Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klementar-läroverken inom N. N. valdistrikt): (för Borgare-Ståndet Grundlagar». Fullmakterna underskrifvas: Preste-Ståndets, för Stiften, Universiteten och Allmänna Elementar-läroverken, af de Consistorier, som valen förrättat, och för VetenskapsAkademien af dess Preses; Borgare-Ståndets, för Städerna, af Magistraten och Äldste, för Fahlu Bergslag och för Bergsbruken, af Välförrättande Magistraten inom hvarje distrikt; samt för Bonde-Ståndet af valförrättaren; börande tillika för sistnämnda Stånd • — förrättnings-stället, utlemna. Ilänvisn ing: Bihang till Riks-St:ns prot. 3 Sami. Konst-Utsk:s Mern. Ridd. o. Adelns prof) Preste-St:ts prot. ( , QA c 1Q,_ T> 0, / , ) d. 30 Sept. 18o t . Borgare-St:ts prot. 1 * Bonde-St:ts prot. ' 13:o Förslag till ändring uti 15 § Riksdags-Ordningen, angående hemmansägares represen tat ions-rätt. Ribsda^s-Ordningeii. § 15- Allmogen i hvart härad välje inom Allmogen i hvart härad välje inom sig efter hemmantalet, inför Domhafvansig efter hemmantalet, inför Donihafvanden, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, den, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, en, inom häradet boende och besuten, en, inom häradet boende och besuten, hemmansägare, hvilken icke tillförene hört hemmansägare, hvilken icke hörer till antili annat Riks-Stånd, eller någon ordinät Riks-Stånd eller någon ordinarie be~ narie beställning i Rikets tjenst eller fullställning i Rikets tjenst innehafver. Hvad makt derå innehaft. Hvad —- — sammanträda. sammanträda. tet eller Akademi): (för Borgare-Stån Grundlagar.
Den af Commissariatet och Fullmägtige föreslagna åtgärden, alt utverka föreskrift till Kongl. Svea Hof-Rätt om skyndsammare behandling af Concurs-mål, i hvilka Banken är fordrings-egare, anse Utskotten sig deremot icke kunna tillstyrka. Författningar gifvas redan, genom hvilka man påbudit all den skyndsamhet med rättegångs-målsbehandling, hvilken synes med behörig ordning och säkerhet vara förenlig. Ett stadgande, att tvister? rörande Banken skulle framför andra afgöras, vore ett ingrepp i allmän rätt. Utskotten finna intet skäl, hvarföre mål, med hvilka Banken ej har att skaffa, skulle i deras lagliga gång uppehållas, i anseende till Bankens privilegium på serskild Domstol. Det är, efter Utskottens tanka, redan för mycket, att Banken eger detta privilegium i dess nu varande utsräckning, ännu mindre kunna de anse någon utvidgning deraf vara lämplig. Att Bankens Domstols-privilegium är jemnårigt med Bankens stiftelse synes in - 33- Banco-Utskoltets Betänkande N:o Gg. genting bevisa, hvarken för dess rättsenlig* het eller för dess nödvändighet. Den lid Banken stillades, voro dylika Privilegier mindre ovanliga. Bankens rörelse var dessutom då inskränkt i det närmaste till Stockholms stad oph dess omgifningar; med undantag af några få a fia i re r, som uppgjordes i Landsorterna. Förhållandet har sedermera marki igen förändrat sig, och ju flera berörings-punkterna emellan Banken och Allmänheten blifvit, ju större måste ock ^lägenheterna kännås deraf, att Banken kan, genom hvilka käromål sorn helst, draga Parter, från deras lagliga Domstolar i aflägsna orter, till Kongl. Svea Hpf-Rätt. Enär en Bank , ehvad han tillhörer Staten eller något mindre Samfund, icke är något annat, än ett upplag af capital till bedrifvande af penninge-rörelse, så bordén i intetdera fallet vara undantagen från det Samhälles allmänna rättsförhållanden, till hvilket lian hörer, eller i deras rätt förfördela dp Medborgare, till hvilkas bästa han blifvit upprättad. Åberopandet af andra Corporationers fortfarande
