Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som tiden för den i Scholordnumen •o utstakade Revisionen öfver Eleméntarverken, är så kort, att i fall Kongl. Maj:t täcktes bifalla den nu för Riksens Högloft, Ständer tillstyrkte utsträckningen af denna undersökning äfven till Universiteten , de till undersökningens verkställande förordnande Committerade säkerligen ej skulle medhinna fullgörandet af sitt uppdrag; om ej, likasom förut är stadgadt i afseende på Revisionen af Elementar Läroverken, Commiterade redan vid Revisionens början hade alla Materialier och factiska uppgifter på förhand samlade och ordnade; så får jag vördsamt ytterligare tillstyrka Utskotten, att hos Riksens Ständer föreslå, det de, i sammanhang med sin anhållan, om den of~ tanämnde Revisionen tillika hos Kongl, Majit anmäla * sin underdåniga önskan, 554 Stats-Utskottets Betänkanden. det täckes KonglMajit Nådigst anbefalla Consistoria Academica, att inkomma med deras Utlåtanden öfver ofvan uppgifne hufvud-föremål för Undersökningen och dervid bifoga afskrift af de Academiska Constitutionerne i alla delar sorn röra dessa hufvudpunkter, samt sådant inom samina tid verkställa, som redan för stiftens Consistorier är utsatt i afseende på ingifvandet af Berättelserne öfver Elementar Läroverkens tillstånd. Och skulle denna Herr Ofverste Lieme na ntens särskilde tanke, som äfven utaf Herr af Uhr biträddes, medfölja Utskottens Utlåtanden till Respective RiksStånden. Stockholm som ofvan. Ex Protoeollo L. C. af Sillén. N:o 657. Ani om Jen u Dee. i8a3. Memorial i anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss af Utskottets Förslag Stats-Utskottets Betänkanden. 555 till Reglemente för RiksgåldsContoiret.
8 Cap. i §. Af samme Motionair: att en allmän delningsgrund bestämmes, åtminstone lika för hvarje Län; samt att delningsgrunden åboer emellan A hemman, sorn förut undergått storskifte, bör vara densamma, som varit Lagsamt Allm, Besv.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande N:o sti. varit följd vid storskiftet, men der sådant icke föregått s borde hvars och ens mantalsbelopp utgöra grunden. Af Nils Persson från Stockholms Län och Olof Olsson från östergöthland: att då erfarenheten skall visat, alt, oaktadt med noggrannhet verkställd gradering, vissa hemman blifvit vid förrättade storskiften i betydlig mon lidande, på det sätt att de icke fått sig tilldelad så mycken jord, som till godhet och vidd, i förhållande till hela byens ego-område, bort efter mantalet dem tillkomma, ansågo sig Motionairerne ega anledning yrka, att sista Mom. i förevarande §. måtte upphäfvas, och att egor vid förefallande skiften inom byar borde fördelas efter stång och stångfall j öre och örtug , efter hvad i hvarje landsort är brukligt j sä att hemmantalet toges till grund för fördelningen. Hvad först angår Peter Perssons yrkande, att en allmän delningsgrund måtte bestämmas för hvarje Län, få Utskotten yttra, dels att en allmän grund för deltagningsrätt i skog och utmark redan är vorden för hela Riket stadgad uti Kongl. Brefvet den 2 September 168g och Kongl. Förordningen den i3 Julii 1742, i enlighet hvarmed den rättighet ett hemman anses innehafva i dylika samfälligheler skall mätas efter dess oförmedlade hemmantal, och dels att delningsgrund uti inegor jemväl finnes bestämd genom allmänna föreskrifter, meddelade uti 1 Cap. 1 och 3 §§, Byggn. Balken och i5 Cap. 2 §. Jorda-Balken. Hvad Lagen i sistberörde afseende innehåller, har likväl sedermera blifvit ändradt genom de, för åtskillige Län, uti flere Författningar bestämde serskilde delningsgrunder, men der annorledes icke är stadgadt, gäller allmänna Lagen ännu till efterrättelse.
Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Utlåtanden och Memo» rial, sedan den 17 October sisth å bordet hvilande: N:o 346, i anledning af Kongl. Maj:t's Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående beräkningen af tractamenten för städernas Magistrats-personer och Borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning. Bifölls. N:o 347, i anledning af Herr' Christiersons motion om ny löne-reglering för Rikets Ständers Justitiae-Omhudsmans och Tryckfrihets-Comitens Expeditioner. N:o 348, i anledning af Friherre JSfauckhojffsj J. O.j motion om ansia af löner för 3:ne Länsmän i Blekinge Län. Bifölls. N:o 349, i anledning af erliå 11 ne återremisser å Utlåtandet N:o 246. Bih. till R. St. Utdr, d. Ståndet, som bifallit Utlåtandet N:o 246, biföll ock det gjorda tillägget i Utlåtandet N:o 349, hvilket i öfrigt lades till handlingarne. N'o 350, i anledning af erhållne återremisser å Stals-Utskottets memorial N:o 252. Bifölls. N:o 351, i anledning af erhållne återremisser å Stats-Utskottets memorial N:o 253. Bifölls. N:o 352, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 261. Lacles till handlingarne. N:o 353, i anledning af väckte motioner, att dels åtskilliga cassors behållningar, dels Stals-Verkets så kallade reserv-fond malle till Riksgälds-Contoiret öfverflyttas. Bifölls. Från V ä 110 fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 328, i anledning af återremiss å Utlåtandet N;o 178. Lades till handlingarne.
Astrid visste aldrig, hvad hon skulle säga doktorinnan; nu var det i den lyckliga känslan af att hon ändtligen hade ett förnuftigt ord att komma med som hon bad att få låna lille Svens sjömanskostym. Svens sjömanskostym? Ja. H o n tyckte det var en så utmärkt modell, och hon ämnade sy kläder åt lille Olli. Nå, det kunde då behöfvas, det var synd och skam, så modern lät honom gå, men hvad kunde man begära af en människa, som inte gjort annat än suttit modell i hela sitt lif. Åh, hon var så praktisk, vet doktorinnan, hon tvättade och hon lagade maten, och med allt detta var hon en lefvande dikt. Hon kunde inte sätta en gryta på elden, utan att det blef poetiskt, så förtjusande var hon bara hon rörde sig. Och pojken var lik henne, det var därför Astrid tyckte så mycket om honom. Hon var inte hälften så svag för sin systerdotter. Blomman af de barnsliga dygderna: småförnuftigheten och det rena förklädet och sparbössan var något, som i allmänhet lämnade henne kall. Hon var inte väl färdig med doktorinnan, förrän hon gick hem och anföll sin mamma: den där gamla regnkappan, som hängde till ingen nytta i garderoben, den ville hon ha. Hon skulle sy något. Åhja, detta var ingenting för Elisabeth att lägga sig i — Elisabeth var den gifta systern — Astrid kunde så innerligt väl reda sig på egen hand. Ingen fick komma i närheten af henne eller så mycket som se åt hvad hon gjorde. Hon låg öfver matsalsbordet som en stor ljusröd manet och mätte och beräknade. Så tog hon till saxen med en djärfhet, som riktigt gjorde godt. 1893 Hon var inte så dum, som de trodde därhemma, både mamma och Elisabeth. Vänta — de skulle bara få se. Hvad i all världen var det för ett filantropiskt ryck, som kommit öfver Astrid? Hennes båda bröder ställde sig på hvar sin sida om henne, men hon såg inte åt någon af dem. Filantropiskt ryck! Hon förstod sig icke mer på filantropi än på att blåsa klarinett. Det var då r.ågot hon sett sig led på — folk, som trodde de gjort en sådan välgärning, när de stickat ett hälft dussin strumpor åt några barnungar, och dessa stackare, som skulle tacka och tacka.
Skrilvelsen har således ej kunnat anses som en avis, och fordringarna på Fullmägtige gå verkligen något för långt. Gr. Gro n h jelin: Det är verkligen för att återgifva den siste talarens uttryck, på det Fullmägtige icke må behöfva gissa sig fram, som jag gjort min framställning. Här har blifvit föreburet, att Fullmägtige ej ägde kännedom, huruvida någon inställande åtgärd med sedclfabricationen kunde vara nödvändig. Jag anser den högst nödvändig, och har derföre, i egenskap af representant ansett såsom en skyldighet att yttra mig, på det Fullmägtige ej må behöfva gissa sig fram, och detta yttrande torde kunna af Fullmägtige äd notitiam upptagas. Hr Rosenblad: Jag skall icke frångå, hvad jag anser vara min pligt, att icke ingå i svaromål på hvad Gr. Cronhjelm yttrat; men på det att R. o. Ad:s ledamöter ej må låta skräma sig af den uppgifna för stora fabricationen nf smärre sedlar, vill jag nämna, att af de några och ao,000,000 Den 7 M a j. 3a3 ridr sedlar af alla valörer, som äro föreslagna alt blifva färdiga till d. i Juli, hela beloppet i ettor och treor endast utgör 2a3 millioner, eller knappt mer än hvad förbrukningen fordrar, innan möjligen andra, lydande å nya myntvalörer, kunna utkomma. Gr. Cronhjelm: Såsom fortsättning af Hr Rosenblads jemnförelse får jag nämna, att dessa 2,000,000 stora sedlar lära komma att kosta långt mer än de 20,000,000 mindre sedlar, som bort blifva tillverkade. Detta torde förtjena att komma i betraktande. Hr Dalman, Wilh. Fredr., uppläste följande:
Depotbataljonerna få således: stamoch beväringssoldater enligt ofvanstående 5,623 hvartill ytterligare^ bör kunna läggas beväringssoldater, som senare indragas (Bil. Å) 1,016 6,639 rekryter af stamoch beväringssoldater 6,376 manskap från allmänna beväringen 6,985 Summa 20,000 man. Dessa 25 bataljoner, som äfven under ogynsamma förhållanden, eller då stammens rekryter och första klassens beväringssoldater (beväringsrekryterne) ännu icke för året blifvit öfvade, — och i hvilket fall rekryterne kunna utbytas mot manskap af allmänna beväringen, — komma att till en tredjedel utgöras af fullbildade och krigsduglige soldater, böra icke allenast kunna hålla den i fält varande styrkan fulltalig, utan ock om så erfordras, sedan det mindre öfvade manskapet blifvit krigsbildadt, förstärka fält-arméen till 75 bataljoner. För att depoteller reserv-bataljonerna skola kunna rycka i fält, måste under tiden särskilda exercisdepöter vara i orterna bildade. Dessa exercisdepöter skola här nedan vidare afhandlas. Någon viss siffra i förhållandet mellan stam och beväring hafva kommitterade så mycket mindre ansett nödigt att föreslå, som den förnämsta grunden för den föreslagna organisationen just ligger deruti, att endast krigsbildadt manskap bör fylla leden i en fält-armé. Man bör kunna påräkna, att beväringssoldaterne skola temligen väl uppfylla detta vilkor. Vexlingen i förhållandet mellan stamoch beväringssoldater vid de bataljoner som endast få sådant manskap, blir då af mindre betydenhet och kan dessutom icke undvikas, då icke alla stambataljonerna kunnat gifvas samma nummerstyrka. Att detta förhållande emellertid icke må alltför långt nedgå, hafva kommitterade sökt förebygga, genom den tillökning de föreslagit i de svagare stamtrupperne.
Men den ledsammaste följden af denna Resolution var den, att Strö-roten, som förut ärligen betalt en liten obetydlig Plan-afgift, nu rent af nekar att erlägga det minsta, förr än, enligt Kongl. Krigs* och Kammar - Collegiernas Resolution , Torpets primitiva beskaffenhet blilt uppdagad —* hvilken skada och orättvisa denna Collegiernas Resolution åstadkommit, hafva dess upplysta Medlemmar förmodligen icke insett. Det är på alla dessa grunder jag högligen önskar och föreslår, att Riksens Ständer, bland sina underdåniga önskningar till Kongl Majit , äfven ville bifoga, den, om ett Nådigt stadgande, att alla Strö-rotar vid den Indelta Arméen , enär de ej i godo kunna öfverenskomma om en årlig Plan-afgift till Stam • rotarna , måtte åläggas att betala den, som, efter å Torpet i dess nuvarande skick verkstäld laglig besigtning och värdering, af Härads - Rätten i orten gillas och föreslås, samt af Landshöfdinge Embetet fastställes5 och synes mig denna Plan-afgift i Säd böra bestämmas. Skälen tili detta högst billiga stadgande har jag i det föregående tydligt tillkännagifva, och 6kola sä* Den 15 December. Kert af hvarje tänkande och upplyst Medbor» gare godkännas. Jag anhåller att detta mitt Mamorfal må med de andra respective Stånden communicejras samt till Allmänna Besvärsoch Oecono* mie Utskottet remitteras, Lades på bordet, Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde skriftligen följande ; En längre tid har jag hyst den öfvertygelse, att, till betryggande af Medborgares rätt, borde vissa controllerande åtgärder, i afseende på Läns styrelsen, vidtagas, och dä jag går att föreslå sådane, väntar jag af Herrar Landshöfdingars nit för allmänt väl, att ett Förslag icke misstydes, som, icke föranledt af närvarande förhållanden, blott har framtida nyttan till föremål.
Vid voterings-sedlarnes öppnande hafva befunnits 106 Ja och i3 Nej, och enär följaktligen Ja vunnit, har sedermera uti hufvudsaken omröstning blifvit anställd öfver följande proposition. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af Bonde-Ståndet godkände, så lydande förslag: "Kronans och Statens, jemte andra till allmänt behof anslagne, byggnader, verk och inrättningar, hvarunder likväl icke må inbegripas sådana, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst till enskilde personers eller corporationers förmon inflyta; den del af städernes jord, hvaraf inkomsten är anslagen till aflöning åt de städernes tjenstemän, hvilka till bevillning för deras löne-inkomst sjelfve taxeras; districtoch socken-magazin, boställshus och sådane hus i städerne och på landet, som begagnas till boställen för barmhertighets-inrättningar, antingen boställs innehafvaren desamma bebor eller icke”, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets ofvanomförmälde beslut. Denna votering har utfallit med 33 Ja och 85 Nej, samt en casse rad sedel, och då således Nej vunnit, kommer den af Preste-Ståndet beslutade förändring uti Bevillnings-Utshottetsfförslag ett ega rum. Bih. till R. St. Tjuguandra Voteringen. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag, så lydande: ’’Skolinrättningar för den afkomst, som de, i följd af gåfva eller testamente, åtnjuta från jordegendomar på landet, så länge den för dessa egendomars fulla värde belöpande, bevillning af desammas egare betalas; dock att de tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön, böra för densamma erlägga bevillning, då den öfverstiger 200 R:dr, efter stadgad förvandlingsgrund, ” voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner
I sådana fall var fru Velanders grannlaga, kvinliga deltagande af oskattbart värde, och umgänget med denna fint bildade och känsliga kvinna var för sjuklingen af stor moralisk betydelse. Hon förvarade som en dyrbar egendom flere bref, i hvilka en från dryckenskapens ok befriad familjefader för henne utgjuter ett öfverfullt hjärtas tacksamhet för att hafva blifvit återvunnen för hemmet, för de sina, för lifvet. Så snart sommarens milda vindar började blåsa öfver blånande Vettervågor, längtade emellertid fru Veländer till sitt kära Lannaskede, där hon genom sin energi gick ordnande fram öfverallt, sörjande för bostädernas anordningar, vakande öfver linneförråået samt lifvande och muntrande den stora krets af sjuklingar, hvars soliga medelpunkt hon alltjämt var. Såsom ordförande i föreningen inom länet för de blindas väl, fick hon tillfälle att utöfva rika kärlekstjänster mot den klass af olyckliga, för hvilka hennes hjärta särskildt stod öppet. Den af en sin egen inre eld förtärda kvinnan ville ej veta af någon hvila. När hon ej arbetade som » läkare », sysselsatte hon sig gärna med litterära sysselsättningar, för hvilka hon af modern ärft stor böjelse. Hon var särskildt en varm vän af » Idun », som man alltid fann å hennes bord, och hon älskade att följa med företeelserna inom den nyaste litteraturen, hvilken hon omfattade med lifligt intresse, ehuru hon ej kunde sympatisera med dess öfverdrifter. Vid faderns död hade den ofvan nämnde vännen bland annat kvädit: Vetenskapens klara fackla, buren högt i lifvets nöd, fick alltjämt förnyad näring af hans inre andes glöd, Denna glöd var mänskovännens, ynglingens, om du - så vill, ty en skatt af evig ungdom hörer vissa själar till. Denna nitets varma läga blef hans eget Fenix-bål. Att för andra själf sig offra — hvilket högt, heroiskt mål! Hvad här sjunges om fadern, kan med ännu större sanning sägas om dottern. Den ständiga striden mellan ande och kropp, mellan öfversvallande nit oeh tärda krafter blef äfven dotterns Fenix-bål. I förtid bruten af ett plågsamt lidande, lades hon den 1 9 sist
Hvad jettonerna he.lräffar, så hafva flere talare, i afseende på. Svenska ' Academien, redan sagt hvad som Län och bor sägas om dylika för .Vitterhets-acadeiniens ledamöter. Det torde således icke behöfva för Ståndet upprepas, .alt det vore obilligt mot Vil — terhets-academien, om hon icke finge, jettoner åt sina medlemmar, på samma sätt som Vettenskaps-academien ät sina. Den skilnad StatsUtsk, gjort, mellan de begge academierna, lärer väl icke kunna anses annorlunda, än att Utsk. trott Vitlerhelsyacademiert icke vara värd samma uppmuntran, sorn Vettenskaps-academien. Den som läser Vittei hels-academiens handlingar, finner nogsamt hvad värde de äga: men just derföre att vår allmänhet mera sysselsätter sig med politik, än med något annat, så har hon hvarken tid eller råd att befatta sig med vitter läsning. Derföre hafva ock Vittei hets-academiens ledamöter fått med egna uppoffringar gälda utgifvandet af åtskilliga till academiens handlingar hörande skrifter. Om då Staten på något sätt, oell på ett så ringa, sorn med jetloner, godtgör de arbetande för deras uppoffringar, både af lid ogli penningar; sä vore delta väl icke för mycket. Jag vill icke tala om vedergällning för den brefvexling, sorn en hvar af ledamöterna, hvilken är något verksam, utan tvifvel får vidkännas, — och andra än de verksamme pläga ej besöka academien. Hvad priserna beträffar, så torde en hvar lätteligen inse, att uti ett land, så fattigt som vårt, och der vitlerhetsidkarne vanligen äro obemedlade, kan. ingen, utan hopp 0111 belöning för den moda han nedlägger, eller, om jag får säga, rent ut, förutan underhållskostnad den tid, han arbetar för academiens ändamål, egna sig deråt. Vill man borttaga priserna, så kan man vara säker på, ali man för det mesta borttager de unge mäns stöd, hvilka eljest skolat egna sig åt historiska studier.
Domaren honom natt oell år att sig inställa, och varde detta föreläggande, genom ”Konungens Befallningshafvandes försorg, öfver ”hela Riket kungjordt, medelst allmän lysning, ”sorn jemväl bör innehålla föreskrift till Krono”och Stads-Betjente att uppgifva hvar han fin”nes. Kommer han ej inom föresattan tid, el”ler får man ej inom samma tid om hans vistande underrättelse, på grund hvaraf handräckning till hans inställande hos den öfvergifna ”kan meddelas; döme thå Domaren till skillnad, 5,och håfve mannen förverket hela sin lott i ’’boet. Samma lag vare ther hustru förlo”per man.” Pierr Ribbing'• Jag instämmer fullkomligen uti den af Herr Ehrenborg nu föreslagna redaction af 4 §. i i3 Cap. GiftermålsEalken. Herr Grefven och LandtMarJkallceri hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade besluta, att 4 §. i i5 Cap. Giftermåls-Balkem borde erhålla den af Herr Ehrenborg nyss föreslagne lydelse. Bifölls. Herr von PlartmansdorfF anhöll, att de öfrige RiksStånden mätte inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. B fri 2? Augusti f. m. 203 Och blef denna Herr von Hartmansdorff hemställan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 5 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. Lagerheim, Onsdagen den 27 Angustin Plenum kl. half till 6 eftermiddagen. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den g dennes under N:o i5g|afgifne, samt den 11 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets •04 Dera %7 Augusti e» ra». förut meddeldte Betänkande angående anvåndande af den till Städerna donerade jord. Grefve Spens, Carl Gujlaf:
Der står nemi.: »Beträffande de kostnader, som med de nya sedlarnes anskaffande varit förenade, så och då af den specifikation på de särskilda utgiftsposterna, som finnes intagen i Fullmäktiges vid 1859 års revisionsberättelse fogade förklaring, inhemtas, att det utgifna beloppet icke blifvit användt allenast på anstälda förberedande försök, utan att en betydlig del deraf åtgått till inköp af sådana för sedlarnes förfärdigande erforderliga formar, pressar m. fl. effekter, som äfven framgent komma att blifva behöfliga, vore dervid icke något att anmärka, så vida nemi. det visat sig, att det med dessa kostnader åsyftade ändamål att erhålla sedlar af god och hållbar beskaffenhet vunnits.» Alla de kostnader, som der stå upräknade, afse ej något annat än instrumenter och verktyg för sedlarnes tryckning eller derför Den 11 Jannari e. m. Utförda arbeten, och hafva således ej afseende på papperstillverkningen. Att pappersfabrikationen verkligen förkofrats, torde man finna, om man jemför de först och sist utkomna sedlarnes beskaffenhet. Papperet i de på 1 rdrs och 10 rdrs valör är betydligt bättre, än i de först utkomna på högre valörer, och detta är blott en följd af den erfarenhet, man under tillverkningen vunnit. Man har sagt, att en så betydlig procent af de nya sedlarne blifvit i Bankens kassa till följd af utslitning inlöste. Revisionsberättelsen för 1859 uptager förhållandet till d. 1 Sept. En till sisth års slut fortsatt jemförelse mellan utlemnade och förslitna sedlar utvisar ett betydligt fördelaktigare förhållande, än det Revisorerne upgifvit, särdeles hvad beträffar de sednast utgifne valörerne. Jag tror, på grund af hvad jag nu anfört, att anmärkningarne, hvad rörer så väl sedelfabrikationens långsamhet som de utkomna sedlarnes beskaffenhet, ej kunna anses fullt befogade. Frih. Tersmeden:
Hvad angår frågan om antagande af första eller andra alternativet, så får jag tillstyrka det första. Skillnaden är ej stor. Vi hafva förutan jern oell koppar ej stört anriatäntre exportartiklar, nemligen trädvaror, tjära och rödfärg. Anslaget till belåning af dessa varor beliöfde ej öfverstiga 2 ä *100,000 Riksdaler. Emedlertid tror jag, att detta Vöre ett trtedel att lifva dessa artiklars större produetion. Vi hafva i Sverige millioner tunnland skog, sorn ligga obegagnade. Det är möjligt, att en sådan beläning kunde befordra exporten deraf. För min del tillstyrker jag således första alternativet; Herr von Franchen, Auguft: Jag kari icke förena, att på samma gång vi hålla på att *44 g>m x% September f, mt Arbeta med en finence-reglering, härledd fr&fl mindre (drmonlig ställning, vål vetandes, att den första principen i alla finance-operationer, är hushållning, på samma gång yttras af många den önskan, att belåniiigsråtten måtte ufstråckas äfven på importabla varor, och till och med på importabla öfverflödsvaror, såsom de af Herr Grefve von Hosén uppräknade Socker, Bomull, Hudar m. m. Hvad Hudar beträffar, torde de ej vara alldeles öfverflödige till import; men om importen af dem försvårades och de följaktligen stego i pris, uppmuntrades derigenom Landtmannen att utvidga sin ladugård, och det allmänna vänn mera, ån genom införskrifvando deraf från främmande ort. I félje af min nu yttrade tanka får jag
Så firas mänffligb / etens bag, öå färlef bröt förtryckets pälöe od; örog fttt förfta, ftora anöetag t ljus od) frihet — od) mot pålöets lag fttt attfpråf ftällöe. Så pafna ur 6in långa 6röm i flofterlif ocb / borgruiner od) baöa öig i lifpets friffa firöm, fom ttöet / parfpet fööt, od; fe od) bom, B, ur fölen ffiner! ^Iyg b / ögt i rymöens öjupa blå, få tjögt fom än en ftjärna tinörar, få långt fom tattfetts öjärfpa pägar nål Cy intet galler, ingen mur ättöå öin pinge b / ittörar. Hu b / ar öet minfta barn fin rätt, fin borgarrätt t Ijufets rife. p å flafperi är mänffligb / eten mätt, ty inför &lt;£&gt;uö enb / par är rätt od) flätt öen anöres life. Sätt faren till öe flrama banö, fom öina former fammanfnöra! ^äft fläpet upp meö nål od) tråö ett granö, att utan mööa öu på egen b / anö öig fritt fan röra! (Dmätligt piö är pärlöens fal, öefj flut en flyfting än ej b / unnit: öär fan öu föfa fritt öitt iöeal, od) päl, om, när öu föft od) gjort öitt r&gt;al, öig fjälf öu funnit. Haturens gåfpor öelar £} an, få långt naturens lagar råöa: få en blef fpimta fööö, en annan man, bod ej flafpinna b / on od) b / an tyrann, men fria båöa. ItTeö paret ftoppa örat till, när fmicfrets öumma orö öig b / inna!