Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter nu först till bifall och sedan till afslag å Utsk:s förev-.de förslag framställda propos:r, som besvarades med blandade Ja och Nej. blefvo dessa propos:r förnyade och besvarade, den förra med starka Nej, blandade med Ja, och den sednare med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Frih. o. Ordfden förklarade, det han an - Den 23 November ». m. såg den sednast till afslag framställda propos:n vara med öfvervägande Ja besvarad. Gr. Hamilton begärde votering. Uplästes till justering oell godkändes en så lydande voler:spropos. : Den, som bifaller StatsUtsbs i Utlåt. N:o 148 gjorda förslag, »att R. St:r må på det sätt bifalla den viickta motionen, att, såsom bidrag för upföratide af nya skolhusoch gymnastik-byggnader i Götheborg, en summa af 150,000 Rdr Ernt beviljas, att i mån af behof utgå, med förbehåll, att några kostnader för byggnadernas underhållande icke komma att drabba Statsverket», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde förslag af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 17. Nej — 31. 10 5:te punkten, ang-.de anslag till utvidgning af SerafimerLasarettets lokal. Denna punkt bifölls. 1 öC:te punkten, ang:de anslag till betäckande af kostnaderna för ombyggandet af det i Filipstad för Fernebo och Nyeds härader inrättade Lasarett. Erih. Cederström: Den motion, som Riksdagsfullmäktigen Anders Jansson i detta ämne väckt, och hvarå StatsUtsk. ansett sig icke böra tillstyrka bifall, berör ett förhållande, som är mig ganska väl bekant, såsom varande från den provins, inom hvilken det omtalade Lazarettet är beläget. Det omfattar ett ganska litet distrikt, nemi. staden Filipstad samt på landet de båda häraderna Fernebo och Nyed; följaktligen är det en jemförelsevis högst fåtalig personal, som måste underhålla besagde Jjazarett.
Modet bjuder likväl ej ännu, att den rikes byggnader mera allmänt häraf skola prydas uti vårt land; och få hafva dessutom lägligt att uti sådant nedlägga större kostnad; derföre begagnas denna tillgång på vackra malerialier mycket litet, och uti den närbelägna Norrköpings stad, finnes intet sorn påminner om det två timmars väg sjöledes derifrån belägna marmorbruket. En annan bergsprodukt är kalksten, hvaraf stora tillgångar finnas inom Dånet uti en sträckning från Roxens strand vesterut; uti Omberg och uti Kolmorens berg utmed Blåviken, med flere ställen. Dessa tillgångar begagnas likväl ej såsom deras rikedom medgifver. Största kalkbrottet, med ut märkt vacker sten, är Borghamn vid Ombergs norra ända, hvarest bernias allt hvad som erfordras för Carlsborgs fästningsbyggnad, och mycket i öfrigt försäljes såsom förarbetad slät kalksten eller såsom bränd kalk. Intill Roxens vestra strand, vid Berg, är ett dylikt kalkbrott, som likaså begagnas, ehuru 21 i mindre skala. Vid marmorbruket på Kol moren, brytas äfven årligen några tusende SkiM. kalksten. Fabrikerne uti detta Län äro hufvudsakligen anlagde i staden Norrkö-*- ping, och skola i sammanhang med stadens tillstånd i öfrigt närmare vidröras, likasom de uti öfriga städerna befintlige näringsföt etag, skola omnämnas uli berättelsen om dessa städer. På landsbygden äro: Klädesfabriker: vid Åtvidaberg, hvarest blott gröfre och mellansorts kläden tillverkas för ett sammanlagdi värde af 20 å 25,000 R:dr årligen; och vid Råby, hvarest dylika kläden t il 1 vei kas sammanlagdt till omkring 10 å 12,000 R:dr årligen; vid Kisa är nyligen anlagd en fabrik. Segelduksfabrik vid Rodga, der spinningen i allmänhet förrättas af kringboende allmoge, och tillverkningen i värde nu uppgår till blott omkring 3.000 R:dr årligen. Fabrikens tillverkningar hafva minskats.
