Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under framställning af den nödställda belägenhet, hvaruti Jemtlands Läns invånare blifvit försatte genom flera på hvarandra följande dels svaga äringar, dels härda missväxter, har Herr Fältprosten Edvall inom Högvördige Preste-Ståndet föreslagit, att någon lindring uti bevillningen enligt första och andra Art. uti blifvande Bevillnings-Stadga måtte under en tid af fem år, eller intill nästa Riksdag, beviljas nämnde Läns invånare, åtminstone i samma mon, som den kan tillerkännas Vesteroch Norrbottens Läns invånare: och som, i afseende på Jemtland, förekomma enahanda bevekande omständigheter, som påkallat lindring i bevillningen för Norrbottens och Vesterbottens Län, har Utskottet funnit skäligt tillstyrka, att allmogen i Jemtlands Län likaledes intill nästa Riksdag måtte få åtnjuta enahanda förmon, eller befrielse från halfva bevillningen efter i:a Artikeln; dock under enahanda vilkor med det, sorn blifvit fästadt vid den för Norroch Vesterbottens Län föreslagne lindring. Herr Mellbin har inom Vällofl. Borgare-Ståndet föreslagit, att den Östersunds stads Borgare, hvilka der idka näring och rörelse, medgifne lindring i bevillningen måtte oförändrad bifallas intill nästa Riksdag, helst de inträffade missväxterna i de norra orterna jemväl menligt invérkat på Bihang lill R. St. Brot. 1834- 5-te Sami. ±:sta Afd, 16 :de Häftet* , 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande N'o 38. näringarne i nämnde stad, med hvars oeconomiska betryck förhållandet dessutom skall vara oförandradt sedan sista Riksdag; och anser Utskottet, enär flera års allmän missväxt i orten vore, utom hvad som förut föranledt till lindring i bevillningen, ett ytterligare skäl till dess fortfarande, sig alltså föranlåtet härmed vördsamt tillstyrka bifall till Herr Mellbins förenämnde motion, dock med det förbehåll, som ofvan blifvit gjordt, i afseende på lindringen för städerne Umeå, Piteå och Luleå.
Af sådan anledning hade ÖfverStåthållareEmbetet, efter meddelad underrättelse ifrån ChefsEmbetet vid Konungens Lifgarde till häst, att en person, med namnet Gegerfeldt, varit dervid anställd såsom Sergeant, men den 20 i sistnämnda månad, på egen begäran, erhållit afsked, låtit gripa och påföljde dag till förhör inställa denne person, som väl medgifvit sig vara densamme, å hvilken Konungens Befallningshafvandes nyssberörda skrifvelse hade afseende, men alldeles förnekat, att tillförene hafva undergått bestraffning för stöld, eller äga någon kännedom om de brott, för hvilka han var häektad; deruppå Gegerfeldt, som förklarat, det han ieke hade något att påminna emot sitt afsändande « ' . , - ( 65 ) afsändande till Calmar, blifvit med fångskjuts till nämnde Stad förpassad. Och sedan KämnersRätten derstädes företagit ransakning, angående de emot Gegerfeldt gjorda angifvelser, hvarvid han fortfarande förnekat all brottslighet, samt hans halfbroder, förrbemälde Handlanden J.
Kungl Maj: t har förordnat att tross och utredning för ett infanteri regemente fördelat på 3 bataljoner, vardera av 4 kompanier á 150 man skall ha följande persedlar. Olika tält, ludna kalvskinnsränslar, koppardricksflaskor, kokkittlar, skyfflar med skaft, yxor, liar, proviantsäckar, krutsäckar, sjukbårar, järnstörar, ammunitionskärror, olika kärror, hästtäcken, fodertornistrar, reservbroddar, ströborstar, skrapor, reservhjulspik, hovslagarverktyg m m. Medicinaltross. Instrumentkista, medicinkista, bl a. Tross och utredning för varje kavalleriskvadron bör ha följande persedlar. Kärror 150 hästar, grimmor och grimskaft, hönät, reservsöm, skopåse av läder m m. Utredningspersedlar. Tält, betsman och rymdmått, liar, sjukfiltar, krubbstreck, trosskuskbeklädnad, 2500 patroner och 250 flintor, 120 par hästskor, handklövar bl a. Det åligger samtliga regementschefer att genast från Kronans närmaste förråd leverera dessa persedlar. Stockholm den 9 april 1813. JOH. AUG. SANDELS. Kungörelse angående bärgning av skärbåtar. Stockholm den 9 april 1813. I skrivelse från Förvaltningen för Sjöärenden har väckts frågan, hur man skall förfara med bärgning av skärbåtar. Alla slags båtar som kommer eller går utrikes vid svenska kuster skall Dykeriet ansvara för vid sjöskador. Inrikes seglande skepp som är däckade och av minst 5 lästers dräkt eller 4 fot djupgående, öppna båtar av minst 15 lästers dräkt lyder under Dykeriets åtgärder. Övriga båtar som används till transporter mellan inrikes orter och har mindre dräkt får bärgas av besättningen även om hela lasten måste lossas. De få anlita främmande hjälp och om tillgång finns även ta hjälp av Dykeriet. Stockholm den 9 april 1813. VIKTOR von STEDINGK. Kungörelse om tills vidare förbjuden utförsel ur Riket av beväringspersedlar och krigsammunition. Stockholm den 5 maj 1813.
Förordningen, den 22 October samma år, om Edsformulaire i Concurs-mål, håfven J, uti skrifvelse af den i5 sistlidne Januarii, till Min pröfning i underdånighet framställt förslag till de förändringar i Concurs-Lagen, som J ansett nödige, äfvensom J till Min sanction partielt öfverlemnat de serskilda §§, hvari förändringar blifvit föreslagne, med undantag af 7 Cap. och 8 Cap. 6 § af ConcursLagen, hvilka icke utan i ett sammanhang kunde pröfvas. Sedan Jag häröfver hört Högste Domstolen och Stats-Rådet, har Jag tagit detta ämne i noggrannt öfvervägande, och dervid funnit godt i Nåder bifalla Edra förslag till ändringar: 1:0 af 2 Cap. 1 §. 2:0 af 2 Cap. 25 §. 3:o af 3 Cap. 3 §. 4:o af 4 Gap. 1 §. Kongl. Maj.-ts Nödiga Skrifv. 7:0 af 5 Cap. 11 § och 8:0 af 7 Cap. 3 §, äfvensom Jag i Nåder gillat förslaget till ny § emellan 12 och i3 §§| i 7:de Cap. samt ändring af 8 Cap. 6 § Concurs-Lagen. Hvad deremot beträffar Edert Förslag, att 5 Cap. 10 § må erhålla följande nya redaction: ”Är saken hos Härads-Rätten anhängig, ”då skola horgenärerne genom anslag och ”kungörelser så stämmas, som i 9 § sägs, ”att sig inställa vid det lagtima Ting, som ”näst efter Sex månader infaller eller då ”ännu fortgår, före klockan Tolf på dagen "å den rättegångsdag, som af Härads Rät”ten bestämmes samt i anslag och kungörel"sen utsättes.
— Jo, kan du tänka dig, herrarne fingo röka i salongen eller atelieren, som det gudbevars heter, Kurt frågade för syns skull, om det generade damerna, och då alla de andra sade, att det var så trefligt, kunde jag naturligtvis inte låtsa om något. Men hur Zethrén kunde stå ut att sjunga i den röken, är mig en gåta. — Sjöng han? — Ja, och jag får erkänna, att han har en vacker röst, en mycket vacker röst. Jag tycker han sjunger bra mycket bättre än han målar, jag kan inte tåla hans taflor. Konrad är förstås förtjust, han tycker alltid tvärtom mot andra. Han har köpt två af honom den här hösten. — Hvad sjöng han? — Det kan jag inte säga, det vet jag inte. Inga arier eller kända saker, några visor från Cuba, tror jag det var, eller från Jamaica — och så Bellman. Sedan spelade fru Zethrén och fru Kurt ett litet fransyskt proverb, så nog visar hon så ofta som möjligt, att hon kan det språket. Nåja, hon håller inte heller sina andra talanger hemliga. — Bara de två, inga herrar? — Har jag inte sagt dig, att fru Kurt spelade herre d. v. s. en abbé i svarta knäbyxor och silkesstrumpor. Det var ett stycke från förra århundradet och mycket till krångladt. — I knäbyxor! Så oanständigt! — Åhnej, oanständigt var det inte. Du får tänka med en sådan figur, en riktig pojkfigur. — Men i alla fall att vilja det! — Ja, det är otänkbart. Herrarne voro väl förtjusta? — Det var en fråga! Du skulle hört dem! — Jag vill helst slippa. Nå och se’n? — Hon lagade själf teet på en samovar inne i salongen. — Efter en middag — och så? — Jo, kan du tänka ... En visit! Ah, så tråkigt! Betjänten anmälde fröken Annette Lemke. — Bed henne stiga in. Det skall bli roligt höra, hvad Annette säger! Nu får du veta resten. — Men Annette var ju inte där? — Nej, men det vet du väl är alldeles detsamma. Goddag kära Annette, så snällt af dig att titta in. — Jag har ju inte sett dig på en evighet. — Nå hvad säger du om tillställningen i går?
