Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti stadgan angående folkundervisningen i riket funnes den föreskrift meddelad, att såväl i hufvudstaden som i hvarje stiftsstad borde af Domkapitlet tillfälle beredas dem, som ville egna sig åt folkskolelärare-kallet, att i ett dervaraude seminarinm erhålla undervisning och öfning i de till detta kall hörande ämnen, och så länge ännu lärarebefattningar vid folkskolorna icke kunna anförtros åt qvinnor, hade det ock medelst detta stadgande varit sörjdt derför, att en hvar, som till dylik befattning velat vinna befordran, kunnat inom det stift, hvartill han genom födseln hörde, genomgå den erforderliga lärokursen; men sedan E. K. Majit, för att åt qvinnors användande vid folkundervisningen gifva en större utsträckning, genom särskilda kungörelser den 21 Oktober 1859 förordnat, dels att hvad författningarne innehölle i afseende på lärare vid folkskolorna skulle, med ett enda tillika stadgadt undantag, ega tillämpning äfven på qvinnor, hvilkas skicklighet vid något seminarium blifvit vederbörligen pröfvad och godkänd, dels ock att vid seminarierna i Skara, Strengnäs och Calmar endast qvinliga elever finge emottagas, hade det blifvit en följd, att från de stift, hvilka bära namn af dessa tre städer, skollärare-elever af mankön måst annorstädes söka undervisning och öfning i hvad till deras blifvande kall hörde. Den anordning, som genom stadgan angående folkundervisningen blifvit i ofvanberörda hänseende införd, vore således redan bruten, och då församlingarne icke vore vid deras val af skollärare inskränkta till dem, som blifvit födda inom stiftet, läge icke heller någon nödvändighet till grund för stadgandet derom att ett seminarium ovilkorligen skulle finnas i hvarje stifts-stad, fastän dessa städer visserligen voro dertill företrädesvis lämpliga, såväl med hänseende till den närmare tillsyn Stifts-styrelsen i sådant fall kunde egna åt dessa läroanstalter, som äfven af det skäl, att derstädes handledning utan svårighet kunde beredas i de ämnen, som icke utgjorde föremål för hufvudlärarnes egen undervisning.
Som jag förmodat någon diskussion i denna fråga icke skulle förekomma, efter den upplysning H. Ex. Hr Riksmarskalken afgifvit, undanhöll jag mig, Ufven af sjukdom hindrad att häruti deltaga, hvarföre jag nu ensamt i anledning af denna diskussion, anhåller få till prot. afgifva den förklaring att jag i allo instämmer med de Hrr som yrkat bifall till K. M:s nåd. propos., utan tillägg af det villkor derföre, som StatsUtsk. bestämt, af följande skäl, nemi.: l:o. Tror jäg i främsta rummet att rikets sannskyldiga nytta kräfver upprätthållandet af den ära och makt, det genom K. Carl Johans hjelteoch statskonst förvärfvat, såsom arf och skänk; erkännande denna hufvudorsak till landels inre trygghet och lugn, borde Sveriges folk veta, derpå ensamt kan bero, huruvida samma ära, makt och anseende bland Staterna skall stå eller falla. 2:o. Jag såg den nya statsförfattning som revolutionen af 1809 tillvunnit sig, var icke ibland deras antal som härvid ens velat eller kunnat tillvinna mig någon förtjenst, men väl ibland dem, som mäste beundra den bragd af djerf tilltagsenhet, som, oansedt den med vis urskillning valda tiden dertill, ovillkorligt skulle krossat hela företaget i upplösning och splittring utaf egen vanmakt, om ej den monarkiska formen hade fått bevaras, och hvars upprätthållande element då förfäktades med sträng beslutsamhet. — Här må vi gerna återväcka minnet af namnet Adlercreutz, ja alla dertill behjelplige som förstodo förena dessa rent demokratiska former med den monarkiska, och man måste tacka dem alla, de menade väl med sitt land, men förmådde intet, för att ställa dessa former af det nya statsskicket i det förhållande att nationel vinst deraf kunnat förspörjas.
Kom hit! ropade patronen åt Heikki, kom hit, så ska' du få dig ett rapp för hvad du sagt i qväll, kom hit, ormunge! Jag är väl inte galen, ropade Heikki han får allt piska upp sej sjelf patron, för det är han som behöfver det, och inte jag. Ljuger han ännu en gång på pappa, så går jag till polisen, ja, det gör jag! Och då får patron gå i fängelse, och då skall jag skratta och vara glad! Adjö nu, patron, och tag fast mig om han kan. Han sprang ett stycke, den lille, men stannade så för att se sig omkring. I samma stund hven det för pannan på honom, och han föll, träffad på hjessan af en stor spetsig sten, slungad med skicklig hand af patronen, som sigtade säkert på den lille der han stod med sin hvita skjorta belyst af den klara augustimånen. Patronen skyndade till. Pojken låg der till hälften afdånad, med det lilla ansigtet oigenkänligt af den nedströmmande bloden. Hålet var djupt och kanske lifsfarligt. Men barnet slog ännu en gång upp ögonen, stirrade förskrämd på patronen och stammade, i det han krampaktigt knöt näfven: Patron är mördare, och polisen skall jag gå till och säga ... säga till polisen att patron... Han hann icke längre. Patronen tog ifrån marken emellan stenarne en handfull mossa och körde den i munnen på den lille, och så ännu en näfve till. Du kunde vara i stånd till allt, du, om jag läte dig hållas sade han för sig sjelf, tog på sina armar det halft sanslösa och ändå motsträfviga barnet med de vidöppna, vilda ögonen, bar det uppför klippan till yttersta spetsen och slungade det med en kraftansträngning, som kom svetten att stiga upp på hans panna, ned i sjön, bort i det »bottenlösa» djupet. Den lilla hvita figuren syntes flytande på vattnet ett ögonblick, och försvann sedan.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många ja, blandade med nej, sedermera propos. på antagande af Hr Reutersvärds förslag, hvartill svarades nej, och vidare propos. på afslag å Utskits hemställan samt bibehållande af den nu för artikeln stadgade utförseltull, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning; hvarefter propos. på bifall till Utskits hemställan förnyades och besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Efter det Gr. Liljencrants begärt votering samt B. o. Ad., uppå Hr Grms o. Landtmms framställning, till kontra-propos. vid voteringen antagit afslag å Utskits hemställan samt bibehållande af den nu för artikeln stadgade utförseltull, uppsattes och justerades följide voter.-propos. i »Den som bifaller Bevilln.-Utskits i Retänkit Nio 8 gjorda hemställan om afskaffande af utförseltullen å artikeln i Jern, gjutet, tackoch barlastetc., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bibehåller den nu för nämnde artikel stadgade utförseltull.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda i Ja — 51. Nej — 42. Frih. Hermelin, Garl Samueli Jag anhåller att få reservera mig mot det beslut, som R. o. Ad nu fattat. Koppar, rå och garad etc. Frih. Rappe: Jag hesiterar i sanning att ifrågasätta, det utförseltullen på koppar skall bibehållas, enär det troligen icke finnes många inom detta Stånd, som deraf kunna hafva någon fördel; men, som ganska få hafva kännedom om huru borttagandet af denna tull kommer att inverka på andra näringar, så vill jag söka att redogöra derför. Jag har inom Utskit fö - Den 29 Maj f. m. 617 reslagit att införseltull på messing skulle i tulltaxan införas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj i845. Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelse, angående åtskillige Rusthåll inom Westmanlands Län ålagd dagsverksskyldighet, m. m. (Stats-Utsk. Uti., N:o 284.