Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
C. Sammandrag öfver till Inqvartering tjénlige eller hembjudne Byggnader, tillhörige Kronan, städer eller enskilde. (utom Stockholm.) * t. d. fuil-hni. 3 Bilt. till R. St. Fröt. 1834* 4 Sami. 2 Afd. io:de Häftet. Enskildes. Citadellct begagnas för fdngafr ffinnes för närvarande 5 Offi1 cerare, 4 Civile personer, 2 v Und.-Officerare och 82 nian. NB. garnison finnes ej här, 4 Under-Officerare och 120 matt. I Officer, 2 Civile, i Underofficer och i3 man. ahmälesj att flere persöner kutt^- de ingvar teras i Kronans hus, än för närvarande inrytnmesj Städernes. Inrymmer, Pris. Kronans. Stockholms Gottlands Calmare . Blekinge . Christianstads Hallands . Götheborgs Skaraborgs i Gefleborgs i Waxholms Fästning. Wisby Calmar Carlshamns Castell . Christianstads Fästning i Cimbritshamn Engelholm Malmö Landskrona Fästning Helsingborg Ystad Warbergs Fästning . Götheborg . Uddevalla . Marstrands Fästning . Carlsborgs Fästning . Gefls .. i 1 , Magasinshus STOCKHOLM, EcksteinskA Tryckeriet, i834‘ Sammandrag öfver lill Inqvartering tjenlige eller hembjudne .Byggnader tillhörige Kronan, städer eller enskilde. (utom Stochholm.) Kronans. SUidernes, Finnes eller inrymmer. Inrymmer. finnes för härvarande 5 Officerare, 4 Civile personer, 2 . Und.-Officerare och 8a man. Stockholms Waxholms Fästn Gottlands Magasinshus Calmare Calmar NB. garnison finnes ej här, 4 . Onder-Oflicerare och 120 man. I Officer, 2 Civile, t Underofficer och 10 man. anmälcs, att flere personer kun» deinqvarteras iKronans hus,än ■derför närvarande inrym nies» Blekinge Carlshamns Castell Christianstads Christianstads Fästn Cimbritshamn Engelholm Malmö Malmö Citadellct, Citadellet begagnas för fingar.
Majit funnit skäligt alt ät qvmnors anlitande vid folkundervisningen gifva en större utsträckning, samt fördenskull täckts bevilja qvinna, som vid seminarierna aflagt godkänd afgängsexamen, rättighet att söka anställning såsom lärarinna vid alla folkskolor utom de högre, der undervisningen skall af akademiskt bildade lärare handhafvas, i sammanhang hvarmed E. K. Majit jemväl beslutat, att vid seminarierna i Skara, Strengnäs och Calmar, från och med nästkommande läseår, endast qvinliga lärjungar finge emotlagas. innan någon erfarenhet kunnat ådagalägga i hvad mån Öfriga seminarier till följd häraf blefve mer än hittills besökta af manliga lärjungar, vore det således för tidigt att åstadkomma någon minskning i deras antal. Beträffande det anslag af statsmedel, som för ett ändamålsenligare ordnande af undervisningen vid seminarierna erfordrades, hade E. K. Majit ansett detsamma uppgå för hvarje seminarium till ett belopp af omkring 3,400 Bidr Runi, nemligen: till arfvode åt Föreståndaren 1,500: — „ arlvoden åt öfrige lärare 1,350: — „ hyra för lokal samt till ljus, ved och städning 450: — „ undervisningsmateriel 100: — R:dr B:mt 3,400: — eller för 13 seminarier tillsammans 44,200 R:dr, och då särskilda förhållanden vid något tillfälle kunde göra en nedsättning af det lör hvarje seminarium beräknade belopp möjlig, men vid ett annat kräfde dess förhöjande, hade E. K. Majit föreslagit att Rikets Ständer måtte för berörda ändamål till E. K. Maj:ts disposition ställa en summa af i rundt tal 45,000 R:dr R:mt. 1 det vid sisllidne riksdag till understöd filr lärjungar vid Fo/kskoleliirnreserninnrierna anslagna belopp 20,000 R:dr, syntes E. K. Majit någon förändring icke vara af omständigheterna påkallad.
