Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande hufvudsaken, eller ämnet för Constitutions-Utskottets Betänkande, anhåller jag blott få nämna en omständighet. Vid 1809 års Riksdag då Tryckfrihets-Lagen först tillskapades, yttrade Constitutions-Utskottets nuvarande Secreterare för mig sin tanke vara att i detta Land Dagblad och Veckoblad ännu behof de till en viss grad-vara ställde under Regeringens police-uppsigt. Jag tillstår att jag ej då fann denna tanke riktig. Jag ville ej föreställe mig det, som sedan inträffat : jag trodde ej att Tryckfriheten någonsin hos oss skulle få att beskaffa med en så låg retsamhet å ena sidan, och en så eländig retlighet å den andra. Jag rättar således ett misstag, då jag härmed instämmer i Högl. Constitutions Utskottets tillstyrkande så vidt det rörer den hufvud-idée att Dagoch Veckoblad böra stå under Regeringens tillsyn: och anhåller äfven för detta mitt förklarande om ett rum i ConstitutionsUtskottets protocoll. Herr Grefven och Ordföranden: Jag hade äfven trott, att det hörde till sakens utredande att skilja frågorna imellan. Men då Riksens Ständer ej antagit Constitutions-Utskottets vid förra Riksdagen afgifne Betänkande om Grundlagsfrågornas behandlingssätt, så (var det ej) Utskottets (sak att) Pluralitet ej ansett sig1 kunna välja imellan 56 och 81 §§ olika föreskrifter. Herr Doctor Wijkman: Man har ej ansett eller trott att, öfver hvad 2ne Stånd således afslagit, Constitutions Utskottet ej skulle äga att upgifva ett annat förslag, som vid nästa Riksdag kunde antagas. Herr Kammarherren Silverstolpe: Om mitt yttrande togs i motsatt mening, så blef jag orätt förstådd. 1 Orden Pluralitet ej ansett sig äro tillskrivna i marginalen. Anakoluten i den slutliga satsfogningen har uppkommit genom strykningarna och tillägget. 252 Den 20 Juni 1812 Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz fann tvätydighet vara imellan de båda §§.
Rikets då församlade Ständer beslutade, med hufvudsakligt bifall till hvad Kongl. Majit föreslagiti »a) Att alla de åt embetsoch tjenstemän på lön indelda räntor och tionde-anslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränteeller tionde-anslag, jemte de, vissa städer tillerkända, anslag af dylik beskaffenhet, må. likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar, efter ett, hvarje år för de nast för flutna tio åren bestämdt medelpris, utan rättighet’ för räntetagarne att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, dock att för dem af nuvarande embetsoch tjenstemän, hvilka enligt fullmakter eller konstitutorialer äro i åtnjutande af så beskaffade löner, utan att särskildt förbehåll om förändring blifvit i fullmakten eller konstitutorialet gjordt, förändringen fiirst med deras afgång från embetet eller tjénsten må träda i verkställighet, såvida de icke sjelfve, deröfver hörde, förklara sig önska, att den derförinnan må försiggå. b) Att innehafvare af ränteoch tionde-anslag för upphörandet såväl af deras hittills åtnjutna optionsrätt att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön, då lösen med penningar eger rum, hållas skadeslösa på det sätt, att de af Statsverket årligen erhålla ersättning till samma belopp, hvartill forsel-lönen för närvarande författningsenligt tillgodonjutes. « Som dessa beslut blifvit af Rikets Ständer fattade i enlighet med Kongl. Majits Nådiga proposition, måste de anses såsom Konungens och Rikets Ständers gemensamma, ehuru nådig föreskrift härom ännu ej kunnat utfärdas, emedan åtskilliga åtgärder, såsom kändt är, skolat derförut vidtagas.