Bevillnings-, Lagsaint Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsk. Bet. ,JVH 2. 31 Instituten, Bergsskolorna i Fahlun och Philipstad, Veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara, så ock samtliga allmänna tekniska elementarskolor i riket, må för egna behof distilleringsredskap utan afgift begagna. Likaså ege Apothekare att för farmaceutiska behof utan afgift nyttja två distilleringspannor, en af högst tjugo och en af högst tolf kannors rymd. Skulle på något ställe apotheksrörelsen göra flera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Kongl. Majit ske. De i denna § omnämnda distilleringsredskap få ej med rektifikations-apparat vara försedda. K edskap, som af Apothekare för farmaceutiska behof begagnas, skall vara af vederbörande justerare mätt och stämplad. § 18. Bränvins rening vare en hvar afgiftsfritt tillåten, då den sker utan eld eller ånga. Alt. III. Om afgift för bränvinstillverkning och distillering. § 19. Afgiften för bränvinstillverkning utgår med 60 öre för hvarje tillverkad kanna, bränvinet uppmätt under Kontrollörs tillsyn samt beräknadt till den styrka, som uti § 4 omförmäles. § 20. Afgift för bränvinstillverkning erlägges hvarje termin förskottsvis för det anmälda tillverkning sbeloppet. Vill tillverkare på en gång erlägga afgift för flera eller färre terminer af den anmälda tiden eller förskottsvis nedsätta penningar till gäldande af afgift för en möjligen blifvande öfver skottstillverkning, vare dertill berättigad. § 21. Afgift för bränvinstillverkning erlägges i Landtränterief. Dervid företes sådan uträkning, som i §§. 8 och 9 omförmäles.
Ej må borgenär, sedan gäldenärs egendom blifvit afträdd till konkurs, den der ej afslutats genom sådan förlikning, hvarom i 94 § lörmäles, å gäldenär erhålla bysältning för fordran, som blifvit i konkursen godkänd, eller kunnat i konkursen bevakas, utan sä är att borgenären visar skälig anledning, det gäldenären undaudöljer tillgång, som honom efter konkursen tillfallit, och gäldenären, i sådant fall, ej gitter inlör domstol eller Konungens Befallningshafvande, å lid, som honom föresällcs, med ed styrka, att han sådan tillgång ej eger. § 34. Ofver beslut, som Rätten meddelar i frågor, hvilka i detta kapitel omförmälda äro, må besvär hos Hofrätten anföras; men beslutet gånge ej dessmindre i verkställighet. Orri hvad till konkursbo rätteligen hörer och om återgång af aftal. § 35. Till konkursbo räknas all egendom, som gäldenären tillhörde den tid, då han sin konkursansökning till Rätten eller Domaren ingaf, eller, i anledning af borgenärs ansökning om konkurs, offentlig stämning utfärdades, så ock hvad honom under konBih. till R. St. Skrifvelse N:t 493. kursen tillfaller af sådan beskaffenhet, att det för gäld kan i mät tagas, äfvensom livad enligt 36 § lill boet återvinnas kan. Ej må dock af hvad gäldenären under konkursen genom eget arbete förvärfva!-, boet tillkomma mera än den behållning, som återstår, sedan afdrag skett för all kostnad lill förlag jemte gäldenärens, hans hustrus och oförsörjda barns nödiga underhäll. Om gäldenärs lön lör embete eller tjenst är i 31 § stadgadt. § 36. 4 morn.
