt och öfverensstämmande med ett klokt hushållningssysteme, att genom allmänna skatter, pålagde massan af nationen, söka ersättning för hvad man utan ändamål bortskänkt åt consumenter af öfverflödsartiklar; hvilkas förbrukning väl ej förtjenar att gynnäs och uppmuntras på StatsVerkets och menighetens bekostnad.
Utsh. Bct.cle. N.o 62. *- Beträffande Ster senare delen af Motionen eller frågan om de fordringar ej mindre på Academiska prof i Bergsvetenskapen, än på practisk kännedom af Bergshandteringen, hvilka Herr Tham yrkat måtte uppfyllas af de Idof-Rätts-Ledamöter, som hädanefter skulle komma att behandla Bergs-ärenden; så finner, under åberopande af de skäl, hvilka så väl serskildta Utskottet vid sistlidne Riksdag i dess Betänkande N:o 3, (pag. 4r0 sotn LagComiten i motiverne till Rättegångs-Balken i nya Lagförslaget (pag. 256) andragit, och med upprepande af hvilka skäl Utskottet icke anser sig böra upptaga Rikets Höglofl. Ständers dyrbara tid, Utskottet, för sin del, några serskildta åligganden för ifrågavarande Hof-Rätts-Ledamöter, att documentera sina theoretiska och practiska insigter i Bergshandteringen icke vara nödiga, och kan således icke eller tillstyrka,- att den af Herr Tham i sådant afseende föreslagna anhållan varder till Kongl. Maj:t af Rikets Höglofl. Ständer i underdånighet framburen. Stockholm den 18 Februarii 182c). Desv. och Oeeon. Uisk. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om ny organisation af HushållsSä 11 skapen. Genom Remiss liar till delta Utskotts handläggning blifvit öfverlemnadt ett af Herr von Quanten, Carlj till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet, så lydande Memorial: ”I afseende på Hushålls-Sällskapens ”nya organisation till Municipal-Inrättnin”gar, vill jag anföra följande: