Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållandet blefve nemi. det, att vid sådan öfverlåtelse det blefve den sista eller den som stadnade vid egendomen, och således sökte lagfart å köpet, som komme att gälda afgifterna för alla transporterna. Tänkom oss, hvad som ofta är förhållandet, att en egendom inropas på auktion och öfverlåtes till 3 eller 4 personer, efter hvarandra hvarigenom köpebrefvet blir försedt med 3 eller 4 transporter. I sådant fall, skulle det karteras lika många gånger som öfverlätelsen skett; hvarje gång i förhållande till köpesummans belopp. B. o. Ad. skall lätteligen inse, att den karta, som den siste köparen får vidkännas, kunde komma att blifva högst be - Den 18 Juni f. m. 87 tydlig. Den uppenbara obilligheten af en sådan tolkning har också föranledt, såsom motionären äfven lillkännagifvit, att i åtskilliga af flogsta domstolen meddelade utslag blifvit förklarad! alt sådant flerfaldigt beläggande med karta på köpebrefven ej må åläggas den som söker lagfart. Jag hemställer i hvad mån det kan vara lämpligt att, sedan en sådan praxis gjort sig gällande och blifvit känd af dom stolarne, antaga ett emot denna af billigheten föreskrifna praxis stridande lagstadgande, hvilket endast skulle föranleda alt detsamma kringgås. Följden blir nemi. endast den, att sedan ett köp gått genom flere händer, sä rifver den siste köparen helt simpelt sönder sitt med öfverlåtelse!’ försedde köpebref och skaffar sig af den förste säljaren eli annat, för alt derigenom skydda sig emot ett obilligt prejeri af Slaten. Mig synes, att man bör låta allt gå sin naturliga gång och icke göra föreskrifter, som tvinga den cnskilte alt kringgå lagens stadgande!). Jag tillstyrker således, alt om ett förtydligande anses nödigt, det må ske i alldeles motsatt syftning af det, som motionären föreslagit. Ett RiksSlånd har redan i denna syftning beslutat ålerremiss af denna § i betänk, och jag vägar således vördsamt anhålla alt äfven II. o. Ad. behagade återremit tera §:n. Gr. Mörner:
Om Utskottet trott sig härigenom hafva uppfyllt Institutets behof, synes det mig som Utskottet gjort sig ett allt för högt begrepp om ”de ”inkomster, sorn inflyta af dem, hvilka in - Den 22 Maji. 9 ”riiltningen begagna;” och att Utskottet ingalunda beräknat, att den tid, sorn åtgår för dessa inkomsters inbringande, lages på bekostnad af den tid, hvarpå Lärareulhildningen skulle ske ; t Jemföres det af StatsUtskottet erkända bebofvet af en större Lärarepersonal vid Institutet med den föreslagne fördubblingen af Statsmedlen till 2000 R:dr B:co, finner man lätteligen, huruvida det af Utskottet åsyftade ändamål kan vinnas eller icke, nemligen det af ett tillräckligt antal Lärare, så att de ”medhinna att bibringa ”alla dem erforderlig undervisning, hvilka "såsom elever behöfva inhämta både de "theoretiska och practiska delarue af kon"sten;” och alt lönevilkoren blifva sådane, alt de ”kunna uteslutande dertill egna he"la sin tid." Då Gymnastiken, och Centralinstitutet, hvarifrån den utgått, i så hög grad förvärfvat sig det allmänna förtroendet, lärer icke vara någon, som dervid glömmer den mans förtjenst, hvilken gjort Gymnatikens utarbetande till sin hufvudsak och för densamma uppoffrat sin kraftigaste ålder; och likväl förbiser StatsUtskottet det tillfälle, som nu erbjuder sig att af tacksamhet för det nit och den sjelfförsakelse som städse utmärkt denna man, försäkra honom, Herr Ling, örn en anständig lön vid tilltagande högre ålder. JO Den 11 Maji. I händelse återremiss beviljas, hvarom jag vördsamt anhåller, och StalsUtskottet, vid sakens ytterligare öfvervägande, icke anser sig kunna tillstyrka hela den af Herr von Vegesach föreslagne summan, skulle jag önska, att Utskottet åtminstone föreslog för Institutets Föreståndare i5oo R:dr B:o, för ÖfverLäraren . iooo för 3:ne UnderLärare .