A flere inom samma fögderi boende personer för sersktlde fordringar, som härledas från inrop af varor A en och samma auktion, samt sökanden i öfrigt iakttagit hvad som 16 Lag-Utskottets Betänkande, IV.-o 77. fordras för erhållande af sådan vilkorlig utmätnings-resolution, som omförmäles i Kong/. Förordningen den 10 Juni 1841, Konungens Befallningshafvande har att meddela en enda så beskaffad resolution å alla dem, å hvilka utmätning sökes. Stockholm den a5 Februari 1845. Reservationer: af Herr Thorit, med tillkännagifvande, att han icke öfvervarit ärendets afgörande. af Herr Billström: ”Utskottets här ofvan afgifna författnings-förslag anser jag böra utsträckas äfven till städerne, för de fall, då serskilda för städerne fastställda auklionsstadgar ej äro tillämpliga eller då fråga är om inrop, dem städernes innevånare göra å auktioner på landet, så att författningen erhåller denna ordalydelse: ”Om uti en skrift hos Konungens Befallningshafvande utmätning sökes å flere inom samma fögderi eller stad boende personer etc. etc. då de inom samma fögderi eller stad sitt hemvist hafva.” T». Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Febr., kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande N:o f-2, öfver väckt motion om bestämmelse, att fjerdeparter i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet. Vällofl. Borgare-Ståndet har, i anledning af gjorda anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitterat Utskottets berörde Betänkande, hvilket deremot blif - 17 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 77. blifvit af de tre öfrige Riks-Stånden bifallet, nemligen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den i4> af Högvördige Preste-Ståndet den 16, och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 11 December sistlidne år.
”Men hvad skola vi nu företaga? Mamma och pappa äro ute och se på nyodlingarne; men vill ni vara god och gå in i min fars rum så länge, skall jag skicka er torra kläder, och sedan kunna vi åter skratta af hjertans grund, då ni kommer utstyrd i pappas gråblå frack, med de breda, gammalmodiga skörten.” ”Det nöjet skall fröken Hilda gå miste om,” försäkrade Wallinder, i det han bugande gick baklänges, sedan Hilda emottagit fångsten; ”ty jag sände gossen, den jag hade med mig som biträde, genast tillbaka till prestgården, att hemta mig en mera passande drägt, för att kunna uppvakta fröken. Emellertid blir det väl bäst, att jag afbidar hans återkomst i löjtnantens kammare, och lemnar fröken Hilda tid att återkomma från sin förvåning och sitt bryderi.” – Wallinder försvann med en skälmaktig blick på den högt rodnande flickan. En timma senare satt Hilda, ren och snygg, landtlig och enkel, men alltid förtjusande, under den höga linden på gården, och väntade på Wallinder, hvilken också snart infann sig, klädd i den vackra jagtdrägt, han stundom plägade bära, och hvilken så väl klädde honom. ”Hvem skulle kunna tro, som nu såg magister Wallinder, utan att känna honom, att denna lätta, verldsliga och eleganta drägt höljde en andlig man?” sade Hilda med ett fint småleende, och räckte honom nu först handen till välkomsthelsning. ”Jag vill hoppas,” svarade Wallinder allvarsamt, och tryckte vänligt den erbjudna handen, ”att det andliga hos mig ligger minst i rocken. Till själen är jag prest; men hvad mitt yttre jag beträffar, gör det mig ett nöje att, fri från embetsåligganden, kläda mig i likhet med andra verldens barn; ty jag gissar, att fröken Hilda längesedan funnit, det jag är lika mycket verldslig som andlig.” ”Ja, just lagom,” menade Hilda; ”men säg mig hur magistern så snart kunnat återkomma från resan till W**?”
Förenad med vapenöfning danar den en ungdom sådan vi behöfva den, modig, lefnadsglad och kraftig. Men om gymnastiken skall åstadkomma all den nytta den bör, måste den onekligen ledas af skicklige lärare. Dessa åter kunna svårligen anskaffas med de ringa löneförmåner gymnastik-lärarne nu åtnjuta. Bristen på dylika läraré blifver med hvarje dag kännbarare, icke blott vid de lägre skolorne, der platser ständigt och förgäfves utbjudas, men, hvad betydelsefullare är, äfven vid de högre elementar-läroverken. Hvad författningen af den 9 Januari 1863 afser, blir sålunda till stor del endast en död bokstaf. De få, hvilka hittills egnat sig åt gymnastik-lärare-kallet, nödgas nästan alla att, för en tarflig bergning, sysselsätta sig med ämnen ofta helt och hållet främmande för yrket och upptagande allt för mycket af den tid läraren borde egna sitt kall. I Christianstad, Jönköping, Hudiks vall och Skara tjenstgör gymnastik-läraren som lärare i något annat ämne vid skolan, i Hernösand är han rit-lärare, i Malmö telegrafist. Flertalet gymnastik-lärare är i tjenst varande officerare, de der, ehuru skicklige, icke alltid äro herrar öfver sin tid. Gymnastiken fordrar dock, liksom hvarje annan vetenskap, sin man, och dertill dugliga män, som inse vigten af sin sak. Ingen lärare måste mera än desse egna tid och uppmärksamhet åt sina lärjungar, enär kroppsöfningar så lätt öfverstiga försigtighetens gräns och då blifva lika skadliga som de, rätt använda, äro nyttiga. Månne det då icke äfven är billigt att de, hvilka hafva sig anförtrodda en så vigtig del af det upp vexande slägtets vård äfven betalas så att de någorlunda sorgfritt kunna försörja sig och sin familj. Så är dock icke nu förhållandet. En gymnastik-lärare aflönas med 800 R:dr.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, ej mindre den 18 sistlidne April, un; der N:o 143» afgifna och, den 7 derpå följde Maji e. in., på bordet lagda Betänkande , angående Riks-Statens Femte Hufvudtilel, än ock, under N:o 247, meddelade och, den 14 sistlidne September e. m. , på bordet lagda Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorda anmärkningar, fann Rida derskapet och Adeln för godt gilla samma Betänkande, med den förändring uti 5:dje punkten , i afseende å öfverflyttning af 2:ne Architecters löner, nyssnämnde Utlåtande in* nehåller. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, under N:o 241 afgifna och, den 14 sistlidne September e. m. , på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 137, förut meddelade Betänkande, angående hegardt fortfarande Löneanslag åt Lärarne vid Stockholms Stads Undtm visnings-Verk , fann Ridderskapet oell Prof. Utdrag den 12 October 1.829. 79 'Adeln,' att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 22 sistlidne Maji af Ridderskap pet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas lill Handlingarne, S. D.
Det må också heldre få anses för en svaghetssynd, i följd af för mycken eftergifvenhet för det nyas, och förgätandet af det gamlas fordringar; och än mindre bör väl sjelfva stadgandets utfärdande blifva föremål för klander, då det skett med samtliga Riks-Ståndens vetskap och medgifvande. Men såsom privilcgii-fråga har väl ändå denna saken icke behandlats; och lagstiftningens mening var det visst aldrig heller, att för den rösträtt i sockenstämma, som der på ny grund af bevillning inleddes, det Svenska Bonde-Ståndet derföre sjelft skulle så helt och hållet förlora i samma stämma all den skattemannatalan, som likväl varit och blir grundbetinget för det Ståndets talan äfven vid riksmötet, och dermed äfven grundbetinget för fortfarandet af dess sjelfmyndighet. Lagen är god, när han rätteligen brukas. Men lagen blir ond, när han missbrukas, eller (såsom i ett annat här af mig berördt fall) illa tillämpas; lagen blir då ond och vredgas i det allmänna folkmedvetandet; och deraf detta missnöje och all denna oro och klagan allestädes öfver å ena sidan en alltför obillig och hård kommunalbeskattning, och å den andra, en stympad rösträtt, som i den nya stämman skall sakna gehör och lätt förtryckas. Men sådant ondt kan och bör nu förekommas, innan det blir värre och sedan ohjelpligt. Författningen är nu Bih. till B. St. N:o 63. först i början af sin tillämpning. Jag föreslår derföre föranstaltandet af en underdånig skrifvelse från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t med anhållan om skyndsam rättelse af det grundfel i den nya fyrksättningen, som här ofvan torde i tillräcklig måtto vara framhållet. Stockholm den 29 November L862. J. Bernh. Runsten. Af Kontraktsprosten J. Janzon: Orri lekmannaverksamhetens ordnande. Förliden riksdag väckte jag motion om lekmannaverksamhetens ordnande men, ehuru den kraftigt vid remissen understöddes af Högv.
Urstottets betänkande rörande afskrifning af ätstillige summor, hwilka utaf Riksgälvs-Contoirets medel blifwit anticiperade och till ersättning ännu balanceras. z:o. Stars-Ukstottets utlätande angäende Ofwer-Adjutanten och Majoren !^l. k. Uouteriköläs Memorial, att fä åtnjuta enahanda ersättning för förlorade lönings - inkomster, fom blifwit tillagd Compagnie-Chess wid f. d. Swenffa Gakdet. Justerades följande: Utdrag af Pcotocollet hållet hos Höglosi. Ridderstapet och Adeln wid Urtima Riks - Den 6 Julli75 Riksdagen i Orebro den 6 Julii 1812. S, D. Wid förnyad föredragning af det förenade Bewillnings och Allmänna Beswärs-och Oeconomiä Utskottets den g Julii pä bordet lagde Memorial, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition rörande landttullarne, bestöt Höglofl. Ridderstapet och Adeln, att mälet nu icke stu le afgjöras, utan ät Bewillnings-Utstottet updragas, att i en allmän öfwerstgk af medlen och sätten till erhållande af hwad Rikets behof fordrar, och genom Åtagande bewillning mäste fyllas, taga under betraglande, hwad instykanbe en upbörd af landttull kunde aga pä bewillningens större eller mindre belopp och afwen huru i motsatt förhållande, och derest ingen landttull upbäres, den erforderliga bewill-iingsfumman kymmer att sig wisa, samt i den sednare händelsen förestå fördelningen till utgörande af den särskilda ersättning för landtkullen, som re. dan ar i Staten uvtagen och der päraknad; Och skulle Bewillnings-utstotktt anmodas, alrinom 8 dagar efter detta bestuts inhändigande, med denna öf. wersigt, jemte förslag till de allmänna bewillnjngsgrunderne kill Riksens Ständer inkomma.
Slutligen, rörande 3:dje punkten, så har härvid förekommit, att räntan å det utaf f. d. Skånska Hingstpraemii-Gassan, emot intecknings-säkerhet uti Mariae-* bergs Egendom, utlånte Capital af 14,000 It;dr är inbegripen uti den summa af 17,000 JEltdr, sorn, enligt Utskottets, af 3;ne RiksStånd godkände, Betänkande N;o 3o2 (IV Sami. I Afd.) är upptagen ibland de ifrån och med innevarande år i83o för R:g:sConloiret beräknade årliga inkomster; och att på efi annan sida, uti den, vid innevarande Riksdag, fastställde RiksStaten, anslag till ifrågavarande Räntas godtgörande, är å 3:dje HufvudTiteln beräknadt och uppförda Och dä, vid detta förhållande, bifall till motionen skulle åstadkomma en rubbning i den redan verkställda Stats-reglcringen, så B tänkanden, Näs 378, 379. 357 anser sig Utskottet, på grund häraf, icke kunna Motionärens framställning i denna del understödja och tillstyrka. N:o 579- Betänkande, i anledning af väckta motioner, rörande granskningen och approbationen af R:gsGontoirets smärre CreditSedlar. (R:gs-A.) Uti detta ämne äro väckta följande motioner, nemi.: Hos H. R. o. A. har Hr von Quanten„ Carl, uti afgifvct skriftligt yttrande anfört, det han ansett såsom ett värdigt föremål för R. St:rs uppmärksamhet och omtanka, att
St. genom en und. skrifvelse till K. M. 222 Den 24 April. böra förklara, att en ökad summa på 8:de hufvudtiteln bör utgå till fångarnas sysselsättning, enär de i annat fall, i brist af medel, komma att blifva sysslolösa, får jag för min del förklara, att, med den erfarenhet, jag såsom chef för Fångstyrelsen i Riket under en längre tid för värf va t, jag icke ser, huru dessa fångar utan högst betydliga kostnader skola kunna sättas i verksamhet på annat än det af motionären föreslagna sätt; hvadan följden af ett afslag å motionen skulle, såsom en värd talare redan sagt, blifva den, att dessa fångar, som i alla fall med icke så obetydliga summor måste underhållas, icke skulle lemna staten någon ersättning för underhållskostnaden, hvaremot, om arbetet å' fästningen finge fortsättas i den scala, motionären föreslagit, fångarna blefve sysselsatta på samma gång, som för en ringa dagspenning, utgående af 8:de hufvudtiteln, åt staten återgåfve mångdubbel ersättning för deras underhållskostnad. Det har visserligen låtit göra sig att sysselsätta 1000-tals fångarutan bidrag af 8:de hufvudtiteln, nemi. här i hufvudstaden på det sätt, att enskilda personer uppköpt materialier och deraf låtit fångarna förfärdiga arbeten mot öfverenskommen arbetsskiliing; men det låter icke göra sig i Carlskrona och måhända icke heller på något annat ställe i Sverige, I Malmö har Fångstyrelsen låtit inrätta en sysselsättning för fångbeklädnaden i allmänhet, dertill staten lemnar kostnaden, som visserligen på detta sätt blir mindre, än om beklädnaden skulle köpas färdiggjord; men följden af en sådan fångarnas för staten indirect inactivitet är emedlertid den, att de kosta staten, utan att lemna den någon ersättning derför. Jag kan för min del, i betraktande deraf, huruvida det skulle vara ett frångående af ett redan fattadt beslut, om R. o. Ad. instämde uti sednare förslaget att ingå till K. M. och begära, att fångarna genom medel på 8:de hufvudtiteln mätte beredas den ifråga var. sysselsättningen, icke finna, att det vore ett frångående af ett redan fattadt beslut.
Kap 7 § i Kongl. Krigs-artiklarne förmår att, sedan tecken till Gudstjenst gifvet är, skall, intilldess den slutad blifvit, all varuförsäljning och traktering inom läger eller skeppsbord upphöra. Den häremot bryter bote 3 Ridr 16 sk., hälften till angifvaren och hälften till krigsmanshuset. Är han af krigs-slaten straffas exlrajudicialiter. — 104 § 5 morn. af Kongl. TjenstgöringsReglementet den 1 Mars 1819 stadgar, alt på Helgedagarne skall en tågände trupp vara stilla den tiden på förmiddagen, som Gudstjenst förrättas i den församling der tåget sker, samt, om tillfälle gifves, då äfven hålla Gudstjenst. — Enligt Kongl. Förordningen den 14 September 173L må inga bröllop och stora graföl hållas aftonen före någon Söndag eller stor Helgedag eller nästa dagen derefter, på det att Gudstjenst icke derigenom må försummas. — Enligt Kongl. Skrifvelsen den 23 Februari 1825 må ej marknad, ehvad den påstår en eller flera dagar, utsättas att börja på Måndag eller näst efter Helgedag, äfvensom den marknad, som påstår endast en dag, ej må bållås på Lördag eller näst före Helgedag. — Och komma slutligen lill dessa sladganden de flerfaldiga allvarsamma ansvars-bestämmelser, hvilka, uti de af Rikets Ständer vid sednaste Riksmöte beslutade samt af Kongl. Maj:t den 18 Januari 1855 utfärdade Förordningar angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, finnas gifne för mäskberedning, bränvinstillverkning och distillering från klockan 10 om aftonen näst före Söneller Helgedag till klockan 10 om aftonen sådan dag; för annat till bränneri hörande arbete mellan klockan 8 på morgonen och klockan 5 eftermiddagen ä Söneller Helgedagar; samt för bränvinsförsäljning å otillåten tid under Söndagar och Ilelgedagar eller oloflig bränvinsförsäljning sådane dagar.