Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som nådig åtgärd till följe häraf likväl uteblef, enär, enligt Krigskollegii uppgift, klagomål i berörde afseende hvarken vid general-mönstringar eller eljest skulle blifvit anförda, så väcktes denna fråga ånyo vid 1844—1845 årens riksdag, utan att likväl då föranleda till någon ytterligare skrifvelseJfrånRikets Ständer 8 Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskottets Betänkande, A’;o i9. Utskottet anser, att denna frågas fortsatta återkommande vid flera riksdagar •utvisar, att den förda klagan icke lärer sakna grund, men förmodar, det orsaken dertill bör sökas mera i rote-hållarnes brist på kännedom af sina rättigheter och om de författningar, som angående rekrytering äro, till bevarande af så väl rote-hållarnes sem soldaternes rätt gällande, än uti en obehörig inverkan af befälet vid kontraktsvilkorens bestämmande, hvilken kan antagas icke böra ega rum, der rote-hållarne stödja sin talan på gällande författningar. För att de må sättas i tillfälle härtill, tror Utskottet, som i allmänhet delar ofvanberörde af Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag både i ena och andra hänseendet uttalade åsigter, det vara billigt oell med afseende å den förda klagan nödigt, att tjenlig åtgärd vidtages, men då härvid kommit i betraktande, att det tillgår olika med rekryteringen i olika landsorter och att följaktligen serskilda anledningar till klagomål deröfver i serskilde provinser förefinnas, så anser Utskottet ock, att en i allmänna ordalag affattad och för rikets aila län gällande föreskrift i förevarande afseende, sådan som motionären begärt, svårligen blefve för vinnande af ändamålet tillfyllestgöraude. Deremot torde det vara lämpligare att öfverlemna åt landshöfdingarne, hvilka hafva sig uppdraget att vid rekryteringsmötena iakttaga rote-hållarnes rätt och bästa, att äfven hvar i sin ort tillse, att sådana missbruk, som af motionären öfverklagats, må upphöra och hvarom de kunde erhålla nådig föreskrift.
Sedan denna sak, hvarom jag ämnat väcka fråga, nu mera är afgjord, och det efter önskan 9 har jag endast en anmärkning dervid att göra, nemligen, huru det är möjligt, att ett beslut af denna beskaffenhet, taget af Riksens Ständer, kan blifva lemnadt utan expedition, till efterlefnad af vederbörande; jag vet icke hos hvilken detta fel ligger, men att det är en försummelse, som icke borde af Riksens Ständer lemnäs utan upp. a 68 Den 11 Maj. märksamhet, till rättelse för en annan gång, det inses lättligen} den oreda och skada, sorn härigenom uppkommit, blir icke fullkomligen hulpen derigenom att de beskattade böra återfå hvad dem blifvit ålagdt, ty många kunna vara döde, andre bortflyttade till andra orter: hvarken kan Häradsskrifvare eller Kron-betjening taga fullkomlig reda härpå numera, utan ett ökadt, mångdubbladt be: svär, hvartill de icke tyckas vara förbundne, för försummelsen hos den embetsman, som ej vederbörligen expedierat befallningen härom. Friherre Cederström, Jacob, uppläste följande :
Förordningen emot lurendrejeri och tullförsnillning af d. 12 Febr. 1820, dylikt gods borde afsändas till utrikes ort och der försäljas, Stockholms och Norrköpings Städers FabriksFattigCassor äfven upphört att af den dem i Nåder ti Hägde andel utaf auctionsbeloppet komma i åtnjutande. Och då någon annan förändring i berörde stadgande sedermera icke ägt rum, än att varuförsäljningen, i stället för att ske på utrikes ort, verkställes uti vissa Stapelstäder under vilkor, att godset exporteras, hvadan någon fattigprocent vid sådane tillfällen icke eller utgår, lärer, vid sådant förhållande, Herr Betänkande n. Sot Lefllers ofvanbcrörde motion icke föranleda till någon åtgärd. Den n Februarii 182g. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om nedsättning i Räntan å lån ur publika Cassör. (I-A.) Under anförande af de skadliga verkningar som, för näringarne i allmänhet, men synnerligast för Jordbruket, uppkomma, derigenom att de, till stort antal i Unfvudstiiden befintliga dels publika och dels privata Cassör äro,' med få undantag, beräknade på ständig tillvext genom utlåning mot högsta lagliga ränta och hvarigenom händer, att på de tider, då dessa räntemedel skola erläggas, en känbar och för realiserandet af Landtmannens producter högst förderflig penningebrist vanligen i landsorterna en längre tid förmärkes, har Anders Andersson från Östergöthlands Län hos Hederv. BondeStåndet väckt motion, att räntan å de lån, som från publika Cassör meddelas, måtte nedsättas till 4 procent, helst lån emot högre räntevilkor icke kunna, åtminstone hvad den jordbrukande klassen af medborgare angår, med någon fördel begagnas och den nedsättning i ränteinkomst, som derigenom förorsakades, kunde anses ersatt genom den större säkerheten i afseende på Capitaiernas återfående.
