Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Antagom för calculernas uppgörande: 1:0 alt detta capital ger 5 proc., så erhållas årligen 900,000 R:dr B:co, hvaraf minst hälften i bancosedlar och den andra hälften i hypotheksedlar; 2:0 att all räntevinst användes till silfverköp eller minskning af hypoteksedlarna; 3:o att sedelmassan bör och kan minskas med de 4 millioner, som tillkommit efter 1823 för silfverköp; 4:° aR Banken kan utgifva sedlar till -J:del utöfver hvad den har i metalliska fonder; och 5:o alt invexlingen af de nuvarande bancooch riksgälds-sedlarna kan vara verkställd till 1835 års slut; så Ur jag öfvertygad, hvilket synes af den tabell jag härjemte får äran bifoga, att efter 10 år, eller i845, ingen enda hypothekssedel skall finnas, men ändå hypotheksfordringarna qvarstå och landets såväl allmänna som enskilda liqvider derefter kunna uppgöras endast uti bancosedlar. Som vid den första realisationsoperationen nödvändigheten fordrar utgifvandet af hypothekssedlar på mindre sumjnor än 10 R:dr, för att kunna inlösa motsvarande summor af gamla sedlar, så böra, vid den årliga inlösen af hypothekssedlar emot bancosedlar, sådana småsedlar, som äro under tio R:dr, och på hvilka ingen ränta bör gifvas, först inlösas. Det synes, som all sedeltillverkning hädanefter endast bör bestridas afBanken, och Riksg.Cont., om det skall bibehållas, endast blifva en lånebank, som förvaltar hypotheksfonden eller Bankens fordringar, 18 millioner, och i sådant afseende är ett Banken underordnadt Verk. Denna hypolheksfond bör icke ökas, men kan genom eapital-inbétalningar minskas, hvilka inbetalningar genast böra användas till silfverköp. Anmärkningsvärd! synes mig alt, då R:dr B:co är så väl den allmänna som enskilda myntberäkningsgrunden, och dä R. St. beslutat en realisation ä 128 sk., likväl slå silfvermynt efter specie-beräkning.
Emot förslagets antagande förekommer ytterligare : att antalet af Postilloner, som nu uppgår till omkring 100, torde bora fördubblas, så att de äfven kunde åtfölja Sidoposterne, hvilka icke kunna anförtros ensamt åt den okände skjutsandes vård, med den trygghet, som åt den ständigt ansvarige Postbonden, hvilken äfven fortskaflär lästa eller olästa Lösväskor och lösa bref, hvarigenom 1’ost-communicationen betydligt befordras och underlättas emellan hvarannan närmare belägne orter, — en anstalt, sorn Bevilln.- och Oec.-UtsJi. Bet. N:o 22. i3 med iinga kostnad uppfyller sitt nyttiga ändamål och på vissa orter bidrager att minska besväret både för Allmogen med Krono bref bäringen och för Soldaten med Regements-Postens förskaffande; att af ståndet emellan Gdstgifveriskjuts-stationerne dr ganska ojemnt, hvilket på långa håll skulle verka till uppehåll för Posten och öka de skjutsandes tunga; att anvdndandet af Gdstgifveriskjuts skalle medföra betydligt större kostnad, än örn betalningen regleras efter andra här nedanföre föreslagna billiga grunder, hvarigenom lindring i det tryckande af Postföringsbesväret lämpligast synes kunna vinnas; samt att hdstarnes duglighet icke kan vid Gdstgifveriskjutsen controlleras med samma noggrannhet, sam nu eger runi, så att genom mindre brukbara hästar betydligt uppehåll kunde inträffa. Under sådana förhållanden, och då Utskotten för öfrigt betvifla, att dessa och andra smärre olägenheter skulle förekommas eller förminskas derigenom, att hela skjuts-inrättningen, på Sätt föreslaget blifvit, ställdes under Öfver-PostStyrelsens inseende, enär denna Central-Autoritets föreskrifter, i de mångfalldiga härvid förefallande Ordningsoch Poiicemål, lättare torde eluderas och blifva kraftlöse, än de förordnanden, Läns-Styrelserne i hvarje ort kunna utfärda och genom underlydande Kronobetjente ritan tidsutdrägt befordra till efterlefnad, »4 Bevilln.- och Oec.-Utsk. Let.
Utan att uppehålla mig vid något af de flera ämnen, som af Herr Munck af Rosenschöld, i dess anförande, äro upptagna; eller vid de embetsåtgärder af Herr Friherre Wirsén^ hvilka sålunda blifvit framställde; och utan att tillåta mig något vidare yttrande , angående den ömtålighet, som Herr Friherre Wirsén vi.. sat för publiciteten af dess åtgärder, än den, som jag tror, nyttiga anmärkning, att denna ömtålighet icke kan äga annan grund, än en ganska aktningsvärd; så vida Herr Munck af Rosenschöld, långtifrån att klandra samma åtgärder, heredt ett tillfälle för dem att komma till den allmänna aktning, som desamma i sigf sjelfve förtjenat; utan att, säger jag, med något af d.ssa ämnen nu upptaga Högloft. Ridderskapcs och Adelns tid, vågar jag fästa Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärk* 412 Den 31 Mars. samhet på den särskildta fråga, som här uppstått , den nemligen huruyida det må vara ConstitutionsUtskottets Ledamöter tillstän digt, att, i annat fall, än då de tilltro sig göra anmärkning till ansvarighet å någon Ledamot , eller Föredragande i StatsRådet, yppa den kännedom om allmänna ärendrrnes behandling i StatsRådet, som ConstitutionsUtskottets Ledamöter äga att af StatsRådets Protocoll intaga? Denna fråga är, efter min öfvertygelse, en af de vigtigaste, sorn kunna uppstå•, emedan den , så vidt jag förstår, verkar direct till, antingen bibehållande af, eller rubbning uti en af de hufvudsakliga rättigheter , hvilka tillsammantagna bestämma Svenska Nationens frihet.
Likväl hafva Riksens Ständer, i deras underdåniga Skrifvelse af den 17 November, om dessa 2:ne Creditiver, för det mindres begagnande tillagt ett nytt, förut alldeles okändt, villkor, nemligen, att de utomordentliga behof och föremål, i och för hvilka de summor , som deraf tagas, ansetts erforderliga, skola fullständigt uppgifvas, och en summarisk redovisning deröfver upprättas, på det, som orden lyda , Riksens Ständer eller deras Revisorer må jemnväl kunna deraf erhålla en ledning, till vinnande af nödig speciel kännedom om dessa medels användande, i hvarje särskildt fall. Såsom villkor för sjelfva anslaget, kan Kongl. Majit icke erkänna något annat, än det Grundlagens 63 § innehåller; och hvad åter vidkommer uppgiften af behofven och redovisningen för medlens användande, så är något särskildt stadgande, i detta afseende så mycket mera öfverflödigt, som redovisningen för alla utgifter af denna art, i förening med 172 Ang. Granskning af Ailm. Cassör m. m. Stats-Verkets öfrige Räkenskaper, aldrig varit undandragen Rikets Ständers eller deras Revisorers fullständiga kännedom, hvartill likväl det nu yrkade förbehållet lätteligen kunde gifva en lör villande anledning. Det är till följe af ofvan anförda skäl, som Kongl. Maj;t härmedelst i Nåder vill förklara Rikets Ständer: Att Kongl. Maj-.t, under närvarande förhållanden , icke medgifver Rikets Ständer eller deras Revisorer någon gransknings-rätt öfver andre Cassör och Räkenskaper, än hittills brukligt varit, med tillägg af de, i Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse af den 28 Februarii (såsom motsvarighet för de, af Riksens Ständer, äskade, men uteblefne förtydligade föreskifter för deras Revisorer), uppräknade Tullverkets, Militiae-Boställs, Krigsmanshusoch SeraphimerGillets, från allmänna bidrag härrörande, fonder och räkenskaper:
PiegeringsFormen utstakar och i den Ordning samma §. föreskrifver, till sluteligt afgörande förehaft berörde frågor, och deruti anställt omröstning efter följande af RiksStånden godkände Propositioner: 1-a Voteringen. Den, som bifaller att lönen för Justitia: StatsMinisterv. Taffelpenningarne inberäknade, bestämmes till 7000 R:dr B:co, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer serskild votering att anställas, huruvida samma lön bör blifva 7,5oo R:dr eller 8000. Efter Voteringssedlarnes öppnande befunnos 68 Ja. och 49 Nej utom 2.’ne sedlar, hvilka såsom dubbla blifvit casserade. Och som Ja vunnit; altså är lönen Betänkanden, N:o 3i3. 555 nied Taffelpenningar bestämd för Justitia SlatsMinistern till 7000 R:dr. 2:dra Voteringen. Den, som bifaller att lönen för Utrikes StatsMinistern, Taffelpenningarne inberäknade, bestämmes lill 8000 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer serskild Votering att anställas, huruvida samma lön bör blifva 8,5oo R:dr eller 9000 R:dr. Voteringen härom utföll med 79 Ja och 4° Nej. Och som Ja vunnit; så är lönen för Utrikes StatsMini stern , Taffelpenningarne inberäknade, fastställd till 8000 R:dr. 3:djc Voteringen. Den, som bifaller att lönen för hvar och en af de 6 RevisionsSecreterarne fastställes till 1600 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; blifver samma lön bestämd till 1800 Rd. Denna omröstning bar utfallit med 71 Ja och 47 Nej,- hvarjemte 1 Voteringssedel måst, såsom dubbel, casseras. Ja har altså vunnit.
Revisorerne ansägo det vara vida lämpligare och med Rikets värdighet mera öfverensstämmande, att en sådan möjlighet för framtiden alldeles undanröjdes och att således större utgifter för Minister-staten icke i Svenska Statsverkets räkenskaper upptoges än som af lliks-staten motsvarades. i afseende å förevarande ämne har Utskottet inhemta!, att Kongl. Majit uti sin vid delta riksmöte afgifna nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, pä sätt dervid fogade protokoll öfver utrikes departementets ärenden den 14 sistlidne Oktober närmare utvisar, föreslagit att Svenska Statsverkets bidrag till MinisterStaten skulle för nästkommande stalsregleringsperiod ökas med ett belopp af 141,525 Ridr Runt; äfvensom Utskottet af II. E. Herr Statsministerns för utrikes ärendena underdånigt afgifna och berörda protokoll åtföljande memorial angående Departemen - 12 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 18. tets utgifs-stat funnit, alt omförmälde förhöjning af ifrågavarande anslag är afsedd, bland annat, till en sålunda förändrad organisation af beinälde Departement, att förvaltningen och redovisningen af samtliga de lili Ministerslaten från båda de förenade rikena ingående medel skulle af Departementet kunna öfvertagas, genom hvilken förändring de af Revisorerne anmärkta olägenheter vid den nuvarande redovisningen skulle försvinna; — och då Utskottet, vid afgifvande af förslag till 3:dje hufvudtitelns reglering, kommer att meddela yttrande i anledning af högstberörde nådiga framställning, samt Rikets Ständer vid pröfningen deraf få tillfälle alt laga den af Revisorerne väckta fråga uti öfvervägande, har Utskottet ansett samma fråga för närvarande icke böra lill någon åtgärd föranleda. I sammanhang med nu afhandlade ämne, hafva Revisorerne anmärkt att, jemlikt ofvan åberopade Kongl, bref af den 6 Febrnari 1830, General-Konsuln i Abo alltifrån denna lid af anslaget för Minister-staten åtnjutit aflöning med 2,000
Hvad åter ungar samme talares yttrande om beklädnaden, det enda af hans anförande, som jag nu vill uptaga till besvarande, så innehåller K. författningen om beklädnaden för Båtsmän bland annat följande: ”Sedan stortröjan under 36 månaders samt hatten och mössan under 24 månaders tjenslgöringstid begagnats, under hvilken tid hatten tillhör persedelbeklädnaden, tillfalla dessa persedlar båtsmannen såsom hans enskilda tillhörighet.” Vidare förekommer: ”tröjan och hyxorna af kläde, äfvensom bramsegelsduks-byxorna, halsduken, skorna, ullstrumporna och skjortorna begagnas under 12 månaders tjenstgöring såsom paradbeklädnad, hvarefter persedlarne lemnäs till båtsmannens egen vård och medfölja honom till hemorten, der de af honom fä begagnas såsom paradbeklädnad”. Ytterligare stadgas: ”Brukningsliden beräknas från inmönstringstill afmönstringsdagen, antingen tjenslgöringen varit i land eller till sjös”. Man finnér häraf att samma slilningslider, som jag i mitt förslag uptagit ledan finnas anbefaldle för flottans båtsmän. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Jag anhåller vördsamt att fä yttra några ord i afseende på hvad Hr Stiernsvärd i sitt här nyss nplästa anförande tillkännagifvit, nemi. i afseende på de vapen, som tillhöra Gottlands National-beväring. Jag skall dervid vara så kort som möjligt för att icke förlänga en tid, som redan alltför länge med detta ärende blifvit uptagen. Dä jag af K. M. förordnades, att taga befäl öfver Gottlands National-beväring och ordna densamma, så var min första pligt att undersöka i hvad skick vapnen befunno sig vid denna försvarsanstalt. Jag fann då att beväringen var tilldelad Engelska gevär af de s. k. subsidie-gevären, och hvar och en som har vid reg:lene haft att göra med dessa gevär, känner nogsamt af huru mångfaldig beskaffenhet de åro.
19 skar sitt fäderneslands förkofran och välstånd. Dessa summor uppgå lill 774,000 R:dr, samt örn man, såsom jag anser riktigast, vill inberäkna kostnaderne för fullbordandet af företagen, till 1,143,000 R:dr; ocb jag anser, att, så vida Utskottet finnér företagen vara af allmän nytta och utgöra delar af en sammanhängande plan för handelns befordrande och kommunikationers befrämjande, der det är nödigt, eller odlingsföretags beredande, der det är nyttigt, sä böra medel till deras utförande anskaffas, så vidt utan olägenhet ske kan. Andra länder, der industrien är högt utvecklad, gå ofta uti förlag för stora företag, hvaraf de skyndsamt hämta frukter, som betala förlagskostiiaderna. Hvarföre ej följa efterdömen, der de äro goda?” ”Dessutom böra, i min tanka, Rikets Ständer göra afseende på ett annat förhållande, som är oss eget. Alltsedan tio år tillbaka, har Rikels Ständers Rank uppsugit en betydlig och sig alltjemt ökande årlig vinst från näringarne, utan att hafva gifvit något åter ifrån sig mera, än 1,400,000 R:dr till Riksgälds-Kontoret. Banken har under denna tidrymd ökat sin fond med 5 millioner, och Riksgälds-Kontoret har indragit sina 2 millioner utelöpande obligationer samt upplagt mera än millioner. Dessa betydliga summor äro utlånte lill allmänheten, bära ränta och uppsuga således alltjemt meia och mera från näringarne, som alltjemt öka sina skulder lill Statens kassor. Staten riktar sig på bekostnad af enskilte. Jag anser, att hvad af näringarne sålunda uppsuges, bör till näringarne återgifvas, på det sätt, att det användes till företag, sorn befordra näringarnes tillväxt, utveckling ocb förkofran, samt gifva sysselsättning åt den befolkning, som näringarne ej förmå att sysselsätta. Det är ej ullåningssystemet, jag gillar; det stjelper snarare. Näringarne befordras bäst genom indirekta medel, sådane som för dem undanrödja hindren.