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har anmälan förekommit derom, att, ehuru lindring uti den åtskilliga Rusthåll inom det fordna Ulfsunds eller såsom det numera benämndes, Kungsörs Län, åliggande skyldighet att låta förrätta dagsverken vid Kungsörs gård skall blifvit i Nåder utlofvad genom Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution af den 16 December 1680, hade detta Nådiga löfte likväl icke gått i fullbordan, hvadan ock berörde Rusthålls innehafvare icke allenast årligen måst efter markegångspris lösa omförmälde dagsverken, utgörande ett antal af 30 stycken på hvarje rusthåll, utan äfven varit i mistning af lösen för de dagsverken, sorn de till rusthållen anslagna augmentshemman skolat utgöra, hvilka sistnämnde dagsverken förbehållits Kronan; och är, med anledning häraf, föreslaget, att bemälde rusthållare måtte ej mindre hädanefter frikailas från den dem hittills ålagda dagsverksskyldigheten, än äfven berättigas att, oafkorladt och utan afdrag af dagsverksskyldigheten, uppbära den till dera anslagna augmentsränta, hvilken förändring destohelidre syntes böra tillvägabringas, som ifrågavarande dag verken numera icke vore vid Ulfsund eller Kungsör erforderliga. Ehuru förevarande ämne icke vunnit den fullständiga utredning, att Rikets Ständer derpå kunnat grunda ett tillförlitligt omdöme, huruvida den sålunda gjorda framställningen må förtjena åsyftadt afseende; likväl och då ofvan uppgifna förhållanden synas antyda, att rusthållarne i det s. k. Kungsörs
Rörande detta ämne har Kommers-kollegium yttrat, att de s. k. extra licenlmedlen, hvilka, på sätt Revisorerna jemväl uppgifvit, numera endast utgjordes af de särskilda afgifter, som vid jernvägarne i riket utginge af sådane utländske, i Sverige icke privilegierade fartyg, som derstädes intoge last af jern, varit under 6 Slats-Utskollets Utlåtande N:o 37. olika tider ställda under dels Komuiers-kollegii, dels Fullmägtiges i Jernkontoret och dels Direktionens öfver Carl Gustaf stads gevärsfaktori förvaltning, och hade slutligen år 1835 blifvit, jemlikt Kongl. Brefvet den 2 Mars samma år, från hemälde Direktion öfverlemnade till Kommers-kollegium, då behållningen deraf utgjort 877 R:dr 13 sk. 9 rst. Å dessa medel hade genom särskilda Kongl, förordnanden följande anslag blifvit beviljade såsom lönebidrag till åtskilliga tjenstemän, i Eskilstuna fristad, nemligen, genom Kongl. Brefvet den 14 Augusti 1816, till Stadsläkaren derstädes, för sjukvården af Carl Gustafs stads gevärsfaktoris arbetare jemte vården af fristadens sjuke, fyllnaden i beloppet af provincialläkare-lön, dä uppgående till 340 R:dr samt 37 tunnor spanmål; genom Kongl.
Ingen annan än jag skulle få betjäna dig. »Då du komme hem från jakten om aftonen, skulle jag gå emot dig och lägga mig på knä framför dig på vägen och säga: ’Kung Olaf, mitt lif är ditt.’ »Och du skulle le och sänka ditt spjut mot mitt bröst och säga: ’Ja, ditt lif är mitt. Du har ej far, ej mor, du är min, och i min hand är ditt lif.’» Då Astrid sade detta, tog hon på lek kung Olafs svärd ur skidan. Hon satte fästet i kungens hand, men spetsen förde hon ned mot sitt hjärta. »Säg nu detta till mig, kung Olaf,» sade hon, »som om vi voro ensamma i skogen, och jag vore din trälinna. Säg detta: Ditt lif är mitt.» »Ditt lif är Guds,» sade kungen. Astrid skrattade lätt. »Mitt lif är ditt,» upprepade hon med stor ömhet i rösten, och med detsamma kände kung Olaf, att hon tryckte svärdet nedåt mot sitt bröst. Men kungen höll sitt svärd med stadig hand äfven under lek. Han ryckte det till sig, innan Astrid hunnit göra sig någon skada. Och han sprang upp. För första gången i sitt lif var han så skrämd, att han darrade. Drottningen hade velat dö för hans hand, och det hade varit nära, att hon genomfört sin vilja. Men i samma ögonblick kom en ingifvelsens tanke till honom, så att han förstod hvari hennes förtviflan var grundad. »Hon har förbrutit sig,» tänkte han. »Hon bär en synd på sitt samvete.» Han böjde sig ned öfver Astrid. »Säg hvad du har förbrutit?» sade han. Astrid hade kastat sig ned på bryggans grofva plankor i förtviflad gråt. »Så gråter ingen skuldfri,» tänkte kungen. »Men hur kan den ädla kungadottern hafva dragit öfver sig en sådan tung ängslan?» frågade han sig. »Hur kan den höga Ingegerd hafva ett brott på sitt samvete?» »Ingegerd, säg mig hvari du brutit?» frågade han på nytt. Men Astrids strupe tillsnördes af snyftningar, och hon kunde ej svara. I stället strök hon af sig de glimmande ringarna och armbanden och räckte dem med bortvändt ansikte till kungen.