Fsöken Nsess höll efter sin hemkomst ett föredrag om Japan i Geografiska sällskapet uti Kristiania — den första kvinnliga föredragshållerska, som därstädes uppträdt. Hon skall äfven vid härvaranda Geografiska o c h Antropologiska sällskaps sammankomst den 18 dennes hålla ett föredrag om sina intryck från detta land. Fröken Neess, s o m är endast några o c h tjugu år gammal, återvänder härifrån till Norge, hvarifrån hon omedelbart fortsätter resan till England och därefter tillbaka till Japan, som hon anser vara det intressantaste af alla jordens länder. Hon skall denna gång äfven göra en längre resa i Kina. Teater och musik. Kungl. operan har under den gångna veckan haft ett mycket omväxlande program upptagande » Leonora », » R o m e o och Julia &gt;, Gustaf-Adolfs-tablå- erna o c h På Sicilien », » Advokaten Pathelin » och » Orfevs samt nu senast Bellinis opera » Norma », Vasateatern har gjort en ovanlig, nästan oväntad framgång med sin » Fatinitza », som gått med pukor, trumpeter o c h fyllda salonger nu ett tjugutal gånger. Och det är intet dåligt spel med en så gammal trumf. Lif och glädje är det också i framställningen, så att succés ' u är välförtjänt. Varm rekommendation till alla operrettvänner! Fru Lotten Dorschs på grund af hennes sjukdom uppskjutna matiné å K. operan är numera bestämd att gifvas tjugondagen, den 13 dennes. Programmet upptager, som förut nämnts, komedien » Sällskap, där man har tråkigt », hvarvid medverkar större delen af dram. teaterns förnämsta krafter. Den framstående skådespelerskan återgifver sin gamla roll hertiginnan de Reville. Hon utför därjämte sömngångarscenen ur » Macbeth ». Aulinska kvintettens tredje kammarmusiksoaré äger rum å vanligt ställe i morgon lördag. Konstnärsfamiljen Knut Ekwall gifver matiné i Berns salong om söndag. Tre populära musikaftnar komma alt under innevarande säsong gifvas af de båda framstående pianisterna Vilh. Stenhammar och Knut Bäck.
Först gå männerna fram med sitt offer, så komma qvinnorna, sedan de först krusat om hvem som skall gå först, liksom här uxor Cognati och Maria; efter offringens slut läser presten välsignelsen öfver församlingen. Noggrannt angifves, att de resande först bytte om kläder, innan de gingo upp i templet, samt att de sedan återtogo sina reskläder. Samtalet i templet visar oss ett teologiskt kollegium från den tiden. Dekanus är ett mönster af höflighet, ty han finner allt, som säges, sannt och rigtigt. Bisittarne, rabbinerna, öfverbjuda hvarandra i spetsfundighet. Dessa och dylika drag innebära ingenting nedsättande af ämnets helighet; de bevisa blott, att författaren inlagt hela sin själ i sitt ämne, men dermed äfven sina och sin tids föreställningar om de former, hvari verld och lif röra sig. Och han har deri gjort rätt. Fordran på historisk kostymtrohet i ett diktverk är beroende af bildningsgraden hos den allmänhet, för hvilken dikten är beräknad, beroende af den hos dem mer eller mindre utbredda kännedomen om förflutna tiders kulturförhållande. Och en publik, som ej tänker sig, att främmande folk kunna hafva afvikande seder och bruk, ser också helst, att ett från annat håll lånadt ämne framställes i den bekanta inhemska drägten. Det är dock icke af någon beräkning författaren så målar. Han handlar på god tro; han har icke bättre förstått. Men hela dikten får derigenom ett obeskrifligt behag. Det är en varm trohjertad ton man i den förnimmer. Man ser, att författaren velat i det mest aktningsbjudande skick, han förmått, framställa de heliga personerna, på samma gång han icke velat träda sanningen för nära, utan velat troget skildra dem i de lefnadsvilkor, hvilka enligt biblen voro deras. Dermed kommer nästan af sig sjelf en bestämdare individualisering af diktens figurer. Så finna vi här Josef och Maria temligen lefvande skildrade, likaså rabbinerna och deras dekanus; särskilt har det lyckats författaren att i skildringen af modrens ängslan allt ifrån det, hon märker sonens frånvaro, få fram ett och annat drag, som ej saknar natursanning och tyckes hämtadt ur hjertats djup.
