Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
6.38 Den 7 Martn, Tidigt beträdde jag den militaira banan och fortsatte den under krig och fred i 20 år intill dess en svår Blesurs följder nödgade mig att blott till jordbruksyrket inskränka min verkningsförmåga. Jag vågar dock tro, att jag uti mitt första eller det militaira yrket ej saknar all erfarenhet. Denna har öfvertygadt mig att recruter kunna ganska snart danas, örn ej till utförande af eleganta paradmaneuvrer, dock till goda och tappra försvarare af sitt fosterlands ära och sjelfständighet. Men jag vågar åberopa en himmelsvidt större; erfarenhet som ligger för Europas ögon. Napoleonsoch Bernadottes härar huru förvånade de icke verlden med sina segrar, och huru liten del af desse härar voro gamla soldater. Men anförarne voro snillen och hjelrar, det högre så väl som lägre underbefälet hade kunskaper, erfarenhet och öfning. Carl Johan, den älskade och frejdade fältherren, har en sednare tid fört extra roteringens och beväringens oexercerade Batailloner under ett kunnigt och öfvadt befäl till segrar och ära, på samma gång som den gamla Ärméen af hvilken ett ganska stort antal äfven då bestod af recruter. Det torde må händaäfven af mångå minnas att recruter utgjorde en stor del af den Annee hvarmed Gustaf III vann 1789 och 1790 årens segrar. Af dessa korrta uppsattser torde finnas att ea indragning af Arméens nummertal lätt kan i behofvets stund ersättas, men att lika lätt åstadkomma det saknade i materialer, jag menar flottor, fästningsverk och andra krigsbehofver borde väl anses omöjligt. Att genom indragning af Den 7 Martti, 639 manskap under fred bereda en möjlighet för danande af flottor och andra krigsbehof, anser jag således långt ifrån att minska, uti betydligaste nriån öka Sveriges försvarskrafter vid ett utbrytande krig.
December och den 2 innevarande månad, innefattande så väl muntliga som skriftliga yttranden tili Protocollet af Herrar Krull, Eneroth, Hök, Arfvidsson, Hulphers, Leffler, Westin, Mitander och Schwan, H. N. Bland dessa har Herr Eneroth anfört: att, som, enligt Allmänna MagazinsDirectionens i sistvekne November Månad, till Kongl. Maj.t i underdånighet aflåtne skrifvelse angående förhållandet med årsväxten, utsigten för brödföda under in - S* Besv. och Ekon, Utsh, Bettinkanden, stundande sommar är bekymrande eiler be-» drullig, och Directionen pä sådan grund i underdånighet hemställt nödvändigheten af Bränvinsbränningens inställning några månader; så oell enär af Herrar Landshöfdingars i ofvanberörde amne afgifne Embets-berät» telser äfven inhämtas, att Rågskörden nästan öfverallt varit klen, och, i det hela betrak-, tad, under medelmåttan, samt de redan till en ovanlig höjd uppstegrade Spannemålspriserne synas gifva styrka åt denna uppgift, hvaraf farhåga för hungersnöd bör uppkomma; har Herr Eneroth trott sig pligtig, att, i MagazinsDirectionens förutnämda hemställan instämma; Hvarmed Herr Hök sig ock förenat, under upprepande af hvad Herr Krull andragit, i afseende på nödvändigheten för RiksStånden, att före fattandet af något definitivt Beslut i frågan, äga tillgång till: MagazinsDirectionens samt Herrar Randsh fdingars, om årsväxten, meddeldta utlåtande.
Dolkmäng<teo, 80IN, egentligen i följd lläraf, lidit förminskning, uppgick är 1842 till 2,500 personer, dä 4en är 1838 utgjoide 2,965. dt dessa 2,509 utgjoivle slatvarnes .lillol 531. Dörande dessa sednares rättigketer oell sk^ldigiletg^- luir lionel. 5laj:t är 1842 lätit ollo illo en författning, sorn de jure tillf<>>- säkrar slalvarne Ltskilliga förmoner oell rättigketer, deni kruket oell nvure äsigter redan kade infört, oell kvilken äfven är att anse säsoin en förkeredelse till <lero8 önskade emancipation, i lländelse nödig lösesumma dertill e> källas. Oagtadt missgynnande förkällanden i ksndelsrörelsen naturligtvis inäst olördelaktigt inverka pä det enskilda välständet, kafva ordning oell sedligket likväl fortfarande utmärkt samllället. Dessa svärigketer för ksnd«dn delas för öfrigt'af ^Vest-lndiens I vekligare lottade öar oell lrärröra pä dem iniivudsakligen frän den gen, ni Dngland verkställda slaf-emaneipationen, K>arigenom W^est-Indien ej kan utliälla tällan med Ost-Indicns pro<luetion. Kongl. Naj:t förldifver Dikets 8tänders 8tats-Dtskott inod ali Longi. IXäd oell önnest städse valke vägen. Id. 1 cis. LlMOI..
