Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till dessa näpna småsummor är ytterligare att identifiera de två, Solness och Ibsen, med hvarje år att lägga en bokräkning af för bokhvarandra. Min uppfattning af dramat är denna: handlaren mycket glädjande dimensioner, ty för Med Solness menas mästaren, bäraren af de hvar ny lärobok, som utgifves af en skollä- rare, skall den bok, som förut blifvit ansedd nya idéerna, den som leder det andliga lifvet lämplig och förträfflig, slopas, och hvarje ny in i nya strömfåror. upplaga, som de afundsvärda läroboksförfatI början, af sin verksamhet bygger han kyrtarne f å till stånd, måste de snälla barnen kor rundt om i landet, hvarmed symboliseras skaffa sig, ty de gamla upplagorna — så förIbsens högstämda ungdomsdikter, och den tiden träffliga de än varit — duga ej, d å D y a är hans fridfullaste. Då är han ännu lycklig finnas. i sitt äktenskap med Aline, som är represenDe privata skolorna ha naturligtvis rätt att tanten för hans egen generation, samtiden, hålla sina priser, buru högt de behaga. Men hvarmed en människa alltid är förenad med finns det då ingen konkurrens? En skola med de innerligaste band. Han börjar likväl snart billigare afgifter skulle antagligen draga till att förakta och vantrifvas i det gamla hus, som sig så många elever, att dess finanser ej behon ärft af sioa föräldrar, och som hon håller höfde lida till följd a f de modererade prisen. kärt för alla dess gamla minnens skull (alla traDen som tvingade ner skolafgifterna, gjorde ditioner, färdiggjorda meningar, illusioner och en verklig välgärning motvdem a f det tjugonde drömmar, som hon vuxit upp i), och han önseklets damers lycklige fäder, som ej ha statsskar, att det skall brinna upp, så att han kunde få bygga nya, vackrare och ändamålsenligare rådseller bankdirektörslöner. Jag återkommer till min fråga, om det är hus på tomten. Dessa önskningar bli så brinrättvist, att en så stor skilnad råder melnande och ihärdiga, att de till sist icke lämna lan priset för g o s s e n B och för flickans skolhonom ro vare sig dag eller natt.
Det enda, som gör mig otröstlig, är att kärleksintrigen i Norgesgade, enligt hvad det sägs, också har ett politiskt föremål. Jag skulle så gärna se er bland de våra! Med eller utan geheimerådinna! – Men jag har redan en gång haft äran säga er, min nådiga, att jag önskar hålla mig fjärran från partierna! – Och jag har likaledes haft äran säga er, mitt kära etatsråd, att ni gör dumt däri. Ni vet att Brandt i dag utnämnts till kammarherre? Drottningen har icke glömt, att lilla Enevold föll i onåd då han sökte störta grefve Holck. En vacker dag kommer kammarherre Brandt otvifvelaktigt att återvända till hofvet! Troligen skulle också ni handla klokare, om ni ville begagna det inflytande ni redan äger öfver konungen, till att främja drottningens intressen. – Au revoir! Hon hälsar ännu en gång och sväfvar så vidare ut i månskenet, där hennes hvita nunnedok lyser en sekund, tills det uppslukas af skuggorna mellan de mörka träden. – Munken vänder sig diskret åt motsatt håll. Det hvilar ett öfvermodigt småleende kring hans läppar, medan han ensam vandrar sin väg i skymningen. Han ler åt hennes välmenta råd och genomskinliga förespeglingar. De förefalla honom så mycket mer opåkallade, som han själf tror sig ha utverkat af konungen den kammarherretitel åt Brandt, hvarom hon talat. Men han småler framför allt åt minnet af sin egen lidelse för den lilla vackra Sophie. Det är knappast mer än ett år sedan han för hennes skull kände sig som den olyckligaste af all världens kärlekskranka kavaljerer – och nu kan han med jämnmod se henne sväfva bort i månskenet för att möta en annan. Hans tankar ha åter slagit in på samma spår som nyss, och han säger sig själf, att alla de kärlekskval, han hittills genomgått, egentligen haft sin härd i fåfängan, icke i hjärtat. Att lidelsen icke kan flamma evigt, förefaller honom numera alltför naturligt; en skilsmässa måste då komma.
