Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De gå ner på strandvägen, och fru d’Ottange inslår riktningen ifrån staden. Han följer efter henne, ond öfver sig själf, men urståndsatt att göra en kraftyttring och visa henne, att det är han som bestämmer hvad som skall ske. När deras underliga magnetiska promenad fört dem ett stycke från villorna, bryter hon tystnaden: »Är det ert allvar?» »Hvilket då?» »Att ni tänker resa.» »Ja, visst är det det.» »Så plötsligt?» »Nej, inte plötsligt. Jag har ju sagt er, att jag aldrig haft för afsikt att stanna här längre än en vecka.» »Har ni menat det verkligen? Kan det vara möjligt?» »Ja, naturligtvis.» »Men ... vet ni hvad jag tror?» »Nej –» »Att ni är rädd för mig, helt enkelt!» Klercken är numera så inne i sin roll af den bergtagne, att han knappast förvånar sig öfver hennes manliga djärfhet. I går, eller när som helst under de föregående dagarna, skulle han haft ett raskt och befriande skratt till svar på hennes förmodan, i dag kan han omöjligt tvinga sig till ett löje. Hvad är det åt honom? Skulle hans krafter vara så nedsatta efter den häftiga bergsbestigningen i går? Hvar är hans manliga fåfänga och stolthet? Hvar är hans ironi, som ännu aldrig lämnat honom i sticket vid de mest kritiska tillfällen? Försvunna – försvunna! Han måste harska sig två eller tre gånger, innan hans röst blir hörbar, och så svarar han beskedligt, alldeles utan spår af ironi: »Hvarför skulle jag vara rädd för er? Jag har ju ingenting ondt gjort er.» »Nej, men ni är rädd för mitt inflytande på er, ni är rädd, emedan ni inte kan undandraga er det, ser ni! Ni är likasom på något sällsamt vis beroende af mig.» Klercken rycker till för de orden och blir blek. Nej, det går för långt! Hon förolämpar ju honom! »Hvarför antager ni det?» frågar han och känner att harmen jäser befriande inom honom. Han börjar få herraväldet öfver sig igen, och han spänner sina muskler för att pröfva om de lyda honom.
Sålunda har i § 1 efter ordet “jagtparker“ tillagts “eller djurgårdar", för alt bringa uttrycket till öfverensstämmelse med ordalagen i det af Rikets Ständer antagna St ra ffl agsförs lage ts Expeditions(i/skottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:n 188. 25 Strafflags-förslagels 24 Kap. 12 §. som innehåller straffbestämmelse för brott mot jagträtten; äfvensom orden “egor och“ framför “mark“ af samma skäl uteslutits. I § 2 hafva dels orden “skogar och“ framför “marker11 såsom öfverflödiga och föranledande till otydlighet, uteslutits, dels af skäl, som här nedan anföres i fråga om § 10, i stället för ordet “rofdjur1' begagnats uttrycket “skadliga rofdjur", dels ock i stället för uttrycket “nyttigt vildt" användts orden “annat vildt" på det derigenom tydligt mätte blifva utsagdt, att Skogs-styrelsen må kunna meddela jägeribetjeningen rätt till all slags jagt å kronoskogarne. I § 3 har skett en förändring, för hvilken redogöres här nedan vid § 9. I § 4 hafva efter ordet “säges" uteslutits orden “tills vidare"', såsom mindre lämpliga i lagstil, enär om hvarje lag måste förutsättas, att den kan ändras; hvarförutan Rikets Ständer gjort en obetydlig förändring i ordslällningen. 1 § 6 har, af samma skäl som i § 2, ordet “rofdjur“ utbytts mot uttrycket “skadliga rofdjur“. I § 7 har i stället för orden “lo elle,'jerf“ satts orden “lo, jerf eller räf", en förändring, som föranledts af skäl, hvilka här nedan skola uppgivas. Om de skadliga rofdjurens utödande. §§ 8—10 och 19. Förslaget åsyftar lill en början en förändring i rofdjurens klassification.
Skälen härför äro, enligt motionen, i korthet följande: att, vid den tid dagtrak - 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 28. tamentet af 6 R:dr för dagen bestämdes, prisen å hyror och lifsmedel knappast motsvarade 2/:i:delar af nu gällande och att billigheten fordrade, att traktamentet i mån af prisstegringen höjdes; att uti 5 § af gällande instruktion, hvilken § lyder sålunda: »Enär någon af Stats-kontorets ledamöter inför Revisorerne företer Kongl, Maj:ts nådiga förordnande för honom att, under förrättningen, Revisorerne med nödiga upplysningar tillhandagå, skall han ega rättighet att till Revisorernes protokoll lemna sådana meddelanden, som med revisionsåtgärden hafva gemenskap», Revisorernes eget behof eller önskan icke ifrågasattes, utan Revisorerne måste, huru dermed än måtte vara, emottaga upplysningar af den bland Kongl. Stats-kontorets ledamöter, som för afgifvande af sådana erhölle nådigt förordnande. För detta biträde, hvilket numera destoheldre kunde umbäras, som Revisorerne, enligt 3 § uti gällande instruktion, till såväl kameralsom kansli-biträden företrädesvis antoge tjenstemän i Kongl. Stats-kontoret, utbetaltes nu årligen 1,000 R:dr, ett belopp, som, enligt motionärens åsigt, vore för högt och, såvida ej 5 § uti instruktionen upphäfdes, borde nedsättas till högst 500 R:dr.
HofRätten utfört bägge dessa anmärkningsmål, hvarvid förrbemälde LandsSecreterare blifvit hörd och till Kongl. HofRätten ingifvit ej allenast vederbörligt bevis, att den Kongl. Maj:t och Kronan obehörigen tillskyndade kostnad för Greiffes och Stina Cajsa Gustafsdotters underhåll i häcktet, utgörande för Greiffe 67 R:dr 46 sk. 5^ r:st. och för Stina Cajsa Gustafsdotter 1 R:dr 3y sk. 6^ r:st., blifvit, genom dessa medels nedsättning i LandtRänteriet, Kongl. Maj:t och Kronan godtgjord, än äfven skriftliga förklaranden af Greiffe och Stina Cajsa Gustafsdotter, att de fått nöjaktig ersättning för det lidande, som dem i förrberörda måtto förorsakats; Och har Kongl. HofRätten deruppå, genom Utslag den 10 sistlidne Juli, sig utlåtit: att som, jemlikt Kongl. Brefvet den 27 Maj 1827, LandshöfdingeEmbetet, såsom Exsecutor, ålegat att, då den bestraffning af fängelse, hvartill Stina Cajsa Gustafsdotter blifvit, för oloflig bränvinsförsäljning, af Sköllesta HäradsRätt genom tre serskilda Utslag, i brist af tillgång till böter, hvardera gången 20 R:dr, dömd, skolat till verkställighet befordras, hos Kongl. HofRätten göra anmälan derom, att bötesbeloppen varit hvart för sig förvandlade, på det att, i öfverensstämmelse med hvad omförmälda Kongl.
B. ion XLVIII. A. 316. LXVI. B. 3oi. A. 3i5. C011- i43 ConstitutiolisUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af BorgareStåndets återremiss å Memorialet N:o 3o, angående Allmänna Beredningens Constitutionella befattning. XXXII. LXI. A. 68. — rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning i afseende på beviljade förlagslån åt Mekaniska Verkstaden vid Motala. XXXIII. B. 475. XXXIX. A. 96. •— angående StatsUtskottets anmärkningsanledning, i fråga om ett Fabrikanten Pochet beviljadt lån ur ManufacturDiscontfonden. XXXIII. B. 475. XXXIX. A. 96. — rörande Casper Wijkmans anmärkningsanledning, i afseende på 1826 års Förordning om Rusthålls-afgifterna tillWad-* stena Krigsmanshus. XXXVI. B. 3oo. XXXIX. A. 97. .— angående BorgareStåndets återremiss å en anmarkningspunkt i Betänkandet om StatsRådsProtocollensgranskning.XXXVII. B. i57. XXXIX. A. 97. ■— i anledning af BondeStåndets återremiss å Betänkandet om StatsRådsProtocollens fulländade granskning. XXXVII. B. i 58. XXXIX. A. 97. — rörande Friherre C. II. Anckarsvärd^ anledningar till anmärkning mot Konungens Rådgifvare samt Föredragande af Krigs JO - J 4G och KammarÄrenden. XXXVII. B. 274. XXXIX. A. 97. ConstilutionsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden rörande Prosten Dedekinds anmärkningsanledning mot föredragningen i KammarExpeditionen af målet, angående Kyrkohemmanet Lyngåkra. XXXVII. B. 274. XXXIX.
Anvisning att bereda smält och gjuten Saltpeter , hat Eders Kongl, Maj:t tillika i Nådér förordnat, att då fråga uppstår emellan Uppbördsman neri och den gärdgifvande om Salrpeterns levereringsbara godhet, bör den i anledningen uppgifna proberingsmethodert alltid i sådana fall användas. Dock har Eders Kongl. 3Vlaj:t i Nåder tillåtit, att ogjuten Saltpeter, hädanefter likasom hittills* får i Skatt levereras» Eå åro dé, sorn följt denna smätthirtgs-mé-» thod , hvilket troligen härleder sig dets ifrån tillgifvenhet för gamla Vanör, dels från bristan» dé handlag, och dels fran okunnighet om gjut* ningens rätta verkställande. Committferadé hoppas, ätt dessa hinder' för ofvännämnde fördelaktigare méthods allmännare antagande skola genom tiden och de upplystare Styresmännens nitiska omsorg undanrödjas, men. anse Den ig 'April* anse rådi igast att låta antagandet,' ntom hvad om proberingsmethoden redan är i Nåder föreskifvet. ankomma på vederbörande.® fria vilja. Härtill bidrager, att en skälig rabatt bestås för den gjutna goda Saltpetern, hvarom Committerade skola framdeles afgifva särskildt underdånigt utlåtande. Angående den tillförodnade Directeuröns af Saltpeterförsöken åtgärder och rön, lärer samma Direction med underdånig berättelse till Eders Kongl. Maj:t inkomma. Committerade bifoga i underdånighet ett Sammandrag, som visar antalet af Saltpeterplantlador, som enligt inlupna underrättelser ard dels anlagde, dels under anläggning, äfvensom en förteckning på de enligt Eders Kongl. Majas Nådiga befallning anskaffade eller beställde Koppar sjudningspannor. Dessa hafva blifvit ’ genom entreprenad - auction i Fahlun upphandlade för ett villa lindrigare pris, än annorstädes kunnat er-, nås, hvarvid Committerade blifvit nitiskt biträdde af ^Landshöfdingen och Riddaren Järta, t
December sistlidet är, angående Riksgälds-kontorets förvaltning, afgifna Utlåtande (N:o 22), anmälde Utskottet, att, då den af Revisorerne vid 1861 års revision gjorda hemställan om upphörande af ljuspenningar för Fullmägtige i Riksgälds-kontoret syntes haft sin grund deri, att enahanda hemställan föregående år blifvit gjord om indragning af de till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank anvisade ljuspenningar, samt likhet i afseende på de förmåner, som borde tillerkännas Fullmägtige i Banken och Riksgälds-kontoret onekligen borde ega rum, Utskottet ansett sig, i afvaktan af det beslut, Rikets Ständer, uppå BankoUtskottets framställning, komme att fatta rörande de till Fullmägtige i Banken anslagna ljuspenningar, då icke böra, beträffande frågan om ljuspenningarnes indragning för Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, afgifva något yttrande. Sedan Rikets Ständer numera, genom bifallandet af 6:te punkten uti Banko-Utskottets Memorial N:o 47, dels beslutat, att ljuspenningar till Fullmägtige i Banken icke för framtiden skola utgå, dels, i anledning af den utaf Banko-Utskottet lemnade upplysning, att berörda ljuspenningar de sednare åren uppgått till 80 R:dr årligen, i enlighet med Utskottets förslag förhöjt det för sistbemälde Fullmägtige hittills bestämda arfvode från 1,S00 R:dr till 1,600 R:dr, har Stats-Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer hemställa, att ljuspenningar till Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor icke för framtiden må utgå, men att, till ersättning för derigenom uppkommande minskning i den godtgörelse bemälde Fullmägtige hittills åtnjutit, det genom 248 § i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente under namn af Bih, till R. St.
Prop. om Statsverket 4833. a) anläggning af nya och förbättrande af backiga eller eljest mindre goda vä gar, utöfver hvad här ofvan föreslagits R:dr 25,000: K) befrämjande, medelst lån eller anslag, af utdikuingar och altappningar utaf sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag.
Goethe erhöll sitt Gartenhaus af Karl August, som störtat mot ägaren med orden: »Jag måste ha er trädgård; den passar Goethe; får han den inte, stannar han inte här; det är enda sättet att behålla honom.» Saken ordnades till ägarens fördel, och Goethe flyttade in i sitt hus, som han bebodde från april 1776 till juni 1782. Byggnaden var då helt liten och knappt beboelig om vintern. Men Goethe lät den emellertid vara tills vidare, och började i stället strax plantera häckar, buskar och träd. Först i mars 1777 företog han den ombyggnad, om hvilken han skrifver: »Jag var nöjd under mitt halfruttna tak, men nu har ödet lyft både tak och trångmål från mitt hufvud, som man lyfter af en nattmössa.» Om man i Weimar från slottet går öfver Sternbrücke kommer man till den äldsta delen af parken, Stern, en rundel från hvilken gångar utgå åt alla håll. En mer än en kvarts mil lång allé af jättekastanjer leder till Belvedere, det sommarslott, dit Karl August eller hofvets nöjen så ofta kallade Goethe. Andra vägar föra fram till den chaussé, hvilken leder från Weimar förbi Goethes trädgård, som skiljes från vägen endast genom sin häck. På andra sidan vägen ligger en stor, af Ilm genomfluten äng med rika trädgrupper; denna äng var det stycke natur, Goethe såg från sin åt söder och väster vettande trädgård. Ehuru staden låg endast tio minuter från Gartenhaus, var den därifrån nu som då fullkomligt dold af de stora, lummiga träden. Men nu ligga flera andra hus med trädgårdar längs den mot ängen sluttande åsen, som sakta höjer sig bakom Gartenhaus. Detta låg däremot på Goethes tid alldeles för sig själft i utkanten af parken, som Goethe småningom med en så utsökt smak förstorade, genom att anlägga gångar i de naturliga skogsdungarna omkring Gartenhaus, samt genom att låta plantera en mängd olika barroch löfträd, hvilkas gruppering och mångfald af former och färgskiftningar göra Weimars park till en af de naturligast vackra och på samma gång mest konstnärligt anlagda i Europa.
Cronhjelms motion, ang:de städernas tolag; Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.Utskotten: N:o i5. i anledn. af väckt fråga om allmänt bidrag för att befrämja anläggning utaf l ior och torkinrättningar för spannmål; N:o 16. i fråga om skogsplanteringar i Skåne; N:o 17. i anledning af väckt motion, att H. St. ville förnya deras und. anhållan vid sista riksdag, att under den blida årstiden, samt alltid vid marcher t. o. fr. vapenöfningar, tågande trupper måtte anbefallas att tälta eller bivouackera och sjelfva tillreda sin mat; N:o 18. i anledn. af väckt motion om vissa bestämmelser i afseende på gevärstillverkningar för Kronans räkning; N:o 19. i fråga örn försäljning till skatte af ecclesiastikliemman i Skåne; N:o 20. i anledn. dels af K. M:s nåd. skrifvelse, rör:de ny indelning till ordinarie knektehåll af oroterad jord, dels ock af väckta motioner om den nya indelningens anslående till lindring i gamla ordinarie roteringen; N:o 21. i anledn. af väckt motion, angtde lindring uti extra roteringen inom Bohus län; N:o 22. i anledning af väckt motion, ang:de åbooch besittningsrätteu till kyrkohemman i Halland; Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.Utskotten: N:o 4- i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:ns betänk. N:o 2, i fråga örn jagtbevilining till premier för rofdjur s dödande; Ban coUtskottet:
Till följa af dessa skal, jemte flera som Utskottets Betänkande innehåller, kan jag ej anse Utskottet hafva uppfyllt dess åliggande, då det, ehuru under medgifvande af handelsfrihetens stora angelägenhet i allmänhet, för öfrigt endast öfverlemna! detta mål till Kongl. Maj:ts visa pröfning och Beslut. För min enskilta del anser jag mig skyldig till Bikets Höglofl. Ständer vördsamt föreslå, att hos Kongl. Maj:t måtte i underdånighet bestämt tillstyrkas Nådigt bifall till följande förändringar i nu gällande författningar angående handeln med skogsefFekter: 1:0 Att alla SkogsefFekter, äfven masteträd och gröfre bjelkar, må blifva tillåtne att både med egna och främmande fartyg utföras, utan inskränkning uti dimensioner eller myckenhet. 2.-0 Att utgående Tullen för dessa varor med Svenska skepp må bestämmas till närmaste likhet, i proportion af värdet, med utgående Tullen för andra Svenska Produkter. 3:0 Att utgående Tullen med främmande skepp, som nu för dessa varor är tredub. hel, äfven måtte nedsättas i jemförelse med hvad Svenska Skepp erlägga, till närmaste likhet med Svenska produkter, hvilka, efter nuva - Ees v. och Ekort. Ut sk. Betänkan elen. 6 ig rande tariff, merendels betala blott dubbelt utgående Tull med utländska fartyg. Om dessa förändringar af Kongl. Maj:t skulle i nåder bifallas, kan väl icke denna handel sägas vara fullkomligen frij men rättvisans fordringar blifva uppfyllde, allmänna jemvigten emellan flera näringars anspråk och rättigheter blifver återställd, reciprociteten emellan Sveriges och andra Nationers handeisförmoner, hvilken äfven af Utskottet sorn ett villkor blifvit yrkad, finnes ej allenast iakttagen, utan äfven väga till vår fördel, och framför allt finnes ett nytt värde skänkt åt £ af Sveriges areal, utan hvilket alia nu och ofta förut väckta patriotiska förslag om Kronoskogars och allmänningars nyttigare användande evigt skola förblifva endast vackra luftslott.
