Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är saUnt, jag har för länge Varit frånvarande, för länge lefvat afskiljd ifr&n allmänna ärenderna för att rätt kunna bedöma alla de nppgiföé behöfven, men deria är ett Skäl till att icke lösligen bestrida dem. Det VOfe måhända öfverflödigt, att i afseende P* det drygaste af dessa behof, återupprepa hvad så otta blifvit sagt, än i en rättvist beundrande ton, om idéeös storhet Och äfbéteti förträfflighet, än med en klagande stämma, Om de betänkliga följder för allmänna Och ehskilta penhingeétällningcn sorn af kostnader) Utöfver allt förhållande med dé första beräkningarne, varit föranledda. Varö dermed huru det kart, der står likväl arbetet, till betyd* ligaste delen fullbotdadt! både intresset att ej bortskänka frukten af gjorda uppoffringar, och Nationalstoltheten, som kräfver fasthet i beslut samt helhet i gerning, och efterVerlden som skall dönr.ma Oss strängt, om dan förlörlr sitt nästan försäkrade arfsrätt; allt fordrar hti ett sluteligt biträde; och frågah torde egenteligeo blott vara om lindrigaste saftat» Föga annat lärår vara att aäga om da mindre behof, till hvilka* fyllanda iåöeUtVägéh blifvit föreslagen t de syfta på tiksgagneliga företag, de hafva redan länga varit Understödda och för dem gäller äfven, fasti mera inskränkt mått, principen att ej genom Vägran af ytterligare tillskott, uppoffra framtida vinsten af hvad redan påkostat blifvit» Ett nytt behof, fast icke i Utlåtandet upptagit, synas 'vara •i ig lulu f, m. haa hittills i Bevillning erlagt, heldre än att i StatsLåneväg öppna en part, som hvarken han, eller hans harn eller dessas afkorniiflgar någonsin skulle se tillsluten. Och hufU stor vore icke tillfredsställelsen att till nö-^ dem verkelig* timma, till något för Statens Bestånd eller fall afgörande ögonblick, kunna bespara det atara, och möjligtvis enda hjelpare, diet?
Då en vård Talare önskat upplysning ont den skillnad i belopp, som genom den af Utskottet fömlagne förändringen vid den Personel© Afgiftens utgörande skulle uppkomma, får jag åran nppgifva, att resultatet af den nya principen blir en minskning af några och po^ooo JEtjdr» Den tt Maji f. m. <> 3lS För öfrigt, sedan en värd Ledamot af Be▼illningsUtskottet redan besvarat de i närvarande öfverläggnings-ämne förekomne anmärkning gar alldeles enligt mina åsigter, och bättre än jag det kunnat göra, bör jag icke längre upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid. Herr von Qvanten, Carl: Jag vill ej upptaga tiden med att vederlägga de åtskilliga anmärkningar, sorn blifvit emot Bevillningsutskottets förslag yttrade. Jag skall derföre blott som hastigast genomgå några punkter och söka visa de motiver, på hvilka Utskottets förslag hvilar. Betänkandet är mycket vidlöftigt och man kunde deraf möjligen 6luta, att det innefattade några nya Theoder, men Utskottet har dock inskränkt sig hufvudsakligen endast dertill att, i stället för det efter nu gällande Bevillningsstadga, Capitalister äro frie från all Bevillning & deras utlånta penningar, Utskottet såsom grundsats föreslagit, att hvarje medborgare , som genom innehafvandet af ett Capital, år i tillfälle att i maklighet framskrida sin tid, också bör för denna förmån , lika med andre medborgare till Statens bestånd coatribuera. Och om det är billigt, att hvar och en, som kan till Staten bidraga, bör göra det, så lärer man ock medgifva, att Utskottets betänkande i denna del år vål grundadt. Det skulle vål tyckas som Ca-* pitalisterne äfven efter nu varande BevillningsFörordnings föreskrift betala afgift till det Allmänna, genom det afdrag å räntan, som år föreskrifva, men då detta afdrag, efter hvad bokant år, sker ganska ojenint och olika, tror jag Th il 12 M (t ji f, ITC, att Förordningens stadgande i detta hänseende, tjenar nästan till ingenting.
