Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det såg en * gång ut som ämnade kungliga teatern uppmuntra inhemska dramaturger till ifrig täflan. Fru Edgrens, fru Agrells, hr Molanders stycken gåfvos då. Men den tiden var kort och de svenska originalen ha sedan dess blifvit främmande for kungliga scenen, som nu lefver på tysk föda af vexlande näringsvärde. Man beklagar att vår tids teater i allmänhet har så föga med literaturutvecklingen att skaffa. Att upprätthålla en literär repetoar är naturligtvis otänkbart för en teater, som kämpar med ekonomiska svårigheter, men vi ha likväl sett att en dylik teater icke bättre tjenar de literära intressena än den scen, som har statsanslag och som omhuldas af publiken, och detta fastän Nya teatern så ofta upptager just de stycken, som vrakats af kungliga teatern. Hvad den sceniska ledningen vidkommer, så hör man nu för tiden alls icke talas om någon regissör vid kungliga teatern. Herr Lindberg makades bort, sedan han efter en hel vinters försök öfverbevisats om att han ej kunde göra underverk. Herr Personne har gjort scenanordningarna i de nyuppsatta styckena denna vinter — med godt resultat, det skall ej nekas. Och verket tycks ju gå utan regissör. De gamla krafterna röra sig med pröfvad vana, nya oprof * vade krafter finnas just inga, ty hvarken herr Palme eller herr Baeckström äro nya på tiljan. Hvem som leder dem. som skulle behöfva undervisning, vet man ej. Med god ledning skulle säkert till exempel fru Rundberg kunna utvecklas med en helt annan fart än hvad nu sker, då hon står totalt stilla. Och fröken Seelig, som väckte så berättigade förhoppningar i Vildanden, har sedan dess varit ointressant att skåda i båda de roller, hon fatt sig tilldelade. Nog vore det skada, om hennes talang ej skulle fa behöflig ans. För henne äro dessa år, som borde upptagas af grundliga, ihärdiga studier, säkert af stor betydelse. Dramatiska teaterns krafter äro välkända och ansedda. Om ej alla göra framsteg, så veta de flesta att bevara det rykte de vunnit. Vidare utveckling hos medelålders förmågor förekommer som vi veta sällan i vårt klimat Man sätter sig, sedan man väl vunnit en position. Och är posi-tonen något sä när hög, sätter man sig ofta med riktigt eftertryck. Men just derför följa vi de unga med största medkänsla.
Folkmängden är emellan könen så fördelad, att då qvinkönet räknar 894 medlemmar, har mankönet endast 647, hvaraf visar sig, att det förra könet har i denna stad en mera än vanlig öfvervigt i antal. Folkundervisningen besörjes i en fast skola med eh examinerad lärare. Af 172 i skolåldern varande barn hade 106 sistlidet år bevistat denna skola. Folkskoleafgiften uppgick samma år till 121 R:dr 25 sk. Banko. På statsverkets bekostnad underhålles i Wimmerby en lägre lärdomskola i tre klasser med en Rektor och två kolleger, af hvilka den forre har i årlig lön 800 och de sednare hvardera 600 R:dr Banko, hvarförutan Rektorn har boställshus och embetsjord. Lärjungarnes antal har under ifrågavarande år varit högst 25 och lägst 18. Allmänna sedligheten i staden lofordas. Stölder och andre grofva brott äro sällsynta, och af förekommande ringare förbrytelser äro de fleste begångne af personer, som icke tillhöra detta samhälle. Här finnas åtta handlande, af hvilka två qvinnor. Handeln består i minutförsäljning af vanligt köpmansgods samt i uppköp och utminutering af de för stadens befolkning erforderliga viktualievaror. Utom en färgerifabrik, hvarvid en verkgesäll och tre arbetare äro sysselsatte och der årliga tillverkningsvärdet är uppgifvet till 400 R:dr Banko, äger staden inga fabriker, hvaremot här finnas 35 burskapsägande handtverkare och 26 personer, som med vederbörlig tillåtelse idka handtverk såsom försörjningsmedel. Stadens fattigvårdsutgifter uppgingo sistlidet år till 1,238 R:dr Banko. I fattigvården voro då intagne 17 mansoch 41 qvinspersoner, hvarjemte tillfällige understöd utdelades till 23 behöfvande. De af Magistraten handlagde utmätnings-ärenden hafva uppgått till det antal och omfattat de fordringsbelopp, som här nedan upptagas: antal ärenden fordringsbelopp år 1851 .. 23 B:ko R:dr 4,588. » » 4,250. » 1855 .. 22
