Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning biföll Borgare-Ståndet följande Betänkanden, nemligen: aSa/iIo-Utskottets I anledning af frågan om pond i Ban* Prof* tftdr. <1. 18 Junit 181 8« 66g ken till inlösen af de så kallade Schlegelska Godsen i Hallands Län. I anledning af Stats-Utskoitets förslag förande förskott från Banken till inlösen af Krigs-Commiténs Invisningar, Lagsamt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets 3ST:o 120. I anledning af fråga om obehindrad futtighet för Skatte-Hemmans ägare till svedjande å deras skog m* im Lag-Utskottets ■ 3ST:o 222 Ofver vackt motion; angående upprättande och allmänt Kungörande af ett formulair, huru Skuldsedlar höra skrifvas. StatsBunko-oCh Lag-Utskottens N.o 2 2 i» Öfver vackt förslag om utfärdande a£ ett allmänt så kalladt Moratorium eller jernbref S. D. Sedan Stats-Utskottet, under den 10 2 denna månad afgifvit Utlåtande, hvilket hos Bonde-Ståndet den 15 dennes blifvit Uppläst och lagdt på bordet, öfver de anmärkningar, som blifvit gjorde vid Utskottets förut meddelta Betänkande, angående Recognitions-Skogarne, blef detta mål nu till slutligt afgörande å nyo föredragit} och fann Ståndet, efter öfverläggning, för godt att förrberörde Skogars försäljande till Skatte för sin del stadga följande grunder nemi. 1, Vid Récognitions-Skogaf nes försäljning till Skatte, skall grundräntan, som oafkortad årligen bör Utgå, utgöra minst 3 sk:r för hvarje tunneland skog i Dalarne, samt de provincer, sorn ligga norr om Gestrikland; uti alla Rikets öfrige provincer, fastställes den till 5 sk. Tunnelandet* 670 Prot. Ut dt. di 18 Junii 1818J hvartill icke höra, de i Skäne belägne, sä kalla* de Oror eller Allmänningar. 2.
Efter en sväng förbi växtgruppen, hvars inre rymmer ett välförsedt magasin för sybehörsvaror, hvilka försäljas vid den framför gruppen i halfcirkel löpande disken, flankerad af en afdelning för bomullssatiner och en dito för schalar, hamna vi i den midt emot barnoch damkonfektionen belägna linneafdelningen, som bekant en af firmans solidaste grundvalar. I dess första underafdelning, för damunderklä- der, smekes vårt öga af den nobla elegansen hos snöhvita linneoch spetsmassor, förhöjda af crémefärgade och smörgula spetsar och broderier. Vid en titt in i de präktiga, ljusblå kartongerna svepas vi som i skyar af indiamoll, linong och chiffon, venetianska, schweizeroch svenska handbroderier samt knypplingar och valenciennesspetsar. De båda till afdelningen hörande profrumrnen äro små förtjusande, mattbelagda fristäder med spegelväggar, empiremöbler i ljusgrönt och gult samt fullständig toalettattiralj, elektriska hårkrusningsapparater ej till förglömmandes. Efter att på linneafdelningens andra område hafva beundrat hvad huset förmår — och det är som kändt icke litet — i fråga om duktyger, lakan och örngått, handdukar och hvad annat till ett välförsedt linneskåp hör, passera vi trikåafdelningen med alla dess smekande och värmande vinterartiklar af välkändt, förträffligt fabrikat och öfvergå därifrån till hufvudhallens sista, midt emot kassan belägna departement, herrafdelningen kalladt, som vid sidan af den fullständiga herrekiperingsaffären har ett för både herrar och damer gemensamt område, dit bl. a. alla slags reseffekter kunna hänföras, och ett mindre gebit, specielt för damer, där engelska kjolar och västar af sämskskinn samt damnecessärer m. m. stå till buds. Med sin kända förmåga att breda ut sig hafva således damerna äfven här gjort intrång hos herrarna, hvilkas enda fridlysta vrå inom etablissementet faktiskt utgöres af det till afdelningen hörande lilla profrummet. Från herrafdelningen styra vi kosan till den därmed besläktade, likaledes nya sportafdelningen, som är belägen i souterrängen.