Till följd af den utgång ärendet sålunda, efter behandling hos Riks-Stånden, erhållit, har Utskottet företagit detsamma till ny pröfning, för hvars resultater Utskottet nu går att redogöra. Den å pag. 12 i Betänkandet föreslagna ingress till Förordning har blifvit af Borgare-Ståndet återremitterad, för att erhålla ett tillägg af innehåll, att nu gällande författningar fortfarande skulle tillämpas i afseende på redan ingångna Bank-bolag; men då det är en i all lagstiftning och lagskipning antagen grundsats, att icke någon lag har retroaktiv verkan, hvarom särskildt stadgande icke anses erforderligt, har Utskottet icke funnit sig böra vidtaga den med åt erremissen i denna del åsyftade förändring. §§:«« / och 2. Emot lydelsen af dessa §§:r har hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att då i den förra föreskrifves, det »enskilde, som vilja förena sig i bolag, i ändamål att drifva bank-rörelse, skulle hos Kongl. Majit om Nådig tillåtelse dertill sig anmäla», samt i den sednare, att »antalet af dem, som om Bank-bolags stiftande sig förena, borde vara minst tjugo», dessa stadganden skulle kunna så tolkas, att det vore bolag, bestående af färre personer än tjugo, helt och hållet förbjudet att drifva någon slags rörelse, som kunde komma under benämningen bankrörelse, med mindre Kongl. Majits särskilda tillstånd dertill erhölles, och att således den hvarje handels-bolag hittills medgifna fria rättighet att drifva vexel-rörelse eller handel med penningar, eller att emottaga och utlåna penningar o. s. v., hvilka rörelsegrenar med skäl kunde kallas bankrörelse, skulle kunna anses genom den nu föreslagna Förordningen, om den blefve lag, vara tillintetgjord.
Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, om lian icke skulle vilja afstå från den betänklighet, han yttrat emot den af honom föreslagne redaction, och anhåller om proposition derå, att Ridderskapet och Adeln, som sin gemensamma tanka ville antaga Herr von Harlmansdorffs förslag. Herr Hegardtj Christian Bernhard: I öfverensstämmelse med hvad Hrr Hjerta och von Hartmansdorff anfort, anser jag deri enda vigliga förändring, som i 72 §:n RegeringsFormen hehöfves, vara uteslutandet af orden: ”Rikets Ständer äge allena ”rätt att genom Banken utgifva Sedlar som ”för mynt i Riket må erkännas.” Jag före - Den 17 F e b r u a r i i f. ni. slår deremot följande redaction. ”Rikets Ständer äga allena rätt alt genom Banken utgifva sedlar, hvilka uti all Kronouppbörd samt alla afgifter och betalningar lill Staten skola emot lagas ti il lika värde med det redbara mynt, hvarå de lyda. Deras emottagande för öfrigt, i stället för mynt, heror af hvar och ens fria vilja och öfverenskommelse. ” Herr Hartmansdorff har erkänt grunderna för denna redaction vara ostridigt riktiga; roen funnit betänkligt att antaga den. För min del har jag alldrig funnit betänkligt att antaga och yttra , hvad jag funnit rätt och välgrundadt. Långt ifrån att skada Bankens credit, skulle en sådan redaction gifva deråt det fastaste stöd, emedan Sedlarnes värde gjordes beroende af realisationens oafbrutna fortgång. Så länge vexlingen fortgår kan ej inträffa att sedlarne falla under det klingande myntet, som de föreställa, emedan de då äro ett lika godt och derjemte tjenligare och vigare bytesmedel. Skulle åter utväxlingcn afstanna, så är det lyckligt att genom Grundlag hafva stadgat, alt fordringsägare icke kan åläggas, att i betalniug, i stället för redbart och till sitt silfvervärde bestämdt mynt, emottaga ett nedfallet och till värdet vacklande pappersmynt.
ConvoyCommissariatet blifvit godtgjord och deraf Kronan för sin andel i denna expedition erhållit g,200 R:dr 2 sk. 8 r. som den 5 Maj för lidet år till K. KrigsCollegii Artilleri-Departements Cassa blifvit inbelaldte. Förhållandet i öfrigt med denna Krut-expedition, så vidt det, utan slulliquid med Wallen oell Interessenterne i företaget kan utrönas, liar funnits vara: att 23 Centner fuktigt Krut genom Wallen försålts emot 1955 Turkiska Piaster, för hvilka han hör redovisa; att 45° Centner, utgörande ena Bolagsmannens andel, af honom till egen disposition altagits, men dock med samma sjölägenhet afskeppats; att jo85 Centner blifvit, på sätt nämndt är, afyttrade till Paschan i Tripolis, samt 942 Centner qvarlemnade i Smirna och derstädes genom Handelshuset Lenneji försålda, menför hvilka liqvid ännu ej ingått. S:a 2Öoo Centner. Utom redan uppräknade 9,200 B:dr 2 sk. 8 r:st. har, för ifrågavarande Krut-expedition, tillflutit Kronan den betingade betalningen för det åt de private Interessenterne försålde i5oo Centner Krut h 20 R:dr per Centner, med tillsammans 3o,ooo R:dr och, enligt uppgjord beräkning, utgör den hittills influtna ersättningssumman, fördelad på hela den utlemnade Krutqvantiteten i5 R:dr 32 sk. yf r. per Centner, hvartill än vidare, enligt meddelad uppgift, skulle komma hvad ej mindre Walle'n med biträde af Svenske Consuln i Tripolis kan förmå Paschan godtgöra på den ännu icke honorerade anvisningen, i hvilket afseende Wallen uppehåller sig derstädes, än den behållning, som efter slutliquid med nämnde Handelshus blifver att påräkna för det i Smirna försålda Krutpartiet. — 43?.
Benjamin — onkel förstås — kan taga hvem han vill till att sköta sitt nya ' fosterländska ' företag, jag vill ej vara med om att än ytterligare förslöa, förfäa och förderfva varelser, som dock göra anspråk på att räknas till menniskor och tala om frihet, likställighet och — » » Så, så, barn, lugna dig och tänk ej på mera än du för tillfället kan öfverskåda! Låtom oss nu först och främst tänka på dig sjelf och Anna! Kunna ni rakt ingenting praktiskt? Hvad ha ni egentligen lärt i det der elementarläroverket? » » Hvad hundratals flickor, utan afgångsbetyg och med sådana, lärt och glömt på möjligast korta tid. Tala bara ej om det der tiöu ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör eländet! Det är ju tillräckligt att säga farbror, alt hvarken Anna eller jag kunna sticka en strumpa, klippa till ett linneplagg af hvad slag det vara må, ej kunna sy — j o nu ha vi ju båda lärt oss att sy franska snörlif. » » Ändå någoth doktorn smålog åt hennes häftighet. » Ser du, här ute i bygderna finnes ett stort antal flickor — döttrar till bönder, torpare och dagkarlar — som alla, flickorna menar jag, äro lika hjelplösa, då de slutat skolgång och konfirmation. Svägerskan, din mor, är en praktisk menniska, skicklig i många qvinnoslöjder, det vet jag. Kunde ej ni tre flytta hit; jag skall skaffa bostad och betala första årets hyra — flytta hit och lära landtboflickorna något nyttigt. — Ja, låt nu korsetteländet hvila i fred! Det kan väl ej vara omöjligt, att icke arbetet på dem öfvat upp någon färdighet, och då din mor förr i verlden sydde både sina och dina klädningar så måste du väl kunna lära den konsten af henne. Men, det ber jag! — inga frökenvanor få inympas här ute! V i behöfva dugliga, upplysta, rättsinnade qvinnor i Sverge; damer har landet ej råd att fostra. Nå, tycker du om förslaget, så skall jag nog få din mor på vår sida. » • » Om jag tycker om det!
Så gjorde äfven min fader, och de kommo till honom med stort följe för att spå mig mitt öde. »När detta skulle ske, låg jag i min vagga, och öfver mig brunno tvänne vaxljus. »Valorna talade till mig och sade, att jag skulle varda en stor lyckans gunstling, större än hvad mina föräldrar, fränder och andra höfdingsöner där i landet varit; de försäkrade, att så skulle mitt lif gestalta sig. »De voro tre till antalet, men den yngsta menade sig blifva åsidosatt af de bägge andra, eftersom de icke alls sporde henne till råds, när det gällde en så viktig spådom. »Därtill kom, att några öfverdådiga sällar stötte henne ned från hennes säte, så att hon föll till jorden. Häröfver vardt hon äfven mycket förgrymmad. »Högt skriade hon i vredesmod, och hon befallte de båda andra valorna att upphöra med så goda spådomar om mig. 'Ty', sade hon, 'den svennens öde skall jag forma så, att han icke lefver längre än detta vaxljus brinner, som är tändt öfver honom.' »Då tog den äldsta valan ljuset, släckte det och bad min moder städse bevara det samt ej tända det, förrän min sista lefnadsdag var inne. »Sedan lade de två valorna den yngsta i fjättrar och förde henne bort med sig. »Och min fader gaf dem goda gåfvor vid afskedet. »När jag vuxit upp till man, gaf min moder mig detta ljus att gömma och jag bär det ännu hos mig.» »Hvi drog du hit till oss?» frågade konungen. »Det föll mig så in», svarade han; »jag väntade mig lycka hos eder, enär jag hört eder rosad af goda och visa människor.» »Vill du taga emot det heliga dopet?» »Det vill jag, om ni det befaller!» Därefter blef han döpt, och konungen upptog honom i sin kärlek och gjorde honom till sin hirdman. Norna-gäst vardt mycket gudfruktig och tog hofsederna väl i akt. Också blef han en vänsäll man. En dag frågade konung Olof honom: »Huru länge skulle du vilja lefva, om du själf finge råda?»
M under den 10 sistlidne Mars behagat till Rikets Ständers Stats-utskott i nåder öfverlemna, till uppassning hos länsstyrelsen i Upsala af ålder varit anställde 2:ne s. k. slottsknektar, hvilka sednast å fångvårdens stat uppburit löner med 133 r:dr 16 sk. hvardera, men, i följd af förändrad reglering utaf landsstaten för Upsala län och fångvården inom detsamma, inträffat, att lönerne för ifrågavarande 2:ne betjente icke blifvit uppförda å någondera af berörde stater för innevarande år, hafva Rikets Ständer beslutat, alt tinder denna hufvud titel och Upsala läns landsstat må uppföras löner för 2:ne slottsknektar med 13.3 ralr 16 sk. årligen för hvardera, att utgå från och med innevarande års början, men med iakttagande likväl, att, efter de nuvarande innehafvarnes af dessa befattningar afgång ur tjernsten, lönerne vid samma tjenster bestämmas till ett belopp, icke öfverstigande hvad som allmännast och enligt de flesta läns stater tillkommer hos länsstyrelserna anställde enspännare eller kansliposter. 5:o Gästgi/vares friheter. Till understöd för gästgifverihållningen vid frälseskatte-hemmancl i mantal Kappeled i Willstad socken af Westbo härad och Jönköpings län, dertill 66 r:dr 32 sk. årligen måst från och med år 1842, af extra utgifts-medlen anvisas, har E. K. M. äskat ett årligt anslag å stat lill sistnämnde belopp; men då ovisst är, huruvida icke, i följd af E. lv. M:s nådiga cirkulär af den 2 Augusti 1844, entreprenad för skjutsningens bestridande vid Kappeled» gästgifvaregård må kunna tillvägabringa» oell åboerne å ifrågavarande bennman såmedelst befrias från den tunga, hvilken de af gästgifverihållningen för närvarande måste vidkännas, hafva Rikets Ständer ansett mindre lamp - Expedilions-Vtskoltets Förslag till und. Skrifvelsej No 2J0.
Ständer måtte bevilja ett årligt reservations-anslag af 100,000 R:dr R:mt, att under den tid nu skeende Stats-reglering omfattar och utom det bidrag, som från skogsplanteringskassan kan påräknas, af Kongl. Maj:t disponeras till erforderliga utgifter för Skogs-institutet, lägre skogs-skolor samt för skogsstyrelsens inrättning jemte dess och öfrige till skogs-staten hörande tjenstemäns aflöning; är detsamma af Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåndet bifallet; hvaremot Borgare-ståndet beviljat endast 75,000 R:dr R:mt att af Kongl. Maj:t disponeras till erforderliga utgifter för skogs-institutet, lägre skogs-skolor samt öfrige till skogs-staten hörande tjenstemäns aflöning; varande af Bonde-ståndet beslutadt att hvad som erfordrades för en förbättrad skogsvård intill nästa riksdag skulle, i mån af behof, utgå från skogsplanterings-kassan. Då Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Be.svoch Ekon.-Utskottets Memorial M 42- D Då således 2:ne Riks-stånd beviljat dea utaf Utskottet föreslagna summa, ett Riks-stånd en lägre, samt det fjerde icke anvisat något särskildt anslag till större eller mindre belopp, får Utskottet vördsamt inbjuda sistnämnde tvänne Riks-stånd att, med frånträdande af deras, antaga de af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet i ämnet fattade beslut; hemställande Utskottet derjemte, att den summa, som af Rikets Ständer slutligen varder beviljad, må uppföras på Riks-statens 7:de hufvud-titel. Antages denna inbjudning af Borgareoch Bonde-stånden eller af ettdera utaf dessa Riks-stånd, är frågan utaf Rikets Ständer afgjord. Afslås åter inbjudningen, måste omröstning anställas uti Förstärkt Stats-Utskott, för hvilken händelse Utskottet får, under förutsättning tillika att Rikets Ständer bifalla Utskottets nyss gjorda hemställan, föreslå följande voterings-proposition :
Derföre torde vi dock hafva att tacka mindre Bevilln:s-Förordn:n, än de höga kommunal-afgifter, som Stockholms innevånare på sednare tider hafva fått åtaga sig, för att få en förbättrad polis, bättre fattigvård, gatulysning m. m., hvarför afgiflerna till större delen drabba husegarne. Man bar nemi. funnit det nödvändigt alt iakttaga en billigare ocb jemnare beskattningsgrund emellan husegare i afseende å nämnde afgifler, och det har gjort att man äfven taxerat fastigheterna temligen rättvist. Men om ock denna taxering är rättvis inom denna 308 Den 27 Maj f. m. kommun, sä blir orättvisan så mycket större då man jernför den med andra kommuner. Här betala vi nu verkligen för våra fa-' stigheler 2 pr mille efter köpeskillingens hela belopp, då de pä andra ställen betala 2 pr mille utaf J, J, ja till och med r‘ö af verkliga värdet. Detta går för sig utan oro och knot, så länge skatten är relativt låg och under fredliga tider kan hållas låg, men det går icke an om en calmité inträffar och man mäste taga ut en hög bevillning af fastighetsegare, och dä ångrar man kanske att man icke i tid upgjort ett bättre beskattnings-system. Skulle, på grund af Hr von Hartmansdorffs begäran, en återremiss beviljas, sä anhåller jag att dessa mina anmärkn:r mätte få till Utsk. medfölja. Det är, såsom jag förut sagt, icke min mening att få någon ändring i 68:de §:n, derest icke pr-milleberäkningen blir ändrad, men skulle pr-mille-afgiften blifva nedsatt, sä önskar jag att Utsk. mätte göra ett sådant förtydligande af §:n, som jag föreslagit. Gr. af Ugglas: Jag torde få börja med den siste värde talaren.
Carl, anmält sig vara af enskilde angelägenheter nödsakad att den 10 dennes afresa från hufvudstaden och derföre anhållit att få med 510 Den 5 Juli f. m. bibehållande af riksdagsmannarätt afsäga sig sina befattningar såsom ledamot af StatsUlsk. och Bänkman inom 18:de Bänkm:s-afd:n. B. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke; hvarefter Hr Landtm, i anledn. häraf anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i StatsUlsk. att inträda från och med den 10 dennes, samt tillkännagaf, alt val af en Bänkman inom 18:de Bänkm:s-afd:n komme alt förrättas i början af nästa plenum. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In {idem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 5 Juli 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.utdrag för denna dag f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde frän Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. Sl:s underd. skrifvelser till K. M.: N:o 123, ang:de rotehållarnes i Bohus län skyldighet, att förse sina båtsmän med en månads uppfordringskost; N:o 124, ang:de förändrade grunder för beväringsmanskapets tjenstgöring m. m.; N:o 125, ang:de roteringshesväret för komminister-bostället Kåreslätt; N:o 126, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför; samt N:o 127, om upphörande af skilli ngssedlars utgifning från Banken. Upplästes ett af Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh., inlemnadt sålydande mern.:
Sedan votering blifvit begärd, och åtskilliga förslag blifvit upgifne til voterings proposition, blef denna, behörigen justerad, af Herr Baron och Ordföranden framstäld, så lydande: Anser Constitutions Utskottet, at, i förevarande fråga, tre Stånds tankar emot et stånds kunna såsom pluralitet utgöra beslutet. Den det vill skrifver Ja. Den det icke vill skrifver Nej. Vinner Nej, anser Utskottet, at när et Stånd vägrat Grundlagsfrågornas hvilande, deras uptagande af de öfriga Stånden ej må kunna förnekas. Härefter företogs votering, hvarvid rösterna befunnos så hafva utfallit. Hos R. och Ad. 2 Ja 3 Nej. Hos Preste St. 6 Ja Hos Borg St 1 Ja 5 Nej Hos Bonde St 6 Nej Sedan Nej propositionen vunnit Pluralitet beslöts, at Herr Silverstolpes yttrande jemte de discurser som i enstämmighet dermed förefallit skulle tagas till grund för betänkandet. Herr Baron och Ordföranden föreslog at Biskop Rosensteins yttranden skulle åtfölja expeditionen, och efter någon öfverlägning tillät Utskottet, at så väl detta som Herr Silverstolpes bägge yttranden vid detta och förra Plenum, gemensam [t], genom deras egen försorg, tryckta, skulle genom protocolls utdrag til Riksens Ständer öfverlemnas. Med Biskop Rosensteins yttrande förenade sig Herr Baron och Ordförande Amiral Cederström. Herr General Gahn, Herr Biskopen Dr Tingstadius, Herr B. Dr Faxe, Herr Dr Wijkman, Herr Dr Falk och Herr Dr Agrell. Företogs granskningen af de til Utskottet inkomna förslag til ändringar i Grund lagarna, och beslöt Utskottet at til denna för - 606 Den 30 Maj 1815 rättning utvälja en särskild beredning, bestående af tvänne Ledamöter ifrån livart stånd, och hvartil på stället utsågos Herr Silverstolpe och Herr Rosensköld, Herr Dr Falk och Herr Dr Agrell, Herrar Borgmästare lIllberg och Kjellander Riksdags [män] nen Hyckert och Anders Nilsson.