Då jag tager för gifvet att denna punkt kommer att återremitteras i sin helhet, och sannolikt inom de öfrige Stånden olika meningar komma att uttalas om lämpligaste sättet för anskaffande af de för jernvägsbyggnaderne erforderlige medel, tillåter jag mig yttra några ord, som möjligen komma att tagas i betraktande af Utsk., i händelse återremiss af R. o. Ad. beslutes. Då jag begär återremiss, åsyftar jag dermed icke det ändamål en talare antydt. Jag hyser den öfvertygelsen, att jernvägsanläggningar böra bedrifvas med all möjlig kraft, äfven om statslån dervid måste ifrågakomma; men jag tror äfven, att man i möjligaste måtto bör undvika dessa utländska statslån. Deremot önskar jag, att man må bereda tillgångar inom landet, och i främsta rummet tillse, hvilka tillgångar landet i framtiden kan hafva att disponera för betäckande af ränta och amortering å de uptagna lånen. Enl. min åsigt har en talare på andra sidan haft mycket orätt, då han sade, att det beslut, R. o. Ad. förut fattat, väckt ovilja. Jag är öfvertygad, att den ojemförligt största delen af svenska folket har med tillfredsställelse erfarit R. o. Ad:s beslut. Jag är säker derpå, att landet, den stora majoriteten af folket, med ängslan afvaktat följderne af de beslut, som skola fattas, och jag är äfven förvissad derom, att detta folk väntar, det R. o. Ad. skall fortfarande ådagalägga, att de beräkna landets tillgångar så, att de icke komma att anlitas öfver böfvan. Hvad sjelfva hufvudfrågan angår, så synes mig mom. litt. a innehålla just det mål, hvartill jag önskar komma. Jag hade likväl väntat mig, att Utsk. mera bestämdt uttryckt den önskan, som, jag är viss derpå, näres i hvarje fosterländskt bröst, nemi. att utländsk kredit skall anlitas endast i den mån lån inom landet icke kunna erhållas mot antagliga vilkor. Jag tror, att majoriteten önskar undvika den utländska skuldsättningen, och att det varit särdeles väl, om en sådan tanke blifvit i mom. inlagd.
Detta ädla föredöme har väl hittills saknat efterföljd; men det visar huru den tänkande jordägaren kan bjuda lill alt förena omsorgen om sin egen hushållning med pligterne mot Kommunen. Det är att hoppas, att man mer och mer inser angelägenheten och nödvändigheten att så ordna de ömsesidiga åligganderne, att socknarne ej, såsom nu ofta sker, obilligt betungas af ofta återkommande faltigvårdsomsorger för arrendatorers eller jordägares i socknen införde, men snart nog hjelplöst förskjutne statfolk med deras hustrur och barn, och att icke en samhällsklass tillskapas, hvilken under sin arbetsföra tid är blott ett redskap, en machin, som, när den hunnit blifva försliten, utkastas på Kommunen, utan att någonsin vara satt i tillfälle att bereda sig utvägar för bergning på ålderdomen eller vid aftagande krafter, samt ännu mindre att samla något för enka eller efterlemnade barn. Gesällvandringarne hafva fortfarit att för provinsen vara en plåga, på hvilken man ej ser något slut, så länge vandringarne få fortfara hela lifstiden igenom för dem, hvilka hvarken vilja eller kunna biträda de bosatta mästarne uti handtverkerierna. Allmänna hälsovården, som oförändradt fortfar att lemna sin omsorg åt alla Länets trakter, har ej varit ovanligare anlitad mera än år 1842, då rödsot och nervfebrar vid slutet af sommaren och under den första delen af hösten bortryckte mycket folk uti en del socknar, helst på slättlandet. Kurhus och Lazarett äro i god ordning och oförändrade. Å Kurhuset i Wadstena hafva under nedanstående år varit behandlade: Länets lunga af skjutsningsåliggandet är, sedan sednaste underdåniga Berättelse afgafs, icke vidare förändradt än alt de reservskjutsskyldige få vidkännas allt mer och mer skjutsning, tillkommen dels genom snällposter 30 och paketposter, dels genom fångars forslande.
Herr Grefven och Landt Mar falken yttrade, att då ConstitutionsUtskottet uti dess förevarande Memorial anmält, att Grefve Posse framställt, fåfom anmärkningens egeriteliga j år ema t, Hans Excellence Utrikes Stats MmiJierris den 28 Octoher 1S22 till Kongl. Maj:Is Befallningshafvande aflåtne Circillaire HaridBref angående sär/kil ta fårejkrifter, med hänsigt till i Riket inkommande Utlåndfe Resande, syntes Utskottet alltså fullständigt hafva uppgifvit den ifrågavarande anmärkningens beskaffenhet och föremål. Herr Hjerta: Der står äfven: att Grefve Posje uti anmärk tungsjkriftén vidrört, ätjkillige andra ämnen; och det är just öm dessa jag önskar undfå upplysning. Herr Munck af Rofenjkjolcl, Eberhardt Jemte det jag instämmer med de värde Ledamöter, sorn yrkat återrémiss af ConstitutionsUtskottets förevarande betänkande , får jag tillägga den erinran , att då alla andra motioner i ärihlarknings-väg förmått CortstitutionsUtskottet att afgifva fullständig underrättelse om deras innehåll, men Utskottet endast i afseende på Grefve Posse» gjort ett undantag, man uiöjeligen skulle förmoda att Utskottet, till detta förfarande hemtåt anledning deraf, att motionai - Den ir J ulft f. m. ren, under det målet varit i Utskottet till pröfning, aflidit; men detta kan visserligen icke minska anledningarne för Riksens Ständer, att om motionen begära fullständig upplysning. Herr Grefven och LandtMarfkalken förklarade, att, efter dess Öfvertygelse, Utskottet, på sätt Herr LandtMarskalken nyss anfört, fullständigt upptagit och besvarat Grefve Posses anmärkning. Herr Hjerta: Det är just det i ConstitutionsUtskottets Memorial förekommande uttrycket: med vidrörande af åtfkilliga andra ämnen, hvarpå jag stöder min begäran.
N:ris 119 och 151, angående hemälde Fullmägtiges vid sista Riksdag erhållna serskilda uppdrag, i afseende på afskrifningen af åtskilliga f. d. filial-disconternes fordringar och den förändrade inredningen af Rikets Ständers hus, får Utskottet nu tillika äran anmäla, att Utskottet, som till uästlidet års slut fortsatt den af Rikets Ständers sist församlade Revisorer till den 1 October samma år verkställda granskning af de hos Fullmägtige och Commissarierne i Riksgälds-Contoret förda protocoll, ej eller dervid funnit något att erinra. Och dä Utskottet, vid de i utlåtandet N:o 45 utredda förhållanden, ansett sig icke kunna instämma uti de emot Fullmägtiges åtgärder i 2:ne fall af sistlidet års Revisorer framställda anmärkningar, samt Utskottet delar den af ej mindre sistbemälde Revisorer för öfrigt, än de åren 1835 och 1837 församlade Revisorers yttrade åsigt, rörande Riksgälds-Conlorets förvaltning sedan sista Riksdag, eger Utskottet den tillfredsställelsen alt inför Rikets Högloflige Ständer kunna vitsorda Fullmägtiges bemödanden att noggrannt iagttaga dem meddelade föreskrifter, äfvensom det nit och den omtanka, hvarmed Fullmägtige uppfyllt sitt al Rikets sist församlade Ständer erhållna vigtiga uppdrag och sålunda motsvarat det dem visade ansvarsfulla förtroende. Utskottet får således Yördsamt tillstyrka, Stats-Ulskottels Utlåtande, N.o l53. 5 att bemälde Fullmägtige varda frikallade från ali ansvarighet för de, i och för styrelsen af Riksgälds-Contoret samt öfriga i sammanmanhang härmed dem meddelade uppdrag, utaf Fullmägtige vidtagne samt i de hos dem förda och intill sistlidet urs slut granskade protocoll antecknade åtgärder och beslut. Slockholm den 26 Maj 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Maj, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förening af RiksgäldsContorets och f. d.
Vid sådant förevetande, hvad annat att göra, än att taga frågan, sådan den står hos de myndigheter, hvilka i första hand skola deröfver besluta? d. v. s. att medgifva åt Borgareoch Bonde-Stånden all den frihet i valsättef, som står tillsammans med Sveriges urgamla författning, och deremot .bibehålla de öfriga Riks-Stånden vid den delaktighet i sjelfva representationen, som de fördra. Man kan ej ne ka, att både medgifvandet och förbehållandet uttrycka en aktning för andras åsigter och för den personlighets-priucip, man förklarar sig villig att hylla. Denna lösning af frågan, grundad på dess sanna politiska ståndpunkt, kan af hvarje Riks-Slånd godkännas, utan att någondera bland dem der igenom uppoffrar sin princip, eller väsendtligen för sin del frånträder något fattadt beslut. Ståndsvalen kunde derigenom öfvergifvas af tvänne Riks-Stånd, lill så vidt Sveriges qvalitativa val-census sådant medgifver, och den progressiva principen hade blifvit tillämpad på de delar af representationen, hvilka hyllat densamma, hvarigenom allt missnöje med Ståndsrepresentationen från deras sida komme att sakna allt sken af billighet. Väl fortfore inom dessa Riks-Stånd en qvalitativ census alt vara gällande, såsom af ålder; men denna census är så liberal, att 1840 års ConstilutionsUlskott ej allenast i sitt första förslag, utan äfven i den nu förkastade vallagen, gjort inskränkningar deruti. Större svårigheter erbjuder visserligen bildandet af den andra Karna ren. Den fortsätter, att Ridderskapet och Adeln skall inskränka sin representationsrätt genom Ståndsval och genom intagande af orepresenterade inom denna halfpart af representationen. Utan billiga jemkningar och medgifvanden i Riks-Ståndens nuvarande rätt.gheler, är dock ingen reform möjlig på laglig väg. Men hvarken detta Stånd eller Presle-Slåndet synes Hur till Conslitutions-Utskottcls Memorialj No 26. böjdt alt, under nuvarande förhållanden, upplösa si".
Att så skulle gå, är klart; ty under så olika förhållanden i olika orter, kan omöjligen ett enda reglemente passa för hela landet.. Bet bästa staten kan göra i denna sak, är att alls icke reglementera, blott bestämma det mått af kunskap, som den af hvar och en af sine medborgare fordrar och noga kontrollera att detsamma inhcmtas; men sedan lemna åt kommunen fritt att besluta om sättet, huru denna kunskap bäst må kunna bibringas. Men för att få nödig drifkraft till upphinnande af det kunskapsmått, som nu gällande Skolstadga fordrar, anser jag hela personela skyddsafgiften behöflig; men också tillräcklig, när härtill lägges, hvad kommunerne nu till sin folkskola betala; hvarföre de församlingar, som hittills njutit understöd för sine lärare och skolor, böra kunna reda sig utan vidare statsanslag. 7 o o Genom att anslå hela skyddsafgiften till folkskolan, komma vi: l:o. Från allt trassel med statsanslag, dels till skollärare, dels till småbarnsskolor och få saken på klar fot. 2:o. Upphörde den verkligen skriande orättvisan, bestående deri, att de församlingar, ibland hvilka många fattiga, hvilka med värma omfattade folkskolan och ställde den straxt med stora uppoffringar på god fot, de straffas för detta sitt nit med mistning i andel af statsanslaget, så framt de icke ytterligare vilja betunga sig med g-dels tillskott till sitt skoleväsen för att af staten undfå j-del: de församlingar, bland hvilka säkerligen många ftro relativt rika, hvilka nätt och jemt gjort, hvad stadgan fordrar och som nu med lätthet kunna göra ett tillskott, efter de gjort så litet förut, desse hugnas . af staten med premium för sin vårdslöshet, utan att tala om det besynnerliga sätt, hvarpå dessa tillskott af vissa församlingar lärer utgå. Bih. till B. St. Undanröjdes den orättvisa som är en följd af regdementerandet om methoden för undervisningen.