För den händelse, Rikets Ständer skulle bifalla ej mindre hvad Utskottet här ofvan föreslagit, i afseende på utvexlingspriset för Ducater, än äfven nyssberörde hemställan om utvexling af guldplantsar, bar dock Utskottet ansett säkerheten för Bankens fortfarande förmåga att alltid kunna, vid anfordran, enligt realisationsgrunden, med silfver inlösa sina utelöpande sedlar, fordra, att ett serskildt stadgande meddelas derom, att Bankens Metalliska Gassa icke bör vidare med guld förstärkas, när tillgången deraf stöde uti ett visst, efter den befintliga silfvertillgången lämpadt, förhållande. Det bar nemligen visat sig, att de af Banco-Styrelsen senast uppgjorda contract om lefverans af guld eller silfver till Banken, lill största delen blifvit fullgjorde medelst levererande af förstnämnde metall, hvarigenom också Bankens förråd uti guld betydligen ökats; och Utskottet har all anledning förmoda, att detta förhållande äfven framgent kommer att fortfara, serdeles som guld för närvarande å de större marknadsplatserne i allmänhet erhålles för lägre pris än silfver, samt transportkostnaden för det förra jemförelsevis är vida mindre än för det senare. Det Banco-TjIsTcottets Memorial, N:o yö. 7 skulle således möjligen kunna inträffa, att, för den händelse inköpet af guld icke begränsades, Bankens, metalliska cassa vid något tillfälle bomme att till större delen bestå i guld. Enär nu Banken, jemnlikt Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1800, är skyldig att, då så på ford ras, »ina sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa, och sedlarnes infriande med guldmynt, beror på Sedel-innehafvarens medgifvande, kan guldet, ehuru ingående i beräkningen af berörde cassa, vid sådant förhållande likväl rätteligen för Banken endast anses såsom en handelsvara, hvarför BancoStyrelsen, i fall behof deraf göres, kan inköpa det för Banken erforderliga silfret.
På dessa grunder, och under åberopande i öfrigt af hvad jas» lili min reservation anfört, förenar jag mig med Hr Lefrén uti anhållan om återremiss, och att IjancoUtsk. läcktes närmare öfverväga de grunder, sorn för decimali ökningens antagande, i afseende på myntet, blifvit anförda och i inia lanke af CJtsk. icke kunnat vederläggas. H. Ex. Hr Gr. Lö wen h je I m, G n s t a f: Jag kan icke förena mig med Utsk:< förslag. Hvarje ny anstalt lior ju vara en förbättring; men sällan finnes denna, der förenkling icke vunnits. Irrar jag häri, sker det i sällskap med Europas samtlige framstegsman, hvilka alla söka förenkling. Men i Utsk:s förslag ser jag tverlom en ytterligare complicalion. Eller en så vettenskaplig motion, sorn Frih. Wredes; efter Hrr Lefréns, Ekenstams och Akrrlls vet tenskapliga yttranden, väntar Slåodet icke af mig måh U teckniska utveckling. Må jag blott med några allmänna åsigter understödja dessa herrars bemödanden för den så nyttiga saken. — När myntbestämningen för sig galt, hembar jag Konung oell Ständer min varmaste tacksamhet. Dock stördes min glädje, när jag såg försummas detta ypperliga, så inbjudande tillfälle till deciinal-mvntfol och till lägre enhet. Frankrikes röielse-capital är iner än 3ooo millioner francs; och enheten, nemi. denna franc, är 8 sk. i silfver. Theol iva i all ära, påstår jag alt hög enhet är skadlig i myutfattiga länder. Deri får jag praktiskt medhåll af alla sorn rest. Må de säga hvad den ofantliga Engelska enheten — pundet sterling — verkar i handel och vandel. Flere minnas ju med mig, att kort efter den viii 1800 års riksdag införda b:co-räkningen befanns riksgäldspriset å våra dagliga behof uppgånget till bancopris.
