Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadens väl ordnade brandväsende har vunnit kraftigt biträde af en frivillig brand-korps, som varit i verksamhet, i öfverensstämmelse med nådigt reglemente, som Kongl. Maj:t redan den 14 Februari 1835 läckts fastställa. I Askersundj med en folkmängd af 960 enligt sista qvinqvennii-tabell, finnas 21 handlande, af hvilka nio hålla öppna bodar och de öfriga sysselsätta sig med mällning och någon spannmålssamt spikhandel. Handtverk drifvas af 39 mästare, 13 gesäller och 19 lärlingar. Stadens handel är i aftagande, och ännu mer öfverklagas handtverkeriernas förfall; hvilket lill stor del tillskrifves intrång af handlande och handtverkare å landet. Sjöfart idkades under åren 1837—1841 med tre fartyg, af hvilka likväl, i anseende till saknad fraktförtjenst, numera endast ett är bibehållet. En del varor, som från Götheborg reqvireras, fraktas landvågen från Wenerns hamnar med mindre kostnad, än som vore förenad med begagnande af Götha Kanal. Hamn-, bro-, vågoch mätarepenningar halva till staden ingått till sä ringa belopp, alt de icke förslagit till underhåll för betjening och byggnader, som staden håller för handeln och sjöfarten; dock hafva stadens vilkor i detta afseende blifvit förbättrade genom taxa för berörde afgifter, som Kongl. Majit täckts år 1841 i nåder fastställa. Gerningsören åtnjuter staden från Sundbo härad till inskränkt belopp. Källarfrihetsmedel uppgå till 41 R:dr 42 sk. banko. Under det stadsmanna-näringen aftynar, egnar borgerskapet sig åt jordbruket dels å egna kringliggande hemman och dels å den till staden donerade jord, 1^ mantal. Staden lönar läkare och beljenas dessutom af två barnmorskor.
Calmar stiftsstyrelse tillskyndas några materiella fördelar, men Lunds förlora desamma; detta vore dock af mindre betydenhet, ty med dessa följde en mödosammare förvaltning; men hvad som hufvudsakligen bör afses, är, att en stor orättvisa skulle genom denna delning ske presterskapet af Lunds stift, hvilket skulle få ett i betydlig grad förminskadt fält för sin befordran, då deremot presterskapet i Calmar stift skulle få ett i lika grad utvidgadt; ty vi måste draga oss till minnes, att den s. k. indigenatsrätten ännu är gällande. Den enda förmån, hvilken å andra sidan Vunnes, vore, att inne - 8 Den i Åugust i. vånaiuie af Blekinge linge begagna Calmar gymnasium, men detta Liefve också en nachdel för del återstående af Lunds stift, sorn derigenom för alltid såg hoppet tillintelgjordt att för de från Lund mest aflägsna delarna af Skåne och Blekinge få inrätladt ett sådant. Der finnas ännu tvänne orsaker, hvarföre jag måste ogilla detta förslag: den ena, att Blekinska provinsens innevånare genom sin iocal, och derigenom att denna provins äfven under Danska tiden och af ålder varit förenad med Skåne, alltid stått i närmare förhållande till innevånarne af Skåne, än till dem af Småland; dessa tvänne provinsers innevånares nationalbruk, lynne och dialekt öfverensstämma mera, och dessa anser jag för en pastor på landet vart ej oväsendlligt alt känna, ifall han skall kunna med lätthet umgås med sina åhörare; finge Blekingsboerne prest från Småland, tror jag det skulle orsaka missbelåtenhet å ömse sidor. Slutligen har det nu af Hr Kullberg motionsvis framställda förslag redan af stiftsstyrelsen i Calmar varit lill Regeringen framsläldt, och jag vågar icke tro, alt den utan vigtiga och gilltiga skäl och orsaker, som ännu äga bestånd, ogillat detsamma. Jag vågar derföre vördsamt anhålla om afslag på betänk., helst det af tvänne Slånd, det Vällofl. BorgareSt. och Hederv. BondeSt., redan blifvit afslaget. Frih. Cederström, Jacob:
