Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan visserligen approximatift bestämma, huru mycket sedlar rörelsen vid innevaride tidpunkt behöfver, men man kan omöjligt beräkna, huru mycket sedlar den kommer att behöfva om ett eller flera år. Då en ny lag skall stiftas, bör den val icke 22 Den 16 September f. m. vara så beskaffad, att den måste förändras efter ett eller annat år. Jag anser derföre delta sätt alt begränsa Privatbankernas verksamhet vara ganska olämpligt. Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund: För min del anser jag förevar:de § vara ganska bra sådan den är. I afseende å dess rällsenlighet ber jag endast att få åberopa de få, men innehållsrika ord, som Hr Riks-Arkivarien Nordström i sin, Betänk, vidfogade reservation derom yttrar. Beträffande åter dess praktiska nytta, instämmer jag helt och hållet med Frih. Tersmeden. Jag anser mig derföre vara skyldig att yrka bifall å §:n, ehuru jag förutser, alt R. o. Ad. kommer att blifva af en motsatt mening. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att, sedan Hr Aminoff fränträdt sitt förra förslag, i afseende på förevande § blifvit yrkadt, af Frih. Palmstjerna afslag, och af Hr Gripenstedt, alt R. o. Ad., med afslag å densamma, måtte antaga l:sta §:n af 1846 års Kungörelse ang:de enskilde Banker; i hvilken sednare mening äfven Frih»Tersmeden instämt; hvaremot Hr Montgommerie yrkat bifall till den af Utsk:n föreslagna §. Propos. framstäldes försl till bifall å förevaride §, men dervid ropades JNej, och sedermera, i öfverensstämmelse med Frih.
I frågan, huruvida rättighet till bränvinsbränning med redskap i denna klass må tillkomma städerna, har Kongl. Maj:t godkänt kommitteens yttrade åsigt, på sätt, att j 32 Hängt. Ma j tis Md. Proposition, i\':o 26. för stadsjord, hvartill enskild person har full egandeeller ständig besittningsrätt, må bränvinsbiäoning af egaren eller innehafvaren .utöIVas med panna af minst 3a kannor utan, eller minst 2.| kannor med mask värmare, så vida jordens taxeringsvärde, utan någon beräkning af derå uppförda byggnader, för en eller flera sammanslagna sådana jordlotter, uppgår till minst 1000 ridr; oell må pa nine rymd en, för högre jord värde, på lika sätt beräknadt, ökas, enligt förestående tariff, till högst 63 kannor utan, eller 47 kannor med mäsk v arma re; hvaremot, för den stadsjord, sorn icke på nämnde sätt är afsöndrad, utan för stadens gemensamma räkning brukas, eller är anslagen till t jens le mäns aflöning, eller på viss tid utarrenderad, bränvinsbränning icke må ulofvas. För att ytterligare för dem, som nu hafva bränvinsbränningsredskap, hvilken till form och beskaffenhet icke är lika med den för denna klass i förslaget afsedda, underlätta öfvergången till begagnandet af dermed i allo öfverenstämmande redskap, har det synts Kongl. Majit lämpligt, att följande stadgande meddelas:
Att detta skulle hafva en mindre. fördelaktig verkan på göromålens jemna gång, insågo Riksens Ständer vid 180g och 1810 årens Riksdag, och fördenskull beslöto, att alle sådana gamle, sjuklige, orkeslöse och till tjenstgöring oförmögne Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, som då erhållit antingen afsked elier tjenstfrihet med Eönens bibehållande, skulle, vid dåvarande Stats - Reglering, flyttas på allmänna Indragnings-Staten, till åtnjutande af lika stor Pension med den innehafde Eönen, på det Eönen måtte återkomma till Verket, så att en livar måtte kunna undfå den Eön, som till luns Embete eller Syssla hörde och Staten för äierulernes behöriga gång bestod, och hvilken anstalt fanns vara lika så billig som nödig i en Stats-VtsÅottets Betilnhanden. *37$ tid da den penninge - löntagande Embetsoch Tjenstemanna7- Staten ändock befann sig i d« knäppaste Löningsvilkor. Men som detta Riksens Ständers Beslut endast sträckte sig till då varande Civile Embetsoch Tjenstemän, som redan hade erhållit afsked eller tjenstfrihet med Lönens bibehållande, utan att något förordnades, huru förhållandet skulle blifva för framtiden; så förekom af sådan anledning fråga härom vid 181% års Urtima Riksdag. Med öfvertygelse om nödvändigheten deraf, att de Löner, sorn vid hvarje Verk bestås» ej för de Tjenstgörande saknas, hvilket handt» då det tillätes gamla afskedade och uttjente Embetsoch Tjenstemän, att sin innehafvanda
Men hvarken hr Eliason som Giboyers eller hr de Wahl s o m Maximilien fingo något synnerligt ur sina uppgifter; detsamma gäller fröken Borgströms Fernande samt fröken _B«sto) sfruMaréchal. Fröken Lundeqvist uppträdde för första gången å denna scen o c h gaf en rätt tillfredsställande bild af baronessan Pfeffer. En del bifall, till o c h med inropningar — hur välvillig är ej vår publik! — m e n icke förty en af de svagaste preinié- rer, Vasateatern under denna säsong bjudit oss. D:s matiné i söndags hade naturligtvis fyllt Musikaliska akademiens stora sal m e d en särdeles intresserad publik, som m e d de lifligaste applåder efter de olika numren gaf sitt bifall till känna. Programmet, som var mycket omväxlande, upptog tvänne nummer för manskör o c h orkester, nämligen J. P. E. Hartmans » Völvens Spaadom » o c h Conr. Nordqvists Bacchanal. Den förra är en mäktig o c h storslagen komposition, som måste fängsla åhöraren. Den erhöll ock såväl af kören s o m k. hofkapellet ett på det hela taget godt utförande. Första satsen verkade dock något matt. Nordqvists friska o c h sprudlande bacchanal åhördes m e d nöje. Likaså den poetiska orkesterlegenden » Zorohayda » af J. Svendsen. Glinkas prunkande o c h färgmättade » Capriccio * innehöll mycket af godtköpsmusik, men verkade dock i utförandet mycket anslående. Af det halftjog körer för mansröster, s o m utfördes o c h gingo m e d den precision o c h schwung, som man är van att finna hos O. D.-kören, anslog mest Södermans vemodiga » Och fast du svikit din flickas tro » samt de tvänne danslekarne. Dessa o c h andra bisserades, hvarjämte flere extranummer gåfvos. Det hela leddes af direktör musices I. Hedenblad. Hrr Stenhammar och Bäcks tredje musikafton ägde rum i lördags inför en tyvärr ej talrik, men tacksam publik.
