Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det måtte nuvarande stämpelafgift för tidningar fördubblas, för att med denna ökade tillgång sätta Kongl. Posten i tillfälle att gifva åt de lidande posthemmanen en rättvis ersättning. Anhållandes att denna min motion måtte remitteras till H. BevillmsUtsk. Eemitterades till BevillmsUtsk. 2:0. E. o. Ad. torde benäget draga sig till minnes, att jag under flere de sednare Riksdagar ifrat emot beskattning af löner, titlar och ordnar. Hvad lönerna beträffar, har BevillmsUtsk., vid sednaste lii kärnö te, nedsatt skatten ifrån 3 till 1 pr mille. Det skedde så, icke derföre att Utsk. godkände värdet af mina anmärkmr, utan i sammanhang med nedsatt bevillning å kapitalegendom, — och denna 196 Den 15 November f. m. då förnekade rättvisa är hvad jag ånyo af Eder begär. Jag förnyar, att löner icke äro kapitaler eller fast egendom, och sålunda icke böra ställas i samma kathegori af den som vill ega något anspråk på logisk hållning. Lönen är ett ömsesidigt kontrakt emellan Staten som husbonde och tjenstemannen som tjenare, — och der tjensten icke minskas, snarare årligen utvidgas, der kan Staten icke, utan uppenbart våld, fråntaga sin tjenare det ringaste af lönen. Eller har väl någon af Eder, Mine Hrr, någonsin så förfarit? Jag fordrar således att den af mig upställda principen gillas, och jag skulle mycket bedraga mig, om jag icke kunde påräkna bifall uti detta hus, der ädelhet och rättvisa i tänkesätt äro så allmänt rådande. Hvad adelsbref, titlar och ordnar beträffar, äro de belagde med skatt, under namn af Charta Sigillata, — men på hvad rättvis grund tillåter sig den beskattande makten att taga lösen af hvad den icke gifver, utan endast är beroende af Konungens Nåd? Borde icke minsta eftertanke snarare se med belåtenhet att vår Konung eger dessa medel till belöning och upmuntran i Statens tjenst, helst Ständerna icke anse sig ega tillgång att åt Konungens välbehag upställa stora summor till samma ändamål. Jag vågar derföre väcka följande Motion:
Skrifvelse, N.-o 101. af högsta vigt, men att hinder härför mötte derigenom att ålskillige vid afvittringen anställde Landtmätare, ehuru egande skicklighet och god vilja, likväl, i anseende till ålderdom samt försvagade kroppsoch själs-krafter, voro urståndsatte att verkställa arbete, i godhet och myckenhet jemförligt med yngre personers; hvilket förhållande skulle i ännu högre grad menligt inverka på afvittringens fortgång, då densamma innan kort komme att omfatta lappmarkerne och de aflägsnare mera obebodda och oländiga trakterna af kustlandet, hvarest oförminskad helsa och kraft fordrades hos Afvittringslandtmätaren, för att under de mödor och umbäranden, som der mötte, kunna fullgöra sina åligganden; och vore det derföre angeläget, att de Afvittrings-landtmätare, hvilka för uppnådd högre ålder eller iråkad sjuklighet icke kunde anses fullt lämpliga för sitt mödosamma och ansvarsfulla kall, blefve derifrån skiljde, hvarvid likväl billighet och rättvisa fordrade, att desse tjenstemän, med så ringa aflöning, att något deraf icke kunde blifva i behåll för framtiden, samt för, öfrigt af trägna tjenste-göromål hindrade att på annat sätt bereda sig ökade inkomster, vid entledigandet från afvittrings-landtmätare-befattningen hugnades med ett understöd, som försäkrade dem om tarflig bergning på ålderdomen.