Deremot skulle en högst betydlig förlust vid rörelsen årligen uppkomma genom användandet af så svaga lokomotiver, som Kapten Nerman (sid. 20) föreslagit, hvilka endast skulle förmå att, med en hastighet af 2 i mil i timman, fortskaffa ett bantåg, sammansatt af 5 vagnar, (utom tendern) endast inrymmande 110 passagerare med deras bagage jemte post, då, med den ringa effekt, som af så svaga lokomotiver vore att förvänta, antalet hade, för att uträtta samma arbete, blifvit desto större och de med anordnandet af flere bantåg åtföljande kostnader i viss mån ökade, derest forslingen af det antal passagerare och det gods, som på Statens stambanor kan förväntas, på bestämda tider och med erforderlig hastighet ordentligt skall kunna bcsörjas. Det har blifvit beräknadt och erfarenheten har också visat, att de å Statens stambanor använda lokomotiver förmå, äfven under mindre gynnande omständigheter, framdraga ett bantåg antingen af 20 vagnar, inrymmande 780 passagerare med deras bagage, eller af 20 godsvagnar med en sammanräknad last af 2,400 centner. Af erfarenheten känner man, att en trafik icke behöfver vara särdeles utbildad för att erfordra ett lokomotiv för hvarje 2:dra mil af jernbanans längd; och då de föreslagna svagare lokomotivcrna i effekt således endast motsvara j af de å Statens banor använde*), skulle således trenne sådana erfordras för hvarje 2 mil. Kostnaden för dessa sednare å 36,000 R:dr per st, uppgår till 108,000 R:dr, men ett af Statens lokomotiver, som motsvarar dessa trenne, kostar endast 50,000 R:dr; således är skilnaden 58,000 R:dr till fördel och vinst för konstruktion af starkare lokomotiver å hvarje 2 mil af banans längd.
Uplastes et af Herr Landshöfdingen E/IIsnaälar inlemnade sa lydande: Wördsamt ASemorisI! Hindrad af trägna Ambelsgöromäl, at pä någon <id sä biwista Högloft. RidderstapekS och AdelnS öfwer, läggningar, och personligen framlägga et af mig försåt, rädt krojeLk lil Bewillningens utgörande, täcktes Hög»välborne Herr Grefwen och Landtmarskalken, samt Högloft. Ridderjkaper och Adeln tilläta mig at härjämte fä öfwerlemna det samma. At skatta til Staten är ek Onus, hwarilran ingen »vältänkande lärer willja undandraga sig, dä dest andel bidrager til uprätlhallande af det gemensamma Fosterlandets styrelse, Oeäir och försvar; men detta Onu, kan bllfwa mer eller mindre tryckande, allt efter som der fördelas emellan de Lonrribuersncle pa mer eller mindre billiga grunder. Af hurudan beskaffenhet de hitintils följda äro, har sag Uti ingre5ten as mit förslag sökt Utweckla. Om de af mig upgifna äro med billighet närmare Hfwerenestämmande, och finnas antagliga, sa har jag Wumstt mit ändamål. At Vewillnings-Utskottet icke kan inlåta sig » näHvn hufrvudsakelig befattning, innan Bewillning^-Sum» mqns belopp as Riksens nu församlade Ständer blifmit fastställd, är tydekigt; men, efter min tanka, kai» aldrig mellantiden nyttigare anwändas, än til utrönande af de häktmisaste grunder til en Bewillnings utgörande, samt M krozeg af en Bewillnings. Förordning, sa tydelig 4Z, och klar, at hwarken anmärkningar eller förklaringar behöfwa äga rum. Wid flera Rikedagar har det blifwit pätänkr, huru CgpikLlilisn skulle kunna blifwa hugkommen wid en beskattning. Alla hafwa kommit öfwerens om billighete» deraf, men derwid har der stadnat.
Med anledning häraf och dä den nya förordningen tilikännagifver. att krig-skolans ombildning väl skall börja nästkommande är, men att Kongl. Maj:t dock förbehållit sig, att, pä Kanslers-ombetets framställning om de bestämmelser sorn för en förändrad organisation blifva nödvändiga, dä lätta sitt beslut rörande denna organisation, i sin helhet, föreslår jag vördsamt att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit vid krigsskolans slutliga ordnande behagade bibehåll i nu gällande grundsats, att student-examen, eller deremot svarande afgängs-examen frän något af rikets högre elementar-lärovcrk. skall fordras, såsom vilkor för inträde vid krigsskolan. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles. Stockholm den 20 November 1862. Ö, E. /,. Af Herr Dahm: Angående anslag till löner för 2 trädgårdsingeniörer och tryckningshjelp för lifgifvande eif en handbok i svenska pomologien med plancher. Då det numera börjar erkänna?, att trädgårdsskötseln, rätt bedrifven, icke endast är landtbrukets poesi, utan en praktisk näringsgren, som på samma gång den bereder en mängd helsosamma födoämnen åt befolkningen äfven temligen långt uppåt norra Sverige lemnar en lika stor om icke rikligare vinst än det egentliga åkerbruket, torde det vara lämpligt, att det allmänna ej dröjer längre art egna samma uppmuntran och omtanka ät denna handtering som åt andra grenar af landtbruket. Sveriges trädgårdar äro för närvarande med få uudantag vårdslösade. Man har anlagt dem pä otjenlig mark; man har ej bearbetat jorden till erforderligt djup; man grunddikar ej, man rensar ej omkring vexterna och man luckar ej sina träd med förstånd. Derföre förtvina plantorna och träden, och lenina ingen fägnad för ögat och ingen behållning i kassan. Man beklagar sig häröfver liksom skulle trädgårdsskötseln vara det enda yrke. som lemnar brist i kassan för den, som ej förstår att sköta detsamma. Man borde dock endast beklaga sig öfver okunnigheten. Det är denna okunnighet som bör undanrödja?. Tiden tyckes nu vara lämplig för Statsmagten att ingripa i detta afseende.
Palmstjerna, Carl Otto: I anledning af det upplästa Prot.-Utdr. från Hederv. BondeSt., tager jag mig friheten erinra, att motionstiden icke lärer tiliändalopa förrän d. 1 Mars och således 2 dagar senare än den, hvarinom motionären föreslagit, att StatsUtsk. måtte åläggas inkomma med sitt betänkande om Stats-inkomsterna. Detta förhållande måtte hafva undfallit motionären, ty annorlunda kan man icke förklara, att han velat, att en sådan dag måtte föreläggas till Inkomst-betänkandets afgifvande, emedan det icke lärer vara möjligt för StatsUtsk att inkomma med detta betänkande, förrän de motioner inkommit och blifvit till Utskottet remitterade, som kunna angå såväl beräkningen af Statens inkomster, som måhända äfven vissa inkomsttitlars afskaflände. Hvad återigen den föreslagna tiden för Utgiftsbetänkan - Den ao Februari c. m. 83 dets afgifvande beträffar, så lärer R. o. Ad. finna, att denna tid äfvenledes är alltför kort, så vida Stats-Utsk. bör erhålla tillfälle att behörigen granska de motioner, som i afseende på Statsutgifterna kunna väckas. Dessa motioner måste väl göras inom d. i Mars; men då de icke, jemte dervid afgifna yttranden, kunna till StatsUtsk. remitteras, förrän protocollet blifvit justeradt, torde det kunna dröja till medlet af Mars, innan dessa motioner och yttranden till Utskottet inkomma. Att således på 10 å 12 dagar kunna fullständigt granska dessa motioner såväl till innehåll som de derigenom åsyftade åtgärdernas följder, samt uppgöra förslag till Stats-regleringen, torde R. o. Ad. finna gränsa till det omöjliga. Jag får derföre föreslå, att det+a Prol.- Utdr. må blifva lagdt till handlingarna. R. o. Ad. beslöt, att BondeSt:s ifrågavarande Prot.-Utdrag skulle läggas till handlingarna.
Jag hemställer, om icke häri önskar, att denna vackra början må fortgå äfven hädanefter; och tillstyrker, såsom en upplysningens vän, bifall å Bql tänkandeti '21*2 T)19 September f. rri. Herr von Heyne : Det har vissérligei?, förra gången jag yttrade mig, icke varit miri mening, att ingå i något bedömmande utaf behofVet af ett Bibliothek, eller blanda mig i den lärda strid, sorn här förevarit, utan blott att förklara det jag anser detta lane-understöd för ett vådligt prsäjudicat. Jag har under Utskottens öfverläggning i ämnet, hyst Samma öfvertygelse, och funnit; att j.ag hade tätt ; ty strax derefter blef fråga örn understöd åt a:ne Landskyrkor. BondeStåndetS Ledamöter yttrade då, att när Staten bispringat Upsala Academie, de äfvert börde hafva detsamma att påräkna för sine kyrkor. Jag hemställer, httru mah ville bära sig åt att fylla alla de behof, som på sådant sätt kunde uppstår Jag kan ej bedöma, om Upsala Äca»- demie kan lemna full säkerhet för det äskade lånet; men hvad det citerade exemplet af fstad beträffar, kan staden lemna säkerhet i sina innevånares egendom; och byggnads - biträdet dit står i samma cathegori sorn ett carna! biträde. De biträden, som blifvit tillstyrkte för Borås och Norrköping, utgöra intet får-’ ligt prsejudicat, då de grunda sig på inträffr^ de olyckor och förluster, hvilka äro så talande skäl, att Ständerne derföre böra göra ea’ uppoffring.* Herr Cederschjöld, Pehr Gustof: Jag tifU styrker för min del afslag å Betänkandet.
