Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Crusenstolpes anmärknings-anledning emot Stats-Ministrarne , Stats-Rådet samt Föredraganile. Högloft. Ridderskapet och Adeln har, under den 8 dennes, lill Constitutions-Utskottet remitterat en, i den form 39 §, R. O., föreskrifver, af Herr Crusenstolpe, Magnus, framställd anledning till anmärkning emot Stats-Ministrarne, Stats-Rådet samt Föredragande, hvilken anledning egentligen hefinnes åsyfta Konungens Rådgifvares förmenta underlåtenhet af fortfarande skyddsanstalter emot Cholera-farsolens inträngande i Riket. Constilutions-Utskoltet, som i allmänhet följt och tillämpat den grundsats, alt granskningen af Konungens Rådgifvares och Föredragandes åtgärder icke må sträckas utöfver liden för påslående Riksdags början, eller omfatta andra föremål, än dem Stals-Rådets då af Utskottet äskade Protocoll innehålla, har väl ansett undantag härifrån möjligen ega rum, när en remitterad anmärknings-anledning varit rigtad emot visst factum ock emot uppgifna rådslag, lemnade åt offentligheten, men emedan Motionairen, till stöd för denna anmärknings-anledning, icke uppgifvit något serskildt fall eller bestämdt rådslag, kan ej heller densamma af Utskottet upptagas och behandlas. Stockholm den 19 Aug. 1834- Couni atiotit-V skortets Mern. Ankom till Esp.-Utsk, den ;6 Augnsli. Memorial} med förslag till ett Grundlags-stadgande om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd tid. Enär, jemlikt både R. F. och R. O., Rikets Ständer skola hvart femte år sammankomma, synes detta Grundlags-bud, efter ordalydelsen tolkadt, förutsätta, att tiden bör räknas ifrån sammanträde lill sammanträde, eller ungefär ifrån den öfverståndna Riksdagens början lill den påföljandes; och det måste således gälla till full verkan, oberoende af Lagtima Riksdags fortfarande utöfver bestämd termin, äfvensom af Urtima Rikdags inträffande emellan de Lagtima.
Herr Professor Gravander .- Äfven jag instämmer i Herr von Hartmansdorffs Reservation, blott med det tillägg att, efter min tanka, bör med ifrågavarande reglementariska föreskrifter förhålla sig som med andra Bolags-reglor, hvilka, för pröfning och sanction, eller ändring före snnctionen, af vederbörande Associationer i underdånighet öfverlemnas. STOCKHOLM, tryckt i Eckstcinska Tryckeriet, 1829. Statssamt Oec.-Utsk, Uti. N:o g4- t N:o g\. Anköm tili Exp. Utsk. d. 9 Nov, 1829. tJtlålande , i anledning af yrkad jemkning i den Provincen Skåne ålagda Ordinarie Rotering. Tni StatsSamt Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottens gemensamma handläggning, hafva från dé Eespective Kiks-Stårtden blifvit öfverlemnade följande med hvarandra gemenskap egande Motioner, nemligen: Från Höglöjlige Ridder skåpet och Adeln. ilo Ett Memorial af Herr Hallenborgj, Cart Johan_, som, — efter gjord framställning om de flere origtigheter och misstag, hvilka, efter Motionairens åsigt, blifvit begångne Vid Extra Roteringens i Skåne förvandling till ständigt eller ordinarie Knecktehåll, samt, då någon åtgärd tili rättelse derutinnan icke blifvit vidtagen* såsom följd af Rikets Högloflige Ständers, vid 1818 och 1823 årens Riksdagar, hos Kongl. Majit derom gjorda underdåniga anhållanden, men Kgl. Majit deremot, genom Nådig Skrifvelse den 4 Maji 1827» förklarat, att i den verkställda roteringen någon förändring icke kommer att ske, —- Bih. till B. St. Prot. 1828 och 1829, 4 Sami. 2 A/d. 2 Band. 8;de Haft. i a Statssamt Oec.-Utsh. TJtl.
Uppläst och godkändt iios Ridd. oell Adeln den 9 Maji i835. Presle-Ståndet den g — Borgare-Ståndet den 9 —~ — Bonde-Ståndet den 14 — F ö r s 1 a g till Förordning, angående vilkoren för bräm vin skrän n ingens utöfning och af gift erne derföre, samt om hvad vid försäljning af bränvin och beskattning deraf iakttagas bör. Första Artikeln. Om bränvinsbränningsrätligheten. .. §. Bränvinsbränning, af hvad tjenligt ämne eller vext som helst, skall, med den pannerymd samt emot de afgifter och öfriga vilkor, här nedan förejkrifvas, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januarii Fehruarii, Mars, April, November och December, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning. Bränvinsdistillering vare under nämnde tid tillåten; men endast för dem, sorn till bränvinsbränning äro berättigade. 5' Rättigheten lill bränvinsbränning skall, på landet, åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller exlra-ordinarie rotering deltaga, eller rotefrihetsnu mera vacanee afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till Kongl. Moj:t och Kronan, eller till innehafvare af dess rätt belagde torplägenheter, samt, i släderne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår lill Trehundrade R:dr B:co, utom i de händelser 6 och 7 §§. upptaga. 180 Bil. till Expeditions-Utskottets Forslag till lind. Skrifvelse F.o 338. 3. §•
Nådig befallning att med underdånigt utlåtande i ämnet till Kongl. Maj:t inkomma samt för fullgörandet häraf låtit uträkna det belopp, hvartill afgiften för de till afsöndring ifrågakomne jordstycken i förhållande (ill arrendet för hela lägenheterna skulle uppgå och funnit detsamma, efter reduktion af oformliga bråk, utgöra för Hushagen 1 kappe råg, 1 kappe korn, 1 tunna 23 kappar hafre, 79 Lii 2 ii hö, 13 L® 4 ® halm och i penningar 7 sk. 11 rst. banko, samt för Köpingsön och Byslätten en half kappe råg, en half kappe korn, tjugu kappar hafre, 28 Lii 11 ® hö, 4 L® 15 ® halm och 2 sk. 10 rst. banko i penningar, har, med anmälan härom, äfvensom att Öfver-direktören Hörstadius, i ämnet hörd, förklarat sig villig att afträda ifrågavarande mark emot erhållande af nyssnämnde afgift och förbindelse att till Strömsholms Stuteriinrättning oafkortad! utgöra arrendet, i underdånighet tillstyrkt Nådigt bifall till omförmälde jord-afsöndringar, dock att, enär lägenheterna äro inbegripna under 77:de § Regerings-formen, Rikets Ständers samtycke dertill måtte dessförinnan i Nåder äskas. Med afseende härå, jemte hvad uti detta ärende för öfrigt blifvit af vederbörande upplyst och anförd!, vill Kongl. Maj:t härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer att medgifva ifrågavarande jordafsöndringar emot den årliga afgäld, som Kammar-kollegium uträknat och arrendatorn antagit, att tillfalla honom eller hans rättsinnehafvare under hans arrendetid intill midfastan år 1874, men derefter Kronan. I)e till frågan hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; Och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra.
Detta har äfven blifvit beslutadt af PresteSl., och jag får nu hemställa, alt R. o. Ad., med vidblifvande af sitt i deuna punkt vid förra tillfället fattade beslut, ville lägga densamma till handlingarne. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Uti sjelfva saken har jag intet egentligen att yttra, men har begärt ordet i anleda, af den siste värde talarens förslag till beslut. Han har nemi. begärt, att R. o. Ad. skulle med vidblifvande af sitt beslut lägga denna punkt till handlingarne. Sådant later sig icke göra, ty R. o. Ad:s förra be - 64 Den 19 Augusti e. m. slut var alt återremittera punkten, hvilket beslut R. o. Ad. väl svårligen lärer kunna vidblifva. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag ville göra en sådan erinran, sorn den sisle värde talaren gjort, men tillika hemställa, att R. o. Ad. måtte, i st. f. de 2000 R:dr, som StatsUtsk. här föreslagit, bevilja 5000 R:dr årligen. Frih. Klinkowström: Det var ett förbiseende af mig, då jag gjorde det förslag, hvarvid anmärkn. nyss blifvit af Gr. Lagerbjelke framstäld, och jag får till honom frambära min tacksamhet derför. Jag anhåller, alt R. o. Ad. täcktes bevilja de af Hr Carlson föreslagna 3000 R:dr till utgifvande af Sveriges riksdags-historia, och att denna summa icke må sammanslås med det anslag af 2000 R:dr, hvilket K. M. i Nåd. Propos. begärt till utgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar. Hr von Hartmansdorff: Om jag rätt fattat den siste värde talarens förslag, så går det derpå ut, att R. o. Ad. skulle bevilja en summa af 5000 R:dr utom de 2000 R:dr, som Konungen begärt. Mitt förslag deremot var, alt det hela skulle blifva 5000 R:dr och således 3000 R:dr mera än Konungen äskat. Gr. Lagerbjelke:
Ståndets ledamöter blifvit framställda emot bildandet af ett särskildt Utsk., hvilket jag, i anseende till frågans stora vigt och dess i en mängd medborgerliga förhållanden ingripande beskaffenhet, anser högst nödigt. Man har äfven yttrat, alt frågan icke vore om ett utarbetadt lagförslag. Jag skulle tvertom tro, att det är Ständerne, som sjelfve begärt ett förslag utarbetadt af comite'en, och att, om det nu för andra gången af en comité' utarbetade förslaget finnes otjenligt eller alldeles oantagligt i afse - 332 Den 12 Februari f. m. ei)de på detaljerna, måtte det icke vara en omöjlighet för några delegerade af RiksSttn alt utfinna de grunder, inom hvilka det bör inskränkas, och föreslå dem, för att sedermera i ett lagförslag, med begäran om sanclion, till Konungen ölverleumas jemte förslag till en särskild kungörelse, som öfverlernnar lill communerna att inom sig, i öfverensstämmelse dermed, ordna fattigvården efter local-förhållandena. På detta sätt ensamt kan man hoppas framgång af förslaget och att komma ifrån det hittills iakttagna systemet, som möjligen kan leda till samhällets upplösning. Hr Lagergren har omnämnt 1833 års författning. Jag anhåller att fä fästa uppmärksamheten derpå, att denna författning aldrig kunnat emanera, om Ständernas beslut, i afseende på en allmän författning i ämnet, kommit till verkställighet; och Hr Lagergren har ganska läktigt upplyst, att den står i rak strid med 16 §:n Pieg.F. Comiteen för fattigvården har äfven upplyst detta förhållande, och visat orimligheten af, att arbetssamma och oskyldiga personer kunnat blifva af församlingarna hindrade, icke allenast från bosättning, der de kunnat få förtjenst, utan äfven från möjligheten alt skaffa sig laga försvar, och dessa personer sedermera, då de ej kunnat finna någon, som velat taga dem i sin tjenst, blifvit behandlade såsom brottslingar. Ett sådant förhållande bör icke längre få fortfara; och jag är öf~ vertygad, att i samma stund R.
De städer, som hafva egen jurisdiktion, utse genom omedelbara val kamarens öfriga trettio ledamöter. § 7- För val till ledamöter i första kamaren skall hvarje län och Stockholms stad utgöra serskildt valdistrikt. Hvarje län utgör ock serskildt valdistrikt för den afdelning på landet, som eger genom omedelbara val utse riksdagsmän i andra kamaren, men för den afdelning, som väljer genom elektorer, skola samtlige länen fördelas i sjuttio valdistrikter, som hvartdera utse en riksdagsman. Huru denna fördelning skall ske, så ock huru stort antal riksdagsmän de öfriga ofvannämnda valdistrikten ega att hvart för sig utse, äfvensom huru de trettio riksdagsmän, som väljas af städerna, skola på dem distriktvis fördelas, derom stadgas i serskild lag, hvari ändring ej må ega rum utan genom Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut. E. Valrätt. § 8‘ Valrätt tillkommer, med nedan stadgade undantag, hvarje svensk man of kristen trosbekännelse, som antingen c) eger eller med stadgad åborätt, eller såsom fideikommiss, innehafver fast egendom, till visst mantal satt, eller för bevillnings erläggande uppskattad till minst 300 riksdaler*) pä landet eller minst 450 riksdaler i stad; eller ock b) efter kontrakt, som icke kan af jordegaren godtyckligen uppsägas, för lifstid eller minst tio ar arrenderar och minst ett år före valet sålunda innehaft fast egendom pä landet, — derest egendomen, om den tillhörer kronan eller allmän inrättning, uppgår i mantal till minst ett helt hemman eller i uppskattningsvärdc till minst 8,000 riksdaler, samt, om den tillhörer enskild person, uppgår i mantal till minst två hela hemman eller till minst 16,000 riksdaler i uppskattningsvärde; eller ock *) Med riksdaler förslås i ifsiiå! förslag dsö gednast ontngna niynScoliCleo; mslsVflnnide rik** daler riksgftldsi Konni. Majus Nåd.