Nar systern och brodern skola utbildas till samma lifvets strid, hvarför skulle de ej f r h början f&amp; öfvas i samma led? Vi hafva sedan att komma ihhg, att hvarje m&amp;nniska friin början ar ett stycke rgämne, som under fostrarns hand skall formas till en i och för sig skön och passande del i den stora samfundsbyggnaden. I detta formande spelar nu sjalfva undervisningen naturligen den största rolen, men af stor betydelse ä r dervidlag afven samarbetet med jämnAriga kamrater. Genom dessas olika individualitet afn6trs SA smilningom den enskildes kantigheter och mangc ensidigheter bortarbetas. Men det ligger d s i sakens natur, att dertill fordras en sik tillgang p&amp; motsatser inom kamratkretsen. S a k m dessa, Br alldeles naturligt att barnens själffostran blir af mindre varde. Eos flickan finnes vanligtvis benägenhet för ett fel, som i stalle ', f 6 ~ att mCer iappfostringstiden betvingas, tviirtom genom lramraternas inbördes uppmuntran och exempel, p&amp; allt möjligt sätt underblises och befordras inom en skolkrets af uteslutande flickor. Jag menar behagsjukan eller i allmanhet beghret att Adraga sig uppmiirkssrmhet. Och jag trotsar, att niagon flickskola kan lyckas att bortarbeta detta fula drag. Och hvarför misslyckas en stidan skola, afven om den g8r ett aldrig si % aktningsvärdt bemödande? Enligt min mening derför, att denna fostran i första hand tillhör lärjungarne själfva. Nu invänder säkerligen milngen: att slgppa flickon samman med gossarne, i den tro, att dessa skol8 kurera henne för henncs böjelse för koketteri, det vore ju ' ratt sltta bocken till &amp; radg&amp;rdsmiistsren. Detta a r dock ett misstag. Just det dagliga samarbetet och samvaron med gossarne kommer henne att lagga i sido all öfning i koketteriets konst, säkerligen icke minst derför, att Bion finner det löna sig s&amp; litet.
Gonciliatore blef valplatsen; Manzoni skref ej sjelf i den, men var själen i det frispråkiga medarbetarsällskapet; Manzoni lemnade föredömet i sina båda romantiska tragedier, “ Gonte di Gar-magnola " och “ Adelchi ", hvilka af Goethe erhöllo de största loford och till ^n del voro föregångare till den revolution inom den franska literaturen, som började med Alexandre Dumas den äldres och Victor Hugos historiska skådespel. Om än Gonciliatore var kortlifvad, blifver dess betydelse i vårt århundrades allmänna ^och literära historia mycket stor. Österrike förutsåg, att en frihet skulle hafva kräft andra, och afhögg derför det träd, som skulle kunna en gång blifva besvärligt nog; men det insåg ej, att trädet under sin korta lifsperiod redan satt frukt; den literära romantiken blef synonym med liberalism; nästan alla romanförfattare blefvo liberala och hela den nya generationen i Italien uppväxte med romantiska idéer. Efter 1830 utvidgade Bicoglitore och Bivista Europea, som med heder utga.fs i Milano till 1847, idéepnai de lom-bardiska hjernorna, behandlade med allvar och med den större frihet, de åtnjöto, de intressantaste och vigtigaste historiska, literära, pedagogiska och ekonomiska frågor, och understöddes beundransvärdt vid dessa sistnämnda af en annan mycket anmärkningsvärd tidskrift, Gli Annali di / statistica, som var, om jag ej misstager mig, den första statistiska tidskrift ej blott i Italien utan i Europa och som bland andra medarbetare räknafle de berömde nationalekonomerna Domenico Romagnosi oc " h Melchiorre Gioia. Sedan Lombardiet 1849 åter underkufvats af Österrike, som af reaktionen gjorts ännu misstänksammare, antog Milanos vetenskapliga och literära tidskriftsväsende en lifligare, rörligare och mer populär hållning liksom för att hålla lom-barderna beredda på den snart inträffande befrielsen.
