Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Utaf anslagen, 10,200 R:dr, till utgifning af planchverk öfver Svenska svamp-arter och arbetet »Fordna och Närvarande Sverige» samt till runstenars uppsökande ocb aftecknande (>,800: — Utaf anslagen, 15,750 R:dr, för arbetet »Svenska språkets Lagar» och en ordbok öfver detta språk 9,750: — Utaf anslagen, 24,000 R:dr, för utgifning af Svenskt Diplomotarium och andra Sveriges historia rörande handlingar, samt felande registratur utskrifning 13,615: 17. Anslaget för inredning af Historiska museum ocb myntkabinettet . 3,000: — Utaf 1857—1860 års anslag, 600,000 R:dr, för National-musei byggnaden 450,000: — Utaf anslaget, 6,000 R:dr, till stipendier vid Gymnastiska Centralinstitutet 2,000: — Utaf anslagen, 618,250 R:dr, för hospitals-fondens understödjande, samt nya hospitais-byggnader vid Stockholm och Göteborg . 383,750: — Anslaget till inventarier och reparationer vid Veterinär-inrättningen i Stockholm 10,000: — Utaf anslagen, 90,113 R:dr 8 öre, till ersättning åt Rektor vid Linde skola samt till löneförbättring åt lärare vid stads-pedagogier 30,113: 8. Utaf 1857 års löneförbättrings-anslag, 960,000 R:dr, för Statens tjenstemanna-persona! 842,100: — Utaf anslagen, 386,798 R:dr 53 öre, till Armeens Pensions-kassa för vidmakthållande af 'dess pensionering 279,923: 53.
M. har derförutan äskat af Rikets Ständer, alt jemväl intill året efter nästa Riksdag utgå, ett anslag af 9,000 R:dr årligen till understöd åt behöfvande och skicklige Skol-lärare-elever, under den tid, de Läro-anstalten begagna. 3:o Ingen får delta Seminarium begagna, som icke, vid sitt inträde, då han af föreståndaren skall förhöras, kan skrifva, räkna och läsa innantill Svenskt och Latinskt tryck, samt utantill Luthers Lilla Cateches med den antagna förklaringen och derjemte eger insigt uti Biblisk Historia, första grunderne af allmänna jordbeskrifningen och fäderneslandets historia samt kyrkosång. 4:o Hvar och en, som vill anses behörig att söka Lärare-befattning vid folkskola, skall begagna folklärare-seminarium minst ett år. 5:o I hvarje socken skall vara minst en Skol-lärare, som antingen i fast Skola eller ambulatorisk, meddelar undervisning; smärre socknar dock obetaget att om en folkskola sig förena. 6:0 Kyrkoherden skall hafva inseende öfver församlingens Skolverk samt besörja, att det i tillbörligt skick hålles och flitigt begagnas. 7:o Lärare i folkskola ber i lön åtnjuta minst värdet af 16 tunnor span mål. io46 Expeditions-Utskottcts Förslag till utid. Der fast skola finnes, bör hvarje der intaget barn till läraren erlägga minst 4 sk. B;co i veckan, men är Skolan ambulatorisk, 2 sk. i veckan. 9:o Dä någon församling af fattigdom är urståndsatt att, till ofvannämnnämnde minimi-belopp Skol-läraren aflöna, må till E. K. M. ställd underdånig ansökning om bidrag af Statsmedel nigifvas till Landshöfdingen, som, efter det Dom-Capitlet sig deröfver yttrat, ansökningen, jemte eget underdånigt utlåtande, till E. K. M. insänder. 10:o Till sådane understöd äskar E. K. M. ett, på Riksgälds-Contoiret till E. K.
Kronofogdarne skulle måhända i vissa orter vara ganska tjen - 176 I> e 11 16 Maj c. m, liga, ty de hafva i allmänhet folkets förtroende och kunna alltså på en gång bevaka folkets och Kronans intresse. Men det är, såsom en talare nämnt, fullkomligt inkonstitutionel^ att sätta en Kronans tjensteman att fördela de allmänna skatterna, synnerligen en sådan skatt som den ifrågavarande. Min öfvertygelse är att, om förslaget också till en början vore lämpligt, skulle det dock möta så allmänt motstånd och så stor motvilja, att det skulle i högsta måtto försvåra sakens hringande i verket. Deremot må det vara en rättighet för kronofogden att tillika med häradsskrifvaren pröfva förslaget, när det kommer till tax:s-komitéen. På grund häraf får jag, i likhet med föregående talare, anhålla att TJtsk:ts förslag i detta hänseende måtte afslås, samt yrkar att K. M:s Bef:de må vara ordförande. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Att afslå denna § lärer väl svårligen låta sig göra, sedan B. o. Ad. redan beslutat, att bevillms-beredningar skola finnas. Ty är detta en gång beslutadt, så går det väl ej an, att helt enkelt stryka ut 32 §:n, som just handlar om dessa beredningar och huru de skola vara sammansatta. Det återstår då att efterse, huruvida §:n kan vara lämplig i den form, den här är uppställd. De flesta anmärkningar, som blifvit gjorda deremot, synas hafva uppkommit deraf, att man icke gjort sig full reda för hvad som med dessa beredningar afses. Man tyckes antaga att de skola på ett eller annat sätt fastställa bevilbn. Men så är alldeles icke förhållandet; meningen är nemligen blott att de skola upprätta ett preliminärt förslag dertill, hvilket sedermera skulle af tax:s-komitéen pröfvas och fastställas. Det torde då icke vara så alldeles ur vägen att så väl de skattskyldige som Kronan få deltaga i uppgörandet af detta förslag, särdeles som det ändock slutligen blir de skattskyldige ensamne, som afgöra sjelfva taxeringen. Att det är nödvändigt atf Kronans ombud är med, har erfarenheten visat.
Regeringsformen, förut fattade heslut, att en Krigs-Minister horde finnas för Landt-försvarets och en annan för Sjö-försvarets ärenden, och att, i sammanhang dermed, Stats-Rådets Ledamöters collectiva antal horde ökas från i3 till i4, samt med godkännande af den utaf Constitutions-Utskottet i afseende derå föreslagne Yoterings-proposition, behagade öfverlemna denna fråga till Förstärkt Constitutiöns-Utskotts afgörande. Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade den af Constitutions-Utskottet i öfrigt föreslagne redaction utaf 6 §. i Regeringsformen, till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifvcr godkänna. Ropades Ja. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken framställde serskildte propositioner j fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, tili den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, godkänna de af Constitutions-Utskottet Regeringsformen. §. 28. Herr von Hartmansdorff: ConstitutionsUtskottet har icke funnit skäl att införa Föredragande i Commando-mål hland dem, som höra bekänna sig till den rena Evangeliska Läran. När Commendanter i Fästningar icke få vara af annan Religion, tror jag det icke heller kunna tillåtas den, som commenderar Commendanterna. Jag tillstyrker således, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt förra heslut. Herr Hjerta: Under öfverläggningen härom i Constitutions-Utskottet, insåg väl Utskottet, hvad Herr von Hartmansdorff nu yttrat, men ansåg saken icke af särdeles vigt. Då dessutom, i enlighet med Serskildta Utskottets Betänkande, som nu mera är bifallet, det är ganska troligt, att föredragningen af Commandomål kommer att sammanslås med föredragningen af Krigsärenderna, skulle detta endast lägga hinder i vägen för ett sådant sammanslående.
För närvarande anser sig Komitén emellertid i afseende å flottans Mekaniska ö t stat och Machinistofficerare endast böra i underdånighet föreslå, att, vid inträffande afgång, äfvensom i öfrigt, då tillfälle sig dertill erbjuder, det måtte tillses, att den nu tföreslagna organisationen i möjligaste mån befordras. I Machiniststaten blefve, enligt ofvan åberopade Personalförslag (Bil. N:o 20), Machinisten tillökning af 20 Machinister behöflig, hvartill medel torde kunna beredas gestcUe"' nom besparingar å Timmermansstaten. Hvad Marinregementet beträffar, så och ehuru den tjenstgöring om bord, Mannregesorn hittills ålegat de å besättningslistorna upptagna afdelningar deraf, möjligen me"teL skulle kunna af annan sjötrupp bestridas, särdeles derest Båtsmännens rekrytbildning komme att mera allmänt ega rum, har Komitén dock ej ansett sig kunna föreslå någon minskning i detta regementes personal, då detsamma utgör stam trupp för Blekinge läns Beväring, som af regementets befäl exerceras och som i krigstid måste till betydlig del påräknas för Carlskrona stations bevakning och försvar, samt den tjenstgöring såsom garnisonstrupp i Carlskrona och å sjöfästningarne, hvilken under vanliga förhållanden af nämnda regemente bestrides, ej heller lärer kunna undvaras.