St., i afseende derpå, dels att den lill rättelsers vinnande vid dessa förrättningar utsatta fatalietid blifvit på olika orter efter skiljaktiga grunder beräknad, dels alt på åtskilliga ställen den nya roteringen blifvit högre satt, än i jemnt förhållande med lika goda hemman å samma ort af gamla roteringen, velat inför E. K. M. i rind. nedlägga den önskan, alt, på sätt som E. K. M. (unne lämpligast, den verkställda extra roteringen må varda ånyo öfversedd, och der den skulle finnas på nämnda sätt ojemn i förhållande till gamla roteringen, i nåder derefter blifva jemkad, ehvad und. besvär deremot blifvit anförda eller icke.” Klagomålen öfver den extra roteringefi fortsattes emedlertid vid i8i5 års riksdag, och R. St. funno sig då föranlåtne att, i und. skrifvelse lill K. M. af den 8 Aug. nämnde Ar, ånyo fästa K. M:s uppmärksamhet på ämnet. Uti denna skrifvelse förklarade R. St. sig, till vinnande af mera jemnhet i extra roteringen, icke hafva funnit någon säkrare Utväg, än att denna extra rotering måtte grundas på myckenheten och godhelen af de till hemmanen hörande ägor och andra herrligheler, utan afseende på hemmantalet; dock så, att det högsta hemmantalet för roleringsverket inom länet icke må öfverski idas oftare, än då hemmanen äro af dålig beskaffenhet; äfvensom R. St. slutligen vttra, ”att med deras afsigt vid extra roteriogens åtagande instämmer att den - Den i5 April f. m. 33 densamma skall allenast under krig utgöras, och da borde i manskap utgå, hvarföre R. St. yttrade den önskan, att de aftal, som af extra rotehållare kunde å andra stallen än i Skåne , vara ingångne om erläggande af vacance-afgift under bestämd eller obestämd tid, emot befrielse från skyldigheten alt uppsätta manskap, numera, sedan Riket vunnit fred, måtte alldeles upphöra att gälla”; och anmälde R. St. tillika den önskan, det K.
lägges och är färdig. Hvad säger du nu, min allra som ljufvaste På kjolar, förkläden m. m. strykas alla band, linningar och garneringar, innan man börjar på lilla myosotis - — är det icke förundransvärdt själfva kjolen. och beundransvärdt! Världen har kommit i Gardiner dragas på längden, innan man börjar stryka dem. Strykas fullkomligt torra på afvigett nytt spår. Hör blott — ' — ' • — sidan, och tillses noga, att kanterna bli alldeles raka. Böra strykas på bart ylle, emedan de gärna vilja fastna vid linne och bomull. Man sparar mycken tid och får gardinerna jämnare, om man har god plats att stryka dem på t. ex. ett bord. Du älskar! Neka ej, du älskar honom. Han Nu till sist några särskilda reglor: 1) Innan man börjar stryka med ett järn, så älskar dig, du vet det, fast han ännu ingenting vågat säga dig. Han är ej säker på din kärgnid det med en grof trasa. 2) Haf aldrig järnet för varmt, så att tyget svelek, och han är blyg som alla förälskade des, skulle det någon gång misslyckas, så att man manstackare. Huru skall du med bevarande sveder ett plagg, så försvinner detta, om man af all blygsamhet kunna gifva honom ett upplägger plagget i solsken. 3) Alla spetsar, brodyr och broderade namn muntrande tecken? Ah! du har det! Ni träffas strykas på afvigsidan på mjukt ylle för att behålla i afton på byråchefens bal. Du törs ej tala sin upphöjda ställning. till hans öra, han vågar ej tro ditt öga. Dina 4) Stärk ej mera, än som kan medhinnas att läppar äro stumma, men hans näsa är fin — strykas på dagen. En droppe, en hundradels droppe blott in5) Öfverblifven stärkelse kan gömmas till nästa gång. sprutad under din hvita arms sammetslena skinn 6) Då strykningen är slut, så göras järnen rena — en hundradels droppe af bouquet Wamour, och omlindas med ylle och förvaras på torrt ställe och han vet allt! Han vet allt, och midt i för att inte rosta.
