Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontorels kommissariats derom meddelade intyg, 4 lyda å 10 R:dr, 1 å 2 R:dr, 8 å 1 R:dr, 6 ä 16 sk. samt 1 ä 12 sk. hvardera och således å tillsammans 52 R:dr 12 sk. Riksgälds, må med Femtiotvå Riksdaler 25 öre Riksmynt få utaf Riksgälds-kontorets medel inlösas. Stockholm den 28 Januari 1858. Ank. till Eip.-Utsk. d. 30 Jan. *888, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om inlösen för Statens rakning af Kamer er ar en Carl Sandbergs anteckningar i kameral-våsendel. (U. A.) Från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å en inom bemälda Riks-Slånd af Riksdags-fullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län väckt motion, deruti anföres, hurusom det vore allmänt kändt och erkändt, att Sveriges kamerala förhållanden äro i hög grad invecklade och att derföre, när en kameralistisk fråga af någon större vigt och betydelse skall utredas, dertill oftast fordrades de mest långvariga och mödosamma arbeten, utan att det ändock alltid lyckades att på ett tillfredsställande sätt få en dylik fråga löst. Orsakerna härtill voro likväl icke särdeles svåra att finna. Flere af Sveriges ännu bestående förhållanden i detta hänseende härledde sig nemligen från längst förflutna tider, om hvilka de faktiska underrättelserna äro ytterst få och måste uppsökas på spridda håll. Andra åter härrörde från medeltiden, under hvars sednare hälft boktryckeri-konsten visserligen uppfanns Stale-Ulskollets Utlåtande M 245. 9 uppfanns och i Sverige infördes, men så väl tryckta som skrifna underrättelser om kameral-väsendet från denna tid äro likväl särdeles fåtaliga. De flesta och vigtigaste åter hade tillkommit under 16:de och 17:de århundradena.
Arfvedson gällande Coritract icke kan utan den sistnämndes begifvande häfvas och det sålunda är Factoi iegaren obetaget att vid sitt medgifvande af contractets upphörande fästa de vilkor, han för sig kan finna mest förmonliga, dels att den af Arfvedson från Statens sida äskade förklaring, angående fortfarandet af de Ortala Bruk tillkommande förmoner och rättigheter icke skulle komma att försätta de kol-prasstationsskyldige hemmansegarne i annan eller sämre belägenhet, i afseende å kolräntornes utgörande, än nu är förhållandet, tillstyrker jag bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, dock under förbehåll*, att Kronan må ega att, när så lämpligt finnes, få på sig öfverflyttad rättigheten att uppbära så stor del af ifrågavarande kolräntor , som äro anslagne Bruket i och för dess skyldighet att förse factoriet med ämnesjern, emot utgifvande till Ortala Bruksegare af ett capitalbelopp, hvarå räntan å 6 procent motsvarar dessa räntors värde, beräknadt efter medium af nästföregående io års markegångspris, samt, att intilldess Kronan gör denna lösningsrätt gällande, räntegifvarne må förbehållas rättigheten, att, der de sådant önska, efter markegång få lösa räntekolen.” Häruti instämde Herr Doctor Björkman och Herr Wedberg. Slats-Ulskottets Utlåtande, N.-o 5-fl. 7 N:o 541. AdL till Exp. Utsi. d. 26 Maj »84*> kl. 12 taidd. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss å dpothekare-Societetens underdåniga framställning, rörande vi/koren för det af Rikets Ständer till en Pharrnaceutisk Läroanstalt beviljade anslag.
N:o 10 blifvit anmälde såsom resultatet af Utsk:s sammanjemkning af de anmärkmr, hvilka icke befunnits vara af oförenlig skiljaktighet. Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 16 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 221, i anledn. af återremiss af betänk. N:o 46, angtde väckt motion om befrielse för utsockne frälsehemmanen i Halland från skyldigheten att erlägga rolevakans-afgift. Föredrogs ånyo Bevilin:sUtsk:s d. 16 och 17 dennes på bordet lagda utlät. N:o 15, i anledn. af gjorde anmärkmr emot betänk. N:o 4, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning. De i detta utlåt, förekommande §§ företogos hvar för sig till pröfning och afgörande. §§ 9, 10 och 11. Biföllos. § 14. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Utsk:s vidblifvande af dess tillstyrkande, att arbetsfolk skall åläggas bevilln. kan jag icke gilla. Vid sista riksdagen beslöt R. o. Ad., att denna serskilda bevilln. utöfver kapitations-afgiften icke borde ega rum, elium vid votering härom i förstärkt StatsUtsk. R. o. Ad:s åsigt icke kunde göras gällande. Dä jag likväl anser, att en dylik serskild bevilln. icke bör åläggas arbetsfolk eller den fattigaste delen af befolkningen, nödgas jag åter lill R. o. Ad. framställa den anhållan, alt R. o. Ad. i öfverensstämmelse med dess beslut vid sista riksdagen ville uttala den äsigten, att en serskild bevilln. icke må åläggas arbetsfolk. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi1.: Frih.
Följande ärenden må ej af Kommunal-fullmägtigo upptagas, utan skola fortfarande i kommunal-stämma handläggas: a) fråga om försäljning, pantförskrifning eller utbyte af någon sådan kommunen tillhörig fastighet, som antingen genom gåfva, testamente eller annat laga fång kommunen tillfallit och till underhåll för vissa, dess gemensamma nytta afseende ändamål blifvit anslagen, äfvensom förlikning, som medför ändring uti kommunens i sådan fastighet egande rättigheter ; b) påläggande af afgifter för sådana nya företag, som erfordra uttaxering för längre tid än fem år; c) upptagande at lån stäldt på längre återbetalningstid än fem år; d) justering af de i § 66 omförmälda längder; e) Val till ordförande och vice ordförande i kommunalstämman och kommunal-nämnden samt till Fullmägtige och till ledamöter i nämnden; f) Val till Lands-tingsmän äfvensom till Valmän för sådana vals anställande, samt g) Val af Elektorer för Riksdagsmannaval och val af Nämndemän, om hvilka båda val är särskildt stadgadt. § 40. Inom Utskottet har upplysning meddelats, att det finnes kommuner för hvilka det af de Kommitterade föreslagna minimiantal ledamöter i Nämnden, och derpå beroende minimiantal Fullmägtige, ändock torde vara för stort. På grund häraf, och då ett mindre antal ledamöter, särdeles i en verkställande myndighet 20 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. sådan sorn kommunal-nämnden, långt ifrån att vara ofördelaktigt, tvertom måste antagas bidraga till större enhet och kraft i dess verksamhet, tillstyrker Utskottet: att talet ”fern” i denna §:s första punkt utbytes mot ”tre." § 42. Såframt den af Utskottet föreslagna ändring af § 13 antages, blifver sednare delen af förevarande §:s första moment öfverflödigt och bör utgå, så att §:n får följande lydelse: I afseende på vilkoreu i öfrigt för valbarhet till ledamot eller suppleant, äfvensom angående rättighet att uppdraget sig afsäga, gälle hvad i §§ 13 och 14 om ordförande i kommunalstämma stadgadt är.
Riksdags-fullmägtigen Olof Nilsson frän närande län har uti en till BondeStåndet ingifven och till Stats Utskottet remitterad motion anfört hurusom Pfalzgrefven Johan Kasimir, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar samt handlande i Konung Gustaf den II Adolfs stad och ställe, genom arrende kontrakt den 5 Oktober 1631 upplåtit nämnde fiske till Norrforss byamän, eller, såsom det i urkunden heter, »the undersäter, som boo uthij Norre Forssby i Umeå Socken, Norrefårs Laxfiskie framför allom androm, som sigh dertill trängta vilja, att njuta och bruka, helst medan deth under deres byy beläget, så länge de kunne och vele Laxefiskiet väl vidh macht hålla och den rättighet deraf göra, som deraf göras bör, nemligen godh vvårsaltad Lax Fem tynner och rökte laxar tiugu stycken;» och förbjöd samma kontrakt »allom att göra förrbemälde Norre Fårssby boer häremot hinder eller förfång uti någon måtto.» Pfaltzgrefven Johan Kasimirs befogenhet till en sådan upplåtelse skulle grunda sig å en för honom utfärdad fullmagt, innehållande bemyndigande för honom »att opå sigh taga Inspectionen opå Wårt (Kongl JIaj:ts) Cammer-Rådh och af Wäre Rentesaker samt befallning till »Stadthollere, Faktorer, Camererer så wäll som alla andra som med Wår och Rijksens ränter hafva till at beställa, at the bevysa (hörsamhet till hvad) H. K:t. till Wårt och Rijkzens bästa (angående) Cammer-sakerne uti Wår (Konungens) frånvaro varder ordinerandes och bjudandes.» Häraf syntes det motionären ligga i öppen dag, att Norrfors byamän fått af Kongl. Majit sig tillagd rättighet att, emot ofvannämnde årliga afgäld, innehafva laxfisket för byns strand, så länge de höllö detsamma vid magt och afgälden ordentligt Stats-JJtskottets Utlåtande N:o 90.
Det har tillgått vanligen så, att antingen chefen för ett verk eller inrättning, eller ock den som har hans fullmakt, i stats-kont., uttager och qvitterar löner, arfvoden och gratifikationer för personer, som ofta icke tillhöra sjelfva embetsverket, hvarefter medlen sedan fördelas efter anordning af chefen, utan att någon specificerad redovisning deröfver blifvit i stats-kont:s handlingar synlig, och således ej kunnat som sig bordt af R. St:s revisorer kontrolleras. Något misstroende, i afseende lill medlens rättsenliga fördelning, har hvarken hos revisorerne eller mig uppstått, det är blott det oformliga som blifvit anmärkt och som behöfver för framtiden rättas. Denna åsigt är äfven uttalad uti StatsUtsk:s betänk., ehuru icke i full öfverensstämmelse med de ordalag revisorerne begagnat. Vissa embetsverk och chefer hafva inlemnat så väl ordentlig förteckning på de personer som fått åtnjuta medlen, behörigen qvitterade och det är denna ordning som öfver allt bör göra sig gällande. Man har sagt, att den person som hade rätt till medlen kan vara 25* 388 Den 1 Juli f. m. bortrest: eller under konkurs o. s. v. Men det skall väl ändå vara någon sorn å deras vägnar, har rätt till medlen och således dem uttager och qvitterar; intill sådant skett måste de reserveras såsom oredovista. Hr Gr, o. Landtm :s härefter till bifall å den ifrågavande 3 § framställda propos., besvarades med starka nej jemte åtskilliga ja; i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. afsloge denna §, samt då härvid ropades starka ja, jemte ett eller annat nej, förklarade det han funnit att ja varit öfvervägande. § 4. Bifölls. § 5. Biföllos. § 13. Frih. Palmstjerna: Jag kan icke inse anlednm till en så beskaffad skrifvelse som den föreslagna.
Jag tillstyrker följaktligen antagande af Utskrs eller PresteSt:s ordalag, allt efter den ordning, hvari det behagar Hr Frih. o. Landtm, att framställa proposition. Gr. Mörner: Frih. Tersmeden har ganska riktigt uppfattat den tanke jag ville framställa, nemi. alt de öfverskott, hvilka kunde uppkomma, ej annorlunda än i låneväg måtte till understöd för odlingsföretag användas. Skulle sedan för sådana företag finnas lämpligt att bevilja ett dy likt understöd i anslagsväg, så kan ju K. M. vid nästa riksdag göra framställning om att afskrifning måtte meddelas, hvilket flera gånger förut skett. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag tillstyrker så myc ket mera bifall till instämmande i PresteSt:s beslut i detta fall, som det till ordalydelsen, ehuru icke till afsigten, är detsamma som StatsUtsk:s förslag. Jag tillstyrker så mycket hellre bifall dertill, emedan derigenom mildras till någon del det olämpliga uti det sätt, hvarpå man gått tillväga vid denna riksdag, nemi. att R. St. särskildt företagit dessa speciella smärre punkter till afgörande, i stället för att de borde 5io D e 11 29 Mars f. m. öfverlemna detta till regeringsmakten, och endast anslå summorna, samt bestämma villkoren. Nu mildras detta till någon del, ly för det fall att af en eller annan anledning ett nu bestämdt företag ej blir verkstäldt, så vore det åtminstone då öppet lemnadt för K. M. att kunna låta lika ratt vederfaras äfven andra trakter. Jag anhåller om propos. på instämmande i PresteSl:s beslut. Hr Printzensköld, Garl: Vid jemförelse emellan litt. a) och b), förekommer den väsendlliga skilnaden, att litt. a) innefattar en framställning af SlatsUtsk., att till K. M:s nåd. pröfning öfverlemna alt för hvarje särskildt företag undersöka huruvida de i detta mom. omförmälda 100,000 r:dr skulle kunna i mån af företagets beskaffenhet utgå, antingen såsom anslag, eller såsom lån.
Hvad beträffar distillering i stad året om, så medförer den en olägenhet, hvarföre äfven Särskilda Utsk., vid förra Riksdagen, afstyrkte sådan rörelses tillåtande annat än under den tid, då bränvinsbränning i allmänhet ej var tillåten, nemi. att det vore möjligt att, då kring en mindre stad flera smärre brännerier förefun nos, den lank, som der tillverkades, blefve på en dislilierings panna i staden klarad, och således gaf skatten undandroges Kronan. Jag kan icke förstå, hvarföre man är så benägen att yrka sådan frihet för distilleringen; nog måste man väl på IO månader medhinna distillera det bränvin, som på 2 månader tillverkas, om så behöfves, men endast en helt liten del af spriten behöfver distiHeras, för att till finare bränvin användas. Det påstods vid förra Riksdagen, att vi skulle kunna exportera sprit, Jag hade svårt att tro detta, ty spritens pris är naturligtvis beroende af råämnets, och har och en känner, att i Danmark och Tyskland bränvin kan tillverkas för lägre pris än hos oss. Bästa beviset härför är också den upgift, som tullspecialen lemnar, ty 1855 exporterades, enl. densamma, 56 kannor, och 1856 ej mera än 211. Såsom exportartikel torde således sprit ej komma i fråga att betraktas. Någon utsträckning af d ist i 11 er i ngsrä tten i stad är väl så mycket heldre nu onödig, som bränvinsbrännare på landet fått sig medgifvet en förlängd tid för distillering. Jag tror icke att något giltigt skäl till ändring af stadgandet nu förefinnes, utan anhåller om afslag på denna punkt. Frih. Raab: Jag, för min del, får förklara, att jag anser Den 4 Maj. 489 Utsk. hafva gjort ett ganska godt förslag, emedan hvarje förädling af råvara bör befrämjas. Jag vill icke nu erinra om de strider, som öfver detta ämne förts, utan fägnar mig blott öfver att Utsk:n, utan reservation af någon dess medlem, tillstyrkt de förändringar, som dess minoritet vid förra Riksdagen önskade.
På grund häraf får Utskottet vördsamt föreslå det tillägg till iy Cap. 18 $ 2:dra momentet Rättegångs-Balken, att efter slutorden: ”och vare aldrig vittnesbär”, måtte heta: ej heller berättigad att deltaga i val eller väljas till sådana förrättningar, som medborgerligt förtroende utmärka; hemställande Utskottet, att motionen ej måtte i vidsträcktare nion varda bifallen. En Ledamots serskilda mening bifogas. Stockholm den 21 Mars 1834- Reservation af Herr S.' M. T. Cederborg: ”Jag hade ämnat med min röst medverka till bifall af Herr Olbers’ motion, och att för menedare införa den af Lag-Comiteen föreslagne straffbestämmelse; men under discussionen har en anmärkning om grunden för den nu gällande lindrigare ansvarspåföljden, att nemligen derigenom underlätta bevisningen om mened, som sällan står att vinna utan den brottsliges eget erkännande, fästat synnerlig uppmärksamhet; och som menederibrotl i senare tider icke lära så tilltagit, att behofvel påkallar, att nu på förhand och innan förslaget till nya Criminal-Lagen kommer under pröfning i hela sin vidd, derom serskildt införå nytt lagsladgande, så anser jag mig böra anmäla min reservation vid den af Utskottet föreslagne partiela åtgärd i omförmälde afseende.” Lag-Utskottets Betänkande N.-o 8. $ N:o 8. Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen från Calmar Län Peter Pehrssons motion, om rättighet för parter att deras till Domstol ingifne handlingar återbekomma.
Pr. II Band. 40 Den 7 Martil. delvärdet* bestämning tryggad emot den förlust» för hvilken han nu genom dess obestämdhet och ombytlighet är blottstäld, skall deraf fast mera hemta en nu och länge saknad anledning både att låt* sina penningar innestå hos låntagaren, så framt de för öfrigt äro säkert placerade, och att äfven utlåna sådan» penningesummor, som han för närvaranJ de låter ligga ofruktbara; enär han kan hysa en grundad förhoppning att de vid återbetalningen skola äga lika redbart värde sorn vid utborgningen. Jag fruktar tvertom, att om den ifrågavarande så önskliga myntbestämning ej sättes i verkställighet, sä torde man snart få förnimma att betydeliga penningelén uppsägas; emedan Capitalisten då måste blifva betänkt på, att i tid rädda sin förmögenhet, och på ett eller annat sätt realisera sina fordringar, innan myntrepresentativerne ytterligare försämras och, närma sig till likhet med värdelösa assignater. Beträffande vidare den yttrade farhåga; att, i följd af VexelBankers öppnande till sedlars invexling, Bankens silfverfond skulle utömmas och föns ur landet, samt de oinlöste i omlopp qvarblefne sedlarne derefter sakna allt värde eller åtminstone betydligen förlora i värde; så får jag först och främst anmärka, att om Realisationsoperationen blifver någorlunda väl beräknad, hvilket jag har någon anledning att förmoda, skall den händelse icke inträffa att Bankens silfverfond till den grad uttömes, att Banken icke förmår fortfara Drn 7 Martii, 627 med sedlars invexling vid anfordran; och så länge denna invexling fortgår eller icke vägras» kan sedlarnes silfvervärde icke förminskas. Hvartill skulle det då båta atttillvexla sig silfvermynt emot sedlar som, så beskaffade, äro ett vida beqvämbgare och lättare bytesoch circulationsmedel? Men antagom, hvad jag ej anser för sannolikt, att misstroende till Bankens förmåga, och fruktan för, att den i längden ej skulle kunna uthålla profvet, föranledde till dess nu varande silfverfonds uttömning.
– Nå, får jag höra då? – svarade Nelly temligen tankspridd. – Emin ibn el-Arabi blef fasttagen i går afton. En lustig visa om spektaklet vid Gråbergsgatan. Början och slut. Af Petter P-n. Calle Wetterlind. En lustig visa om spektaklet vid Gråbergsgatan. Början och slut af Petter P-n. Mel.: »Sandahls kanon.» En ynkelig visa jag önskar att sjunga, Kom lyssnen dertill både gamla och unga, Den eger minsann både rim och reson Fastän den besjunger en galen person. I Majorna händelsen hafver passerat, Som alla slags tidningar utbasunerat I spalter så långa, att hälften vor' nog, Ty läste man allt, af förtviflan man dog. Men ingen i verlden lär kunna bestrida Att händelsen eger sin komiska sida, Som utan förbarmande gifves till pris Åt skämtet den välkända stadens polis. Den galne personen Carl Wetterlind heter, Och hvad om hans förtid med visshet man vet är, Att han varit konstig till lynnet och tyst, Så knappt han på måna’r lät höra ett knyst. Mer konstig än förr var han senaste tiden, Man började undra om karl’n ej var vriden; Men då man ej kunde bli klok deruppå, Så lät man den sjuke i frihet än gå. En morgon på vinden han gick och fundera’, Se’n börja’ han trappan att barrikadera. När värden förvånad skull’ titta' der opp, Skrek Wetterlind vildsint och hotande; »Stopp!» »För Er är det klokast att vända tillbaka, Ty eljest Ni får mina björnhagel smaka, Dem jagar jag bums i hvarendaste kropp, Som söker på trappan att hit klättra opp.» Med laddad revolver han stod hela tiden, Så nog sågs det tydligt att karlen var vriden, Och bössa vid sidan han hade också, Och henne han mellanåt pekade på. Förskräckt blef nu värden och sprang till polisen; Men Wetterlind satte sig lugnt ned vid spisen Att koka potatis och steka en sill, Ty när han fått rast, frukostera han vill. Så kommo poliser att honom bespruta, Men han kröp bak’ spisen och började skjuta, Och här han så tappert försvarade sig. Som Carol den tolfte i brinnande krig.
S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Statsoch Banco-Utskottens den 23 sisth Januari på hordet lagde Utlåtanden: N:o 130, i anledning af motioner, angående arfvodet för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret. N:o 132, i anledning af Herr Rosenblads motion om afskrifning af Bankens inom linien förda fordringar hos Riks-gälds-Contoiret. S. D. Yid förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens den 23 sisth Januari på bordet lagde Memorial N:o 131 med voterings-proposition, i anledning al Riks-Ståndens skiljagtiga beslut öfver Utskottens Utlåtande N:o 68, angående pension för aflidne Banco-Fullmägtigen Anders Danielssons enka och harn, hlef den föreslagna voterings-propositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Återremitterade Ridderskapet och Adeln Statsoch Banco-Utskottens den 23 sisth Januari på bordet lagde Utlåtande N:o 133, i anledning af Prot. Utdr. d. 6 Fihr. 184.1. 81 af Ilen Stuarts, C.j niolion 0111 utbyte af Riksgälds-Contoirets till Banken ulgifne Obligationer.
Denna förmånsrätt underkändes dock till en del genom Hofrättens i konkursen meddelade dom, deruti det gjorda påståendet om bolagsmännens solidariska ansvarighet för den, vid hypothekernas realisering, möjligen uppkommande brist jemväl ogillades. Deremot förklarade Kongl. Maj:ls högsta domstol, medelst dom af den 20 November 1846, dels alt den förlagsinteckningslätt, som Kabinetts-kammaiherren, Friherre F. iFrede och Grosshandlaren G. Schwan fått sig af Hofrätten tillerkänd, så vidt den inverkade på IVfanufaktur-diskont-fondens rätt till liqvid för dess fastställda fordran i förhållande Lill öfriga borgenärer, icke skulle medföra förmånsrätt, dels ock att det ålåge Hofrätten, på derom skeende anmälan, utreda, hvilka af de till borgenäreme afträdda tillgångar voro af beskaffenhet, att den af Bergskollegium lill Diskontfondens säkerhet meddelade inteckning kunde uti dem anses gällande. På grund af denna dom har Manufaktur-diskontens ombudsman hos Svea Hofrätt ånyo gjort sin talan i nyssberörde hänseende anhängig; och beror alltså målet för närvarande på Hofrättens pröfning. Genom de inbetalningar, som af konkurs-massans tillgångar hittills blifvit verkställde, har kapitalbeloppet af Manufaktur-diskont-fondens ifrågavarande fordran numera minskats till 63,5oo r:dr, 2:0. Angående prof ningen och af görandet af frågan om fordringars ajsk rifvande i manufaktur-diskontens räkenskaper. (1847 års Revisionsberättelse sid. 3; Kommers-kollegii und. utlåtande sid. 39-40
Hr Gr. o. Land tm:s härefter till återremiss af ifrågavande punkt framställda propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå den i denna punkt föreslagna voter:spropos. N:o 9, samt då här - 428 Den 25 September. viii ropades starka ja blandade med nej, förklarade det han trott sig finna, alt denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Hr Printzensköld, Carl: Sedan cn ledamot begärt votering vågar jag vördsamt hemställa hvad som bör blifva ja-propos. Hr Gr. o. Landtm, har förklarat all lians propos. på återremiss blifvit besvarad med nej, och derom har votering icke blifvit begärd. Hr Gr. o. Landtm, har tillika förklarat att han vore af grundlagen förhindrad att framställa propos. till bifall på StatsUtsk:s förslag i förevar:de fall. Jag kan då icke begripa hvad som skall ställas lill kontra-propos. emot det afslag som Ståndet, efter Hr Gr. o. Landtnäs uppfäll ning, yttrat synes hafva beslutat, och i anledn. hvaraf votering äfven blifvit begärd. Det torde tillhöra Gr. Lagerbjelke att uppgifva på hvad sätt voler:spropos. skall uppställas.