Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco Utskottets Betänkanden. verifikationer och handlingar, blifvit besluten och pä begynd, hafva vi tagit i ögnasigte; och dervid funnit lämpligt, att som hehofvet för närvarande kan anses vara uppfylldt genom inredning af den sträcka sorn nu är påbyggd, och slutar sig nedom stora ingången åt norra Bancogränden , berörde arbetes Vidare fortsättning åt Skeppsbrosidan må anstå, imil! dess anledning och tillfälle tilläfventyrs för Banquen yppas, att inköpa Enke-Fru Kiisels tätt invid belägna lilla hus, då byggnadens fullföljande, enligt den uppgjorde planen, derest omständigheterna sådant påkalla , kan i ett sammanhang företagas,” Revisions - Cornmissariens berättelse till Banco-Usskottet af den 14 November 1817 innehåller, hvad reparationen och byggnaden angar, följande; ”Under loppet af år 1816 blef reparationen till det mesta verkställd, och det återstående deraf har i år blifvit afhjelpt, i den mån arbetare kunnat umbäras vid nybyggnaden, hvars företagande och fullbordan anseus vara af yttersta angelägenhet, för att desto snarare vinna erforderlig tillgång på både arbetsoch förvaringsrum, och vid förra berättelsens afgifvande, vore yttre murarne samt yttra taket färdige, hvarefter arbetårne sedermera varit , samt så länge väderlekens beskaffenhet medgifver, blifva sysselsatte med det gröfre af rummens inredning, såsom takens underpanelande och brandbottnars läggning m. m.” Bancö-XJtskottets Betänkanden. 621 ”För att efterkomma Herrar Fullmägtiges befallning den 29 nästliflne September, grundad på Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 27 i samma månad af innehåll: att Malmö Di scorit Verks hittills varande Inlösningsoch Depositions Contoir, komme att flyttas till något i Banquen beläget rum, och ställas under inseende af någon bland Banquens Tjenstemän, var ej annan utväg, ari att till detta behof upplåta en af Banquens Cassör, den nemligen under N:o 5, men soms, för allmänhetens bättrefbetjening och utvexlingens obeliindrade gång, nämnde Cassarum icke kunde länge umbäras , så fick Revisions Contoiret Commissariatets tillsägelse att låta|ji Magazinshuset inreda ett för ofvannämnde behof tjenligt rumj detta har ock skedt, så att förvaltningen af Malmö Discont-Verks angelägenheter kan i samma rum inflytta och vexlingeni Cassan åter företagas.”
Jag flyr ifrån föreställningen af dessa Qvinlighetens martyrer – måtte Himlen förläna dem styrka att gå igenom den förskräckliga pröfningen! med blödande hjerta vänder jag min blick ifrån de olyckliga, de förvillade, som under glömska af sin svaghet, gått frestelserna till mötes, och jag stadnar åter hos den vällottade qvinnan, som dock icke är frikallad från att med möda och arbete förtjena sin jordiska föda. På hvem faller då min tanka? Hvilken qvinna borde hafva varit lyckligare än den, som förunnats att bära namn af Gustaf Adolphs maka? Jag frågar dig nu om Maria Eleonora verkligen var lycklig? om hennes själ uppvärmdes till högre dygd vid åtankan af den skickelse, som tillåtit henne att fästa sitt öde ända intill den store, den oförliknelige Hjeltekonungens hjerta? Nej, nej – Gustaf Adolph var för henne den öfverseende, den hulde maken – för stor att misshandla en svag, men honom oinskränkt tillgifven qvinna – för stor kanske att behöfva någon egentlig huslig sällhet (c) – men han var för henne endast det, och under tårar, i fysiska eller moraliska dvergars sällskap tillbragte den, med en verklig Drottningkrona smyckade Furstinnan af sin lefnad allt, som ej förflöt under den älskades ögon Jag upprepar det – Maria Eleonora var ej lycklig, och hvem kunde hafva anspråk på lycka, om icke hon? Gladare skådar jag in i den tarfliga, den lugna boning, der Grekinnan i djup enslighet väntar mannens återkomst, eller ock budskapet om hans död. Han lemnade henne att med sin starka arm bidraga till Fäderneslandets frälsning undan de barbariske förtryckarne – det blir en kamp på lif och död, ty han är tapper – derföre är hon ju hans Maka (d). – Den låga dörren öppnas Det är Fäderneslandets räddare, hvilken, efter att i Templet hafva tackat Den, från hvilken mod till ett företags uppgörande och kraft till dess genomdrifvande härkommer, skyndar hem till sin hustru, som, knäfallande, emottager honom och kysser hans hand Hvem kan utsäga Georg Kanaris’s makas känslor under denna stunden?
ByggningaBalken föreskrifna tid, då om sädesgärde och äng täppt vara bör, måtte förändras och allmänt till den 1 Juni bestämmas, äfvensom att ansvar måtte utstakas för den som vintertiden å andras ägor utsläpper kreatur. Till hvad rörande den förra frågan blifvit yrkadt, hafva Utskotten icke ansett sig kunna tillstyrka bifall, men i afseende på den 54° Den 22 Juni, sednare, föreslå Utskotten ett sådant stadgande, hvarigenom den, hvilken vintertiden utsläpper kreatur, förpligtas, att om deni hafva den vård, att de icke få tillfälle att å åker och äng skada göra , samt om den antingen genom försummelse härvid eller annorledes inträilar, ägaren till kreaturen bör icke allenast derlöre lagligen ansvara, utan ock efter mätismanna ordom godtgöra all den förlust, som genom dem blifvit åstadkommen. | 3:0 I anledning af ett Memorial af Hr Lag. mannen Jean Noreus, uti hvilket föreslås, det af Riksens Ständer den underdåniga önskan måtte hos Kongl. Maj:t yttras, att Kong!. Maj;t ville tillförordna en Comité, hvilken , efter det Bergtnästarne i Riket blifvit uti de ämnen, som af Comitéen kun. de föreskrifvas, hörde, det blefve uppdraget, att med öfversigt af de särskilta bergshandteringarnas och dermed förenade Manufacturverks närvarande skick, samt med afseende på dessa vigtiga Näringars uppmuntran och deras befriande från onyttigt tvång, utarbeta förslag till en allmän BergverksStadga, hvilket, innan det af Kongl. Majit i Nåder fastställdes, torde genom tryck lemnäs till den allmänna granskning, som tillförlitligast bereder sådana Författningars användbarhet; och har Utskottet, till hvad sålunda i Memorialet blifvit föreslaget, ansett sig böra tillstyrka bifall. Den 22 Juni. 5 41 justerades FleniProtocollen för den 12 Jun’, för den 15 eftermiddagen och 19 eftermiddagen. Justerades följande*.
Husdräng 200 Summa B:ko R:dr 10,616 sorn med • 22 32. — 10. 8. understiger den beräknade tillgången 10,638: 42. 8. Banko-VtskoUets Memorial, JV:o 67. 13’ varande härvid likväl uppmärksamhet fästad derå, att billigheten fordrade, det nuvavande innehafvaren af 2:dre Registralors-befattningen, hvilken syssla skulle komma att utbytas mot en Kontorsskrifvare-tjenst, undfinge löne-skillnaden, intill dess han kunde vinna befordran, eller på annat sätt afginge; att, då, vid upprättandet af förestående förslag till Aflöuings-stat, i främsta rummet måste afses, att summan på det hela inskränktes inom befintliga tillgångar, deraf inträffat icke allenast att, ehuru Banko-Ombudet, med hänsigt till befattningens vigt och ansvarsfullhet, borde kunna påräkna en löne-inkomst, försäkrande om anständig bergning, lönen för honom blifvit upptagen till allenast 2,000 R:dr; utan äfven att inkomslerne för Kainereraren, Ombudsmannen och 2:dre Rokhällaren något understiga dem, som de nu åtnjuta, samt att den tillökning uti inkomster, sorn skulle tillfalla l:ste Bokhållaren och Registratorn, vore, i betraktande af de dessa tjenster åtföljande trägna göromål, med rättvisa och billighet öfverensstämmande, utan att dock Registratorn, hvars befattning vore högst besvärlig och maktpåliggande, derigenom kunde anses ersatt för de honom åliggande tjenste-göromål. Uti häröfver afgifvet utlåtande, har Låne-kontorets Direktion, jeriite förklarande, att den för kontoret föreslagna tjenstemanna-personal ovilkorligen vore för en noggrann kontroll och redovisning erforderlig, beträffande frågan om anställande af en Kanslist till Ombudsmannens biträde, anfört, att
Löfvenstråle; hvarefter de hasta ut.) ALLA. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. 5 Andra Scenen. B. LÖFVENSTRÅLE. C. LÖFVENSTRÅLE. EN SPELARE. Skall det vara ett parti? Kom, jag skall på samma gång tala om för dig en historia, en förbannadt rolig historia. Kom, kom! (De gå till spelbordet, och börja att spela.) B. LÖFVENSTRÅLE. C. LÖFVENSTRÅLE (till Spelaren). Hvad denna bullrande, vilda bankett grämer mig. Knappast har min vördade fader hunnit kallna, förrän arfvingen af hela hans förmögenhet jublar bland festliga fröjder. Sexor all! C. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. Ingen saknad, ingen tacksamhet. Med döden kommer ej sorgen, utan den försvinner. Stoftet hinner ej kallna, förrän minnet är sin kos. Med liket bortbär man ur huset äfven kärleken. Egoismen utbränner de ädlaste känslorna i våra hjertan. Klappar man på ett sådant bröst, får man intet svar. Sorgen är en tår i ögat; ur den rikes, den lyckliges, faller den efter ett ögonblick: i den fattiges öga glänser den hela lifvet. C. LÖFVENSTRÅLE (närmar sig B. Löfvenstråle). Denna fest förargar dig. Vore jag i ditt ställe å jag jag jag kunde tala om en historia jag, att håret skulle resa sig på ditt hufvud men det är detsamma det mig rör det icke. Nej Gudbevars. (Han återvänder till spelbordet.) B. LÖFVENSTRÅLE. I en boning, der sorgmusiken så nyss tonade, ljuda nu dansmusikens glada hvirflar. Det är lättsinnighetens och dårskapens tanklösa lek på en nyss igenkastad graf. Huru orättvist är icke samhället. Med magten af en onaturlig lag tillintetgör det naturens: söner af samma hjertan, barn af samma föräldrakärlek ger naturen rättighet till lika omvårdnad, samma fördelar, enahanda rätt.
Preste-St. har också fogat en närmare bestämmelse i detta afseende vid sitt beslut i frågan, och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville biträda berörde beslut och för sin del bevilja det ifrågaställda anslagsbeloppet, 1,500 rdr, att under instundande statsregleringsperiod årligen utgå till Artisten Mandelgren, på det han må komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af hvarje år till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. Gr. Mörner: För min del tror jag, att om Hr Mandelgren verkligen är i behof af understöd för det uppgifna ändamålet, så kunna de säkerligen rätt betydliga besparingarne på 8:de hufvudtiteln dertill lemna tillgång. Jag vill icke fälla något omdöme om Hr Mandelgrens ritningar och i hvad mån hans arbeten äro af beskaffenhet att böra med ett särskildt statsanslag understödjas; men jag vill erinra mig, att då han hos regeringen gjorde en dylik framställning, biel den, sedan akademien för de fria konsterna i frågan sig yttrat, af regeringen afslagen. Jag anhåller om afslag å Hr von Franckens förslag och bifall till Stats-Utsk:ts i 141:sta punkten af förra Utlåtit gjorda hemställan. Gr. Sparre, Erik: I motsats till den förre värde talaren, ber jag att få instämma med Hr von Francken. Jag tror, att det fordras ett särskildt konstnärsskap för utförandet af afteckningar, sådana som de af Hr Mandelgren verkställda, äfvensom att det är af icke ringa vigt att fornlemningarne bevaras åt efterverlden. Våra kyrkliga monumenter från medeltiden bidraga till kännedomen om kulturtillståndet på deri tiden, och böra derföre räddas undan förgängelsen och glömskan. Enda sättet härför är, att de aftecknas, och då en förtjenstfull artist åtagit sig detta arbete, hoppas jag att det begärda obetydliga anslaget icke förvägras. Den 17 Oktober. 45 Hr Dalman:
Sedan RiddarhusUtskottet sålunda granskat och meddelat utlåtande öfver RiddarhusDirectionens vidtagne åtgärder och gjorda hemstålianden, uppfyller RiddarhusUtskottet en lika angenäm, som af Directionen rättvist "fordrad pligt, då Utskottet till Ridderskapet och Adeln hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt, förklara RiddarhusDirectionen Ridderskapets och Adelns tillfredsställelse och välbehag öfver det sått, hvarpå Riddarhusårenderne blifvit, sedan sista Riksdag af Directionen förvaltade; hvilket dock allt till Högloflige Ridderskapets oeh Adelns vidare ornpröfvande Den II Augusti c. m. *53 vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 18 Juli 182.3. På RiddarhusUtskoltets vägnar*. C. G. Spens. N. Snoilsky. Berättelse angående Riddarhusets Råttegångar emot Majoren Printzenjkölds Concursmassa och Majoren J. A. von Matern. Majoren och Riddaren J. A. von Matern försålde till Majoren och Riddaren Axel Printzenskjöld och dess Fru i lifstiden, den 4 Febr. 1814, Aspebergs Säteri 2 mantal med derunder lydande Torestorp, ett tredjedels mantal Rå och Rör, Rudda med öfrige Torp och Lägenheter, samt Frälsehemmanet Rud ett mantal, och lilla Abortan en tredjedels mantal med hvad derunder hörer, allt beläget i Carlstads Län. KöpeContractet innehåller huru och när köpeskillingen skulle liqvideras och, i enlighet dermed, borde utom de förut intecknade skulder, som köparne sig, till belopp af 17,000 R:dr Banco iklädde betalas den 18 Julii i8i4, 4ia5 R:dr Banco. Två dagar efter denna betalningstid, eller den 20 Julii nämnde år, utfärdade Herr Majoren J. A. von Matern, hvilken samma dag
498. — af de såsom bidrag till kostnaden vid ny tomtreglering i städerna Wexiö, Amål och Kungsbacka, efter de dessa städer öfvergångna eldsvådor, af mindre creditivet anvisade belopp, angående. I. 409. R. 494. II. B. 223. A. 228. E. 364. •— af 2:ne odlingslån, angående. II. B. 205. A. 218. — af ett utaf A. Broberg Andersson upptaget lån, angående. II B. 398. A. 458. — af f. d. Kronofogden Öhboms balance, angående II. B. 491, 605 A. 612. lil. E. 9. — af åtskilliga från Götheborgs lånekontor utgifne discontlån. II B. 491. A. 614. ( 4 ) Afskrifning af f. d. Riksdiscontens utestående fordringar. III, B. 5, A. 83, — eller godtgörande af åtskilliga utaf Kongl. Slats-Conloret af under bänder hafvande medel bestridde utgifter. V. E. 116. — af lånet för anläggning af Kotthtflms-kanalen. Se Kottholmskanalen. Afsägelse att vara ledamot i Talmansconferencerne. IV. 172. VI. 461. — att vara fullmäktig i Rikets Ständers Riksgälds-Conlor IV. 4. Afvittringsverken i de norra Länen, om ändring uti derom gällande stadganden. IX. B. 325. A. 332. Ag-ön, angående Fyranläggningar derå, samt å skäret Skomakaren. II. B. 363. A. 391. IV. U. 373. A. 500. V. E. 116. Allmänna Besvärsoch Ekouorai-Ulskoltets Ledamöter. Se Lista.
Kännbar hillver i synnerhet kostnaden för en nödvändig ombyggnad a£ Canalen och Slussarna emellan Södermalm och Staden, eller för att, på sätt alternatift blifvit föreslaget, i stället öppna en ny communication emellan Mälaren och Saltsjön, genom Hammarby Sjö från Skansgrafven till den så kallade Dockan vid Svin "elsvik, i hvilket afseende beräkningar och elianor aro under uppgörande af Öfverste-Löjtnanten och Badaren Lagerheim. B) Under benämning af Borgerskapets Ordinarie Contribulions-summa till Staden, uttaxeras årligen på Borgerskap^ det belopp, som för Bemcdlings-Commissionen, efter uppgjordt förslag, finnes erfordeligt föi att bestrida underhållet af så väl Militär-Corapagniet, jemte den så kallade Separerade Vakten eller de i dess ställe numera antagna Vaktknektarna, som Stadens Båtsmans-Compagnie, tillika med åtskilliga andra utgifter, hvaribland ett årligt bidrag af 5,000 R:dr Banco lill BörsBrooch Hamnbyggnads-Fonden. De sex sistförflutna åren Ilar den uttaxerade Contributions-summan, enligt Bemedlings-Commissionens Räkenskaper, utgjort: 101 År 1827 . < • 34,3i8 R:dr — sk, , 1828 . 33,916 1, , , 1829 •••»•• 33,84i , „ , i83o .•••«• 33,996 , , , 1831 . 34,094 „ — , , 1832 33,8oo , ■ , eller i medeltal 33,960 R:dr 4° sk. Banco. Grunden för taxeringen Ilar varit 5oo R:dr på livar och en af Borgerskapets Femtio Röster, hvarefter fyllnaden i det erforderliga beloppet blifvit uttaxerad på sådana personer, som, ehuru ej i Borgerskapets classification upptagna, dock anses idka borgerlig näring, såsom Contingent-borgare, Mäklare, Skepps-clarerare, Skeppsvarfs-egare, med flere.
Att få reda på om förmyndaren är vederhäftig eller ej, torde väl vara svårt, och lagen anvisar ju den väg, som gode männen i detta fall hafva att följa. Dessutom är det vanliga fallet att förmyndare och myndling bo i närheten af hvarandra, och ett annat förhållande får väl räknas till undantagen. Jag anhåller fortfarande om afslag. Gr. Hamilton: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på den fördel, som vinnes genom tillägget i Usta §, att nemi. forum blir tydligt bestämdt, hvilket är af största vigt. Att de af domarena förda förteckningar i allmänhet skulle vara så fullständiga som Gr. Sparre påstått, vågar jag knappt tro, om det ock är förhållandet på ett eller annat ställe. Slutligen tror jag icke det är lättare lör domaren än för gode männen att utöfva den nödiga uppsigten, ty ju mindre området är, desto större och noggrannare lärer väl kontrollen kunna blifva. Hr von Koch: För min del är jag öfvertygad om den stora fördelen af att öfverlåta bestyret med ifrågav:de förteckningar till domaren, i st. f. att lemna det i händerna på gode män, emedan den förre är en ansvarig embetsman, som, i hän - 518 Den 15 April. delse han försummar sig, kan lagligen tilltalas, då deremot de sednare äro en kommunalmyndighet, som icke lätteligen kan kontrolleras. Svårigheten för domaren hlir också betydligt minskad, om, såsom jag hoppas, K. M. sanktionerar R. St:rs beslut om myndighet för qvinna vid 25 års ålder. Då den nuvtde lagen synes mig innebära säkrare kontroll än den föreslagna, som deremot icke häfver de olägenheter, som förefinnas, kan jag således ej biträda förslaget, utan anhåller om afslag derå. Frih. Armfelt, Magnus: Sedan ämnet redan blifvit så utredt, återstår mig blott föga att tillägga. De förteckningar, som 1861 års lag förband domarena att upprätta, torde redan till största delen vara fullbordade, och om Utskds förslag antoges, måste sålunda allt detta arbete göras om igen.
St. hvarken kunna eller böra besvära Regeringen med detta för dess egentliga befattning helt och hållet främmande arbete, och då detsammas uppdragande åt BancoTJtsk. skulle förorsaka en betydlig tillökning i dess göromål, och således i samma mån aflägsna tidpunkten för dessa göromåls och riksdagens derpå beroende afslutande, kan jag icke föreställa mig någon annan fullt lämplig och ändamålsenlig utväg, för att få de ifrågavar. delarna af reglementet genom K. M. kungjorda, än den, som vid sista riksdag begagnades, och som bestod deruti, att Bancofullmägtige ålades hos K. M. för detta ändamål i underd. anmäla de i reglementet befintliga stadganden, som voro af den egenskap, att desamma för deras ailm. tillämpning och verkställighet borde af K. Hvad framställningens form och beskaffenhet uti den af Hr Gr. föreslagna underd. skrifvelsen vidkommer, hafva redan flera talare dels anmärkt, dels medgifvit densammas olämplighet och bristfälligheter. Hr Gr. har nu likväl sjelf vitsordat den deruti begagnade ordställningens riktighet och fullständighet, på grund ar sin ägande noga bekantskap med den s. k. "stylus curise.” Detta är ett ytterligare bevis på de rakt motsatta resultat, hvartill Hr Gr. och jag kommit, då vi sysselsatt oss med samma ämnen. — Hr Gr. har vidare tillräknat sig såsom en hufvudsaklig förtjenst att hafva för allmänheten blottat en fraction af oppositionen vid denna riksdag. I fall Hr Gr. menar den oppositionsfraction, som Hr Gr. vanligeu säger sig tillhöra, så medgifver jag, att Hr Gr:s bemödanden i detta afseende blifvit krönta med en fullkomlig framgång. Halten oah beskaffenheten af Hr Gr:s opposition har nemi., genom Hr Gr:s egen försorg, blifvit på ett så tydligt och fullständigt sätt under de sista tiderna ådagalagd, att troligen numera icke någon enda Svensk medborgare misstager sig på densamma. Hr Gr. har tillerkänt mig den egenskapen att kunna leda BancoUtsk. Detta är en förmåga, om hvars ägande jag hitintills varit så mycket mera okunnig, som jag icke vid något tillfälle sökt förvärfva mig densamma.
M:s Propos., tillstyrkt att den möjliga vinsten skall tillfalla samma verk, så att någon minskning i det belopp, som för jernvägsarbetena derifrån påräknas, icke kommer att ega rum. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts uti förevrde punkt gjorda tillstyrkan bifallen. 52 0 Oan 15 Fefirnarf rr. ro. 6:te punktet». Hr Mannerskantz, Carl Axel: För min del förstär jag icke, huru It. o. Ad. — om denna 6:te punkten blir antagen med samma ordalydelse, som den i StatsUtsk:t har fått, — sedan skall kunna Catta något beslut ang:de R. St:rs Banks deltagande i det nyss beslutade utländska jernvägslånet, på siitt af K. M:t blifvit föreslaget och af BaukoUtsk:t i dess Betänk. N:o 17 är tillstyrkt. Möjligen kan någon af Hrr ledamöter i StatsUtsk:t mera nöjaktigt förklara meningen, men, så vidt jag kan fatta den ifrågavtde punktens ordalydelse, skulle det blifva åt Hrr Fullm. i RiksgäldsKontoret öfverlemnadt, att, med iakttagande blott af hvad B. St. föreskrifva ang:de lånets belopp och derför utgifna obligationers beskaffenhet, kunna få upgöra om lånets afslutande, på sätt de sjelfva funne lämpligast och ändamålsenligast, möjligen för en del af lånet med någon auktoritet i lt. St:rs Bank, som kunde blifva bemyndigad att derom afslula, men lika så gerna, för hela lånet, med hvilken annan ineller utländsk Bank eller Bankir som helst, utan att R. St:rs Bauk korame att deri deltaga.
Skada bara, att min far sjelf icke kommit att skrifva romaner. Menar du det, min son? Hvem vet hvad som kan hända, innan döddagar! Mellertid bör du besinna, att det alltid är lättare att finna fel hos andra, än sjelf göra något felfritt och dugligt. Ändteligen kunna vi nu komma till ”den Svenska Fattigdomen”, hvarom jag redan förut velat tala. Den casserar jag absolut. Hvad? inföll Henrik. Den skriften är ju också erkänd som en af Richards bästa? Erkänd eller icke erkänd, hvad bryr jag mig om det? Äfven du, Henrik, kunde vara litet mer sjelfständig i dina omdömen: eller om du inte det förmår, kunde du så gerna låta ditt omdöme ledas af din gamla faders, som af någon annans. – Välan, lyssna då till mina gravamina! Först bör du dock begripa, att jag inte kan hafva något emot sjelfva hufvudsatsen, som egentligen dock är så öfverväxt af episoder att den här icke är någon hufvudsak. Den lyder så: att den som är fattig måste ge sig tillfreds; denna grundsats är visserligen rätt förståndig, och Prosten Bromelius har många gånger med fördel drifvit den från predikstolen; men särdeles ny och sinnrik kan jag dock näppeligen finna den. Vidare förstås, att jag liksom alla andra tycker om den roliga och rätt artiga charakteristiken öfver kreaturen; men jag har dervid tvenne inkast: det ena att den allsinte hör till ämnet, den andra att den stödjer sig på ett missförstånd. Författarn menar, att husdjuren i vårt land, äfvensom fisken och fåglarna, skola representera svenskheten, eller, såsom saken här finare uttryckes, att de äro ”gestalter och sätt att vara i sjelfva det svenska sinnelaget.” Nu undrar jag, att vår annars så skarpsinnige Furumo icke betänkt, att just fisk och fågel i det närmaste äro desamma i hela Europa, och således minst af alla djur kunna representera något visst land; detsamma gäller också till en stor del om husdjuren, som också är gemensama för hela vår verldsdel, och hvilkas lynnen och hela habitus dessutom ungefär äro enahanda på hela jordklotet.