»Se här, tant Lova», sa Villy, som kom i detsamma försiktigt balanserande med en kaffekopp i sin öppna hand. »Jag vet hvad en hederlig Norrländing behöfver, jag!» »Bara det inte syns?» hviskade jag förtjust. »Jag ska stå för.» Och så njöt jag min rara påtår i skyddet af den snälla Villys breda rygg. »Kära du», sa jag, »Gustaf måste väl alldrig köra fast –? Tack min gosse, för det rara kaffet.» »Farbror kör alldrig fast nu för tiden», sa Villy och slog sig bekvämt ned i en stol. Fästfolket hade tagit plats i en liten blå sidensoffa. Han hade på de bleka, feta kinderna fått några smala röda fläckar, som såg ut alldeles som kräftstjärtar, (fy Lovisa!) och pratade mycket ifrigt. Hon var orimligt grann att se på och skrattade oupphörligt åt allt han sa, men nog tyckte jag att både skratt och färg var litet – »Får jag presangtera registrator Kallström för fru Petterkvist.» Det var doktorn och med honom poeten! Den prisbelönta poeten! Jag trodde jag skulle sjunka genom jorden, så förlägen blef jag! Lyckligtvis hade jag Villy i närheten, eljest hade jag alldeles gått åt. »Genom min vän Villy hörde jag nyss, att fru Petterkvist lär vara mycket förtjust i poesi?» sa poeten och satte sig, sedan han först låtit pängsneen hoppa från näsan med en riktigt skicklig knyck. »Jaha – jag tackar – det är jag visst det, isynnerhet när man får höra något så utmärkt vackert som nyss.» »Åh –jag ber – litet in – (eller im?) promtu bara! — Det måtte vara härligt där uppe i högan nord, när norrskenen flammar i brinnande glöd. Inte sannt?» »Joo, det är det nog, men det händer så sällan numera.» »Och hvarför?» »Det – det vet jag inte» – stammade jag alldeles yr i hufvudet. »Om – om det inte är eldsvådornas fel!» Kluck, kluck, kluck! lät Villy mycket svagt i sin stol, men jag hörde honom ändå. »Åh, ni menar –?» sa poeten lifligt. »Jag förstår! Det är sublimt detta!
Jag kan icke bestrida de skål, sorn af en och annan blifvit anförde för en återremiss, men jag måste bekänna, att jag ej inser -hvartill en återremiss egentligen skulle föranleda. Som jag ser saken, så år det fråga om att få fullkomligt ntredt deras förhållande, emot hvilka anmärkningar i massa blifvit gjorde, eller att nöja sig med Betänkandet, sådant det ån 'Det förra skulle hafva till afsigt, att anmälan efter 107 §. skulle sträcka sig till flere; det sednare åter sätta Ridderskapet och Adeln i tillfälle att handla blott efter de upplysningar •Utskottet redan lemnat. Mig synes, att ConStitutionsUtskottet ganska bestämdt yttrat sig, rörande de anmärkningar som blifvit gjorde mot StatsSecreteraren Qviding. Jag ser äfven af 107] §. att en bestämd skillnad der göres, om anmårkningarne blifvit gjorde emot liela StatsRå_ det, ett eller flere af StatsRåden, eller emot StatsSecreteraren, och att det beror-af Riksens Ständers pröfning att stanna vid den som år mest felaktig. Om Utskottet således visat felaktighet hos alla, hade det ändå bestämd rått, att blott fästa sig vid den, som Utskottet ansåg felaktigast, och att föreslå dess endtledigande; jag ser ej hvartill det skulle tjena, att nu söka efter anledning till utöfvande af ytterligare stränghet, För min del har jag ansett såsom mia pligt, att tillstyrka anmälan om StatsSecreteraq 443 Den 10 JulH e. m. ren Qvidings entledigande, på de grunder jag förut åberopat, oell i stöd af de grundliga och alfvarliga anmärkningar, som af Utskottet mot honom blifvit framställde Jag anhåller således, att Herr Grefven och LandtMärskalken täcktes göra proposition på den motiön jag gjort, då StatsSecreteraren Qviding är den enda nämnde person, i afseende pä hvilken Riksens Ständer efter mitt omdöhie böra vidtaga den i 107 §; jföreskrifne åtgärd.
