Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vid anslags beviljande för tekniska skolor i allmänhet följt, ansåg Statsverket böra frikallas från skyldighet att anskaffa skollokalen, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om anvisande af ett årligt statsanslag till nämnde belopp, under vilkor att staden Eskilstuna åtager sig att för skolan bekosta nödig lokal, jemte inredning och uppvärmning deraf, samt bänkar och bord. Statsrådet tillstyrkte i underdånighet, det Kongl. Maj:ts täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer: a) att det för nuvarande statsreglerings-period åt Borås tekniska elementarskola beviljade arliga anslag måtte på ordinarie rikstaten varda till oförändradt belopp uppfördt med 7,500 R:dr Kunt. Bil. JM 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1856. 87 b) att jemväl å ordinarie stat måtte få uppföras ett årligt anslag af 5,000 R:dr samma mynt, till inrättande och underhållande af en teknisk elementarskola i Eskilstuna, med hufvudsakligt sylte att meddela undervisning i sådana lärdomsämnen, som för de med den finare jernoch stålmanufaktur-näringen sysselsatte arbetare företrädesvis vore af vigt, dock med vilkor att reglementet för skolan underställes Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse, att densamma kommer att stå under Kommerse-kollegii öfverinseende och att, såsom bemälda Kollegium hemställt, staden må vara förpligtad att sjelf bekosta nödig lokal för skolan, jemte inredning och uppvärmning deraf, samt bord och bänkar. 4:o. Frågan om tillökning i årliga statsanslaget för Slöjd-föreningens i Stockholms söndagsoch afton-skola, samt anskaffande af egen lokal åt skolan.
N:o 26; N:o 50, i anledn. af äterremiss utaf Ulsk:s betänk. N:o 15, ang:de ändringar uti K. förordn. d. 16 Jan. 1844, ronde gesällvandringen ; N:o 51, i anledn. af väckt motion om upphörande af våg och mäiare-afgifter för varor, hvilka sjöledes till hufvudstaden in föras, men der endast köpare och säljare emellan afyttras, utan anlitande af stadens vågar eller mätarepersonal; samt N:o 52, i anledn. af väckt motion om ifrån utrikes ort in kommande äkta bokgulds controll-behandling. Äfvenledes lades på bordet ett af Ridd.Utsk. tinder Nio 13 afgifvet så lydande Hörsamt Memorial. Till Ridd.Utsk. har H. R. o. Ad. behagat återremittera Utsk:s m Den 26 October. mern. N-.o 6, hvari Olsk., i anledn. af Frih. Cederström^, Anders, motion om förhöjning i Ridd.kamererarens lön, hemställt, alt en sådan förhöjning måtte från och med år 1845 beviljas till belopp af 150 r:dr b:co årligen. De emot delta Ulskrs förslag gjorde anmärkntr, så vidt de ej, efter vunnen upplysning under discussionen, förfallit, inskränka sig hufvudsakligen till den enda, att något behof af löntillökning för Ridd.kamereraren deslomindrc borde antagas vara för handen, som R. o. Ad. hittills kunnat, emot nuvar. lönförmäner, lill Ridd.- kamererare-bcfaltningen erhålla ganska utmärkta personer, utan att dessa gjort anspråk på förhöjd lön.
Gästen och hans värdfolk hafva snart sitt beliof af mat och dryck fylldt, hvarefter de knäppa sina händer och tyst tacka alla goda gåfvors gifvare, ty de känna sig tacksamma mot honom för och välsigna den enkla kost de njuta af. » Tack för maten! Och nu vill jag uträtta mitt viktiga ärende », säger Panni. Blek skyndar Saila ut, men ingen märker henne. » Jag är böneman för Autaris hos eder. Han helsar eder frid och begär af eder Saila till hustru. » » Huru! Begär Autaris Saila! » ryter Jolma, och hans hustru sjunker ner på en af hudarna och stirrar på Panni liksom den, som seren syn. » Autaris är ju hvarken lapp eller svensk. Han har ju gått i skola oeh lärt sig förakta oss lappar. Hvarmed vill han förresten försörja en hustru, han, som är hvarken dräng eller husbonde. Saila är ämnad åt en annan, helsa Autaris detta! » Sedan Jolma sålunda sagt sin mening, går han ut, tydligt i afsikt att icke mera behöfva vidröra denna sak. Panni tiger. Han har sagt, hvad han till en början tänkte säga, och har svårt att under denna vändning af saken finna vidare ord. Då kallar modern på Saila, och hon kommer in gråtande och faller modern om halsen, utau att till en början få fram ett enda ord. Modern skjuter henne mildt, men bestämdt ifrån sig och säger: » Dotter min, du är blötbjärtad som en svensk. Jag må ju ej känna igen den hurtiga Saila mera. Gå ut efter mera ved på elden och lugna dig. Du vet, att vi ämnat dig åt Skiddi, och för hans skull behöfver du ej gråta ». Men Saila, då hon hör detta för henne så obehagliga namn, fattar om moderus händer och snyftar: » Skiddi tar jag aldrig, du vet det. låt mig få Aularis och gör mig l y c k l i g. » Panni bolmar ur sin pipa förtvifladt, men yttrar ännu intet. Han stiger upp och säger sig skola gå för Saila efter mera ved, men då förekommes han af denna och sätter sig igen.
I öfrigt synes det mig lämpeligast, att enär Rikets Ständer vid 1809 års Riksdag funnit nödvändigt och Kongl. Majit jemväl i nåder bifallit, att en tillförordnad Comité' borde öfverse våra Civila och Criminala Lagar, samt innom viss föreskrifven tid, Förslag till ny Civiloch Criminal Lag, med åsigt af Tidehvarfvets kraf, afgifva till Rikets Representan - 42 Dm i April. ters närmare granskning och Konungens Nådiga Sanction; samt detta arbete är under lull gång, vara nu gallande Lagar mätte, intilldess den nya Lagen varder utarbetad och antagen , förblifva oförändrade , sä vida icke en uppenbar nödvändighet i någon omständighet skulle påkalla en skyndsammare behandling: Och en sä brådskande, förändring af jfrägavarande Lagrum har icke blifvit visad elier kan jag in* se, emedan den samling icke lärer kunna emotsägas, att om Arbetsförmågan lemnäs vidsträcktare tillfälle tili verksamhet, och öfverflödet inskränkes innom tillbörlig gräns, samt nogare tillsyn iagttagas vid Brottslingar förvarings-ställen, tjufnader och bedrägerier må. ste blifva mera sällsynte, hellst det icke lärer kunna bestridas, hvad med erfarenheten öfverensstämmer, att om stundom medfödde elaka böjelser hos Förbrytare leda dem till vanart, finnas merendels sådana brott vara följder antingen af sysslolöshet eller af fattigdom och oförmögenhet att annorlunda tillfredsställa de behof, som med lifvets uppehälle ä’ro oskilj, agtige eller ock af lådande ofverilöds-vanor tillskapas. Att sådana Tjufvar bränmärkas, hvilka varda tili lilstidsfängebe dömde, finner jag nödigt och nyttigt, sä vida märket sattes öppet i ansigtet och icke å något doldt ställe, emedan dessa Bofvar, som icke låtit undergånget straff lända sig tid varning och rättelse och derföre förverkat trihcveii utan att kunna den Den i April.
Della är i afseende på formen; nu anhåller jag att fä fästa mig litet vid saken. Gr. Hamilton har jemväl påstått och sedan instämde med honom Hr von Rosen deruti, alt örn R. o. Ad. instämmer med BondeSt., så hafva två Stånd stannat emot två; men detta är ej förhållandet, ty BorgareSt. och PresteSt. instämma ej, så att derigenom endast skulle uppkomma eli inverteradt förhållande af hvad sorn nu äger rum, hvarigenom det blefve två Stånd på den ma sidan, hvilka fattat lika beslut, emot två Stånd på den andra sidan, hvilkas beslut äro olika. För att då komma till något resultat, så måste man nödvändigt votera, ty det är ej med R. Sits beslut såsom med besluten i en domstol, att den mildare meningen gäller. Om nu R. o. Ad. skulle antaga PiesteStrs inbjudning, som är framställd lill afgörande, så blir det två Stånd, PresteSt och R. o. Ad., som inskränkt brännvinsbränningstiden till 3 månader, BondeSt., som inskränkt den lill 6 månader, samt BorgareSt., som tilläfventyrs står qvar vid sitt beslut att tiden skall vara obegränsad. Gr. aa H. 3 i8 Den 17 Min f. m. Hamilton liar framställt, att en fri och obegränsad tid inom året för brännvinsbränningen stöde i ovillkorligt sammanhang med hvarje Svensk medborgares rätt att bränna brännvin, och alt sedan denna rättighet nu kommer att vara uteslutande fästad vid jordbruket, så vore det olämpligt alt låta tiden vara obegränsad. Detta har jag svårt att erkänna, emedan del är Iva alldeles olika frågor, om hvem sorn får bränna, och om huru länge den får bränna, som ar dertill berättigad. Delta ar två alldeles olika frågor, och således hafva vi väl fullkomlig frihet att yttra oss öfver deu ena, oberoende af hvad som kan vara besluladt i den andra. Jag kan ej inse alt dessa frågor stå i något sammanhang med hvarandra; mycket mindre anse dero vara af oskiljaktigt sammanhang, och deraf komma till de resultat, som Gr. Hamilton.
I alla dylika Lagfrågor skall buda Kamrarnes sammanstämmande mening utgöra Riksens Ständers beslut. Stannar den ena Kamaren i skiljaktigt beslut emot den andra, förfaller frågan, och förblifve vid det, som förut stadgadt varit. §. 89. §• 82. Uti Kamrarnes Plena må frågor väckas om förän dring, förklaring och upphäfvande af Lagar och Författningar, som Rikets allmänna Hushållning röra; om sådana nya Constitutions-Utskottets Förslag tilt ny Riksdags-Ordning. Lagars stiftande samt om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag. Riksens Ständer ege dock icke magt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och hvarå Konungen, sedan Stats-Rådet deröfver blifvit hördt, gore det afseende, Han för Riket nyttigt finner. Vill Konungen åt Riksens Sländer öfverlemna att gemensamt med Honom något afgöra, som Rikets allmänna Styrelse rörer, då förfares dermed, på det sätt, som angående Lagfrågor är stadgadt. §• 95- W Om emot förmodan Stats-Rådet underläte att i d; fall, föregående 91, g3 och 94 §§• omförmäla, Riksens Ständer genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Rikets Iiof-Rätler att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val ega rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iagttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Stats-Rådet sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. §• 96- Riksens Ständer skola viel hvarje lagtima Riksdag 9 förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man, att, såsom deras Ombud, efter den Instruetion, de för honom komma att utfärda, hafva tillsyn öfver Lagarnes efterlefnad af Domare och Embelsmän samt att vid vederbörliga