Dec, 1825, Memorial , med Förslag till Grundlagsbestämmelser om Lagtima Riksdagars återkomst hvart femte år, om Urtima Riksdagars föremål, och om tiden för Lagtima Riksdags fortfarande, Eni igt både Regeringsformen och Riksdagsordningen , skola Rikets Ständer, i kraft af förstnämnda Grundlag, hvart femte år sammankomma. Detta Grundlagsbud, efter ordalydelsen tolkadt, förutsätter, att tiden bör räknas från sammanträde till sammanträde , eller ungefär från den öfverståndna Riksdagens början till den påföljandesj och det måste således gälla till full verkan, oberoende af Lagtima Riksdags fortfarande utöfver bestämd tid, äfvensom af Urtima Riksdags inträffande emellan de Lagtima, En annan tydning skulle , i resultaten , medföra de besynnerligheter, dels att Lagtima Riks-i dagar kunde infalla livart sjette, måhända hvart sjunde år, dels att sådana Riksdagar, förekomna och utträngda af de Urtima, Hildrig någonsin infölle. 6 Constit. Utskottets Memorial N:o Ö3, För att återbringa den af GrundlagsStiftaren åsyftade periodiska ordning, hvil-' ken första gången rubbades medelst utfärdandet af ny Riksdagskallelse vid 1810 års Urtima Riksdag, bär Constitutions-Utskottet ansett en Grundlagsförklaring öfver detta ämne ej mindre nödig än nyttig; Hvarförutan , enär, jemlikt Grundlagen , Rikets Ständer kalla tilt Lagtima, och Konungen till Urtima Riksdag, Utskottet trott, att Rikets Ständers constitutionela functioner, i förra fallet utsträckta till alla föremål, i det senare lämpligen borde , efter hvad Grundlags-Stiftaren endast svagt antydt, men ej uttryckt, inskränkas till dem , sorn föranledt Riksdagen och af Konungen framläggas.
2t:r tillfätma* gifroit, att anflagen till görfmarswcrfetS ijlånbfättanbe ocf; upprättbållanbe icfe motfmarat befofmet. ■Dm, på fatt öbr grifjerre Ankarsvärd begärt, en fträrtg ' unberföfning af l)ité(;åHningen meb be till görfwaröroerfet anflagne mebel borbe föregå Utffottetö utlåtanbe, angåenbe bet af k. filiant nu äjlabe ferffilbta anflag till görfroarS* merfeté iftånbfäftanbe, få borbe ben, för att funna göras bemifanbe, antingen för anflagcnS otillräcfligbet eller ocf för bcraS tillräcfligbet, unbcr förutfättning af orbentlig l)uS* bådning, firäcfaS miba längre tid bata än till be år font framgått feban ftfia RifSbag — en unberföfning, bmit* fen, fSfoin omfattanbe alla be mångfadbiga tid krig$*2Ba* terieln böranbe olifa perfeblar, icfe ffulle funna binna werf* ftädaS imber ben tib lltjfottet ägbe att beråt lemna, ocf) forn torbe funna anfeS ntinbre nöbig, enär iemraäl förrå* bens perfebelböcfer unbergå fpeciel granjTning af Å, kam* mar*Rättcit. 33 c t ä it f a n b e n, £>?:o 155. XI Utffottct ()ar berfbre nobgat? inffränfa ftne tmberföf* ningar titt bercbattbet af egen öfroertygelfc om gbrfwarSs wcrfeté nännaranbe tittjiånb. 3 bftta änbamål (jafroa nå* gre af UtffottetJ
S. D. Då nu åter föredrogos Stats-utskottets memorial N:o 63, i anledning af erhållen återremiss å Stats-utskottets utlåtande N:o 20, och samma Utskotts memorial N:o 64, föranledt af enahanda anlednig å Utskottets utlåtande N:o 28, lät ståndet vid berörde memorial bero och lade desamma till handlingarna. S. D. Vid förnyad föredragning blefvo Stats-utskottets nedannämnde utlåtanden jerntej dervid gjorde anmärkningar till bemälte Utskott återremitterade, nemligen: N:o 57, Prot.-utdrag den 25 Februari 4848. 85 N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i fråga om indragning af hof-jaktvarfvet; N:o 58, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af och nedsättning uti de vid eganderätlsoch åbo-ombyten å rusthåll och båtsmansrote-hemman utgående afgifter till Wadstena krigsmanshusoch amiralitets-krigsmans-kassorna; N:o 61, i anledning af väckt motion, angående upplåtande af en kronan tillhörig lägenhet i Ronneby lill plats för tingshus åt Medelstads härad. S. 1). Remitterades lill Stats-utskottet: Kongl. Majis den 19 dennes på bordet lagda nådiga proposition, angående lindring i den af hemmanen å ön Hven, såsom godtgörelse för dem förut åliggande arbels-skyldighet vid Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld. Dito dito dito skrifvelse, i fråga om delaktighet i civil-statens pensions-inrättning för borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom för kommissions-landtmätare. Ett af Lars Olsson från Stora Kopparbergs län ingifvet skriftligt anförande, i anledning af en utaf Erik Andersson från samma län väckt och den 19 dennes till Stats-utskottet remitterad motion, angående qvarntullsoch skatlekols-böter.
Maj:t täcktes, så fort sig göra låter, utfärda förklaring af Kongl. ■ kungörelsen den 13 Juli 1853, angående bränvinsbränningens inställande m. m., jemte inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i Ridderskapet och Adelns beslut, i anledning af ifrågavarande motion, sig förena. Med afslag å inbjudningen lade Ståndet protokolls-utdraget till handlingarne. Den 14 Januari. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 11 dennes på bordet lagde utlåtanden: N:o 13, angående Stats-kontorets ersättande för förskottsvis utbetaide medel till kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader; och 96 Prot.-Utdrag den 14 Januari 1853. 4 N:o 14, angående utbetalning från Riksgälds-kontoret af der innestående medel för •tt mindre hamnbyggnadsarbete vid Götha kanal. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 11 dennes på bordet lagda Memorial N:o 15, med återlemnande af en utaf Herr L. W. Henschen väckt motion, om förändrade bestämmelser i gällande Rese-reglemente, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde motion tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets den 11 dennes på bordet lagda Memorial N:o 5, om val af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskontverkens räkenskaper, beslöt Ridderskapet och Adeln, med bifall till detta Memorial, att med ifrågavarande val skulle förfaras i öfverensstämmelse med 7 § i den af Ridderskapet och Adeln för Riddarhus-direktionen utfärdade instruktion och det dertill den 30 Juli 1851 beslutade tillägg, hvarenligt nämnde Direktion har att hvarje år välja 2:ne af Ridderskapet och Adeln till Revisorer och en till Suppleant uti Rikets Ständers Ranko-diskontverk, äfvensom en Revisor och en Suppleant vid hvartdera af Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby. S. D.
Häraf vore det alltså klart, att utbetalnings-kassören ingalunda, såsom Under-styrelsen antydt, skulle blifva urståndsatt att kunna i och med assignationers inlösen uppfylla allmänhetens vexlingsbehof samt att någon särdeles stor tillökning i vexlings-kassörernes göromål icke i följd häraf borde kunna befaras. Då, på sätt Kommitterade vidare förmält, allmänheten skulle få sitt vexlingsbehof afbjelpt derigenom, att vexlings-kassorna komme att hållas öppna minst en timme efter expeditionstidens slut i depositions-afdelningen, så har Utskottet icke kunnat inse, att någon minskad beqvämlighet för allmänheten i följd af förslaget i denna del komme att uppstå. I afseende å fördelningen af göromålen expeditions-kassorna emellan, hafva Kommitterade föreslagit den förändring, alt i stället att för närvarande för både låneoch deposilions-afdelningarnes räkning såväl insättningar expedieras, som invisningar inlösas, i hvar och en af de fyra expeditions-kassorna, skulle en expeditionskassör (utbetalnings-kassören) icke få befatta sig med annat, än inlösen af alla på depositions-afdelningen ställda assignationer (äfvensom låne-afdelningens invisningar efter kl. 12) och de återstående två expeditions-kassörcrne (insättnings-kassörerne) endast sysselsättas med emottagning af alla insättningar både för låneoch depositionsafdelningarne (jemte infriande af Zawe-afdelningens invisningar efter kl. 12). Till följd häraf och då insättningar och uttagningar af kontanta medel i kassorna naturligtvis icke fortgå i lika proportion sinsemellan året igenom, utan trafiken i afseende derå visat sig vara så högst ojemn och olika den ena dagen mot den Banko-UtskoUels Betänkande. M 61. andra, skulle det, efter Under-styrelsens tanke, ofta inträffa, antingen att insättnings — kassörerne vore så öfverhopade af större och mindre insättningar, att alla omöjligen kunde medhinnas, under det att utbetalnings-kassören, utan att få biträda dem. möjligen för tillfället kunde hafva tid dertill, eller ock ett omvändt förhållande.