Alla Restantier å RiksgäldsContoirets äldre Fonder och Licent-medlen för år 1823, jemte den så kallade 2/jö StaisUtskottets JBétän handen. Allmänna Bevillningen, som för innevarande år 1823 skall erläggas. z Morn. Återstående behållningen af de, jemnlikt Rikets Ständers Beslut vid 1810 samt 1818 årens Riksdagar här i Stockholm, aflemnade Cassors medel, hvilka förut varit stälda under Kongl. Krigssång Rergs-Collegiernes förvaltning, 3 Morn, Likaledes återstående Be*, hållningen af f. d. Konungen enskildt tillhöriga medel, hvilka, enligt Rikets Ständers förordnande A'id 1818 års Riksdag, blifvit till Riksgälds-Contoiret aflemnade, samt de Actier uti Götha Canal Bolag, hvilka tillhört Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningert Hedvig Elisabeth Charlotta och, enligt Rikets Ständers Beslut vid innevarande Riksdag, till Riksgälds-Contoiret skola aflemnas. 4 Mom, Riksgälds-Contoirets fordringar för Utlånte Medel; hvarvid anmärkes; c) I afseende på Lånet till Staden Malmö, att jemnlikt Rikets Ständers, vid innevarande Riksdag , fattade Beslut, någon Capital afbetalning eller ränta på detta Lån icke kommer, intill nästa Riksdag* att beräknas och erläggas; derest Stats-Utskottets Betänkan den. 24 7 icke, genom förflyttning af minst En Escadron af Kron-Prinsens Husarer till annan ort, inqvarterings besväret skulle förminskas. b) I afseende pä de nu mera framlidne Hans Excellence m. m. Grefve Ruuth i lifstiden beviljade 2:ne Län till Skånska Stenkolsverkets bedrifvande, så hafva Rikets Ständer, under de vilkor, hvilka särskildt varda Fullinägtige meddelade, öfverlåtit hvad som uppå desse
Betäffande derefter beloppet af nyssnämnde förskott, hvilka för hvar och en tjensteman blifvit i allmänhet föreslagna till endast två tredjedelar af det för hans innehafvande befattning under sistförflutna Riksdag fastställda arfvode eller tractamente, så enär aflöningens nedsättning under hvad sålunda föreslagits, vid densammas slutliga bestämmande, icke lärer skäligen kunna ifrågakomma, anser sig Utskottet jemväl böra tillstyrka, att dessa förskott må med de af Hr Landlmarskalken och Hrr Talmännen föreslagna, här ofvan uppgifna, belopp utgå. Vidkommande åter aflöningen för Vaktbetjeningen, så och då någon skiljaktighet i aflöningsbeloppet för bemälde betjening ej eller viii innevarande Riksdag synes böra bestämmas, får Utskottet, med afseende dessutom å de skäl, som tillförene, vid denna aflönings fastställande, gjort sig gällande, äfvenledes understödja Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns förslag, att claglractamentet för de hosRiks-Stånden och Utskotten anställda Vaktbetjente nu må bestämmas till ett belopp af En R:dr 16 sk. för hvardera; hvilket tractamente också torde efter hvarje månads slut få utbetalas. Hvad slutligen angår tiden, hvarifrån samtliga nu tillstyrkta förskott och tractamenten skola beräknas, så anser Utskottet desamma, på salt, föieslaget blifvit, 8 Stats-Utskottets Memorial, N:o 8. böra utgå och beräknas från och med den dag vederbörande tjensteman eller vaktbetjent i tjenstgöring inträdt; skolande Utskottet, i fråga om tiden för förskottenas och tractamentenas upphörande, afgifva sitt förslag, då Utskottet framdeles kommer att yttra sig rörande ifrågavarande aflönings slutliga bestämmande. Stockholm den 16 Augusti 1844* O N:o 8. Ank. till Exp. Utsk. d. 17 Aug. 1844 kl. 10 f. m. Memorial.
Jsg kan ej besvara denna anmärkning titan att af sjelfva ämnet föias pä en punkt, . '#s Den 5 Maji e, fn• sorn lemnar särdeles upplysningar öfver Msaisiérens besynnerliga handlingssätt. Man kan föga tänka sig, att ej den ifrågavarande proposition då den passer3t Conseillen innan den öfverlemnades till Representanterne, också var en frukt af Ministérens eftertanka och insigter. Hvarföre uppträdde ej Ministrarne här under discusiooerne öfver Financeregleringen, för att understödja, försvara och göra gällande de idé^r, som i propositionen voro framställde och hvilka de förut i Coo.seillen. tillstyrkt? Skulle man ej kunna säga snarare, att? Konungens proposition af Ministrarne lemnades utan aiseende, än att så skedde ifrån StanAmus sida, och bör man ej öppet utsäga det?. I hvilket tvetydigt ljus visar sig då ej en Mi» 21 iste re, som dén ena dagen tillstyrker sin Konung att till Ständerne öfverlemna ett Finacceproject, åt hvilket den sjelf den andra dagen är den förste att vända ryggen? Men en annan invändning återstår att pröfvas, af måhända ännu större vigt. Ministéren lärer ej underlåta att till sitt försvar, för sin overksamhet andraga, det Ständerna, ersamne hafva sig genom Grundlagen förbehållen beslutande rätten, i hvad som röret Bancooch Riksgäldsverken. Denna anmärk», ning är redan i det föregående i vissa delar undanröjd, ty Ministrarne äga alltid, så vidt de äro medlemmar af detta Stind, lika rättighet som alla andra Representanter att äfven i. D. n 5 Maji e. m - sadane ämnen framlägga sina åsigfer i form af motioner och fä deni pröfvade; men herot då återställandet af ordning och liflighet i p nningerö'elsen helt och hållit på åtgärder, o n Riksens Ständer med BincoSedeln kunna fin ■9 sig föranlåtne att vidtaga?
Ett tusen Sex hundra (r,6oo) r:dr b:ko, för liela arbetet räknadt, alt, sedan Fredin inför Kongl. Slats-kontoret för arbetets fortgång gjoi t reda, efter reqvisition, successive till honom utbetalas, mot redovisning inför Kongl. Kammar-rätten. Uti sin berättelse angående stats-veiket, hafva r845 års revisorer (pag. 32) fästat uppmärksamheten derpå, att Kongl. Stats-kontorets memorialböcker och de s. k. kammarskrifvare-böckerne egenteligen vöre journaler eller anteeknings-böcker öfver de dagligen förefallande anotdningarne, utom det att memorial-böckerne derutöfver upptoge jemväl Kongl, räntekammarens inkomster. Stats-kontoret saknade deremot en egen hufvudbok öfver sin enskilda rörelse; ty ränte-karn marens s. k. hufvudbok utgjorde endast en kassa-redogörelse för kalender-året, och tiks-hufvudboken, dit resultaterne af samtlige vei ks och inrättningars räkenskaper inginge, användes visserligen för närvarande äfven såsom statskontoreLs hufvudbok, men syntes icke vara dertill fullt tjenlig, synnerligast i anseende till dess sentidiga afslutande. Bland olägenheterne, hvilka, enligt revisorernes tanke, uppstode genom saknaden af en vanlig hufvudbok för stats-kontoret, företedde sig: att, under den Lid, som förflöte emellan utbetalningen af en summa och riks-hufvudbokens afslutning, man icke vore i tillfälle vinna en till alla delar fullständig kontroll och öfversigt af Stats-kontorets enskilda ställning; att åtgärders vidtagande i afseende på förskotters redovisning, fordringars indrifvande m. m. kunde en längre lid förglömmas; samt att följaktligen statens säkerhet för sådane summors inkassering jemväl äfventyrades, enär, under närvarande förhållanden, en balance-post kunde blifva i saknad af åtgärd under 2 år och möjligen derutöfver.
Disconts utredning, att hela Banquens fordran för Creditivet, med räntor å 3 procent, blifver betalad på alldeles lika afbetalnjngs-terminer, som för de öfrige gäldenärerna blifvit Stadgadt. _ Hvad Malmö Discont angår, kan förhållandet ej bli detsamma. Utom Creditivet, hvarföre inga räntor kunna erhållas, har det blifvit nödvändigt, att ytterligare Jemna Ut* rednings-Cqntoiret ett lån af 200.000 R.dr, hvaraf dock 98,865 åter inflyta; 101,135 ärq lllpdes förlust, eller tillsammans med Credi - Den 1 7 Martil, /. m. 103 tjvet omkring 400,000. Detta har Varit en nödvändig föijdrderaf, att Malmö Disconts Fordrings ägare erhållit lika fördelaktiga vilkor, som Götha CanalDisconts, i anseende till derstädes varande tillgång, äga rättighet att fordra. Vill man ge Malmö Disconts något sämre vilkor , så äga de. ändå ej skäl att klaga 3 jag tror likväl, att det kan vara värdt några tus nde Rikgdajers förlust för Bar.quen, att behandla bägge massornas Creditorer lika , då Staten deltar i begges utredningAllmänna Crediten undgår härigenom en väsendtlig rubbning. Hvad Götheborgs Discont angår, så tror jag, lika med en agtningsvärd Ledamot inom Utskotten, att den bäst bjeipes genom ett ökadt Creditiy, hvartill jag föreslår 250,000 R.dr emot tre procents ränta, samt inbetalning af så val det gamla, sorn det nya Creditivet till f hvart halft år, ända till den 1 Jan. 182 i.