Maj 1865 till inbetalning öfvertages och anmäles bör, vid enahanda påföljd, omfatta hela det belopp, som då ännu af ifrågavarande låneandel kan återstå. § 4 Derest de i 4 mom. 3 § omförmälda 500,000 Livré Sterling, som sednast den 1 December detta år böra vara till öfvertagande anmälda, blifvit inom behörig tid öfvertagna, bör inbetalningen deraf verkställas sednast den I April 1865 med Livré Sterling 170,000, den 1 Juni samma år med » » 170,000, den 1 Augusti samma år med » » 160,000, Hvad den anpart angår, som derefter af hela lånebeloppet återstår, bör, derest äfven den till fullo blifvit till inbetalning öfvertagen, inbetalningen af densamma verkställas sednast den 1 December 1865 med Livré Sterling 250,000, den 1 Maj 1866 med » » 250,000, den 1 September 1866 med » » 250,000, den 1 December 1866 med » » 250,000. Skulle ej så stor anpart till inbetalning återstå, bör hvad som återstår sednast på samma dagar i förhållande till nyssnämnde summor inbetalas; låneöfvertagarne dock förbehållet, att inbetalningarne tidigare, eller med större belopp, verkställa på sätt i 2 § sägs. § 5. För hela det belopp af ifrågavarande lån, som låneöfvertagarne enligt bestämmelserna här ofvan förbundit eller förbinda sig att inbetala, utfärdas af Riksgälds-kontoret på innehafvaren lydande, från hans sida ouppsägbara obligationer med bestämd årlig ränta och försedde med likaledes på innehafvaren lydande kuponer för räntans utbetalning halfårsvis. Alla hithörande obligationer utgifvas på engelska språket med bredvid stående ordalydelse på svenska och dateras den 1 Maj. Räntekuponerna utgifvas likaledes på engelska språket och utsättas deri den 1 Maj och den 1 November såsom förfallodagar för halfårsräntans utbetalning.
Det har inom Huset blifvit besti idt, att Hr Ihre, och före honom Hr Ministern för utrikes ärendena här uppträdt såsom enskilde motionärer i denna fråga ; men jag kan sådant oaktadt icke frånträda min mening, att ifrån och med Just.statsministern , om någon sådan lunnes, ända ned till min obetydliga person, vi lika mycket här äro enskilde motionärer; och hvad den högst betydliga ministereassans skuld ännu ytterligare vidkommer, så måste den, efter mitt sätt att se, vara en statshandling och sålunda påkalla en Regeringens communication eller propos. lill R St., för den händelse, alt Regeringen kan för en sådan tilltro sig kunna anföra en motivering så tillfredsställande , att den af R. St. godkändes, då för den motsatta händelsen folkombudens förtroende lill Styrelsen möjligen kunde komma att ännu ytterligare äfventyras. Jag-återupprepar, att jag för ingen det kan instämma uti Gr. Horns glädje och tillfredsställelse i afseende å det lika oförmodade som öfverraskande sätt, hvarpå denna fråga efter nära 10 månaders riksdag blifvit inledd. Hr Tersmeden: Med anledn. af Statsrådet Ihres m. fl. talares yttrade klander deröfver att StatsUtsk. icke tillstyrkt anslag lill afbetalande af cabinettscassans skuld, får jag till R. o. Ad. hemställa, huruvida R. St. skulle hafva varit belåtne med ett StatsUtsk., som till den grad slösade med Svenska folkets penningar, att det tillstyrkte anslag till afbetalande af skulder, som hvarken till sitt ursprung eller belopp äro kända af Utsk. Val har jag här hort en Kronans minister säga, att StatsUtsk. af Frih. Stjerneld emottagit fullständiga uppgifter i denna del, men så vidt mig är bekant hafva de icke kommit StatsUtsk. tillhanda. Hr Lagerhjelm: Jag ser icke att det är af stor vigt. i formelt hänseende, om denna fråga betraktas såsom framställd af enskild motionär eller af en person, sorn bestrider det embete som med ämnet äger sammanhang.