Res v. o. Ekon.-Utskottens BetänkandeJ JY.-o 35. 13 afgifvet Betänkande, föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, bland annat, att all domsrätt måtte blifva från de administrativa Verken Överflyttad på de andra Verk, Kongl. Maj:t dertill kunde finna lämpliga. Detta Betänkande är af Tre Riks-Stånd afslaget och af Borgare-Ståndet lagd t till handlingarne. Vid sådant förhållande och då Rikets Ständer funnit olämpligt att hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om förändrad organisation af Styrelse-Verken och öfverflyttande af deras Domsrätt på andre Verk, anse Utskotten sig desto heldre höra lemna utan afseende förevarande förslag, som det icke lärer kunna ifrågasättas, att de af motionären omnämnde mål, mindre än andre, på Kammar-Collegii pröfning beroende ärenden, inom delta Verk vinna en på sakkännedom grundad utredning, som är i högsta måtto behöflig och som åtminstone för närvarande annorstädes icke lärer vara att tillgå; och hemställa Utskotten således, att motionen måtte lemnas utan ajseendeStockholm den 19 Mars i845. 35. Ank. till Exp. Utsk. d. 26 Mars, kl. 1 e. m. Betänkandej i anledning af väckt motion om åläggande för Socken-Nämnd att draga försorg om den i Kongl. Förordningen den g .November sistlidet år föreskriftne inteckning af lifstidsstädja och undantagsaftal. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL CMOS R1K.8-81&8Ä®»* Pii DT D ti DLii VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. NIONDE SAMLINGEN. Riks-Ståndens Protocolls-Uldragsom innefatta Beslut och Remisser. åata b m. w m m
Ur supra. kx krotoeollo I. v. Valerius. Vihall-. N'0 L7, ?8. Utdrag Liv Den z September. Utdrag af Protokollet Mit hos Bon. de Skärhet wid Urtima Riksdagen t Orebro den z Srptemb^r i8io. S. D. Äemitterades: Till Lag-Utskottet. Kongl. Majtts Nädiga'Proposition af den 17 Augusti om en särflillt författning i wista oniständigheter, angäende Jntekning i fast egen. dom. Till Allmänna Beswärssch Gccanomie. Utststtet. Kongl. Masits Nädigä Proposition af ben Zi i samma mänad om skyldigheten för alla att deltaga i wärdén af Fattiga, samt rörande en serffilld wrd Amiralitets. Warfs och Orgry. te Församlingar wid Götheborg i detta afseen* Le uppkommen fräga. d/r supra. Lx ?rotocol!c> 6abrie! Oämsvn. ' ^ ' ' Utdrag af Protokollet, hället hoS Bon. de« Ständer wid Urtima Riksdagen i Arebro den z September 1810. ' i'" - ' ^ ^^ ^ ^ - S. D. Efter förnyadt uppläsande af Baneos Utstvttets Lin Zo sistledne Augusti pä bordet lagde Den Z September. sn lagde Memorial af den 29 i samma Mänad, innehällande berättelse om Banco. Werkets till. ständ, och dest styrelse efter Riksens Ständers sista sammanwaro, förklarade Ständet, som r öfrigt ej fann nägot wid berörde berättelse att päminna, sitt bifall till den deruti föreflagne förbättring pä Tumba Papperbruks Arbetare, nas aflöning. t7r supra. Lx krotocollc» (-abris! Oämaou. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde. Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den z September 1810. S. Masits wid sisthällne