Öfver kanalen vid Skanstull fanns en väldig bro, så hög, att fartyg kunde gå derunder. Den var anordnad för ej blott vanliga fordon, utan äfven fyra jernvägsspår, hvaraf två ledde från Elfsjö till en stor godsstation på Hammarbysjöns forna botten, medan två tillhörde Södertörns jernväg, som vetat leta sig fram i en tunnel till gamla jernvägen vid slussen. I drömmen var det endast ett ögonblicks verk att flytta sig från Skanstull till Danviken, der den fordna qvarnrännan var ersatt af en kanal, som begagnades hvarannan gång af de söder ifrån kommande och dit afgående fartygen, på det att någon missämja eller afundsjuka icke skulle uppstå mellan Norrmalm och Södermalm. Förbi Danviken ledde naturligtvis jernvägsspår till Stadsgården. Väl kommen till slussen fann vår man denna ännu vara ganska välbehållen, oaktadt man för femtio år sedan hade spått dess snara undergång. Der fanns emellertid endast ett par portar. Det andra hade man nämligen flyttat till jernvägsbrons öppning, hvarigenom, och med några andra åtgärder man kunde slussa 10 till 15 fartyg på en gång. Hvad som emellertid icke så litet öfverraskade vår drömmande man, var, att Karl Johan tycktes, trött af att i blåsten ständigt sitta till häst, ha stigit af och låtit densamma springa sin väg. Detta var emellertid endast en synvilla. Vid närmare efterseende fann han nämligen att Karl Johan hade ridit bort till en för honom mera värdig plats. Han hade nämligen hört talas om, att man velat mota bort honom, för att icke vara i vägen för en tillämnad ny sluss, då han, som var en beslutsam man, ansåg det vara bättre att förekomma än förekommas, hvarför han en mörk natt helt enkelt red sin väg och tog plats midt för det nya riksdagshuset på Helgeandsholmen. Denna tilldragelse ådrog sig naturligtvis en ofantlig uppmärksamhet. Stadens »patres conscripti» slogo sina kloka hufvuden ihop om hvad som borde göras, och deras sekreterare måste skrifva ett oändligt stort antal utlåtanden och memorial; hvarefter man i artiga och väl valda ordalag anmodade Karl Johan, med försäkran att någon sluss icke skulle byggas, att åter rida tillbaka till sin gamla plats.
I fråga om hvilken varning, som borde föregå en skilnad till säng oeh säte, är det egentligen som skiljaktighet i meningar visat sig. Reservanten, hvilkens yttrande blifvit framhållet af Hr Printzensköld, B en 4 A n gu s ti. har sagt att 3 varningar äro nödvändiga, och Hr Printzensköld har tillagt att 1734 års lagstiftare hafva handlat visligt i att stadga 3 varningar. Jag får då uplysa att 1734 och 1686 års lagar icke hade 3 utan 2 varningsgrader. Nu är föreslagen en varning inför kyrkoherden och en ytterligare inför kyrkoiådet. Således är det 2:ne varningar ännu liksom efter 1686 års kyrkolag och 1734 års lag. Då upstår frågan.: skalf varning inför domkapitel anses vara af den vigt att den bär bibehållas, innan skilnad till säng •och säte ifrågakommer ? Till en början får jag erinra, att skilnaden till säng och säte är ännu icke någon uplösning af äktenskapet, tvärtom, det är ett försök att, genom förbud för makar att träffa hvarandra, lära dem inse hvad de förlora genom skilsmessa. Detta är hvad Utsk:t médgifvit. Hvad synnerligt företräde kan då varning inför domkapitlet hafva framför öfrige varnmgacne? öm 2:ne makar vid flera tillfällen blifva varnade inför sin själasörjare, — och man måste val antaga att varningen inför själasörjaren icke •tillgår på det sätt att han en gång kallar dem till sig och sedan låter dem gå, utan den som vill väl sköta sitt kall, mäste ofta repetera dessa varningar innan han kan säga: jag förmår ingenting — och makarna oaktadt dessa förnyade varningar icke låta -sig försonas, så återstår varning inför kyrkoråd. Jag vill till en början säga, att denna varning af själasörjaren, som eger kännedom örn makarnes lynnen och karakter, är väl den som isynnerhet måste antagas utöfva den mest välgörande verkan.