Till underhållande af alla dessa förråd och de deri förvarade persedlar, hvilka, såsom hvar och en lätt lärer finna, måste vara mångfaldiga så väl till antal som beskaffenhet, erhåller ArtillerieDepartementet, på afgifvande årlig Statsrequisition, en summa, hvars storlek rättar sig efter 3:dje Hufvudtitelns tillgångar; men som ännu aldrig, sedan införandet af vårt nya Statsskick, varit lika med den som begärts; hvarföre också ännu aldrig densamma motsvarat och uppfyllt de af ArtillerieDepartementet uppgifne och förcfinllige behof. Denna årligen erhållna summa har under 8 H. 8 Den 29 December f. m. fredens lugn, det vill säga frän och med år 181b, v.arit olika, i samma mån som 3:dje llufvudtitelns anslag varit det. Men då jag förmodar, att det är denna summa som Friherre Anckarswärd menar, när han i sin ifrågavarande Motion säger, att ”det ”årliga anslaget till Artilleri-förråderne se”dan sista Riksdag utgjort 180,000 R:dr,” torde den ädle Friherren ej misstycka att jag, på grund af officiella handlingar, tror, att Friherren i afseende på zifFran ej obetydligt misstagit sig; ett misstag, hvilket så mycket mer förundrar mig, som den ädle Friherren vid förlidet års Revisionsgranskning varit i tillfälle att bestämdt erfara beloppet af denna summa, för åtminstone 2:ne år sedan sista Riksdag.
Men när tullvärdet är 6 R:dr 24 sk., blefvé tullen verkeligen förhöjd* om samma procent bibehålies. jag skulle derföre anse den böra nedsättas, om icke tili 15, åtminstone till 20 procent. Herr Hjerta i 20 procent efter det verkeliga värdet går vida öfver den gamla procenten , och således tror jag att 15 procent nöd - 820 Den 2o Augusti /. m. Vändigt bör bestämmas, såsom ett maximum. Om man besinnar skilnaden i värden, skall man finna, att 15 procent är fullt så mycket som den gamla tullen. Beträffande hvad Grefve Frölich anfort om handeln med Norrige, så ökes den derigenom att en låg tull bestämmes, och den skulle ju minskas, om tullen blef hög. Norrige skulle då handla directe. Om det nu är en förmån för Norrmännen att byta sig till Salt af oss, så är det ju naturligt, att denna handel skulle försvå? ras, om tullen höjdes. Grefve Spens förenade sig med Herr Hjerta. Herr Cederschjöld: Jag instämmer ock der uti, att salttullen bör nedsättas, och finner det lämpeligen kunna ske till 15 procent. Jag anser det så mycket nödvändigare, som siä 1 salterierne, i fall sillen åter skulle gå till, skulle komma att lida genom en så betydelig tull, som Utskottet föreslagit, hvilken synes uppgå till nära dubbelt af hvad förut varit. Grefve Frölich'. I anledning af Herr Hjertås yttrande om byteshandeln med Norrige, får jag upplysa, att icke orsaken varit, att vi hafva bättre saltpris, utan den, att Norrmännen consumera ett sä ofantligt stort parti af salt, som de hämta in såsom retur - frakt, och att Norrmännen, som ej hafva några varor att transportera ut, och ej kunna expres hämta saltet hos utlänningen, vända sig till oss. Den 20 Augusti J. m, 821 Grefve von Rosen, Axel: Ett ytterligare skäl till minskning, är det dryga åliggande, sorn i synnerhet för de smärre städerna är betungande, att hafva ett jämnt saltupplag, och derföre tror jag, att det vore skäl, att bevilja någon nedsättning.
BorgareStåndet förkastat och emot hvilket åtskilliga betänkligheter äfven blifvit hos de öfriga Respedtiva Stånden anförde; och ehuru det yttrande , hvarmed samma förslag är beledsagadt, innefattat en icke ofullständig redogörelse för de principer, som dervid blifvit följde, får Utskottet likväl nu-ytterligare uppgifva de skäl, hvarå dess åtgärd härutinnan är grundad. XJtsket” 5 54 Den 5 Juli, Uiskottet har antagit sorn afgjordt hvad som ej ytan orättvisa kan motsägas, att Judiska Nationen i allmänhet är känd för idoghet, tarflighet och sparsamhet. Med dessa egenskaper, bör densamma alltid kunna blifva nyttig för hvar och en Stat, der den njuter skydd och säkerhet, och der den enskilta industrien ej hindras frän sådana redbara företag, som äro enliga med Ilandets naturliga fördelar. Det lärer vara utom all fråga, att hvar och en, af hvad härkomst eller troslära som heldst, sorn med skicklighet, drift och omtanka bidrager till inhemska productionens tillväxt, är för Riket gagnelig; och om det ej kan dragas i tvifvelsmål, att, enligt hvad Utskottet upplyst, åtskilliga betydliga Manufactur-Verk, såsom Cattuns-, Klädesoch Segelduks-Fabriker, Sockerbruk, Glasbruk, Pappersbruk, och Oljeslageri - verk med flera nyttiga inrättningar innehafvas af Judar, som med framgång begagnat sig af den i 178a års Reglemente dem tnedgifna tillåtelse, att ingå i dylika näringar, hvilka för öfrigt efter Författningarne äro för hvarje annan sökande öppne; så kan det följakteligen ej utan obillig\het bestridas, att deras industri i dessa näringsgrenar varit af verkelig båtnad för det allmänna, ett förhållande sorn tyckes vara allt för tydligt, för att behöfva med särskildta bevis styrkas. Då likväl rigtigheten af Utskottets uppgift i denna del blifvit satt i fråga, bör Utskottet, som hvad Cattuns-Tryckeri handteringen särskildt beträffar, haft tillfälle att angående omständigheterna dervid inhemta fullkomligt pålitlig kännedom, .
Vid resultatet af Herr Grefve Cederströms anförande, nemligen: att alla ombyten af ledamöter inom den styrande Conseiilen skulle föga gagna, utan endast ådraga nationen ökade o«H kostnader till pensions-anslag, får jag göra den anmärkning, att ehuru den allmänna fattigdomen är stor, skulle det dock blifva ganska vådligt, att ulan undantag följa den af Herr Grefven recommenderade besparings-principen; ty om det t. ex. inträffade, att en eller flere af Conseillens ansvarige ledamöter, antingen af bristande upplysning, eller af bristande nit för landets väl och Rikets vidmagthållande, vora mera intagne af begäret att bibehålla de inkomster och det artificiella anseende, sorn åtfölja deras befattningar, ån af verklig pligtkänsla, såsom en lagbunden Konungs ansvariga Rådgifvare; så skulle Herr Grefve Cederströms princip medföra de bedröfligaste följder, både i peconoiniskt och moraliskt hänseende. Äfven ifall ifrågavarande ombyte i anseende till personliga förtjenster, ej skulle medföra någon vinst, så tyckes det dock vara säkert, att det åtminstone för någon tid skulle lifva hoppet, och derigenom rikeligen ersätta pensions-anslagen, helst som det år fråga om ett stort Rike. Herr Grefven och Landt Mar skalken före, 4^ Deri i Martil, slog, aft så val Hans Excellence Herr Grefve Cederströms ofvannåmnde Memorial, gom de fif åtskilige ledamöter, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden måtte till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskotten remitteras; hvilket bifölls.
Den synbara loljden af nu nämnde afstyrkanden, har, så vidt Utskottet kunnat (inna, endast varit den, att Föredraganden i Stats-rådet dels förklarat, alt det torde blifva svårt för ett land, att från fastighets förvärfvande alldeles utestänga den tillökning i landels rörelse-kapital, som utländska penningars nedläggande deri medförer, dels upplyst, alt lian genom Kongl. Maj:ts beskickningar i Frankrike, Österrike, Preussen, Danmark och Stor-Brilannien sökt erhålla underrättelse, huruvida i dessa länder utlänningar tillåtas besitta fast egendom, samt under hvad vilkor sådan tillåtelse meddelas: att i Frankrike, Preussen och Danmark hinder ej mölle för utlänning att förvärfva fast egendom, dock fordrades i Preussen särskildt tillstånd för besittning af så kallade riddargods; att samma förhållande i allmänhet vore gällande i Österrike med undantag för så kallade bondgods, äfvensom för Judar och Turkar; samt att i StorBritannien, så vidt man kunde döma af de lagar och domslut, som der syntes vara gällande, det i allmänhet ej vöre tillåtet för utländsk person alt ega fast egendom i detta land, men att sådan person deremot kunde under vissa vilkor förvärfva besittningsrätt på viss lid, äfvensom att lagarne rörande naturalisation af utlänningar i sednare tider vunnit vida större utsträckning än förut. Så värdefulla dessa upplysningar ock må vara, så synas de dock icke rättfärdiga ett obegränsad! meddelande af ifrågavarande tillstånd. De torde ej heller vara tillräckligt fullständiga. Om undersökningen vidare blifvit fullföljd, så skulle den otvifvelaktigt kommit att ådagalägga, att i de länder, der fast egendoms förvärfvande har blifvit utlänningar medgifven, har vanligen redan från äldre tider för dylika utländske jordegare, eller så kallade Forenser, utbildat sig en särskild lagstiftning, genom hvilken staten velat, så vidt ske kunnat, skydda både sig sjelf och sina medborgare för de olägenheter, som denna utländska jordegande-rätt medförde. Så är, till exempel, mångenstädes bland andra vilkor för förvärfvande af dylik rätt stadgadt, att främlingen skall af landels egne medborgare hafva eli ständigt ombud, att för honom inför landels domstolar och myndigheter svara.
I anseende lil de i 4lde L-lom erust gjorea undantag, anse Riksens Ständer, at indragna och pä tvist tid recstmeraäe Boställen icke böra stan upskauning och beräkning best ias, och tro Preste-och Borgare-Ständen, al Boställen tvid Adelsfanan härunder mä ultryckeligen begripas. Preste-Slandet får endast tillägga at til antalet as dem, som böra undantagas, äfnen böra räknas de (mpecklans-Boställen, soin icke hafira af Församlingar Trettio Tunnor Spannmälslön eller derurösnrer. Under beskattning och asgists betalande böra, i Bonde-Ståndets tanka, begripas Kyrkors, ^caZemiers och (HuniuckckiL Hemman, ukiänka cknpiraler, Guldnippcr öfwer tiva Ducaters wigt, ^souvelor, och allt det Silfaer öfver lo Lod, sorn ej är kumlet at nyttja i dagligt bruk, sä framt de öfriga Ständcn deruti skulle wrllja inga; emedan det i annan händelse icke kan svr BondcStändet ensamt bliswa gällande. Widare häller Bonde-Standet söre, at härunder ästvcn innebegripas alla de Brukssordringar, som kunna anses säkra, utan afseende hos hwem de kunna innestå. Dessutom kan Bonde - Ständet ej undwika, at underställningswis anmärka och tillägga: i:o At, som förmögenhetsasgiften kommer at erläggas i Silfwer, eller deremot swarande warde i waror och penningar; sä bör ock all wärdering ä Egendomar och andra tilgängar ske ester lika grunder. Efter den »kräkning Bonde-Ständet först Llifwit förelaggd, har det fastat sig i Bonde-Ständets bfwertygelse, at förmögenhetsafgiften ej kunde sträcka sig öfver twä xroLent, hwaraf en xroLentz om äret skulle utgöras.
Burn bevilja en årlig pension af 5oo R:dr Banco, att ifrån början af sisth September månad med 125 R:dr i qvartalet utgå och till lika Bnvco-Utskottets Betänkande K\o 66. 7 andelar tillfalla hvarje Barn, intilldess detsamma uppnått 21 års ålder eller döltrarne ingått gifte, så vida detta inträffar före uppnåendet af nämnde ålder, efter hvilka förhållanden pensionssumman för de återstående kommer att proportionaliter minskas. Och får Utskottet, enär af FullmägLige anmäldt blifvit, att sedan, å deras Dispositions-räkning N:o 2, ett årligt anslag af i633 R:dr 16 sk. förut vore af Rikets Ständer anvisad t, berörde räkning ej kunde för framtiden lenina tiiigång till ifrågavarande pension, hemställa, att den del af pensions-beloppet, som, i anseende lill bristande tillgång, möjligen ej skulle kunna utgöras af Fullmägtiges Dispositions-råkning N:o 2, må tills vidare af Bankens Omkostnads-räkning utgå. Förbehållande sig Utskottet att, vid upprättandet af förslag till blifvande Banco-Reglemeiite, närmare tillse, på hval sätt detta och dylika anslag af enahanda beskaffenhet må kunna fyllas. Ilvad åter angår Riksdags-Fullmägligen Nils Månssons ofvanberörde motion, om beviljandet af lika pensions-förmon för aflidne Kamereraren de Ma res Enka och Barn, så, enär Rikets Högloflige Ständer redan, medelst bifall till Ulskoltets under N:o 33 afgifne Betänkande, bestämt det belopp, sistbemälde Enka och Barn komma att i pension erhålla, finner Utskottet något vidare Utlåtande i denna del ej nu erfordras. Stockholm den 20 November i834* STOCKHOLM, i834, hos J. A. Wat.ldcn. B ancoUt skottets Betänkande iV.-o 6-f. i N:o 67. Ankom till Exp.-Utsk. den 2 Dec.