Vänta mig, när jag en gång sitter med mitt diplom i min stora galakaross! Då skall det heta: den herren är vår nya, ridderliga Magnus Gabriel! De båda flickorna tassade allt emellanåt förbi genom rummet och lyste på honom med sina lampor, och för hvar gång steg han upp och bugade. Då enstöringen emellertid fortsatte att läsa och efter hand tycktes helt och hållet glömma hans närvaro, tog han slutligen sitt bylte och gick tillbaka ut i yttre kammaren. – Det skymmer, – sade han till tjänstekvinnan, – och jag är för trött att längre orka sällskapa. – Vi ha bäddat åt herren här till vänster i stora salen. Det är det enda rum som står uppeldadt. Salen var hvitstruken och lång med ogästvänliga stolsrader och ett par grofva slagbord. Alldeles bredvid dörren stod en säng med sparlakan af holländskt lärft. Gumman tände de fyra ljusen i armstaken och lämnade honom ensam. Han såg sig frusen omkring och lade värjan på bordet. Därefter packade han upp sitt bylte. Tre af ljusen blåste han ut och på dem upphängde han lilla peruken och mellanperuken och allongeperuken, men med det fjärde lyste han under sängen och i fönstersmygarna och satte det sedan tillbaka i pipan. – Impertinent byke! – mumlade han. – Hellre hade jag stannat ute i snön, men efter jag nu väl är här inne, så gäller det att hålla sig vaken och tidt och ofta gå till fönstret och lyss och speja. Han pröfvade att låsa dörren inifrån, men den var utan både regel och nyckel. Sedan han länge förgäfves arbetat med att få af sig de våta stöflarna, hvilkas unkna lukt besvärade honom, pådrog han nattrocken och lade sig med stöflarna på sängen. Ibland hördes ett doft stampande och fnysande från den förvildade hästen i inkörsgången under salens golf, men efter en stund blef det mer stilla och han började tycka, att ljuset icke lyste tillräckligt, ty alla hörn och smygar voro mörka. Han höjde lorgnetten och skärpte sin syn och vände ögonen åt alla sidor, men låg i öfrigt alldeles orörlig.
Andersin, om beviljande af pensioner åt aflidne Majoren Axel Reinhold Andersins ogifta döttrar, Sofia Charlotta och Emma Christina. Motion N:o 35. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. N:o 97. 2 Arfvode, om ställande af ett årligt anslag å 10,000 R:dr till Bankofullmäktiges disposition för att utdelas såsom arfvoden åt Bankens tjugu äldste e. o. tjenstemän. Motion N:o 93. Banko Utsk. Mern. Artilleri-regemente, Svea, om beviljande af 250,000 R:dr för påbörjande af en kasernbyggnad för, med vilkor att den förlägges på en uppgifven tomtplats. Motion N:o 58. Stats-Utsk. Utsk. N:o 51. Arvika och Norska gränsen, om beviljande af medel för skyndsamt fullbor dande af Statens jernbana mellan. Se Jernbana. Axelson, Johan Fredrik von, Motion N:o 3, om beviljande af medel för skyndsamt fullbordande af Statens jernbana mellan Arvika oell Norska gränsen. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 54. R. St. underdån. Skrifv. N:o 51. Motion N:o 59, om ändring i 27 § af gällande förordning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5 och Utlåt. N:o 9. R. St. underdån. Skrifv. N:o 119. B. Banker, enskilda sedelutgifvande, angående förändring i sättet för påförande af bevillning. Motion N:o 20. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. Bank-lagstiftningen, rörande densamma.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utskits ifrågide hemställan och dels afslag derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till samma hemställan, hvarvid svarades talrika och starka ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå, då svaren likaledes utlöllo med starka och talrika, så väl ja som nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Sedan en mängd ledamöter ropat på votering, upplästes och godkändes följande voteringspropos.i »Den som bifaller Bevilln.-Utskits i slutet af Betänkit Nio 8 gjorda hemställan, röstar Ja; Den det ei vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Adin samma hemställan.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 133. Nej — 140. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ,]11 e. m In fidem, 0. Brakel. Thors - Den 26 April f. m. 545 Thorsdagcn (leii 26 April 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 21, 23 och 25 dennes samt protokollet för den 7 dennes e. m. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:s den 18 och 19 dennes bordlagde Utlåt. N:o (>C>, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens åttonde Hufvudtitel, samt, i sammanhang dermed, jemlikt R. o. Ad:s beslut den 17 sisth Mars och 19 dennes, såväl Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s hemställan nederst å sidan 7 al Betänk:t N:o 58, i ani. al väckta motioner ang:de folkskoleväsendet, som ock Sammans. Statssamt Allm. Bev.- o. Ekon.-Utsk:s Utlåt.