Majit i underdånighet anhållit, att den akademiska jurisdiktionen med undantag af disciplinarmyndigheten måtte, sä snart sig göra läte, upphäfvas och förhållandet med universiteterna i omförmälda hänseende i öfrigt bringas till öfverensstämmelse med allmän Lag; sä har genom en den 2 April 1852 utfärdad Kongl. Förordning väl förklarats, att den dittills enligt gällande föreskrifter universiteterna tillkommande domsrätt skulle upphöra, men derifrån blifvit gjordt det undantag, att universiteternas disciplinarmyndighet öfver de studerande skulle i afseende på omfång och föremål bibehållas sådan den genom Kongl. Brefvet den 1 Mars 1750 till Äk u/emikanslererne och samtliga flof-rätterna funnes bestämd, samt dessutom lemnats den föreskrift, att studerande ej finge för brott, begånget i universitets-staden eller inom en mil deromkring, tilltalas vid domstol, innan saken blifvit dit utaf veder - 8 Lag-Utsleottets Utlåtande ,JV±‘ 58. börande Konsistorium öfverlemnad; hvarjemte i 3 8 af den äfvenledes den 2 April 1852 utfärdade Kongl. Förordningen angående den universiteterna tillkommande disciplinära myndighet öfver de studerande är vordet stadgadt, att alla förbrytelser, större eller mindre, som af studerande begingos inom omförmälda område, skulle hos Rektor anmälas; att, då sådan anmälan blifvit gjord eller förbrytelsen annorledes kommit till Rektors kunskap, han egde kalla den studerande inför sig samt sakens beskaffenhet utforska och pröfva eller ärendet till vederbörande Konsistorium, som, enligt förordningens 2 §, är Konsistorium minus, hänvisa; att, om mälsegande och tilltalad,åtnöjdes med det ansvar, hvartill Rektor pröfvade den tilltalade hafva gjort sig skyldig, Rektors beslut skulle tagas till protokoll och finge sedan ej öfverklagas: att, om målsegande och tilltalad ej nöjdes deråt eller tilltalad ville sig genom bevisning ursaka eller
Detta slags väska är mycket lätt och kan tom få plats i fickan. skolämnen, musikalisk, villig att med husmodern deltaga i hushållet samt barnens vård och uppfostran, finnes plats ledig — den sökande blir ansedd som medlem af familjen — om ansökning med löneanspråk, åtföljda af rekommendationer och fotografi insändes till * Godt hem » adress Vestervik, p. r. " WJJ ^n E tt yngre fruntimmer af god familj, som i många år deltagit i husliga göromål, eger flerårig vana vid postgöromål och haft nära 1 | års förordnande vid 1 klass poststation, önskar plats som skrifbiträde, biträde på poststation eller i hushåll. Binga pretentioner. Goda rekommendationer. Svar till » L. », Iduns Byrå. [2707] tjänstemannafamilj i Vestergötland önskar en lärarinna, som n prestdotter önsk. skrifplats i kristl. kan undervisa i språk, musik och vansinn. fam. Utm. rek. Svar märkt » N » liga skolämnen. Svar jämte löneanSmedby. språk och referenser till » F. », Wara pöste restante. [2659] n 20 årig flicka, van att underv. i musik, sök. ett godt hem, helst på land., för att gå matmodern tillh. Finnes barn, är hon nöjd att underv. PUTSSÖKANDE. i musik. Svar till » Musik » till Allmän[2725] n anspråkslös flicka, hälst musina tidningskontoret, Gefle. Recept. kalisk, med god karaktär, gladt Billig och vacker porträttram kan man n ung flicka söker plats som bonne, Fläsk med päron. Fläsk, icke fett, och vänligt sinnelag samt kunnig i med litet tålamod och skicklighet lätt hjälpreda eller kassörska. Goda reskares i tärningar och bräckes; päroförfärdiga på följande sätt. En enkel sömnad och husliga göromål, kan nu kommendationer. Svar, märkt » 24 år », nen skäras äfven i tärningar och kohvit, obetsad träram, som man låter genast få plats i bättre familj i VesterKil, p. r., emotses tacksamt.