Längst därframme en gråmålad schavott — katedern, på hvilken står en högst allvarlig och respektabel ringklocka, ett glas med vatten och den franska skrifbokspacken, som ännu icke låtit beveka sig att säga ett enda litet ord, fast så många rädda flickögon stirra på den i bedjande och hjälplös ångest. Det var en viktig skrifning, det gällde, själfva profskrifningen. På den berodde så förfärligt mycket, j a väl och ve, hela terminsbetyget i franska. Anna Anér satt främst. H o n var ett riktigt » exemplar », hennes hår var alltid så slätt och ordentligt, slät och ordentlig hela hennes unga person; rent omslagspapper på böckerna, snygga och ordentliga skrifningar och många stora AB på betyget. H o n var nästan säker på sin skrifning, men ändå. Tänk, om det skulle hända » en olycka med det där stora A B, som hon hade i franskan. Så satt Johanna Andersson — liten, tjock och trulsig. När man först såg på henne, så fick man hufvudsakligen intrycket af två stora röda kinder, öfver hvilka huden låg spänd, glänsande och stram. Därnäst upptäckte man det lilla munhålet, som alltid stod på vid gafvel. Äfven nu var det öppet och det af pur förundran öfver, att hennes bok låg där bland de andras, förundran öfver, att hon ändå kunnat få ihop en hel fransk skrifning! Månne det gått mycket rödt bläck åt till rättningen? Mia Berini kom därnäst. H o u var allt en hållningslös och hafsig liten varelse, den kära Mia, som plägade skrifva med ögonen i grannens bok, som lefde på hviskningar och hade lika lätt för att skratta som gråta. De stora, bruna ögonen kunde bli svarta mot blåskiftande emalj, när den lilla mjuka munnen ljög och försäkrade, att den talade sanning. Men nu fanns det blott en tanke i det mörka, vackra hufvudet: hur skulle skrifningen ta sig ut? Catherine von Cirenstjärna kom så närmast. Hon är blek och intetsägande; allt hos henne symboliseras af en greflig krona, tryckt på böckerna, tryckt på skolväskan, broderad på näsduken.
Pensionsregleringen fastställd. 58.o Angående afskrifning af 4oo R:dr å Fjerde Hufvud-Titeln* besparingar, använda till uppköp af undervisningsböcker för Finnallinogen i Wermland. ö Anmäld d. 19 December s. å. och Slats-Contoret till efterrättels» maddela'. 59:0 Angående ett understöd åt Bruks-idkaren Owen. Anmäld d. 19 December s. å. Kongl. Maj:t, som biföll Rikets Ständers hemställan om den för Owén anslagna årliga gratifikation af 2,000 R:dr, ville tillika hafva anbefallt Commerce-Collegium att inkomma med underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Sländers framställning rörande återbetalning af det lån, för hvilket Owen i Manufactur-Disconlen häftar. 68 Bil, till R, St, Just. Ombudsm. Emb, Bir. d. i5 Jan. 18’/{. Den 22 April i83o biföll Kongl. enligt Commerce-Collegii tillstyrkande, att sistnämnde lån må under 6 år med i-6:tedel årligen återbetalas. 60:0 Angående reglering af Fjerde Hufvud-Titeln. Anmäld d. ig December 1829. Jemte det innehållet af denna skrifvelse skulle Stats-Conloret lili efterrättelse meddelas, ville Kongl. Majit till Ecclesiaslik-Expedilionens föredragning hafva öfverlemnal frågan om infordrande af de uppgifter, hvilka till uppgörande af de genom Rikets Ständer begärda Special-stater för Clereciet samt Gymnasiioch Skol-staterne voro af nöden. 61:0 Angående stämplade Pappers-afgiften. Anmäld d. iö Januarii i83o. Kongl. Maj:t gillade Rikets Ständers underdåniga förslag till författning i ämnet, med åtskilliga ändringar och tillägg i afseende på controlen, samt med förklarande, att författningen hörde tjena lill efterrättelse ifrån den 1 April i83o. 62:0 Angående dispositionen af f. d. Allmänna Magasins-Directionens hus och byggnader.