Jernvägsmateriel af Svensk tillverkning . 67. » komplettering af . 48. Jernvägen Gellivare—Luleå eif, upplåtelse af mark till .61. Jernvägsbyggnad^': Nordvestra Stambanan .. 54: l. östra Stambanan .. 80: 1. Norra d:o .. 80: 2. Dalkarlsberget—Möckeln Arboga—Köping Christianstad—Sölvesborg Carlshamn—Alfvestad . Calmar—Lamhult Lidköping—Håkantorp . Moholm—Mariestad Sundsvall — Hemgrafven Frövi—Falun Filipstad—Nordvestra stambanan Jordafsöndring från Rönö kungsgård . Kalmar, upplåtelse af en jordrvmd i Kammarförvandlen i Fångvårdsstyrelsen, löneförhöjning åt Kammar-kollegii berättelse om Sala silfververks ränteersättningsfond . Kanoner, 9-tums, anskaffning af . Kanslibiträde i Stats-Utskottet, angående ytterligare antagande af Kanslisterna i Göta Hofrätt, ersättning för mistade löneinkomster åt . Karlberg, byggnader vid Karlsborgs fästningsbyggnad Karlshamn—Alfvestad, jernväg emellan Karlskrona Skeppsbyggeri-institut. Karlskrona, ny läroverksbyggnad i » angående inköp af en Kronan tillhörig tomt Karlstads brandskadade näringsidkare, förlagslån åt Karlstad, ny läroverksbyggnad i ... Karlstads reglering . Kasernbyggnad för Svea Artilleri-regemente . » för Ingeniörtruppen Bih. till R. St. Kavalleri-skolor inrättande af Kinda båtled, anslag till .. » utsträckning af », . Kleen, S., . Skogvaktare, pension åt . Kocks, A. W., Statskommissarie, enka, pension åt . Kokinrällnings-koslmder vid Artilleri-regementena, förhöjning i anslagen till ... Kommendantsslaten, anslag för . Komminislrarnes lönevilkor, förbättring af Komplettering af trafikmateriel .. Komtillmåtta—Rågsveden, vägomläggning emellan . Kongelf—Kyrkeby d:o d:o . Kongl. Bibliolheket, nybyggnad för Kreditiv summor, i 63 § Regeringsformen föreskrifna Kreugers, C. C., Öfverste, enka, pension åt .
Byggnader och reparationer m. m 3,799: 55. Strömsholms slott. Hvarken i Kongl, Kammar-rätten eller hos Revisorerne har någon anmärkning vid detta slotts räkenskaper förekommit. Nedanstående tabell utvisar förhållandet med inkomster och utgifter: — 175 - Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Statsanslag 3 qqq. Kredit. Balans från år 1862: Utgifter: Upphandling af materialier 393; 24. Balans till år 1864: Kongl. Akademiens räkenskaper, som äfven redogöra för anslaeet till naturhistoriska Riksmuseum, hafva utan anmärkning blifvit granskade såväl i Kongl. Kammar-rätten som hos Fevisorerne. För inkomster och utgifter redovisas i enlighet med nedanstående tabell: a) Anslaget till naturhistoriska Riksmuseum. Debet. Balans från år 1862: Statsanslag Värdet af inköpta samlingar och inventarier 9,514: 75. Balans till år 1864: K redit. Balans från år 1862: Utgifter: Aflöningar 20,750 Till elever för tjenstgöring 800 » samlingarnes vård och förökande 12,300 Afskrifning å samlingarnes värde 2,690 86. 36,540: 86. Balans till år 1864: Inventariers och samlingars värde 281,719: 38. Summa 324,127: 96. b) Öfriga åt Veteuskaps-akadeiiiien anslagua medel. Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Ordinarie statsanslag 9,960: — Extra dito 168,760: Kredit. Utgifter: Till befordrande af Akademiens fortfarande verksamhet 960: — » teckningar öfver botaniska och zoologiska föremål 917: 50. » lönetillökning åt Akademiens Astronom 300: — » anställande af meteorologiska observationer 5,901: 28. Transport:
Län, som, enär stort mehn tillskyndades Sveriges landtmannahandel genom den med Ryssland år i838 ingångna handelstractat, ansett Rikets Ständer böra, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, på det kraftigaste utbedja sig, att denna snart i vissa delar tilländagående tractat icke måtte ytterligare förnyas, och i sammanhang dermed yrkat, att, vid tulltaxans upprättande, det ej mindre måtte bestämmas, att införseln från Finland af lärft och boskap hädanefter icke skall vara tillåten, än äfven att en så hög tull å Finsk ved varder stadgad att handeln med denna vara inom landet kan anses fullt skyddad; och hafva yttranden härvid blifvit afgifne utaf Anders Trysen från Östergötlands, Nils Strindlund från Wester-norrlandsoch Pehr Sahlström från Stockholms Län. Af Peter Pehrsson från Jönköpings Län, som, till uppmuntran för den allt mer och mer tilltagande linodlingen inom landet, föreslagit, att införsels-tullen å Lin måtte höjas för det häcklade till 2 R:dr 3a sk., och för det ohäcklade till 2 ll:dr per Lti, samt införsels-afgiften å Rof-, Rapsat-, Flampoch Linolja jemväl förhöjas, nemligen till 4° kannan. 20 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N.o 13.
petitrad ( Ingen annons införes under I krona. Literatur. Sigenargossen i Norden. E f t e r E. jerran Geibel bort i sköna Spanien Der fosterland, den skuggande kastanjen invid Ebros de dunkla Eggande Der Spanien, är mitt Hviskar Der af J a c q u e s. strand; drufvor ses rosor, mera När jag sorgsen Ingen Ack, Töckenluft, från Ack, arma, isar, ut; är hvar munter tagit melodi hemort Till mitt vackra vid sista gick klaga ibland: Till min Dansen vill jag draga, solskensland / skördefesten bland landtmäns Stämde jag, den skggge Mina bästa sånger Men när paren Medan Ack, jag Som Der svängde, skred, trängde, pä kinden ned. hörde då vid ifrån mitt i skära Lättare Der opp. hett i ögat Droppade häfs hvarje bröst; toner, fot som vingar Svarta ögon hota, fandangon du trånadssjuka håller mer oss lide hvarje Blott mitt fosterland Hän till söder! Slockne Hän vackra skuggan sist mitt får, går. Nej! Under veka, smeka, Intet Till mitt röst: måneglansen Hvarje Fritt jag dansen land en vid zittrans Yrande t7 ' opp, gästen, lustigt sol mot vester Tåren visa, slut. det är som hördes Hvarje 14. förstå. hur du mig Sångarglädjen hjerta, qvar; smärta, jag till har. Spanien, solsltenslanå ' .. af kastanjen hjertas Lundquist. gå, solen stänger Halfglömd Berättelse af Ernst förbarma, mig den enda vill En l i f s u p p g i f t. bittra, får. — Häftet kostar 1 k r o n a. glans. A n d r é n. — Sommardagar i Ronneby. M e d gravyrer efter aqvarell af Kindborg o c h fotografier. — Ångbåtspassagerare. A f Helene Nyblom. M e d 9 teckningar af V. Andren. — Lyckas vid Wettem. Teckningar af A. Schultsberg. — Första sippan. Ny strömStoopendaal. — Väckelse. — Ett besök i Yosemite-dalen.
