Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RegeringsFormen om lika rösters förekommande stadgar, skola desse Electorer samfält och icke efter Stånd först medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den Man som de anse böra komma under omröstning. Falla dervid röserna till mer än hälften af de röstande Electorernes antal på en Man, vare han behörigen vald. Äro åter rötterna så delade e , mellan Denne Riksens Ständers Justitieombudsman . och skiljes ej åt förr än valet fulländadt är. Desse Electorer skola samfält, och icke efter Stånd, först medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den Man, som de anse böra komma under omröstning. Falla dervid rösterne, till mer än hälften af de röstande Electorernes antal, på En Man, vare han behörigen vald. Äro rösterne så delade emellan flera, att en sådan frill pluralitet för någon icke eger rum, anställes, med iakt* Constftutions-Utskottets betänkande. 49 mellan flere, att en sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anställes ny votering med slutna sedlar, till antagande af den, som de flesta rössrerna erhållit etc. iakttagande af hvad 53 §. om lika rösters förekommande stadgar, ny votering med slutna sedlar, till antagande af den som de flesta rösterna erhållit etc. §. 65. Puncten. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer vid hvarje Riksdag förordna Sex för kunskaper och lärdom kände män, jemte JustitiaeOmbudsmannen, sorn bland dem före ordet.
D e n 9 Februari e. nr. för Sölvitsborg, icke är på något sätt bindande för K. M.; ulan alt frågan i alla fall beror på K. Al:s pröfning af förbållandet dermed. Men då kan man väl också icke neka, att berörde hemställan bell och och hållet vore ett öfverflödsarbete. Den skulle då blott utgöra en af de många skrifvelser, som R. St. aflåta lill K. M. ang:de ärenden, hvarmed R. St. icke bordt upptaga sin tid, och hvilka icke tjena till annat än att onödigtvis förlänga riskdm, om icke möjligen dertill, alt gifva deras förord, åt saker, som endast deraf erhålla någon vigt, alt R. St. dermed sig befatta. Jag kan icke se saken från någon annan synpunkt, än att dylika skrifvelse!- till K. M. äro icke allenast öfverflödig», ulan äfven mindre passande, euär R. St. endast böra sysselsätta sig med vigtiga ärenden och derutinnan framställa deras meningar och önskningar, men alldeles icke befatta sig med frågor om lokala förhållanden, hvilka af K. M. kunna och böra afgöras endast pä grund af enskildes eller vederbör, aukloritelers gjorda framställningar. Hvad den nu förevar, frågan speciell beträffar, kail jag icke finna den vara af någon särdeles vigt, enär Sölvitsborgs rörelse icke kan vara särdeles betydlig. Det uppgifves att den har 18 handlande, 16 handtverkare och 34 näringsidkare m. m., men dessa personer erlägga i be vi 11 n. sammanlagdt icke mer än 771 r:dr, d. v. s. endast omkring 3 gånger mer än jag under denna titel till staten betalar. Jag anser R. St. således icke böra befatta sig med att söka förskaffa stapelstadsfrihet åt en starl med så ringa rörelse, hvadan jag också afstyrker antagande af hvad Utsk. i sitt betänk, hemställt. Hr Gripenstedt:
För våra lekmän är det äfven, då man en gång visar dem huru samhället verkligen ser ut, huru sedeslöshet och fattigdom der vuxit och tagit öfverhand, ganska beqvämt att kunna säga: ”Jo det är våra dåliga presters fel;” men preslerna äro dock icke mera än menniskor, och kunna icke ensamme uträtta allt det som Guds lag ålägger hvarje menniska att 8 H. 22 utrulla. Det finnes icke en enda bokstaf i Guds lag, som befriar någon menniska, någon Kristen, ifrån pligten att, i mån af de krafter Gud honom förlänat, befordra Guds Rikes sak, det må vara genom tal eller undervisning, om han dertill har förmåga, eller i aldra sista instansen åtminstone genom ett rent lefverne och geoom alfvar i tal och handlingar. Denna slags predikan tillhör oek hvarje lekman, och tillhör en hvar Kristen, alt i den mån han förmår, i ord och handling befordra Kristi Rike på jorden. Det har visserligen äfven inom vårt land gifvits en tid, då Kristendomen kunde anses hafva lif, och det var, såsom man af häfderna sluta, under den tid, som närmar sig intill den, då 168fi års Kyrkolag stiftades. Jag är öfvertygad om, alt det med undantag af jurister och prester är ganska få som känna hvad denna lag innehåller; åtminstone mäste man efter sättet hvarpå den efterlefves, laga för afgjordt, att den är alldeles obekant. Jag vill då såsom ett exempel citera blott ett enda stadgande. I likhet med hvad Guds lag innehåller: ”Edert tal skall vara ja, ja, eller nej, nej, hvad derutöfver är, del är synd;” stadgar nemi. Kyrkolagen, att ”den som svärjer och icke låter sig rätta, utan fortfar alt svärja och missbruka Guds namn, han skall först varnas af församlingens Pastor, sedermera pliglfållas och slutligen landsförvisas på 2 år eller på hela sin lifstid.” Jag undrar huru Sveriges befolkning skulle se ut, om alla som svärja och missbruka Guds namn skulle landsförvisas, och jag tror, alt derigenom skulle åstadkommas en vida större utflyttning lill främmande land, än den, som man nu så mycket beklagar.