Den fullständiga utredning samma fråga erhållit genom en mängd motionärers framställningar och förslag, genom olika Utskotts vid flera riksdagar meddelade många utlåtanden, och genom förordnad komités betänkande samt Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse i ämnet, befriar Utskottet Irån den skyldighet, som eljest ålåge Utskottet, att en sådan nödvändig utredning åstadkomma. Den erfarenhet, som sistförflutna riksdags förhandlingar i ämnet lemnat, lärer, att då sammansatta Utskottet byggde sitt förslag härutinnan på den hufvudgrund, att skjutsningsbesväret för det dåvarande ej kunde från jordbruket skiljas, så möttes Utskottets förslag af lika ringa framgång, som när Utskottet kort förut såsom hufvudgrund framställt att skjutsningsbesväret borde skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten. Det skäl, som vid nämnda riksdag förmått Utskottet att i dess Betänkande N:o 23 frångå sist omförmälda grund, hvilken Utskottet så väl genom berörda Betänkande, som genom sitt förutgångna Utlåtande N:o 8 förklarat sig anse som den lämpligaste, med rättvisa och billighet bäst öfverensstämmande, detta skäl, nemligen, att denna grund ej kunnat hos Rikets Ständer göra sig gällande, har numera förlorat sin kraft, sedan sig visat att det förslag, som grundade sig på skjutsningsbesvärets bibehållande vid jorden, ej heller rönt framgång. Utskottet ser alltså ingen anledning, hvarföre Utskottet vid denna riksdag skulle obetingadt öfvergifva en grund, hvars rigtighet få lära bestrida, om än många låta svårigheterna och kostnaderna afskräcka från densammas tillämpning. Det ifrågavarande förslaget, om ock medförande stora fördelar för jordbruket, är dock icke uteslutande af gagn för berörde näringsgren. Portskaffningsväsendets förbättring är äfven ovilkorligen beroende af förslagets genomförande, hvadan den trafikerande allmänhetens fördel är lika mycket som jordbrukarens med berörda förslag förknippad. Det innebär således en origtig uppfattning af förhållandet, när man antager att det anslag, som för ändamålets befrämjande kan vara erforderligt, innefattar en uppoffring af det allmänna till fördel blott för de hittills skjutsningsskyldige jordegarne.
Då Utskottet inhemtat, att, vid Bevillnings-Förordningens tillämpning, olika åsigter gjort sig gällande, i afseende på frågan, huruvida bevillning af Minister-Statens aflöning rätteligen bör utgå, har Utskottet, dels för att undanröja all tvätydighet i denna del, och dels för alt, så vidt möjligt är, efterkomma den inom Riks-Stånden i afseende härpå yttrade önskan, ansett sig böra vördsamt föreslå, att i början af 2 §. emellan orden: ”Civiloch Militaire-Staterne,” må införas ordet: ”Minister;” äfvensom, att den förändring i 4 §• ega rum, som Utskottet, till följd deraf, här nedan kommer att föreslå. 4 §• PaS' 7* Vid denna §. har blifvit anmärkt, inom Ridderskapet och Adeln: att då det syntes tvifvelaktigt, huruvida Utskottet med orden: hushyror och Bevill)iings-Ut skottets Utlåtande JY.o 61. 3 inqvarterings-penningar , äfven afselt för moneu af boställshus, borde i stället för dessa ord införas, ”hy reser sättning och värdet af hushyra in natura;” inom Borgare-Ståndet: att, såvida princip och enhet i beskattning skall bibehållas, åtminstone inom en class skattdragande, åtnjutandet af frie husrum äfven borde tagas i beräkning vid extra-ordinarie inkomsters bestämmande, och att derföre en sådan förändring uti aldra perioden af den föreslagna njra §:n borde ega rum, att efter ordet: ”hushyror” tillägges: ”eller värdet af förmoner till fria husrum i städerne ” samt att vid ifrågavarande §. borde tilläggas följande: