Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj till den 6 Juni, då lagtima sommartinget i häradet afslutades, ägt rum, för att lemna åklagaren tillfälle att förskaffa närmare upplysning om verkligheten af ett emot Andersson tillika angifvet, i Södermanland begånget, förfalskningsbrott. 1 anledning häraf infordrade jag utlåtande i ämnet af domhafvanden, S, som vid den i fråga komna tiden förestod domsagan. I sitt svar åberopade S. L:s uppgift, deruti denne icke förnekat sig »hafva emottagit Konungens Befallnmgshafvandes skrifvelse angående Anderssons häktning genast eller så tidigt, att han kunnat efter återinträdandet i domare-embetets utöfning föranstalta om urtima ting, under tiden emellan den 27 April och den 7 Maj,» hvarefter S. vidare förmälde, att han, i följd af sin slägtskap med allmänna åklagaren, varit jäfvig att i förevarande mål hålla urtima ting; att han således måst i Kongl. Hofrätten begära förordnande för annan domare, men för att undvika denna åtgärd, genast lemnat Konungens Befallnmgshafvandes förutnämnda skrifvelse till L, på det att denne skulle kunna straxt efter sitt inträde i domare-befattningen det urtima tinget förrätta. I den skrifvelse till Advokatfiskals-embetet i Kongl. Göta Hofrätt, hvaruti jag förordnade om åtal, lade jag S. till last, att, då han fann sig jäfvig att den i fråga varande ransakningen företaga, icke hafva med sådan anmälan derom, som i Kongl. Förordningen den 10 April 1810 föreskrifves, till Öfver-domstolen ingått, eller —i händelse Konungens Befallningshafvandes härofvan omförmälda skrifvelse icke ankom före den 9 April, och således annan domare inom tre veckor inträdde i domareembetets utöfning — alt icke hafva åtminstone utsatt ransakning med den häktade till den första dagen efter det ojäfvig domare honom i embetets förvaltning efterträdde.
Jag får derföre fäsla uppmärksamheten pä den Reservation, 30m inom Utskottet blifvit gjord, hvaruti föreslås att, till afhjelpa tule af dessa olägenfieter, man hos KonglMajit måtte anhålla om upphäfvaride af 1807 års Kongl. Bref, och återställande lill sin kraft och verkan af Kyrkolagens 9 Gapite!, och de Stadgande i allmänna Lagen, som före 1807 voro gällande. I KyrkoLagens I, 2 och. 3 §.§. omtalas hvarken orten, der Kyrkopligten skall undergås, eller några bestämda tvångsmedel emot en treskande. Der står blott att, när fängen finnes botfärdig, skali han af Prästen åter upptagas i Församlingen och om fånge treskas, skola Konungens Befallningshafvande räcka Presterskapet handen, och så laga, att hvarken plikten för länge uppskjutes, eller alldeles nederlägges. Om man återginge till desse Stadganden, voro begge oiägenheterne förekomna. Jag anhål. ler således, att Ridderskapet och Adeln, med ogiliaride sf Utskottets Betänkande i denna del, ville fatta det beslut, jag nu föreslagit, och sorn innehålles i Herr Ribbings särskildta Reservation. Herr Grefven och de Proposition till bifall af LagUtskattets föreyarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej.
Är man god och sjelfuppoffrande, så får man det djupa elände som blifvit min lott; är man hård och icke efterfrågar en varelse som fäst sig vid en oskyldigtvis, så bär man känslan af grymhet genom hela lifvet öfver sig. Detta är äfven så ohyggligt som det andra är grufligt.» Här slutar denna bittra klagan, der en stor ande, (stycket må hafva tillkommit af stundens förtviflan eller begäret att dissekera en af tidens vigtigaste frågor), öfverlemnar sig åt den ena inkonseqvensen efter den andra, och jag har ej kunnat låta bli att undra öfver, huruvida fru Almqvist, ifall hon läst allt detta, känt sig olyckligare deraf, än hon redan var. Jag tror det ej! Ty i all hans öfverväldigande sorg, i all hans ånger, i alla hans försök att uteslutande härleda från äktenskapet de oräkneliga stridigheter och omöjligheter, af hvilka hans själ och sinnen söndersletos, gömmer sig dock ständigt ett oafvisligt behof att fritaga henne från skuld. Han anklagar och rentvager henne i samma andedrag. Det ligger en öm, nästan barnslig ton i vissa partier. Och kanske erkände han aldrig för henne ens hälften så mycket af sina goda tankar om henne, som han här gör. Troligtvis var han just då för tillfället skild ifrån henne, ty med den naivaste upprigtighet skref han en gång till henne, att då han icke led af hennes »tunga humör», stod hon allra klarast och vänligast för hans minne. Det var, såsom redan är nämdt, efter läsningen af dessa utdrag som jag fick Almqvists husliga roman och bild i hemmet rätt klara för mitt minne. Der står han nu lifslefvande för mig på resmorgonen; han står på trappan i en ljusgrön rock och med halmhatt i handen. Han har ett rigtigt solskensleende för sin herdinna och sin lilla Maria. Bestämdt är det något vackert i hans ord. Hustrun lyssnar med en icke förtjust, men god min.
Då osäkerheten i anseende till besittningsrätten icke allenast gör det för innevånarne omöjligt att sysselsätta sig med sådana företag, för hvilka erfordras mera kostsamma byggnader, såsom fabriker och andra inrättningar, hvartill stället likväl, i anseende till sitt läge vid stora segelleden och närheten till rikets hufvudsakligaste afsättningsort, vore särdeles lämpligt, utan äfven är ett stort hinder för samhällets utveckling och välmåga, hvilken nu icke ens kan vinna den tillvext. som af stadens gynnsamma läge i Stockholms närhet med den friska luft och de helsosamma bad staden erbjuder, otvifvelaktigt skulle under friare egendomsförhållanden uppkomma, 352 Motioner i BorgareStåndet 1865. N:o 146. samt då det under en längre följd af är visat sig att staden icke är behöflig för fästningen, får jag vördsamt föreslå, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Waxholms stads innevånare måtte, emot ett lösningspris, som vederbörande egde bestämma, tillåtas friköpa och utan Krigs-kollegii hörande bebygga de tomter och lägenheter, som för närvarande af dem disponeras, och sålunda tillförsäkras everldelig besittningsrätt å desamma för sig sjelfve, sina barn och rättsinnehafvare. Ett ytterligare stöd för denna framställning finnes uti nerlagda Kongl. Bref af den 25 November 1863 och den 22 Juli 1853, som visa att Kronan till enskilde personer försålt tomter tillhörande både Landskrona och Marstrands fästningar; äf venså upplyses, enligt bilagda skrifvelse, att Djurgårdsstaden, som nu till större delen tillhör enskilde personer, förut egts af Amiralitetet. Såsom bevis, till hvilken grad en så terroristisk lag, som den nu i afseende på Waxholm gällande, kan tillbakahålla ett samhälle, må nämnas att, efter hvad mig blifvit berättadt, den äldre del af Landskrona stad, hvilken lyder under dylik tvångslag, mer och mer förarmats, samt att folkmängden efterhand förflyttat sig utom dess gränser och der uppbyggt en ny stad.
Ulan om något skulle uteslutas, så vore det orden: ”antingen Stockholms tackjernsvåg, å vägen i Götheborg, eller öfriga inom Riket befintliga”, hvarigenom det komme att heta: ”tackjern, som, i enlighet med gällande författn:r är behörigen stämpladi och märkt, samt uplagdt ä jernvägar, hvilka äro försedde med Vägmästare, samt stå” etc. Mora. finge härigenom all den allmänlighet, som beböfdes. Men då den nuvar:de ordalydelsen synes mig oskadlig, torde hon kunna bibehållas. Hr von Knorring, Erik Oscar: Då man är ense om hufvudsaken, synes del mig vara likgiltigt, på hvad sätt mom. blifvcr redigeradt, och får jag derföre inskränka mig, alt anhålla om bifall å ifrågavar:de punkt. Ofverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framslälde, att endast i afseende på Usta mom. anmärkn:r förekommit, med yrkande af Hr Hjerta, att orden: ”äro försedde med Vägmästare samt” måtte utgå, samt af Hr von Hartmansdorff, att början af mom. mätte blifva sålydande: ”Tackjern, som, i enlighet med gällande författnm, är behörigen stämpladt och märkt, samt uplagdt å jernvägar, hvilka” etc., samt derjemte försl hemstälde, om R. o. Ad. behagade utan förändring bifalla förevar:de punkts första mom. Denna propos. besvarades med starka Ja, jemte några Nej, hvarvid Hr Hjerta, anmälde sig och yttrade; Sedan ofverläggningen blifvit förklarad fulländad, vet jag ej om det är tillfälle för mig, att göra en anmärka., som jag eljest bade ämnat framställa, och som det undgick min npmärksamhet, att den tillhörde ifrågavar:de punkt. Jag anser mig derföre böra reservationsvis nämna, att det förefaller mig icke rättsenligt eller klokt, att förbjuda Bankofullmäktige, att, äfven om de skulle finna skäl, att motsatsen vore för handen, medgifva omsättning af lån på tackjern.
Grefve von Platen åtskillige åtgärders vidtagande till beredande af fördelar för så väl insom utrikes handeln, och till underdånig åtlydnad hvaraf Grefve von Platen, ibland annat, jemväl besigtigat Ystads hamn; att, sedan Herr Grefven uti den af honom till Kongl. Maj:t afgifne underdåniga berättelse först omnämnt, att Helsingborgs hamn den tiden, då, i följd af ställets för stormar, ström och sjögång ovanligt blottställda läge, hotades med daglig förstörelse, så att de för denna hamnbyggnad uppoffrade betydliga summor belt och hållet skulle gå förlorade, om ej snar och kraftig hjelp metlankom; så hade Herr Grefven derefter yttrat: ”att Ystads Hamn, vigtig så väl i anseende till Postfarten , sorn elen omgif vande fruktbara nejden är både vidlyftig och kostsam, menj i anseende till plan och utföring i samma cathegori med Hamnbyggnaden vid Helsingborg, så att, om anläggningen ej skall gå alldeles förlorad till den grad, att det hela snart bildar en ruin, der en fiskarebåt med föga säkerhet kan landa, icke obetydliga medel måste användas till dess fullbordande efter förändrad plan; det enda sättet att upprätthålla och begagna hvad som redan är gjordt med en kostnad af omkring 200,000 R:dr”; I sammanhang hvarmed Grefven i underdånighet föreslagit: ”Att af de då ifrågavarande Hamnbyggnaderna inga andra måtte företagas, än fortsättningen af de redan i Helsingborg och Ystad påbörjade, sedan likväl förut en ny plan för den senare blifvit, efter verkställd undersökning uppgjord och fastställd, samt att så stora anslag, sorn möjligt, mätte beviljas, för att skyndsammast bringa dessa anläggningar till den fullbordan, utom hvilken de säkert morn kort tid skulle falla i ruiner;” hvilket yttrande, afgifvet af en man, hvars patriotism, sakkännedom och omdömesförmåga icke kunna vara något tvifvelsmål underkastade, torde göra mera än tillfyllest, för att ådagalägga vigten af framtida bibehållandet af den vid Ystad anlagde hamn, hvilken, utom de i Grefve von Plåtens underdåniga utlåtande upptagne Siats-Utskottets Utlåtande N:o iyy. egenskaper, ärYaf stort värde, äfven i militairiskt hänseende, helst den, som ibland
Under denna tid meddelas henne, som sagdt, undervisning i en mängd grenar af husligt arbete, hvarjämte man på allt möjligt sätt söker uppväcka det goda, som kan finnas inom henne, söker stärka hennes vilja, väcka arbetslusten och hos manien en behöflig tro på lifvet och framtiden. » Äfven väckelsen i rent religiöst hänseende sökte bibringas de frigifna kvinnorna, dels genom dagliga andaktsstunder morgon och afton, ledda af husmodern, dels genom den präst, som hemmets styrelse antagit till medhjälpare i detta stycke. Samtalet afbröts af en kvinna, som inkom och anmälde, att tiden var inne för en af do sjuka att få hafresoppa — det var den bleka, tärda kvinnan vid täckbågen. » Den där är en af de bästa vi ha, » sade husmodern, sedan den ifrågavarande åter stilla aflägsnat sig; » hon har varit straffad för barnamord; hon har i hemlighet nedgräft sitt nyfödda barn i en skog; läkarne konstaterade visserligen sedan, att det varit dödfödt — men för var uppsåtet detsamma; i fängelset blef hon dock som en annan människa, hon fick lugn och frid; hon skall nu snart lämna hemmet för att gå i tjänst. — Mer än hundra kvinnor hafva härifrån erhållit platser i enskilda hem såsom köksor, städerskor m. m. Men, » fortfor min meddelarinna, » det är ej genom arbetets inverkan vi försöka förbättra dem! Vi söka äfven genom andra medel att vinna dem, först och främst genom att i ingifva dem känslan af att vara i ett hem; julafton t. e x. firas med gran och julgåfvor; hvar oeh en får då någon liten skänk, en bomullsklädning, en ylleväst, någon liten brosch o. s. v. Allt detta gör, att de flesta, äfven sedan de kommit ut och erhållit en eller annan hederlig anställning, betrakta skyddshemmet såsom hem, att de till dettas husmor anförtro sina bekymmer, be o m råd och hjälp äfven i mycket svåra pröfningar.