Under det han talade hade han fört mig fram till planket och pekade ut en duktig brun häst, med en indiansadel på ryggen, ett dito betsel på hufvudet och all möjlig annan grannlåt litet hvarstädes. Det är väl bäst att jag tar bort den genast, sade han. Bara herrn säger åt vakten att det är min häst, så slipper jag nog ut. Det afrådde jag honom dock från att göra, men hvad jag inte kunde förhindra, var att han tog sadeln, betslet och den öfriga grannlåten af hästen och i stället fäste sin byxrem kring dess hals. Pow-wow'en räckte en god stund ännu och därunder samlades en hop folk, som sett hvad Muponen förehade och godt kunde förstå huru saken hängde ihop, utanför staketet, medan vännen Enoch innanför omsorgsfullt synade sin vallack på alla sidor, kände på dess ben och hofvar och slutligen belåtet utlät sig att den var "åll räjt". Slutligen kommo höfdingarna ut, åtföljda af tolkarna och tidningsmännen, samt vandrade i högtidlig gåsmarsch fram till sina hästar. De öfriga låtsade som om de inte sågo något ovanligt alls, bundo lös sina riddjur och sutto upp, men en lång, ståtlig karl, grant utstyrd med ett par buffelhorn öfver pannan, gulmålad med röda och svarta tvärränder samt försedd med en lång fjäderkam utåt ryggen, befann sig i tydlig förlägenhet om hvad han skulle göra, då han upptäckte Enoch Muponen hållande den häst på hvilken han ridit in till rådsförsamlingen. Ett ögonblick sågo de båda styft på hvarandra och därunder blef indianens min alt bistrare, så tog finnen pipan ur munnen, spottade åt sidan och sade: Glo du tattarf n, min är hästen och den rider inte du mera. Jag kallade på tolken och frågade genom honom, huru rödskinnet kommit sig till hästen.
Mästaren tackade då, ofta med tårade ögon, sina arbetare för deras mödor och ansträngningar under det gångna året, tack vare hvilka verkstaden kunnat häfda sitt en gång vunna anseende. Och arbetarne å sin sida kände lifligt, hvilket ansvar de buro på sina axlar, och voro både stolta och rörda öfver mästarens ord. Väl kunde en eller annan mästares myndighet urarta till stränghet, men i allmänhet ingaf den ett inbördes förtroende, hvartill nutidens utvecklade industrialism näppeligen kan uppvisa något motstycke. De trenne flickorna, hvilka vi nyss nämnt som kamrater på bokbindareverkstaden, voro hurtiga, lefnadsfriska ungdomar, hos hvilka lusten för själfständigt arbete var starkt utprägladt. Under gladt skämt byggde de luftslott, huru de skulle blifva sina egna mästare, få råd bestå sig lyxen att förtära ett glas öl till middagen och hålla eget » ljuskalas ». En vacker dag blef leken allvar, och » fruntimmersbolaget » grundades. Dess unga kontrahenters hela rörelsekapital utgjordes af en fast föresats att arbeta och försaka samt hundra kronor kontant, som hvar och en insatte i den nya affären. Det var en dag på hösten 1 8 7 3; en gammal bagarestuga vid Brunnsgatan, kall som ett uthus, hyrdes för 150 kr. pr år. Men den tidens ansträngande bokbinderi utan alla modärna hjälpmaskiner höll det unga » bolaget » varmt, och känslan att vara » sina egna » sporrade till arbete sent och tidigt. Böckerna bundos då för tiden oftast i skinnband och med handkraft. En eller annan mästare hade väl » skärmaskin », men vanligen begagnades » skärpressar », hvilka tvingade den arbetande att stå djupt nedböjd under den ansträngande sysselsättningen. Nu mera bindas böckerna mest i klotband, ett ringa besvär emot forntidens. Och själfva måste » mamsellerna », som de då benämndes, många gånger draga tunga dragkärror m e d färdigt arbete bort till kunderna. Detta generade dem ingalunda. Men hända kunde det, att deras arbeterskor köpte musikportföljer att bära under armen, när de gingo till och från arbetet, för att därmed slå blå dunster i ögonen på sina bekanta.
Herre hvarken utsår eller tillåter eller likgiltigt åser att detta utsås, Orden voro sådana, att jag icke kunnat underlåta att taga noga vara på dem och annotera dem för Gr. Liljencrants’ räkning. Hr Gr:n har vidare sagt, att Svenska folket har rättighet att sjelft pröfva hvad som är sannt eller falskt, godt eller ondt; men hvar finnes väl något i min motion, som förhindrar denna sjelfpröfning? Tvärtom, om Gr. Liljencrants ånyo genomläser densamma, skall han nogsamt finna, att den tillåter just demina sjelfpröfning, och att den åsyftar att utestänga och motarbeta deras verksamhet, som vilja förhindra den, derigenom att de vilja tvinga folk, att nolens volens antaga läror och satser, som äro främmande för all kristendom. Gr. Liljencrants har talat om förtryck; men jag hemställer till K. o. Ad. om i min motion finnes någonting, som syftar dit. I nu gällande Kyrkolag och allmän Lag finnes ingen enda g, som tillåter lekmän att utöfva någon andlig verksamhet; en sådan är tvärtom inom Kyrkan förbjuden och kan åtalas. Vi veta mer än väl, att lagen har makt att kunna i dylika fall väcka åtal, och sålunda undertrycka dessa sjelfgjorda predikanter och med dem befryndade personer, som uppträda inom Kyrkan; men jag anser likväl, att det icke vore rätt och knapt nog möjligt, att undertrycka deras verksamhet. Den bör icke undertryckas, blott ledas och qvarhållas inom sanningen och till Kyrkans fromma. Just derföre har jag väckt min motion; jag vill nemligen ställa dessa personer under en kontroll, som är Statens egen kontroll. Jag liar velat ställa all denna deras verksamhet under Konsistoriernes, under Kyrkoherdarnes och Kyrkorådets upsigt, på det att något band måtte finnas på deras sjelftagna andliga verksamhet, och församlingarne icke emot sin vilja påtvingas deras verksamhet. Särdeles vacker är den målning, Gr. Liljencrants gjort öfver tillståndet i åtskilliga Europeiska länder.
Vanloo tystnade och öfverlade med sig sjelf. – Jag kan icke, sade han derefter, – släppa tillfället ur händerna. Jag måste söka att fånga honom, innan han smugit ut ur Östersjön. Jag har steg för steg följt denne man på hans väg till förderfvet. Ödet korsade ej min plan, då det lät konspiratören undkomma; jag visste, att då denne förlorat sitt spel, skulle sjöröfvaren börja ett nytt. Måhända skall han således dö nesligt såsom han lefvat och dagens ljus beskina slutet af en bana, som hitintills dolts i ett ogenomträngligt mörker. Måhända skall jag, då jag gripit honom, samtidigt härmed erhålla dessa bevis, i brist af hvilka jag ej kunnat, enligt min regerings instruktioner, fordra en mans hufvud, hvilken bär ett ädelt namn, har en aktad samhällsställning och på hvars rykte ingen skugga förut varit kastad. Sigurd, jag skall ännu i dag gå ombord å Algernon Sidney, och innan den sol, som nu går upp, åter sjunkit under synranden, skall den belysa begynnelsen af min jagt efter fribytaren. – Men, kapten, er mor och syster! – Sednast om fjorton dagar skall denna kryssning vara slutad. Har jag icke dessförinnan anträffat honom, så har han vunnit den stora oceanen, och endast de blodiga spår, han lemnar på sin väg, skola kunna rikta min köl mot hans. Min mor och Ellen skola intilldess förblifva här i mitt hus under beskydd af den holländska flaggan och min egen auktoritet. Äfven om de med öppet ansigte visade sig inför verlden, skall ingen våga antasta modren och systern till ombudet för en främmande, inflytelserik makt. Jag vill dock, att hemligheten tillsvidare skall förblifva hemlighet ... Du begifver dig således till briggen och tillsäger Blackwell att ordna allt för vår kryssning. Återvänd derefter, och jag skall föra dig till mina dyra anhöriga. Sedan Sigurd gått, satte sig Vanloo att skrifva till De la Gardie ett bref, hvaruti han förklarade, att han genom en ren tillfällighet fått kunskap om Drakes afsigter, och redogjorde för så pass mycket af gårdagens händelser som det öfverensstämde med hans afsigt att meddela.
Inställes resan af annan orsak och sker det innan fartyget afgått från den hamn, der besättningen blifvit förhyrd, tillkommer den besättning, som är förhyrd för resa, tredjedelen af hyran, och den, som är förbyrd för månad, hyra för så 15 lång tid, den varit i rederiets tjenst och dessutom en månads hyra för brutet kontrakt; sker det å annat ställe än förhyringsorten, erhåller den besättning, som ur förhyrd för resa, hela hyran, och den, som är förhyrd för månad, utom hvad redan är förtjent, hyra för fyra månader, då resan inställes i hamn bortom Kap Horn eller Goda Hoppsudden, för tre månader, vid inställelse af resan i närmare hamn utom Europa, för två månader om resa inställes i Europa på andra sidan Kanalen, och för en månad om det sker i Nordsjön eller Östersjön eller eljest i Svensk hamn Ar någon del af hyran utbetalad i förskott, vare lag som i § 56 mom. 2 sägs. § 58. Uppehälles fartyget i afgångshamn eller under resa, vare befälhafvaren berättigad att, der uppehållet härleder sig från krig, embargo, blokad, uteller införselförbud, is eller skada, som drabbat fartyget, efter samråd med rederiets ombud eller Svensk konsul, besättningen afskeda, i hvilket fall hyran utgår pä sätt i § 56 stadgas. § 59. Går fartyg i sjönöd förloradt, eller förklaras det ej värdt att islåndsättas, eller uppbringas och prisdömes det, utbetalas till den besättning, som är förhyrd för månad, betingad hyra till och med den dag, tjenstgöringen upphörde, till den, som är förhyrd för resa, halfva hyran, om resan inställdes på bortvägen, men hela hyran, om den inställdes på hemvägen. § 60.