Vid början av ett krig samlar befälhavaren sina chefer och då väljs en eller flera personer som ombud för samtliga delägare, som har rätt att dela bytet. Art VI. Hur med utbetalning av byte förhållas bör. Vid början av ett krig samlar befälhavaren sina chefer och då väljs en eller flera personer som ombud för samtliga delägare, som har rätt att dela bytet. De valda anmäls till Oss och en kommitté av hemmavarande upprättar prisdelningshandlingar och ombesörjer utdelningen och redovisningen. Art VII. Angående fartyg och gods varpå embargo är lagt. De fartyg, som tillhör fienden och ligger i svensk hamn vid krigsutbrottet och är belagt med embargo, räknas inte som byte. Stockholms slott den 12 april 1808. GUSTAF ADOLPH. Stadga angående jakt och djurfång. Stockholm den 13 april 1808. Då vi erfarit att de utfärdade förordningarna angående jakt och djurfång saknar tydlighet och att omständigheterna förändrats sedan de utgavs, så att de inte längre är lämpliga, förordnas nu en förbättrad jägeristadga och den förra upphör att gälla. Art I Om jakt i allmänhet. Jakt anställes antingen för att utrota rovoch skadedjur eller för att skaffa villebråd. Till rovoch skadedjur räknas björn, varg, lo, filfras, räv, bäver, mård, iller utter, lekatt, säl m fl samt örn, uv, uggla, hök, glada, falk och dylika. Jakt som sker i avsikt att fånga nyttigt vilt indelas i stora och lilla jakten. Till den förra hör älg, kronhjort, dovhjort, rådjur, vild ren och svan och till den senare tjäder, orre, järpe, rapphöns, snöripa, och gräsand. Även sjöfågel räknas dit. Alla dessa djur kallas i stadgan fredlyste. Art II Om jakträttighet. Oss tillkommer jakten på Våra djurgårdar, gehäng, parker, kungsgårdar, kungsängar och kronoallmänningar. Jakten inom de s k fredsmilen omkring vissa städer vill Vi ej vidare behålla. Överhovjägmästaren skall förordna om jakten för Våra och hovhållningens vägnar. Jägeribetjäningen skall ordna rovdjursjakt i kronans skogar. En var som äger jord har rätt att jaga där. Skulle tvistighet uppstå om rätten att jaga på viss mark, få ingen jaga förrän man vänligen kommit överens.
Den 37 Januarii. 391 Alt denna föreskrift ej blifvit af Executor Testamenti iakttagen, härrörer deraf, att han, lika med alla Slägtingarne, ansåg Högloflige Ridderskapet och Adeln, genom sitt fattade beslut, i anledning af samma Testators vid i8i5 års Riksdag gjorde Motion, hafva helt och hållit afslagit emottagandet af ifrågavarande Testamenten, Han trodde sig således uppfylla sin pligt, då han i samråd med så väl Reuterskjöldska som Friherreliga örnskjöldska Ätternes Ilufvudmän, på sätt som skedt, försålde Holmens Bruk i Norrköping, med det förbehåll att Capitalet aldrig skulle kunna uppsägas, så länge räntan årligen och ordentligen liqviderades, hvarigenom en vida större Köpeskilling betingades än annars kunnat ske, Vid närmare eftersinnande af svårigheten att förvalta detta Testamente af någon annan Auctoritet än RiddarhusStyrelsen, och i det hopp alt Ridderskapet och Adeln, som voro kallade att sjelfve snart vid Riksdagen sig inställa, skulle kunna och vilja göra något serskildt afseende å dessa omständigheter, öfversände Executor Testamenti sedermera Handlingarne, genom Landshöfdingen, till RiddashusDirectionen, Men då hvad af redan anfördt är inhämtas att den fördel, som genom försäljningen uppkommit, ej har minsta gemenskap nied det Capital, som till RiddarhusDirectionen skulle öfverlemnas, emedan den af Testator stipulerade Summan i alla fall skulle af Testators 392 Den 27 Januarii. qvarlåtenskap först oafkortad utgå, och dessutom första Inteckningen ostridigt tillkom RiddarliusDirectionen; sä har Utskottet ej kunnat undgå fästa sin uppmärksamhet vid den ifrågavarande Panten, som består afen BruksEgendom uti en Stad, hvilken således på sätt, vi alla känna, kan betydeligen. förminska sitt värde, genom vanvård och mindre gynsamma Conjuncturer. — Utskottet har således ej ansett sig böra t-ärt emot Testators föreskrift tillstyrka antagandet af ett sådant förbehåll, hvarigenom Capitalet i tidens längd, kunde förminskas och gå förlorat.
Vi vilja i synnerhet hoppas, att alla dessa och ännu flera, hvilkas namn ej ännu äro så väl kända, få tillfälle att gifva oss hvad de hafva och att förkofra sig själfva genom mångsidigt arbete, så att vi kunna få vänta än mer. Publiken kan uppfostras till att skämma bort gunstlingar, men äfven till att på teatern glädjas åt hvarje konstnärs begåfning och framsteg. k. aLiterära notiser. Svensk konst och svenska konstnärer i 19: de århundradet af Georg Nordensvan — så är titeln på en publikation, hvars första häfte i dessa dagar utkommit. Ett arbete öfver detta ämne kan, om något, sägas vara af behofvet påkalladt, och herr Nordensvans nya bok har därför tvifvelsutan en mission att fylla. Den svenskakonstens historia har redan allt för länge varit oskrifven, och om man med ett lands konsthistoria menar en på djupa och omfattande studier grundad och vetenskapligt genomförd skildring af-dess ' konstutveckling, så skall den nog i sin helhet ännu länge så förblifva. Orsaken härtill är icke så mycket den, att det konsthistoriska materialet hos oss är så ringa och så svårtillgängligt, och uppgifter därför så mycket svårare än annorstädes, som icke så mycket mer, ß,tt den läsande publiken hos oss är så ytterst fåtalig och ingen därför känner sig hågad att utgifva arbeten, hvilka som affär betraktade, skulle bli allt annat än lysande. Att ali rent vetenskaplig literatur hos oss är så litet uppmärksammad af äfven den mera bildade allmänheten, är ett fel, som vanligen skrifs på tidsandans räkning — jag tror, att om vi anställa en liten jämförelse med huru därvidlag förhåller sig i andra länder, få vi nog äfven gifva vårt nationallynne sin andel af ett blott alltför berättigadt klander. Det glänsande (om än aldrig så ytligt), det pikanta och retande äro egenskaper som en bok måste ega, ifall den skall kunna räkna på någon större publik hos oss, — framför allt den måste vara lättläst, d. v. s. får ej taga tankeförmågan för mycket i anspråk. På det vetenskapliga området ha dessa publikens behof gifvit upphof till alla dessa populära framställningar, hvilka hös oss mer än annorstädes numera äro så talrika.
Bataljons-Prediliants-be/attningarne, om indragning af, se Regiments-Pastors-beställning. 6 — ■ ' 3 J Oq g W rcn a co c; r 1 pj co sPT CO 5» CD 3 2- g: K Riks-Ståndens Beslut. tr g, • cd p Oq 3. ^ ^ d 3 D 2 a y-. ►-b h3 cL £. £ w B. CD 'PJ sr ° CD J2. p r-h Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:0 T Befordringsväsendet för Civile tjenstemän, se Embetsoch Tjenstemän. Befäl, om rätt för Arméens, att mellan mötena vistas hvar som heldst i Riket, se Arméen. Begrafningsoch andre kostnader i följd af Konung Oscars död, om betäckande af 112 A 1 188 —' b. 26 Sept. b. 26 Sept. b. 25 Sept. 26 Sept. 153 6 B eljer shamn, med flere färjeplatser på Öland, om anslag til! uppehållande af, se Röhälla. Beklädnadsbehof, om anslag till 1 4 1 84 50 Se Fjerde Hufvud-Titelns Extra Stats-reg:ng. Belåning af Guld och Silfver i Banken och dess Lånekontor, se Banken. Bergenstråhle, om pension åt Enkan efter Kaptenen 0. W. 1 4 1 152 27 Se Nionde HufvudTiteln. Bergsskolan i Fahlun, om flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet af 98 4 1 197 — b. 16 Okt. b. 10 Okt. b. 13 Okt. b. 10 Okt. 170 25 Berwald, om pension åt Konsertmästaren A 1 4 1 152 53 Se Nionde HufvudTiteln. Berättelse: om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdag — 1 2 a. a. 25 Okt. a. a. 29 Okt. a. a. 25 Okt.
Hvad den i början af detta år ifrån 1813 qvarvarande Restantie, stor 65,811 R:dr, i Götheborgs Län å Kronouppbörden beträffar, får jag lemna den upplysning, att sådant mindre härrörer af bristande välmåga i Bohus Län, än af de besvärligheter, som nödvändigt infunnit sig vid det krigstillstånd, som föregått en lyckkg förening med Broderfolket denna verkligen för åkerbruket och Allmogens fenninge tillgångar tryckande belägenhet kan titan räkna tog sin början om sommaren år Den 13 April. 173 I&I3, och ökades betydligen, när Svenska Arméen för 1 i det är hemkom från Tyskland, just i en termin, då de restantier skulle indrifvas , hvilka hade rum vid summariska räkningens uppgörande. Jag åberopar Arméens vitfnesbörd , otn ända från den tiden till December månad någon KronoBetj nt funnits annorstädes än på landsvägarna, och om jag med största tillfredsställelse i medborgerlighetens namn äfven erinrar våra ädle krigares medvetenhet, om den beredvillighet, hvarmed Bohus änska Allmogen till möjlighetens gräns närmade 'snart sagdt omöjliga pligter, bor jag intet glömma hvadden, så väl som all KronoBetjening, lidit under nämnde tid. Jag vill endast edera korta exempel: Norrvikans Fögderi, sorn ager vid pass 4000 hästar , utgjorde förlidet år bevisligen 204.
Sedan Kongl. Majit förklarat Sig J Nåder vilja i ett sammanhang taga i öfvervägande alla ännu icke pröfvade behof under Åttonde Hufvudtiteln, för hvilka dels. nya, dels ökade eller fortsatta anslag kunna finnas nödiga att af Rikets Ständer vid nu förestående Riksdag äskas, föredrog Departements-chefén, Statsrådet Reuterdahl, nu db från vederbörande härom gjorda underdåniga framställningar och förslag, äfvensom andra med regleringen af samma Hufvudtitel gemenskap egande ärenden,.och anförde dervid i underdånighet: l:o Om anslag af Kronotionde-spanmål till pröstc-tunnor åt. Kontraktsprost arne i Nyeds, Helsinglands Hestra Nedre, (Vifolka och (Valkebo samt Mora kontvaktcr. Uppå derom gjorda ansökningar har Eders Kongl. Majit, genom Nådiga beslut den 1 Februari innevarande år, förklarat vederbörande Kontrakts-Prostar berättigade att uppbära en proste-tunna för hvardera af nedannämnde församlingar, nemligen: för Elfsbacka och Gåsborns församlingar inom Nyeds kontrakt, att utgå från och med år 184.H, och för Woxna församling inom Helsinglands Vestra Nedre kontrakt från och med den 1 Maj S847; hvarjemte Eders Kongl. Majit under förstnämnde dag. i anledning af Konträkts-Prosten i Wifolk a och Walkebo häraders kontrakt, N. G. Könsbergs, yrkande, att som han vore berättigad till en tunna kronotionde för hvarje församling inom kontraktet, men hittills åtnjutit från Nykils församling endast lif kappar och från Ulrika socken 20f kap.par, honom måtte tilläggas ytterligare en tunna sådant tionde, i Nåder förordnat, att till Kontrakts-Prosten Könsberg och hans efterträdare årligen skall utgå från Ulrika församling en tunna kronotionde och från Nykils församling kronans dor disponibla tionda-spanmål, utgörande, en obetydlig bråkdel oberäknad, 21 kappar, häri dock inbegripen den 1 tunna »panmål, som Kontrakts-Prosten förut af dessa församlingar uppburit. 6 Kongl. 3Iaj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 1853.
För den händelse att en sådan särskild beskattning å bränvinsförsäljning varder fastställd, anser Kongl. Majit följande stadganden, i ungefärlig öfverensstämmelse med Norriges lagstiftning, i afseende på afgiflens utgörande och de för ändamålet erforderliga kontroller, böra meddelas, nemligen: a) att Kongl. Majits befallningshafvande, såsom hittills, efter vederbörandes hörande, må bestämma det antal af bränvinsminuteringsställen, som i stad eller på landet får ega rum, med Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 26.