RättegångsBalken innehåller, att den Domare, som, för mutor och gåfvor, fäller vrångvis dom, skall mista Embetet och aldrig få det åter, men nå - 6o Den 29 November, gon förlust af Äran omtalas icke. — Äfven har Baron Boye blifvit öfverhopad med plumpa 0- qvädensordy Enligt Hederslagarne, ehuru dessa stå i coilision med de Borgerliga, behandlas sådant emellan Adeliga personer och deras Vederlikar, efter antagen opinion, men i de fall, då det går domstols-vägen, lärer väl, om en dylik händelse någonsin mera skulle tilldraga sig, Duells-Placatet eller 60 Cap. 6 §. Missgernings - Balken blifva de lagsens rum, hvarefter dömas mäste, och intet dera talar om Ärans förlust. Man invänder väl, att Baron Boyejlagt hinder i vägen för Grevesmöhlen, att få bevisa sanningen af hvad han tillvitat honom, och hvarigenom han velat frälsa sin egen Ära och välfärd, som stod på spel 3 men enär man betragtar, att detta bestridande af Baron Boye grundade sig derpå, att Grevesmöhlen ej var fätter Målsman, så är synbart, att Baron Boyes mening ej kunnat sträcka sig längre, än till de omständigheter, som angingo dess husliga lefnad, hvaruti Grevesmöhlen visserligen hade orätt att blanda sig. — Ett inkast göres väl häremot, som sätter mig i förlägenhet att förklara: Man säger, att, då domaren förnekat Grevqsmöhlen bevisnings rätten, och dömt honom äfifclös för beskyllningar, som derigenom blifvit obeviste, så mätte beskyilningarne varit ärelösa och Baron Boye ännu icke ordentligen frikänd från tillmålet: Jag kan intet inlåta mig i någon tvist härom, emedan jag icke äger tillräckelig Lagkännedom dertill. Efter sunda förnuftet, tyckes det vara klart, att en anklagad bör få åtnjuta den rättigheten, att genom hvarje lofligt
Och de mörka släktporträtten dar p % rummets vägg, som kalla bilder fram af dem, som blefro länge se ' n i grafven lagda, såg jag, ängel min, med tjusning ömma blickar p %. dig kasta. Syrsorna i sina gömslen, till en plötslig glädje bragta, gällt en serenad den natten stämde iipp omkring din vagga. Och uti sin koja hunden, korna uti sina stallar och i parkens täta kronor slumrande små pigga sparfvar vakna, tycktes mig att l %ta sitt välkommen mot dig skalla. Näktergalen ' sj alf,. hvars kvällsliy mil vid. den tiden pliii ha stannat, nedan fönstret hördes drilla ' genciin månskensdagrar mat ta. Men ej var det näktergalen: liar på trakten jämt lian fattats; nej, det var en liyinn af lycka, stigen ur mitt lij ärtas kamrar. Litteratur. Gösta Berliirgs saga af Selma Lagerlöf. E t t af den nutida berättande diktens mest utmärkande drag är dess förkärlek för psykologisk ' analys; Kring karaktersutvecklingen och de förli~llaiideii, soin motivera och betinga densamma, koncentrerar sig hela intresset. De djupast dolda rörelser, de finaste skiftningar i sjalslifvet ställas fram i den objektiva skildringens klara dagsljus och följas lank för lank. Denna riktning frainträder hos Tolstoy sk val som hos förf. af Robert Elsrnere, hos Bourget så val som hos Lie. E t t annat slag af berättarkonst möter oss i Gösta Berlings saga. Det är ej nyktert dagsljus, som strömmar ned öfver alla denna boks växlande gestalter. Snarare förefaller det, som såge inan dem i skenet från ett sprakande, gnistrande bål. Än flamma lågorna upp, och hvarj e drag fraintracler med Icraftigaste intensitet, och de dansande skuggorna jagas p&amp; flykten r m d t om; an sjunker elden ned till en mystisk glöd och gestalterna te sig fantastiskt dunkla, sammansmaltande med orngifningen. Skildringen af inajorskan ' lärniiar ett exempel liarph.