Det var Vasateatern har åter öppnat sina portar med där hon gjorde bekantskap med Isidor Fejlick. En gång i veckan samlades de till sångöfningar, uppförandet af » Lycko-Pers resa ». och dessa aftnar blefvo snart för Sigrid lönen Södra teatern har under de båda senaste vecför all hennes sträfvan under veckans öfriga dakorna innehafts af hr Ernst Ahlhorns finsk-svengar. Hon längtade dit af all sin själ, och hon ska sällskap, som där uppfört Numers ' » Pastor kunde icke tänka sig någonting mer förtjusande Jussilainen » och » Bakom Kuopio », båda framstå- än dessa repetitioner. Så kom hon dit en gång ende och underhållande stycken, " utförandet har och Isidor fanns icke där. Ah, hvad det var på det hela taget varit värdt mycket erkännande. underligt den kvällen. Hvad det var tröttsamt Den Svensk-amerikanska sångkören har gifvit och tråkigt allting. Ingenting gick bra. Den ene tvänne konserter i den stora musikhallen vid sjöng falskt, den andre i otakt och den enklaste Fredrikshof. Den första var mycket talrikt besats måste omtagas flere gånger. Sigrid blef på sökt, bland annat af konungen, medan på den misshumör och var sedan retlig i många dagar. andra salongen var tämligen glest besatt. ProFru Moss betraktade med undran sin dotter. SiaTeater och. musik. o H is V 0 DUN 216 rid bäfvade för nästa repetition och hon gick dit med en besynnerlig känsla af ångest. Den första P hon fick se var Isidor Fejlick, som kom emot henne med framräckta händer. Då var det, som W H ft om solen lyst fram bakom ett hotande ovädersP moln, och från den stunden visste Sigrid, hvad Isidor betydde för hennes hjärta. " d SB Sedan följde han henne hem om kvällen, men H © icke blott den gången, utan många, många gånger P rfQi sedan. Och då våren kom med spirande, nyvaknadt lif, då yppade han en dag för henne, hur O: ' S kär hon var honom, och hon lade förtröstansfullt sin hand i hans och lofvade honom trohet rf$ för lifvet. P
Lön i penningar Bete för era Ko. Boningsrum samt Plantage-jord om *9$ Kappland, enligt Chartse-beskrifning. l. Orangeri.Dräng. Lön i penningar 7. st. Trädgårdsdrängar å 120 B:dr hvardera om året, gör tillsammans Boningsrum. 6 st. Vaktkneektar, hvilkas göromål bestå uti dagoch nattvakt vid Kongl. Slottet och ConfidenceHuset, handtlangning vid alla förefallande arbeten på Slottet med dertill hörande Hus, Byggnads - Materialiers transporterande från Staden , Iskällarisens upphuggning och transporterande, Ved och Brännkohls bärande under Kongl. Hofvets vistande på Ulricsdahls Slott m. m. Lön i penningar ä 30 B:dr hvardera .om året, gör tillsammans Sommararbete för 2 Kor hvardera på Skogen; 5 st. af desse Vaktiarlar innehafva hvardera Boställe med öppen Jord och Ängsmark af olika rymd, innehållande tillsammans 10 Tunnland 534 Statb-Utskottets Betänk anden. 24|:dels Kappland och finnes på Chartan serskildt upptagne. Den 6:te Vaktkarlen är boende vid Bostället, som är utarrenderadt lill en Cattuns-Tryckeriinraitning och njuter af Arrendatorn ersättning i penningar för dess Boställes Jord. — 3378: 32.— Arfvode till den Bakare sorn vårdar Slotts-Statens sjuka, årligen Till Slotts-rummens eldning under fuktig väderlek bestås årli - gen lo F:r D:o Slotts-Contoiret 3 — D:o Tvättstugan 2 — D:o Vaktrummet 2 — D:o Orangeriet, Persicooell A nanas Husen 40 — D:o Trädgårds-drängarnes boningsrum 6 — D:o Enkhuset 4 — Summa 67 E:r hvilka 67 F:r, bestående af 13 E:r Ej örk samt 52 F:r Tall och 2 F:r Gran komma att genom Slotts-Contoirets försorg upphandlas och årligen redovisas ; Och upptages kostnaden härföre förslagsvis, nemi.
Om man emellertid till en början byst den åsigt, att rörelsen skulle kunna besörjas med mindre starka och tunga lokomotiver, och, till följd deraf, lättare och mindre kostsamma räler kunna begagnas, så var det likväl, vid ordnandet af Statens jernvägs-system angeläget att tillse, hvilken besparing per mil, som genom en sådan lättare, svagare och mera provisionel konstruktion, i jemförelse med en varaktigare och starkare, verkligen skulle hafva uppkommit. Det har blifvit anfördt, att räler af 15 //. vigt per fot i längd skulle varit tillräckligt starka å Statens jernvägar, och, ehuru detta icke öfverensstämmer, hvarken med andra länders större erfarenhet eller med den ringa å våra egna jernvägar emellan Gefle och Fahlun, i Norge samt å de redan öppnade delarne af Statens stambanor, så blcfve, ifall man också antoge denna vigt såsom tillräcklig, skilnaden i priset för sådana och de å Statens banor nu använde, solida och kanske för mer än ett halft sekel varaktiga, räler icke fullt 20,000 R:dr R:mt per mil. Till stöd för den framställda åsigten, att räler af 15 fä:s vigt äro tillräckligt starka, åberopas en af Kapten Nerman år 1857 utgifven afhandling om “Jernvägar i allmänhet och särskildt om det jernvägs-system, som i tekniskt hänseende torde vara fördelaktigast för Sverige", deri författaren å sidan 27 uppgifver, att kostnaden för skenor af 21) <tt\s vigt per fot å Statens jernvägar uppgår till 130,032 R:dr och att 15 //:s skenor skulle per mil endast uppgå till 90,720 R:dr samt att en besparing följaktligen skulle uppstå, genom användandet af dessa lättare räler, af 39,312 R:dr per mil. Men Kapten Nerman uppgifver äfven (sid. 19), att de lättare skenorna böra på hvarje 2) fot af dess längd understödjas af en tvärstock eller sliper. Å Statens jernvägar ligga dessa sliper 3 fot från hvarandra.
Kuriöst tyckes det ock vara, om Landsten skulle den ena dagen kunna förelägga domaren vitén, och den andra dagen döma honom att betala desamma; derigenom blefve domaren verkligen alltför mycket hans underdånige tjenare; och fara är värdt, att det kan finnas Landsh:r med så litet jugement, att de icke riktigt fatta hvad som i detta fall är rätt och lämpligt att göra eller låta. Derföre är det ock i UtsökningsBm Landsten helt och hållet förbjudet, att taga någon befattning med domare, utan får han som andra åtnöja sig med att mot någon felaktig domare anlita allmänna lagen, derest han finner sådant nödvändigt. 144 Den 4 April e. m. Slutligen får jag mot Utslcs Betänk, i allmänhet anmärka, att Utsk., för att begagna ett utländskt uttryck, eskamoterat en mängd af de framställda anmärkn:ne, och underlåtit alt lemna R. St:r tillräcklig kännedom af de i ämnet väckte motionerna. Ensamt af denna anledn. borde en återremiss icke kunna förvägras, hvarom jag äfven på nu anförda skäl får anhålla. Hr von Troil, Sam. Gust.: I min egenskap af Landshöfding hade jag visserligen helst önskat, att jag icke behöft yttra mig öfver nu ihägaVande ämne; men då jag just till följe af denna min tjenstebefattning varit skyldig att söka, så vidt jag förmår, intränga i både andan och ordalydelsen af så väl den gamla, som den nya instruktm, anser jag mig äfven pligtig att här upträda, för att vederlägga, de många anmärknrr, som blifvit mot både den ena och den andra framställda. Man har på klandret emot den nya instruktin fått nya bevis i de motioner, som vid innevande ltiksdag blifvit i ämnet väckta, och hvaribland Hr Dalmans särskildt torde förtjena Ståndets upmärksamhet. Det är i synnerhet på 66 § af den nya instruktm, som upmärksamheten varit riktad.
Enär Riddc' skåpet och Adeln är sm'.ad och Landk-Ma> ika l!ttn äskat ljud, tnkagcr hwar och en si.Bank, hwarester ingen för gä af och an, eller stadna pä stora gängen, wtv den plikt, som här nedanföre i z;. 8. utstaka . §. 2s. Landt Marskalken stwdtaaer ärenderna, eller up»ager a nya Rm, som hos Ridderff'ap;t och Adeln blirwit wäckt», och äro enligt Lag och Regeringsform til öfwerläg unng til aina; och kan han c, något sädanr ärende nedlägga, leke del er föredraga eller uptagg det sä stut, ac bestuttt skulle bus,va kraftlöst. § 26. N'r en sk i fr ar uoläst eller et ämne muntelryen wäckt, är e» Ledamocs yttrade begäran cilräcketig ar lägga såten pä bordel. Nar saken ä m-o up - tages, kan den, efter föregången öfwerläggning, PK flera Ledamöters förenade begäran, för andra gängen läggas pä Bordet. Men tredje gängen uptagen, skali ben, efter öfwerläggning, stureligen afgöras. §. 27. Enar et Mål kil stuteligt afgörande företagcS och ^ deröfwer ar tilräckcliqen öfwerlaggdr, samt propustlion gjord och med Ja beswarad, mä wa! erinringar derwid beskedligen görash men ingen försöka, at bestuter genom ny öfwerläggning uprifwa. Äx pi-opolinnnsn med Ja och Nej beswarad, 06) de, som dermed missnöjde aro, ej willja i widare öfwerläggning inga eller begära Votering, kunna de, om de det gitta, lata sin Prorelä i lVoroLoller anteckna; kunnandes ^rokelien i krnkoeollsr aldrig k någor sali förwagras.
Ehuru det redan i Kongl. Maj:ts här ofvan omförmälda nådiga Proposition blifvit framstäldt, hurusom det ”med allmänt rättsbegrepp är öfverensstämmande, att förlagsrätt, likasom annan egendom, ehvad den tillhör annat eller eget lands undersåter, bör af lag skyddas”, och Konstitutions-Utskottet ansett ”de i Kongl. Propositionen åberopade rättsskäl vara i och för sig sjelfva så talande, att de böra äfven hos oss göras gällande genom lag”, vill jag likväl icke utsträcka mitt yrkande i detta afseende så långt, att man emot mitt förslags ”ideela rättmätighet” skulle uppställa ”våra materiela intressen”, hvilka heter det, icke i oträngdt mål böra uppoffras. Lemnande åt andra denna frågas behandling i hvad den rör de stater, der icke vår folkstams språk talas och hvilkas initiativ i denna fråga man måhända kan invänta, vill jag nu endast föreslå en lag, hvarigenom den litterära eganderättens ömsesidighet befästes uti de länder, der Svenska, Norska och Danska äro skriftspråk. Och i följd deraf, att Norge och Danmark redan ega lagar, hvilka lemna skydd åt de utländningars litterära eganderätt, hvilkas egna lagar tillerkänna samma skydd åt Norska och Danska undersåter, kan ändamålet, hvad dessa länder angår, vinnas genom införandet i Sveriges lagstiftning af motsvarande bestämmelser; hvaremot, hvad angår Linland, dessa af oss vidtagna lagbestämmelser icke ensamma förmå införa ett internationelt rättstillstånd, till följd af saknad motsvarighet i Finlands från oss sjelfva ärfda lagstiftning. Jag tror, att den sålunda gjorda inskränkningen af området för den här föreslagna lagstiftningen angående intemationel litterär eganderätt (åt behandlingen af det väntade Kongl, lagförslaget må den internationelt-artistika öfverlemnas), skall vara egnad att åt densamma tillförsäkra bifall äfven af dem, hvilka endast ur en förment nyttas synpukt vilja betrakta det gifna rättsförhållandet. Det är också nästan endast inom dessa länder, som frågan om utländskt eftertryck i sjelfva verket är af praktisk betydenhet för Sverige.