Departements-Chefen, Herr Stats-Rådet Fåhraeus, föredrog derefter, gemensamt med Chefen för Ecklesiastik-departementel, i underdånighet: Kongl. Majda Käd. Prop. K:o 42. 40:o. Kammar-kollegii och Slats-kontorets underdåniga skrifvelse den 17 sisllidne Oktober, deruti, sedan Kongl. Majit genom Nådigt bref den 31 Januari detta år, rörande lönereglering för landsstatens tjenstemän och betjente, bland annat förklarat, att den afgäld, som under namn af Näst af ålder utgått tili den i Westerbottens län tjenstgörande, men å Lappmarks EckleSiastik-fond uppförde och aflönade Lappfogden, borde upphöra, så snart denne, hvars inkomst af Näst uppgifvits utgöra 63 2 R:dr om året, kunde komma i åtnjutande af deremot svarande löne-auslag af allmänna medel, samt anbefallt Kammar-kollegium och Stats-kontoret att i denna fråga med särskildt yttrande och förslag till Kongl. Maj:t inkomma, bemälda Kollegier i sådant afseende nu anfört och upplyst: Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet att, med afseende å hvad Kammar-kollegium och Stats-kontoret sålunda i underdånighet anfört, Kongl. Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer, att å Sjette Hufvudtitelns anslag till Landsstaten i Westerbottens län uppföra lön på stat för Kronofogden i samma läns Lappmarker till det i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer vid innevarande riksdag rörande Statsverkets tillstånd och behof, såsom minimum för Kronofogdar i allmänhet föreslagna belopp, Tvåtusen femhundra R:dr Riksmynt, hvaremot såväl det från Åttonde Hufvudtitelns reservationsoch förslags-anslag lill Lappmarks Ecklesiastikverk nu utgående aflöningsbeioppel, 316 R.dr 32 sk.
Ljunggren år 1853, på föranstaltande af komitéen till undersökning af grunderna för städernas beskattning, verkställde uppmätning, innehåller staden inom fästningsgrafvarne 105 tunne12 kappland. På ön Gråen, belägen långs södra sidan af hamnen och innehållande 67 tunne16 kappland samt på alla sidor befästad, finnas åtskilliga Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga byggnader, äfvensom en i sednare åren på Statens bekostnad uppförd karantäusinrättning, innehållande diverse boningslokaler jemte sjukhus med deromkring anlagde planteringar. Stadens drätsel besörjes af en dertill vald kommission. Inkomsterna för år 1855, inberäknadt hamn-, brooch vågmedel 14,567 R:dr 3 sk., tolag 4,371 R:dr 10 sk., fattig-tolag 6,050 R:dr 27 sk. 7 rst., jordarrenden 9,794 R:dr 13 sk. 7 rst., utgjorde en summa af 43,849 R:dr 41 sk. 9 rst., samt utgifterna, inberäknadt aflöningar till embetsoch tjenstemän, 6,428 R:dr 16 sk., och utbetalningar till fattigvården 6,028 R:dr, en summa af 38,107 R:dr 34 sk. 6 rst. Stadens skulder vid 1855 års slut uppgingo till 33,353 R:dr 16 sk. Eanko, deraf 28,000 R:dr löpa med ränta. Den staden tillhörande jordrymd utgör, enligt nyssnämnde uppmätning, 2,167 tunne16,0 kappland.
Billigheten af den ifrågaställa arfvodesförhöjningen syntes så mycket mindre kunna bestridas, som det allmänt ansåges vara af nöden, att åt de gymnastiska öfningarne vid läroverken gifva en betydligt större utsträckning än hittills, samt, hvad särskildt de högre läroverken anginge, undervisning i vapenöfning derstädes komme alt allt mera allmänt införas; hvadan och då redan icke sällan inträffat, att till lediga gymnaslikläraretjenster ingen kompetent sökande anmält sig, det kunde tagas för afgjordt, att, om aflöningsförmånerna förblefve oförändrade under det tjenstgöringsskyldigheten i ganska väsendtlig mån ökades, lämplige lärare i detta vigtiga öfningsämne endast undantagsvis skulle stå att erhålla. A andra sidan och då den tid och den möda, som en Gymnastiklärare måste egna sin tjenst, i betydlig grad berodde af det antal lärjungar honom ålåge alt handleda, kunde det ingalunda vara med billighet öfverensstämmande, att Gymnastiklärarnes arfvoden bestämdes lika vid alla läroverk, då lärjungarnes antal på olika ställen vore så skiljaktigt, alt bland de fullständiga skolorna några hade endast omkring 150 lärjungar, under det andra hade omkring 500. Med afseende härå hade blifvit föreslaget, att vid talrikare besökta läroverk 2:ne Gymnastiklärare skola antagas; men då i sådant fall ett ungefärligt lärjungeantal måste fastställas såsom den gråns, vid hvilken en biträdande lärare, vore ali anse såsom behöflig, så måste det kunna inträffa, att af läroverk, mellan hvilkas lärjungeantal skilnaden vore ganska obetydlig, det ena hade tvänne Gymnastiklärare, det andra blott eu enda, således att den ordinarie Gymnastikläraren skulle på det ena stället hafva nära dubbelt så dryg tjenstgöring som på det andra, oaktadt aflöningen för båda vore densamma.
För lärft, andra slag, som nu är åsatt 1 R:dr 32 sk., damast, 2 R:dr, och linön, 1 R:dr 40 sk., hafva Herrar Rosenblad och Murén under en rubrik upptagit tullsatsen till 1 Rrdr 16 sk. skålpundet. Utskottet instämmer i förslaget om gemensam tullsats å dessa väfnader, men anser den nyssnämnda något för låg, samt föreslår, att tullen å »lärft, andra slag», (än sådant hvaraf 1 qvadrataln vä - Bcvillnings-Ulskottds Betänkande, JW S. 67 ger till och tued 3 lod), »damast» och »linön» må bestämmas till 1 R:dr 24 sk. per skålpund. I öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t genom General-Tull-Styreisens Cirkulärbref den 8 Juli 1846 förordnat, anser ock Utskottet, lika med Herr Rosenblad, en särskild rubrik i taxan böra intagas för mattväfnad af hampa i förening med annat i taxan ej specificerade ämne, med 12 sk. in förselstull per skålpund. Då dräll, som nu är åsatt 36 sk. införselstull, synes lämpligen böra, på sätt Herrar Rosenblad och Murén föreslagit, sammanföras med rubriken »andra slag» linneoch hampväfnader, helst den å sistnämnde rubrik stadgade tull 1 R:dr skålpundet icke skäligen kan bestämmas högre än hvad nu är dräll åsatt, hemställer Utskottet, att för rubriken andra slag, drällsväfnader derunder jemväl inbegripne, införselstullen må bestämmas till 36 sk. per skålpund. För ångpannor får Utskottet, i likhet med Herrar Rosenblad och Murén, föreslå, Ångpannor att införselstullen må nedsättas från 20 till 13 procent af värdet.
Endast två gånger på året öppnas den invigda rotundan till vanliga andaktsöfningar: midsommarsdagen och Christi Himmelsfärdsdag, då här hålles aftonsång. Vid det sednare tillfället skulle likväl det lilla templet vara för trångt, om ej lika många oafbrutet voro stadde på utgående från kyrkan, som de inkommande, alldeles som julottan i hufvudstaden. Christi Himmelsfärdsfesten är en högtid, alldeles egen i sitt slag, för Jönköping. När klockan slår tolf Himmelsfärdsdagen, uppföres i stadens kyrktorn en instrumentalmusik, som är allt hvad man behagar, utom harmonisk. Ett par pukor, dito trumpeter, dito pipor – ja, läsare! pipor, om någonsin blåsinstrument gjort skäl för namnet – stundom en basun eller ett valdthorn på köpet: deruti består hela konsertens alla utvägar; och för dess afhörande strömma stora flockar af allmogens söner och döttrar från långt aflägsna socknar i länet, – från gränsorna af Halland, Skaraborgsoch Kronobergs län samt Östergöthland – till staden, aftonen förut, tillbringande natten till större delen under bar himmel, på trappor och i förstugor, emedan dessa gäster, i anseende till sin mängd, ej kunna alla få herberge i boningshusen. Efter afhörd tornmusik, förfoga de sig åter till sina hemorter, sedan de i förbigående besökt aftonsången i östra kapellet Den mönstring, Smålands vackraste bondflickor undergå vid denna fest, motses der i orten med samma längtan, som trots någon kunglig slottsbal, eller nyårsdagens börsassemblée i hufvudstaden. Christi Himmelsfärdshögtiden firas sannolikt ej med innerligare glädje på någon punkt i den kristna verlden, än i Jönköping, der den utgör en folkfest af sitt eget ursprungliga, menlösa skaplynne för allmogens ungdom i detta län, och de främmande bondflickorna nämnas i staden med det gemensamma, utmärkande namnet: »Christi Himmelsfärdsflickor«. Det vore stor skada, om upplysningen stege så högt i den lilla staden, om smaken der blefve så förnämt förfinad, att kattmusiken i kyrktornet inställdes, och med den tilloppet af allmogens vackra och muntra ungdom.
Inom staden finnas flera springkällor som aldrig uttorka, men någon förmånlig verkan af deras lindrigt kalkblandade vatten sorn flerestädes anses fördelaktigt för färgerierna, förmärkes dock icke på de härvarande tillverkningar, som äro af vanlig beskaffenhet. I Wisby finnes ett Gymnasium och en högre Lärdoms-Skola med 3 Apologist-klasser; Apologist-skolan besökes af ett stort antal lärjungar. För Gottlands National-BeväringS behof finnes i staden en undervisningsanstalt i de ämnen som tillhöra Linie-Oflicerare-examen äfvensom ett Artilleri-informations-verk; under år 1842 är på grund af dertill lemnadt statsanslag vid sednaste Riksdag en lägre Navigationsskola öppnad för 30 elever, dessutom finnes härtill en förberedande skola för skeppsgossar och jungman som sedan några år varit i gång och besökes årligen af några och och tjugo elever. Skolan underhålles af Gottlands Sjömanna-Sällskap. En Handels-skola kommer nästa år att i staden Upprättas, enligt derom träffad öfverenskommelse och fattadt beslut inom Handels-Societelen» För fattiga barns undervisning är i staden väl besörjdt, och med nit och omsorg vakas deröfver. Ett välgörande Sällskap underhåller en skola efter Bell Lankansterska metoden, der 120 fattiga gossebarn njuta fri undervisning. TIti Fruntimmer-samfundets skola, nu mera efter Samfundets höga Beskyddarinna kallad Drottning Desiderias skola, undervisas omkring 40 fattiga flickor, utom i läsa och skrifva, äfven i sömnad; hvarförutan finnes en af borgerskapet inrättad 8öndags-skola, hvilken genom frivilliga bidrag af stadsboerne underhålles och flitigt besökes af handtverks-lärlingar och några gesällen För bemedlade föräldrars barn, Underhålles och förestås af en 33 en prestman en Vexelundervisnings-skola, som nu besökes af 80 å 100 barn.
Vidkommande den andra invändningen i fråga om edgången och dess behörighet, så tror visserligen jag, lika med Hr Printzensköld, att föreskriften derom icke verkar mycket, hvarken till eller ifrån; men då edgång är föreskrifven vid alla andra tillfällen, der beskattning kommer i fråga, såsom vid Taxeringsoch Pröfningskomitéer, så synes det som vore det icke ur vägen att äfven här vidtaga samma försigtighetsmått. Skulle R. St. i en framtid finna alt edgång vore öfverflödig, så skall jag för min del visserligen icke hafva något emot att föreskriften derom utgår vid alla ofvannämnde tillfällen; men så länge den är anbefalld vid ett beskattnings-lillfälle, tror jag äfven att den bör gälla vid andra dermed likartade. Då dessa äro de enda anmärkmr, som blifvit gjorda mot förslaget, och jag tror mig nöjaktigt hafva redogjort för orsakerne till StatsUtsk:s tillstyrkande, sä anhåller jag om propos. till bifall å förslaget, sådant det befinnes och ber endast att i afseende på edgången få tillägga, att Konungens propos. innehöll det förslag att de priskuranter, som i Städerne upgöras, skulle vara edeligen bestyrkte af Magistralspersoner. Utsk. ansåg det icke vara möjligt för dessa embetsman att kunna edeligen bestyrka priser dem de icke alltid kunde så noga känna, och har derföre äfven frångått edgång i det afseendet; men att svära på att man samvetsgrant skall tillämpa de priser, som man känner varit gällande, kan ej vara något serdeles svårt, äfven för den mest nogräknade. Frih. Palmstjerna: Beträffande frågan om edgången, så får jag nämna, att jag ej förordat densammas införande, och att det för mig är likgiltigt hvilket beslut R. o. Ad. derom fattar, helst jag tvitlar att någon verkan i hufvudsaken dermed åstadkommes; men hvad angår anmärkn:n rör:de den tid som blifvit beräknad till markegångssättningen, anhåller jag få yttra hvad som förmått mig att till förslaget lemna bifall.
Jag inskränker mig derföre endast; att instämma med Herr Grefven om Gymnastikers inrättande så vidt möjligt är, hvilket första puncten af motionen innehåller, och får jag tillägga; så vidt medel dertill finnas, utan att från ännu nyttigare föremål fråntagas. Deremot får jag bestrida motionens 2:dra punkt, såsom läggande ett tvång på uppfostringen, hvilket fria medborgare i ett fritt Samhälle icke böra vara underkastade. Troendes jag för öfrigt att efterdömen verka mägtigt, och att den goda saken framgår utan tvångslagar. Grefve Posse, Carl Hinric: / Det missförhållande, som länge ägt rum, i Sverige, mellan åkerbruk, handel och slöjder har alltsedan år 1809, mer och mindre påkallat Regeringens och Riksens Högloflige Ständers uppmärksamhet; men aldrig hafva de skadliga verkniogarne af detta missförhållande visat sig tydligare för våra ögon, än nu, tT3 Den 2 i Martti. då en öfverallt hämmad rörelse och allmän förlägenhet till stor del blifvit följden deraf. Ibland de föråldrade inrättningar, som motverkat all konstfärdighet och industriel utveckling, torde med skäl böra räknas våra ännu gällande Skråförfattningar. Det har således varit högst tillfredsställande, att få emottaga i ett sammanhang, alla på Kongl. Maj:ts nådiga befallning till trycket befordrade handlingar, rörande en allmännare Näringsfrihet; men det har ej varit mindre oväntadt, att uti det deribland förekommande underdåniga förslag till förnyad nådig förordning angående Handtverkerierne i Riket, återfinna hela den Skråanda, hvars skadliga inflytelse man med så stora skäl förut öfverklagat. i Art. i §. af berörde Förslag stadgar, "att Embeten må inrättas öfverallt, der 3 Mältare idka ett Handtverk men det nämnes icke i hvad afsigt eller tili hvad nytta. Endast i Comiténs bifogade underdåniga skrifvelse till Kongl. Majt anföres pag. 122, att desse Embeten ”bibehållas derföre, att det för ”ut varit vanligt och på det Höglofl. Kongl.
Det torde vara öfverflödigt, att jag här tillkännager min mening i detta fall, då jag icke varit mägtig att uppgöra ett förslag inom det Utsk., till hvil - Den ti Octoher e. ra. 3t3 hvilket jag hörer; men jag bör dock förklara, att då jag å ena sidan skulle vilja gilla, att bela Representationen blefve vald, jag likväl anser det böra stå tillsammans med det oeftergifliga correctivet, att en kammare skulle finnas, som för 5o är, om icke för lifstiden, ej kunde rubbas. Det skulle jag vilja kalla det conservativa elementet, vår tids aristokrati, just derföre, att i en sådan kammare skulle man kunna hoppas att finna det, som utgör den rätta aristokratien, nemi. företrädet i visdom, kraft, omdömesförmåga, samt förmågan att icke låta hänföra sig af dagens händelser. Frih. Roye har på e. m. blifvit så fullständigt vederlagd genom sin egen argumentation vid i8i5 års riksdag, att jag icke anser mig böra öka deras antal, som uppträdt emot Hr Frih. Jag vill blott från dessa argumentationer hemta något stöd för Utsk:s åtgärder vid denna riksdag. l8i5 års riksdag fick nemi. af Hr Frih. uppbära ett bittert klander derför, att den icke behandlat den fråga, som Constit. Utsk. nu, genom ett memor. öfver allm. valprincipen, satt Representationen i tillfälle att bedöma. I öfrigt tillåter jag mig att göra en anmärkn. vid Hr Frihts bittra omdömen öfver de sammanträden, som föregått dessa ståndsöfverläggningar. Jag skulle vilja gifva Hr Frih. anvisning på en tid, då sådana allm. öfverläggningar inom Stånden ägde rum och ledde till goda resultat, nemi. vid 1809 års riksdag; men ingen var då färdig att vilja kalla sådana sammankomster Jacobinerklubbar. Frih. Cederström liar trott, att redan i 1 § Riksd.- Ordn., som säger, att R. St. äro Svenska folkets representanter, ligger ett tillräckligt bevis derpå, att den närvar. Representationen är Svenska folkets riktiga representanter.