Herr Rosenquist s Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande, som upplästes: Af StatsUtskottets Utlåtande N:o i56, i anledning af Friherre C. H. Anckarswärds Motion om erhållande af upplysning angående en uppgifven behållning hos Statsverket af omkring 5 millioner Riksdaler, inhämtar man väl en hop artiga och okända läror om hushållningen med Statens medel, men alldeles inga upplysningar, hvarest de, såsom behållning uppgifne, fem Millioner månde finnas. Man förnimmer, att Stat-sutgifterne på bestämde tider om året måste utgå, men att Stats-intradernas deremot i följd af det antagna beskattningssystemet till stor del först efter årets utgång inflyta; att det af ålder för Statsverket varit nödigt att äga en Reservefond, som årligen förskottsvis tillitas; att det ej varit obekant, att en sådan fond, icke nu först vunnen, varit i StatsVerksFörvaltningen inlagd, men att dess belopp, betydligen större än man förmodat, först genom det med år 1821 vidtagne Riksboksslutet kunnat bestämdt utrönas; att, efter den nu nyttjade method, ett års RiksBokslut ej förr Den ia Ju nii e. ra. 111 än 18 månader efter årets utgång kan vara fullbordadt; och ändteligen att StatsYerkets ställning, till fordringar och skulder j är nu ej med visshet känd för en närmare tid, än slutet af år 1826; och att den 3i December sistnämde år, enligt af Utskottet uppgjordt förslag, de förra utgjort 5,543,3(56: 29. Difference, hvarmed fordrin garne öfverskjuta 344>363: 22. 5. Afräknas StatsVerkets egen skuld till
Hrr, lika väl och bättre än af mig. Den förnämsta frågan : ”manne derigenom att jag höjer ftitiof gif terne, lurendrejeriet okas eller minskas ? Ökas eller minskas derigenom statsinkomsterne? Allt delta har blifvit såsom jag förut sade så fullständigt utveckladt här, alt jag dervid ingenting kan tillägga. Jag betraktar frågan såsom konjunktursfråga och upprepar att Hr Skogmans förslag är fullkomligt tidsenligt. Jag instämmer således till alla delar i detta förslag. Frih. Raab: Om jag också skulle stadna alldeles ensam om den åsigt, jag tagit mig friheten yttra, hvilket jag hoppas att jag icke gör, så kan jag likväl icke, oaktadt den vördnad jag hyser, för majoritetens åsigter frångå min tanka. Man talar här för antagande af Hr Skogmans förslag. Sä vidt jag fattade detta förslag så innefattade det ingenting annat, än vidblifvande af 1845 års tulltaxa och att, i afseende å de artiklar, som der äro förbjudna till införsel, i likhet med hvad 1845 års Ständer gjorde, bestämma eventuella tullafgiften; Således innebära de facto en prohibitiv åtgärd, fullt ut sä prohibitiv, som den man medtagit vid uppgörandet af 1845 års tulltaxa. Detta skulle ske derföre, påstår Hr von Hartmansdorff, att man skall understödja näringarne, ty de behöfva nu mer än eljest det stöd som deraf uppkommer. Jag tror deremot, att Hrrme, vid granskning af Utsk:s förslag, svårligen skulle kunna neka, att icke Utsk. verkligen sökt att skydda näringarne bättre än Hrrne vilja skydda dem, med sådane prohibiliva bestämmelser, som här äro i fråga. Så t. ex. i fråga om kläde.
Ett vidsträckt fält är nu, likasom i Krono-bränneriernes tid, öppnadt för Fiscaler och krono-åklagare alt förtjena penningar, ja, kanske äfven förlora lifvet; ty hvad jag förutser, är, att lönn-brännerier i stor mängd, skola uppstå och att våld slutligen mötes med våld. Innan således denna höga beskattning pålades de så kallade små pännorne, hade man bordt lemna innehafvarne deraf tid, att fota sitt landtbruk och sin hushållning på en annan grund, föröka sin äng och sin ladugård, då jag äfven tror, att de kunde undvara bränvins-bränningen; men att så brådstörtande vidtaga ett så högt beskatlnings-system, och söka att med ett steg utrota gamla bruk och inkomstkällor, anser jag vara högst ändamålslöst; äfvensom, jag finner det vara rättare, alt all bränvins-bränning i Riket vore förbjuden, jemte all import af utländska spirituosa, än att försvåra för den fattigare delen af nationen tillverkningen af ett ondt, om man så behagar kalla det, medan man utbjuder det falt och med fulla bänder från de förmögnare classerne, och låter utländningen hitföra det i fulla mått.’’ Härmed förenade sig till alla delar Jon Olsson från Gefleborgs Län. Anders Larsson från Westerås Län : ”Jemte det jag på det hela förenar mig uti den af Herr Friherre Klingsporr afgifne reservation, anser jag mig böra tillägga, att jag icke kan erkänna riktigheten af de farhågor, man velat förespegla oss, hvarken, i afseende å bränvinets giftiga verkan på menniskan elier, å drankens förderfliga inflytande på kreaturen. Jag tror deremot, att dessa skäl äro toma förebäranden, men att det egentliga motivet varit, att undandraga de fattigare folk-classerne denna näringsgren och göra B evilla, och Ekon. Ulskotlens Betänkande, N:0 2. 63 den till ett monopolium för de förmögne, som derigenom vilja rikta sig på de fatligares bekostnad.’’ Matts Pehrsson från Stockholms Län: ? >Mot grunderne i förestående be tänkande nödgas jag reservera mig.
Staden Wexiö tilldelade efter den i samma stad år 1843 inträffade eldsvåda, bär Riksgälds-Kontoret, intill närvarande tid, fatt emottaga skuldförbindelser och inteckningssamt brandförsäkringshandlingar för 41 st. utgifna lån å ett sammanräknadt kapitalbelopp af 145,900 R:dr utaf den den summa, 240,000 R:dr, som, i egenskap} af byggnads-lån, till nämnde stads innevånare, jemlikt Kongl. Brefvet den 18 December 1843, blifvit i nåder beviljad och till utgående af mindre kreditivet anvisad. Dock hafva, af dessa till Riksgälds-Kontoret inkomna låneakter, liandlingarne för 2:ne lån å ett tillhopalagdt belopp af 9,500 R:dr ansetts icke kunna af Riksgälds-Kontoret godkännas; hvarföre desamma blifvit till Byggnadslåne-Kommiteen återsända: kommande frågan angående antagandet och godkännandet af skuldförbindelsen och säkerhetshandlingarne för det ena af sistberörde lån, hvars innehafvare, såsom tjensteman, har sig anförtrodd uppbörd af allmänna medel, att, enligt Fullmäktiges beslut, Rikets Ständers afgörande underställas. Till den i ofta åberopade Revisionsberättelse, sid. 22, förekommanFörsäljningen de underrättelse, angående en för erhållet byggnadslån intecknad och af en RiksKopparslagaren C. G. Olssons konkursmassa förut tillhörig samt, vid gälds-Kontoanställd exekutiv auktion, för Riksgälds-Kontorets] räkning inropad ret tlllhons egendom i Wenersborg, få Revisorerne tillägga, att sedan Fullmäktige Venersborg uppdragit åt stadens Magistrat att, före den tid, då hyreskontraktet om samma egendom tilländagick, låta för egendomens försäljning vid den härtill mest lämpliga tidepunkt utlysa och anställa ytterligare auktion, blef en sådan auktion förrättad den 26 Januari sistlidet år; men som det då erhållna högsta köpeanbudet endast uppgick till 1,700 R:dr, så funno Fullmäktige ej heller detta anbud kunna af Riksgälds-Kontoret antagas.
Om Ministrarne skulle fråga Ständerne, på hvad sätt de skött Banken och Myntväsendet; hvad svar äga de väl att gifva? Och hvarmed urskulda de brister, hvaraf folket lider? Men hvari ligger orsaken till den Den i5 Ja n ua r i i. 37 Brist på ordning, som man allestädes varseblir, till detta allmänna slarf? — Jag ber om förlåtelse att jag nyttjar ett sådant ord — hvad annat har varit orsak dertill, än ett förstördt myntväsende? >— Må derföre första föremålet för våra bemödanden blifva, att i detta afseende sätta oss i samma skick, som andra länder, hvaruti vi icke varit på 200 år; och må vi sedan glömma det förflutna, omfamna hvarandra och förhoppningsfullt gå en bättre tid till mötes. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Friherre Andbar swärd: I anledning af Grefve von Schwerins anmärkningar vid ordalydelsen i min motion, får jag nämna, att jag emottager med tacksamhet Herr Grefvens tillrättavisning, och anhåller att få ändra den skriftliga motionen efter den utveckling jag deråt gifvit i hvad jag nyss uppläste. Min motion uppställdes under sista debatten öfver Herr Hjertås motion. I stället för att förelägga Utskottet det sätt för ärendernas utarbetning, jag deruti föreslagit, anhåller jag att få framställa delta sätt såsom en önskad ledning för Utskottets åtgärder. Hvad Grefve von Schwerin i öfrigt yttrat om motiverne i mitt skriftliga anförande, nödgas jag uppriktigt bekänna, att jag icke fullkomligt uppfattat. Jag kan icke dela den åsigt, att de moraliska krafterne äro så mägtiga, som Herr Grefven föreställt sig. Jag delar visserli - 38 Den i5 Januarii. gen den tanka, att tiden oupphörligt går lill ett bättre; men jag tror det vara menniskornas ovillkorliga förpligtelse, att bidraga till fortskyndandet deraf, Jag kan icke frångå begreppet om vigten af den säkerhet jag yrkat för Rikets Ständer i anseende till en nödig tid att tillvägabringa de Statsangelägenheter, hvarom vi håfve att öfverlägga.
Hvaraf upptagas i coJuronén för ChartasSigill, i r,3411 i3. - samt för Contant. 7A27- 3. 6. UtgifterDiverse Omkostnader i ; 1,287:20.10. Papper till Cliar taeSigill. io,75o:3o. i, ^g, %tu Hvaraf upptagas i columnen för ChartaeSigiik 7: 28. » samt D:o för Con-* fante rafi1 del i i i , t2,o3o: 22. rf4 Charta: För sälj ning. De försålde Chartornes debiterade värde efter stämpeln, upptaget i columnen för ChartaeSigillatse 1 » i 296,49?: 43. & Lefvereringj upptagen i Contante Columnen : Till Ränte-kamraaren 57,4n: 17. 4. Behållning. Ostämplade Vexel Blanketters värde 124:46- — Ostämpladt papper till ChartEeSigillatse .. i4,852: r 1. n. Hos Försäljningsmännen innestående Contante medel i4ij02g:36.— ProprieBalancer 11,096:36.— Inventarii-persedlar 200:13. 7. 2,154,392: 6.JU. Hvarifrån afgå Försäljningsmännens Öfverlefvereringar . 694: 41- 7- Återstår Behållning, sorn till år 1827 utbalanceras: I columnen för Char tseSigillatas 1,989,357: 16. 1.
Men dä jag' nu, sedan defta betänkligheter förswunnit, tror mig 218 Den 20 September. kunna wisa att tillgängar pä Finsta Erpectance-Staten icke stola saknas, äfwen till den af mig för de af lägre Officers-graderne nu fsreflagne tillökning; är jag fullt förwiflad att sädant stall instämma med Herr General crLUtx'8 egen önffan, och om hwars tänkesätt för den Armäes bästa, han med sä mycken ära commenderat, jag aldrig ett ögonblick kunnat twifla. Jag tycker mig således icke finna nägon hufwudsakelig stiljaktighet uti Herr General -XälerLreut^ 8 och min tanka, än hwad beträffar bedömmandet af tillgängarne. Man kan ju tillstyrka ändring af hwad som blifwit gjort utan att dermed äsyfta klander af Handlingen. Herrar Committerade hafina troligen wid Eppectance-Statens uppgörande följt sin öfwertygelse, lika som jag följer min. Fastän Kongl. Maj:t enligt den rättighet, Ständernas underdäniga öfwerlätande medgifwit, werkstält fördelningen, betager sädant icke Riksens Ständer att derwid besluta förändringar, helst dispositions-rättigheten af allt hwad pä Allmänna Jndragnings-Ltaten finnes upptagit, ensam är Riksens Ständers, emedan deste medel icke innefattas under de 8 Allmänna hufwudtitlarne för utgifterne. Friherre ^.äiei-creut? yttrade sig gerna med Herr NLllim-tn instämma i den önstan,att om tillgängar funnes, wilkoren för de öfwerflyttade Finsta Officerare, hwilka sä redligen uppfylt sina pligtcr, mätte kunna förbättras. Herr Baron och Landt-Marstalken förklarade att örn Herr ?L!Nm2N8 motion hade innefattat ett klander i afseende pä Konungens och Desi Den 20 September.
Afdunstningen retar och oroar den sjuke, och luften blir först genom densamma riktigt oduglig. Användning af artificiella desinfektionsmedel, såsom karbolsyra, klorkalklösning, järnvitriol, öfvermangansyradt kali o. s. v., är i de flesta fall skadlig för der. sjuke. Behörig vädring af sjukrummet är och förblir det bästa desin fektionsmedlet; det kostar ingenting. Nödvändig rengöring af golfvet får endast ske medels fuktade sknrlappar (ej skurning) och företages helst samtidigt med rummets genomvädring. Torr sopning är alldeles förkastlig, och lyxen af hela golfmattor, dessa moderna dammupphämtare, liksom af veckade, tjocka fönsterdraperier och gardiner bör undvikas. Vidare bör sjukrummet vara torrt och belä- get åt solsidan. Ljuset, framförallt solljuset verkar förstörande på bakterierna. Därför äro de många bostäderna utan sol och dager, så- dana de anträffas i hundratal i fattigkvarteren i de större städerna, riktiga härdar för sådana sjukdomar som skrofler, bleksot, blodbrist, tuberkulos etc. Redan tanken därpå ålägger oss som en plikt att göra sofoch sjukrummet så tillgängligt för solen som möjligt. Många tro, att man bör hålla sjukrummet lugnt och mörkt. Det förstnämnda är rätt, men det senare är i allmänhet en stor villfarelse, ty vid många sjukdomar är ljuset välgörande, förtager den sjuke hans ängslan och synvillor, uppmuntrar honom och ger honom nytt lefnadsmod. Om än vid febrar, då ögonen äro ömtåliga, eller vid ögonsjukdomar rummet måste hållas mer eller mindre mörkt, gäller dock i de flesta fall gamle Moltkes ord: » Luft och sol — ljus och lif. » Hvad temperaturen i sjukrummet beträffar, är i allmänhet en värme af 15 till 16° Celsius det högsta för den till sängs liggande sjuke. Sängen får ej stå för nära kakelugnen, som ej får osa eller röka. Spjället bör för luftvexlingens skull stå öppet.
Transport 9,157,850: 14,358.900: Utskottets Memorial N:o 253 (5:te voteringen), O utgifterna under Åttonde Hufvud-titeln, anslagen för Ecklesiastik-departementet, enligt tabellen vid Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73 samt Utlåtandena N:ris 123, 147 och 285, äfvensom Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 253 (6:te, 7:de, 8:de och 9:de voteringarne), utgifterna under Nionde Hufvud-titeln, eller Pensions-slaterna och Allmänna Indragnings-staten, enligt den vid Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74 fogade tabell och Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 253 (10:de, 11 :te och 12:te voteringarne) äfvensom StatsUtskottets Utlåtanden N:ris 170, 186, och 267, Tillsammans ' Då således de å Riks-staten uppförda anslagseller utgifts-summor understiga de enligt samma stat påräknade inkomster nfed R:dr 1,481,380: kan och bör detta sistnämnda belopp användas som årligt bidrag af Statsverket för bestridande af de till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter, eller de under innevarande Riksdag beviljade anslag och lån, hvilka, såsom varande af mer eller mindre tillfällig egenskap eller föranledda af inträffade särskilda förhållanden, icke äro hänförliga till de ständiga Stats-behofven, och derföre ej heller ansetts böra å Riks-staten upptagas. Uti det, genom Stats-Utskottets Memorialer N:ris 347 och 357, Rikets Ständers granskning och fastställelse nyligen underställda förslag till åtskilliga afdelningar utaf det reglemente för Riksgälds-kontoret, som af Rikets nu församlade
Betänkandeni att för dea händelse brist uti den påräknade inkomsten uppstår, som dock ej lärer blifva betydlig, utväg förberedes till, dess ersättande för det året, efter hvars förlopp den förändring nied Theatren, sorn i sådant fall lärer finnas oundviklig, kan blifva vidtagen. Och hemställer Stats-Utskottef, att Riksens Höglofl. Ständer, såsom en följd af förevarande förslag, bifalla, att den å ifrågavarande Theaire-afgift möjligen uppkommande brist uti den summa af 30,500 R:dr, som hittills varit af publike medel bestådd och äfven för innevarande år är föreslagen att utgå, rnå godtgöras af öfverskott på Stats-Verkets intrader, dock endast för nästa år 1819, samt under det uttryckliga vilkor, att sedermera nå-gon vidare utgift af Statens medel icke bestås för Theatren, än de, såsom ofvanberördt är, förut på Stat uppförde tillsammans 5,900 R:dr till D ramatiske Spc-ctaclets underhåll. Beträffande deri af Herr Grefve Löwenhjelm jemväl projecterade frihet för Theatren, att, för ett belopp af 2000 R:drs Tull årligen införa behöflige EfFecter; så anser Stats-Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall härtill, enär sådant skulle verka till minskning i Stats-Verkets påräknade inkomst af Sjö-Tullen. MenT i anledning af derom gjorde framställningar och i afseende på förenämnde årliga bidrag af Statens medel, har Utskottet ansedt sig böra hemställa, om icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna lämpligt, att i underdånighet yttra den önskan, att Theatren måtte organiseras ined den inskränkning i kostnaderne, som, utan att ändamålet förfelas, ina finnas möjlig och påkallad al Stats-Utskottets Belänkanden'. , 11841! tiilgångarnes otillräcklighet i jemförelse motan* dre Eanders; Hvilket allt vördsamligen underställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande.
Jo, det var sannt ... han gick ... för att söka reda på ... den sköna damen... Nå, det gör jag sjelf... Det är mera i min väg, än i hans... Hon såg mig ut att vara minst en prin-ses-sa... Adjö ... så länge torka ... bort tårarne... Inga tårar ... på första Maj ... Gråt ej så! Hvad får du väl derför? Du är ung, kan dina tårar spara! Långt är lifvet. Innan trött du dör Hinnes du utaf bekymrens skara! Ser du! Gör som jag! Uti Bacchi lag Ler man mången gång, Sjunger man sin sång Med en tår i öga och i hjerta Tömmer man den skummande pokal, Glömmer man all uselhet, allt qval, Fast man vaknar se'n till samma smärta! (Han går). ÅTTONDE SCENEN. Hvad gör det mig att Maj är kommen ... att träden grönska och blommorna knoppas Mitt hjerta MAJKEN (ensam). 18 är så förvissnadt och höstligt ... och ändå är jag färdig att skratta när jag tänker på att mor har fått sig hjerteqval... Jag har lust att titta genom rutan (hon går till dörren, smygande på tå). Ja, rigtigt der står han vid disken, o... (springer förskräckt tillbaka). Han klappar henne på kinden ... och det är min Olofs far... Nu börjar det att klarna för mig ... mor vill vara ung på nytt, och gubben vill väl inte heller, att hans son och jag skola gifta oss förr än mor och han... Tänk om vi inte få gifta oss för den nära slågtskapen Då går jag till kungen, som är så god, och bönfaller hos honom. NIONDE SCENEN. MAJKEN. OLOF. (Majken står med ryggen vänd mot det öppna fönstret. Olof uppklifvande genom detsamma, han är klädd i uniform och har med sig sin Oboë, som han sätter i Majkens öra och blåser till). Min Gud! Du här? Hvad i all verlden tänker du på? På dig, min söta vän... Väntade du mig inte?
Jag godkänner icke heller Hr Gr. o. Landtm:s utredning af ämnet; ty då det till detta plenum utfärdade anslag innehåller, att, vid början af plenum, ett val skulle äga runi, kunde, enl. min åsigt, något annat ärende för della val icke inom Ståndet till öfverläggning företagas, Hr Gr. o. Landtm, likväl obelaget, att låta justera protokoller oell annat dylikt, sora icke erfordrar något bestämdt beslut å Ståndets sida. Att andra ärenden, och aldra helst sådana, hvilka äro å föredragningslistan uppförde, kunnat före valets förrättande förekomma, anser jag i högsta måtto oriktigt, och jag anser äfven Hr Gr. o. Landtm, icke hafva bordt framställa propos. i anledn. af den gjorda hemställan om ett ytterligare uppskof med målet. Saken är af synnerlig vigt och man kan ganska lätt tänka sig, att, genom detta uppskof, frågan icke kommer till det slut, hvartill den eljest kunnat bringas; ty det är mycket möjligt, att om hon i dag förekommit, hade Ståndet kunnat medhinna att fatta ett beslut, hvilket numera kan vara tvifvelaktigt. Frågan har sålunda blifvit förryckt ur den gång, den hittills haft, och jag måste således protestera emot Ståndets beslut såsom oriktigt i sjelfva formen och högst oriktigt i sjelfva saken. Hr Sandströmer: Ehuru det kan vara af föga vigt, anser jag mig likväl böra, i anledn. af Hr Printzenskölds yttrande, erinra, att jag icke yttrat mig så, som skulle man, genom det beslutade uppskofvet, velat göra ett försök att öfverrumpla Ståndet. Jag behöfde icke en sådan benämning af försök, emedan just genom uppskofvet handlingen var fullbordad, utan jag yttrade, ali den vidtagne åtgärden var ett ohöljd t försök, att hindra frågans afgörande, hvilket, om hon i dag blifvit företagen, möjligen kunnat medhinnas före riksdagens afslutande, och jag vädjar till hvar och en af eder, mine Hrr! om jag haft rätt eller icke. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates, förenade sig med Hr Gripenstedt. Gr.