Late ack Landtmätaren å Predikstolen i den eller de Socknar, der vatten-verket är beläget, förrättningen kungöra, sist fjorj ton dagar innan den företages. §• 7‘ Till den utsatte dagen skola Jord-egare och vatten-verks-egare hvardera välja tvänne Gode Män, samt Kongl. Maj;ts Befallningshafvande likaledes utse tvänne,-valde bland Ledamöter a£ Länets Hushålls-sällskap, eiler andre för skicklighet och pålitlighet kände personer, med hvilka Landtmätaren i Delegarnes ömsesidiga närvaro skall sammanträda och först affatta samt afväga vattendraget. Derefter böra han och Go^ de Männen undersöka, om icke nödigt aflopp, u.- tan mehn för vatten-verket, göras kan, eller om ändring, flyttning eller utrifning, eller ock vattenledning, hvaraf Verket lider, nödig vara maj och när sådant skett, skola de till värde uppskatta, å ena sidan, jorden och dess förbättring Förslag. 353 och, å den andra, Vattenverket eller dess försämring, samt gifva sitt utlåtande, om vattnet aftappas må, så ock om sättet och vilkoren derföre, allt efter som för hvarje fall ofvan stadgadt finnes. Landtmätare och Gode Män undersöka äfvén härvid, om Jord eller verk , sorn nedan ligger, vid vattnets aftappning, kunna genom öfversvämning iida skada, och meddele i sådant fall, till upplysning för vederbörande, sitt utlåtande, huru sådant må kunna förekommas. Uteblifver lagligen kallad Vatienverks-egsre från denna förrättning och icke eller för sig ställer ombud, varde h#n känd skyldig att ersätta all härtill erforderlig kostnad , men förrättningen emellertid uppskjuten till annan dag, hvartill ny kallelse å Vattenverks-egaren bör utfärdas och honom inom den tid, som i §. 6 sågs, tillställas. Pinnes han äfven då frånvarande, må förrättningen, utan hinder deraf, i laglig ordning fortgå.
Bland samtliga lörrberörde anmärkningar emot Stadgan i allmänhet, hafva Utskotten alltså icke funnit några af den vigt och Bevisning, alt de kunnat föranleda till ändring uti Utskottens öfvertygelse om dess värde och antaglighet, hvadan Utskotten anse sig böra tillstyrka, att förutnämnde anmärkningar icke må isda till det mål, sorn derigenom åsyftats, nemligen den nya stadgans fullkomliga ogillande, ulan att densamma må genom ytterligare underdånig Skrifvelse till framtida verkställighet förorda3. I sammanhang med nyssnämnde anmärkningar, hafva de fleste, som sådana framställt, tillstyrkt, såsom tillräcklig förbättring i vör Måtllörfattning, det i Herr af Forsells reservation meddeiade förslag, att nemligen antaga för rymdemålet en enda sorts tunna, så väl för våla sorn torra varor, om 48 kannor, samt för vigten endast victualievigten, nied bibehållande af dess nuvarande fördelning. Det synes nu följa af sig sjelft, att, då Utskotten icke kunnat godkänna deväsendtliga anmärkningar, sorn åsyftat den nja Lags. Allm, Besv.- o, Oee.-Utsk. Uti. N:o 72. i3 Stadgans fullkomliga förkastande, Utskotten lika, litet kunna godkänna det förbättringsförslag, som varit ämnadt att inlaga dess Ställe. Något serskildt yttrande härom kunde således icke eller vara behörigt; men Utskotten vilja likväl lästa uppmärksamheten dervid, att, när m.m ser sig nödsakad alt genom förbättringar rubba gammal och häfdvunnen ordning, dessa bory göras så fullkomliga sorn möjligt. Genom Herr af. Forsells .förslag vinnes likväl icke ett sådant ändamål.
