Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad mig beträffar, är min person helig för mig, och skulle jag begå ett helgerån, kräfde jag, liksom Roms vestaler, en kärlek stor som mitt brott, okuflig som döden. » octave feuillet. Julia de Trécoeur, heter det om en annan, » egde de mest harmoniska former. Hon hade i sin blick, sin gång, sina rörelser det suveräna lugnet hos en kvinna, som vet med sig, att det icke fins en enda svag punkt i hennes. skönhet. Bröst och axlar bibehöllo under dansen marmorns kalla och glänsande renhet. » Hon tycker, att hon är släkt med den antika konstens värld. » Då jag reste i Italien » — säger hon till sin styffar — » och såg alla dessa så högt beundrade minnesmärken och marmorstatyer, gjorde jag .egendomliga reflexioner. Jag sade till mig själf, att dessa prinsessor, dessa den antika världens gudinnor, hvilka gjorde herdar och könungar vanvettiga, och för hvilkas ' skull krig utbröto och helgerån föröfvades, sannolikt voro sådana kvinnor som jag. Då kom den ödesdigra tanken på min skönhet öfver mig. Jag förstod, att jag var i besittning af en ytterst ovanlig makt, att jag var en helig varelse, som icke hade rätt att skänka bort mig " till ett alldagligt pris, utan endast kunde bli belöningen för — hvad vet jag — en stor bragd eller ett stort brott. » Leonora i Dalila är en rent antik typ *. Hon eger » den stränga och förkrossande skönheten hos en hvilande backantinna ». » Ni bar ju » — säger Roswein. — » sofvit länge, är det ej så, i ett af Pompeji nu begrafna palats, och ni har vaknat på ert elfenbensläger, ännu helt blek efter den genom vulkanen afbrutna romerska orgien. » Feuillet låter i La fée grefve de Comminges drömma sig tillbaka till ' öfvertrons tid, människosläktets barndom, gudarnes, nymfernas och feernas guldålder. Han önskar ett rendez-vous med dessa öfversinnliga väsen; han låter sin fantasi framtrolla deras bild; han önskar att blifva föremål för en öfver-jordisk kärlek.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja—49. Nej—31. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att Hr Åkerman, Fredrik, såsom ledamot af BancoUlsk., erhållit 3:ue veckors ledighet, räknad från nästa Måndag, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer alt välja en. ledamot i nämnde Utsk. under sagde ledighetstid. Den 8 Januari e. m. 103 Lades på bordet nedan nämde från Utsk:n inkomnc utlåt:n, betänk:n och mera., nemi. från Statssamt Allm. Bes v.- o. Ekon.-Utsk:n: N:o 26, i fråga, om anställandet af ytterligare en lärare vid apoiogistskolan i Haparanda; N:o 27, i anleda, af väckt motion om utvidgning af Frösö skola; N:o 28, ang:de väckta frågor om fyrbåkars uppförande på åtskilliga ställen; N:o 29, i anlcdn. af väckt motion om befrielse för skattehemman å Gottland från skyldigheten alt uppföra och underhålla slrandridareboställen; N:o 30, i anledn. af väckt fråga om Landlbruks-acadcmiens indragning och den Acadcmien tilldelade fonds öfverlemnande till Riksg.cont. m. m.; Bancooch La g-Utskotten: N:o 1, i anledn. af väckte frågor om stiftande af lag för enskilde banker, samt villkoren för dessas rörelse; Lag-Utskottet: N:o 51, ang:de särskild vedergällning för Utsk:s notarie; samt N:o 52, i anledn. af väckte motioner om dels en allmän organisation af domslolarne i Riket, och dels indragning af lagmans-, kämnersoch riddare-sync-rätlerne. H. R. o. Ad. åtskildes kl. J till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 8 Januari 1845. Plenum kl. 6 e. m.
JJeträffande åter serskildt det af Herr Friherre Ehrenborgh framställde förslag, att belägga alla transactipner med charta, så liar Utskottet funnit detsamma’så mycket mindre antagligt, som fördelen deraf aldrig kan motsvara de vådor, och svårigheter, som, i följd af ett sådant Bevillning*' Utskottets Utlåtande Nts 3^- 3 stadgande, säkert skulle uppkomma derigenom, att afhandhngar enskilda emellan, för besparing af stämpladt papper, oftare uppgjordes muntligen; hvaraf åter skulle föranledas både flera och mera invecklade tvister och rättegångar än som nu ega rum. Herr Hessle har anmärkt och Herr Ekerman deruti instämt, att Betänkandet endast innefattade förslag till de förändringar, sorn Utskottet ansett sig böra göra uti serskilde punkter af Förordningen, ii varigenom man vore urståndsatt att af förslaget inhemta, huru den blifvande Författningen i sin helhet komme alt se ut. Till bemötande al denna anmärkning, får Utskottet anföra, att då den öfverklagade olägenheten kan undanröjas endast dermed, att den nu , gällande Författningen vid granskningen af de föreslagne förändringarne finnes till hands, har Utskottet icke ansett sig böra aftrycka hela Förordningen, äfven 1 de delar der någon förändring ej funnits behöflig, helst i detta fall Betänkandet skulle hafva blifvit dylikt, som det förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, hvilket Expeditions-Utsköttet lärer.komma att afgifva. Vid de af Utskottet föreslagne speciela förändringar i Char Infe-S i g i 11 atae-Förordningen, hafva följande anmärkningar blifvit gjorde, nemligen: Vid det till -i §. föreslagne tillägg, att i hvarje Läns Residence borde finnas arne stämplar af mindre storlek, för att användas till stämpling af de i 7 §, 8 mom. omnämnde myntrepresentativ, har Herr Prosten Hallström anmärkt, att ordet mynt-representativ ej vöre väl valdt, emedan det rätteligen ej kunde nyttjas om annat än Rikets Ständers Baneo-sedlar.
Så betydelsefulla sammanbindningsbanans här förut utvecklade fördelar också äro, ej mindre för händelsen af krig, än för det hufvudsakliga ändamål, af hvilket jern vägsanläggningar i allmänhet betingas — landets fredliga förkofran genom lättade kommunikationer —, och så mycken vinst sjelfva jernvägsrörelsen, betraktad såsom industrielt företag, bör kunna motse af den ökade trafik, som en fullständig och oafbruten jernvägsauläggning antagligen kommer att framkalla, kunde det likväl synas betänkligt att nu föreslå sammanbindningsbanans utförande med en kostnad af icke mindre än 3,070,000 R:dr, derest det icke kunde ådagaläggas, att sammanbindningsbanans byggande i sammanhang med norra stambanan skall lemna tillfälle till betydliga besparingar såväl i anläggningssom årliga driftkostnader, äfvensom att det är i högsta grad sannolikt, att trafikinkomsten af sammanbindningsbanan, oberäknad den större rörelse som beredes norra och vestra stambanorna närmast Stockholm, skall icke blott återgälda kostnaderne för sammanbindningsbanans utförande, utan ock derutöfver lemna icke ringa vinst. Endast genom sammanbindningsbanans byggande samtidigt med norra stambanan blifver det möjligt att för denna och vestra stambanan begagna en enda hufvudstation med gemensamt större stationshus och andra till en station hörande anläggningar, gemensam reserv-materiel för rörelsen och gemensam förvaltning för begge banorna. 92 Kommitterade hafva erhållit följande approximativa beräkning öfver de besparingar, som härigenom skulle kunna tillvägabringas och som rätteligen böra afräknas från hela den för sammanbindningsbanan upptagna kostnad, nämligen: Anläggningskostnader: Erforderlig utvidgning af nuvarande station på Södermalm, derest denna skulle för framtiden blifva hufvudstation för den vesteroch söderifrån kommande trafiken, minst Stationsoch verkstadsanläggning på någon aflägsnare punkt på Norrmalm, i kostnadsförslaget för norra stambanan beräknad till Värdet af två reserv-lokomotiv samt värdet af passagerareoch lastvagnar i reserv, minst ... Arliga utgifter: Lön till en trafikdirektör
Då de för lånets amortering afsedda medel användas lill obligationers uppköpande under hand, kan emedlertid Staten möjligtvis återbekomma sina utfärdade obligationer för ungefärligen samma belopp, som den vid deras utlemnande för dem erhållit; och under en längre lånetid kan jemväl skillnaden mellan den upplupna räntan för den nominela upplånings-summan och hvad den bordt utgöra för det i sjelfva verket erhållna låne-beloppet ersättas genom den lägre räntefot, som med afseende å kapital-rabatten kunnat bestämmas. Denna rabatt, hvarigenom långifvarne vanligtvis anse en verklig kapitalvinst kunna för dem beredas, gör onekligen obligationerna mera begärliga och afsättliga samt befrämjar alltså deras gångbarhet. Yid större låns upptagande, anses derföre merändels medgifvande! af kapital-rabatt såsom ett nödvändigt vilkor för låne-operationens framgång; och mera sällan lära fondpapper med längre eller obestämd betalningstid utgifvas, ulan i förening med en sådan förmån för deras första emottagare. I fråga om den för Svenska Statsverkets räkning nu föreslagna upplåning, skulle Utskottet också anse sig föranlåtet förorda rättigheten till kapital-rabatts beviljande, såvida genom denna upplåning en viss bestämd summa ovilkorligen skulle anskaffas; men då de medel, som under mellantiden intill nästa Riksdag behöfva upplånas, lära komma att utgöra ett jemförelsevis mindre betydligt belopp, torde desamma kunna erhållas emot här ofvan föreslagna 4-procent-obligationer, utan någon kapital-rabatt; hvarföre och enär medgifvande häraf varit uttryckligen förbjudet genom de vid sednare Riksdagar meddelade beslut, i afseende på de lån, Riks galds-kontoret egt upptaga, Utskottet ansett sig icke böra föreslå Rikets nu försam lade Ständer något annat förklarande i detta hänseende, än att rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationerna komma att lyda, icke må medgifvas vid den upplåning, som under tiden intill nilsiä Riksdag varder verkställd; lärande frågan om kapital-rabatts beviljande vid sedermera skeende enahanda upplåning blifva föremål för Rikets dessförinnan sammanträdande Ständers särskilda pröfning, d) angående obligationer nas valörer:
Vidare hafva, uppå gjord framställning, åtskilliga medgifvande!! frän Kongl. Danska Regeringens sida år 1852 egt rum, hvarigenom lättnad blifvit beredd för smärre Svenska fartyg, som vid direkta resor emellan Svenska orter hade att passera Öresund, hvarom Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium under den 16 Juni samma år på Nådig befallning utfärdat Kungörelse. Fastän dessa i sednare tider vidtagna förändringar i larifen och noggrannare bestämmelser i afseende på sättet för tullens klarerande onekligen medfört gagn för Svenska skeppsfarten, hafva dock derigenom de af Öresundska tullen bärflytande olägenheter endast i ringa mån blifvit förminskade, och dessa olägenheter hafva icke kunnat anses fullständigt afhjelpta så länge skyldigheten qvarstått för de fartyg, som passera Sundel, alt anlöpa Helsingör, 'för erläggande af tullen. Huru ansenligt och för handeln tryckande det belopp än varit, som till Danska statskassan erlagts i fyroch bäkafgifter för sjelfva faitygen, samt i Sundsk lull för de i fartygen förda varor, hafva nämnda umgälder sammanlagda likväl ingalunda kunnat uppskattas lika högt som de kostnader och förluster, hvilka på mer eiler mindre direkt sätt tillskyndats de trafikerande, hufvudsakligen genom skyldigheten för farlvgs-befälhafvaren att gå i land, för alt å Öresundska tullkammaren aflemna sina klarerings-handlingar, hvarunder en dyrbar lid gått förlorad och ofta förändring i vinden inträffat, så att långvarigt hinder för resans fortsättande uppstått.
Men man maste h8lla h e m e ~ %lrning for hennes varrna karlek till protestantismen, hennes framsynta uppfattning af liiran om Gnds rike sdsom den centralaste nf alla dogmer och hennes lutherskt fria stiillning till bibeln. De teologislia teoriema ha dock p i det hala taget i i k e sB stor betydelse for Fredrika Bremers religiosa lif, som man skulle kunna tro pB gmnd af den stora roll de spela i brefvaslingen med Boklin. Hennes varma, prsktislra f r o d e t och den trofasta viinskapen mellan dem biida draga snart nppmarksamheten fr&amp;n de for en modern laszlre ofta ratt ofruktbara kvasi-teologiska resonnemangernn. Man mBste rent af lagga band pB sig for att icke brista ut i sin&amp; hymner vid en djupnre inblick i denna vanskapsforbindelse, sB helt mansklig i sina tidigare, onndvilrliga ansatser till erotik och sB mBttful1 i sin s6nare glada, innerliga fortrolighet. %n idyll iir det, detta forhH1- lnnde mellan, den isolerade landtprasten, som endast genom sina bocker och sin viininna st&amp; i forbindelse rued den stora, vida viirldens brusande lif D, och henne, den varldsberyktade, vidtberesta, icke sR. litet aristokratiskt anlagds f arf attarinnan. Och det markligaste iir, att man alls iclre kanner sig besviken darfor, att icke denna, ljlrsom andra prastgArdsidyller, slutar med giftem %l,. M m f&amp;r tvartom det intrycket, att de bBda just under for handen varande omsttindikheter kunde vara hvarandra soin mest gagneliga. E t t sallsynt viinpar voro de visserligen. E n oforfalskad barnn ' atur, som Fredrilca Bremer till sitt hjiirtelif alltjiimt forblef, full af humoi och entusiasm, frihetslangtan och optimism, foreter hennes.
Utdrag den 27 Julii 1829. fråga om en större och en mindre Sädes-Torkiivrättnings uppförande på allmän bekostnad; N:o 5o i anledning af väckta motioner, angående inrättande af ett (furhus i Sundsvalls Stad; Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, H-o i4°, i anledning af ett föreslaget Stadgande uti Kongl. Cancellie-Ordningen, i afseende på allmänna Handlingar, som kunna utur Riket föras; Siats-Utskottets, N:q 198, i anledning af vackt motion om rättighet för en del Hemmansegare 1 "Vester-Norrlands Län, att, med andras uteslutande, få idka Fiske, af hvad beskaffenhet sorn helst, yid egen strand uti Ångermanna-Elfven; . N:o 202, öfver Herr C. sirosenii Memorial, angående dels förlängning af tiden för åtnjutande af Förlags-Lån ur Manufactur-Discont-Fonden, dels rättighet för Fabriksidkare i allmänhet att för Lån ptur nämnde Discont få ställa äfven annan säkerhet, än förskrifningar för försålde -tillverkningar; samt N:o 203, öfver Herr Friherre von Saltzas, JE. F., Memorial, om Lånerättighet i ManufacturDiscont-Fonden för idkare af Tvåloch Såp-tillverkning. S. D. När nu till ny handläggning företogs Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieåJtskottens, på bordet hvilande, ytterligare Utlåtande, N:0 46, i fråga om försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kungsöhr, fann Bon - Pro t. TJtdrag den 27 Julii 1S29. 95 de-Ståndet för godt att bifalla Utskottens i ämnet afgifna Utlåtande, N:o i5.
Att sedan en sådan allmän utredning öfver Bankens ställning, nu blifvit lemnad, Riksens Ständer efter BancoUtskottets hörande före denna Riksdagens slut, skola afgöra och bestämma, huruvida och på hvad sätt Bankens räkenskaper, efter deras afslutande, eller efter hvarje revision, skola till allmänhetens kunskap utan förbehåll meddelas, och om således Bankens publicitet skall fortfara oafbrutet till nästa Riksens Ständers sammankomst. Bilaga till PleniProtocollet för den 7 Maji, eftermiddagen. N:o i» Herr von Hartmansdorff% Auguft: Högloft, Stats Utskottets Utlåtande öfver 104 < Den 7 Maji c, m. mitt Memorial angående upplysningars infordrande om antalet och begagnandet af Kronans byggnader, hvilket i Plenum den 25 sistledne förevar, underrättade Högtofl. Riddersk?pet och Adeln derom, att Riksens Ständers vid 1815 års Riksdag i samma ämne fattade beslut icke blifvit till Kongl. Jag utbad mig då, att efter inhemtad underrättelse om ordsaken till detta uragtlåtande, få föreslå medel att förekomma något dylikt vid innevarande Riksmöte. Af handlingarne har jag ej kunnat få någon annan upplysning, liksom jag ej bör hysa någon innan förmodan, än att Expeditionen till Kongl. Majit af Riksens Ständers ifrågavarande beslut måtte hafva blifvit glömd eller förlagd under den brådska och det öfverhopande af göromål, som emot Riksdagarnes slut pläga inträffa i ExpediiionsUtkottet. Utan att det ringaste misstro uppmärksamheten hos de Ledamöter, hvaraf Utskottet för närvarande består, tror jag likväl, att hvad som tillförene handt äfven hädanefter under lika omständigheter kan förefalla, i afseende å bristande expedition af Riksens Ständers beslut. Till förekommande deraf vågar jag vördsamt föreslå: t p Att Höglofl.
Föredrogos ånyo och biföllos, hvart efter annat, Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 10, i anledning af väckt fråga om prägling af guldmynt å 10 och 20 Riksdaler Riksmynt valör, under benämning af enkla och dubbla Caroliner; N:o 12, i anledning af väckt motion om förändrad beskaffenhet af Riksbankens och de enskilda Bankernas sedlar, äfvensom om upphörande af prägling af silfvermynt å lägre valör än 25 öre; och N:o 15, i anledning af väckt motion om rättighet för Hypotheksföreningarne i riket alt utgifva depositionsbevis, m. m. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banho-Utskoltets Memorial N:o 14, angående sättet för behandling af frågan om Bankovinstens användande. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades ett denna dag af Herr Renström lemnadt yttrande, i anledning af Banko-Utskottets Memorial N:o 14. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. I öfverensstämmelse med Ståndets förut fattade beslut företogos nu val till Revisorer och deras Suppleanter för granskning af Rikets Ständers Lane - 204 Prot.-Utdrag den 25 Januari 1860. kontors i Göteborg och Malmö förvaltning; och befunnos, efter det voterings-sedlarne blifvit aflemnade och öppnade, följande hafva blifvit utsedde vid: Läne-kontoret i Göteborg. För den revision, som inträffar År 1860. Till Revisor: Förre Riksdags-fullmägtigen Carl Dahlgren i Håsten uti Elfsborgs län; Till Suppleant: Förre Riksdags-fullmägtigen Anders Andreasson i Ingared uti Elfsborgs län. Till Revisor: Riksdags-fullmägtigen Johannes Nilsson i Eskekärr uti Göteborgs och Bohus län; Till Suppleant: Riksdags-fullmägtigen Carl Ifvarsson i Wärestorp uti Hallands lån.
?i * Lagstiftningen för socknestämman, såsom den institution, hvarifrån menigheternes vård om sina angelägenheter utgår, måste hafva till föremål att bestämma de enskildtes delagtighet i öfverläggningarne och besluten samt socknestämmans myndighet öfver de enskildte och formen för utaf beggedera. ' Rättig - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N'.o 4. Rättigheten att deltaga i socknestämma har hittills, så vidt några bestämmelser derom funnits, varit uteslutande fästad vid fastigheterna; delagtigheten har varit beräknad efter fastigheternas storlek, och bidrag för communala behof har vanligen utgått efter enahanda grunder. Detta gäller dock egentligen endast om landet. I afseende på städerna finnes i 1817 års Kongl. Förordning intet annat stadgande, än att, der socknestämmor förut varit brukliga, må de ock på lika sätt hädanefter hållas, hvaremot alla öfriga föreskrifter i denna Författning tydligen visa, att man dermed endast haft afseende på landet. För administrationen inom städerna finnas deremot äldre stadganden, som tydligen förutsätta , att de communala angelägenheterna inom dessa samhällen skulle hufvudsakligen endast röra Borgerskapet och i någon mon fastighets-egarne. Emedlertid äro, till följd af så beskaffade bestämmelser, från delagtighet i de communala angelägenheterna uteslutne flerfaldiga medlemmar, som borde vara dertill berättigade, till följd af sin ställning i samhället; och då genom Författningar i senare tider blifvit stadgadt om ett vidsträcktare deltagande i kostnader för de communala behofven, har det likväl icke blifvit föreskrifvet, efter hvad grund ett sådant deltagande skall beräknas, hvaraf följden varit, att tillämpningen kanske på de fleste ställen alldeles uteblifvit. Ett stadgande härom är likväl så mycket mera af vigt, som det utgör en grundbestämmelse för sjelfva constituerandet af socknestämman, då hvars och ens delagtighet i dess förhandlingar och beslut hufvudsakligen mäste afmätas efter hans delagtighet i de angelägenheter, som afhandlas.
Han bör – för att nyttja en djerf bild – hafva utstående kanter, der vi hafva fördjupningar, på det att, när förhållandet sådant medgifver, sambandet må blifva fast och föreningen varaktig. Alla dessa ömsesidiga defekter gjorde mitt umgänge med den nu förlorade sällskapsvännen så kärt. Må man då föreställa sig hvilken behaglig öfverraskning det skulle vara, när jag vid hemkomsten erhöll ett bref, undertecknadt med hans namn. Dess innehåll var följande: »Se här ännu ett afsked, och se här rätta orsaken hvarföre jag måste afstå från fortsättningen af en bekantskap, hvilken, ni vet det väl, varit mig agreabel. Ni får nu ett intryck af mig, olika de öfriga. Men jag är i dag i ett begrundande och sorgset lynne. Orsaken är den, att jag just fått bref från en gammal tant att min fars helsotillstånd väl ännu icke är hopplöst, men högst betänkligt och aftynande. Jag måste alltså resa. Men hade jag sagt Luisanne rätta orsaken, skulle hon tro mig hafva bedragit henne i hemlighet. Jag föredrager således att spela den öppne bedragaren utan att vara det. Sådana äro qvinnorna. För vår otrohet eller försummelse finnes ingen annan naturlig förevändning än en annan qvinna. De skulle snarare tro på hvad underverk som helst än att man kan tröttna på dem utan att hafva sett någon, hvars inbillade företräden verkat en sådan rubbning. Kärleken är deras hufvudsak, och alltså är det blott den de förstå. Louisanne är en täck, god och renhjertad flicka. Jag håller mycket af henne; men som jag, huru mycket tid jag än lemnade henne, icke fann vår granne tapetserarens ärliga frieri avanceradt en tum, hade jag i alla fall beslutat att på något sätt låta Louisanne tappa bort en otacksam och fordrande älskare för att i stället få sig en tacksam och ärlig äkta man. Det lärer väl ej heller dröja länge, innan det går så. Om jag ej intresserade mig så mycket för er, skulle jag icke nu uppehålla mig med att skrifva. Paris är egentligen icke den plats, der ni kan göra er mycket nöje eller nytta.
Anhöll Biskop Nibelius om permission från och med nästkommande måndag, den 12 dennes, till näst derpåföljaude lördag, för att i enskildla angelägenheter företaga en resa till hemorten. Ståndet fann för godt härtill bifall lemna; och som Contracts-prosten, Doctor Broman blifvit af Ståndets Electorer utsedd lill suppleant i Constilulions-Ulskoltet, skulle han genom prolocolls-utdrag legitimeras alt i sådan egenskap i Biskop Nibelii ställe fungera. S. D. Företogs Expeditions-Utskoltcts memorial, N:o 2, med anmälan, att, som tryckningen af det s. k. Bihanget till Riks-Slundens Protocoll allt för länge kommit att fördröjas, derest Utskottet, innan berörde tryckning företogs, skolat afvagta Riks-Slåndens beslut om upplagans stor - 30 Ptot-Utdrag, den jo Augusti lek, Utskottet ansell sig nora gå i författning om tryckning af 1,350 exemplar, eller 50 exemplar utöfver det vid sednaste Riksdagen bestämda antal, en i betragtande af lill Utskottet inkomna requisitioner nu erforderlig befunnen tillökning. O Ståndet godkände, hvad af Utskottet vidgjordt blifvit, så i afseende på storleken af upplagan af nämnde Bihang, som ock i afseende på skyndsamhelen med tryckningens företagande.