Det var ett helt litet perspektivstudium att låta ögat följa utefter den slingrande ormen af allvarliga bondansigten. Längs borta vid stjärten sågo de ut som små, af och an rullande potäter. Byns hela befolkning var tydligen på benen. Förvånad vände jag mig till en liten gubbe, som kommit att stanna bakom mig. För att han skulle förstå mig, försökte jag härma Appenzellerdialekten genom att uttala orden litet dumt och tölpaktigt. Det lilla bysamhällets Hauptmann kunde det icke gerna vara, som nu fördes till grafven, efter jag kort förut sett honom med kvasten i hand. Hvem var då den framstående person som eskorterades till kyrkogården af så mycket folk? Den tillfrågade gubben ref sig en stund under hakan. Derefter svarade han: – Det är en sinnessjuk käring, som dog härom dagen på fattighuset. Det var alltså ett fattighushjon, som hela samhället i festligt tåg ledsagade till grafven. Ja, så var det. Liksom hos de första kristna hela församlingen följde en afliden medlem till grafven, utan afseende på hans stånd, så gjorde också invånarna här uppe i den lilla byn. Du lyckliga vrå bland bergen! Du oansenliga lilla samhälle, der jemlikheten är fullständig, der millionären kan sitta till bords med sin dräng, der de bästa af de framtidsdrömmar som rufva inom samtiden äro förverkligade! Hvarför hade jag så brådt att lemna dig? Hvarför stannade jag icke för alltid bland dina fruktträdsskogars idyller? Hvarför? Derför att vi äro för förderfvade att i längden kunna trifvas bland dessa idyllers lugna lycka. Vi skratta åt dem och finna dem bondaktigt löjliga. Vi tåla oss icke med mindre än att vårt lif blir en dram, der uppskakande scener aflösa hvarann tills plötsligt handlingen dystert stupar mot femte akten. Jag följde den backiga landsvägen från byn upp mot staden Appenzell. Appenzellaren lefver af boskapsskötsel, men bedrifver aldrig åkerbruk. De kuperade betesmarkernas väl vårdade gräsmattor, hvilka aldrig sprättas upp af plogen, kantas af svart barrskog och komma kantonen att bitvis likna en engelsk park.
Herr LerA-man, frägade huru det more möjligt att uppsätta Jägare utan att dertill aga tillrackeliga tillgängar. Grefwe De la Lsrllis, frägade deremot, huru det more möjligt att öka Bewillningen sedan den en gäng wore faststald. Herr Grefwen och Landt-Marskalken, erin» -rade, att det Förflag wm i dag af Friherre Legerström chlifwit uppgifwit, medförde ingen kostnad hwarkcn föx Nationen eller Stads-Wcrket. Friherre LeZ-rström, stscvk, yrkade a nyo, att om Herr L-n-w-m wille hafws nägon -el af sitt Memoria! remit - Den 2 Äprk!. 145 remittcradt, kunde? dct bcwiljaS endast i afseende pä dcn, som rörde uppsättningen af Jagare. Friherre Ll.-6ertträm, IduUoll, trodde att det wore bast att hanwisa Herr LergdwanL yttrande till MilitairCoMMitt6tN. Herr Le,gbm»n, ansag dct wara nägot gansta nytt att wilja uppsatta Troupper utan penningar. Han yrkade för öfrigt pä sill rakt, att erhälla den begärde Remisiem Grefwe Del» Osiris, anmärkte, att han förmodade ett Förslag tilt förhöjning af Bewillningen wistt icke skulle wara behagligt för Riksens Ständer. Herr KerZbmsn, ansag sig förwissad, att det skulle wara behagligare an Conscribtion. Herr Grefwen och Landt-Marskalken, prepvnerade att Herr Lergbmsns yttrande mätte remitteras, dock med undantag af allt hwad deri förekom, som rörde Bewillningen, Föredrogs ä nyo Statssamt BewillNiNgs-sttstoktcns förenade utlåtande rörande anskaffande af erforderliga Medel till inrättande af en bättre Läkarcwärd ä Landet.
Stander tillstyrka bifall till defl utbetalande; Dock med wilkor, att ett äfwen nödigt funnit nytt Ridhus som skulle af Tegel kosta 5,229 R:de Zfl. eller af Korflwirke med Tegelsyllning 3,518 N:dr 16 fl. 8 r:st. hwilken kostnad icke är inbegripen i ofwannämnde Suinma, mä, ej pä StatsWerkets utan Stuteriets bekostnad framdeles uppbvggaö af de besparingar till reparationer som af Stuteriets inkomster ärligen böra afsältas, och under flere ar icke kan medtagas för samma behof efter - Den 26 Junik. 885 ter alla Stuteriets byggnader nu bliswa antingen förnyade eller i sullgodt stand försatte samt BoställSJnnehafwarne, jemlikt Författningarne aro pliglige pa egen kostnad bättra alla under tiden inträffande smärre brister och felaktigheter. Stals-Utssoktet, som af de meddeldte Handlingarne haft tillfälle inhämta det trägna och med utmärkt nit fortsatte mödosamma arbete som i synnerhet en del af Commiterade sa wäl wid utarbetningen af ana Betänkanden och Calculer som den ständige wärdén och tillsynen öfwer hushällningen wid Kungsgardarne och Stuteriet nu pä z:dje äret och än mäste »vidkännas, har med skyldigt erkännande, häraf skolat hos Riksens Ständer anmäla detta förhällande med »vördsam hemställan, om icke Riksens Höglofi. Ständer jemte underdånig anhållan, att Kongl. Mast deröfwer täcktes betyga dem Dest Nådiga »välbehag, jemwäl behagade öka förenämde Byggnads - Summa fran 30,195 R:dr till jemna z 5,voo R:dr »ned lika underdånig anhällan, att KonglMast täcktes efter omständigheterne till belöningar anwända öfwerssottet samt sträcka samina belöningar äfwen till dem, svin Commikterade sa wid undersökningar, som byggnader »ned synnerlig tjenst och omsorg tillhanda gatt och salunda af belöning gjordt sig förtjente.
Mstot. tets Betänkande, derom anhäller jag ödmjukast, wrebro den Z Sept. i3io. k. k. Lk-lnnä. Rätteligen afstrifwik, intygar ik.. l-unniv». Den Z September. 243 UppIM liv; oc!, Llielll ös.1 7 8epk. rzio. kreae-8i8n<Zet 6en 7 8orgLre-8rAa6et ä«n 7 Lonäe - 8tänäst lien 7 Wördsamt Memorial! ^)ä enligt 24 §. i Riksdagsordningen, tjen. lige arfwoden för StändenS och Mstottens Cantz, lier och Betjening stola af Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstött, i iamräd med Herr Landt,Marskalken och öfrige Talmänncn föresiäs och af Riksens Högloft. Ständer fastställas, sä har, uppä Herr Kammarherren Grefwe Gö. rån Adolph Mörners Dictamen, Högloft. Riddcrstapet och Adeln frägan härom till Stats. Utstottet remitterat, för att efter öfverläggning med Herr Landt Marstalken och öfrige Ta'män. nen inkomma med förflag till ett arlwode, lämpadt ej allenast efter arbetets bestaffenhet, men äfwen efter den drygare kostnad, som Riksdagens förflyttning för de fleste Jndividuer mäste förorsaka.
Fjerde Samlingen FJERDE BANDET af .Bihang till Riks Ståndens Protocoll. S T O C K II O L M, Tryckte lius Johan Hörberg, 1829. Ullf. tande öfver gjorda aiitnärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 1^4» ' anledning af någre i K. Proposition, otn SlatsYerkets tillstånd och behof* förekomne Allmänna frågor. (U.-A.) Uti i;a Punclen af berörde Betänkande tiar, med anledning af K; Mits Nåd. framställning örn nödvändigheten, att, såsom en Allmän grund för StatsUtgifternes bestämmande, Myntvärdet skulle genom R.
— Kongl, Maj:ts Nådiga Svar derå: III. 272. — N:o 20, angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter: lil, 210. — N:o 21. med öfverlemnande af ny instruktion för Rikets Ständers, Revisorer öfver Riksgälds-Verket; Jemte Bilaga under samma nummer 21, med rubrik: »Instruktion för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af Riksgälds-Kontoréts tillstånd och förvaltning»: ,111. 210. — E — Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 22, i anledning af väckta förslag om nya byggnadslagar m m. III. 210. — N:o 23, angående rättighet för tjensteman att utan särskild Kongl, tillåtelse vistas å utrikes ort, under den tid han är lagligen permitterad: III. 210. — N:o 24, Rikets Ständers Förordnande för Häradshöfdingen, Riddaren af Nordstjerne-Orden, Carl Wester, att vara Rikets Stäaders Justitiae-Ombudsman: lil. 273. — N:o 25. Rikets Ständers Förordnande för Advokat-Fiskalen Nils August Fröman att vara Rikets Ständers Justitiae-Ombudsmans Suppleant: III. 274. •— N:o 26, angående val af Justitiae-Ombudsman och dess Suppleant: III. 274. — N:o 27, i anledning, af Kopgl. Maj:ts Nådiga Proposition om öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-Inrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns kurhus begagnad tomt: III. 274. — N:o 28, > anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslående af § mantal N:o i Törnestorp till boställe åt Kronofogden i.
— 49 — § I Af räkenskaperna inhemtas, att utgifterna å anslaget till smittosamma sjukdo - mars botande uppgå för den vanliga sjukvården till 39,239: 17. samt för kolerasjukvård till 10,953: 14. tillhopa R:dr 50,192: 31, hvilken summa, jemförd med det i riksstaten uppförda anslaget 40,000: — visar en brist af 10,192: 31. Genom innehållna andelar af provincialläkare-löner under åtnjuten tjenstledighet hafva häraf blifvit godtgjorda 920: 84. så att bristen i anslaget egentligen uppgår till : 9,271: 47, för betäckande hvaraf från Kongl. Stats-kontoret levererats 10,000 R:dr. § 2. För under revisionsåret verkställda mediko-legala besigtningar hafva omkostnaderna utgjort 1 11,458: 77. Då härifrån afräknas auslagne 10,000: — och återdebiterade ' 21: 40. 10,021: 40. uppkommer en brist af 1,437: 37, hvaraf från Kongl. Stats-kontoret reqvirerats 1,000 R:dr och af de vid årets början hos Kollegium befintliga tillgångar förskjutits återstoden, 437 R:dr 37 öre. § 3. Af de särskilta anslag, som blifvit anvisade för svenska Läkaresällskapet, allmänna Barnbördsinrättningen, Barnbördshuset Pro patria, Provincialkirurgen i Stockholms län, vaccinationens befrämjande och till pensioner och stipendier i Fältläkarekorpsen, hafva de fyra förstnämnda anslagen till fullo utgått, hvaremot å. de öfriga besparingar uppkommit till följande belopp, nemligen: på anslaget till vaccinationens befrämjande, med beräkning äf året tillhörande, men i 1860 års räkenskap afförda utgifter 2,467
Barents skref dess förinnan ett bref, i hvilket han skildrade expeditionens öden och öfvervintringen, och som han upphängde i rökfånget insydt i en ammunitionspåse. Dessutom nedskref befälhafvaren Heemskerck två bref, ett för hvarje båt, i hvilka de skäl anfördes, som gåfvo anledning till den vågade återresan i två odäckade båtar. Härpå befalde de sitt öde i Guds händer och afseglade den 14 Juni 1597 från den plats, der de hade tillbragt nära tio månader. De togo samma väg som de kommit, foro så vidt möjligt i närheten eller i sigte af land, kringseglade Novaja Semljas nordända och följde derefter landets vestkust till Kariska porten. Derifrån stälde de kursen mot Petschoras mynning, följde ryska kuststräckan vesterut och anlände lyckligt den 2 September till Kola, efter en båtfärd, som varat två och en half månader och omfattar en väglängd af sexton hundra sjömil, alla krokar frånräknade. Den 1 November 1597 kom expeditionen åter till Amsterdam, helsad af folkets jubelrop, men af de sjutton man, som öfvervintrat i Ishamnen, voro numera endast tolf i lifvet. Barents hade dött strax efter det båtfärden begyntes, den 19 Juni, dagen innan expeditionen dublerade Iskap. Hans ben hvila förmodligen någonstädes på Novaja Semljas ogästvänliga nordkust6. 6 Sedan holländarne den 14 Juni 1597 lemnade Ishamnen, har denna intill den 7 September 1871, således under en tid af 274 år, bevisligen icke varit besökt af menniskor. År 1871, efter det att norska fångstmän redan två år förut inträngt i hafvet öster om Novaja Semlja, kom den gamle ishafsfararen E. Carlsen från Tromsö af en händelse att med sitt fartyg inlöpa i Ishamnen den 7 September. Carlsen fann der på stranden åtskilliga lemningar af ett förolyckadt fartyg och längst in i bottnen af viken ett hus, som han genast igenkände hafva tillhört holländarne.