Förordningen om kommunalstyrelse på landet den 21 Mars detta år omnämnda kommunalulskjldcr matte, der församling så anser nödigt, utgöras elter sammanlagda beloppet af beri bring enligt Art. 2 Bevillningssladgan oell på grund af sednast fastställda taxeringslängd; 12:o samme ledamot, om ändring i åtskilliga delar af gällande Fattigvårdsförordniog i ändamål att förhindra den fattigvårdstunga, som bärflyter af kommunens skyldighet alt bidraga till underhåll af arbetsför persons bushåll; 10.0 samme ledamot, om fullständigt uppphöruude af den s. k. gårdfarihandeln; 44:o Jonas Christoffersson från samma län, om åtskilliga ändringar i Kongl, Reglementet den 21 Mars detta år för folkskolelärare-scminaiiema i riket, i fråga om lämpliga undervisningslokaler lör sådana seminarier och lärares derstädes ställande i jemnbredd med lärare vid högre elementarläroveik; 1o:o E>'ik Andersson från Westmanlands län, om åläggande för Konungens Befallningshafvande, Skogsstyrelsen eller Jägeribeljeningen att hålla närmare tillsyn å eflerlefnoden nf författningarne, i fråga om vård och återplantering af skog jemväl å sådant kronohemman, sorn är åt arrendator npp'åtet och hvarest ordentlig trakthuggning finnes Införd, m. ni.; 46:o Carl Ifvarsson från Hallands län, derom, att Rikets Ständer, med förklarande för sin del att andra inkomster af församlingar icke höra vid blifvande löneregleringar räknas presterskapet till godo, än sådana, som, enligt gammal hiifJ och grundlagsenlig! tillkommen lag, förut blifvit lill presterskapet utgjorda, Ständerna måtte anhålla, det Kongl. Majit läck tes meddela nådig förklaring i ämnet och uti densamma särskildt tillkännagifva, alt tionde icke bör beräknas af tullmjölqvarnar, Bih. lill 11. St.
Hvem hade förr sett ett så finblommande ansigte, så strålande bruna ögon och ett så grant svart hår? Och hvar i verlden fanns väl maken till dessa små fötter, som i sina genombrutna hvita silkesstrumpor och sina röda paljetterade snipskor, lätt böjda uppåt, gjorde värre åverkan i den unge sjömannens hjerta än bland blommorna och löfven? Kortligen: kapten Rutgers stund var slagen – och stark och våldsam som hans natur, så bröt ock kärleken in utan motstånd och utan tanke. ”Har du blifvit solblind, eller hvad går åt dig, bror Rutger?” Med denna fråga slog honom en bekant på axeln. ”Hvem är hon?” blef svaret. ”Hvem då?” ”Hon i röda klädningen. Kommer hon från himmelen?” ”Åh nej, bara från apoteket – det är Falkens hitkomna svägerska.” ”Aha – fru Majken Falks syster. Således från Uddevalla?” ”Ja, från skönheternas stad. Men akta dig – jag varnar dig: rike Chrisman ligger redan för ankar vid den hamnen, och jag hörde i går sägas att han hade bjudit Falken tre tunnor råg för hans förord.” Kaptenen rodnade häftigt, liksom saken ej blott rört honom, utan varit en verklig förolämpning mot honom sjelf. ”Det är ej möjligt!” utbrast han. ”Då skulle väl apotekarn ha gifvit honom tre örfilar till svar.” ”Jaså, min gunstige broder, blåser vinden från sjösidan, då får landssidan visst så stark känning att den bör akta sig!” Och med denna hvardagsqvickhet försvann den talande. ”Dumhufvuden och dårar”, mumlade kaptenen, ”kunna också träffa hufvudet på spiken” Derefter försjönk han ostörd i betraktandet af aftonens drottning. Men han sökte ej närma sig henne, ty stundom tinnes hos de manhaftigaste män en förtretlig blyghet, som de icke se någon utväg att befria sig ifrån. Det var dock en ersättning att märka med hvilken förbehållsamhet hon bemötte alla, som täflade om hennes ynnest.
Begge desse slags förmonsrätter synas kunna undvaras, eller rättare sagdt, förknippas med vilkor af inteckning; i förra fallet synes nemligen säljaren lika snart kunna vata i tillfälle att taga inteckning, som köparen att taga uppbud; i senare fallet bör ock borgeoär, för hvilken utmätningen skett, vara obetagen at låta dess kraft och verkan vid Domstolen inteckna, på sätt LagComiténs Förslag till UtsökningsBalk i 4 Cap 20 och 21 (jj. omförmäler, och hvilket äfven instämmer med äldre Författningar, såsom KonglPlacatet den 24 Januari 1684, samt Kongl Brefvet den 1 Februarii 1700; enligt hvilka seqvester, till och med för Kronofordringar, icke utom inteckning ansågs i fast egendom gällande. Om också i förra fallet säljaren, och i det senare borgenären, som utmätning erhållit, genom lag tillerkändes förmonsrätt framför de borgenärer, hvilka vid samma Ting låto inteckna sina fordringar, en förmonsrätt som skäligen synes börs de förre tillkomma i afseende på fordringarnes upphof, voro dock de sei nare, hvilka i det gravationsbevis, som de vid samma Tings slut ägde erhålla, om förhållandet bibragtes underrättelse, icke blottställde Den ii Juni i f, m, 99 för de oparäknads förluster, sora nu, genom sådane för både dem och Domstolarne okände gravationer, ofta kunna inträffa. Jag har förr haft den äran tillkännagifva min åsigt, att då ett nytt Lagverks granskning och antagande snart förestår, partielle Lagförändringar böra ske sparsamt och endast i de fall, då de af synnerlig angelägenhet påkallas; men jag anser en sådan angelägenhet inträffa i afseende på inteckningslagarne, hvil. kas, så väl, som executionslagarnes förbättring i vissa delar, ostridigt lärer utgöra en af de åtgärder, som för creditens återställande och befästande, så vidt den af lagstiftningens om - sorg beror, erfordras; och jag anhåller fördenskull om återremiss till Lagutskottet , på det motionerne och de Författningar, till hvilka de hänvisa, måga i ett sammanhang komma un der närmare öfvervägande.
R:dr sSsom understöd åt de mest nödlidande till följd af branden i staden Warberg. S. D. Föredrogos och biföllos Stats—Utskottets Memorialer: JV2 220, med förslag till stadgande!) i det nya reglementet för Riksgäldskontoret, angående de under nuvarande riksdag på nämnde Kontor anvisade statsutgifter, äfvensom angående de för jernvägsbyggnader beviljade anslag och lån sam om anskaffande af dertill nödiga medel; M 221, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgäldskontoret, angående de vid föregående riksdagar beviljade anslag till folkundervisningen; samt M 222, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptionstidens slut hos Riksgälds-kontoret företedda Riksgäldssedlar. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets Utlåtanden: Ns 80, i anledning af gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JVs 87, öfver motion om förändring af Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter lill kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1888. Med vidblifvande af sitt förut i frågan fattade beslut, afslog Ridderskapet och Adeln Utskottets i detta utlåtande afgifna förslag. JW 81, i anledning af väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda forum. Afslogs. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande, JV2 81, i anledning af väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda forum. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet en af Prosten Mellqvist, med stöd af 86 § Riksdags-ordningen, denna dag väckt motion om statsanslag till understöd åt de mest nödlidande af de brandskadade i staden Warberg. S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Stats—Utskottets Memorial, JV2 222, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptionstidens slut hos Riksgälds-kontoret företedda Riksgäldssedlar.
Texten tryckes, på sätt de för Utsk. uppvisade prof utvisa, i s. k. stereotyperingsform, under iakttagande af, att typen till hvarje valör är så olika de öfriga, att icke förfalskning från den ena till den andra kan verkställas. 10 § (ny §, motsvarar den 2ta i nuvar. reglemen te p. 65). Såsom text för sedlarna å i rtdr och deröfver stadfästas följande formuläri lia a Item. 21 a altein. 3ie alternativet. ”Sveriges Rikes Ständers ”Sveriges Rikes Sländers Bank inlöser denna sedel vid Bank inlöser vid anfordran anfordran med rtdr oo denna sedel å rtdr oo banco Courant Banco med silfvermynt efter Mynt riksdalern innehållande i fint beslämningslagen af d. i Mars silfver i83o;” hvarvid för sedlar å skål vict. v. -jj-gskål vict. v. io rtdr och deröfver tillägges. ”Silfverriksdalern innehållande i fint silfver skfé vict. v.” 11 § (motsvarar en del af 4 § i Utsk.s förslag). I afseende på sktssedlarna åligger det Bancoliillmägtige att införa all den förbättring till papper, tryck och deras öfriga beskaffenhet, hvilken med beredande af större varaktighet och minskade tillfällen till missbruk kan förena besparing i tillverkningskostnaden, hvarvid de af Hr Broling uppgjorda ritningar kunna tjena till ledning. 12 §. D c u a3 Mars. 5i3 12 §. (motsvarar och är alldeles lika med den ro:de i Utsk:s förslag.) Alla sedlar höra vara underskrifua af minst tvenne Bankens tjenstemän; och berättigas fullmäglige för öfrigt att, i afseende på deras numerering m. m., vidtaga alla de åtgärder, sorn kunna förena säkerhet i controllen med besparing i kostnaden.