Trejfemtedelar af Wadstena krigsmanshuskas sas äldre inkomster - 62,725: 24. 8. Balans till påföljande äret: Pensionärernes antal utgjorde vid 1848 års, i Mars verkställda, pensionsreglering 849, och år 1849, vid samma tid, 899. Anmärkning: Som räkningen öfver Wadstena krigsmaushuskassas äldre inkomster för år 1849 ännu icke till Direktionen öfver Arméens pensionskassa från vederbörande inkommit, har beloppet af den Pensionskassan med §:delar tillkommande andel af berörde inkomster icke kunnat i kassans hufvudbok för samma år upptagas; hvarföre denna inkomst för år 1849 icke heller finnes här ofvan uppförd; och då, af samma orsak, 1849 års hufvudbok ännu icke blifvit afslutad, kunna kassans tillgångar vid sistnämnde års slut ej heller uppgifvas. Redogörelserna för det under Direktionens öfver Arméens pensionskassa förvaltning ställda anslaget, för pensionering af militäre embetsoch tjenstemäns samt underofficerares, med vederlikars, i fattigdom efterlemnade enkor och barn, hafva för båda revisionsåren blifvit uti Kongl. Kammarrätten granskade utan anmärkning, och utvisa följande förhållande: »eliet. år 1848. år 1849. Balans frän föregående året: Uppbörd: Statsanslag 25,000: 25,000: . Credit. Utgifter: Pensioner till enkor och barn efter militäre embetsoch tjenstemän 15,824: 45. 10. Balans till påföljande äret: Summa 30,769: 18. 2. 31,540: 45. 8. — 145 — Under revisionsåren hafva, i likhet med hvad under föregående år ägt ruin, militäre embetsman åtnjutit pensioner från Arméens pensionskassa, på samma gång, som lön eller pension uppburits för civil tjenst.
I sjelfva saken hafva flere, såsom skäl för förslagets: ogillande, anmärkt, att de ansågo* dödsstraff vara olämpligt för det brott, hvarom här är fråga. Dessa talare hafva likväl derjemte påyrkat bibehållande af den lydelse i §. i 5 Cap; Missgernings-Bälken nu eger. Det synes följaktligen, såsom hade de förbisett, att berörde lagrum redan innefattar dödsstraff, och det för alla gradationer af brottet, utan undantag, och Utskottet lärer således, för bemötande af nämnde erinran, endast behöfva fästa uppmärksamheten derpå, alt Utskottets afgifna förslag, långt ifrån att införa dödstraffet, tvärtom åsyftar att afskaffa detsamma, för alla de händelser, då ej brottets synnerligen svåra egenskap påkallar Lagens nuvarande stränghet. 4 Lag-Utskottets Utlåtande N;0 1j6. * öfrige anmärkningar utgå förnämligast från det förmenande, att åtal för majestätsbrott skulle komma att oftare anställas efter lagförändringen, än före densamma. Men all fruktan i delta hänseende är, efter Utskottets öfvertygelse, helt och hållet ogrundad. Det finnes ej ringaste sannolikhet, att Konungamagten skulle varda mera benägen att låta beifra dylika brott, efter det Straff-Lagen blifvit mildrad, än förut. Majestätets helgd vidinagthållfcs och främjes lika litet genom en större mängd rättegångar af ifrågavarande beskaffenhet, som den enskildes existimation ökas genom många belackares eller smädares framdragande inför Domstol. Det måste alltid blifva Konungamagtens eget interesse, lika visst som det måste instämma med det Konungsliga hjertats böjelse, att minska men icke att fika åtalen af injuriebrott, hvilka röra Konungens Höga person.
Åmark och hans löftesmän 15,037: 48. » Bruksegaren Morsing 6,518:. 90. » Hofslagaren Engvall . 1,014: 49. » Fabrikören Treutiger 1,079: 21. » aflidne Handlanden O. Hellströms konkursmassa 1,035: 36. Jr&u-neivoH moni *6 in vomb,!,,; 1 Ångåude den i förra, revisionsberättelsen omförmälda »Palmqvistska fondentill Stockholms befästande» hafva Revisorerne iuhemtat, att sedan nied åberopande af ett uti framlidne Friherre Stjernclou-Lillienberg-Palmqvists testamente förekommande stadgande, att arfsutredningen borde vara verkställd till den 1 April 1866 och att ingen utdelning finge ske, förrän arfskifte i enlighet med testamentet blifvit upprättadt och godkändt — utredningsmannen i bemälde Friherres bo vägrat atp, uppå derom af Ombudsmannen i Kongl. Statsr-kontoret gjord framställning, det Kronan tillerkända belopp genast utgifva, hade Öfverstathallare-embetets .Kansli, hvarest Ombudsmannen yrkat, det måtte, med stöd af 18 kap. 3 § Årfda-Balken, utredningsmannen i nämnda bo varda ålagdt. samma medel till Kongl. Maj:t och Kronan, utbetala., medelst utslag den 17 November 1863. förklarat målet vara af tvistig beskaffenhet, sä att dermed icke kunde handräckningsvis förfaras; att emellertid Ombudsmannen redan den 6 i sfstberörda månad hos Kongl. Svea Hof-rätt begärt stämning å oj mindre Friherre Palmqvists närmaste arfvingar, än äfven boutredningsmannen, med yrkande om åläggande för dem ombesörja att arfskifte efter bemälde Friherre triåtte oförtöfvadt verkställas, på det Kronans rätt i hans bo måtte varda bestämd; samt att detta mål för närvarande vore på Kongl. Hof-rättens pröfning beroende. C). Krutoch salpeter-försäljningsmedel. Häkenskapeu, som ännu ej undergått granskning i Kongl.
Har han laga för - rv44 fall, widtage (lommlttsen någon annan anstallt, til inhämtande af den nödiga kundflap. Alla de, som ästnnda under tystnad fä deras förmögenhet upgifwa, stola wara ovilkorligen pligtige, at personligen tilstädes komma, derest icke laga förfall finnes och behörigen styrkes, och detta, sä kart dem ar, at as förbehällci om tystnad fä fig begagna. §. 27. Öfwer all den upgift, upstattning och beräkliing, som under tystnad handteras och werkställes stola särstillda anteckningar hällas, samt enar förrättningen af en Lommittee uti Stad, Harad, Tingseller Skeppslag, eller Fögderi är stukad, stall Lommitteen endast meddela et summariskt Sammandrag af den okända och under tystnad Handterade förmögenhetens belopp, utan at nämna någon person särstilldt, eller hwad upgift huvar och en kan hafwa gjort; hwarefker de härom hällna anteckningar stola, under Ledamöternas Li»M förwarade, aflemnas til Konungens BcfallningshafwanLs, som dem obrutna behäller, antingen til desi de uti Lommitteeu ater kunna behöswas, eller efter fulländad slutelig upbörd af den belöpande afgif, ten kunna förstöras, hwilket uti nägra af Lom^ mitteens Ledamöters närwaro bör werkstallas. , §. 2g. Utom den befrielse stan deltagande i Afgiston^ fom Har ofwanstre blifwit utsatt för Skolor, IckokpitalLr s DLrhus, Barnoch Fattighus, kommer äfwen ifrän särffilld upstattning och beräkning at befrias: —1045 r:o Dek som under Husgeråd och Inventarier manligen begnpes, sä i Städer som pä Landet. 2:0 Bruksoch Hytke-ägares Inventarier och utesläende fordringar, uli och för Bruksrörelsen) hoö Bruksfolk eller arbetare wid Bruket. g:o Alla Kronans
Antal på i skålpd victualievigt * . 200. Obs» Af de förut brukliga enkla runstycken, eller -T-:dels shillingar, utpräglades 100 R:dr Efter denna beräkning gaf 1 skålp:d victualievigt 180 st. enkla runstycken. En —tedelspenning blifver alltså endast obetydligt, nemi. ^:del, mindre än dessa enkla runstycken, hvilka erfarenheten visat icke vara för små att i rörelsen begagnas. Den erinran, sorn af Kammarherren Rosenblad blifvit gjord rörande nödvändigheten att i förväg undanrödja möjliga försök, att genom hvitkokning eller på annat sätt förfalska något kopparmynt till likhet med ett i storlek, utseende och vigt tilläfventyrs någorlunda motsvarigt silfvermynt, finner Utskottet val grundad och tillstyrker, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det vederbörande vid Myntverket må förständigas-, alt häråt lemna erforderlig uppmärksamhet vid präglingen af de nya kopparmynten; för hvilket ändamål ock nu föreslås, att intet af dessa må förses med Konungens bröstbild ulan endast med Dess höga namnchiffer. Af Kongl. Maj:ts uti Dess högstberörde Nådiga Proposition gjorda framställning till Rikets Ständer, — att de besparingar, sorn vid kopparens utmyntning möjligen uppkomma, måtte, sedan betalning för den använde kopparen, efter gångbart pris, till Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contor blifvit erlagd, få disponeras af Myntverket, som, enligt Kongl. Maj:ts den 9 Mars förlidet år vidtagne Nådiga beslut, kommer att öfvertaga kopparmyntningen, men hvars på Stat uppförda anslag för silfvermyntningens bedrifvande icke förslår att betacka kostnaderne dervid, —bär Banco-Utskottet ansett sig böra genom Protocolls-Utdrag lemna Rikets Ständers Stats-Utskott del; lärande detta Utskott i anledning deraf ej underlåta, att med. dess Betänkande öfver denna punkt serskildt till Rikets Ständer inkomma.
Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bankooch en ledamot i Riddarh.Utsk.; och befunnos utsedde i BankoUtskottet: efter N:o 2039, Hr von Troil, Georg Gabriel Emil; N:o 367, Frih. Ulfsparre, Fullm. Hr von Troil, Georg Gabriel Emil. RiddarhusUtskottel: efter N:o 370, Frih, Paykull, Johan Gustaf; N:o 2294, Hr af Funck, Carl Oscar. Hrr Elektorer blefvo härefter, enär llr Brakel och Hr af Funek varit supleanter i de Utsk. der de nu blifvit utsedde till ordinarie ledamöter, af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att utse en supleant i Bevilln.Ulsk. efter Hr Brakel, och en supleant i Riddarh.- Utsk. efter Hr af Funck. Uplostes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. Skrifvelser till K. M.: N:o 68, ang:de prajscr ip t i onstid vid förestående allmän JordeBoks-granskning ; N:o 69, i fråga om eftergift af en Öfversten J. af Ekenstam i lifstiden ådömd ersättning till följd af Tullkassören G. E. Bergvalls balans; och N:o 70, ang:de försäljning af tomtplatsen efter Kronans nedbrunna spanmåls-magazinshus i staden Carlshamn. Hr Ehrenhoff, Gust. Herm., anförde skriftligen: Som Hr Heykenskölds, vid föredragningen af Bevilln.Utsk:s Betänk. N:o 23 d. 8 April, mot mig rigtode anförande, numera blifvit för mig tillgängligt, anhåller jag att dervid få göra några anmärkntr: men på det att R. o. Ad. utå rätt kunna bedöma Dea 2 Maj. *23 denna tvistefråga, anhåller jag vördsammast alt i Höglofl.