Jag får i anledning deraf tillkännagifva, att en ÖfverRotering i Skåne verkligen ägt rum, och att Kongl. Maj:t funnit rättelse i denna del nödig, ehuru Kongl. Majit icke ansett förhållandet böra verka till rubbning i den upprättade Roteringen; utan har Kongl. Majit i Nåder förordnat, att 6 tunnor, hälften Råg och hälften Korn, för hvarje Rote, sorn öfverskjuter det antal af 2000, hvilka i Skåne böra finnas, må af VacanceSpannemålen , räknadt från och med år 1816, användas till understöd för det ständiga Knektehållet, på det sätt, att en gemensam Fond deraf formeras, hvilken, i enlighet med hvad Rotehållarne sjelfve kunna öfverenskomma, med proportionerliga bidrag, efter hvars och ens RoteringsBesvär, antingen till SoldateBeklädnadens underhåll, eller till Recruteringskostnadens bestridande, kommer i det ena eller andra att minska (deras utgifter, Beträffande sluteligen Friherre Stael von Hollsteins yttrande, att det är en möjlighet att rätta förhållandet af detta ärende icke blifvit rigtigt framstäldt för Hans Majit Konungen; så har jag det förtroende för Friherre Staels kärlek för sanning och rättvisa, att jag icke kan förmoda, det han kunnat tillåta sig ett sådant yttrande, utan att tro sig dertill äga någon anledning; och jag anhåller derföre på det högsta, att Friherre Stael täcktes denna förmenta anledning i den ord - 488 Den g Januarii. ning Grundlagen föreskrifver, hos ConstitutionsUtskottet uppgifva. Herr Clairfelt, Mauritz, hade inlemnat ett så lydande Anförande:
Maj:t behagade härvid i nåder yttra, att, ehuru en å nämnda plats uppförd större byggnad onekligen kunde, med hänsigt till flera all - 32 manna behof, blifva af väsentligt gagn, och detta byggnadsföretag dessutom påkallades af omsorgen för hufvudstadens försköning, Kongl. Maj:t likväl funne tveksamt att, under nuvarande förhållande med statens tillgångar, ifrågasätta statsutgifternas ökande under form af vanligt anslag med den för omförmälda byggnad erforderliga betydliga kostnadssumma; men att Hans Majit emedlertid ansåg en annan utväg att bringa företaget i verkställighet vara för staten öppen, nemligen genom kostnadssummans anvisande såsom lån eller förskott, enär det syntes otvifvelaktigt att, om en dylik byggnad blefve å ifrågavarande plats för allmän räkning uppförd, staten skulle kunna, genom en del lägenheters upplåtande till enskildt begagnande, af densamma upphemta icke obetydlig inkomst och derigenom efterhand få återgäldadt åtminstone kapitalbeloppet af hvad den för byggnadens uppförande utgifvit, då den möjliga ränteförlusten i allt fall under tiden egde full motsvarighet uti den ej uthyrda delens af byggnaden begagnande för allmänt behof; samt att Hans Majit, som af sådan anledning nu äfven anbefallt Öfver-Intendents-embetet att låta med möjligaste skyndsamhet utarbeta ett förnyadt, på en del lägenheters uthyrande beräknadt, förslag till bebyggande af omförmälda plats, ville, sedan detta förslag till Kongl. Majit inkommit, ytterligare i nåder besluta angående de utvägar, som för den ifrågavarande byggnadens uppförande vore atc vidtaga, samt om den medverkan härtill, hvarom Rikets Ständer kunde komma att anlitas. 610. Frågan om nybyggande och reparationer af de publika husen å ön S:t Barthelemy, om iståndsättande af kronans dervarande materiel samt om lönetillökning och pensionsrätt för embetsoch tjenstemännen på ön. Sedan Kongl. Majit, vid föredragning den 18 Augusti 1845 af Guvernörens pä Sif Barthelemy, öfversten J. 11.
Hwarjr iak, bwarje inrättning, den ma wara ganska nyttig och gagnelig, kan mitzbrukaö, kan möiligtwis föranleda till stadttaa fö!,der; men bör den wäl derför dortstaffas? Wär Lag gifwrc owedersägeligen anledning till mitzdruk och afwikelser, hwilka, derest Lagen icke funnes ej hetter agde rum, men kan och bör wäl liägon billig anledning till Lagens fullkomliga upphäswaude härutaf hämtas? De Fch-iEommiff inrättningar, hwilka antingen finnas omöjlige att »verkställa eller ock, i händelse de werkstäldes, befumws stadlige, böra derföre undergå förändring och jemkning, men rättigheten akt göra FdeiCvmmitzcr bör såsom nyttig bibehållas> Utskottets förmodan , att FideiCommi§,stih telser aro hmderlixe för jordens hä d, egendomars förbättring och samhällets bästa, anser jag leke wara rlglig. Ehuru hwarjr Swensk Medborgare nu mera äger att genom Laga fäng förwärfwa jord af hwad natur som häldst, torde detta likwäl lika litet kunna utsträckas till de redan under FiderLomnnh-nakur »varande egendomar, som det ej hetter skäligen bör kunna förminska elier ligga i wägen för FrdeiCommitz-rattighetens framtida bibehållande. Slutligen om rättigheten att göra FideiCommifier nu skulle upphäfwaS, mäste man äfwen förbjuda att hädanefter sä pios ulus göra nägra stiftelser , hwiiket ater en hwar lätteligen lärer finna skulle sakna a lt nyttigt och redbart ändamäl samt wara gansta skadligt. Wi - Dett y Jarman';'.
Bestämda motioner, sorn igenfinnas pag. 10, hafva blifvit gjorda, och dessutom åberopar jag i detta hänseende StalsTJlskts utlåt. N:o 76 och det uppdrag, sorn Bevilln. Ulsk. der fått sig lemnadt, i anledn. af R. Sits revisorers yttrande. Det är således icke någon misstanke emot domaremakten, som legat till grund för åtgärden; snarare en omtanke alt befria henne ifrån misstankar, upplyfta hennes anseende och undanrödja allt sorn kunde lända lill hennes mehn. Så har också en domare, Hr Westlinger, sett saken, hvilket kan inhemtas af hans betänk, vidfogade reservation, och der jag äfven finner det correetiv mot framtida missbruk, som Frih. Boye sagt sig sakna, och hvaruti jag med Frih:n instämmer, i Utskts förslag. Jag anhåller li kaledes om propos. lill återremiss å betänkandet, Frih. Rehbinder: Jag anser mig skyldig tillkännagifva, att jag hört Gr. Hamilton vid ordet fastebref äfven säga; ”eller andra handlingar;” och hade jag ej hört äfven dessa ord, skulle jag icke underlåtit att fästa mig vid blotta ordet fastebref, ty det är omöjligt att kunna taga betalning för charta å fastebref utan att också ditsälla denna charta. Alla handlingar, som utlemnas från domstol till paller, måste vara charterade och lösen jemte charlans belopp åtecknas desamma; Utsk. lärer sålunda ufsett sådana handlingar, som skola förvaras i en rätts nrohiv, och hvilka lidra vara charterade. Jag kan ej tro alt domarecorpsen i Sverige är så dålig, att den skulle begagna sig nf något sådant, som alt behålla medel, hvarför charlot' boide köpas, för att biläggas handlingar, hvilka skola hos rätten förvaras och böra finnas charterade. Det är räll olyckligt att ett sådant förhållande ägt rum, sorn Hr Gripenstedt omtalat hafva inträffat i hans hemort; men jag supponerar, att den felaktige domaren också blef straffad derför tillbörligen.
Departements-chefens betänkande, sid. 81—95; samt den deruti åberopade stat, tabellen litt. 0. o. Efter ifrågavarande plan skulle Topografiska korpsen Jullständigl införlifivas med Generalstaben, samt denna 24 , Siats-Utskottets Utlåtande N:o 71. stab, såsom hittills, bestå af officerare från särskilda regementen och korpser * Vidåre skulle, till förekommande af minskning i antalet af officerare vid arméen, ersättning, motsvarande lönen i lägsta officers-graden, beredas, Jör all såsom expektans-arfvode användas ål äldsta lönlösa officern, hvilken egde uppbära detta arfvode af den lön General-stabs-officern åtnjuter vid regementet. Denne sednares tjenstgöring vid regementet eller korpsen borde dock blifva en bestämd, på vissa tider återkommande, skyldighet. Derjemte ansåges det vara af stor vigt att inom regements-officersgraden i General-staben Jannes några Jå fasta beställningar med lön och pensionsrält. Stabens personal skulle bestå af Chefen för Landtförsvars-departemenlet, såsom sjelfskrifven chef, af 1 Sekund-chef, 2 Öfverste-löjtnauter, 12 Majorer och 15 Kapitener, af hvilka beställningar 6, eller Sekund-chelens, en Ofverstelöjtnants och 4 Majorers ansåges böra vara fasta och således åtföljas af lön, men alla de öfriga ambulaloriskä och förses med arfvoden.