Ut dr', d. 14 Mars 1813’ Ständers Stats-Utskotts, uti särskilte den 4 dennes afgifne samt den 12 på Bordet Jagde Memorialer, lämnade svar å de inom Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid bemälte Utskotts. Betänkanden, uti frlgorne, rörande: 1. Förhöjning uti Postskjutsningslegan; 2. Förbättring i Länsmännens lönevilkor; samt 5. Ersättning till Städerne för deras an^ del uti Accisoch Bakugns-penningarne. S. D, Vid förnyad föredragning af Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskotts, uti ett från den 12 af innevarande månad på bordet hvilande Protokolls-Utdrag, för den ao sistlidne Februarii meddeldte Utlåtande öfver de il®* Vällofl. Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar emot bemälte Utskotts Betänkande, uti den väckte frågan, om inskränkning af Domares och Exeeutorers rättighet, att meddela Gäldenärer anstånd med betalningen af lagsökte fordringar, fann Borgare-Ståndet godt, att till ofvanberörde Betänkande och Utlåtande lemna bifall. S. D, .Biföllos vid förnyad föredragning följande från Utskotten inkomne samt dels den 2 och dels den 12 uti innevarande månad på bordet iagde Betänkanden och Utlåtanden, nemi. Frän Stais ZJtskottet. 1. Af den 4 Mars, i anledning af KonglMajds Nådiga Proposition otn medels anslående till kostnaderne viii en förbättrad långforsling och bevakning, 2. Af samma dag, angående nödige medel till Drottningsholms Broars iståndsättande - Prof. Utdr. d. 14 Mars 1818. 303 Frän Stats, och Banko-Utskotten. Af dea 4 Mars, angående väckt fråga om förhöjning uti de för Riksens Ständers Revisorer af StatsBankooch Riksgälds-Verken anslagne arfvoden. Frän Banko-Utskottet. 1. Af samma dag, uti frågan, huruvida ds Fidei-Commisser, hvilka, enligt serskilt
Betänk. N:o 118 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. Stael voll Holstein, Friherre Fabian Wilhelm, Motion N:o 230, angående förändrad riktning lör södra stambanan mellan sjön Salen och Jönköping. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 29. — —- Motion N:o 268, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i under dånighet anhålla, att dess Regering må, i samverkan med andra Stater, som garanterat 1815 års Wiener-traktat, i diplomatisk väg påyrka Konungariket Polens återupprättande. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Stambana, norra, angående anslag för den, öster om Siglunafjärden öfver Upsala åt Sala. Motion N:o 257. Stats-Utsk. Utlåt. N-.o 87 samt Mern. St. underdån. Skrilv. N:o 121. angående gemensam från Stockholm till Husby—Odensala, öster om Sigtunafjården. Motion N:o 258. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 44. R. St. underdån. Skrilv. N:o 42. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. Slam - 41 Stambana, nordvestra, angående de för sammanbindningsbanan genom Stockholm afsedda medels användande till anläggning af. Motion N:o 213. Stats-Ut.sk. angående användande af behållningen utaf trafikinkomsten å Statens jernvägar till utförande och fullbordande af den del utaf denna bana, som kommer att sammanbinda vestra banan med Wenern och Christinehamn. Motion N:o 228. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 samt Mern. N:is 117, 143 och 145. södra, angående förändrad riktning för, mellan sjön Salen och Jön köping. Motion N:o 230. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 29. angående förskottsvis anvisande af medel lill fullbordande af, mellan Fal köping och Jönköping.
Hos VällufL Borgare-Ståndet hafva åter flere Ledamöter afgifvit yttranden, hvilka hufvudsakligen hafva till åsigt att visa, så väl o. lämpligheten deraf, att Författningarne medgifva, det den till brott oskyldige ehuru vilseförde Medborgaren må kunna behandlas lika med missgerningsmannen och dela hans välförtjenta Öde, som ock att afsigten med Arbets - och Corrections-Straffen att befordra den vilsefördes förbättring och återförande till sedlighet och arbetsamhet icke genom en sådan behandling vunnes utan tvertom motarbetades, och alt således berörde Författningars öfverseende och förbättrande skulle vara nödigt; hvarjemte det blifvit Uandradt, att Utskottet, som tillstyrkt att de Beslut hvarigenom personer blifvit till arbete vid Arbets-eller Correctionshus dömde, Låg-Utskotteti Betänkandenl 509 borde till Justitie Ombudsmannen insändas, inskränkt berörde insändande blott till den hän-1 delse, att den, Som dertill blifvit ansedd förfallen, med Beslutet åtnöjdes, samt funnit att detsamma icke borde äga ruin, i afseende å vidtagne beslut, hvarigenom personer förklaras skyldige till Krigstjenst. Dä det således nu åligger Utskottet ett förnyadt Utlåtande uti ämnet afgifva, anser Utskottet sig böra upprepa den för dess förra Betänkande Jagde och i Utskottets tanka obestridliga grund, att hvarje medlem i Samhället är pligtig, att, emot åtnjutande af det skydd samhälls-inrättningen lämnar, använda sin arbetsförmåga till det allmännas gagn, och att, di denna skyldighet åsidosattes, tvängs-medel böra vara att ti.lga för att förmå den tredskande till fullgörande däraf.
SD. ^^tats-Utjkottets afgifne Betankanden angående: r:o Stats-Regleringen saint pro/ett till RiksStat för innewarande och paiöljai de ar.t 2:0 Herr Professtren Forsells försiag om tillökning i den Carlbergs Krigs-Academie änstagne Grat samt utwidgande af berörde Inrättning. r?v6 Den 16 Julii. Högloft. Rivderssavets och Adelös Remktz om medels anslående kill Fistfangstens förbättrande i Catregatk; Och ^ ^ >3äckt sraga om Easiern - byggnader i Carivlrona Föredrogos ytterligare och godkändes. Lx ?rotocolIc>, ch LsrtzLtröm. Utdrag af Wällsfl. Borgare.Btändet? prs; tscoll, hältet wid Urtima Riksdagen » örebro den 16 Julie 1812. S DEster a n»o stedt» föredragning af StatsUtstvttcts afgisne Utlakande, i anledning af gjerde anmärkningar wid samina Utstötts den rz sistledne Junit meddelte Betänkande. om siklö - ina i en de! bmdets' och Tiensiemäns Löningswillkor, blcf detta Betänkande till alla delar bifallit. Ut supra. Lx ?rotocoUc> , 7. ch Lerjström. Utdrag af Wällöf!. Bo»-gare.St<kndetspr^ tscoll, hället wid Urtima Riksdagen i Örebro den ^Iulir 1812- SD Instämde Boraare-Standet k Hogwördicst Prest-Srandets den iz i denna manad gjorde fä^ k>arande. att den föresiagne tillökningen i Expeditions; Taxan för Osmé , och Uiderrättcr, jemwäl sträcka sig till Consisioriernes Expeditioner.
Den'11 Augusti e■ m, I2Cj I sammanhang med förevarande ämne, får Utskottet anmäla, att Utskottet vid Protocollernes låsning inhämtat, det RiddarhusDirectionen; i anledning af derom gjord anhållan, genom beslut den 25 Julii 1818, tillåtit f. d. ExpeditionsSecreteraren C. F. Piothlieb, att för Descendencer, hvilka ifrån Riddarhuset kunna utbegåras och af honom, efter derom inför Directionen gjord anmälan, författas och utskrifvas, uppbära lösen emot förbindelse' å hans sida, att vid förefallande tillfällen biträda genom meddelande af de Genealogiske upplysningar han kunde ägaj men då Utskottet i afseende pä denna omständighet funnit, att ehuru på den tid tillåtelsen lenmades anledning dertill kunnat hämtas från Rothliebs befattning med utgifvandet af en ny Hand Matrikel, och hans anställande såsom Extra RiddarhusCanzlist vid den då korrt förut slutade Riksdagen; likväl och då det icke år möjligt för Andra RiddarhusCanzlisten, att enligt sin skyldighet hafva vård om Riddarhusets Genealogiska handlingar, derest någon person,' ej tillhörande Riddarhuset, jemväl skall till de samma äga fritt tillträde, samt tillåtelsen, alt emot lösen Utbekomma Genealogiska Utdrag, in; nefattar ett medgifvande, sorn verkar på andra RiddarhusCanzlistens rått, anser Utskottet, enär i öfrigt någon anledning nu mera icke synes förekomma, till den förmodan, att Riddarhuset skulle kunna i Genealogiskt afseende hafva någon särdeles förmån af' Rothlieb att förvänta, sig böra till Ridderskapet och Adela hemställa, Bil: lill Ridd, o. 4(1. Pr. VM. Band. g. Deri 11 Augusti e m. om icke den honom i ofvanberörde måtto gifna tillåtelse må för fran.tiden upphöra. §■ 4. Denna §., som blott innefattar ett Uppräknande af utslocknade och tillkomne Ätter på Riddarhuset sedan sista Riksdag, torde icke foi4* dra något?särskildt yttrande. §. 5.
Den skjutsande Bonden skag deremot öka antalet af sinhästar, såsom grunden ri! h-nS penniugeförkjenst, hwaras följer, ar badkomma j bättre författning för sig sjelfwa, och jkjucgsnstallten winner, utan at någon förfördelas, Man lärer inwanda, ar de lil Gästgifwaregården närboende kunde hlifwa otilräckiige til skjutsens bestridande, häldst det pä wista ställen och tider ofta ka» inträffa, at ;cr »il 60 hästar utgå i dygnet, och dettxä flera dygn efter hrvarandra Men dec är latt at sinna wigren -f denna inwändnjng; om och enar betta antal hästar erfordras, hwad mycken skillnad göris » Hätthästar? Ar dek sche Zskgrv?» eller d? 8Z7 närboende, som tilskjuta öfwerskottet, och nar detta kun. pär ske hlttiis med alla inrarcaingens luten, hwarföre icke och wida sakrare, sedan ersätlMnaen blrswit bättre lämpad lil orter, tid och omständigheter? Annan den nämnda kmtreprenaäs - Xu6ucmsn anställes bära grunderna ti! inrättningen i allmänhet samt den resandes och skjuttandes ömsesidiga rättigheter och skyldigheter wara sä fullkomligt, som möjeligen göras kan, bestämda och fastställd'. Fragau om de ändringar i stmcslega», hwilka Hnccksn förclkriswer, kan lätteligen asgöraS pä stället, äfwen som Kronobetjeningen ärligen kan »isätta tiden ril den förhöjning, hwjlksn skal! äga rum för wista årstider, t. ex, wid Warbruker och Bergningen; emedan tiden til desta ändringar icke kan utsättas laugt förut, och icke en gang för stera är. Harwid bör man komma ihog, at legan för en häst, som nyttjas ensam, icke kan an. ses tilräckclig da den utgör halsten af hw.-d man betalar för kwa; ty tid, beswär och omkostnader med bennes återtagande ar lika ssm för de 2:ne.
Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Det må visserligen medgifvas att den motion, som utgör föremål för Utsk:ts nu föredragna Betänk., icke annorlunda, än med förändringar, af Utskrt kunnat tillstyrkas; men å andra sidan kan det icke förnekas att der ligger sanning och billighet till grund för mo tionärens framställning, och att de ofta förekommande och ständigt hotande olyckstillfällen, som uppstått eller erbjuda sig genom antändningar från lokomotiver å jernvägarne, är ett ondt, sorn, i hvad ske kan, bör hämmas och sålunda förtjenar statsmakternas behjertande. Om folket i allmänhet vid expropriations-tillfällena hade förstått sin rätt och varit bekant med den fara, som hotade dess egendom derigenom, att lätt antändliga byggnader lemnades att qvarstå i närheten af banan, skulle, på grund af nu gällande expropriationslag, nämnderna aldrig kunnat underlåta att ålägga jernvägsstyrelsen godtgöra de kostnader, som i följd af byggnadernas flyttning, eller för eldfaras undanrödjande på annat sätt, kunnat uppstå; ty af alla intrång och olägenheter, som genom en expropriation kunna ådragas en jordegare, kan väl ingen vara större, än då han härigenom äfventyrar att se sitt hem uppbrändt och förstördt; men allmänheten har icke afvetat faran, icke heller synes det, att dess uppmärksamhet blifvit fästad derå, och sålunda liar ett missförhållande uppstått, som tvifvelsutan påkallar rättelse. Utsk:t hade sålunda, efter min tanke, haft fulla skäl att utreda frågan och att icke afvisa densamma, under anförande af bristande bevisning öfver anledningen till eldens uppkomst vid de tillfällen då orsaken tillskrifvits antändning från lokomotiven, eller med det rådet till de jordegare, hvilkas rätt härunder varit beroende, att låta brandförsäkra sin egendom. Ty, hvad bevisningen angår, är denna, utom i alldeles exceptionella fall, icke möjlig med våra rättegångsformer, ty domaren nöjer sig icke med den utsagan af vittnen, om händelsevis sådane varit tillstädes, att byggnaden stått i lågor några ögonblick efter ,det tåget gått förbi.
En och annan sådan anstalt, af enskilda personer eller kommuner upprättad, kunde blott sägas 46 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. vittna derom, att behofvet förefunnes, men försloge icke till dess fyllande. Väl vore i nu gällande seminarii-reglemente medgifvet småskolelärare eller lärarinna att under någon tid vid folkskolelärare-seminarium åtnjuta undervisning och undfå betyg öfver ådagalagd skicklighet att handleda de små barnen, men denna rättighet begagnades sällan eller aldrig, och orsaken dertill ansåge motionären icke endast böra sökas i bristande tillgångar, utan äfven och fasthellre i den omständigheten att de skolor, som stöde i samband med seminarierna, icke vore eller under nuvarande förhållanden ens kunde vara så inrättade, att de på samma gång kunde utgöra ett passande öfningsfält för seminarii-eleverna i alla till folkskolan hörande ämnen och tillika en tillfredsställande bildningsanstalt för sådana personer, som endast söka utbildning såsom folkskolelärare. Motionären ansåge derföre att den delning, som nu inom församlingarne öfver allt påginge, i följd hvaraf' småskolan skiljdes från den egentliga folkskolan, äfven borde tillämpas på lärarebildningsanstalterna, så att seminariiskolan jemväl finge en särskild småskoleafdelning. Det biträde åt de i seminariiskolan tjenstgörande lärarne, som derigenom blefve behöfligt, föreställde sig motionären kunna mot mindre betydliga arfvoden erhållas af de från seminarierna utexaminerade skickligaste eleverna; och har på grund häraf motionären föreslagit, att för anställande af en biträdande lärare eller, vid de qvinliga seminarierna, lärarinna för hvart af de åtta utvidgade seminarierna i riket måtte till Kongl. Maj:ts disposition anvisas en summa af 4.000 R:dr. Då Utskottet af de utaf motionären anförda förhållanden icke funnit utredt behofvet af en biträdande lärare vid folkskolelärare-seminarier, och då Kongl. Maj:t icke lärer underlåta tillse att dessa läroanstalter erhålla all den utvidgning, som för deras ändamålsenliga verksamhet erfordras, hemställer Utskottet, att Herr