Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1850—51. 9 Sami. 52 410 Prot.-Utdrag den 23 Juli 1851. genom utdrag af protokollet vänligen inbjudas att i detta Ridderskapet och Adelns beslut instämma. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Uiskottets Memorial N:o 10, till Rikets Ständer, med Betänkande i anledning af anmärkningarne vid Memorialet Nio 7, jnnehållande förslag till åtskilliga ändringar i Grundlagarne, antog Ståndet till grundlagsenlig behandling berörde uti Memorialet N:o 7 framställda förslag med de förändringar och jemkningar deruti, som i Memorialet N:o 10, blifvit föreslagne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedanstående Memorialer och Utlåtanden: N:o 230, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 141, angående låneunderstöd för uppbyggandet af den nedbrunna delen af staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes. Hvad Utskottet uti Utlåtandet N:o 141 hemställt och tillstyrkt, blef af Preste-Ståndet bifallet. N:o 231, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 158, angående ett lån för återuppbyggandet af den nedbrunna kyrkan i Lidköping. Utskottets i Utlåtandet N:o 158 gjorda och här förnyade tillstyrkande bifölls. N:o 232, angående sökt anstånd med ränteoell kapital-inbetalningarne å de för hamnbyggnads arbetena vid Cimbritshamn beviljade lån; bifölls. N:o 233, i anledning af väckte motioner om odlingslån åt innehafvare af mindre jordegendomar och jordlägenheter; bifölls. N:o 234, i anledning af väckt fråga om en utredning för jemförandet af nuvarande statsinkomster och utgifter med enahanda inkomster och utgifters belopp är 1809; bifölls.
Svar märkt: » Karin 21 », Arboga, pöste restante. [2525; Y ärdinneplats eller att gå frun tillhanda önskar en duglig och arbetsam flicka från landet med mångårig vana vid husliga göromål, och hvilk. i Stkhlm genomg. en kurs i klädsömnad. Goda rek. Svar till » Vermländska », Åmåls pappershandel, Åmål. [2522] \ \ r \ flicka (prestdotter) som genomgått - L / LL handelskurser i Helsingborg och Köpenhamn, önsk. i höst pl. på kontor eller såsom kassörska. Från förut innehafd plats finnas rekommendationer. Svar till 66, Annonsbladet, Lund. (G. 22490) ju till husmoderns sommarbestyr. Otvifvelaktigt rättast är att skira det och sålunda skilja det från alla främmande partiklar. Dock häpnar man öfver hur litet verkligt smör man på det viset erhåller. Jag åtminstone fick i fjol af 4 kg. knappast 2 — allt det öfriga var skum, saltgröt och ostämnen. För den, som ändock vill göra försöket, nämner jag, att smöret till skirning sättes i en järngryta på svag eld att smälta långsamt och kokas sedan på starkare eld så länge, tills det ser klart ut. Derpå ställes grytan afsides på spisen en kvart, för att mjölkdelarna må riktigt sjunka till botten. Skummet afiägsnas sedan försiktigt, och det klara smöret hälles i väl rengjorda torra krukor; dessa öfverbindas med genomstucket papper. Så- dantsmör bibehåller sig oförändradt och ärutmärkt till bakoch stufningar. Förvarar jag smöret på vanligt vis, nedklämdt i krukor eller byttor, så iakttager jag följande: Jag köper aldrig så- dant som blifvit tjärnadt, medan åska är i luften — det står sig ej. Mitt förråd tvättar jag först i små portioner med litet ättika, som skiljer mjölkdelarna, därefter i friskt källvatten, knå- dar i några korn » konservsalt » för hvar gång och trycker det hårdt i hyttan, som gnidits med salt rundtomkring och på hvars botten jag strör några kryddnejlikor (dessa meddela ingen kryddsmak åt smöret, utan verka konserverande).