Likwäl tror jag böra tilläggas, at sedan k)i-conten sä godt som afslagil den begärdte Oiscontei-inZz-rättigheten, i beslutet der -ckternZtiv borde införas, at om Brandförsakriugs-OimLonen, mot de wilkor 1782 ars Reglemente innehaller, wil läta sitt c-rgit.-el j Riksgälds-Lomo-ren qwarstä, räntan dä oafbrurit mätte erläggas. Herr Grefwen och Landtmarssalken gjorde I^oposiuon rjl bifall ä Utffotters betänkande med dessa af Grefwe körner föreslagna bestämningar och tillägg, hwilken med In beswarades. Gref - Den 27 Mars. r;zz Grefwe De la (Hardie wille pä intet wis uppehälla et beflut, som han fann Ständer sä enhälligt gillade, men ansag för sin del mindre rättwist, ar neka allmänna Brandförsäkrings-Oontoii-et raman ifrån i October, dä enligt Ke^lementet conkviret war stylvig at Ull denna sak först gä til Kongl. Maj:r. Justerades följande: Utdrag af protocollet, hällit i Högloft. Ridderstapets och Adelns klenum den 27 Mars iZio. S. D. I anledning af Justeringen af Expeditions - Ulstottets förflag til underdånig strifwelse til Kongl. Majit, rörande Wargeringens uplösande, och dä efter yttrad anhällan, at i densamma Ridderstapets och Adelns mot de öfriga Ståndens stridiga mening i Expeditionen äfwen matte införas, fräga upstätt, dels huruwida icke z
Men en enda blick från hans hustrus svarta ögon var tillräcklig att förmå honom stanna midt i ett sådant öfvermodigt utbrott och låta honom ändra samtalsämne. Till intet pris i världen skulle han vilja såra sin älskade maka. Om det således i botten var hon, som angaf tonen i huset, hade hon å sin sida den största beundran för sin mans hederliga och älskvärda karaktär. Hans hängifvenhet och tjänstaktighet rörde henne, och hon såg med stolthet och belåtenhet, hur omtyckt han var af folket på godset, som aldrig kallade honom annat än » vår baron » och uttalade denna titel med en blandning af stolthet och utmaning mot alla andra baroner i världen. Deras äktenskap var ett bland de allra lyckligaste man kan tänka sig. Intet missförstånd, ingen meningsskiljaktighet störde det goda förhållandet mellan dessa två så högst olika makar. Deras kärlek till hvarandra snarare tilltog för hvart år, och de voro till den grad allt för hvarandra, att det först efteråt blef fråga om barnen. De uppfostrade sina tre döttrar med stor omsorg — egentligen var det friherinnan, som ombestyrde uppfostran, och baronen som samtyckte — men barnen lefde i en värld för sig, och de hade alla en tydlig känsla af, att ingen af dem inträngde i den cirkel, där deras föräldrars ömsesidiga kärlek stod ensam. Vid bordet måste de tre flickorna ända till sin konfirmation iakttaga fullständig tystnad. Efter middagen fingo de en liten audiens i friherrinnans kabinett, där hon och baronen drucko kaffe, medan de tre unga flickorna sutto på hvar sin låg stol och samtalade med föräldrarne, det vill säga svarade på de frågor, som framställdes till dem. Om aftnarne efter teet samlades de alla i den hvita salongen, där modern och döttrarna sutto vid sina broder bågar, medan fadern läste högt, tills klockan slog nio, då barnen reste sig för att lägga undan sitt arbete, kyssa föräldrarne på handen och bege sig på sina rum. För resten var dagen indelad i åtskilliga undervisningstimmar. Vid olika tider hade de guvernanter, dansoch musiklärare. Hushållerskan undervisade dem tidigt i husliga sysslor, så att de alla skulle kunna vara hemma i bakning, syltning och alla husmoderliga, nödvändiga kunskaper.