Såsom årlig tillgång för betalningen af ofvannämnda ränta 3>6oo R:dr, finnes alltså endast att påräkna Arrende-medleH för Carl Gustafs Stadsegendom och Qvarn, hvilka under den 24 Augusti 1813 blifvit Utarrenderade på 3o år mot 1414 R;dr i penningar och 1^4 Tunnor Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, hvilken Spannmål godtgores Stats-Verket efter Länets Markegång; hvarföre ock beloppet af desse Arrendemedel är hvarje år olika, samt de senast förflutne fyra åren varierat ifrån 2,343 R:dr 3^ sk. till 3,069 R:dr 46 sk. 6 rst.; och har denne tillgång blifvit till ifrågavarande räntas Iiqviderande använd; samt bristen utgått för åren 18i4 och 1815, af öfverskott på Stats-Intraderne och för 1816, tSi'] och 1818 af besparingar påRiks-Sta» tens 3:dje Hufvud-Tittel, så att nu är fråga om medels anvisande till hvad, som brustit i räntetiligängen för åren 1819 till och 3o8 Stats-Utskottets Betänkanden. och med sistlidne år 1822, utgörande enligt uträkning 3,993 R:dr 47 sk. 3 rst., jemte hvad för innevarande år och framgent likaledes kan härtill erfordras, utöfver omförmäldte Arrendemedel för den inköpte egendomen. Då denne hrist uti de inkomster som af förre Gevärs-Factoriets tillhörigheter och Landtegendomen till Carl Gustafs Stads Bruk påräknades, till betalning af räntan å Köpeskillingen för det sednare, uppkommit genom ofvannämnde Söderhamns
Men ville man blott göra sig det besväret att dag för dag och timme efter timme följa en flink husmor i hennes verksamhet, skulle man förundra sig öfver, hur många småsaker länka sig till hvar andra, och alla måste de uträttas med flit och omsorg, medan hand och fot ej få förtröttas och tankarne styra det hela, på det att deraf må framgå ett välgörande helt, som kan tilltala ögat och vederqvicka hjertat. Den, som ej förstår sig derpå, ser ofta ned på det hela som på ett urverk, men hvad som bringar urverket att gå, derom har ingen begrepp eller bryr sig om att närmare undersöka. A l l denna brådska, allt detta arbete anser han öfverflödigt. Och likväl är detta urverk långt mera sammansatt och inveckladt, än många tro, och de flitiga händerna allenast äro ej tillfylles. Det vill mycket tålamod och uthållighet till att fortsätta arbetet i » trampqvarnen » dag efter dag — man löper så lätt fara att sjunka ned till att bli en blott maskin, som utan att tänka, förrättar det arbete, som ögonblicket fordrar af den samma. Det finnes dylika qvinnor, som med sannt hjeltemod skrubba och skura, till dess allt glänser, qvinnor som äro praktiska från topp till tå, som äro ofelbara i allt, hvad de uträtta. Men deras dagsverk pregla sig med skarpa linier i deras tidigt åldrande drag, och det är icke dessa qvinnor, om hvilka diktaren säger, att de » strö rosor på vår lefnadsstig ». Nej, hvarhelst de gå fram, växa blott praktiskt nyttiga plantor, såsom kål och rofvor. Det är ej det nyttiga allenast, som man bör taga hänsyn till, först när det förbindes med det sköna, när prosa vexlar med poesi skapas detta hem, hvars trefnad vi alla känna, men ha svårt att med ord beskrifva. På det skönas område höra blommornas, växternas odling hemma. Har man blott några få blomsterkrukor eller ett helt orangeri deraf — blotta tillvaron af blommor i hemmet skall verka välgörande. En husmor, som icke finner glädje i att ega blommor, icke tid att sköta dem, är alltid en smula att misstänka till sinnelaget.