; men jag trodde mig likväl icke böra emotsätta mig de öfriga ledamöternas enhälliga åsigt i detta ämne, då de egde att trygga sig vid icke blott det förhållande, att den ifrågavar:de summans beviljande uppgifvits skola medföra betydlig lättnad i transporter för en ort, som är en af de i industrielt hänseende mest vigliga inom landet, och der en liflig verksamhet i sådant afseende är koncentrerad; men äfven att del belopp, enskilde delägare finge tillskjuta, går till mer än en tredjedel af kostnadssumman. Ovedersägligt bör den af Utsk. åberopade omständighet, att Södermanland icke uppburit Stals-medel till dylika företag, härvid gälla för fullt enlig med verkliga förhållandet; ty, beträffande hvad Gr. Sparre anfört derom, att vid en förfluten Riksdag 100,000 R:dr b:ko blifvit afsatte för en kanal-ledning inom Södermanland, så upplyser just det Betänk., vi hafva i våra händer, alt detta auslag i verkligheten, af uppgifne anledningar, ej till det afsedda ändamålet utgått, och sålunda icke heller tillgodokommit Södermanland. Då jag sålunda inom Utsk. icke velat motsätta mig denna, ehuru visserligen ganska betydliga anslags-summas tillstyrkande, så erkänner jag mig dervid haft tankarne fästade vid de af mig nyssberörde omständigheter, och lemnade icke uppmärksamhet, huruvida redaktionen hade all den tydlighet, som kunde vara erforderlig. Jag erkänner i delta hänseende dels att, enligt Hr Bildls yttrande, en tid bordt vara utsatt, då arbetet skulle börjas, dels att, enligt Frih. Klinkowströms anmärkning, man bordt införa ordet ”återstående” framför ”summa, som till arbetets fullgörande erfordras”.
För sjelfva rättskänslan yppar sig t. ex. icke alltid med lätthet ett öfvertygande motif, hvarföre den rikes gagnlösa rätt skall utkräfvas till den fattiges förderf — hvarföre en sanning, om hvilken man är fullt förvissad, icke får göras gällande, i brist af fullt bevis, då likväl de vigtigaste interessen deraf bero — Jast.-Ombadsmans Emb.-Berdlt. Ull 1850 års riksdag. 16 122 hvarföre eu annan gång en förderflig sanning ej skall få öfverskylas Det är icke hvarje domares lott alt i hvarje sådant fall inse det öfver all enskild fördel upphöjda gagnet af den enda giltiga regelns efterlefnad, eller ens känna sig tillfreds med sig sjelf, alt hafva befrämjat della gagn, med uppoffring af det enskilda, omisskänneliga, som kunnat genom regelns öfverträdande uppkomma. Icke k hvarje förhållande slår den sanningen lika klar, att billigheten dock aldrig förr blir regel, än just när den blir lag; alt den ditintills, oftast rätt svår alt utforska, lika lätt kan blifva obillig som orättvis, och således offret åt henne lika gagnlöst, som olofligt, men att ingen vinst någonsin uppgår mot vinsten af den lydnad, lagen ulkräfver, såsom det nödvändiga vilkoret för helgden af allas rätt. Felar domaren mot andra än dessa den abstrakta rättvisans bevekelsegrunder; då finnas ej två meningar om beskaffenheten af hans felsteg; men det är, såsom jag redan yttrat, icke om denna art deraf, som här behöfver blifva fråga; ty den räder ej mer i svenska lagskipningen — man är ense derom. En oegennyttig och välvillig anda är 1111 i denna lagskipning allmänt rådande. Mig veterligen finnes bär ej mer någon domare misstänkt för falhet — en misstanka, som likväl ännu i mannaminne icke så sällan spordes. Omisskänneligen hafva bildning och förädling gått framåt; och hvad'som återstår alt önska, utesluter icke tillfredsställelsen af hvad som redan är vunnet.
I öfverenstämmelmelse med hvad som iakttagits vid de andra Hufvud-Titlarna, der spannmål under penninge-löner är såsom beräkningsgrund bibehållen, uppföres skillnaden emellan förra priset 6 R:dr och det nu föreslag - 2,708,000: Transport 2,708,000 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.-o 2. 83 Transport na medelpriset 7 R:dr tunnan å 877 tunnor spannmål, än vidare inbegripna under lönerna vid Kron-Prilaseus IIussar-Regemente med R:dr 877. Slutligen äro af de för Tredje HufvudTiteln äskade anslag återstående till oförutsedda Militaire-utgifter endast 53,i4a R:dr 33 sk. 9 r:st., hvilken summa är mindre än det belopp, hvartill sådana utgifter de föregående åren utgått. Enligt de här ofvan föreslagna regleringar utgör, såsom förut ärnämndt, tillökningen uti Tredje Hufvud-Titelns årliga utgifter 185,877: — 2,708,000: .Transport 185,87;: — •— 2,708,000: 84 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. — Med tillägg af förra anslaget 3,205,663:41:8. skulle summan å denna Hufvud-Titel blifva . 3,3gi,54o:4i: 8. men derifrån afgår skillnaden af 16 sk* på tunnan i calculations-priset å 16,3^.2\ tunnor spannmål in natura , inbegripna under förra Stats-anslaget efter 5| R:dr tunnan och 1111 nedsatta till 5 R:dr tun11 q 11 . • • • 5,447: 24: — 3,386,093: 17: 8. så att Tredje HufvudTitelns årliga anslag upptages i jemn sum 1113 till 3,386,100:. Fjerde Hufvud-Titeln: Clerecieoch Läroverken.
Ersättningar till utrikes beskickningar och Konsuler för utbetalclt post-porto 5,565: 37. 7. Förlust på paket-posten 3,606: 3. 1. Understöd för diligens-bolaget J\° I 8,000: — -— Post-ångfartygens underhåll och reparationer 62,000: 5. 4. Skrifmaterialier och expenser saint ljus och ved 9,267: 43. 10. Gratifikationer 10,079: 8. — • Leverering: Till Civil-statens pensions-inrättning 2,916: 36. — Balans till år 1857: Kontant behållning 3,000: —• Den afgifna underdåniga berättelsen om Kongl. Post-verkets förvaltning under revisions-året innehåller, bland annat, följande uppgifter, som Revisorerne ansett sig böra här meddela: l:o Sedan Kongl. Maj:t under den 23 Januari 1856 förordnat, dels att, till beredande af daglig post-kommunikation emellan hufvudstaden och utlandet äfven under den tid af året, ela ångbåtsfarten är inställd, snällpost-förbindelserna emellan Stockholm och Helsingborg skulle, på sätt
Man måste tillse, att den fördel räntegifvaren tilldelas, icke blir för räntetagaren alltför betungande. Den vackra beskrifning Friherre Cederström gjort om det missnöje, som hos en del räntegifvare skulle uppkomma, om några blefvo bättre lottade, än andra, finner jag icke böra föranleda till annat resultat, än att fortskynda den åtgärd man synes hafva börjat vidtaga för alt komma till en bättre ordning genom ömsesidiga uppoffringar af räntetagare och räntegifvare; och jag förnyar på sådan grund min begäran om bifall till Utskottens sednare förslag med det tillägg jag föreslagit. Herr von Troil: Jag tog mig friheten begära ordet i anledning af den förändring af 4^de punkten Grefve von Fersen föreslog. Lika med Herr Hjerta anser jag denna förändring icke böra komma i fråga, emedan räntetagaren skulle derigenom blifva alltför mycket lidande, och meningen med det föreslagne stadgandet angående forlön ganska rigtigt afsett, att förekomma, det rättigheten att lefverera in natura ej skulle blifva allt för förmånlig för räntegifvaren. Af samma skäl får jag likaledes afstyrka antagan64 H. 5* G8 Den i Mars e. m. / de af det första Betänkandet, pä sätt Friherre Cederström och några andra yrkat. Grefve Björnstjerna har uti sitt sista anförande förnyat påståendet, att Indeldta Arméens Officerare skulle förlora; men då han derföre icke uppgifvit några andra skäl än dem, som redan blifvit vederlagde, anser jag något vidare svar derå icke behöfva*. År, sådane som 1818 och 1826, kunna inträffa, då löntagarne af det nuvarande löningssättet hafva stor fördel, men dermed måste alltid vara förenadt ett visst blodsugeri, och ett löningssätt, hvars fördelar äro grundade på landets olycka och en allmän nöd, är för orimligt att längre äga bestånd. Herr Nordenanckar:
I Mom. inom Högvör» dige PresteStåndet yrkade tillägg , att de personer, som begära LysningsSedlar till ägtenskap , må vara berättigade, att, i händelse ChartaråigillafaeFörsäljningsstället är mycket aflägse , äfven ii Penningar lemna det Stämplade Papperets belopp, har Utskottet funnit så myeket mera öfverflödigt, som det ifrågavarande Moment synes redan äga fullkomlig tydlighet. BenllningsZJtsk. B dank anden, I47 10:0 Till undanrödjande af anledningar till tvifvelsmål om rätta förståndet af samma §. 3 Morn. anser Utskottet sig böra föreslå en så lydande förändring : Innehafver en person flere Full makter eller Constitutorial, hvarigenom Lån eller In. komst erhälles, beräknas LysningsChartan efter sammanrdknade ChartceSigillatce-beloppet på dessa Fullmagter eller Constitutorial; men, så framt verklig Lån icke åtföljer endera Fullmakten eller Constitutorialet, kommer Stämplade Papperet att beräknas efter den FullmaktsCharta, som lemnar den hogsta inkomst får Kongl. Maj:t och Kronan. lilo Med förbigående af den vid denna §:s 3 Mom. gjorda Anmärkning, det må beloppet af det derstädes omförmälte gamla Kronovärde å Spannemål, eller 36 sk., serskilt utsättas, såsom mindre nödvändigt, enär säkerhet synes vara vunnen genom det i Författningen nyttjade uttryck : ”specielt utförd,” har Utskottet likväl trott sig böra till befordran af mera tydlighet föreslå följande vid nyssnämnde ord vidtagande slutmening : ”sa att efter de i 11 §. stadgade grunder FullmaktsChartans storlek må kunna igenfinnas och Stämpeln till LysningsChartorne uträknas' samt sådan Charta till lysningens påtecknande anskaffas.’’’ I2:o
Utsk:ns nedannärande d. 29 sistl. Jan. e. m. på bordet lagda utlåtrn: N:o 42, i anledn. af väckt motion om löneförhöjning för rector vid Hudiksvalls högre lärdomsskola; och N:o 43, i anledn. af väckte frågor om förändrad reglering af den åtskillige hemman i Skaraborgs och Elfsborgs län medgifna rättighet till mulbete å kronoparken Edsmären. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 29 sisth Jan. e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 44, i anledn. af gjorde anmärkmr vid betänk. N-.o 19, rör:de väckt motion om nedsättning uti postporto-afgiften. På begäran af Hr Bildt, Knut, och Hr Mannerskantz, Carl Axel, lades, vid förnyad föredragning, ånyo på bordet BancoUlsk:s d. 29 sisth Jan. e. m. bordlagda utlåt. N:o 39, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s mern. N:o 22, med hemställan , det Bancofullm. måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtsk:s d. 29 sisth Jan. e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 40, i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:s mern. N:o 26, ang:de förändrad reglering af embetsoch tjenstemanna-personalen inom Banken. Vid förnyad föredragning lades till handlingarne BancoUlsk:s d. 29 sisth Jan. e. m. på bordet lagda mern. N:o 41, med anmälan om verkställd votering i förstärkt Bancolltsk. öfver den i mern. N:o 37 upptagna frågan. På begäran af Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto, och Gr. Lagerbjelke, Gustaf, lades, vid förnyad föredragning, ånyo på bordet StatsUtsk:s d. 1 dennes f. m. bordlagda utlåt.