Befälhafvare bör, under resa, om skeppsfolkets helsa, sedlighet och gudsfruktan iakttaga den sorgfälliga vård, som tillhör en god husfader. Såsom en samvetspligt i sistnämnda hänseende läte han sig angeläget vara, att allmän bön å fartyget, morgon och afton, så ock gudstjenst hvar helgedag, ej försummas må, samt att arbete, som uppskjutas kan, å sönoch helgedagar icke ålägges besättningen. § 31 Befälhafvaren vare skyldig att låta besättningen tillgodokomma det underhåll, som, enligt behörigen fastställd spisordning, skall till densamma utgöras. Pröfvar befälhafvaren nödigt att, under resa, nedsätta kosten, ege han rätt dertill; dock skall besättningen, för hvad sålunda af kosten blifvit minskadt, erhålla ersättning, som, der tvist derom uppstår, må bestämmas af gode män, om hvilkas väljande vare lag, som i § 321 stadgas. § 32. Dör sjöman under det han i tjenst å fartyget är, besörje befälhafvaren om hans begrafning, så ock om uppteckning af hans qvarlåtenskap samt om försäljning å auktion af den del deraf, som ej kan utan skada förvaras, för hvilket allt det åligger befälhafvaren att, vid återkomsten till Svensk ort, redovisa inför vederbörande sjömanshus-ombudsman. Förskingras, genom befälhafvarens vanvård, något af qvarlåtenskapen, ersätte han all skada. § 33.
Maj:t i öfrigt linner handeln med apo»theks-privilegierna böra afskaffas, Kollegium torde erhålla nådig befallning att »afgifva underdånigt förslag till nödige föreskrifter med hänsyn till detta ända»måls vinnande på lämpligaste sätt och så att nuvarande apotheks-innehafvare Allni. IScsv.- och Ekon.-Utskottets Ilclänkandc N:o t (12. 7 »derigenom icke tillskyndas cn för dem och yrket menlig rubbning i deras ekonomiska ställning.» Slutligen yttrar Sundhets-kollegium, i afseende på det af Rikets Ständer förordade förslag till apotheks-privilegii-handelns successiva afskaffande, att, så enkelt detta förslag än vore, detsamma dock, så i enkelhet som .ändamålsenlighet, syntes öfverträffadt af ett annat, framstäldt af egaren till ett bland de betydligaste apotheken i riket, hvilken, med erkännande af nyttan för yrket af privilegii-handelns upphörande, ansett detta lämpligast och utan att någon derigenom komme att lida, kunna ernås om Kongl. Majit i nåder förklarade »all »hittills bruklig och medgifven rätt till försäljning af apotheks-privilegier upp»häfven med femtionde året efter det, då författningen härom utfärdades.» Sedan Sundhets-kollegii omförmälde utlåtande inkom lärer någon vidare åtgärd i frågan icke blifvit vidtagen, utan densamma fortfarande vara på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Emellertid har, efter hvad Utskottet inhemtat, vid utfärdande i sednare tider af nådiga privilegier å nya apotheks-anläggningar, städse blifvit iakttaget, att dessa uttryckligen ställas endast på den person, som efter Sundhets-kollegii förslag dertill blifvit nämnd, och således utan rättighet för honom att det erhållna privilegiet å annan person öfverlåta. Sådane apothek finnas redan till ett antal af tjugo och de komma än vidare att ökas i samma mån de nybildade provincial-liikaretjensterne tillsättas eller af andra anledningar nya apothek komma att anläggas.