Härvid tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på det högst besynnerliga förhållande, att Bolaget kunnat sätta sig uti ett så äfventyrligt tillstånd, att det kan behöfva förskott, innan Rikets Ständer kunna företaga öfverläggning om sjelfva hufvud frågan. Jag anhåller att få uppläsa några rader utur RevisionsBerättelsen för år 1827: Sedan BancoFullmägtige fått erfara, att inrättningen af en Me - 9° Den 26 Mars f. m. chanisk verkstad vid Dufvedal nära Motala, som år 1824 hos BancoFullmägtige anmäldes hafva blifvit företagen, och dä beräknades komma att kosta vid pass 4°j00° R:dr, hade i dess ställe redan vid slutet af arbets-året 18%5 graverat CanalFerkets ArbetsCassa med en kostnadssumma af R:dr 84*733: 1 sk. 7 r:st., samt, enligt uppgjorde beräkningar , förmodades komma att medtaga omkring 200,000 R:dr i ett för allt; och Fullmägtige i öfrigt då vunnit full visshet derom, att de af Rikets Ständer vid sista Riksdag, i enlighet med CanalDirectionens beräkningar, till fullt belopp medgifva anslag för Canal-arbetets fortsättning och ändtliga fullbordande, ingalunda blefvo tillräcklige, utan en brist af minst 3 h 4°°j°oo R:dr derå slutligen komme att uppstå; sä meddelade BancoFullmägtige i Skrifvelse till Götha CanalDirection den 3o Martii 1826, det bestämda förklarande, att af BjggnadsCassans medel något vidare ej finge till Verkstads-anläggningen användas. Ridderskapet och Adeln torde häraf finna, att redan 1826 i Mars månad, eller för nära 3 år sedan, var den öfvertygelse stadgad, att det af 1823 års Ständer be stämde biträde åt Canalen ej kunde räcka till.
Uppgör man jernförelsen, i synnerhet i de första hänseenderrta, eller hvad den ökado sädesproductionen och friheten från utländsk skuld angar, med hvad som befanns år 1776, då sista Silfver-Realisationerl verkstäldcs, skall man finna vårt närvarande tillstånd vida förmånligare, och man erinrar sig der. vid, såsom en grund för sitt hopp och sin tillfredsställelse, att, ehuru flera svåra missväxter icke långt efter realisationen, eller under åren 1781 till och med 1784. inträffade, och fordrade en import af Spannmål, till högre värde än som motsvarades af hela jern exporten, samt un der det dryg ränta för en under längre tid åsamkad utländsk Stats skuld mäste betalas, och i öfrigt bekymrande förhållanden beständigt ornvexlade, visade dock realisationen dess välgörande verkningar till bibehållande af en jemn Cours; så att årliga medel coursen, ifrån och med år 1777 till och med v 1788, aldrig uppgick till 48 sk. Banco-Vtskottets Betänkttnien. j i y pn Hamburg, utom under åren 1784 och 85, i följd af då varande import af omkring 1 miU lion tunnor säd årligen, och äfven då endast 3 å 4 sk. högre; —1 att medel-coursen äfven sedan, till och med 1805, sällan steg öfver 50 sk, med undantag af sjelfva krigs åren, och intet år öfver 55 sk., saint det endast för ett år, oaktadt Riksgälds •
Jag tyckte, att jag öfverlistat honom, att jag hade honom för ett par timmar i mitt våld, och med en sinnesberusning, hvilken endast den dödsdömde kan erfara mot sina angifvare, beslöt jag mig för att en gång se kallt och klart på denne man, som gjort mig så mycket ondt, utan att veta det själf. Det föreföll mig, som skulle jag komma ansikte mot ansikte med mitt förgångna lif, som om jag genom detta sammanträffande skulle få nyckeln till den hemlighet, hvilken ställt oss båda på en så olika fot med lifvet. Men som han gick bredvid mig, var han så lugn, nästan vänlig, att min sinnesstämning vek för en mildare. Jag kom ihåg den första tiden af vår vänskap, och jag sade mig själf, att han icke kunde rå för sin natur, lika litet som jag kunde förändra min, och medan fåglarna sjöngo öfver våra hufvuden, och vågorna slogo mot strandens isstycken på den väg vi gingo fram, gled min öfverretning småningom bort. Jag njöt af att åter se honom vid min sida, och jag kom i den underligt sammansatta stämning, då sympatin för en person, som man en gång hållit af, icke ett ögonblick störes af alla de hånfulla ord, som kritiken hviskar i vårt öra. Jag satt med honom som förr, jag talade som förr, och hela tiden hörde jag inom mig en vaken röst, som utan att lyckas sökte kväfva alla varmare känslor med att anmärka och tyda ord, som talades, omdömen som fälldes, åtbörder, blickar och tonfall. Det fanns icke något i hans person, som jag dessa timmar icke kände igen, och ingenting, som jag ej tolkade på ett nytt och främmande sätt. Det finns intet egendomligare, än när två vänner, som ej på länge träffats, återse hvarandra i den ensamhet, hvilken man finner tidigt på våren vid ett utvärdshus i Stockholms omnejd. Detta fullkomliga på tu man hand vid en måltid i ett gammalmodigt rum med lågt i taket, små fönsterrutor och utanför dessa rutor träd, som vänta på att knoppas, gräsmattor, som nyss befriats från snön, och en himmel, hvilkens blåa färg synes kylas af emot aftonen. Hur vi sutto här, medan aftonens skuggor började falla, så sade jag slutligen ett och annat om min nuvarande stämning och om mitt tillstånd.
