Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men detta hinder förefinnes icke i afseende å ifrågavarande bestyr. Hvarföre bör man icke då välja den bana, som lättast förer till målet ? Jag för min del skulle helst önska att, i stället för att nu organisera ett helt embetsverk, medel lemnades till K. M., för att af honom fritt disponeras i och för det åsyftade ändamålet, eller inhemtande af statistiska underrättelser. Och kan jag härvid icke undertrycka en åsigt, jag länge hyst. Enligt min tanka äro Ständer i allmänhet icke lämpliga och behöriga att organisera embetsverk. Den detaljkunskap, som i sådant hänseende är nödig, finnes icke och kan icke finnas hos en Riksförsamling. Det sätt, hvarpå man nu tillvägagår, eller att Ständerna bestämma beloppet för de särskilde Ijenstemännens löner, tror jag icke vara fördelaktigt, utan i stället i tiög grad försvarande embetsverkens ändamålsenliga organiserande. Den önskan man länge hyst, att embetsverken skulle organiseras på ett mera tidsenligt sätt, tror jag skulle vida lättare kunna vinnas, om Ständerna för hvart embetsverk lemnade en viss summa, hvilken K. M. ägde fritt disponera för det bestämda ändamålet. Då likväl en sådan reform icke snart är att förvänta, torde man likväl kunna tillämpa idéen nu, då fråga är om en ny institution. Vill man icke ens gå in derpå, så föreslår jag att man åtminstone dröjer med upgörandet af stat för detta embetsverk intill dess man fått någon erfarenhet, hvarpå man kan grunda en organisations - Den 23 September f. m. 331 plan. Genomliiser man komiterades förslag, skall man finna att de icke för sig klart utredt hvad det statistiska embetsverket egentligen skulle få att göia. De hafva endast med allmänna ord antydt sådant; men alldeles icke så noga bestämt göromålen, att man derigenom kan komma i tillfälle att bedöma lämpligheten af det framställda orgamsationsförslaget. Skulle allt det uträttas, som Komilerade upräkna. blefve icke tiodubhla antalet af de före slagna Ijensteinännen tillräckligt. Dertill skulle erfordras en personal villa större, än den. som nu finnes vid Rikets samtlige Kollegier.
Saknas å någon delägares tomt tillgång på husbehofsvatten; då skall honom upplåtas rättighet att sådant hämta, der det närmast finnes; och varde sjelfva vattenstället, med nödig väg dertill, afräknadt från oskift mark. Så skall ock, der det tarfvas, vara fri tillgång till vattenställe för byns fä, och uttrymmet dertill afdragas från delningsmassan. § 15. Tarfvas för någon delägares lott hufvuddike genom annan delägares skifte; varde äfven utrymme dertill upplåtet af oskifto, så bredt som hehofvet kräfver. Likaledes skola alla för byens samfälda behof nödiga hufvuddiken af oskift jord tagas. § 16. Har delägare enskild rätt till steneller malmbrott, qvarn, vattenverk, fiske eller annan lägenhet; stånde honom fritt att dertill erhålla nödigt utmål af jord, emot afräkning å sin lott. Ej skall sådan lägenhet utan ägarens begifvande utbytas. § 17. I de afdrag, som sålunda från oskifto göras, tillsläppe hvarje delägare sin lott, efter samma förhållande, som lian i delningsmassan del njuter. § 18. Vid indelning till gärden och vid deras skiftande imellan delägarrie skola skil naderna uppdragas i räta och parallela linier, så vidt läget, utan allt för stor svårighet det medgifver. Diken och vägar skola ock, der sådant möjligt är, anläggas i sjelfva skillnaderna eller parallelt med dem, och ej så afskära något skifte, att dess bruk derigenom försvåras. § 19. Finnes å bys område torp eller intägter, som från hemman lagligen upplåtna äro, eller utjordar och urfjällar, som höra annan by till och ej utbytte blifva; då skola de lägenheter i utbrytning eller skifte ingå, der sådant nödigt pröfvas; och må vederlag tagas på de ställen, der hinder för delningen icke deraf vållas: varde ock kostnaden till utflyttning och odling godtgjord, efter hvad Skiftesmän skäligt pröfva. Är det ryttare-, soldateeller båtsmanstorp, sorn så flyttas; varde Kronans ombud vid förrättningen tillkalladt.