att någon brist för framtiden, enligt komitterades tanka, icke vore att befara; men att, om än denna förmodan, som till någon del grundade sig på förhållanden, hvilka ännu icke inträdt, skulle af framtida erfarenhet besannas, så vore dock hospitalsfonden för närvarande, enligt hvad Serafimer-ordens-gillet hade upplyst, i behof af understöd för att kunna full - 318 Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 148. göra sina förbindelser och betrygga hospitalens verksamhet, i hvilket afseende ordensgillet, uti underdånig skrifvelse den 27 Maj 1850, förnyat sin flera gånger gjorda underdåniga anmälan derom, att under de år, då markegångsprisen ä den till hospitalsfonden anslagna spanmål, som utgjorde det hufvudsakligaste af denna fonds inkomster, äro låga, dessa inkomster icke vore tillräckliga till de med hospitalens vidmakthållande förenade utgifter, hvarjemte ordensgillet förmält, att i öfrigt hospitalsfondens förlägenhet och behof af undsättning hufvudsakligen tillkommit genom de nådigst anbefallda högst betydliga bidragen från samma fond, dels till länslasaretternes understödjande, dels ock för inrättandet af central-hospitalen, derförutan ej bordt lemnäs obemärkt, att, då anstalter vidtagits för de vansinnigas omsorgsfullare behandling å hospitalen, dessa inrättningar jemväl hade blifvit alltmera anlitade, hvilket i samma mån haft till följd ökade utgifter, på hvilka med flera skäl ordensgillet ansett hospitalsfonden icke kunna för sitt ändamål vidmakthållas och betryggas utan statens mellankomst, och fördenskull underdånigst anhållit om nådig framställning till Rikets nu församlade Ständer derom, att ett kreditiv eller förslagsanslag å 25,000 R:dr banko om året mätte åt ordensgillet anvisas, med rättighet för gillet att, då behofven för hospitalen sådant påkallade, få inom nämnda belopp, mot behörig redovisnings-skyldighet, lyfta och uppbära hvad för afhjelpande af samma behof erfordrades.
Men frågan derom angår hufvudsaken, och derom är icke fråga nu, ulan blott om formen, och då synes mig, synnerligen \ud sidan af ett annat skäl, den form 22 H. ® 10 Den i Maj. vava nödvändig, sora blifvit påyrk-ad; ty med hvad tillförsigt skulle väl utländska bankierer inlåta sig uti penningetvansactioner med Sverige, om ingen annan auctoritet i sådant fall vore gällande än förflutna riksdagens Landtm, och Talmän. Men äfven om man, utan afseende härpå, betraktar frågan såsom ett steg af grannlagenhelen, så vet jag icke, hvarföre man skall brista i en sådan grannlagenhet, när någon af Nationens rättigheter derigenom på intet sätt äfventyras. Jag tillstyrker derföre bifall till den begäran, man i detta hänseende framställt, samt i följd deraf återremiss af memor. Frih. Cederström, Jac.: Jag ämnar icke, lika med den siste värde talaren, ingå i någon afhandling om Sveriges statsskick och dess beskaffenhet, emedan det icke hör till saken. I afseende på rättigheten att upptaga lån, sorn en talare ansett tillhöra Ständerna, får jag förklara, att, då fråga är om upptagande af utländskt lån, en sådan rättighet icke tillkommer Ständerna utan i förening med K. M. Ingenstädes i grundlagen finnes ett ord derom, och då är det icke lofgifvet. En sådan grundsats skulle kunna leda derhän, att Ständerna kunde genom Iåns upptagande försälja Riket till ett grannrike, och det lärer val icke stå tillsammans med ett väl ordnadt statsskick. Mot Utsk:s tillstyrkande i detta memor. anmärker jag, att i stället förorden: ”fullmägtige lemnäs rättighet,” det bör heta: ”fullmägtige ålägges.” Det faller af sig sjelf, att politiska förhållanden kunna göra det rent af skadligt att upptaga lån i något visst land, hvilka förhållanden Bancofullmägtige icke kunna vara i tillfälle att känna; hvadan det icke blott bör vara en rättighet, utan äfven ett åliggande för fullmägtige att iakttaga, hvad memor. tillstyrker i afseende på K.
»Med hänsigt til! den förlust i utbyte, som föranledes genom beskattning afpanne»ryindcn, får hänvisas till hvad förut är sagdt, nemligen ätt det är en bekant sak, att »med apparater af samma konstruktion, som de, med hvilka nu af en tunna ordinär postates med malt utbringas 22 potter bränvin, förut erhöllos ända till 25 potter, nem»ligen den tid skatten utgjorde endast en ringa del af hvad den för närvarande är, och »då det således icke fanns någon så stor anledning som nu att påskynda averkningen. »Enär det vid lika hög skatt är samma anledning att försöka inbespara i mäskrum, »och dervid lika mycket går förloradt, som vid pannbeskattningen, kan man antaga den »förlust i nationalförmögenheten, som vid mäskebeskattningen uppkommer, vara lika stor »med den, som nu äger rum, när pannan beskattas. För öfrigt torde här få upprepas, »hvad ofvan är sagdt, att så stort utbyte, som en tunna potates efter den änförda;tbeo»retiska beräkningen skulle gifva, eller det som i Preussen erhålles, icke är att vänta »hos oss, enär vur potates i allmänhet icke uppnår en så stor rikedom på mjölämne, »som den Preussiska, eller som den, hvilken är lagd till grund för beräkningen. »Meilertid antar kommissionen, att när mäskningsoch afverknings-processerna »blifva fria, och man således får friare händer att anställa försök, för att finna det än»damålsenligaste sättet att drifva rörelsen, d. v. s. det som ger det största utbytet, det bör »kunna erhållas mera än de ofvannämnde 25 potterna. Men om man till och med ej »skulle kunna vinna mer, sä utvunne man ändpek 44 procent.
Banco; deraf äro från Tredje Hufvud-Titeln utgångna R:dr 57,985: 3: 10. Ännu oersattskuld till Allm. Magazins-Fonden 52,091: 27: 10. Summa Banco R:dr 132,352:37: 2. och då denna brist tillkommit genom förändrade pris å persedlar, som vid ' anslaget till bestämda qv.antiteter ingått i beräkning, lära Rikets Ständer finna skäligt, att samma brist af öfverskotten å Statsverkets inkomster godtgöres. Med a {löningen för Lif-Bevcirings-Regémentets Befäl, hvartill anslaget och tillgångarna stå i sammanhang med den reducera,de Lif-Di abantCorpsens afgång , är någon serskild reglering ej uppgjord. Staten för Gottlands National-Beväring, upptagande en summa af 25,585 R:dr 16 sk. Banco, har nu ej undergått någon förändring. Hallands Bevärings Befäl har blifvit ökadt med 2 Capitainer, 2 Lieutenanter, 2 Fänrikar, 2 Under-Officerare af högre och 2 dito af lägre grad; så att dess stat R:dr Silfver 2,275 eller Banco R:dr 6,066: 32: — utöfver hvad förut är anslaget 3,56o: fordrar en tillökning af Banco R:dr 2,5o6: 3a: — Till Bevärings-manskapets Vapen-öfning, hafva, enligt förhållandet de föregående åren blifvit uppförda 60,000 R:dr Banco. Enligt bifogade Utredningar erfordras för Krigs-Cdllegii Artill er i-Departement R:dr io3,ooo:—• — Utrednings Fortifications
Ni har dock goda inkomster och få personliga utgifter, eftersom ni lefver på kungens bekostnad. – Jag skulle snarare vilja säga, att kungen lefver på min bekostnad, åtminstone aktar H. M:t icke för rof att hvar månad plocka både mig och Amalie på betydande belopp. Det är ett martyrium att höra till kungens spelparti. – Verkligen? Trots de tio tusen – för att icke tala om de tre tusen till fru Holstein? – Trots allt detta? Det behöfs en mycket större plåsterlapp för att täcka alla såren i min ekonomi. Jag måste därför bedja er utverka af H. M:t en gåfva af ytterligare femtio tusen riksdaler åt hans trognaste tjänare. Gör ni detta, skall jag å min sida också denhär gången laga, att ni själf hugnas med ett liknande belopp. – Är ni från vettet, käre vän? Femtio tusen riksdaler! – Än sedan! Det kostar kungen lika mycket – bara en vink eller en nick! Ni har själf nyckeln till kabinettskassan. Ni ger mig guldet, och jag är räddad. – Det är orimligt säger jag er! Ni är värre än Holck, käre vän, ni är ju en riktig Moltke! – Med undantag af grefvekronan! Nå, den kan få komma sedan! Och med den lilla skillnaden, att jag aldrig vunnit något Bregentved på ruter nia. Eljes är ju också jag en konungs skugga och bör som sådan ha rätt till apanage. – Skämt åsido, min käre vän – säger Struensee allvarligt – drottningen var i afton mycket missnöjd öfver det spektakel, kungen nu åter ställt till på slottsbalkongen. Hennes Majestät anser, att ni icke gör er plikt. – Jaså, verkligen! – utbrister Brandt ironiskt. – Vill ni då hälsa Hennes Majestät från mig, att jag när som helst med nöje skall ställa min post som den galne gemålens väktare till Hennes Majestäts eget förfogande! Han reser sig, intager en plastisk ställning i närheten af dörren och frågar i utmanande ton: – Vill ni eller vill icke skaffa mig dessa femtio tusen riksdaler? – Min käre vän, ni talar om summan som vore den en spottstyfver. Tycker ni icke själf, att man också kan draga för stora växlar på kungens bevågenhet? – Nej.
ej eller varit i tillfälle att utröna, huruvida von Utfalls och Norrländers utskylder voro bland samma poster inbegripne, dels ock att Kammar - Rättens Advocat - Fiscal val af hamllingarne, angående den före Wettersten tjenstgörande Kronofogden A. M. Greiffes baiance samt den i sammanhang dermed emellan honom och Wettersten yppade tvist om indrifningsoch ansvarsskyldighet för restoch handräcknings-rnedel, inhämtat, att restlängder å Bohus Läns Regementes medel skola af Greiffe blifvit öfverlemnade till Wettersten, men hvarken i de bland dessa handlingar befintlige restoch pantlängder eller handracknings-förtecknirigar kunnat varseblifva namnen: von Utfall och Norrlander, eller eljest bana sig väg till någon upplysning, huruvida eller i hvad mån ifrågavarande 40 R:dr tilläfventyrs ingått uti de af Wettersten till in« drifning emottagne rester. Vid sådant förhållande och då i detta mål någon tillförlitlig upplysning numera icke står att vinna, sedan alla de Embeisoch Tjenstemän, hvilka med indrifningen, redovisningen och uppbörden af oftaberörde bevillningsmedel haft befattning, äro redan dels med döden afgångne och dels för längre tid tillbaka förafskedade, samt, efter hvad Kammar-Rätten förmält, några handlingar, af hvilka verkliga förBikao£ till ililti-St, Prat. laid* Sami. Igzj, 7 98 Vnderdåniga Skrifvelser.’ hållandet upplyse», icke eller nu meri» å'ro att tillgå, hafva Riksens Ständer funnit för godt samtycka, att de uti Götheborg» och Bohus Rans Ränteri-räkenskaper balancerade Bevillningsmedel, 4o R:dr Banco, må uti samma Räkenskaper afskrifne varda. Hvilket Riksens Ständer nu härmed få i underdånighet ahmala. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 35- Uppl. o. godkändjhos Ridd-o.
Sedermera hafva ytterligare påminnelser emot kommitterades förslag blifvit i underdåniga skrifvelser framställda, nemligen: af Kinds, Redevägs, Marks och Bollebygds häraders riksdagsfullmäktige, äfvensom af åtskilliga fabriksoch husslöjdsidkare i Elfsborgs Län, i afseende å föreslagne tullsatserna för vissa slag bomullsväfnader; af Garfveri-idkarne i Stockholm, i fråga om tullbestämmelserna å hudar och skinn; af Fullmäktige för Stockholms handtverksförening, angående tullsatserna å åtskilliga handtverksvaror m. fl.; samt af Bromö, Gyllenforss, Eda och Ytterstforss glasbruksegare, i fråga om tullafgifterna å glasvaror; äfvensom Fabriks-föreningen i Norrköping afgifvit underdåniga påminnelser vid Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens utlåtande, angående tullafgiften för ylleväfnader, samt Tobaksfabrilcs-idkarne i Stockholm framställt erinringar emot nyssbemälde embetsverks från kommitterades förslag afvikande yttrande, angående tullsatserna å tobaksblad och cigarrer; hvarjemte slutligen åtskilliga Sämskmakare i Stockholm anhållit, att förbud måtte stadgas mot utförsel af rehnshudar, och att införselstullen å denna vara måtte nedsättas. I fråga om anledningen till kommitterades afgifna tulltaxeförslag och de vid utarbetandet deraf följda grundsatser, samt de väsendtliga förändringar, som af kommitterade blifvit ifrågaställde, rörande sådane artiklar, hvilka i större eller mindre mån utgjorde föremål för inhemsk bruks-, fabriksoch handtverkseller husslöjds-industri, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, på anförda skäl, väl ansett någon giltig anledning till genomgripande förändringar i Sveriges tullagstiftning icke kunna hemtas från Norrska tulltaxans bestämmelser; men i öfrigt förklarat sig dela de åsigter, hvilka lågo till grund för kommitterades förslag. Vid den ut - 8 Kongl. Maj:ls Nåd.
IV. B. 622. V. 176. A. 186. E. 574. — N:o 71. i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 37, angående utgifterne under RiksStatens fjerde hufvud titel. N:o 72. i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 38, angående utgifterne under RiksStatens femte hufvudtitel. N:o 73. i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 39, angående reglering af utgifterne under sjette hufvudlileln. — N:o 74. i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 40, angående reglering af utgifterne under RiksStatens sjunde hufvudtitel. — N:o 7 5. i anledning af erhållna återremisser å utlåtandet N:o 41, angående utgifterne under RiksStatens åttonde hufvudtitel. — N:o 76. i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 42, rörande regleringen af utgifterne under RiksStatens nionde hufvudtitel. VI. U. 294. A. 381. VII. E. 68. — N:o 77. angående tiden, då den nya statsregleringen vidtager. IV. B. 622. V. 176. A. 239. — N:o 78. i anledning af väckta motioner om beredande af aflöning för en vice Bibliothekarie vid Kongl. Bibi iot heke t. V. B. 196, 353. A. 408. N:o 79. i anledning af väckta motioner om anslag för en gång till inköp af inslrumentalier m. m. för irenne navigationsskolor. V. B. 196. A. 353. VI. N:o 80. i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga framställning om afskrifning af elier ersättning för åtskilliga, dels på öfverskotten af Statsverkets inkomster anordnade, dels från Kongl. StatsConloret af under händer hafvande medel bestridda utgifter.
Han bör göra effekt som det förvändas representant. ( sysselsatt med taflan ) J ag skall väl försöka göra min g amla spåf ru nöjd med sina mungipor! G A H M ( från fonden , o mkring 60 år , flintskallig , gråa polissonger , med ett fromt och lent sätt; tarfligt men ic ke gammalmo digt klädd; har i handen käpp och snusdosa. Han öppnar dörren , men går inte g enast in ). Är min herr brorson hemma? A L B E R T ( spring er upp högst förvånad ) Hvad ser jag! Farbro r här! ( skyndar emot honom ) Nå! hade jag nu en bit kri ta här, så strök j ag bestämdt kors öfver dö rren. G A H M ( kommer in ). Jaså, det börj ar bli' ondt om krita? Jojo, så der är det att lefva på konsten. A L B E R T . Fö r all del , bästa farbror, stig in och sätt er förs t, innan ni börjar tu ta er g amla melodi! G A H M . Jaja .. du hör i nte gerna talas om sådana tu tningar, kan jag tänka .. herrar artister tuta på helt annat sätt .. ( sätter sig på en af de sämre stolarne ). G A H M . Nej jag tackar .. jag är inte van vid så eleganta möbl er .. jag sitter på trädstol ar jag , hemma .. det är hvad som anstår en fattig k amrer .. en rik artis t deremo t, han består sig resår-möbler han. Får det vara? G A H M . Nej tack det är för eleg ant för mi g! A L B E R T . Nej för all del, f arbror, si tt i emman! Åh var inte rädd .. de k osta bara tio riksdaler h undradet! ( tänder en cigarr och sätter sig vår dslöst på bordshörnet ) Hvad f örskaffar mig äran af mi n farbrors sällsynta besök? G A H M . Har det på något sätt kunnat genera er? 13 G A H M . Ja det har det verkligen Det är fasligt att till och med inom de bästa familjer skall det alltid finnas något rötägg! A L B E R T .