Konungen möjligen kunde behöfva honom till någon Dess och Rikets tjenst, som för den permitterande myndigheten vore obekant. Detta torde dock vara en så sällsynt händelse, att den hvarken kunde eller borde läggas till grund för något lagbud. Vore åter grunden till förbudet fruktan att tjenstemännen skulle öfvergifva rike och tjenst, så syntes denna fruktan onödig, då man klagade öfver trängsel på embetsmannabanan och då man i allt fall icke kunde hindra tjenstemännen att flytta ur landet, så länge man ej kunde hindra honom att i laga ordning taga afsked. Befarade man, i afseende på uppbördsman, att honom kunde beredas tillfälle att rymma med om händer hafvande medel, så låge hindret häremot deri, att tjenstledighet icke beviljades innan han redovisat för sin uppbörd. I allt fall kunde ju den. som nu utan Konungens tillstånd erhölle pass på en månad, lika väl begagna detta för att rymma till Amerikas djupaste urskogar, som om han för ett år, eller längre tid, fått pass. Då således den ifrågavarande föreskriften endast föranledde tidspillan och kost - Allm. Besv. och Ekon.-Utskottcts Betänkande N:o 18. naclér samt Adroge Kongl. Maj:t besvär med handläggningen af sådana föga vigtiga ärenden, som underordnadé myndigheter kunde uträtta, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte förklara sin mening vara, att tjensteman borde, utan särskild Kongl, tillåtelse, ega rättighet att under tjenstledighet vistas hvar han behagade och erhålla pass till utrikes ort för den tid han visade sig vara af vederbörande myndighet lagligen permitterad. Grunden för stadgandet att civil embetsman, som erhållit Kongl. Maj:ts nådiga fullmagt, icke finge utan Kongl. Majits särskilda tillåtelse resa utrikes, återfinnes i Kongl. Kungörelsen den 17 Mars 1780, der det heter, att som Kongl. Majit ansåge emot skick och ordning samt undersåtlig aktning stridande att en civil embetsman, som med Kongl. Majits nådiga fullmagt vore i verklig tjenst, utan Kongl.
Jag är ingalunda nå gon vän af latinläsningen, sådan den i våra skolor förekommer, troende att de moderna språken i allmänhet för den, som icke vill gå den vetenskapliga vägen, äro vida nyttigare än det förutså myc ket omtyckta latinska språket, som ännu har så många beundrare. Men så länge latinet är bibehållet i alla civila examina, tror jag att det är bäst att börja dermed så tidigt som möjligt. Man vet, att barnen hafva mycket lättare alt vid tidig ålder lära sig ett språk, än vid en senare, och man ser t. ex. å fransyska språket, att de barn, som redan i spädare åren lärl sig att tala detta språk, sedermera hafva en ofantligt större lätthet alt lära sig detsamma, än de, som först i en senare ålder börjat dermed. Detta gäller i ännu högre grad latinska språket, som är mycket svårare. Således kan jag för min del, och då BorgareS(:s inbjudning åsyftar ali utesluta latinska språkets studerande i första klassen samt så länge detta språk ännu fortfar att utgöra ett bland examens-ämnena i de civila examina, icke ingå på denna inbjudning. Hvad deremot angår PresteSt:s inbjudning, är jag derutinnan ense med Gr. Lagerbjelke, att jag anser det vara bäst, att R. o. Ad. vidhlifver sill förut fattade beslut, likväl med förändring af de sista orden, hvilka äro alldeles för sväfvande, men som dock i PresteSt:s beslut, om också något inskränkande, tydligare och bestämdare uttrycka hvad man menar. Hr von Hartmansdorff: Om man kunde få gouvernanter, som