Jag kan intet göra, mer än be om ursäkt, svarade Uno, och försäkra at jag alldeles intet kände at Mamsellen var upbuden af någon annan. Ynglingen blef likväl icke satisfierad af så litet, hans vänner tycktes äfven taga hans parti, och började tala högt om adelig högfärd, guld-tofsar med mera. Uno förstod rätt väl den lilla afund, som häruti framlyste öfver hans Uniform, men låtsade ej märka något, förr än han kände sig trängd och knuffad, än af en, än af en annan. Med skäl missnöjd öfver et sådant upförande, vände han sig til en af dessa sammansvurne, och undanbad sig alla stötar i ryggen. – Å det är intet så farligt, sade denne, som förmodeligen var tapprast, emedan han trångde närmast. Hvad är det Herrn då egenteligen vill, frågade Uno tämmeligen högt, meningen är väl intet at slåss heller. Om herrn har lust. Nej, det kan jag just intet säga, men intet fruktar jag stort derför – om intet, tillade han med ironi, för vådan at sända en menniska til evigheten, som intet kan sin Christendom; jag skulle derföre be Herrn skaffa sig et Prest-bevis, innan jag kan anta någon utmaning. Händelsen började nu väcka upseende, och hade kanhända blifvit af de blodigaste följder, om icke Qvickroth såsom medlare, påfunnit det kloka rådet, at Uno borde dricka brorskål med sina antagonister; hvilket åter fullkomligen försonade dem. Det olyckliga försök han en gång gjort at få dansa, afskräckte honom ifrån alla vidare, och då dessutom qvalmigheten i rummet snart började bli odräglig, smög han sig i tysthet ned på gatan, och fann sig, sedan han å nyo skådat Guds fria himmel, och andats en renare luft, icke mera äga någon kallelse at återvända. Tidigt följande morgonen lemnade, Uno O * *, utan önskan at han måtte haft längre tilfalle at der qvarstadna.
Ständer, det må, efter föregången liqvid, Riksgälds-Contoirets skuld till Banquerl, helt och hållit afskrifvas, och det på deri grund, att jag ej kari annat finna än att det är högst vådeligt för Bart* quens Credit» att nu, då det är i fråga ätt gifva stadga åt myntvärdet* Riksens Ständer vilja begagna den rättigheten (om de verkeligen ega den) att förminska de Banquens tillgångar som grunda sig på föregående Stan - g76 Banco Utskottets Betdnkandm■ ders ingångna ovillkorliga återbetalnings-slcyldighet; och dymedelst utöfver den allmänna IBevillningen, beskatta hvarje Banquens Cieditor, eller Sedelinnehafvare. Härmed förklarade sig ense Herr Commerce-Rådet Rindström, Herr Borgmästaren HambrEus och Borgmästasen Montan, hvarförutan Herr Öfverste - Lieutenanten Hjerta, samt Herr Assessoren lagerhjelm åberopade hvad deras i ett sammanhang afgifne yttrander, rörande Riksgälds-Gontoirets Utredning,' innehålla; hvilket allt skulle genom Protocotls Utdrag hos Rikets Ständer anmälas. Ut supra. £x Protocollo J. M. Spens. Utdrag af ProtocoUti, hållet uti Häglof* Stats och Banco - Utskottens Sammanträde den 21 Junii x 8 S 3* S. X), Vid justering af Utlåtandet N:o S4, bilagdt Utskottens Betänkande N:o ro under Bit. H. åberopades af Herr Assessorers Hägerhjelm och Herr Handelsmannen Binstöm de skäl, hvarföre de Uti sine afgifne sammanfattade yttranden rörande FinanceRegleringen ansett, det ali så Räntesorn Capital - Afbetalning å Statsverkets skuld borde inställas, samt denna skuld helt och hållet afskrifvas; och instämde uti förslaget derom Herr Kammarherren Hammarhjelm, samt Riksdagsmannerne And.