Fr Fi l a Kakel, alla slag ioo R:dr v. t a . ia. Kalk: 3a — osläckt i Tunna . 12 6 3 16 — släckt i Läst. i . 2 1 0 — Kalksten i Skepp. 1 — 1 5 1 2 — Kardborrar eller Stråkardor iooo Sf. — 2 Jordfrugter, se Frug ter. Jufter, se Läder. Kalkoner, se Foglar. Kamis, se Snäckor. Bil. lill ExpeditionsUtskottets Förslåg till und. Skrifvelse N.-o 308. 5g Tullvärde. Qvantitet för Tullberäkning .Införseltull. U tförselt nl l. Kardor: öfver §§ lill Fabrikernes beI hof 1 St. ‘— 10 — • alla andra slag too R:dr v. 33 16 — Fr ia. 100 Kedjor till innanverk i fickur . 1 Skåip. 5 33 16 Kimrök ioo Skålp. 11 24 — Kli, af andra ämnen än Spanmål • ••••••. Kläder, Gång-, LinneochSängej specificerade: Lisp. 8 2 Nya, så väl Manssom Frun5o timmers100 R:dr v. Fr ia. Anm. Värdet bestämmes efter tygets, hvaraf persedeln hufvudsakligen beslår, med tillägg af a5 procent; Spetsar och Blonder tullbehandlas serskildt. Gamla och synbart brukade: som sjöfarande och resande Fr Fr för egne behof medföra . ia. ia. införde med annan lägenhet, enär de pröfvas icke öfver100 R:dr v. stiga egarens eget behof . 10 3o 3 16 Klöfvar 1 Lisp. 1 2 Knallhattar ioo R:dr v. 33 16 — Fr ia. — Knapergall och Ek-ollon, malen 1 Skålp. 6 6 eller omalen — 1 1 Kipert, se Väfnader af Bomull. Kirsbär, se Frugter och Bär. Kli af Spanmål, se Spanmål malen, mjöl. Klinker, se Tegel.
Jag har länge, kanske alltför lange, uppehållit mig dervid, emedan den, utan att derföre vara den vigtigaste, hvilket den uiilitäriska alltid måste vara, dock, enl. min redan förut uttryckta tanke, står i främsta rummet, och derföre först måst lösas — ja, jag upprepar det, om jag, såsom jag gör, emedan det är en dogm i vår fosterlandsreligion, ock inom mig bär den fastaste tro på en national-beväpnings uteslutande förmåga att värna vårt land. Hvartill båtar väl denna tro, om Svenska folket ej kan förmås att åtaga sig den kanske tunga pligt, som till ett sådant värnande erfordras; då faller frågan af sig sjelf, och då är ej värdt att deröfver mera bålla några vidlyftiga till intet tjenande tal. Men att Svenska folket både skall och vill åtaga sig denna pligt, det är hvad jag velat bevisa. Några andra villkor skall det icke göra för sitt samtycke, än dessa: bortrödjande af de alltmer, nerfallande och aldrig undanförda ruinerna inom vår åldriga statsbyggnad, som gjort denna till en chaotisk labyrinth; införande af ordnad frihet inom alla samhällsförhållanden ; jemnare fördelning af här och der alltför tryckande skattebördor; duglige kraftfulle män, stående kring styret af fosterlandets angelägenheter, och ibland dera snillets adel framom bördens; synbar stadgad plan i allt hvad till försvarsverket hörer; sträng hushållning med anslagna medel, under mera fästadt afseende på verklig fördel, än på skenbar; krigsbildningen, på samma gång en skola för fredliga värf; alla förnedrande bestraffningar försvunna; derföre mogne, kunnige, erfarne befälhafvare för den ungdom, sorn skickas lill fanorna; och visserligen ännu mycket annat, men, som rak följd af det redan anförda, ej nödigt att omnämna. Med detsamma har jag ock öppet bekant min politiska tro.
Summa Vill man nti efterse, huru len, sorn blifvit dragna linder ,738 174 2,63o 229 2,439 98 375 1,846 120 382 [,838 70 419 >899 i ,649 302 338 3,ooo 2,o53 2,008 182J 174! <4° 2,673 ■ 48 3o4 2,695 137 (innes: 4'771 |6,o76|5,o7öj4,975|5, i35|5,o87 slör del utaf de afgjorda måll ö gre rätts pröfning, så be - iS3o |<83-j 11834 1836 1837 11838 860 IMÖ7 1 ,°4 7 i,o45 1, io3 >,099 1,076 93o 1,076 1,081 9^ 1 nti antalet af vädjade mål från lagmansrätt till Hofrätt ulgjorf . men att icke ens detta antal blifvit bos Hofrätterna fullföljdt, utan att heta summan af till Hofrältcrna inkomna tvistemål, oberäknad! concurser, belöper sig ifrån Rikets samtliga lagmansoch rädstufvurätler samt med tillägg af de mål, deruti vad går dirccte från härads lätt till Hofrätt, lili så all lololbeloppet af de hos Hofrätterna fullföljda tviste mål, för hvarje af dessa lein år, understiger antalet af de mål, deruti vad emot lagmansrätternas beslut blifvit samma år erlagdl, med undantag endast för ett år eller år iH56.