Disconteringsrätt i Banken pä Kopparsedlar samt att Banken mä fä af Bergslagen inlösa gahrkoppar, Olow. 87. ?o6. 799. 87 >. — med hemställan huruwida det Banco Fullmagtige uti 1802 ärs Riksdags-Beflut uppdragnc sammanträde med^ Fullmägtige i Riksgäldskontoret till genomseende af föreqäende ärets afstutade RiksStat hädanefter bör fortfara, Olov. 88. Z07. 241. zyz. 796. 870. — om öfwerlemnande till Lag-Utffottct att utarbeta en Answarigbcts-Lag, hwarefter Riksens Ständers Fullmägtiges förbrytelser böra af HofRätten afdömmas, Vlov. 91. Z49. 417. 426. d. XIV. 107. — med utlåtande öfwer det tillstyrkande att antingen Banken ä alla förskotter till Discont-rbrelsen endast mä sig till godo beräkna z procent ärlig rän - i6 Register. ta eller ock Discontwerket tillätas att genom inrättande af sä kallad afstrifningsräkning emottaga privates penningar till lägsta ranta och högst 9 procent, P?ov. 7?9. 648. 1626. 1627. Apr. 808. — med öfwer!emnande af Rcvisorcrncs Protokoll w!d 1829 ärs Banco Rcviston, tAov. d. XIV. 11—87. — r anledning af ytterligare ansökning om länbiträde af Banken för Uddewalla stad, Nso. d. XIV. 122.799. 870. 1598. 16:1. — i anledning af ätstilliga ansökningar om oinskränkta Bancolan pä fastigheter och ätskillige rudimate-ner samt om räntans nedsättande till 4 procent, V7ov. d. XIV. 124. 802. 869. 1589. 1612.
I anledning af detta utlåtande förklarade Kongl. Maj:t den 24 November igiy sig icke hafva funnit skäl bifalla Riksens Ständers anmälan. Höglofl. StatsUtskottet behagar nu er-' känna: ”att den af sednaste Riksens Sränder föreslagne uträkning af hvarje post, till den dagens cours, då den ineller utgick, skulle på sätt Kongl. Majrts åberopade skrifvelse afser , ilijva alltför compliquerad5 men anser likväl i Dan 4 April f, m. stället, att den af Riksens Ständer härmed åsyftade, uti Stati tiskt hänseende ganfka vigtig fl upplysning, om anslagens mer eller mindre tillräcklighet och -möjligafle redighet i räkenflaperne t kunna derigenom erhållas, att Statsverkets alla så väl inkomster som utgifter uti Hamburger Banco, i RiksStaterne, och i de till grund derför liggande Räkenfkaper debiteras och redovisas efter en viss cours, som vid hvarje Riks* dag bestämmes, samt den uppkommande skillnaden mellan samma cours och den medelcuurs för aret, som finnes gällande då inkomsten eller utgiften inträffar iakttages uti den generella årliga liqviden mellan Statsoch RiksgäldsVerken medelst StatsVerkets godtgörande för hvad medelCoursen öfverstiger den fasställdaj hvaremot RiksgäldsContoiret tillkommer öfverskottet, som vinnes på den fasställda cour6en, utöfver medelcoursens belopp Då ingalunda må betviflas att det är reda och ordning i Statsverkets räkenskaper som åsyftas; måste jag öppet förklara min öfvertygelse, att den ingalunda kan vinnas med detta dubbla calculationsverk, med tvenne imaginerade mätare: Riksdagscoursen och årets medelcours förutom den tredje och enda rätta, nemligen den cours hvartill vexlarne verkeligen säljas eller köpas; Och hvilken allena måste utgöra grunden för uppbördsmännens redovisning. Jag hade tillåtit mig tro, att den utveckling - Den 4 April f m'. 49 ling af ämnet, sora blifvit gjord, skolat ådagalägga angelägenheten af calculationernes avskiljande från uppbördsmännens enkla Cassaräkningar: