Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De föreskrifter för Mantals-skrifningen , som i Bevillnings-Stadgan innefattades, har Utskottet noga granskat, samt i anseende till tiden och åtgärderna så jemkat, att, då den förre, så mycket möjligt varit, blifvit framflyttad och något öfverflödigt arbete icke ålagdt, verkställigheten för Presterskapet, utan åsidosättande af deras egenteliga kall, må blifva möjlig, samt i allmänhet hindren undanrödjas för Ståndets närvarelsedervid , till befordrande af all skälig växtlighet i Bevillnings-Summan , samt all oumgängelig Controll å dess belopp. Hvad angår Husförhörs-längderna, så, enär dessa måste författas i likstämmighet med Socknens eller Församlingens Ecclesiastika indelning i vissa Rotar, och således icke möjeligen kunna hafva den alfabetiska ordning sorn Kronans Jordbok , har Utskottet likväl trott sig böra äska, att hvarje Husförhörs - längd måtte förses med ett pagineradt Register, på det Hemmanen, med mera lätthet, måtte der igenfinnas, och då några Utdrag derur icke lära kunna Kyrkoherdarne, utan Ståndets medgifvande, åläggas, ansett ändamålet vala uppfyldt, om Mantals-längdens enligliet med Husförhörs-boken vid skattskrifningen noggrant pröfvas och vederbörligen vitsordas. Utskottet har ock , i allt öfrigt detta ämne rörande, bemödat sig, att gifva så bestämda föreskv att både en obehaglig villrådighet må f SJ6 Den a Juli. mas, samt behofvet af förklaringar försvinna* Hvad i afseende å Brandforsakringarne iaktiagas bör,voch Kongl. Maj:t i Nåder föreskrifva, har Utskottet i BevilInings - Förordningen , till vederbörandes efierråttelse, infört, och torde dervid bora förblifva.
Utskotten hysa den öfvertygelse, att §:n, efter dess nu varande lydelse, bestämdt bjuder hvad Motionairen yrkat, och hvilket ändamål således vid rigtig tillämpning af stadgandet bör vinnas, utan att något tillägg deri synes erforderligt. 13 Cap. 1 och 2 §§. Mot det af Utskotten framställda förslag, att, med bibehållande af stadgandet i 11 § af 1812 års Enskiftes-Förordning, den eller de delegare, som skifte sökt, borde vara till utflyttning förbundne, så framt ej annorlunda godvilligt åsämjas kunde, hafva af åtskillige Ledamöter inom samtlige Riks-Stånden anmärkningar blifvit gjorde, hufvudsakligen af det innehåll, att ett sådant stadgande skulle lägga hinder i vägen för Skiftesverkets befordrande, samt bereda oformlighet i skiften, ökade kostnader för hela Skifteslagen och mindre beqvämlighet för samtlige delegarne. Utflyttnings - skyldigheten Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Ull. N'.o £1. 85 borde bestämmas med afseende å det sökta hufvudändamålet, att för alla bereda så formligt skifte, som localen kunde medgifva, dervid ofta måste hända, att den eller de, som skifte sökt, kunde få bo qvar i byn, då deras qvarboende icke härföre lade hinder i vägen; och om de derjemte bade de bästa husen, syntes det vara olämpligt att för dem ovilkorlig! stadga utflyttnings-skyldighet. Genom ett sådant stadgande skulle ock en delegare med goda hus blifva nästan utestängd att söka och erhålla skifte; och deraf skulle ock samma olägenheter uppstå, som man velat förekomma, att nemligen vid de händelser, då endast Skiftes-sökanden tillträder det nya skiftet, men öfrige delegare öfverenskomma att vid sina egor förblifva, så kan sedermera någon af öfrige delegarne med goda hus, genom yrkad t tillträde af dess lott, tvinga de andra till utflyttning, enligt den fastställda allmänna planen.
Den öfverdrifvit ökade qvantiteten af Bancosedlar och derpå lydande Skuldförbindelser har icke uppkommit, såsom afkastning af en ursprunglig capitalförmögenhet i penningar,utan ärvinstenpå ett conjunetursspel. Ett exempel må upplysa förhållandet. Man köpte en egendom före 1809 för 5000 R:dr, och sälide dea efter 18 to för dubbelt. Den 17 April f m. Säljaren fick då hälften i BancoSedlar och hälften i intecknad skuldsedelNu åter koper han egendomen for blott den intecknade skuldsedeln, och har sitt före 1809 använde capital i behåll Om således ban skulle få mindre Silfver för detta captal nu än före 1809, kan ban väl ändå ej sägas ha förlorat. På detta sätt hafva likväl de flesta Capitaler uppkommit. Jag tror mig af det nu anförda kunna sluta, att den öfverklagade nöden blifvit i betydligaste mon förord-akad derigenom att, medelst en större sedelmassas bringade i omlopp och bedrägliga utsigter, att, genom capitalers användande till jordbrukets utvidgning, vinna förkofran, jordbrukaren förleddes att begagna en conjunctur, hvars hastiga öfvergång han icke kunde förutse, och att jordbrukaren icke lik» lätt kynde precavers sig emöt det menliga inflytandet af en hastig förändring, sorn capitalisten kunde deraf draga fördel ; samt att väl icke sedelmyntets ökade värde i förhållande till silfver, utan dess genom indragning förorsakade otillräcklighet för omsättningen och liqviden af de uppkomne skuldbeloppen gi den ett naturligt värde, i förhållande till jorden och dess prpdueter» Det misstroende, som säges hafva mött peflningen, är något, hvarom jag icke kan gölja mig begrepp. Huru skall man, om sådant $*isterat, kunna förklara den begärlighet, hvarmed den samllts och den motvilja, som sports Den 17 April f. m. 3*7 ått använda den i reel egendom.
Min mening är, att Banken ej må öka sina fonder för utlåning i vidsträcktare mån, än Bankens egen förmögenhet växer genom införskafifadt silfver eller belåning af metaller. Om näringarna få behålla, hvad de från Banken för närvar, hafva; om assistancedisconten på namn småningom förvandlas till credilivfond för hypoleksföreningar och privatbanker, samt dertill användas Bankens vinstmedel jemte inflytande capitalafbetalningar, så tior jag, att alla billiga fordringar äro uppfyllda. Jag anhåller derföre vördsamt hos Hr Gr. o. Landtm, om följande propos:n: Utom för lån å guld, silfver, koppar, jern och öfriga efifecter, sora finnas uppräknade i bancoreglementets 4 alt4 afd. §§. <0 och 15, må inga nya sedlar, annorlunda än i vexlingsväg, af Banken utgifvas. Gr. Cronhjelm förenade sig med Frih. Rantzou. 10 II. 34 3(36 Den a$ Juli f. m. Hr Lefren: Det är i anledn. af Gr. Cronlijelms yttrande ,^som jag nu begärt ordet. Hr Gr. säger nemi., att nya sedlars utställande skulle hafva för afsigt att öka låneTÖrelsen, och att näringarna vore bäst belåtna med att få vara i fred. Han har ytterligare sagt, alt en sådan lånerörelsens ökning skulle motarbeta uppkomsten af privatbanker och bypotheksföreningar.
Län är vordet anmält, att någon räntepersedlarnes omsättning, der icke funnits nödig, har Collegium samma förslag granskat, samt, enär en del af dem befunnits ej vara i öfverensstämmelse med föreskrifterna, eller för vissa Hemman serskildt, eller efter ett medium af Markegångspriserne under lika tiotal af år, utan ofullständigt och endast summariskt för hela Länet, efter blott 1778 till och med 1787 års Markegångars medelpris författade, infordrat nya uträkningar och Tabeller, samt i anledning deraf låtit ett nytt förslag, serskildt för hvarje Län, omarbeta, hvilka Handlingar och yttranden Collegium nu får i underdfliet öfverlemna. 4 S t a t s - U t s k o 11 e t s Deraf täcktes E. K. RI:t i Nåder inhämta, att i stället för de hittills i 18 Län bruklige flerfaldiga RänteArtiklar, nya Ränte-persedlar blifvit efter orternas uppgifna särskildta förhållanden uppförda till så ringa antal, som möjligt varit; hvaremot i de öfriga Länen, der de gamla Ränte-persedlarne antingen utgå utan förvandling, eller ock äro både få till antalet, och efter ortens förhållande afpassade, någon förändring »Iler reduction icke blifvit ifrågasatt. Vid sjelfva omsättningen äro de grunder iakttagne, som, föreslagna i KammarCollegii underd. Betänkande af den 16 Oct. 1810, så väl af E. K. M:t, som af R.
Denna afgift fortfar att årligen utgå äfven efter fyllda 60 år af alla dem, hvilka utaf fast egendom, tjenst eller rörelse, eller genom undantagsbeting vid afhandlingarom öfverlåtelse af egendom ega en årlig inkomst af 100 Rrdr. (ardra alternativet.) Alt i stället för 100 Rrdr skall införas 200 Riksdaler, 2 viri. 4 §■ PSS' 7- Utskottets förslag lill förändring i denna §. är godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden, men af Ridderskapet och Adeln är beslutadt, att densamma skall bibehållas sådan den i i83o års Bevillnings-Förordning finnes intagen, samt af Preste-Ståndet, att det föreslagna tillägget: och värdet af fria husrum i städerna, skall utgå. Då, på sätt Utskottet i Betänkandet N;o S'] upplyst, samtlige RiksStånden, med bifall till Betänkandet Nro 38, beslutat, att för hushyror och inqvarterings-penningar skall utgöras bevillning, och ifrågavarande Bevillnings-UtskoUels Memorial N.o 62. 3 §., utom öfrige föreslagne tillägg, följaktligen blifvit i öfverensstämmelse med nämnde beslut förändrad, samt enär Preste-Ståndets här ofvan intagne beslut, med undantag endast af det uteslutne tillägget, instämmer med Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden antagne förslag, så får Utskottet, jemte vördsam hemställan till Ridderskapet och Adeln, att biträda Preste-Ståndets beslut, härmed föreslå följande voterings-proposition: 3:o Den, som bifaller Utskottets förslag till förändring i 4:de §., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer det föreslagna tillägget; och värdet af fria husrum i städe me, att från denna §. uteslutas. *4- §• pag. 14.
Det synes vara ovilkorligen nödvändigt, att vid bestämmandet af ärendernas fördelning mellan de särskilda departementen tillse, att de, sorn, enligt deras inre beskaffenhet, tillhöra en och samma förvaltningsgren, icke splittras till flera, emedan man i annat fall icke allenast onödigtvis försvårar ärendernas dagliga gång, utan, hvad ändå skadligare är, föranleder brist på erir het vid de adm*n'sl;''ak'va grundsatsernas tillämpning och sålunda, genom sjelfva formens felaktighet, motverkar det ändamål, som vill vinnas, nemi. ordning och syftesenlighet i förvaltningen samt deraf så väsendtligen beroende förkofran och belåtenhet; och då den tillfälliga och föga betydande olägenhet, sorn vid första verkställigheten af den nya fördelningen uppkommer, icke bör få lagas i beräkning, då fråga är att för en liel framtid ordna administrationens afdela ingar .efter rationel^» grunder, vågar jag vprdsamt tillstyrka, att Ii. o. Ad. '»ille såsom dess gemensamma tanke förklara, livad l8u3 års Särskilda Utsk. i detta falt för 54 Den 6 Octo']) er f. ta. rcslagitj samma ars Conslit.TJlsk. tillstyrkt samt dåvarande Stander gillat. 3:o Vidkommande dernäst frågan örn de måls handläggning, som röra allmänna ordningen, har Utsk. hänfört en del af dem under Justitie-departementet, en annan del under Kameral-departernentet, under benämningen: ärender, som röra inre ordningen, En sådan splittring af ärender, som rätteligen höra tillsamman, synes mig oriktig. De ifrågavarande höra samtligen till den class, som handlägges af Polis-ministeren i länder, der en sådan finnes inrättad.
På jordbruket verkade den åren 1857 och 1858 rådande stockning i marknaden, i förening med den yrsel, som föregick och framkallade den, på det sätt ofördelaktigt, att åtskillige, i synnerhet större egendomar, hvilka betaltes med höga priser och inköptes endast för att åter afyttras, sedan köparne hvar för sig under den korta tid de innehade dem dels genom skogens nedhuggande, dels genom ett förödande brukningssätt sökt att bereda sig all möjlig vinst, sålunda sköflades och utsögos, till dess de slutligen, då penningeförlägenheten inträdde, måste afyttras af då ofta ruinerade innehafvare till vanpris, eller, såsom vanligast skedde, återtagas af de ursprunglige ägarne emot betydligt nedsatte köpeskillingar, men också i ett hvad jordens växtkraft beträffar ansenligt försämradt skick. Emellertid är det att hoppas, att sedan penningeförhållandena reglerat sig och allmänt förtroende så småningom inträdt, förtänksamhet och varsamhet i företag skall förspörjas såsom sekundära verkningar af den rubbade jemnvigten. Ladugården står väl ännu icke på alla ställen i det förhållande till landthushållningen i sin helhet, som för den sistnämndas inrättande på fullt rationelt sätt vore önskvärdt, men de större jordägarne, hvilka dels börjat inse, att ett mindre antal kreatur väl födde lemna rikare afkastning till afsalu på samma gång, som spillningen efter dem utgör ett vida värdefullare gödningsämne, än efter kreatur som erhålla magrare kost eller endast lifnäras, dels ock funnit, att utan tillräcklig ladugård jorden så småningom utmagras och skänker svaga skördar, hafva föregått med exemplet att minska kreaturens antal, på samma gång som de utvidgat odlingen af foderväxter och rotfrukter.
Skulle dessa nu föreslagna ytterligare controler af Rikets HöglofL Ständer godkännas, anser dock Utskottet nödigt, att, 1 afseende på sitt förra Betänkande, frångå den der för kortstämpling i Hufvudstaden tillstyrkte stämplingen i Riksgälds-Contoret, och deremot låta det förblifva vid hvad Öfver-Ståthållare-Embetets kungörelse af den 8 Januarii 1816 föreskrifver om stämpling å Stora Barnhuset af alla de spelkort, som i Hufvudstaden till stämpling förekomma, livad deremot angår förslaget, att böterne för dem, som begagna 0. stämplade kort, måtte förhöjas från 5 till a5 R:dr; så har Utskottet funnit detta så mycket mindre lämpligt, som ingen erfarenhet ännu visat, att de redan stadgade böterne af 5 R:dr någonsin blifvit ålagde, utan att åstadkomma den verkan, som dermed åsyftas. På lika sätt har Utskottet funnit de öfrige af åtskillige Ledamöter inom Riks-Stånden uppgifna controler och straffbestämmelser föjr underslef vid ifrågavarande Bevillningt-Utskolleli Utlåtande IV.o 4°- 5 stämpling, del* redan stadgade i de Författningar, som derom gälla, dels i Utskottets tanka, mindre verksamma till det åsyftade ändamålets vinnande, än de, som Utskottet uti det återremitterade Betänkandet N:o a3 föreslagit; hvarföre ock Utskottet anser sig böra vidblifva hvad nämnde Betänkande i delta fall innehåller. I afseende åter å stämpel-afgiftens belopp, så har en del Talare yrkat förhöjning, en annan del nedsättning i hvad föreslaget blifvit. Utskottet har af denna olikhet i meningarne hemtat ett ytterligare skäl alt anse det föreslagna beloppet, såsom en medelväg emellan de stridiga åsigterne, vara det lämpligaste, åtminstone för närvarande; och får derföre äfven ytterligare tillstyrka, att bevillningsstämpel-afgiflen för spelkort må fastställas till 6 sk. för hvarje lek.
Det är emellertid icke endast detta läns innevånare, som skulle hafva behof och fördel af en trygg och beqväm kommunikationsled öfver Göta eif. Staten i sin helhet har det också. Såsom bevis härför torde jag få anföra: Till den vigtiga Marstrands fästning linnes från Göteborg ingen annan eller närmare väg, hvarföre en bro öfver Göta eif äfven ur strategisk synpunkt kail vara vigtig nog. Resande och poster från och till Norrige samt Bohus län måste passera denna farled, ifall de icke vilja taga en omväg till Wenersborg för att komma öfver elfven. På Hi singslandet midt emot Göteborg uppvexa med hvarje dag nya etablissementer, hvilka bebåda att inom kort skall ett nyaste Göteborg uppstå der, hvarest den gamla af Garl IX gumdlagda staden låg. Bland större anläggningar för denna plats märker man redan Lindholmens mekaniska verkstad och en coaksfabrik. Den sednare har nyligen uppstått med ändamål att förse jernvägslokomoliverna med sina behof af coaks, men genom den besvärliga inoch urlastningen på båda sidor om elfven måste kostnaderna för denna nödvändighetsartikel betydligt ökas. När härtill kommer, för att icke nämna mera, alt sedan Staten beviljat ett större anslag till en hospitalsinrättning för rikets vestra orter och plats härför redan är inköpt på liisingsön, så år en säker och lätt kommunikationsled dit alldeles nödvändig, emedan i annat fall skall blott framskalfningen af en del materialier öfver elfven till byggningarne för denna inrättning ådraga Staten betydligt fördrygade kostnader, utan alt rämna de hinder man någon gång skulle kunna möta, så att man hvarken kunde komma till eller från denna inrättning åt staden. Om, såsom jag vågar hoppas, jag genom det redan anförda, jemte hvad jag för vidare upplysning i frågan utbeder mig framdeles få lemna, förmått visa nyttan och behofvet af den föreslagna kommunikationsleden, så torde det vara i sin ordning nämna något om anläggningskostnaderna.
Då nu de anslag, som under denna riksdag äro beviljade för statens jernvägsbyggnader, utan beräkning af den för uiidersökningsköstnadér anvisade summa af 150,000 R:dr, hvilken rätteligen synes böra hänföras till sådana af Rikets Ständer lill utgående frän Riksgälds-kontoret beviljade extra eller tillfälliga stats-utgifter, som skola af härtill disponibla medel bestridas, utgöra ett sammanräknadt belopp af 19,679,000 R:dr R:mt,som enligt Rikets Ständers beslut skall af Riksgälds-kontoret anskaffas genom upplåning emot fonderade obligationer, så och enär delta belopp med 321,000 R:dr understiger en rund upplåningssmnma af 20,000,000 R:dr sagde mynt, anser sig Utskottet böra föreslå, att för oftanämnde bangårds anläggning på Södermalm och reparationsverkstad här i hufvudstaden måtte af Rikets Ständer beviljas och under denna riksdag anvisas en gemensam anslagssumma af Trehundra ljuguelt tusen Riksdaler Riksmynt. Stockholm den 25 Augusti 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Stats-Utskottets Utlåtande M 115. 1 N:o 115. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 26 Aug. 1857, kl. 10 f. m. Utlåtande, angående medels anvisande lill lån för kyrkooch skolbyggnader. (R:gs Afd.)
Ina handhafvande, Kämnärs-Rätter i vissa Städer blifvit t sednare åren inrattade, der. så» dana förr ej funnits; så spes projectet om deras sammanslående nied Rådstufvu-Rätter* na strida emot behofvets redan befunna kraf. Dessutom äga RådhusRättens Leda* möter, såsom tillika utgörande den Executiva åtgärden, i egenskap af Magistratspersoner, sådan särskild sysselsättning», att Domare-befattningen i deras vård snarare borde mindskas än ökas. Det är val sant, att genom Ledamöternas förökade antal , i Rådhus-Rätten, arbetet kunde indelas på särskilda divisioner; men utom det en sådan förökning medför kostnader, hvilka Städernas invånare troligen ej gerna sig underkasta , heldst deras påräknade tillgångar för Tjenstemän äro inskränkta blott till aflöning för dem som nu finnas; så äro ärenderna vid Kätnnärs-Rätterna icke af den beskaffenhet, att de collegialiter kunna handteras, det vill säga, att Ordtörander nas - Ven 5 Juli. e. m, S«? nas Lag-kunskap är icke som vid Harads» Ratterna tilli äcklig för ändamålet och för befattningen; hvaraf foijer, alt en förändring i organisationen af StadsDomstolarna skulle mer föranleda till hinder och Uppehåll, an till något påräknadt gagn. Dessa mina tankar vågar j ig tro vara af den beskaffenhet, att de kunna väcka någon särskild uppmärksamhet till återremiss af LagUtskottets Betänkande. Men i -det fall, att ett slikt beslutande äger rum , på. grund af andra Ledamöters Yttrande, torde detta med dem få vara följaktig!. Grefve von Lantingshausen, Albrecht, Instämde i Herr af Kiintebergs yttrande.
Sfffmattita 33eit>ittniitg femmer att ttppbäraS ett år fenare än utbetalningen (falt (fe, ocf) fåfebeS år ifrån år af 3}ifögälbS*Goittoirct förff jutås; fft föijer f)äraf, att Goutoirct måffe loara berättigabt, att, utan någon loibare graoattoit af ifrågaioaranbe 2Ut(Iag tilt StatSwerfet, fåfom uti ofmauftåenbe Gafcnl upptagne att attticipationöttnS liqutberaé, uppbära od) för fine cnjfilte b eliof btöpoitera ben för år iB3g aitflagite 23ettuttuirtgcn, men pvoitfeit ide förr ärt är i&fo ImwitbiaHiaen inflyter. Dut berföre ifrån 6cfoppet af be år 1840 till Goutoirct iitgåeitbe mebel, beräfitabe på lifa fätt, forn för år 1839, eller 9l:br 2,384,000, afbrageö britten totb 1839 årS flut ea-^x ^.c,Gq,0. famt 1840 ftrö beftämba Utgifter, nemligen: a) Gapitafafbetafitmg ocf) ränta å be tilt 23attfcrt Mtgifne Obligationer * " 246,5oo, — b) ftrtiga räntan tiff £attö SOla;:t konungen ,/ 200,000. c) Otfföiuitg titt 91.
kan mellan gärningens att männa Man Slätt ingen den fromma främst V i svara m e d att h ä n v i s a som slutsatsen, att d e naturliga a n l a g e n b o r d e v a r a Det spridcs vidt öfver stad och land, det går beundradt ur hand i hand. — sagda. redan far, det rika klostret förbytts, ännu i kyrkan näst intill finner du haf, m e d e l v i l l ni föreslå att råda b o t på arbete, äfven kroppsarbetarens, s o m själfva Man räddar spillran från glömskans en konstnär ritade mönstret af. hvilka ni, v å r tid redan i viss m å n börjar erkänna, oeh righet eller fåfänga, Och blicken dröjer så gärna vid det vackra minnet från fordomtid. » a l l t detta veta vi förut, het o c h e n k l a värf, såvidt d e skötas m e d Men många, många år efteråt, då i ruiner vid vandrarns stråt Pärlkorset finns där, och glorian ännu en gyllene strimma kvar. förmå? säger p å det o n d a? » det ligga och i underordnade, med f ö g a ö f v e r e n s s t ä m m a n d e sysslor rens banor, s o m ensamt tillfredsställa Den fina barden med drufvor blå än sträcker ut sina rankor små. två, så. till » Godt », liknelse någordäraf, att behöfliga aktningsvärdt skall d e n g i f v a Och muren tätas, och aldrig mer en blomma faller till jungfrun ner. skiljas de unga offret fullbordas så i lifvet, så v i d t det afser det d e n n a tanke Men fromt hon sluter sitt öra till för sanningsord som för glädjcdrill. alltid skära Ä r denna träffande, eller af För Det bestämlära sig ingenting a f egentligt n ö d g a s efter deras frånfälle deras trohet, af kött och blod luft.
R:dr för uppförande af ett hospital med 200 sjukplatser, afsedt för landskaperna Wermlands, Nerikes och Dalarnes behof, samt att detta anslag måtte utgå under tre år med 200,000 R:dr årligen. Af hvad i ofvanberörda motioner blifvit anfördt visar sig att, oaktadt den högst betydliga utveckling och förbättring, hospitalsväsendet under sednare åren erhållit samt de många sjukvårdsanstalter, som för sådant ändamål blifvit med stor kostnad för Statsverket ordnade, ännu inom åtskilliga delar af riket finnes en mängd af sinnessjukdomar hemsökta personer, hvilka ännu sakna nödig och ändamålsenlig vård; och lärer, enligt Utskottet meddelad särskild upplysning, synnerligast i Dalarne, der sinnessjukdomarne sedan år 185S årligen ökats, antalet af sinnessjuka vara ganska betydligt. Vid sådant förhållande synas åtgärder böra frän Statens sida vidtagas för att, om möjligt, äfven åt dessa olycklige söka förskaffa nödig omvårdnad, deraf behofvet, efter hvad Utskottet erfarit, skäll vara stort. Huru detta lämpligast bör ske torde emellertid icke tillkomma Rikets Ständer att omedelbart och innan vederbörande myndigheters yttrande i ämnet inhemtats, afgöra, hvadan Utskottet, som dels med hänsigt till de vid innevarande riksdag för hospitalerna i riket af Kongl. Majit äskade och af Utskottet förordade högst betydliga anslag, dels med afseende å det outredda skick, Iivari den nu väckta Irågan sig befinner, saknat anledning biträda motioriärernes förslag, men anser berörda framställning förtjent af uppmärksamhet, hemställer, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta undersöka, huruvida för det stora antal sinnessjuka, som sakna vård, ett nytt hospital behöfver anläggas, eller om det må finnas mera lämpligt och ekonomiskt fördelaktigt, att delta behof hjelpes genom utvidgning af redan befintliga hospitals-inrättningar. 127io.