Kan det wäl nekas att hwarje omkostnad som träffar en wara, i naturlig ordning ingar, uti bestämmandet af warans wärde, och att wid försäljningen gäller i allmänhet hwarje Artikel hwad omständigheterne tillåta, att den kan gälla; hwarken mer eller mindre; och kan jag wäl da göra mig ett annat begrepp om förhastandet än att den, som i sista hände» blir den werkeliga Consumenten af waran, om 2292 Dcn zo Julik. vm än i aldrig-sä liten portion, likwäl k detsamma han betalar och Confumerar, jemwäl erlägges LandtTulls, afgisten. Man har sagt att denna afgift träffar knappast en tiondedel af Nationen. Om detta än kunde antagas såsom efter bokstafwen rigkigt, kan man med trygghet pasta, akt afgisten träffar just den tiondedel den dor träffa. Man jemnfäre Städernes utstyllder med Landets, man gore det med sanning och owäld, och man lagge härtill de uppoffringar, som Staten i jord och pa annat satt gjordt och gör för Städer, ne och Stadsmanna-näringarne; och man stall genast finna att den del af afgisten, som werkeligen kan falla pa Släderne, innebär blott ett billot sur, rogat mot förmonerne, och stari ett jcmnförligtförhållande til! Landets ukstyllder; den Allmänna Bewillningen oberäknad, hwilken sedan widtager efter lika grund bade lör Stad och Land. Man pastor att afgisten betungar Landtmannarörelsen; men hwad är billigare ari-att dcn Landt, man, hwilken genom sin närbelägcnhet till Stad, är i tillfälle att med lätthet föryttra sin Producs, widkännes ett större bidragande än den som bor pa längre afstånd, större än den som sällan eller alldrig har något att sällja, men likwäl efter nu gällande Författning angående ersättningen, uti ett obilligt förhållande mäste widkännas deltagande i denna ersättning. Sadanl är mera orättwist, och orättwisan ligger i sa öppen dag, att alla bewks äro öfwerflödige.
Hos Högloft. Ridderskapet och Adelil har hr Granfeldt, A., och hos HedeTvärda Bonde-ståndet riksdagsfullmäktige!! Nils Strindlund från Westernorrlands län, uti serskildte till Lag-utskottets behandling öfverlemnade memorial, föreslagit att Riddel skåpets och Adelns uti 6:te punkten af dess privilegier den 16 Oktober 1723 grundad® samt genom 8:de och 9:de moni. i 2 § al Rättegångs-balkens 8:de kap. fastställda ratt, att omedelbart af Hof-rätt i vissa mål dömas, måtte upphöra, så att detta Stånd mätte, lika med andra medborgare, i alla deras lättsangelägenheter komina att lyda under de vanliga domstolarne. Till stöd för detta förslag hafva motionärerne åberopat nödvändigheten att söka bereda minskning i Hof-rätt emes göromål, hvilka genom Kämnersoch Lagmans-rätternes indragning i betydlig grad ökats; hvaijemte hr Granfeldt hänfört sig till det af Lag-utskottet vid sista riksmöte afgifna yttrande i anledning af då gjord framställning i enahanda syftning, som den nu ifrågaställa. Nämnde yttrande lyder sålunda: „Då den första Hof-rätt år 1614 inrättades, alt, såsom konungens högsta nämnd, ,döma konungsdom" stadgades i den samtidigt dermed utfärdade rättegångsordning, att, „på det hvart och ett Stånd vid sin välfångua frihet och rättighet må handhafd varda", vissa mål rörande Ridderskapet och Adeln skulle omedelbarligen af Hof-rätt skärskådas och pröfvas; hvaremot de öfriga borde likasom förut af Under-rätterne upptagas och bedömas. Denna rättighet stadfästades slutligen i Ridderskapets och Adelns år 1723 utfärdade privilegier; och i Bii. lill R. St.