Dom mä pä klar Lag grundas. §» Dm 27 Janu-rll. ivo; §. 17. Justitie Ombudsmannen bör inhämta full, ständig kunskap om anledningarne till aklagade personers häktande och om tiden af deras hallands i fängsiigt sörwar, t hwiiket afseende honom ästgger att besöka Fängelserna i Husnrudstaden och under sina relor, demi Landsorterna, ock derwid göra sig underrättad om langarnes skjörsel och underhall; hwarjemte sä besk ffade Fäng-listor som de, hwilka Konungens JustrlieLanceller tillställas, äfwen till JustikieOmbudsmannen af wederdörande skolo insändas. §. 18- De Förklaringar öfwer Lagar, som Högste Domstolen, uppä mkomne förftägningar af Domare och Embetömän, gjfwit, skola af wederdörande t Högsta Domstolen Föredragande opåmint Justitieombudsmannen tillställas, för att af honom samlas och behörigen hos Riksens Ständer anmälas; hwarwid han bör tillkännagiswa om han finner näaon sädan förklaring wara olämpeljg, eller under namn af Förklaring ny Lag stiftad. § 19. Skulle i ärender, rörande Allmänna Hushållningen eller elststaf allmän beskaffenhet, JustltieOmbudsmannen förmärka nägon anstalt nödig till befrämjande af Konungens och Rikets bästa och wäl« trefnad, mä hoS Kongl. M j:t han ock underdänig anmälan derom göra, till den uppmärksamhet Kongl. Majrt t Näder finner sädgnt förtjena. § 20. Anmärker JustitieOmbudsmannen akt nägon Författning icke efcerlefwes, utan fallit t glömsta och finner tillika der wara uran l yrka ott den ffulle » kraft oä) werksamher äterställas, ma han, om dek beror af Kongl. Majit ott en ladan Försatt, ning upphäfva, göra derom underdånig hemställan, eller i annat fall förhållandet för Riksens Ständer anmäla.
Det rum, man först kommer in i, är läsrummet, där en stor öppen, engelsk spisel genast ådrager sig vår uppmärksamhet, och vi sjunka ned i en af de bekväma fåtöljerna, som här finnas så godt om, taga en bok eller en tidning i handen och känna oss riktigt at Jwme. Innanför läsrummet ligger den eleganta, ljusa, trefliga salongen med sina empiremöbler, sitt piano samt sina smakfulla fönsteroch dörrdraperier. Isynnerhet tilltalande äro dessa båda rum om aftnarna, då det elektriska ljuset får kasta sina strålar från de vackra kronorna i taken. Hela anstalten såväl som restauranter, hotell och några villor hafva elektrisk belysning. Innan vi lämna sällskapsrummen, återstår att se de båda skrifrummen, herrarnes med brun skinnmöbel och damernas, ett litet förtjusande rum i grönt och gult samt ordnadt med chevaleresk uppmärksamhet, dit man kan draga sig undan för ätt skrifva ett bref, hvila sig och läsa — Idun. Vid en badanstalt, som är öppen året om, såsom här är fallet, är det af stor vikt att hafva trefliga sällskapsrum, dit kurgästerna kunna taga sin tillflykt under ruskiga och kalla höstoch vinterdagar samt de långa, mörka kvällarna. Saknaden af det egna hemmets komfort blir mindre kännbar därigenom. Att detta också med största hänsynsfullhet tagits i betraktande, se vi af hvad jag redan nämnt. Detta i förening med ställets skyddade läge och den milda, rena och behagliga luften gör kneippvattenkuranstalten till en i alla afseenden lämplig kurort för sjuka och konvalescenter. Men nu måste vi vända vår uppmärksamhet åt anstaltens själfva kärnpunkt, badinrättningen. V i komma då först in i en stor, väl uppvärmd promenadsal (det är frun tim mersafdelningen jag nu går att beskrifva, herrarnes är alldeles lika), där kurgästerna gå sig varma före och efter behandlingen. Åtskilliga motionsapparater finnas här också att tillgå för samma ändamål. Från promenadsalen kommer man in i badrummet, ett stort aflångt rum med afklädningshytter, vattenslangar, badkar och andra till behandlingen hörande förnödenheter.
M. begärda 350,000 Edr. Min öfvertygelse och tro är, att det nedsatta beloppet skall blifva fullkomligt tillräckligt, endast man iakttager hushållning, d. v. s. att man utbyter de mera dyra Ministrarne emot mindre dyra diplomatiska agenter. Jag anser detta så mycket angelägnare, som det är en grannlagenliets-åtgärd emot det Norska folket, enär det är vi, som först bestämma summan, och då böra vi äfven visa dem, att vi vilja hushålla och icke beräkna, att vår frikostighet skall draga Norrmännen med oss i öfverdrifua utgifter, som kunna undvikas. Det är också på denna grund jag, lika med minoriteten inom Utsk., yrkar nedsättning i anslaget till Minister-staten till 300,000 Edr, under fullkomlig öfvertygelse, att detsamma skall blifva tillräckligt, endast man iakttager det här af mig nu föreslagna hushållssätt. I öfrigt instämmer jag i Hr Björks reservation. Det är visserligen en sanning, att Sveriges yttre politik är höljd af en slöja; ty i våra grundlagar finnes ingen utväg för represesentationen att, såsom i andra länder, interpellera Ministrarne för att fa veta, huru det står till, och få se handlingar; men detta D en 24 Mars. 397 hindrar dock icke, att slöjan är för ingen del ogenomskinlig. -För teckentydaren är det temligen klart, att vi flyttat oss från öster till vester. En så beskaffad Stat, som vår, är i behof af starka allianser, ty vi kunna icke yfvas öfver att vara så sjelfständiga, att vi bero endast af oss sjelfva, oell under sådana förhållanden måste det vara en sann tillfredsställelse för fosterlandsvännen, att dessa allianser sökas åt det håll, nationen önskat och önskar. De förenade ltikenas »beherrskare», såsom StatsMinistern benämner deras Konung, kan lika väl häfda deras ära och sjelfständighet genom Diplomater med lägre rang, som genom sådana med en högre. Folkets fostrande till idoghet och sparsamhet i inre och yttre afseenden väcker dess tillfredsställelse, och just detta gifver styrka åt en Stat.
Den 24 Auguiti f. m. den olikhet att, i öfverensstämmelse med livad bemälde Hofrätt uti ingifvet und. förslag till K, M. hemställt, löneförmålierne för vaklbetjeningen bestämmas endast till 300 r:dr för vaktmästaren och 200 r:dr för hvardera af hofrättsposterne. Bil. N:o 1. Kongl. Dess och Rikets KrigsCollegium: 1 Secreterare för artillerioch pleni-ärenden 1,314: 1 Notarie för artilleri-ärenden 876: 1 Cancellist för d:o i 438: I Notarie för underhalls-ärendena 876: Dess och Rikets CommerceCollegium: 1 Secreterare 1,314: 1 Cancellist ; : 547: 3 d:o 1,641: 1 Advocatfiscal 1,314: Dess och Rikets Statscontor: 1 Secreterare j 21^. Rätteligen transumeradt utur de i K. Statscontoret förvarade conceptstater intyga: G. Lagerstråle, F. IV. Hwitfeldt, Hofrättsfiscal. e. o. Hofrättsnotarie. Afskriften Bil. Extra ordinarie inkomster, bestående af andelar af böter, lösen för gravationsbevis och s. k. dombokspenningar, hvaraf undertecknad, såsom innehafvare af Advocatliscalsbestiillningen i K. M. och Rikets Svea Hofrätt, är i åtnjutande, hafva under nedannämnde år utgjort: för år 1839 b:co r:dr 675: 24. „ år 1840 „ „ 705: — „ år 1841 „ „ 740: 32. „ år 1842 „ „ 813: 16. „ år 1843 „ „ 786: — Stockholm och K. Svea Hofrätts Advocatfiscals-contor d. 24 Maj 1844. Carl Henr. Pfejfer.