Hvad åter beträffar Bonde-Ståndets anmärkning, att högsta röstetalet, som någon valberättigad eger beräkna, må blifva sex röster, utan afseende derå, att han i flera val-districter eger fastighet af ett sammanräknadt högre taxeringsvärde, eller sammanlagd inkomst af högre uppskattningsbelopp, än sora, efter de af Ståndet godkända beräkningsgrunder, motsvarar detta röstetal, har Utskottet trott, all Bonde-Ståndets verkliga mening rätteligen utlryckes så, sorn skett i 3 § af bifogade Val-Lags-förslag. Från 'valrätten öfvergår, i samma ordning, som i Memorialet, N:o 38, blifvit iakttagen, Utskottet till valbarheten. Utskottet utbedjer sig att, i afseende derpå, få erinra, att Utskottet i Memorialet, N:o 67 , yttrade tvifvel om någon framgång af ett jemkningsförsök , så länge skiljaktigheten emellan de serskilda Ståndens meningar var så stor, sorn deri då befanns; i det, å ena sidan, Bonde-Ståndet godkänt den af Utskottet framstälda grundsatsen om samfälda val, och derjemte, genom medgifvande af en fjerdedel® röst åt egare af den minsta del i hemman, samt af en åttondedels röst åt egare af den obetydligaste stadsfastighet, utsträckt valrätten på ett sätt, sorn torde synas mången betänkligt; men å andra sidan Presteoch Borgare-Stånden, utan undantag, samt Ridderskapet och Adeln, åtminstone för den yngre Kammaren, bundit både valbarhet och valrätt vid stånd eller dass. UukotteL anmälte derföre denna, i fråga om valsättet befintliga, skiljaktighet till samtliga 8 Constitulions-Utskotlels Memorial, N:o 85.
Då deruti icke är fråga om att definitift bestämma aflöningen för kanslipersonalen och vaktbetjeningen, utan blott, att de må bekomma förskottsvis en del af det arfvode, som framdeles kommer att för dem bestämmas, synes mig, att man ej behöfde genom Betänk:t,s bordläggning skaffa sig närmare uplvsning om ärendet. Jag vågar således, särskildt med afs:de å vaktbetjeninsen, för hvilken behofvet torde vara mest trängande, anhålla att Betänk:t måtte få genast föred rågås. Hr Stjernsvärd: Då jag begärde detta Betänk, på bordet, skedde det med ani. af Hr von Knorrings yttrande. Efter den förklaring, han nu afgifvit, afstår jag från min begäran. Hr von Knorring: Jag anhåller blott att få taga fasta på dessa Hr Stjernsvärds ord. Han kan väl också komma att misstaga sig någon gång, och jag skall då icke underlåta att gifva honom repressalier. Frih. Cederström, Anders: Jag hade icke ämnat begära detta Betänk, på bordet, men gjorde det, sedan jag trott mig höra Hr von Knorring förklara, att det stod i oskiljaktigt sammanhang med det föreg;de, och emedan jag ansåg mig för sådant fall böra göra det, dä jag redan vidtagit samma åtgärd med det förra. Efter den nu lemnade förklaringen, afstår jag emedlertid med nöje från min begäran. Då den förut gjorda begäran om förnyad bordläggning af mern. sålunda blifvit återkallad, företogs detsamma till afgörande och blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs, men biet', på flere Ledamöters begäran, ånyo bordlagdt Stat.sUtsk:ts d. 14 dennes på bordet lagde Utlåt. N:o 9, i ani. af K M:s nåd. Propos. om användande af en del utaf de till fångars vård 'och underhåll anslagna medel för nödiga nybyggnader vid fästningsfäntrelset i Landskrona. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:ts d. 14 dennes bordlagde Utlåt. N:o 10, i ani. af K. M:s nåd.