A ena sidan kan sägas, att enligt den gällande Förordningen, § 41, är tillverkning på Söndag under i allmänhet tillåten tid, och med vederbörligen anmäld och laglig redskap, belagd endast med böter af 3 R:dr 16 sk. till 10 R:dr, jemte ansvaret för sabbatsbrott, och att grunden för detta lindrigare ansvar ligger deruti, att oanmäld redskap dock icke blifvit begagnad eller för segling bruten, å hvilka försvårande omständigheter vigt utan tvifvel blifvit lagd vid bestämmande af det olika ansvaret i 35:te och 41:sta paragraferna; men å andra sidan hafva de i Kongl. Kungörelsen den 1 Juni d. å. tillagda orden, hvarigenom Söndagarne undantagas, icke uti föregående förbud funnits och kunna således föranleda, att, i olikhet med hvad hitintills händelsen varit, Söndagarne, äfven under den i allmänhet tillåtna tiden, kunna, enligt 35 §, betraktas såsom förbuden tid. På dessa grunder finner sig Utskottet böra tillstyrka, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit måtte utfärda Nådig Förklaring, huruvida bränvins tillverkning under helgdag med redskap, hvarmed sådan, tillverkning lagligen får under första hälften af nästkommande November månad ske, skall anses efter 35:te eller efter 41 ista g i Kongl. Kungörelsen den 10 Oktober 1851, angående vilkoren för bränvins tillverkning och försäljning. Stockholm den 4 Augusti 1854. Reservationer: Herr von HartmansdorffJ Äng.: ”Om de tvänne orden, Söndagarne undantagne. icke varit tillagda i Kongl. Kungörelsen den 1 Juni 1854, så hade ingen tvekan kunnat uppstå. För en hvar hade det varit tydligt, att Kongl. Förordningen af den 10 Oktober 1851 skolat tillämpas så, att ehvem som under medgifven bränningstid tillverkade bränvin på någon söneller helgedag borde derföre böta, enligt § 41, blott med 3 Ridr 16 sk. för sabbatsbrott.
6a5 gre löner, än hvartill hvar och en af de derå uppförde, i förhållande till sin tjenstebefattning, kan anses skäligen berättigad, funnit sig höra så till vida bifalla E. K. M:s Nådiga Proposition, alt de vid Fångvården anställde, uti här förut omförmälde Stater för sisllidne år upptagne, Tjenstemän och Vaktbeljente tillerkännas rättighet alt, sedan de minst 10 år tjenstgjort vid Corrections-Inrättningar, och i öfrigt under samma vilkor, somför civile Erabetsoch Tjenstemän redan äro stadgade, uppföras till pensioner å Allmänna Indragnings-Stalen, beräknade efter de arfvodes-belopp, som uti nämnde aflönings-stater finnas bestämde, dock att dervid icke tages i beräkning den Föreståndaren vid Norrköpings Corrections-Inrättning anslagne ersättning för Skrifvare-biträde, ej eller Vaktmästarnes underhåll in natura , äfvensom att hvad i afseende å de vid Fångvården anställde Tjenstemäns och Vaktbetjentes pensionerande sålunda blifvit af Rikets Ständer beviljadt icke må tillämpas å Commendanterne, Predikanterne, Läkarne, Organisterne och Klockarne; hvarförutan Rikets Ständer, med anledning af derom gjord framställning, funnit skäligt besluta, att samtlige Tjenstemän och Betjente vid Fångvården utan undantag, då de i och för tjensten blifvit genom af fångarne begånget våld skadade till lemmar eller helsa, samt dymedelst oförmögne till vidare tjenstgöring, må, utan afseende på ålder eller tjenstetid, vara berättigade att såsom pension behålla hela sin ordinarie löne-inkomst, sådan den, genom sisllidne år gällande stat, är bestämd, samt med iagttagande af hvad här förut om beräkningen af Föreståndarens vid Norrköpings Corrections-Inrättning och Vaktmästarnes löneförmoner är vordet i underdånighet yttradt. 12:o Genom Nådig Remiss har E. K. M. behagat till Rikets Ständers Slats-UtskoLt öfverlemna en af aflidne Protocoll Secreteraren Pehr Aron Borgs enka, Christina Magdalena Ekman> i underdånighet gjord ansökning att få fortfarande åtnjuta den pension, till belopp af 450 R:dr årligen, som hennes den 22 April 1839 med döden afgångne man i lifstiden å Allmänna Iudragnings-Staten uppburit; och enär Rikets Ständer inhemtat, att aflidne Protocoll-Secreteraren Borgs efterlemnade egendom måst lill borgenärers förnöjande afträdas, hafva Rikets Sländer, då dennes förtjenslfulla verksamhet att söka mildra af naturen vanlottade likars olyckliga belägenhet måste rättvisligen taga nationens erkänsla i anspråk, funnit godt bifalla, det hans enka må, så länge hon lefver ogift, få uppbära den åt hennes aflidne man i lifstiden å Allmänna Indragnings-Staten anslagne pension,
Hela resonnemanget uttalar en subjectiv och icke en objectiv åsigt och detta tror jag icke går an, då fråga är att stifta lagar. Som tiden är långt framskriden, vill jag ej längre uptaga R. o. Adis tid, utan inskränker mig till att, med afslag å Utskis förslag, vördsamt anhålla om bifall till den Kongl. Proposin. Många ledamöter hördes ropa på propos. Gr. Frölich David, anförde skriftligen: Ehvad utgången blir bifall till Coust.Utskis Betänk. Nio 5 eller ej ville jag i R. o. Adis prof. ha förvarade mina tankar, elium det icke är sannolikt — att döma af argumenterna för så väl som emot den Kongl. Proposin — att någon dervid fäster uppmärksamhet just nu. Det kan också göra detsamma, ty för denna gången synes frågan om att få en förnuftig form för Interims-styrelse hafva varit före och det är vigtigare att kortligen antyda, hvarföre den tiar gått sitt öde att misslyckas till mötes, och huru man en annan gång borde åter bringa den på bane, än att ge sig in på urskiljandet emellan de serskilda opinionerna. Endast en flygtig öfversigt af de mest framstående talarenas yttranden vill jag tillåta mig för att söka ådagalägga att äfven de, hvar och en ur sin synpunkt icke förmått eller icke velat nu närma sig syftemålet, oagtadt allt det uprigtiga nit för hvad de ansett rikets väl kräfva, och all den teckniska skicklighet med hvilken de göra sina åsigter gällande. Gr. Sparre, som här ånyo iklädt sig det moraliska ansvaret för den Kongl. Proposin och vidgått dess sammanhang ined det förslag till grundlagsförändring som hvilar på vårt bord, liar måst äfven medgifva att en annan bättre form för de ändringar man ville ha gjorda i RiksAkten varit i förslag men måst vika i anseende till förutsedde hinder och olägenheter; Men det serdeles angelägna att få något annat i stället för det nu enl. RiksAkten gällande, och vådan, i händelse af en möjlig Konungens iråkade sjukdom under en mera brydsam Rikets ställning, voro för Grin öfvervägande motiver att. tillstyrka antagande af K.
Och fricorps e,r uppsattes, i brist af dugligt öfver-och underbefäl, vanvårdades eller okloktochändamålslöst uppoffrades, och af handtverktgefäller och utsupna, okunniga personer till Pfficerareoch Underofficerare snart sagdt såsom kreatur haödterades. Denna smärtande erfaren-^ het har gjordt djupa intryck hos mig, ehuru undfcr denna olyckstid, ännu oerfaren och ung, Och det är derföre det forde förlåtas mig att jag nu med så mycken ihärdighet och värm* ifrar för en allmän oväldig, ändamålsenlig militair—bildning. Hvad åter uppgiften om de olika kostnaderna vid Academievne och vid Carlberg angar; så förstår icke jag åtminstone huru en Cadett endast kan kosta i underhåll iooo Ridf Bil. till Ridd. o. Ad. Pr* IV Band, 14 210 jBen 21 Maji f. rit, såsom Friherren anför, om icke Friherren mc^ nar circa 1000 R:dr årligen, ty efter hvad som KrigsAcademiens nu varande Styresman, på detta rum vid sista Plenum uppgaf, kostar hvar Cadett utom 50 R:dr til] Böcker 5 å 60O R dr årligen, oberäknadt hvad underhållet af hela Inrättningen kostar Staten och personligen Hans Majtt Konungen. Hvad en Student kostar är icke siler nog säkert uppgifvit, mendet är säkert, att om LandtCadelterna flyttades till Vpfala och SjöCadetterne till Carlscrona de icke der kostade mer än på Carlberg, hvarigenom likväl de icke ringa fördelar för dem i många andra »fseenden skulle vinnas, äfven, hvad Herr
Vid sjukdomsfall och särskildt vid vården af små barn är gasköket synnerligen lämpligt, — ja, man kan säga oumbärligt för skyndsam uppvärmning af vatten, mjölk och dylikt. Den naturliga följden af att lågorna kunna modereras och släckas, så snart de ej längre behöfvas, är att all obehöflig och besvärlig hetta i köket kan undvikas. » Men om vintern kan värmen behöfvas i köket. » Ja, för det ändamålet finnes i de flesta större gasspislar en särskild kamin för uppvärmning af köket, då sådant är nödvändigt. » Nå, men hur kan det vara billigare att koka med gas än med annat bränsle? » Jo, ni kan tillgodogöra er all den gas, ni bränner; ni tänder den först, när kokningen skall börja, och släcker den, när kokningen är gjord, under det att annat bränsle brinner onödigtvis och utan gagn både före och efter kokningen. Besvärligheten att göra upp eld med ved eller kol ger ofta anledning till, att spiselden underhålles hela dagen, och det finnes till och med köksor, de där känna ett svenskt ord, som heter » nattved ». Besparingen vid gaskokning belöper sig till omkring 25 proc. Vid anställda försök hos en familj om sju personer uppgick kostnaden för kokning med ved och kol till 48 öre per dag. Under lika lång tid belöpte sig kostnaden för gaskokning till 36 öre per dag. Och dessa besparingar ökas än ytterligare, om ni i stället för de vanliga kopparkärlen använder tunna, helst emaljerade järnkärl, och borttager den sotskorpa, som finnes under botten på de gamla I DU N 1S90 kärlen — ett mörkt minne från vedens och kolens tid. Om dessa uppgifter gjort er böjd för att använda gas såsom bränsle, så gör någon dag ett besök i gasverkets utställning n:r 7 Kungsgatan, där ni blir i tillfälle att se en hel mängd olika kokapparater och spislar, afsedda för det nya bränslet, liksom också kaminer, badkaminer och strykugnar.
Formen en Beivillnmg, icke mera är för ändamälel lämpelig. För defta ffäl tror Stats. Utffottct. att Riksens Högloft. Ständerbeslut om AnnuitetLänen bäve kan och bör upphäfwas. Det ofwanomförmälte ändamäket med desie AnnmtetS Län, anser Stats-Utstottet desiutom, i föga mindre mon kunna winnås dcmgenom, att RikSgäldS Eontoiret är förbundit att. i lika ändamäl upptaga Län emot 5 procent. Be. skaffenheten af det för desia Län antagne system bar StatS-Utskottet här osman uppgifwit, nemligen att för Länen är utfäst bestämd ätrrbetalnmgS tid af 6 är. Stat Stc^S-UtskoUet är dock af den tanka, att äswen detta Län, systemet, hwilket wid närma, rande onrständigheter föga torde lyckas, kunde rindwikaS, och att Allmänheten skulle mera sinna sin räkning wid att i Riksgäld-. Contoiret insätta sine Capitaier, om läne-iwen more mrra lämpad efter hwarS och enS egen ästrmdan. Till den Ladan skulle Stat-Utskottet wstja före. stä Riksens Högloft. Ständer att beftuta, det berörde Läne - systern alldeles inftällc-, och att deremot Riksgäld-. Contoirot endast kemmer att sLsom bittilS. sä länge Fullmägtige pröfwa nö. digt, ballnS öppet till Inrikes Län emot vbli^ationer med 5 procent ränta, men pä 2, 4 a 6 ärS förfallotid; Blifwandes det FullmägtigeS åliggande, att sä snart genom Vefta Län, till. Täckelig Fond inftutit, alt dermed, femte hwad af Patriotiste LLnen är i Banquen innestäende, infria dcfte sistoämde
Vidare bör i min tanke sista moni. i 17 §:n ändras, så att de der omtalda berättelserna böra insändas blott hvart 5:te år. Med Gr. Anckarsvärd instämmer jag i den åsigt, att tabeller och hvad som i öfrigt för skolundervisningen erfordras på allmän bekostnad inköpas, för att i mån af försnmlingarnes hellof antingen gratis eller lill nedsatt pris dem tillhandahållas. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: På det alt icke i det prot., som till Utsk:u kommer alt afgå, del misstag må vara oanmärkt, sora af Gr. Anckarsvärd blifvit begånget vid åberopandet af Hr Biskop Agardhs reservation; får jag blott till prot. anmärka, att Hr Grefven misstagit sig örn Hr Biskopens yttrande i afseende på de ambulatoriska skolornas lämplighet eller olämplighet. För öfrigt får jag tillkännagifva, att Utsk:ns förslag att utesluta presterskapel från lärarekallet i folkskolorna är så mycket bättre, som det ute - i88 Den aa Juli f. ra. slänger den möjliga händelsen, att folkskolan blefve en tillflykt för så beskaffade prestäninen, som nu icke kunna blifva använde, och derigenom gåfve tillfälle till generation af ett pär tusende eländiga prester, som aldrig hinna öfver adjunctseller åtminstone aldrig öfver comininister-graden. Denna fara har åtminstone varit afsedd af åtskilliga presterskapets ledamöter uti landsorten. Jag skulle önska , att Utsk.m uti betänk, till svar på återremissen, som förmodligen beslutas, ville vidhålla denna mening. Hvad för öfrigt angår otillräckligheten af det utaf K. M. begärda anslaget till lärarelöner, så utvisar sjelfva beloppet att afsigten dermed sannolikt icke kan vara någon annan, än att dermed bispringa en eller annan församling, som af tillfälliga orsaker, t. ex. missvext eller nyligen fullbordad prestegårdsbyggnad eller kyrkobyggnad, mer än andra församlingar kan vara i behof af understöd.
”Jag ville helst säga att vår herre, och frälsare, som de dårar styr, ensam skulle göra det, men jag kan gerna tillstå att jag tror att det verktyg, som han här behöfver, måste se ut som en ung och förståndig qvinna. Kärleken har gjort Engelberts olycka – kärleken kan också bota honom.” ”Nej, kallar kusin hans galna känsla för kärlek?” ”Hvad är den annars?” ”En obändig passion, som aldrig känt förnuftets. tygel.” ”Min bästa Stefana” – en rodnad kom upp på gubbens kind – ”under lång tid kände Engelberts passion förnuftets tygel ... hvem vill neka det?” ”Den, kusin, som såg att detta förnuft endast hvilade på hoppet att min sons och Juannas förbindelse skulle blifva omöjlig; men då inga hinder kommo i vägen, utbrast all den dårskap, hvars minsta steg var det tokiga frieri, som han sjelf gjort sig en ära af att omtala.” ”Så så, kusin är alltid så bestämd ... Om han fått min Juanna, så hade äfven hans kärlek blifvit af det bästa slaget.” Bärande alltför djup vördnad för herr Tönne, ville fru Stefana ej längre motsäga honom. ”Nå”, återtog hon, ”hvad kunna vi säga om Konkordia, som afslog ett så lysande anbud för att fästa sig vid den fattige adjunkten?” ”Det var ett vackert drag, som synnerligen hedrar henne. Den qvinnans klokhet är så stor, att hon rätt väl insåg att Engelberts giftermål då skulle komma alltför tidigt att utgöra ett läkemedel; och för verldslig vinning ville hon icke sälja sig till en sådan förbindelse. Att hon deremot valde Sune ...” ”Ja, att hon det gjorde, hvaraf kom det?” ”Hon såg väl att hans böjelse var en ärlig och god själs, och hon kände att hon kunde uträtta något verkligt godt för honom och med honom. Det skall just bli roligt att få se henne och fästmannen här i eftermiddag.” ”Kornetten dröjer längre på sitt besök än det lät i början” ... Det var med en viss varsamhet som fru Stefana upptog sitt tredje ämne. ”Han har ju nyss kommit!”
Men om det icke kan bestridas, att Herr Friherre Lagerbjelkes serskilda aflöning afsåg, icke hans egenskap af Amiralsperson, utan det nya embete han tillträdde; att detta embete hvarken med Amiralsembetet eller med de för fjerde hufvudtitelns anslag åsyftade ändamål har någon gemenskap; och att bemälde Herr Friherre, som lagligen egde att bibehålla sitt förut innehafda KontreAmiralsembete jemte dermed åtföljande lön, deremot icke var lagligen berättigad att fortfarande tillgodonjuta den serskilda aflöning, utöfver Stat, som han dittills innehaft i egenskap af Befälhafvande Amiral i Carlskrona, men hvilken, då han lemnat denna befattning, äfven skolat upphöra, så torde detta tillräckligen ådagalägga behörigheten af min anmärkning i denna del; hvarföre den härmed vördsamt fullföljes och anmärkta öfverträdelsen äfven under Regeringsformens 65 §. hänföres. Sedan jag, på detta sätt, genomgått och till bemötande upptagit hvad förklaringen i denna sak innehåller, och derunder äfven egt tillfälle att min talan vidare utveckla, allt detta i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständers Konstitutionsutskott, till stöd för anmärkningsfrågorna, uppgifna grunder, samt härvid befunnits, att dessa icke blifvit i något fall genom svaromålet vederlagda, och att således de i mitt förra memorial anförda anmärkningar utan förändring qvarstå; åligger det mig nu att göra den slutliga tillämpning af detta förhållande, som i Grundlagarna bestämmes.