Ridder» stapel och Adeln, at Herr Lapirsme Xäam 8rs>!iammar mä bibehallaS wid in.seendet öfwer l^umbr Pappers-Bruk, och derföre åtnjuta et arfwode af FNrahundrade Riksdaler ärligen, hrvilket Befiuk med wara roi^cLäkvr Med-Stander styndcsamt communicrras? Bcswarades allmänt med Ja. Grefwe Lun§s, lV^Zrken. Häiom kunde ju tilläggas, at Riddcrstapet och Adeln stuae anst et bifall härtil såsom cn wä-lwillja as de andra Stäuden. Grefwe H/körner, (larl 6abric:l. När Höglost. Nidderstapet och Adeln gifwer ds öfriga rsspeKiva Ständcn tilkänna orsakerna til fit Bestur, fä har Rldderstapct och^Adeln ju all anledning ak wänt» deras bifall.. 29; Hans-Tx c ellsncs Herr Grefivcn och Landt-Marskalken propvnLraäo: ined tilläggning af en wänlig begäran, dre de andra Scänden mä be. haga göra Ilka afseende, son: Riddcrffaper och Adeln, pä Lapikaine Lcslttsmmars förtjenster enior I-e.ncc»- Werket. Bifölls. ^nllsraäss twänne kixtratäa kratocolli afl för, lidne gårdag om Srnrelsen af 6ancc>- och RiksgäldsWerken , samt om Salpetter - Sjuderi - KsglestiiZon. Herrl.snnerstjsrng, polian Vist I bol m. I det först uplästa ?rttrvooIIs-Utdraget stan, ak en Division af Hof - Rätten skulle ivid malö af dömande, rörande Usncc» - Fulimägtiga , filta under Tysthets - Ed. Jag förmodar, at bartil mäste Kongl. Masttö Nädlga tllständ behöfiva begäras: Hof.
Presteoell Yällofl. Borgare-Stånden ansett berörde vilkor innebära en rubbning uti de vid realisationens tillvägabringande derför fastställde hufvudgrunder, endast erinra, att den af Utskottet tillstyrkte afbetalning å RiksgäldsConloirets skuld till Btnken på en gång, i stället för under flere år, såsom eljest inträffar, destomiudre strider emot ofvanberörde af Rikets senast församlade Ständer antagne hufvud-grunder, sorn, §. 161 uti det vid sistlidne Riksdag utfärdade Reglemente för Banco-verkets styrelse och förvaltning innehåller 8 Banco-Utskottets Utlåtande j N.-o tog. det uttryckliga förbehåll, att Riksgälds-Contoiret, utöfver bestämd årlig inbetalning af 2 procent å primitiva capitalet jemte ränta a 4 procent på hvad utaf ifrågavarande skuld efter senast skedd capital-afbetalning återstår, ”må göra större eller mindre af betalningar å capitalet"; samt att Utskottet således icke förbisett dess åliggande, på grund af §. 3 uti den för Utskottet gällande Instruction. Men då för öfrigt, på sätt ofvan omförmäldt är, emot Utskottets förslag, angående förrberörde afbetalning, inom samtlige Riks-SLånden anmärkningar blifvit framställde, och Utskottet således icke vågar hoppas, att detsamma skulle vinna den framgång, Utskottet ansett det förtjena, har Utskottet funnit sig böra nämnde förslag frånträda.