Med Herr Justitite-Cancelleren förenade sig Biskoppen Doctor Bjurbäck och Prosten Ekroth. Herr Grefven och Ordföranden anförde, att då han sjelf, som haft tillfälle, genom dess nära granskap med ägaren till Torsbro Krutbruk, inhämta en tillräckelig kännedom om Krutbrukens beskaffenhet och förmoner dervid, funnit hvilka kostnader, som åtgå till deras underhållande och vådan af deras arbeten, och Herr Gref - Den 2 Juli. 339 Grefven dessutom, vid nogaste calculerande, icke kundej anse deras årliga vinst öfvergå alla andra rörelsers och verks afkastningar, så fann Herr Grefven ingen billighet, att Innehafvar ne af berörde Bruk skola vidkännas en drygare beskattning, hvarföre Herr Grefven till alla delar instämde Uti hvad Herr Justitise-Cancel» leren Klinteberg anfört. tJt supra Ex Protocollo . Matths Weibull. Utdrag af frotocollet, hållet inför Riksens Högloft. Ständers BevillningsUtskott, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 22 Juni 1815* S. B. Inlemnade och Uppläste Herr Biskoppén Boctor Bjurbäck följande Anförande: s’En slags förnöjelse intog mitt sinne, då ^ uti Högloft. Utskottet någre dess Väidq Uedaä’möter väckte frågan, om icke för hundar nu ‘'äfven som förr borde erläggas Bevillning. Jag ''tiilstår detta med risque att utsätta mig för ”åtlöjets förakt. Min fägnad var icke deröfver, ”att jag deri såg någon betydeliglindring eller undsättning i afgiften för de öfriga Artiklar, "utän den framkallades af den föreställning att igenom denna Öfverflöds-Artikels beskattning, 'Hagon lindring kunde vinnas för den lidande . menskligheten. % 34» Den s Juli ”Jag menar icke vall-, jagt-och band-hun« "’dar. Vall-hundar äro nu merendels komne ”utur bruk, sedan erfarenheten lärt, att dessa 5Jmera läcka till än skrämma vilddjuren ifrån ‘”boskaps-hjordarna.
LifDrabantKorpsen odisponerade 386 tunnor spanmål under lönerna, när Riksmarkegångspriset derå öfverstege 6 R:dr tunnan, än ock all sådan spanmålstillökning å LifBeväringsRegementets förra stat, som, tillika med de utur staten uteslutna beklädnadspenningarne, ej öfversköte de nu föreslagna tillökningsarfvoden, jemte hvilka sådana öfverskott borde, tills afgång skedde, åtnjutas af då varande löninnehafvare, äfvensom de genom inträffade ytterligare förminskning i LifDrabantKorpsens återstående personal på dess anslag uppkommande behållningar; och hvarförutan ett för ena BataljonsChefen serskildt faststäldt anslag af 60 R:dr årligen framdeles kunde för Statsverket besparas; dock borde, i händelse af nådigt bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget, Stats Kontoret erhålla nådig befallning att vid hvarje års slut till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma med uppgift, huruvida tillgång till utbetalande af det för lönförbätlringen fortfarande erforderliga belopp då uppå Tredje Hufvudlitelns besparingar förefunnes. Hemställande StatsSekreteraren för öfrigt, af anförda orsaker, att den föreslagna lönförbättringen, om den i nåder bifölles, måtte tillämpas re - 42 trönk ti vt ifrån och med den 1 nästförutgungna Juli. I detta underdåniga yttrande instämde Herr StatsRådet Friherre Gyllenhaal tiil alla delar, samt D. E. Herr JustitiéStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRåden Friherre Åkerhjelm, Friherre von Schulzenheim och Grefve Hård, endast med den skiljaktighet, att de ansågo vid detta tillfälle ej några skäl, mera än vanligt, vara för handen för en retroaktiv tillämpning af den nya interimsstaten, hvilken derföre syntes böra från och med nästinstundande året taga sin böran. Och behagade Kongl. Maj:t i allo gilla hvad StatsSekreteraren i underdånighet tillstyrkt och föreslagit.