Hans framställningar hafva blifvit grundligt vederlagda af Hr von Hohenhausen, men jag anhåller att ytterligare få tillägga några ord. Hr von Hohenhausen och äfven Hr von Rosen hafva betraktat frågan ifrån den ena sidan, hafva afhandlat samhällets rätt att sätta glänser för del eljest befarade proletär-systemet. Må det tillåtas inig att påkalla R. o. Ad:s känsla från en annan sida, nemi. i afseende på deras öde, som blifva proletärer. Jag behöfver då blott åberopa den verkställighet, som 1827 års författning erhållit. Derförinnan tjenade tjenstfolket, tills de hade samlat tillräckligt för att trygga sin bergning på ålderdomen; men huru har det sedan gått? Jo, inlockade af 1827 års förordning, hafva unga och obetänksamma tjenstehjon hastat att bygga hjonalag, skaffat sig en liten jordbit, en backstuga, och gift sig derpå, intagna af de illusioner, som deras förhoppningar och deras kärlek till hvarandra ingifvit; men huru snart liar icke erfarenheten återfört dem till verkligheten? Huru olyckliga befinna de sig ej, när armodet inträffar, en rak följd af de förhastade giftermålen, hvilka åter hafva varit en omedelbar följd af författningen. Nu frågar jag: är ej deras belägenhet värd att eftersinnas? Är ej lagstiftaren dem något skyldig? Skall denna lockande, missledande författning qvarstå sådan? Skola ännu tusentals menniskor blifva olyckliga offer för misstaget? Vill man — jag frågar det — vill man då förvandla Sverige till ett Irland? Må man då också vara betänkt på hvad som uppehåller detta samma Irland, nemi. att en armee af 35,ooo Engelsmän håller det tillsammans. Må aldrig Sverige komma i den belägenhet, att den moraliska kraften skall godtgöras af bajonetter! — Jag tror att Hr Cederschjöld, örn han närmare besinnar utgången och det resul 20 H. 3 i8 Den 3 Februari f. m. tat, hvartill hans liberala princip slutligen skulle föra, skall, likmätigt den känsla för allmänt väl, som han härså rnångfalldiga gånger ådagalagt, finna misstaget i sin theorb Hr Rosenblad, Bernh.:
Domstols pröfning, och den, som äger tillgång, icke lärer af så obetydliga afgifter, som de ifrågaställde, af hållas från ful - följd af en sak, om hvars rättvisa han är öfvertygad; hvaremot den, hvilken heldre öfvergifver sin sak, än uppoffrar dessa ringa belopp, i allmänhet måste antagas sjelf inse det han saknar fog att densamma fullfölja. I följd häraf tillstyrker Utskottet, det måtte lagens stadganden om vadepenningar förblifva oförändrade. Vidkommande åter yrkandet om upphäfvande af föreskrifterna rörande revisionsskilling, eller skyldigheten för den, som vill söka, alt Konungen må pröfva Hof-Rätts dom och utslag i tvistemål, att, derest han ä<yer 166 R:dr 3a sk. Banko, som för gäld ej häfta, nedsätta 66
De hafva vanligtvis ansett tillräckligt, alt hos folket inskärpa alsky för fyllerilasten och att uppmana husbönder och matmödrar, att så mycket som möjligt afhålla barn och tjenstefolk från öfverlasLande och bränvinssupande, derom öfverenskommelse!- inom flere församlingar äfven blifvit ä sockenstämmor ingångne. Flere pastorer och bland dem förnämligast t. f. Kontraktsprosten magister D. A. Ziefeldt å Wermdön och Kontraktsprosten magister Abr. Nordström i Frötuna hafva dock befordrat bildande af nykterhetsoch måtllighetsföreningar, hvilka i mer och mindre män bidragit till fyllerilastens förminskning i de socknar, der de blifvit ingångne. Då inom en del socknar funnits goda och tillräckliga undervisningsanstalter samt ett för upplysningens befrämjande nitiskt presterskap, men andra socknar i berörde afseenden varit mindre väl lottade, inses lätt alt bildningen hos folket skall vara mycket olika i särskilda socknar. Den intellektuella bildningen synes dock flerestädes vara i stigande och kommer ©tvifvelaktigt att mera allmänt spridas genom de folkskolor, som, i följd afKongl. Stadgan angående folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842, komma att öfver hela riket organiseras. Välståndet hos allmogen har beklagligtvis under ifrågavarande år snarare afän tilltagit. Skärgärdsboerne hafva lidit dels deraf att fisket år från år blifvit mindre lönande och dels af bristande fraktförtjenst; jordbrukarne ä slättbyggden åter af en år 1841 inträffad missväxt å höstsäden, hvilken varit den svåraste i mannaminne för denna ort och skulle hafva medfört många arrendatorers och mindre jordbrukares undergång, om ej en ymnigare skörd af vårsäd och rotfrukter gifvit någon ersättning.
197 redas till upphjelpande af jordbruksnäringen i min hemort, får jag härmed vördsamligen föreslå: att landtegen domar och hemmansdelar på Gottland, hvars åbyggnader äro mot eldfara försäkrade i Gottlands Norra eller Södra häraders brandstodsföreningar, må, vid fråga om hypotisering, för erhållande af lån i Rikets Ständers' Bank, publika verk och inrättningar, tillerkännas fullkomlig likställighet med egendomar, hvilka äro emot eldfara försäkrade i Städernas allmänna Brandstodsinrättning eller Brandförsäkringsbolaget Seandia. Jag anhåller att denna motion måtte varda till vederbörligt Utskott remitterad. Stockholm den 26 November 1862. L. N. Eneqvist. Af Herr Elie qvist: Angående vissa ändringar i gällande Resereglemente. Såväl vid föregående riksdagar, som eljest, hafva röster höjts i ändamål att förebygga det oskick, som förefinnes deruti, att såväl embetsoch tjenstemän, som riksdagsmän och Rikets Ständers Revisorer, med flere, vid resor i Statens ärenden och på dess bekostnad, enligt gällande rese-reglemente, egt rättighet att beräkna skjuts landväg efter skjutslega för ett visst antal hästar, oaktadt ångbåtsoch, på sednare tider, jernvägslägenhet ofta begagnats för de resandes fortskaffande. Hvilka betydliga summor denna rättighet onödigtvis kostat Staten, har ofta blifvit anmärkt, och Rikets Ständers Revisorer, som vid granskning af Statsverkets räkenskaper erfarit detta missbruk, hafva ock derå fastat uppmärksamheten. Sedan ångbåtskommunikationerna under sednare åren betydligen ökats, samt Staten och enskilda bolag numera eger och håller på att förskaffa sig ännu flera jernvägslinier, synes tiden vara inne att härå ytterligare fästa uppmärksamheten, på det att detta slöseri med Statens medel må kunna förekommas. Ofta har jag varit i tillfälle att vid vederbörande embetsoch tjenstemäns inspekteringar och mönstringar af ä Gotland förlagd militär m. m. bedöma, hvilka ansenliga summor dessa, enligt min åsigt, ofta föga nödvändiga embetsresor kostat Staten.
mot Hon ovanligt lugnt och jemt lynne; V i v a n hade vågat sig ända fram till hennes knän — för första gången på i De plägade om lördagsaftnarne äta 8, då Fritz, som kan sina mål tog i staden, nu båten efter dagens bestyr. För en sen annars under kom ut Färdigsydda utsyrslar. Gång efter annan har till Iduns redaktion af medlemmar ur tidningens vidsträckta läsekrets uttalats den önskan, att vi måtte upprätta och i tidningen införa något förslag med prisuppgifter öfver hvad som åtgår eller behöfves till en brudutstyrsel. Att kunna fä någon för alla förhållanden gällande norm här vid lag är naturligtvis omöjligt. Vederbörandes ekonomiska ställning är här hufvudfaktorn. Då man talar om brndutstyrsel, menar man i främsta rummet allt, som hörer till linneförådet. Vårt beslut att härutinnan lemna våra läsarinnor en god ledning underlättades genom ett meddelande från innehafvaren af K. Bosättning » magasin, att han just hade under utarbetning ej mindre än trenne olika priskuranter på färdigsydda utstyrslar, till omfång och pris lämpade efter vederbörande köpares olika förmögenhetsvilkor. Dessa priskuranter äro nu färdiga och finnas, så- som synes, i dagens nummer införda som annons. De äro synnerligen ändamålsenligt och väl uppstälda och böra kunna tjena våra läsarinnor till mycket god ledning. Alla möjliga närmare upplysningar lemnas derjemte med största beredvillighet skriftligen eller muntligen af K. M. Lundberg * Bosättningsmagasin. För öfrigt skulle bestämdt alla våra i Stockholm bosatta läsarinnor och de från landsorten, som ämna sig till hufvudstaden, hafva ett särskildt nöje af att aflägga ett besök i denna välkända bosättningsaffär, antagligen den största i sitt slag i Sverige. Belägen i Skandinaviska Kreditaktiebolagets hus nr 7 Storkyrkobrinken, hvars hela bottenvåning jemte underliggande källarvåning den upptager, är den synnerligt ändamålsenligt och väl inredd. Den stora försäljningslokalen, till hvilken från gatan leda två ingångar, är delad i två hufvudafdelningar. Den främsta, åt ^atan belägna, utgör den egentliga minuthandelsafdelningen för linnevaror, trikåvaror o. d.