Jag tror der - Den 6 Februari f. m. 77 före, alt det bör vara tillåtet att lill annor man upplåta sin andel uti måsse eller myra, icke blott då, såsom bår står, måssen uppgår till 8 tunnlands vidd, utan äfven då den utgör vida mindre rymd, emedan del blir omöjligt för innebafvaren att odla denna jordlapp, då den ligger i samfällighet med flera hundra personers andelar uti sådan måsse. Jag bar af landshöfdingen i Upland hört, att i den provinsen stora hinder uppstått för odling af en måsse, delad på flera liander; och hvad Gottland beträffar kan jag vitsorda, att ny odling der är omöjlig, derest icke upplåtelse får äga rum. I öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derå, att jag anser ordet onyttig, som förekommer på andra raden af i mom. uti denna §. ieke vara lämpligt, utan bör det i stället beta föga nyttig, emedan en måsse, som kan användas på något sätt, icke kan sägas varn onyttig. Hvad för öfrigt vidkommer frågan att för alltid från ett hemman afskilja dess andel uti måsse, så delar jag den åsigt, att en afgäld bör bestämmas att utgå lill hemmansägaren från den till hvilken måssen blifvit upplåten. I min lanke bör derföre fj:n erhålla följande lydelse; "Hörer till hemman af den natur, som i i §:n omförmäles, sådan måsse, som odlingsbar men i dess närvar, skick föga nyttig är, och har hemmanet endast ringare andei i så beskaffad större måsse, göres ieke afseende på jordrymden; vill hemmansinnehafvare!! den lagenhet åt annor man, såsom i nämnda § sägs, för alltid eller på viss tid med skattefrihet lill odling upplåta etc. Hr Ribbing: Den siste värde talaren har trott, att, genom §: ns uteslutande, för framtiden skulle hindras de Större odlingsförelag af mässar och myror, som han ansett genom §:ns bibehållande skola uppmuntras och befrämjas. Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att en mängd sådana mässar odlas nu utan att vara från hemmanen afsöndrade.
Den 17 Martil, e, m. sig tid att granska Ulskottens och Ständernas beslut vid nämnde Riksdag , finna , icke allenast att de påräknade Summorna voro otili» läckliga för det Arbete, som uttryckligen var H af den, då till orygglig grund, fastställda Arbetsplan, föreskrifva, utan ock att Directionen borde, efter denna i Banquen nedlagda Arbetsplan, årligen utföra arbetet, vid äfventyr , att om Revisorerne skulle finna , det planen icke blifvit i allo följd o. h verkställd , de ägde vä» gra utbetalning al Banqucns Byggnads-biträde, Vid ett sådant förhållande, och då å e» na sidan föreskrifterna om Canalarbetets fullföljd voro beledsagade med betydligt ansvar , tnen å andra sidan tillräckliga Anslag i Inkom. Ster dertill saknades, och derjemte en betydli gare samt med mycken kostnad förenad Berg. sprängning inträffade, hvilken annan utväg fanns väl att vidtaga, än förskotts upptagande på enahanda sätt, som tillförene okiandradt blifvit begagnadt , hel Ist Actieägarnes insättninI gar älven voro bestämda på af Lagstiftningen föreskrifna terminer? Eller hvad skulle man val sagt , i händelse Disconten ägt bestånd , [i men Canal arbetet icke blifvit för hvarje år, enligt Planen, verkstäldt ? Bör man då endast r vara ansvarig för utgången af en sak , ehuru j man visat, att man följt öfvertygelse och red» I liga afsigter , utan att fela emot Reglementen och föreskrifter? För öfrigt äro de t,100,000 R:dr, för hvilka CanalVerket häftar till Dis» conten, visst icke förlorade, destomindrey som devid Canalen befintliga Materialier och Ef - Den 17 Martil, e. m. 167 fecter uppgå till minst tre fjerdedelar af denna Summa; och jag tror att, om, som jag hop-i pas, Canalarbetet äfven hädanefter kommer att fortsättas, erfarenheten skall ådagalägga, det Directionens , uti ifrågavarande afseende, vid. tagna åtgärder varit ganska kloka och för det heja nyttigt beräknade.