N:o 87, i anledning af väckte motioner, angående concyrs-lagstiftningen; och N:o 89, i anledning af väckt fråga derom, att för reverser och invisningar, ställde till viss man eller ordres, måtte bestämmas enahanda betalnings-ansvarighet, som för yexlar m. m. 728 Prot.-Vtdrag, den 17 Mars 1845. S. D. Föredrogos ånyo och bif öllos Lag-lJIskottets nedannämnde den 12 dennes e. m. på bordet lagde betänkanden: N:o 88, i anledning af väckte motioner om förändring af 8 § i 9 Cap. Handels-Balken samt 2 § af Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798; N:o 90, i anledning af väckt motion om förmonsrätt till betalning i concurs för fordran, grundad på vexel, invisning eller skuldebref till •ordres; samt N:o 91, i anledning af väckt motion om förmonsrätt för förskott, lemnadt på varor, som blifvit till försäljning emottagne. S. D. Föredrogos ånyo och bif ollos ilats-Utskottets nedannämnde den 15 dennes på bordet lagda utlåtanden och memorial: iV.-o :i29, angående reserverandet af de vid 1840 och 1841 årens Riksdag anvisade Stals-bidrag för Gråda canals fullbordande samt hamnanläggningen vid Åhus och upprensningen af Rottne-ån; jS:o 233, rörande tiden och sättet för utgående af de vid innevarande Riksdag för en gång eller för 3 år anvisade anslagssummor; samt N:o 235, i anledning af väckta motioner om låne-understöd till städerne Westerås och Köping i och för undersökning, rörande Strömsholms canals ledande lill dessa städer.
Hvarifrån skall medel till en löneförbättring för dem tagas? Af åtskillige pastorsbostället! och hemmanstionde uti de orter der ovanligt stora pastorat finnas, svarar Herr Friherren. Nå väl! men i de orter der inga ovanligt stora pastorat finnas och der ingen indragning af Kyrkoherdebe«tällningar timligen kan äga rum, blir ju då intet steg Uéh i4 febriiarii. vidtagit för det vigtiga ändamålet — det lippväxande slägtets förädling. Och det är just för vinnandet af ett sådant allmänt ändamål j som jag vågar hysa den önskan att Presterskåpet, så vidt med allmänna ärenders gång nu mera kan förenäs, småningom måtte be frias från den myckenhet af oeconomiska omsorger som blifvit dem ålagde och derigenom iståndsätta» ätt mera än hittills sysselsätta sig med barcaundervisaingen inom sina församlingar. Jag föreslår derföre såsom ett tillägg vid Friherre Palmstjernas motion, att Riksens Stäflö der hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj t i nåder måtte täckas anbefalla Consistorierne, att uppgifva alla de befattningar med oeconomiska mål, som nu åligga presterskapet att bestrida, och derjemte i underdånighet yttra, hvilka af dessa befattningar, som i Consistoriernas tankar förnämligast borttaga en tid som §t folkundervisningen borde ägnss.
Contract med Kronan, om beständet deraf stul. le bero af Konungens lifstid eller andre för. ändringar, samt dä desiutom med ifrägawarande Contract förekommer det särskilta förhällan, de, att det synes hafwa berodt pä ett, den en. skilta Contrahentens begifvande att utan rätte, gäng till Kronan afstä det inköpta Skattehem, manet, och detta Contract äfwen warit att an« se som mycket förmonligt för Kronan i jemsö, reise med hwad hela Eldgarns ö förut stall hafwa af sig kastadt, som icke stall warit mer än 150 Riksdaler; dä detta Arrende. Contract, som alltsä icke medfört nägon minskning, utan twärtom tillökning i Kronans Gods och ingäl. der, säledes icke kan sägas wara nägon Näde. bewillning emot Arrendatorn, utan det tillkom, mit endast och allenast i afseende pä Kronans derunder beroende fördel, har Kammar, Colle, gium för sin del warit af den tanka, att Secreteraren Gerss och desi rätts innehafware, bäve af Rikets wid Contractets ingäende gällande Lagar, och af Arrende. afhandlingcnS beskaffenhet, ägt och äga fullkomlig anledning att fä sig dcrwid trygga och det tillgodo njuta, sä läm Den Z September. 255 länge de det ä sin sida uppfylla, samt att derföre, och dä Arrendatoren enligt tydeliga innehället i 3. §. för 23 Parmar af de betingade zz