Liljencrants: Frih. v. Schulzenheim har onekligen rätt i sitt påstående att det är en orättvisa för dem, som anmält sig att bränna 300 k:r, att icke i likhet med dem, som anmält sig till större belopp, få njuta skattenedsättning för underbränvin. Men det är lika klart att, på sätt Utsk:t i sin motivering antydt, någon afkortning icke kan ega rum för dem, som anmält sig för minimibeloppet, ty i sådant fall skulle man icke låta tillverkningen uppgå till detta minsta belopp, hvarföre Utsk:t också ganska riktigt afstyrker motionen. Utsk:t säger nemi. att, om man medgifver -j i afdrag, skulle den, som anmält sig för 200 k:r, icke bränna mera än 160. Efter R. o. Ad:ns förut fattade beslut att minsta tillverkningen skulle vara 300 k:r, skulle den, i händelse motionen antogs, kunna nedgå till 240 k:r. Och då jag slutligen icke anser denna förändring vara nödig för bränvinsbrännaren, får jag anhålla att 23 § i gamla författningen måtte bibehållas. Gr. De la Gardie: Det är visserligen sannt att man på förhand bör beräkna den qvantitet bränvin man kan få ur råämnena, men dessa kunna vai’a af olika beskaffenhet, hvarförutan olika omständigheter äfven kunna inverka. Detta gör att man, då betalningen på förhand erlägges, ofta kan komma att betala skatt för en vara, som icke blifvit tillverkad. Författningen medgifver väl att man med i får öfverstiga eller undergå det anmälda beloppet samt att restitution i sednare fallet erhålles; men denna förmån tillkommer dock icke alla, ty återstoden får icke i något fall understiga det minsta beloppet, hvarföre de, som anmält sig för 375 k:r, icke få restitution lika med dem, som anmält sig för större belopp. Detta är tydligen en orättvisa. Jag hade derföre önskat att minimum blifvit bestämdt till 250 k:r, för att derigenom jemna förhållandet. Men då nu 300 k:r utgör minimum, önskar jag att alla måtte blifva berättigade till restitution. Gr.
Detta fijrslag upptogs delris i statsverkspropositionen vid 1892 och 1893 iii. ', riksdagar. meii lyckades ej vinna anslntning af kamrarile. Oaktadt staten s&amp; styf~noderligt sörj er för flickornas e1.ementn~rru~i.dei.visiii~~g, har den 1870 fforviirfvacle rätten. for livinnor .att taga mogenhetsexamen, idka stiidier och aflägga examina vicl ~inii7ersiteten 1ic.ngt i f r h blifvit en död bokistaf. Ad igen aflägga en mängd iinia flickor studeiitexarnei~, antingen \: id de tre elisbilda högre flickskol.or.iia i h~ifv~~clstadea, soiii. erhållit diinias.ioi~sr~tt och af hvilliet ett, Åhlinska skolan, står tinder utesl~itancle 1cvinli.g ledning, (gg: i~iiiasiztlafdel.i~ii~gei.iiing.eiis stadiereldor är iiämligeii fil. clokto;: F,ll: eiz Fries, och det ar A t helme clirnissioiisrättei~ utfärdats) ell.er vicl goss1ai: overli. i niidra delar a f. En n~allgcl af clessa lxii11iga studenter idka seclan vidare stnclieï vid ii~iiversiteten .. 11i.oni deii filosofiska fakulteten hafva flera kflagt kandidatexamen, för a t t sedan ilgna sig &amp; t wiclervisni~i&amp; (sk liar en fil. kandiclat efter geiiomgknget profik blihit aiistäUcl s$so.iii lärare vicl ett af statens gosslaroyerlr), liter &amp; r verlrsai~iliet eller dylikt, andra Rter fortsiitta vidare sina iiiziversitetsstiiclier.