Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon tid efter min upphöjelse förkunnade mig Darodsja, att min faders harem nu blifvit flyttadt till en annan ort, och palatset försedt med andra skönheter ifrån nästan alla Asiens länder. Jag rodnade, och hade knapt mod, att inträda. Men man vänjer sig temligen lätt att befalla. – Jag var en yngling af tjuge år, med en het brinnande blod, en yngling, som ända till denna dag blott kände kärleken genom skaldernes beskrifningar. Du torde således kunna dömma till häftigheten af mina lidelser. Jag störtade mig sanslös i en hvirfvel af nöjen; det tycktes billigt, att jag skulle söka någon ersättning för en förlorad ungdom, en ungdom utan glädje. – Först sedan jag släckt denna sinnenas törst, skulle jag återvända till mina konungsliga pligter och låta mitt rike begynna ett nytt tidehvarf. Ett år hade jag i förhand bestämt till dessa förströelser. Sedan detta förflutit, tillade jag dertill ännu ett fjerdedels, och när äfven detta förbigått, ännu en månad, och så ytterligare ännu en. Så gick det hela tiden. Den omåttlighet, hvarmed jag drack ur vällustens bägare, efterlemnade slapphet, blandad med ånger och tomhet. För att egga de domnade sinnena, tog jag min tillflykt till opium. Akta dig för detta gift, Rustan: det gifves intet ljufvare, men också intet mera förderfligt! Mina krafter blefvo mer och mer förslöade: för att reta dem, ökade jag småningom vallmo-satserna, och fann snart att min i sig sjelft ej starka helsa deraf började lida. Mitt lif blef sedermera en ständig vexling mellan vildt stegrade utsväfningar, afdomning, inre förebråelser, sjelfförakt och åter nya rus. Visserligen försökte jag då och då att fatta statsrodret; men det var endast convulsiviska ryckningar, hvaraf följde mera ondt än godt. Detta läto mig åtminstone, fast på det mest vördnadsfulla sätt, mina ministrar mig förstå!
Om denna fråga kunnat på ett i allmänhet tillfredsställande sätt lösas, hade, utom den ekonomiska fördelen så väl för Staten som för den enskilde, arméen och flottan i allt fall härigenom kunnat påräkna erforderligt antal beväringsmanskap, på samma gång en sorgfälligare öfning af manskapet underlättats. Kommittéens förslag innefattar likväl bland annat, att beväringsskyldige skulle, emot erläggande af en bestämd summa i penningar, kunna befria sig från beväringspligten äfven under krigstid. Befrielse från beväringspligtens personliga fullgörande kan visserligen, enligt nu gällande bevärings-författning, äfven vinnas, men endast med det vilkor, att den, som önskar en sådan befrielse, sätter annan antaglig person i sitt ställe, för hvars inställelse till tjenstgöring han ansvarar. Härigenom är uttryckt den riktiga grundsats, att hvarje medborgare har förpligtelse att i farans stund, antingen sjelf eller genom annan, bidraga till fäderneslandets försvar. Men emot denna likhet för alla, att deltaga i landets värnande mot fiendtligt öfvervåld, står Kommittéens förslag i strid, då derigenom förutsättes att berörde åliggande skulle få med penningar lösas. Kongl, Maj:t kan således icke bifalla detta förslag, såsom allt för mycket afvikande från grunderna för bevärings-inrättningen, sådan denna anstalt genom Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober 1812 blifvit införd, och hvilket äfven uti den allmänna meningen icke torde hafva att förvänta understöd. På sätt redan blifvit omförmäldt, hade Kommittéen sig förelagdt att uppgifva lämpligaste sättet för verkställigheten af den åtgärd, att af årets tvenne vapenöfningsskyldige klasser uttaga endast ett bestämdt antal, förslagsvis beräknadt till 10,000 man i hvardera klassen; och om än å ena sidan måste medgifvas, att ett strängt vidhållande af en viss siffra i detta fall skulle kunna rubba den jemlikhet i skyldigheter och rättigheter, hvilken emellan samtlige de bevärings-skyldige bör ega rum, anser Kongl. Maj:t dock frågan alltför vigtig för att förfalla eudast af ^len orsak, att densamma icke i sin helhet kan vinna tillämpning.