Men om penningar dertill erhållas, så lära väl Skåningarne söka en lämplig local. Jag tillstyrker att ifrågavarande 5ooo rtdr må beviljas utöfver anslaget för Ulltuna. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna skäligt, alt särskild propos. framställdes i afseende på frågan om anslag af allmänna medel för ett större landtbruks-institut, och i sammanhang dermed rörtde Frih. von Krsemers motion angrde inrättande af ett sådant vid Ulltuna. Andra frågan blefve om det årliga anslaget af 5ooo r:dr för att tilldelas 5 mindre landtbruksskolor; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskcs yttrande, att icke något större anslag af allm. medel, till inrättande eller underhåll af ett större landtbruksinstitut, bör anslås. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att, på sätt Frih. von Kraemer föreslagit, 4ooo r:dr böra på denna hufvudtilel anslås, såsom ungefärligen motsvarande Ulltuna kungsgårds arrende, att från 1841 afsättas, helst räntebärande, till en fond för bildande af ett landtbruksinstitut i större scala. Frih. von Kraemer: Jag torde få fästa uppmärk samheten derpå, att mitt förslag äfven gick derpå ut, att Ulltuna kungsladugård mätte, då arrendet upphör eller då arrendatorn afstår från arrendet, förvandlas till landtbruksinstitut. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih. von Kraemer äfven föreslagit, att Ulltuna kungsgård vid arrendetidens slut, eller förr, om arrendatorn vill från arrendet afstå, må upplåtas till ett allmänt landtbruksinstitut lör hela Sverige, under öfverinspection af den särskilda styrelse, som K. M. i nåder kan finna för godt att dertill förordna; och hemställde Hr Frih. o. Landtm., om R. o. Ad. härtill behagade lemna sitt bifall. Bifölls. Hr Frih. o.
St:s uppmärksamhet oell välvilja dock väl förtjenta del af bankens Ijenstemanna-corps, som jag vågar göra anspråk på deras rättvisa och billighet, dä jag föreslår: ”Alt lönen för de 2:nc äldste tjenstemännen inom 3:djc eller bokhållare-tjenstegraden i banken mätte förhöjas till 1000 r:dr b:co och för de öfrige till 800 r:dr b:co.” 2. I ett så stort penningeverk, som R. St:s bank, der dagens penninge-orasättning stundom kan omfatta millioner, är kassa-afdelnigen naturligtvis den vigtigaste. Också är den ordning der införd, att för hvarje dag upprättas en ordentligt reviderad afslutning, innan chefen och kamreraren lemna banken. I följd häraf äro dessa begge befattningar, särdeles den förstnämnde, bland de mest maktpåliggande i banken, ty på den ingen dag slappade noggrannhet, hvarmed de bestridas, hvilar hela säkerheten af kassarörelsen. Och när dessa platser blifva lediga, är det alltid svårt, att finna någon bland dem, som kunna dertill äga skicklighet och förtroende, hvilken vill söka tjenster, förenande så oafbrutet arbete med en så stor ansvarighet. Dock äger chefen, utom 300 r:dr i missräkningspenningar, icke större arfvode för sitt chefskap än de andra cheferne och hans kommissarielön beror af hans ålder i graden. Men ännu mera vanlottad är kamreraren. Utom sin lön 1200 r:dr, lika med öfrige kamrerare, hvaraf de i deposilrs-afdelningen med vida mindre göromål och ansvar, kunna påräkna betydliga sportler, har han endast 200 r:dr för trägen tjenstgöring. Vid si$,ta riksdag föreslog jag för denne tjensteman en förhöjning af arfvode! till 300 r:dr och derjemte 300 r:dr i missräkningspenningar, men R. St. beviljade endast personelt, åt dåvar. nu mera befordrade innehafvare ett arfvode af 400 r:dr, som således nu upphört.
Ridare »tår: ”Skulle ej Ståndet med honom in - 414 Den 27 Oetober t. m. ”slämma i begreppet härom, utan ändock yrka ”proposition, ägs han att förklara öfverläggningen ”hvilande, och förvises målet till Constitutions”Uiskottet, hvilket åligger, att, inom kort föresagd tid, inkomma med motiveradt och bestämdt ”utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet ”med Grundlagen.” Här finner jag ej, att ConstitutionsUtskottet afgör saken så med Riksens Ständers rätt, att icke, om Utskottet stödt sitt Utlåtande på oriktiga skäl, Betänkandet kan återgå. Åtminstone är det icke förbjudit. Det står dessutom, att det skall vara motiveradt, huruvida frågan är stridande mot Grundlagen; men det synes, att här ej är någon fråga om Grundlagen, ty Utskottet nämner blott RiddarhusOrdningen i början; först efteråt har Grundlagen blifvit nämnd, och det så, att dea afsbär att möjlighet till ändring i RiddarhusOrdningen. Sedermera står: ”Hvad Utskottet förklarar icke vara deremot strå— ”digt, derå må proposition sedan icke vägras.” Således om Utskottet förklarar propositionen ej stridande mot Grundlagen, så kan den icke förvägras. Det står icte, att UandtMarskalken ej kan göra proposition, äfven om ConsiitutionsUt. skottet anser aaken strida emot Grundlagen. Derom finnes ingenting nämndt. Sluieligen står: ”Pröfvas det vara af notsatt beskaffenhet, må den, ”sorn motionen gjort, vända sig, der honom så ”godt synes, till CorstituiionsUtskottet, på sätt ”sorn RegeringsFormens 84 §■ föreskrifver.” Här ser man, att meningen är om en fråga, väckt af en Riksdagsman, och stridande mot Grundlagen. Då skall UandtMarskalken vägra proposition, och sedan denna vägran af Utskottet blifvit gillad, Sen a* Öctober e. m. skall den enskilta Riksdagsmannen vanda sig till ConstituiionsUtskoftet; och hvarföre?
Utlåtande ,V:o -10. 11 rande, stadgade beräkningsgrunder, hvarjemte borde utredas, huruvida sådan ersättning för hvarje års räntor och tionde måtte kunna räntetagare, som på förhand afstode från rättigheten att emottaga in natura lefvererade afradsoch tionde-spanmål, lillgodokomma qvartalsvis under samma år, med beräkning under årets tre första qvartaletefter det medelpris, som för nästföregående år varit bestämdt, men med iakttagande vid fjerde qvartalets liqvid af den höjning eller sänkning i belopp, som kunde blifva en följd deraf, att förändring i medelpriset under året inträffat. Under den 17 Januari innevarande år afgåfvo förenämnde Kongl. Kollegier det från dem i nåder infordrade utlåtande, deruti Kollegierne, vid besvarandet af hufvudfrågan eller om indelt ränta och tionde-spanmål, eller lösen derför, mätte ingå till kronan emot ersättning åt ränteoch tionde-tagare i kontant, enligt grunderna i Kongl. Kungörelsen den lt Maj 1855, tillstyrkte i underdånighet alt nådigt beslut uppå Biskopens i Kalmar stift förberörde ansökning mätte i denna syftning af Kongl. Majit meddelas. Kollegierne yttrade derjemte att de väl icke kunde förbise, att vissa af Statens tjenstemän härigenom skulle tillskyndas ökade göromål, och att, enär löner, anslag m. m. borde utbetalas qvartalsvis, så framt förändringen skulle medföra någon allmännare fördel, ett betydligt förskott af statsmedlen mäste utgifvas i kontant, för hvilket ersättning icke erhölles förr än penninge-uppbörden ingått samt spanmålen blifvit lefvererad, magasinerad och försåld. Men å andra sidan borde likväl ihågkommas att kronan redan genom den åberopade Kongl.
Dels betviflar jag, att behofvet af caffe blifvit för arbetsclassen så allmänt, som det här uppgifves, hvilket, efter mitt omdöme, vore ett ganska olyckligt förhållande, — dels tror jag, att, om äfven denna dryck nu mera ej blifvit så sällsynt inom flera af de fattiges boningar, förbrukningen deraf inom en sådan boning dock sällan uppgår till mer än ett eller annat skålp., då deremot ide rikares hushåll ioo:detals skålp. af denna vara årligen consumeras. Det är min fulla öfvertygelse, att arbetsclassens villkor, genom 1 sk. tillökning i tullen å caffe, ej blifva försämrade. Jag anser mig nu hafva ådagalagt, att de skäl, som inom Utskottet anfördes för frånträdande af dess, rörande tullen å caffe i Betänk. N:o 21 vidtagne beslut sakna all vigt, — och då en skillings tillökning i tullen å denna öfverflöds-artikel skulle åt Staten inbringa en högst betydlig inkomst, hvarigenom den för arbetsclassen så tryckande skydds-afgiften kunde i samma moa nedsättas, hemställer jag vördsamt till Rikets Höglofl. Ständers ompröfning, om icke Utskottets, i Betänkandet N:o 21. afgifna, förslag bör i denna punkt bifallas. Likaledes och på enahanda grunder, som här ofvan, i afseende på Art. caffe, blifvit af mig anförda, har jag ansett, att tullen borde höjas å Tobaks-blad ifrån 6 till 7 sk., och å Tobaks-stjelkar ifrån 2 till 3 sk. p:r skålp., hvarigenom man åt Staten beredde en ökad inkomst af öfver 60,000 R:dr B:co.
Dä nu till granskning skulle företagas det projekt till Betänkande, som Utskottets Beredning lätit författa i anledning af de flere ifrän samteligc Respektive RiksStänden till Utskottet remitterade Mmiorjalcr och Hand, lingar, angäendc Bränwins-brännings-räitighetcn i Riket och den dermed gemenskap ägande frägan om en allmän Magajins-inrättning; sä begärde ätskillige af Utffottets Herrar Ledamöter att dessförinnan fä till Pro« Den 14 September. 401. Protokollet afgifwa deras uti ämnet fattade särskilt» meningar, hwilket bifölls och yttrade stg dc§e Ledamöter i nedan upptagne ordning: Herr Prosten bflvvin uppläste följande: ödmjukt anförande: Dä nu Högloflig! Utskottet sytzclsättcs Med stut» l!gt afgörande uti den genom flere inkomna Memorialer wäckte frägan om Spannemäls - Magazins - In» rättningenS bibchällandc och upphjelpandc, den dermed förenade Krono-Bränneri-Jnrättningen, och om Hus» behofs-Bränwins-bränningen i allmänhet, torde mig til» lätaS härtrid fä ödmjukast pktra mina tankar. Hhglofl. Utskottets Beredning har uti sttt af» Kifna Betänkande, sä fullständigt dekaillcrat detze äm» nen, och med sä gällande skäl styrkt stna tankar, att intet tyckes härwid kunna tilläggas. Men ehuru jag med öfrige har orsak respektera den möda härwid bltf» wit anwänd, torde mig tillätas göra ttägon.erinran, 1 fall Högloft. Utskottet skulle finna den anmärkningSwärd.
Detta Utlåt, begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., Den 7 Februari f. m. 325 i enlighet roed hvad Riks-St:ns Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att ifrågav:de Utlåt, skulle företagas till afgörande nästkommande Onsdag den 7 dennes. Ropades ja. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, dels Frih. von Schulzenheims, David, den 31 sisth Januari bordlagde förslag om inbjudning till de öfriga Riks-St:n att förena sig i R. o. Adrns beslut öfver Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 22, litt. A, i ani. af väckt motion om tackjernstiondes upphörande inom bergslag; dels ock Hr von Ehrenheims, Per, samma dag på bordet lagda förslag om aflåtande af inbjudning till Med-St:n att biträda R. o. Ad:ns beslut öfver Allm. Besv.-o. Ekon.-Utsk:ts hemställan i sista punkten af Betänk:t N:o 36, i ani. af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 7 Februari 1866( Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 3 dennes och profit för den 3 sisth Januari. Med förmälan , ■ att Riks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde öfverenskommit föreslå, att val af Fullmäktige i Banken och Riksg.-Kont. samt af Styrelseledamöter för Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby skulle företagas nästk. Onsdag den 14 dennes; hemställde Hr Gr. o. Landtm., huru - 326 Den 7 Februari f. m. vida R. o. Ad. behagade besluta att verkställa dessa val å nämnde dag. Ropades ja.
Sjelf ledamot af Ridd.Utsk., biträdde jag då, för tillfället, denna tanka. Huruvida jag deruti hade rätt, eller icke, lemnar jag derhän. Det var då min öfvertygelse; men icke ser jag hvarföre Ridd.Utsk., med anledn. af denna motion, skulle sträcka en revision af Ridd.Ordn. sä långt, som nu blifvit ifrågaställdt, så - 7T Den 4 Ja noa rf. vida det icke skedde i följd af Const.Utskw förslag, eill. det andra af de updrag, som af Ståndet skulle åt Ridd Utsk. meddelas. Det liar blifvit sagdt att Ridd.Utsk., sedan en grundlagsförändring blifvit antagen, af hvilken skulle följa genomgripande förändringar i Ridd.— Ordn, skulle vara förbundet att sjelfmant inkomma med förslag till dessa ändringar. Först och främst kan en förändrad Riksd.Ordn. endast blifva antagen, möjligen, att hvila lill nästa riksdag. Antagen såsom grundlag, kan den vid denna riksdag ieke blifva; således ej eller, ännu, deraf föranledas ett definitivt beslut om ändringar i Ridd.- Ordn. För det andra: om äfven ett sådant förslag i Coust.Utsk. utarbetas, och blifver af delta Stånd och af MedSlm antaget att hvila till nästa riksdag, hvem kan ansvara derför, alt tiden, före inuevar. riksdagsafslutande, då skall tillåta Ridd.Utsk. att utarbeta förslag till de förändringar, som deraf skulle blifva en följd, sä framt ingenting i den vägen förut hade blifvit påtänkt. Så vidt jag drager mig till minnes orden i motionen, sä har Br Brakel endast begärt, ali förberedande öfverlägga ingar skulle ega rum. Af Hrr Utsk:s-ledamöters nit för Ståndets väl torde R. o. Ad. nogsamt kunna förvänta, att de icke skola spara någon möda, för att förbereda sig på de åtgärder, som, i följd af Consl.Ulsk:s förslag och R. Sl:s deraf möjligen föranledda beslut, mot slutet af riksdagen kunde blifva erforderliga.
Hr Ulfsparre, Georg; en suppleant i Bevilln.Utsk., efter N:o 844 Hr Tigerklou, Fullm. Hr Roos, Jonas Emanuel; samt tvenne suppleanter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., efter N:o 130 Hr Munck af Fulkila, Claes Johan, och N:o 1985 Hr Nordenanckar, Fullm. Frih. DeGeer, Guslaf; Och befuunos hafva blifvit utsedde: 144 Den 11 Januari f. m. i CoDslitulions-Utskottet: N:o 2261 Hr af Borneman, Fullm. Hr af Klint, Erik Magnus, med 13 röster; i Stats-Utskottet: N:o 2282 Hr von Printzencreutz, Anders Roland, med 13 röster; i Bevill n ings-Utskottet: N:o 1841 Hr von Heland, Isak Fredrik, med 13 röster; samt i Allm. Besvärs och Ekon.-Ut skottet: N:o 2144 Hr Rosensvärd, Johan Henrik, med 13 röster; N:o 2090 „ Adelborg, Auders Otto, med 12 röster. Företogs lill pröfning Bevilln.UtsIcs d. 18 och 21 sistl. Dec. på bordet lagda betänk. N:o 12, ang:de lullbevilluingcn. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att detta betänk. matte få punktvis föredragas. Ropades ja. Till följd häraf företogs nu l:sta punkten, ung:de sä väl i K. M:s nåd. skrifvelse d. 6 nästlidne slug., som i en del motioner förekommande framställningar, i afseende pä grunderne för tull-taxe-regleringen. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, anförde skriftligen:
Hon föreställde sig det allvarsamma, kanske mörka och hotande öde, som vid utgången af salen, lurade på mången af den der församlade ungdomen; hon trodde sig veta, att flera af de till utseendet så muntra balgästerna, allenast för dessa flygtiga timmar slutit stillestånd med sorger – törhända äfven med samvetsförebråelser, – och hon nedsjönk allt djupare i tankar. En vals spelades – medvetslöst upptog Natalias öra dess lockande toner – hennes själ var långt derifrån, ibland ideer och bilder, af hvilka en och annan ungefärligen skulle kunna öfversättas på följande ord. „Vo„re jag målare“ (naturligtvis är det Fröken D. som tänker eller talar) „arbetade jag på två „taflor – den ena föreställande Thetis, som „uppammar Akilles – den andra, Maria med „sitt himmelska Dibarn! Hela mitt lif skulle „jag använda att rätt utföra skillnaden emellan „dessa bägge Mödrar! Thetis, Gudinna sjelf, „ser med kärlek och – med ömkan på sin „mensklige afkomling! Nerei dotter känner nä„stan förakt för Pelei son – och likväl är hon „moder – sitt lif gåfve hon gerna för detta „barn – men hon vet, att denna uppoffring, „äfven om den vore henne möjlig – icke i det „ringaste omändrade Sonens öde! Maria „tryckande till sitt bröst sitt eget barn, som „hon älskar, såsom en Moder älskar, men för „hvilket hon hyser hemlighetsfull, oförklarlig „vördnad i djupet af sin själ, hvarest en röst „tillviskar henne, (det sades henne äfven förr) „att det är „thet Heliga,“ som under ett barns „skepnad ligger i hennes sköte! O att „jag kunde framställa dessa Mödrar så, som „deras bild lefver i min själ – men jag är ju „ingen målare – min idé kan jag ej förverk„liga – icke dessmindre är hon mig kär, och „symboliserar dessutom den Hedniska och den „Christna, för mängden ofta knappast märk„bart skiljaktiga åsigten af Lifvet.“ I sanning hade Natalia vandrat långt bort ifrån danssalen.
De i § 67 af 1861 års Revisionsberättelse omförmälda, vid i calmar, granskning af Filial-Bankens i Calmar förvaltning och räkenskaper för år 1860 förekomna anmärkningar i afseende på åtskilliga Filial-Banlcens grundfond tillhörande säkerhets handlingar, hafva, enligt hvad Revisorerna inhemtat, blifvit af Filial-Banks-Direktionen undanröjda eller nöjaktigt förklarade inom den af Banko-Fullmäktige derför bestämda tid; i följd hvaraf Fullmäktige förklarat samma anmärkningar icke föranleda till vidare åtgärd. § 66. KUai-Banke» I anledning deraf att, enligt hvad Rikets Ständers Banks * Hernösand. ombud vid Filial-Banken i Hernösand hos Banko-Fullmäktige anmält, Filial-Bankens kontor blifvit flyttadt till annat ställe i staden, utan att någon underrättelse derom meddelats ombudet, hafva Fullmäktige, med afseende å den vård, som åligger ombudet om de till Riks-Bankens säkerhet för lemnad försträckning hypothi - 65 serade handlingar, förständigat Filial-Banks-Direktionen att, om och när förflyttning' af dessa handlingar kan ifrågakomma, derom på förhand och i god tid underrätta Riks-Bankens ombud vid FilialBanken, för den åtgärd, som vid dylik förflyttning må kunna på honom ankomma, § 67. Med afseende derå, att § 17 i det för Filial-Banken i HuFilial-Bank™ diksvall den 30 Maj 1855 utfärdade nådiga Reglemente, sådan " u“d,ksval1- denna § lyder i Kongl. Resolutionen den 1 Februari 1851), föreskrefve, att förbindelse å medel, som hos Filial-Banken insättas att efter uppsägning åter lyftas, icke finge utgifvas på längre tid än ett år, hade, vid granskning af Filial-Bankens förvaltning och räkenskaper för tiden från och med den 1 Juli 1860 till och med den 30 Juni 1861, anmärkning framställts deremot, att Filial-Banken det oaktadt utställt depositionsbevis på ett år med 14 dagars derefter skeende uppsägning.
Regerings-Formen, skillnad emellan ringare och vigtigare mål ej må ega rum, utan att der hör uttryckas, att i alla mål, sorn. 16 Prot. JJtdr, d. 7 Oct. 1834. uli Högsta Domstolen förekomma, minst sex Ledamöter böra tillstädes vara och uLi afgörandet deltaga; 2:0 alt ConstitutionsUtskottet ej gjort afseende å den väckta motionen, om målens handläggning hos Högsta Domstolen på två Divisioner; och 3:o, att Böldseller Ståndskillnaden i Högsta Domstolens inrättning må upphöra. S. D. Föredrogs ånyo Conititutions-TJtskottets Memorial, N:o 39, med föreslaget tillägg vid 28 §• Regerings-Formen, i afseende på utlän nings naturalisation. Återremitterades, med Ståndets förklarande, såsom dess gemensamma tanka, att omforma