De skyddade det århundrade efter århundrade, men allt som tiderna skredo framåt, blefvo människorna kraftlösare och svagare. Munkarne sade emellan sig: »Snart kunna ej denna tidens riken stå längre. Det behöfves en världsförnyare såsom på Augusti tid. De sleto sitt hår och gisslade sig, ty de visste, att pånyttfödaren måste bli Antikrist och att det skulle bli en styrkans och våldets pånyttfödelse. Såsom sjuke förföljes af sin plåga, så jagades de af tanken på Antikrist. Och de sågo honom framför sig. Han var lika rik som Kristus varit fattig, lika ond som Kristus varit god, lika ärad som Kristus varit förnedrad. Han förde starka vapen och for fram i spetsen för blodiga illgärningsmän. Han välte kyrkorna, mördade präster och väpnade människorna till strid, så att broder kämpade mot broder och hvar och en fruktade den andre, och ingen frid fanns. Och för hvarje styrkans och våldets människa, som gjorde sin färd öfver tidens haf, ropades det från vårdtornet på Capitolium: »Antikrist, Antikrist!» Och för hvar och en sådan, som försvann och gick under, ropade munkarne Hosianna och sjöngo Te Deum. Och de sade: »Det är för våra böners skull, som de onda falla, innan de hinna att bestiga Capitolium.» Det var en hård straffdom öfver det sköna klostret, att dess munkar aldrig kunde känna ro. Deras nätter voro tyngre än deras dagar. Då sågo de vilddjur intränga i cellerna och sträcka ut sig bredvid dem på britsen. Och hvarje vilddjur var Antikrist. Men somliga munkar sågo honom som en drake och andra som en grip och andra som en sfinx. Då de stego upp från sina drömmar, voro de matta som efter en svår sjukdom. Den enda tröst, som dessa stackars munkar ägde, var den undergörande Kristusbilden, som förvarades i Aracœlis basilika. Då en munk var uppskrämd till förtviflan, gick han in i kyrkan för att finna tröst hos densamma. Han gick då genom hela basilikan och in i ett väl förvaradt kapell vid sidan af hufvudaltaret. Därinne tände han invigda vaxljus och bad en bön, innan han öppnade altarskåpet, som hade dubbla lås och dörrar af järn.
Han behöfde blott öppna ett öga, röra ett finger eller sträcka på ett ben för att väcka hennes tjänstaktighet till lif. Hon bredde en sjal öfver honom, serverade kaffet, sköt fram cigarrkoppen o. s. v. i oändlighet, och skrattade ett litet fågellikt, lyckligt skratt, om han till gengäld behagade rycka henne i luggen, nypa henne i armen eller bita efter fingrarna, som han till tecken på nådigt lynne understundom nedlät sig till. Hans hustru svarade ej ett ord, hon kämpade några ögonblick med sig själf, men så blef det henne för öfvermäktigt, och hon brast plötsligt ut i gråt. Grosshandlar Bergman gick af och an i rummet med händerna i byxfickorna, medan en viss misstro lade sordin på hans medlidande för den stackars hjälplösa kattungen, som väl ändå ej skulle ha varit i stånd att begå en alltför svart förbrytelse. Slutligen segrade den sistnämnda rörelsen. Med en viss värdighet började han att trösta, han lösgjorde hennes händer, strök henne faderligt öfver håret, och slutligen lyckades det Mattor. Möbeltveer. Gardiner. Portierer u honom, medan hon smög sig intill honom som en skälfvande fågelunge, att locka ur henne den tunga bikten om detta, som hon blygdes så djupt öfver, den förfärliga skamfläcken i hennes unga, oskyldiga, på alla sidor för frestelser skyddade lif. Jo, det hade varit vid en badort, året innan hon blef förlofvad. Och den unge löjtnanten, han var för öfrigt af en mycket förnäm släkt, hade också vistats där några veckor. Och så hur det nu kom sig, hade han visat henne litet uppmärksamhet. D e hade dansat, promenerat och seglat tillsammans — och så den sista aftonen, ja, det var det förskräckliga, hade han mellan en dans, då de gingo ut i parken, plötsligt omfamnat och kysst henne, och hon hade ej kommit sig för att göra motstånd. » Nå, och sedan? » Grosshandlar Bergman talade varligt som till ett barn. » Å h, Ernst, han skref till mig en biljett dagen därpå och bad mig om ursäkt. Han hade ett ögonblick inte varit herre öfver sig själf och och.
Säd (som jag knappt tror kommer att stiga till det utsatta qvantum af 300,000 tunnor), och calculen är gjord öfver hvart Läns anbud, nedskickas pennin - 65* Den 16 Maj. garne till Landshöfdingen, att i November utdelas, till hvilket ej i det hela behöfves af Ständerna nu anvisas mer än. en och en half million, och hvilket ej helier på en gång behöfver uttagas; så att hvar och en säker Leveranteur erhåller hälften af den summa han för sin Säd skall ha va, och på resten ett betyg af Landshöfdingen, att när Spannmålen är levererad, den då contant betalas. Den, som ej af Landshöfdingen tros vara säker, måste' prestera caution för den summa han erhåller och för hvad han leverera skall. All deti Säd, som af kronan emottages, skall vari ren, torr och hälla den vanligen vid Kronans upphandlingar bestämda vigt. Dock. blifver härvid nödigt, att en Instruction utlärdas för Magasinsförvaltare* hvari deras skyldigheter närmare än hittills bestämmas, så att ej levereringarne till Magazinerna iöisvaras. Hvad ytterligare i detta ämne vore att tillägga, är af andra nitfulla Ledamöter värdigt omtäladt. Jag har blott velat framställa några af dean icke leinnade åsigter. Remitterades till det Särskildta Utskotet. Herr Manner st am, Johan, anförde att, då motionstiden med denna dag hipe till ända, och Utskotten alltså nu mera kunde obehindradt få sysselsätta sig med de dit remitterade ämnen, vore nu hans anhållan, att Den 16 Maj. 653 Högloft. Ridderskapet och Adeln behagade anmoda StatsUtskottet skyndsamt inkomma med sina förslag, rörande Finance-pianen och Stats-regleringen. Herr Mannerstam
För at nu komma til den andra frägan sä lärer hwar och en medgifwa, at den af Hemliga Utskottet föreflagne Prinsen är en Herre bwars personliga egenskaper och dygder äro sä kända at han allaredan derigenom gjordt sig förtjent af en ^Eron; men dä han ännu til befästande af märt wal, af otz ingen ting annat kan påräkna för hgen och för wärt Lands säkerhet, än wär Nations allmänt kända Mannamod, dä han såsom ettx berris af wart förtroende icke äger annat, än den skyndsamhet, hwarmed wi gä detta Lil mätes eller något större prof af wär nit, an den goda wilja wi äga, utan förmägan, at honom kunna skydda eller förswara säsom Thron följare, Den r8 Julli. Zo3 följare i wart Land, kan jag för min del alldrig finna, det han med en sadan walförrattning ännu kan wara, hwarken smickrad eller belåten. För öfrigt hemställer jag til Högloft. Ridderstaxets och Adelns eget uplysta ompröfwande, hwad som nn wid detta wigtiga tilfälle kan wara af nöden at göra. Man har alltid igenkändt en sann och ren Patriotism pä de beslut, som warit Majoritetens tanka innom detta Riddarehus; äfwen nn ar jag öfwertyqad om sanningen häraf; men fär likwäl högtidligen förklara, at skulls jag för denna gäng wara nog olycklig at fä räkna mig bland Minoritetens antal, sä anser jag ändä för en lycka at hafwa handladt enligt min öfvertygelse. Friherre 8ilfvsr8objö1<l, upläste ett anförande til Protocollet sä lydande: Dä wär Nädiga och wälgörande Konung, som omfattar allt hwad
Vid sistlidne riksdag antogo Rikets Ständer Kongl. Maj:ts förslag om tolagens utgående till viss procent af tullsatserna, i stället för tullvärdet, hvilket sistnämnde, sådant det i 1843 års taxa finnes bestämdt, skulle, till dess den beslutade förändringen hunne bringas till utförande, tjena till grund för tolagsberäkningen. Den förändrade tolagsberäkningen är likväl ännu icke genomförd; och emellertid blefvo redan vid sista riksdagen liera artiklar, som dittills förtullats efter värde, underkastade annat förlullningssätt. hvarigenom behofvet af bestämda tullvärden för beräknande af tolag å samma artiklar uppkom, utan att Rikets Ständer, som ur taxan uteslöto tullvärdeskolumnen, om nämnde artiklars tullvärden fattat något beslut. Följden häraf blef, att General-tullstyrelsen, på Kongl. Maj:ts befallning, genom cirkulär ilen 17 Januari 1849 bestämde dessa tullvärden. — Utan att nu vilja ifrågasätta riktigheten af samma värden, anser Utskottet likväl, att bestämmandet deraf, såsom inverkande på tolagen, med flera allmänna afgifter, tillkommer Rikets Ständer, och att således ej allenast de artiklar, hvarå General-tullstyrelsen, på sätt nämndt är, stadgat tulivärden, utan äfven de än flera, som, i händelse Utskottets taxeförslag bifalles, måste för tolagsberäkningen tills vidare tulivärden åsättas, böra i detta hänseende underställas Rikets Ständers pröfning och sedermera i serskild förteckning, såsom supplement till 1845 års tulltaxevärden, biläggas den blifvande taxan. Emellertid torde Utskottet lämpligen böra afvakta Rikets Ständers beslut öfver lulltaxeförslaget, innan Utskottet företager sig upprättandet af nämnde förteckning; och får nu, under förutsättning att en sådan kommer att uppgöras, föreslå det tillägg i 22 § 1 mom. bilagde förslag innehåller. Bevitinings-Ulskotlets Betänkande, JV?
Jag blef i denna stund så liten och obetydlig i mina egna ögon, att jag kände hur gråten steg mig i halsen, och jag måste vända mig bort, för att han ingenting skulle märka. Men han märkte det ändå, vände mitt hufvud och drog mig till sig. Han var förvånad och frågade mig, »om han gjort mig ledsen». Jag kunde ingenting svara, skakade blott på hufvudet. Men jag kände, hur tårarna föllo från mina ögon, utan att jag kunde hejda dem, och jag tyckte, jag såg som en skugga af en misstanke glida öfver hans ansikte. Men den försvann genast, och i stället sade han: »Hvad ni kvinnor äro underliga! Aldrig kan man bli klok på er.» Ack, jag skulle hafva velat gifva allt i världen, för att kunna förklara mig själf för honom, och det fanns ej heller en vrå, jag dolde – utom just detta enda, som jag ej längre kunde yppa. Och jag kunde ej återhålla orden, som halkade öfver mina läppar: »Du säger, att du förstår henne. Jag tycker, att det är afskyvärdt.» Han log och tog henne i försvar med en särskild lugn ton, hvilken hos mig alltid väcker en besynnerlig känsla af på en gång vrede och beundran. Det är, som om han genomskådade allt och ej ville döma någon. Och det retar mig, emedan det är just det, som jag själf aldrig kan. »Ville du, att jag skulle hafva gjort som hon?» sade jag. »Du?» svarade han i samma ton. »Det är inte fråga om dig, utan om henne.» Hvad tänkte han, när han svarade mig så? Jag vet det ju icke. Trodde han, att jag kunnat göra något sådant, eller menade han ingenting mera än det, som direkt låg i hans ord? Jag förstod det icke. Men jag förstod, att jag ljög, när jag kallade denna kvinnas beteende afskyvärdt. Jag beundrade henne tvärtom, och jag afundades hennes mod. När jag tänker på henne – och hon kommer ofta i mina tankar – krymper jag ihop i mina egna ögon till något mindre än intet. Hon var hundra gånger bättre än jag.
Irån staden utgår utöfver de belopp, som varit för stadens Folkskola alsedda, skall inberäknas i Statens anslag för del nya Eleinenlar-Läroverket och således detta anslag dermed minskas, äfvensom att staden är skyldig alt, oberoende af statsanslaget, hålla sin Folkskola och att åt Rektor vid det nya läroverket, enligt gällande föreskrifter, tillhandahålla boslällsgård eller hushyresmedcl. Rikets Ständer hafva alltså för följande städers Skolor på stat uppfört 1 Rektor och 2 Kolleger, nemligen för Wadstena, Wimmerby, Alingsås, Sala, Eskilstuna, Landskrona, Ulärberg, Åmål, Filipstad, Christinehamn och Haparanda, den sistnämnde Skolan dock med tillökning af 1 lärare, i anseende lill den undervisning, som måste meddelas de lärjungar, som icke känna Svenska språket, samt för öfrigt med de vilkor för Christinehamns pedagogis uppflyIlning till Elemenlar-Läroverk, sorn här olvan omförmälas.
N:o 7, i anledn. af väckt motion, att halfva indelta armeen må hållas vacant under fredstid, emot en årlig afgift, som vissa är användes till fond för en, i förening med folkskolor, inrättad 4 H. 31 iGi Den 13 Mar s. arbetsanstalt för fattiga och obemedlade barn inom hvarje församling; Allm. Besvärsoell Eton. Ulskts utlåt. N:o 8, i anledn. af väckt motion om förändring af KT förordn. den 27 Oet. 1812, 0111 utskrifningssättet och inrättningen af allmänna bevärings-manskapet; Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts utlåt. Nio 9, i anledn. af väckt motion om inskränkning af roterings-besväret, till öfverensstämmelse med hvad de derom afslutade contract bestämma; Exped.Utskts meni. Nio 3, med anmälan om vid föregående riksdagar vidtagna åtgärder i och för prenumerations öppnande å hillänget till RiksSttns protocoller, jemte hemställan i sammanhang dermed; Exped Utskts mern. N:o 4, angtde beviljande af ett tredje vaktmästarebiträde vid Utskottet. Justerades pleni-prottn för d. 4 dennes f. och e. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen. In fidem protocolli F. O. Si/Jvcrslolpe. Lördagen den i4 Mars i84o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för den 12 dennes. Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksSttn, nemi. från PresteSt. af den 4 dennes, från BorgareSt. af den 5 och 11 dennes, samt från BondeSt. af den 11 dennes. Lades till handlingarna. Öppnades Hrr Electorers lista till val af tvänne ledamöter i BancoUtsk. och en ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., under den ledighet, som blifvit beviljad Nio 1662.
St. behandlat representationsfrågan, och på samma sätt vill man nu behandla frågan om skolväsendet. Jag tror, att hvar och en skola kan framskaffa skickliga män, och att detta hufvudsakligen beror på elevernes individualitet och lärarnes skicklighet. Med duglige lärare får man utmärkte ynglingar från alla skolor. En comité' nedsattes på R. St:s önskan för flera år tillbaka, för att utröna förhållandet emellan det sätt, hvarpå undervisningen hittills varit besörjd vid de offentliga läroverken, och det, hvarpå man önskade att den hädanefter skulle bestridas, och efter det sednare formerades Elementarskolan. Denna skola säger Etsk. har rättfärdigat de förhoppningar det nya skolsystemets vänner hyste, samt tillvunnit sig allmänhetens förtroende. Jag har icke full kännedom i detta ämne, känner icke eller till alla delar i Elementarskolan, men jag skulle likväl icke tro, att den, ehuru förtjenstfull den visat sig, likväl genom sin erfarenhet ådagalagt, att den undervisningsmethod, som der begagnas, är den, bästa. Elementarskolan har visserligen skickat till, Academien ganska skickliga lärjungar, men deras antal har varit ganska ringa, och jag skulle tro, alt -/o gå derifrån utan att hafva genomgått de högre classerna; men man bedömmer Elementarskolan endast af de få, som komma till Academien, hvilka jag likväl tror till en del hafva varit hvad man kallar drifhusplantor. Större delen af dem deremot, sorn hafva genomgått hela cursen af ett allmänt läroverk, äro gemenligen praktiskt dugliga menniskor. Man fordrar af ett läroverk ej att dana en och annan utmärkt menniska, utan alt mängden, som der inträder, skall blifva till sina förmögenheter utvecklad. Delta tror jag också är händeisan med; våra allmänna läroverk. Jag tror, att åtminstone f af dem, som gått igenom dessa läroverk, kunna motsvara allmänhetens billiga fordringar, ehuru en allmän bildning visst ej kan vinnas, blott genom de lägre läroverken, utan i förening med ett par års vistande vid Academien.