Fullmägtige matte komma i tillfälle att sjelfva pröfva, huruvida Reglementetsyne? detrj 3l6^ Den 2 9 Julii f. m. äga den bestämdhet, sorn de för sin egen trygg» het önska. Hans ExcelenCe Herr Grefve De la Gardie, Jacob; Med all aktning för den värde Talaren, som nyss förut yttrat sig, får jag hemställa, huruvida det är möjligt, att företaga valen af Fullmägtrge, förr än berättelseme om de nuvarande Fullmägtiges förvaltning inkommit, och blifvit afgjorde , samt decharge dem leornad. Möjligen kunde ju annars en anmärkning ■uppstå emot en eller annan redan vald person, och då hemställer jag, uti hvilken brydsam belägenhet nian skulle vara. "Valen torde derföre af detta skäl böra uppskjutas Friherre Cederstöm, Jason: Jag är förekom-; 'men af Herr Grefve De la Gardie, och tror, att innan decharge är gifven åt de förre Full mägtige, böra ej de nya väljas. I öfrigt in* stämmer jag deruti , att valen böra ske ofördröjeligen. Friherre Boye, Ludvig: Jag understöder gerna den af Friherre Wrangel gjorde proposition ; och hemställer till Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie att bedörama, om ej det skäl Hans Excellence behagade anföra något mosäges af den visshet, som vi alla kunna äga, att ovilkorlig decharge blir lernnad. Jag känner angelägenheten af alla former; men får då föreslå, att Utskotten matte, genom 1’rotocolIs-Utdrag anmodas, att skyridsarnrneligen in - Den 2 9 Julii f. m. komma med deras Betänkanden örn dechargen,’ på det valen ej må dröja , till dess alla Riks* dagsmän från Uandsorterne äro bortreste. Friherre Wrangel : Jag kinner ej någon §. i GrundUagen , sorn stadgar att man skall vänta med valen till dess decharge är gifven; och om sådant blott är ett bruk, ser jag ej något hinder, att deruti önska ändring. Således får jag åter yrka proposition på valens förrättande.
Jag vill derföre nämna, att, hvad åsigt man nu må hafva om Högsta Domstolens domar, så är det ett faktum att sådana domar emanerat; och jag anser alt lagstiftningen hör tillse att icke den enskilde bedrages, då han handlar bona fide. Frih. Tersmeden: Det ligger i sakens natur, att det är svårt att yttra sig öfver den nu föredragna §:», med mindre man tillika berör den 13:de och 14:de. Så hafva de föregule talarne gjort, och äfven jag tillåter mig detsamma. Gr. Sparre har sagt, alt man får bättre obligationer, om de af styrelsen inköpas, än om de skola af aktie-egame sjelfva anskaffas. Jag kan dock icke finna något skäl för detta påstående, då granskningen tillgår så, att antingen bolaget eller dess direktion utser delegerade, hvilka, jemte Konungens Reflude, förrätta granskningen af de ingifna säkerhetshaudlinearne. Man har icke heller sett några prof derpå, att dessa delegerade och Konungens Reflude släppt efter i sina fordringar; tvärtom beger det i bolagets eget intresse att få handlingarne så goda som möjligt; och alt tillgången på hvpothek, mellan hvilka man kan välja, är större, när hvarje delegare kan erbjuda sina, än orri de omedelbart skola af direktionen uppköpas, anser jag temligen gifvet, linder den tid enskilda banker i riket existerat, tror jag icke heller att det inträlTat att banker, som behöft realisera sina hvpothek, »lerpå förlorat. Det förvånar mig att Ulsk:t, som, beträffande inteckningarne, föreslagit alt de, för att antagas, måste vara tagna inom halfva taxeringsvärdet, i fråga om de räntebärande obligationerna icke föreskrifva några vissa qvalifikalioner. Nu är dock förhållandet att sådane obligationer ökas år efter år, att knappast någon korporation finnes, som icke ulgifvit sådane, och alt t. o. m. enskilde personer utfärda sådane. Det torde derföre vara nödigt att göra någon skilnad mellan de olika slagen af obligationer, och säga hvilket slag får af de enskilda bankerna mottagas.
Sedan förenämnde motion kommit Utskotten tillhanda, har motionären, Herr Friherre Hermelin, till Utskotten ingifvit dels en skriftlig uppsats, innefattande närmare utveckling af de skäl, som för motionens väckande legat till grund, dels en promemoria, hvaruti Herr Friherren förändrat den i motionen framställda begäran dertill, att Rikets Ständer måtte till Bolaget för skolan å Barnängen, emot inteckning i Bolagets egendom, bevilja ett lån af 50,000 R:dr Banco, hvarå skulle årligen erläggas tre procents ränta och 2 procents amorlissement, intilldess hela lånet på sådant sätt blifvit guldet. Ulan att vilja bedöma, i hvad mon den så kallade Hillska skolan å Barnängen är eller kan blifva af vigt för den allmänna uppfostran, oell utan att ifrågasätta, att ju icke denna skola redan medfört och än vidare kan åstadkomma fördelaktiga resultat i detta hänseende, fä Utskotten förklara, det Utskotten funnit åtskilliga betänkligheter möta mot det äskade låne-understödets beviljande. Hillska skolan är helt och hållet en privatinrätlning, leni nar, såsom sådan, ingen tillförlitlig borgen för sitt bestånd, och står icke heller under uppsigt af offentlig myndighet. Det torde dessutom ej vara behöfligt, att Staten, som redan med anslag underhåller den liva Elementar-skolan i Stockholm, just för alt derigenom erfarenhet må kunna vinnas om företrädet af det gamla eller nya skol-syslemel, skall ytterligare för ett likartadt ändamål bidraga till en annan experimentalskolas underhåll. På grund häraf och dä, i anseende till de fördelagliga vilkor, som för det äskade låne-underslödet blifvit föreslagne, detta understöd närmar sig egenskapen af ett för längre tid betingadt årligt anslag — en förmon, som icke ens blifvit förunnad Elementar-skolan, för hvilken anslag endast beviljats för tiden från ena Riksdagen lill den andra, hafva Utskotten ej funnit skäl att tillstyrka något lån af Stats-Verket åt Hillska Skol-bolaget, hvadan Utskotten hemställa, att Herr Friherre Hermelins ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Mars 1845. N:o 71 1 Statssamt Allm.
Då Utskottet iuhemtat, att Krono-Uppbörds-Commissariernes närvaro vid Stockholms Stads Pröfnings-Comité är af behofvet påkallad, får af sådan anledning Utskottet tillstyrka, att uti 120 §, näst efter ordet ”tillstädes”, må tilläggas: ”äfvensom Krono Uppbörds-Commissarierne, till Bevilliiings-Uukoltets Betänkande, N-o 11. nödige upplysningars meddelande och Längdernes Jörande böra tillstädeskomma’’; på sätt förslaget utvisar. Enär 123 § endast angår skydd för Taxeringsman, hvilka, enligt 113 § Regeringsformen, icke, på sätt nämnde § i Bevillnings Stadgan innehåller, med Rikets Ständers magt och myndighet afgöra och besluta, utan endast ega tillämpa bestämda föreskrifter, anser Utskottet sig böra hemställa, att samma § må erhålla den förenklade lydelse, sorn Utskottets förslag närmare utvisar. Då erfarenheten visat, att det uti 138 § föreskrifne villkor för husbondes befrielse från ansvarighet för arbetares krono-utskylder vid bristande tillgång medfört svårighet i tillämpningen, enär det ofta icke kunnat med någon säkerhet utrönas, i hvad moa jordegare njutit en mot kronoutskylderne svarande tjenstbarhet, vid betraktande jemväl af hvad, som för en arbetares uppehälle varit af nöden, har Utskottet, ej mindre med afseende derå, än ock för att bringa ifrågavarande stadgande uti närmare öfverensstämmelse med föreskriften i 3 mom. af 144 §, ansett sig böra föreslå den förändring uli slutet af 138 §, som bilagan utvisar. Inom Höglojl. Ridderskapet och Adeln är föreslaget, af Herr Bildt, Knut, att de Officerare, som enligt 2 Artikeln erlägga bevillning för in nehafvande tjenst, måtte från bruttoinkomsten få afräkna så stort belopp, som de i accords-ränla utbetala; samt inom Hederv.
Friherre Lagerheims och Herr Stats-Commissarien Wåhlbergs förvaltning. Detta allt underställes Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsamligen. Stockholm den 30 Juni 1815. På Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl de Geer. På Vällofl. RorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. Sylvan. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. Afskrift; Den 3 Juli. Afskrift. Litt. A. Den Behållning af f. d. Konung Gustaf Adolphs enskilte medel, som till underdånigste följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den Mars 1815 till Biksens Ständers Riksgälds-Contoir kommer att aflefvereras, utgörande vid nasti. 1814 års slut enligt afslutade behörigen reviderade och godkände Räkningar R:dr 385,566, a o sk. B:co, består af: j Kongl. Stats - Contoirets Quittence af den 6 April igoj på Riksgälds - Contoi. rets Obligationer, hvilka till underdånigste följe af Kongl. Maj;ts Bref den 2 i samma månad blifvit dit allefvei erade och sedermera uti RiksgaldsContoiret till Krigs-Fondens förstärkande belänte - _ - 100,0081 I framlidne Herr Presidenten m. m. Baron C. E. Lagerheims Qvittence af d. 9 januari 1809 på ofvannämnde ContoirS Obligationer, hvilka för samma behof på enahanda sätt blifvit belänte 150,000: 1 Riksgålds-Contoirets Obli1 111 gation den 21 Febr. 1812, med innestående renta från den 21 Febr. tSt4 - * 51,400:
Svårast är det inom den fattiga arbetareklassen, där giftermålen oftast ingås, under det att kontrahenterna blott ega » två tomma händer », att undvika den äfven för dem olyckliga vanan af skuldsättning för de dagliga behofven. Om de då därjämte måste köpa sitt lilla bohag på lånade penningar, hur skall det då gå, när hushållet sedan ökas? Mycken nöd, som icke kan uteblifva i framtiden om icke förr, borde man försöka förekomma i tid; men huru? Om herrskapsklassen vore enig om att af sina tjänarinnors löner afsätta något litet för hvarje år, nog komme det att vid deras giftermål vara en god hjälp uti ifrågavarande syfte, och våra unga pigor kunde gärna, genom en enklare klädedräkt än den de nu begagna, afstå en liten summa då och då af lönen hellre än att som gifta genast begynna taga hvarje mål mat på kredit. Då man sett, hur de i handelsbodarne » borgat » dagens föda, bit för bit, och de pris, som onen. Visa vid Piano af LAGO. AUegretto. ^ Z. R B — t 5 — 5. : m fläkt * i~ / • I. ~ f l - R ~. ii 3E 1 I Ped. har 5 IPei. R dim. be-kymrens dim ma ^ — tc fe ä ^ I ni. Runeberg. dessa uppskrifna bitar beMnga, frågar man icke: b.varifrån kommer all nöd? Blefve det en allmän regel, att husmodern vid städjandet af sina tjänarinnor förbehölle sig att få insätta i sparbank eller på annat ställe ett visst belopp af lönen för deras räkning och ' därjämte föreginge med exempel att betala allting kontant, då kunde man ju hoppas att erfarenheten snart nog lärde äfven dessa kvinnor fördelen af att undvika kreditens förderfliga tillämpning. Och månne det icke är allas skyldighet att på alla områden se till, hvad som kan göras, för att de för oss arbetande klasserna måtte komma till en sorgfriare ekonomisk existens? Månne icke detta vore äfven för oss fördelaktigt, att de på denna väg i rätt tid hjälptes och leddes af vänliga händer?
Utskottet instämmer fullkomligt i den af motionären uti förrberörde ämne yttrade åsigt; men då, i anseende till statsverkets inskränkta tillgångar, Utskottet funnit sig förhindradt alt tillstyrka statsbidrag för omlörmälde odlingars befrämjande, samt någon förändring i afseende på sättet för begagnandet af de vid föregångne riksdagar för detta ändamål anslagne, ännu odisponerade, medel icke lärer böra ifrågakomma, hemställer Utskottet, att motionen ej må Lill någon åtgärd föranleda. 4:o Hos Preste-ståndet har, uti motion, som till Utskottet blifvit remitterad, kontrakts prosten Schröder, i ändamål att förekomma statsanslagens planlösa söndersplittring och onyttiga användande, föreslagit, att understöd för vattenaftappniugar och utdikningar till beredande af odlingsföretag måtte från statens sida meddelas endast såsom lån emot lag ränta och blott i händelse en vidsträcktare trakt, åtminstone ett härad eller större delen deraf, genom företagets verkställighet, beredes fördel» 6 Stats-U tskottets Utlåtande, N.o ig6. Under åberopande af hvad uti ofvanstående 3:dje punkt blifvit yttradt, hemställes, alt motionen må få förfalla. Beträffande sättes för å'ei betalningen af de utaf Rikets Ständer för allmänna arbetsföretag beviljade iånebitiäden, är, enligt nuvarande bestämmelser, i allmänhet stadgadt, att, efter 5 åis förlopp från slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgälds-kontorel utbetalde, och för de lån, som successive utgå, fem år från slutet af det år, hvarunder första hälften af lånet blifvit lyftadt, bör årligen erläggas 8 procent af liela den beviljade lånesumman, hvarigenom godtgöres ränta å 2 procent af det vid hvarje liqvid återstående kapital samt det öfriga utgör kapital-afbetalning. I detta afseende har
Med tillkännagifvande, att en af Bokbindaren P. Wahlström, uti October månad år 1824, till RiddarhusDirectionen ingifven räkning, å för Riddarhusets behof under i8a3 års Riksdag verkstäldt åtskilligt 364 ®en 9 Jun*> e> ra> Bokbindare-arbete, blifvit med 56 R:dr 36 sk. Banco af Riddarhusets enskildte medel betald, enär Räkningen i Kongl. StatsContoret öfver i8a3 års Riksdags-utgifter redan vid förstnämnde tid blifvit afslutad, samt några odisponerade medel å det för slikt ändamål beviljade anslag icke, enligt meddeld upplysning, funnits att tillgå; liar Directionen uti 12 §. af dess Berättelse gjort framställning, att ersättning för den summa, RiddarhusCassan i omförmälde måtto måst utbetala, må varda genom i behörig ordning vidtagen åtgärd Cassan meddelad; hvarförutan Directionen hemställt, om icke bestämd föreskrift må lemnäs, att räkningar å verkstäldt arbete för Ridderskapets och Adelns räkning vid Riksdag hädanefter ovilkorligen skola,- genom RiddarhusKamererarens föranstaltande, inom fyra månader efter Riksdagens slut till betalning hos vederbörande företes. Och får Utskottet yttra alt det uti berörde hemställanden i så måtto instämmer: att Utskottet icke allenast anser ersättning för ofvannämde utgift böra genom Remiss till Stats-Utskottet söka till vägabringas, utan ock tillstyrker, alt det hädanefter må åligga RiddarhusKamereraren, vid ersättningsansvar, att, inom 3 månader efter hvarje Riksdags slut, så vida icke laga förfall inträffar, hvilket likväl inom nämnde lid bör inför RiddarhusDirectionen an - Den 9 J u n i i e. m-.
Helsiden, fell) och Peluche — Bomulls, bvita> Gaze och Linön l Aln Mitsslin och Moll . — Satin o. Jean — Färgade, muss lin och Moll — Satin o. Jean — Gaze och 1«a11 — linön . — Ylle : Casimir svart — Halfylle: dukar 100 R:di Väfnad 1 Aln Linne: Kammarduk Zink, oarbetad . Äpplen, Franska . andra slag Ättika, Cider Öl• • . Sl. Prot. l834 och i835. 5 Sami. 1 Afd. a Bundet. 8:de Häftet. 3 Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 56, Bilaga Lit. H. Tabell, som utvisar den sänkning eller förhöjning emot nu gällande tullbestämmelse, som Rikets Höglojl. Ständer fastställt ä Exporttullen, samt det förmodade resultatet deraf. Aton, andra slag 17 L:pd Apotheksvaror, sammansatte ioo R:di Band, siden, sammetsI Skalp Bnrk, Björk I T:na Bastmattor i Dussin Ben, alla andra slag, o arbetade , i L:pd Boktryckeri-stilar i SkåipConfYctnrer — Dricka, alla slag I Kanna Enbär I T:na Fartyg i oo R:dr Fnöske l Skalp. Frö, Hö- . T;a Gain, Bomullst. o. m. N:o j5 Glas., fenster-, hvitt 20 Band ej specificeradt loo Rjdr Hagel, alla slag . , i Skålp Handskar, korta i Pai långa — Handtverkerioch Slöjdevaror . , ioo R:di Honung 8 Skålp Horn, nrbetadt i — Instrumenter, mathematiska ... ioo R:di Fern års medelbelopp af Exporterade varor. Tullbestämmelsens minskning. Förmodade resultatet deraf, Tullbestämmelsens förhöjning. Aniar och Anlarflyn • • Draggar, A mhul tar, Hammare &c Stäng, platt | turn tjockt &c • Band och platt &.
För öfrigt har Kongl. Maj:t, vidkommande de rustandes och Båtsmännens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, funnit, att, enär legning af Båtsmän, likasom af soldater, beror på frivillig öfverenskommelse rotar och manskap emellan, och bestämd föreskrift om de förmoner, hvarom vederbörande finge contrahera, vöre emot naturen af frivilliga contraet stridande - Kongl, Majus Nådiga Skrifvelse N',o 3.6. 2.g dande och sk dle för Buslhållarne försvåra den dem vid ansvar åliggande recrulerings-sh yldigheten, helst Båtsmannens rättigheter måste lämpas, hvad legan och lönen angar, efter ett omvexlande myntvärde, och hans öfriga förmoner efter mångfaldigt olika, både locala och individueia förhållanden och behof, som icke kunna ens förutses, än mindre Sill de i oändlighet skiftande detailerne bestämmas, det alltså på Rusthållarne och Båtsmännen sjelfve ankomma borde, att med hvarandra contrahera om sina inbördes rättigheter och skyldigheter i allmänhet, men alt, beträffande de vilkor, som antingen leda sin grund från Indelnings-verkets natur eller afse Båtsmannens tjenstbarhet och angå torpet samt beklädnaden och utredningen, de i dessa ämnenredan utkomna Författningar borde äfven framgent lända vederbörande till efterrättelse. Kongl. Ma/ L meddelar alltså Rikets Ständer, att vid de förhållanden, som i förrberörde måtto blifvit utredde, Kongl. Majrt, för Sin del, i Nåder anser Blekinge Rans Båtsmanshåll böra vid dess ursprungliga numerairc bibehållas och den deruti yrkade jemkning deremot tillvägabiingas, endast genom en på ofvannämnde stitt förändrad liquidation af reservoch öfverskotts-räntorne; men vill Kongl. Majrt dock så väl h.äiöfver, sorn angående dispositionen till understöd för samma Båtsmanshåll af de vid 1826 års extra Rote ringsjemkning 1 provincen tillkomne circa 2 5 nya Oidinarre Båtsinansnumer, i Nåder inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande. Kongl.
Direktionen, som icke ege rättighet att antaga något ackord, medgifvit befrielse för Thomsson från exsekutiva åtgärder, under vilkor alt han genast inbetalade 51 r:dr 38 sk. 5 rst. och inom slutet af November månad 1848 ytterligare 120 r:dr, samt aflemnade sin, med till vederhäftigheten af Konungens Befallningshafvande styrkt borgen försedda förbindelse att derefter hvar sjette månad erlägga ett lika belopp, till dess kapitalet blefve fullt betaldt; med hänvisning derjemte för Thomsson att efter befogenhet hos Banko-utskottet söka eftergift för öfverräntan; och har Direktionen, jemte tillkännagifvaride, att Thomsson, genom inbetalning inom slutet af November månad 1848 af 171 r:dr 38 sk. 5 rst , samt aflemnande af sin, med af Direktionen -godkänd borgen försedda förbindelse, alt å bestämda terminer liqvidera återstoden af kapital-skulden, uppfyllt de af D rektionen förelagda vilkor, på grund deraf och sedan de sålunda utfäste inbetalningarne numera blifvit ordentligen fullgjorde, tillstyrkt eftergift af den å merberörde lån upplupna öfverränta 295 r:dr 17 sk. 11 rst. banko, för hvars godtgörande någon vidare utsigt icke skall finnas. Vid det af Direktionen sålunda upplysta förhållande, samt med fästad! afseende å så väl Thomssons, sorn hans medlöfiesman Oclianders af Direktionen vitsordade medellösa belägenhet, finnér Utskottet sig ega skäl hemställa, att den å ifrågavaraode lån upplupna öfverränta må få afskrifvas. Stockholm den 14 April 1851, -Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 7 \:o :i:< Ank. lill Exp.-Utsk. d. 15 April 1851, lil. 1 e. m. Utlåtande öfter ett af förre gårdegaren Sven Carlsson Kastman gjordt ackords-anbud.
— N:o 7, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilde af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs Län, samt om dispositionen af stubböresmedlen, dels en i ämnet väckt motion: B. IV. 399; V. 41, 452, A. 457, B. 541, 544, A. 544, E. 637. — N:o 8, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 5, angående väckta motioner om skjuts-väsendets ordnande och öfvertagande af Staten, m. m.: B. V. 76, 130, A. 130. — N:o 11, i anledning af erhållna återremisser å Utskottets Betänkande N:o 7, i fråga om förändrade bestämmelser i afseende å upplåtande åt enskilda personer af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs Län, m. m.: B. V. 541,544, A. 544, E. 637. — N:o 15, angående aflöning till Sekreteraren i Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet under innevarande Riksdag: B. V. 592, 622, A. 622. Stats-Verket, med anmälan att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om dess tillstånd och behof den 1 November 1865 blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnad, samt att ett tryckt exemplar af samma Proposition med tillhörande bilagor blifvit hvarje Riks-Stånd tillstäldt: B. I. 29, A. 29. Stats-Verket, Rikets Ständers Revisorers berättelser om granskningen af dess tillstånd, styrelse och förvaltning: se Berättelse. —, i anledning af Kongl.