från början i barnkammaren talade latin med barnen, så kunde 232 Den 2 September. det möjligen förhålla sig så, som den siste värde talaren yttrade, eller att språkets inhemtande ginge ganska lätt. Det gifves t. ex. en af mina ungdomsvänner, hvilken fullkomligt lärde sig lalin emedan fadren talade det med honom från barndomen. Men här är icke frågan om något annat än latinets lärande i skolorna, och der är erfarenheten otvifvelaktig! den, alt dess förtidiga läsning icke verkar annat än hågens borttagande och barnets afskräckande från dess framtida studium. Frih. Cederström:
Den siste talaren har upplyst, att Pre steSt. redan meddelat ett sådant svar, att något vidare icke lärer komma i fråga. Men PresteSt. har i dess beslut sagt: sednast d. 1 October; kan utvexlingen sk.e ,d. 1 Sept., är det ju så mycket bättre. Skulle det likväl finnas omöjligt att innan dess hinna bringa ärendet i behörigt skick, göra besluten om d. 1 Oct. sig sjelfva gällande. Hr v. Hartmansdorff vill jag blott svara, att det icke var något köpmansbref, jag åberopade. Gr. Cronhjelm: Hr v. Hohenhausen har sagt, att vi Den 4 Augusti f. m. böra vänta, till dess de öfriga Stånden yttrat sig i anledn. af BorgareStrs beslut i denna del. Dessa kunna hafva samma delicatess emot oss; och sålunda skulle man aldrig komma till något slut. Jag fortsätter derföre mitt yrkande om propos. till antagande af d. i October. Hr von Hartmansdorff: Sedan jag nu utur PresteSt:s prot.utdrag inhemtat upplysning derom, att Ståndet verkligen svarat på inbjudningen från R. o. Ad., afstår jag från mitt påstående om uppskof och yrkar, att d. i Oet. må bestämmas till utvexlingsdag. Hr von Hohenhausen: Äfven jag afstår, så att inga delicatesser må uppehålla saken. Frih. Boye, Ludy.: Då R. o. Ad. både först fattade beslut och först inbjöd i denna fråga, anser jag det icke vara Ståndet värdigt att nu frånträda sitt beslut; utan må då förstärkt Utsk. hellre afgöra i saken. Frih. Ehrenborgh: Då jag sista gången yttrade mig, förklarade jag, att ensamt nödvändigheten borde bestämma R. o. Ad. att frångå dess beslut i frågan. Jag vill likväl icke nu motsätta mig ett sådant frånträdande, emedan jag verkligen anser denna nödvändighet visa sig, då sammanjemnkning af besluten, skrifvelse till K. M., kungörelses utfärdande m. m., komma att upptaga så lång tid, att utvexlingen icke möjligen kan börja d. i Sept.
Prop. M 1, om Statsverket 1859. 9.000 R.dr, att utgå med 3,000 R:dr årligen under nästa statsreglerings-period och af Eders Kongl. Maj:t för ifrågavarande ändamål disponeras. 35:o. Vid sistlidne riksdag beviljade Rikets Ständer för tillbyggnad af Vetenskapsakademiens hus ett anslag af 450,000 R:dr R:mt, hvaraf halfva beloppet eller 225,000 R:dr skulle under innevarande statsreglerings-period, i mån af behof, till vederbörande utbetalas; och har Akademien i underdånig skrifvelse den 11 sistlidne Juli antydt behöfligheten af ett beslut om utgåendet under nästkommande statsreglerings-period af den sednare hälften af samma anslag. Enär Rikets Ständer redan, med bifall till Eders Maj:ts den 31 Mars 1857 aflåtna nådiga proposition, anslagit hela det för tillbyggnad af Vetenskaps-akademiens hus nödiga belopp, torde Eders Majit nu endast täckas af Rikets Ständer äska, att den derå återstående andel, 225,000 R:dr Riksmynt, måtte anvisas att under nästkommande statsreglerings-period, i mån af behof, till vederbörande utbetalas. 36:o.