Naj:t dedaZade, enliZt 8tat8-llädet8 underdäniZa tillstyrkande, i ljäder Zilla detta törslaZ, sädant det Linnes detta protoeoll dilaZdt, oed detallde, att, i enliZdet dermed, l^sädiZ 8drisvelse skulle under denna daZ till Ilidets 8tänders 8tats-I7tsdott allätas. lix j)rotoco1Io ^ 57. ^tn4. lill iip. lVlaj:ts l>lädiZa 8drisvelse den 12 >1ars 1840 till Ilidets dä törsamlade 8tänder8 8tgts-itsdott anZäende ön 8:t Ilartdelem^ tnd va inZa sädana dändelser, dvarden i eller utom eolonien, inträlkat, som väsendtliZen inverkat jiä dess ställninZ oelr deras beroende inkomster. ärliZa kristen i dessa inkomster, till detäedande as oundZänZliZa sörvaltninZs-dostnaden, dar under iiräZavarande tidsdiste varit dutvudsadliZen lida som under det nästsoreZäende. Utom ett sd^tall med äsda oed en deråt körorsadad mindre eldsvåda är 1842, dar Ön varit körsdonad trän väldsamma därjninZar sk ele menterna. imedlertid datva skären ak 1837 Lrs ordan ännu ej kunnat utplanas däde enskilda oed allmänna dvZZnader, ak dvitda de sednast, 5/</(/re/ve, §7. 5 i krist pä tillgängar, endast ofullkomligt kunnat iständsättas. Islän 1840 lill 1842 liemsöktes 0n dereniot i ilära 2:ne är af en kärjande tärsot, 8oin skördade omkring 400 oller kland invänarne samt, genom sin längvarigliet oel» allmänneligllet, förlamade deias käde käg oell verksainliet.
Sjö- och Landt fullen samk 2lccifen 8:de Arrcnde-ärclS Summa » ? 842,200 Afftrifning för Finland afgar 52,220 1 7 Specie 787,7^5 46 5 Ärliga Winsten beräknas efter förhällandet de 6 förflukne ären 159,^oo , Specie 947,015 46 5 Afgår Ordinarie Licenlen kill Riksens Ständers RikSgälds-Contoir - 45,202 D:o Exrra kicenten till Convoij - Cam? mitzariatek 66,666 Z2 lis,666 — 835-349 I ^ 5 Hwad Commerce-Collegium bör undfå, anstäs pä Stat Post-Medlen pä Förslag - IZ2,222 Charta Sigillatä-Afgift d.-y . , H O/OOO — Wist för BränwiuS-Bränning dro — 1,473,349 : 14 : 5 — Z62,222 — Stockholms Slolls-Byggnadschjelp d:y - . , ' 32,272 — Medicinal Fond d:o , « — 35,272 — Z-O2O — Summa 1,472.62 ! l4 5 Sammandrag öfwer Koppar-Räntan och Slag-Skatten. Specie. Koppar-Räntan under de senaste lo arén till och med är 1808, utgör tillsammans för Fahlu Bergslag « - « Ljusnarsberg » » - Riddarhyttan » 4,7-8 32 118 ! I ' Summa 4,879 19 — Medium circa « 488 Skep. Ätwidabergs Trettionde-Koppar, bör enligt Kongl. Resolutionen den 29 April 1807, erläggas i mohn af tillwerk. ningen.
En hufvudsak, som jag vågar underställa, är den, att då vi hafva alt vänta af K. M. ett förslag till uy civillag, är det måhända lämpligast alt uppskjuta behandlingen af dessa särskilda organisationsfrågor och afgöra dem i sammanhang med andra frågor som äro deraf beroende, på det R. St. måtte komma i tillfälle att inse hvilka fördelar desamma kunna hafva. Derförinnan torde vi böra inskränka oss till sådana lagförändringar, hvilka afser förhållanden rörande creditlagstiftningen och dylikt, hvilka, sedan den nu gällande lagen antogs, så betydligen i vårt land förändrats, att nya stadganden blifvit oundgängliga. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag vid 2:nc föreg:de riksdagar har biträdt deras mening, som önskat att lagmansrätterne mätte upphöra, tillåter jag mig äfven nu yttra några ord i anledn. af den i ämnet väckta motionen. Jag inlåter mig icke i frågan om organisationen af dessa domstolar; utan vill endast fästa upmärksamheten vid den rättssökandes verkliga olägenheter af att lagmansrätterne finnas. Den rättssökande hyser i allmänhet icke högre förtroende till det domslut, som fälles i lagmansrätten, än till det i häradsrätten, men ett vädjande till förstnämnde domstol förorsakar honom mycken tidsförlust. Lagmansrätlen sammanträder endast en gång om året, och det händer ofta, att mål blifva uppskjutne, hvarigenom således 2:ne år gå förlorade, till större skada mången gång för den rättssökande, äfven om han vinner frågan, än om denna instans aldrig funnits. Jag hemställer, om den af motsidans talare förespeglade olägenheten, alt hofrätterna skulle öfyerhopas med göromål, kunde blifva af sos Den 26 Augusti. någon verklig betydenhet. Om dc alltför mycket öfvcrhopas nied göromål, så har man ju den utvägen, att inrätta flere divisioner. Behofvet deraf vill jag ej bestrida, men tror att den tidsutdrägt sorn emedlertid kunde genom målens öfverhopande i hofrätt föranledas, ej skulle blifva så stor, som den hvilken lagmansrätterncs bibehållande föranleder.
Såsom ett skäl för nordvestra stambanans dragande öfver Degerfors, framhölls ock beständigt under sistförflutna riksdag den betydliga tillförsel, som nu föreslagna jernväg skulle tillskynda densamma, bland annat till följd af just dessa bruks stora behof af Nora bergslags malmer; men icke mindre är fördelen för Wermland af en förbindelse med Nora bergslag, hvars rika malmtillgångar utan tvifvel skola på nordvestra stambanan från Degerfors söka sig väg till Christinehamn till ett så billigt pris, att säkerligen många masugns-anläggningar i vestra Wermland skola deraf blifva en följd. Filipstads bergslag skall ock. skörda sin fördel af denna jernväg, enär den sammanbinder sjön Möckeln med Timselfvens, från Carlskoga faktori sex mil till Filipstad, segelbara vatten, hvarigenom kommunikations-systemet fullbordas, efter att hafva satt Nora, Grythytte, Hellefors, Carlskoga och Filipstads bergslager samt Persbergs grufvefält i direkt beröring med nordvestra stambanan vid Degerfors. Härigenom blifver denna punkt en af de mest framstående vid Statens jernvägar med afseende på den mängd effekter, som der skola samla sig icke allenast från alla bergslager för att vidare söka exporten utau ock från Nerikes och Westergötlands sädesproducerande slättbygder för att förse bergslagen med dess betydliga behof af spanmål och andra lifsförnödenheter. Med förestående torde ovedersägligen vara visadt, det stora gagn och den allmänna nytta, som denna jernväg skulle medföra, och för djerft är icke att påstå, det få orter finnas i vårt land, der en 3J mils jernväg skulle kunna i så hög 124 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 80. grad bidraga till dess utveckling och förkofran. Också visar sig af aktieteckningen med hvilket allmänt intresse detta företag omfattas af personer inom alla samhällsklasser och inom flera aflägsna delar af riket.
Jag tror; att om tänkesätten icke hunnit stadga sig på de 20 år, som privatbankerne nu existerat, så är föga hopp att de på derr tid, som ännu återstår innan deras octrojer löpa till ända, skola göra det. Hvad angår den nytta, eller skada, som privatbankerne hafva verkat, sä är detta partielt. En del banker hafva måhända i sina landsorter varit af nytta, i det att de hafva underlättat enskilde i deras transactioner; andra deremot hafva, ända frän sydligaste delarne af Sverige och långt uppi i de medlersta, genom sina oförnuftiga sedelutsläppningar och strax derpå timade obarmhertiga sedelindragningar — allt åtgärder föreslafvade af begäret efter en grof vinst — vållat en kris, som landet lyckligtvis har öfverstått, men hvaraf dock de provinser, af hvilka privatbankerne hade skördat de största inkomsterne, ännu lida. Jag tror, att om, till följd af den nya privatbankslagen, några privatbanker skola komma alt upphöra, så vore det väl om detta skedde, ju förr dess hellre. Det är icke nog att en privatbank, för hvarje år, som den existerar, håller en viss sedelmassa i omlopp, den ökar äfven sina utlåningar allt mer och mer; och det är således af den orsak, att utredningen inom de orter, der dylika banker äro belägna, blefve lättare ju mindre de vore med dem insyltade, som jag yrkar dessa inrättningars snara upphörande. Med anledn. af hvad som blifvit nämndt om inskränkningen af privatbankernes sedelstock till 7 millioner, sä får jag nämna, alt då dessa banker icke mäktat hittills hålla en så stor sedelstock, emedan det skulle varit dem allt för kostsamt, så är ingen anledn. att förmoda, det de framdeles skola utgifva mera sedlar och dymedelst öka sina bekymmer. Man har talat om Sir Hobert Peels financeplan, och man har åberopat förhållandet i England i afseende pä den ena sedelvaleurens förmåga att uttränga den andra.
Det Stånd, hvilket, såsom orden lyda: sig icke efter de öfriga fogar, kan ej anse sina rättigheter förnärmade derigenom , att det förstärkta Utskottets pluralité förklarar sig för en annan tanka} ty Utskottets befattning är alltid inskränkt till en blott förberedande åtgärd, och Ståndets nekande, när saken till afgörande i laglig ordning förekommer, är tillräckligen kraftfullt, att göra de öfriga Ståndens jakande kraftlöst. Men en utväg är för detsamma öppnad att, i händelse af förändrad öfvertygelse, bringa saken till slut, utan behof af ny förberedelse, af ny hvila. Jag tillstyrker såledee Förslagets antagande. Den 29 Mars. 211 Detta Dictamen blef i sammanhang med det förut upplästa Betänkande hvilande på bordet. Herr Von Kruus, Conrad Ferdinand, hade inlemna! ett Dictamen, sorn upplästes, så lydande : Då det är en känd sanning, ,att icke allenast god tillgång på Säd finnes i landet, utan älven att sädén fallit, och köpare ändå saknas^ vågar jag inför Herr Grefven och LandcMarskalken samt Höglofl. Rddderskapet och Adeln framställa den frågan: Månne det ej vore nyttigt, att den nu tillåtna brännvinsbränningen finge fortfara äfven under loppet af nästkommande Maj månad, samt om man ej borde derom i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla. Remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomiyeUtskottet. Gref ve Mörner, Carl Stellan, anförde skriftligen till Profocollet : RegeringsFormen uti 75 §. stadgar såfönda : De årliga MarkegångsTaxorna skola upprättas genom Deputerade af alla Riksstånd , nämnde på det sätt, hvarje Starr! särskildt för sig föreskrifver. Hvad desse föreskrifva, tjenar till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. I anledning af Riksens Höglofl.
Krigs-Collegiurn må undfå nådig befallning att för Revisorerne jemväl uppvisa Redogörelsen för nämnda Kassor, böra för» falla. Bihang till Rikt-St, Prot. igiy-lSlS$\it Sami. N;r 71, 72j l 562 Prot. Ut dr. d. 5 Junii 181 8-’ S. D. Efter öfverläggning om Lag Utskottets förnyade Utlåtande, rörande det af Kongl» Maj:t till Riksens Ständers antagande i nåder framstäldte förslag till ny Concttrs-Lag, pröfvade Prest-Ståndet skäligt godkänna berörde förslag, så väl med de af Lag-Utskottet deröti tillstyrkta ändringar, som ock med följande af PrestStåndet såsom nödige ansedde rättelser: 1. Uti 3 Capitlet 4 §. bör uttrycket: eller på annat Sätt underhållit förtroende till sin vederhäftighet <bc. enligt Ståndets tanka blifva så lydande -.eller pä dylikt sätt underhållit förtroende till sin vederhäftighet ilyc. 2« Som ett igenom olyckor råkat obestånd, icke betager en gäldbunden Tjensteman dess skicklighet och förmåga att med nit , redlighet och framgång bestrida dess innehafvande Tjenst; och då det Förslag, att den som tjensten förestår, skall njuta halfva lönen, är högst menligt för Gäldenären och i synnerhet för fordringsägare, ansåg Prest-Ståndet lo §. 4 Cap. böra sålunda förändras: Häfver Gäldenär tjenst i Riket, då må Han intill dess domen öfver Honom fallit tjensten ej förrätta; men gitter Gäldenären genast visa, att Hans obestånd endast af olyckor tillkommit och Han icke Uppbördsman är, dä mä Han tjenst sin förrätta.
Till ränteliqvider för omförmälda obligationer och kapitalets amortering hafva Rikets Ständer anvisat ett, i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 66 § utgående, årligt anslag, svarande mot fem procent å det emot dessa obligationer upplånta belopp, hvilket anslag utgör tretton tusen sexhundrafemtiofem R:dr; kommande detta anslag att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå ända tilldess lånet blifvit i stadgad ordning betaldt. 4:o. Ifrågavarande årliga ränteoch amorterings-anslag bör ingå till cn särskildt redovisad liqvidationseller amortissements-fond, hvars behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål allt framgent oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränteliqviderna, vid derför bestämda terminer, varda ovilkorligen fullgjorda samt lånets återbetalning i föreskrifven ordning verkställd. De till nämnde fond influtna medel böra, så vidt ske kan och sagde liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras räntebärande. 5:o. Lånets amortering bör alltid ske genom uppköp af de för detsamma utgifna obligationer, då dessas allmänt gångbara värde understiger det i dem förskrifna kapitalbelopp; men i annat fall, och derest tillfälle sig icke erbjuder att under hand infria obligationerna, bör amorteringen verkställas genom obligationernas uppsägning samt inlösande efter uppsägningstidens förlopp. Vid sålunda skeende uppsägning och inlösen af obligationer, bör en viss serieoch nummerföljd iakttagas. 6:0. Amortissements-fondens förvaltning besörjes af Fullmägtige i Riksgäldskontoret, § 4- Det lån å sju millioner sexhundra tusen Thalen Preussiskt Courant, motsvarande ungefärligen tjuge millioner R:dr Runt, som, till följd af Rikets Ständers under sednast förflutna eller 1856, 1857 och 1858 års riksdag fattade och enligt Kongl. Kungörelsen den 29 September 1857 af Kongl.
Uti ett föreg:de plenum har det dock redan blifvit dels tydligen bevisadt att så icke är förhållandet, dels också har Hr Gr. o. Landtm, redan praktiskt afgjort denna formfräga, enär vid lmfvudsafcens föredragning, propos. till bifall å de särskildte punkterne blifvit framställd. Framställandet af en sådan propos. visar tydligen, att frågan icke kan anses vara afgjord genom det åberopade föregående beslutet i afseende pä statsregleringen. Det är dessutom redan anmärkt att den orimligheten skulle af ett sådant antagande kunna uppstå, att K. M:s propos. skulle befinnas vara afslagen, utan att vara pröfvad. Också bar R. o. Ad. förut vid denna riksdag bifallit förslag till voter.-spropos. i en fullkomligt dylik fråga. Jag kan således icke undertrycka en viss förvåning deröfver, att ett skäl, som R. o. Ad. vid fyrfaldiga tillfällen ansett icke vara något skäl, nu skulle ånyo framdragas och åberopas. Jag får äfven nu upprepa hvad här förut mångå gånger är sagdt, eller att upphörandet af en stals-inkomst är en fråga, som rörer statsregleringen, såvida statsregleringen utgöres af beräkningen utaf inkomster och utgifter. Att så är, bevises af sakens natur och 58 § Reg.F. der det heter: ”Vid hvarje riksdag läte Konungen uppvisa statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter”; nu säger 69 § Reg.F. att alla frågor, som röra statsregleringen icke få förfalla, utan om två Stånd stanna emot två, skola frågorne gå till förstärkt StatsUtsk. Det är derföre klart, att afgörandet af denna fråga, (deruti tvä Stånd stannat emot två) skall hänskjutas till förstärkt StatsUtsk:s pröfning. Nu säger man att denna fråga rörer presterskapets privilegier. Dessa privilegier kunna väl dock icke skydda flere halmkärfvar än som tillhöra presterskapet eller de inrättningar som under berörde privilegier inbegripas. Ett motsatt antagande skulle leda derhän, att man på grund af presterskapets privilegier kunde motsätta sig al! förändring äfven då den icke angår presterskapet.
Slutligen får jag innesluta mig i hr generalens godhet och utbedja mig på förhand tillgift för det enkla och okonstlade skrifsätt jag antagit och dervid få förklara, att jag anser rättast vara, rent och rakt fram gå på hufvudsaken, då man har äran skrifva till en förman i saker af vigt dem man ej med annat bör bortblanda. Jag har derför gått förbi en lång ingress af komplimanger, oskicklig att dem framföra med behag, hvarförutande blifva oso&amp;kliga och torde jag framdeles komma i tillfälle personligen iå förklara den fullkomliga vördnad med hvilken jag tager mig friheten vara välborne hr generalens och riddarens allra ödmjukaste tjenare y. P. Lefrén. Major vid föltmätningskären. Välborne herr generalmajor och riddare af kongl. svärdsorden! För hr generalens ynnestfulla skrifvelse af den 13 dennes får jag härmed aflägga min skyldigaste tacksägelse. H. exc. m. m. hr grefve von Essen är ganska glad att fä se hr generalen i Stockholm och personligen aftala hvad ytterligare kunde behöfva iakttagas vid inrättandet af espio-nagen. Emellertid tror h. exc. nyttigt vara att insända kapten Lindgren till Norge och har derförbefalt mig anmoda hr generalen att derom besörja. Hr generalen, som känner nämde kaptens omständigheter och som sjelf eger att gifva honom instruktioner och fastställa hans resetur, torde äfven försträcka honom de medel som erfordras och dem med omgående post återfå från h. exc., som endast väntar att fa veta ungefarliga beloppet för att dem afsända utur den kungliga medelskassa, som af h. exc. disponeras. H. exc., som i allmänhet önskade underrättelser om alla de punkter, hvarom jag senast tog mig friheten nämna, inser likväl svårigheten att en sådan person skulle kunna få tillfälle dem alla anskaffa, hvarför h. exc. öfverlemnar till hr generalen att bestämma hvilka hufvudpunkter torde af Lindgren iakttagas såsom mest öfverensstämmande med hans föregifna reseändamål. Skulle kapt.
I denna § förekommer ett stadgande om de genealogiska tabellernas komplettering: »på sätt Kongl. Kungörelserne den 10 Augusti 1762 och den 14 Juli 1818 föreskrifva»; men enär Ridderskapet och Adeln vid innevarande riksdag godkänt det af Riddarhus-Directionen föreslagna sätt för samma tabellers framtida komplettering från de utdrag ur församlingarnes ministerial-böcker, som till Statistiska Central-Byrån årligen skola jinsändas, samt Kongl. Maj:t härtill lemnat nådigt bifall, bör berörda stadgande utgå, hvilket Ridderskapet och Adeln torde bifalla. §• 18 (§• 16). På de vid nästföregående §. anförda skäl hemställer Utskottet, att de i sista mom. af denna §. förekommande orden »samt Consistoriernes uppgifter» måtte utelemnas. §. 19 (§. 17). Af enahanda orsak äro äfven de i denna §. intagna stadganden i afseende å Consistorierne numera öfverflödiga; hvadan Utskottet ur §. 17 i förslaget, uteslutit omförmälda äfvensom några andra stadganden, såsom öfverflödiga, hvilket till Ridderskapet och Adelns godkännande hemställes. §. 28 (§. 26). Den i 1 mom. af denna §. förekommande mening: »och bör, derest sådant sker under påstående riksdag, Landtmarskalken anmodas att dervid vara tillstädes», har blifvit utesluten såsom icke vidare tillämplig, hvilket torde godkännas. §. 31 (§. 29). Då det torde vara lämpligt, att revisor blifver utsedd någon tid före den, då räkenskaperna böra vara afslutade, har Utskottet föreslagit, att det i denna §. förekommande stadgandet, att revisor bör utses vid »början af Maj, måtte ändras till »början af April», hvilket till bifall hemställes. §. 33 (§. 31).
Enligt föreskriften, så väl uti Regerings-formens § 100, som äfven uti 14 § af Instruktionen för Rikets Ständers Juslitie-ombudsman, är det denna embetsmans åliggande, att vid hvarje Riksdag till Rikets Ständer aflemna en allmän redogörelse för sin förvaltning af det honom anförtrodda embete, samt att deruti utreda lagskipningens tillstånd i riket. Jemlikt stadgandet uti Riksdags-ordningens 33 §, är det Lag-Utskottets pligt att granska denna Justitie-ombudsmannens allmänna redogörelse, samt att med utlåtande deröfver till Rikets Ständer inkomma. Om dessa föreskrifter icke skola betraktas såsom loma ord utan all betydelse, så lärer meningen dermed ej hafva kunnat vara, att af Justitie-ombudsmannen och Lag-Utskottet framkalla några smickrande fraser för att insöfva Svenska folket i den behagliga föreställningen, att lagskipningens tillstånd alltjemt är förträffligt äfven om förhållandet i sjelfva verket vore alldeles motsatt. Så har åt minstone jag ej uppfattat dessa föreskrifter. Jag har nemligen trott lagstiftarens afsigt dervid hafva varit, att låta Rikets Ständer vid hvarje Riksdag erhålla ett, pä sanna förhållandet grundadt tillförlitligt omdöme derom, huruvida lagskipningens Lay-Utskottets Utlåtande N:o 4. 7 tillstånd i riket verkligen är sådant det borde vara, eller icke, och i sednare fallet, huru bristerne deruti må kunna afhjelpas.