Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gon s tit uti o n s -Ut s kott s nedsatte Beredning öfver Tryckfrihetsmål den 5 Junii 1812. Upplästes ett ifrån Högvördige Preste-Ståndet remitteradt anförande af Doctor Hedrén, deruti han gillar Bilaga D till Mern. N:o 3. 323 och tillstyrker, hvad Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition om nödiga förbättringar i Tryckfrihets-Lagen föreslagit: »Hvar och en uppriktig vän af det allmänna vettet kan icke annat än med glädje höra Konungens Nådiga Proposition om nödiga förbättringar i Tryckfrihets-Lagen. Med fullt allvar har väl ingen kunnat eller velat förneka åt Samhällsmenniskan rättigheten att fritt tänka och fritt yttra sina tankar, såsom en af naturen med hennes person förenad egendom. Men om denna yttranderätt skulle undantagas från alla inskränkningar af Samhällsfördraget, så skulle ännu, efter det knutna Samhällsbandet, i ett enda afseende naturtillståndet fortfara; hvilket är oförenligt med ett förbund, der bruket af hvarje enskilts frihet är bundet vid vilkoret af den allmännas bestånd. Och då Samhället tillåter hvar och en att fritt tala och fritt skrifva, så eger det ock att skydda enskiltas och allmän rätt ifrån intrång af denna frihets orättmätiga bruk. På dessa naturliga rättsgrunder hafva alla Samhällen stadgat Lagar och ansvar för Medborgares tal och skrifter; och det är äfven i enlighet härmed, som Konung och Ständer, vid 1809 års Riksdag, vid den för allmänna yttranderätten faststälda frihetslag tydligen fästat de mensklighet och samhällsväl ofrånskiljeliga vilkor: sanning och vett. Huru dessa vilkor blifvit mer än en gång af Nationens Skriftställare vanvördade, och huru den gifna Lagen varit otillräcklig för ändamålet, är med sanningens klarhet och styrka nogsamt ådagalagdt i den Nådiga Propositionen.
Det torde blott böra heta, att de skola uppföras på Conto N:o I och Conto N:o %. Herr von Hohenhausen: Jag ville blott hafva äran upplysa, att Banco-Utskottets mening verkligen vant, att formen borde vara olika, till vinnande af en säkrare controll, och till förekommande af en eljest möjlig förfalskning utaf dessa assignationer. Herr Grefven och Landt-Marskcilken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Banco-Utskottets Memorial böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremitteras. Ropadts Ja. Föredrogs å nyo StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 2 dennes under N:o 636 afgifne, samt den 4 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , i anledning af gjorde anmärkningar vid 384 Den 6 December f. m. Utskottens förut meddeldte Betänkande, i fråga om ändring af nu gällande grunder för Militiae - Boställens och annan Kronojords utarrendering. Herr Riben j Carl Wilhelm: Om ifråga varande ämne vore af egenskap att bero på Riksens Ständers^ ensamma afgörande, så vore den discussion, som nu går att börjas, en af de vigtigaste. Lyckligtvis är det icke förhållandet; och om äfven emot hvad jag ännu i detta ö~ gonblick vågar hoppas, Utskottens Betänkande skulle af Riks-Stånden godkännas , hyser jag den förtröstan till en upplyst Regering, att den ej sanctionerar ett förslag , hvars oundvikliga resultat vöre en hel dass Svenska Medborgares, nemligen Indefte Arméens Subaltern-Officerares, undergång, och en mängd hemmans fallande i ödesmål. Innan jag yttrar mig i hufvudsaken, anhåller jag att få göra en recapitulation af målet; och derjemte visa det behandlingssätt , som detsamma undergått. Åtskilliga Riksdagsmän hade inom motionstiden sökt fästa Ständernas uppmärksamhet på behofvet af er. förändrring i Författningarne om utarrendering af Kronans jord, och deribland Militiae - boställen.
Derför är ingen fara, ty inrättandet af ett kurhus, aflöningen för en läkare, för sjukvaktare m. fl. anstalter, som höra dertill, hindra att kurhus kunna anläggas på flera orter än nödvändigheten med hänseende till afstånden klafver. Också ser man att uti de län, der icke afstånden äro alltför stora, håller man sig till ett eller högst 2 district. Det är blott inom de långsträcktare länen, der flera sådana fördelningar kunna äga rum. Man har jemfört detta föihållande med fattigvården. Om en sådan jemförelse är grundad, så böra districten visserligen icke vara alltför stora. Fattigvården inskränker sig inom socknarna, men jag har här icke yrkat något sådant. Jag talade om districter så stora, att de innefatta 60 till 70,000 menniskor. Om man nu medger att afgiften får vara olika i särskildta hvarandra angränsande län, som till befolkning icke äro slör - Den 19 Augusti e. m. uu re än de dislriet jag omtalat ; så inser jag icke hvarföre man inom de första länen må kunna hafva dislriet, hvilka motsvara mindre län på andra ställen. Har man en gång medgifvit att särskildta kurhus-district inom länen må finnas, såsom förhållandet är i de 2:ne län jag omlalat, i Elfsborgs län som andra nämnt, och i Hallands ian, der K. M. tillåtit 2:ne kurhus-district: så är delen obillighet att fordra att det ena dislrictet skall underhålla kurhus icke blott inom sin egen omkrets ulan äfven i en annan. Jag tror dock icke att det ligger så mycken vigt derpå alt Ständerne i författningen bibehålla samma ordalag sorn hittills, emedan districtena likväl skilja sig åt, såsom det sket t i Gefleborgs län, och emedan man troligen ej kan tvinga dem alt betala för hvarandra. Således, om ll. o. Ad., såsom det vill synas, ej skulle dela deri mening jag hyllar, tror jag dock att verkställigheten skall blifva öfverensstämmande med min tanke. Jag skall derföre ej besvära med vidare framställningar i denna sak.
Betänkanden, gen att, genom det föVeslagna beräkningssättet i öfverst iger förhöjningen de af "Utskottet omförmälte 25 Procent och utgör verkeligen i de flesta fall 33-5- Procent ; i följd af hvilket allt yrkadr blifvit , det denna förhöjning ej matte äga rum , utan Utskottet vara betänkt på en annan utväg till den häraf påräknade InkomstSummans erhållande. Jemte det att Utskottet får vördsamligen tillkännagifva, att dess Betänkande redan blifvit af Vällofl. BorgareStåndet och af Hedervärda BondeStåndet gilladt och antagit , får det äfven tillägga , det har Utskottets afsigt med den föreslagne förhöjningen varit, att för Staten bereda en tillgång, grundad på verkliga, af det Allmänna åt den skattdragande tillskyndade fördelar, och mera än de fleste andre Utskylder fördeladeefter förmågan att bära den. Om den erforderliga Summan skall., på sätt föreslagit "blifvit, fordelas i andra Beskattnings-grenar, måste, då få utvägar mera återstå, den äfven drabba Jordbruket och Näringarne , som mindre torde tåla denna förhöjning än den , hvars enskildta angelägenheter fordra en tätare Brefvexling, hvilkens lopp Utskottet ej förmodar skola af den förokade PostTaxan hämmas, då Vallöf! BorgaieS åridet, som sannolikt mera än atulia begagnar denna Inrättning, godkänt Utskottets torslag. lika föranledt af den omständigheten, att Postverkets räkenskaper utvisa ett alli ifrån .1807 ständigt tilltagande af dess utgifter, sorn nu komma att ytterligare ökas genom den förökade PosiLegan och den Städerne inedgilne Bribrefs-rätt, som af Myntets JBevillmngsUtsk. Befdnlanden. 313 förändrade värde, hvilket i alla öfrige förhållanden förorsakat enahanda följder. Med den föreslagoe tillökningen trodde Utskottet sig böra förena den anstalten , att verkställigheten deraf,! händelse Rikets Högloft.
Hvilken skönhet har d u ej gett o s s, hvilken slösande r i k e d o m! Harpolekare, du i sången helt har Sakta fram bundit o c h vunnit o s s! Fjällsjön in från glittrar i stjärnedager, skogen hörs vallarlåt. stämning skämt. springardansen, felan stämt. Tyst, där k o m m a reminiscenser, sirligt trefna, Fra Holbergs Tid. TECKNING A F GUSTAV 1, / ERUM. teater. — af Idun reproducerats efter » Verdens Gang&gt;. teatern den 28 o c h 31 dennes. röst. ADI. DUN K 1899. KULTURETTBIDRAG KVINNOEMANCIPATIONENS STORIA. AF I. A. HIDAVIDSSON. m. Grafskriften öfver en bekant romersk matrona lyder: » D o m i mansit; lanam f e c i t, d. v. s. fl. (Forts.) DET LILLA FINA BARNET. H a n skulle gärna ha velat känna m e d handen på hennes samm e t s k a p p a o c h p å svandunet, han skulle för resten gärna ha velat kyssa henne också. Men det k o m ingen röfvare. Under tiden gick hon o c h tänkte på gossen m e d röda lufvan. MARK STERN. 1899. n o m en liten dörr in i den sceniska intendentens, hr Harald M o l a n d e r s, arbetsrum. s. v. d. satt intendenten fördjupad i arbete. Hr M. Om Idun Vasa »? kunde få fotografera » Gustaf » Jo, naturligtvis, m e d största n ö j e, » rade den förbindlige intendenten. När skulle generalrepititionen äga svarum? » Ja, n ä r? eller f r e d a g. Göran Persson på sin peruk. » Och den gick på tisdagen. På måndagsaftonen ägde generalrepetitionen rum, o c h det var då I d u n fotograferade. INTENDENTEN HARALD MOLANDER. » ordning i Vasaseklets kaos.
SedaivJms Kongl. Maj:t dess Minister-Resident i Francfurt A. Hjort i underdånighet an - Stats-Utskottets Betänhanden. 81 anmält det uppdrag han af Storhertigliga Hessiska Ministern vid Tyska Förbundet von Hander erhållit, att utsöka och remittera återstoden af den pension, som jemlikt Contract af den io October 1787 blifvit aflidne Abbé Vogler til lagd, i egenskap af Hans Kongl. Svenska Maj:ts Capell-Mästare och efter det han genom Directeuren för de Kongl. Spectaclerne uppburit 1000 R:dr, utgörande innestående Pensionsbeloppet från 1808 års början till 180g års slut samt det öfversändt, för att Abbé Vogler s Arfvingar tillställas, och Minister-Residenten i underdånighet anhållit , att för den öfriga tiden intill Abbé Voglers död, eller från 1810 års början till och med Maj månad år 1814 utbekomma från Kongl. Stats-Contoiret den innehållne Pensionen, utgörande för 4 år och 5 månader, å 5oo R:dr om året, tillsammans 2208 R:dr 16 sk. B:co; Så har Kongl. Maj:t i Nåder öfverlemna! Handlingarne härom till Stats-Utskottet, med det yttrande, det Kongl. Maj:t ej funnit skäl att, med undantag från de genom Kongl. Förordningen den 9 December 1812 meddeldte föreskrifter tillåta utbetalningen af en fordran, hvartill Abbé Vogler eller hans Arfvingar försutit sin lagliga rätt, men dock, velat hänskjuta till Riksens Ständers pröfning, huruvida något särskildt anslag för ifrågavarande innestående Pensions godtgörande må beviljas. 4 .dt Sami. b 82 Stats-Utskottets Betänkatiden.
I afseende på theoretisk bildning hafva fordringarJ’na blott sträckt sig — och detta icke ovilkorligen — till den fiiosofi”ska graden, hvilken, särdeles i sitt nuvarande polymatiska skick, äfven i ”de fall, der den åtföljes af ett särskildt disputationsspecimen för den sökta ”sysslan vid vederbörande läroverk, ej kan anses vara ett fullt nöjaktigt be”vis på den särskilda vetenskapliga insigt, hvilken den ofantliga undervis”ningen tager i anspråk. För utrönandet åter af praktisk skicklighet, har ”man ej föreskrifvit annat än en kort prof-lektion, hvilken dock, såsom en”staka prof, innebär en oftast otillförlillig mätare på lärareduglighet i det”ta begrepps omfattande betydelse. Om under sådana förhållanden i ”vårt land likvisst i allmänhet icke, saknats skicklige lärare, torde detta ”vara att tillskrifva dels en lycklig fallenhet, dels det enskilda nitet, som ”sträfvat att genom fortgående rön och derpå grundade förbättringar före”bygga de skadliga följderna af den obekantskap med lärarekallets svårighe”ter och vilkoren för deras afhjelpande, hvarmed delta kall tillträddes. Men ”ju mera fordringarna på den offentliga läraren stegras, ju svårare och vidsträcktare hans åligganden blifva, desto mindre torde framgången af hans ”verksamhet böra lemnäs till pris åt tillfälligheten af särskilda naturanlag ”och personlig nitälskan. Man finnér åter, att i de länder, hvilkas undervisningsverk hunnit en högre grad af fullkomlighet, tidigt blifvit anlagda ”plantskolor för lärares daning, åt hvilka man egnat all den omsorgsfulla ”vård, som de för sin framgång haft af nöden. Revisionen inser emeller - 76 i ”tid, att hos oss svårligen kan blifva fråga att inrätta seminarier afsa vidsträckt syftning och så lång studiikurs, sorn andra länder förele. Den rå”dande medellösheten hos aspiranterne till skolläraresysslor och svagheten af ”de lönevilkor, som vänta dem, särdeles på skolans lägre tjenstegrader, ”skulle ej tillåta det. Man torde derför böra vara belåten med inrättningar i ”mindre skala.”
Sköterskan vinkade ifrigt med sitt stora förkläde, att hon hade förstått, sköt vagnen ännu litet längre ut och höll den sedan stadigt lutad mot sitt knä, så hennes älskling riktigt skulle få se, att hans hälsning besvarades till sist. Ah, så brådtom den lilla måsvingen nu fick! Den fladdrade så raskt, som o m den fått hälsa och krafter med ens. » Madame, » sade jag sakta och lutade Vårt bohag När med Jag Och brådskande gick vilse hur lycklig fjät bland snåren till och sist jag kom till Fastän jackan Om jag Ifrån Dessa När I min minnes, hur december stjärnorna är lysa, minnes den skimrande Och när Ack! när Som Där vid jag Gräfde Om minnes björk se ' n lagt och tall, de snärja Och när minnes en rödmålad stuga, Dessa låg, Hur och byggde det vassen Men hur minnes, mig kvarn suset, vid stranden skogen hur var själf förstå ?. ' sitta knoppar och blommorna sig fast falla. dessa kommer sin kring trotsa de tiden bilder de gömmas minnen. ' färg, brokiga när?! vind när buga?! lifvet ledsaga Som våg att Och De Mellan af min blommor slokande, Och de skymta Om jag ej andra träd af som af berg. ingenting, trofasta sinnen! — och Kommo allt Ge de lifvet barn bladen Hur frysa?! som dammar jag minnenas och sjöarne sjöstranden lekte som rimOch så Om jag alla små språk, på Långt trakten, nät öfver kärren de rösterna dar, jollrande ett sliten! kvar, frosten Sina dem, hem mor, var kall födelsetrakt?! Om jag hör barndomens Med \ m jag i trasor grät ?. ' jag var i mödor förrinner, färd en rad vissnade ibland blad. från liten, stor, sin gömda värld Som en stjärna bland skyarne (Illustratör: Jenny brinner. Nyström.) ~5 mig ned öfver den knäböjande gestalten vid mina fötter, » ni är mor! » Hon skakade sakta på hufvudet, och de litet trötta läpparna darrade smärtsamt till — det var hennes enda svar. Vagnen sänkte sig alltmer. Den robusta sköterskan började att förlora litet af sin fasta form, men ännu växlade näsduken och måsvingen lika outtröttligt signaler.
Utsk. har tillstyrkt, Den 15 Juli e. m. 335 att af dessa G vanliga bränningsmånader skulle endast 2 få begagnas. När Konungen förbjöd bränvinsbränning under en tid af liösten 1853: sd tilläde lian genom serskild förklaring, att detta förbud äfven gällde bränvinsbränning i förening med pressjäst-beredning. Alen äfven om denna förklaring uteblifvit'. så bade man i allt fall bordt antaga, att förbudet var oinskränkt, ty en jäst pressare är likaväl Svensk medmorgare som någon annan och kunde följaktligen bränna bränvin under de tillåtna månaderna. Likväl fann Konungen nödigt att serskildt inskränka tiden äfven för dessa näringsidkare. Ar 1S54 har Konungen funnit för godt förbjuda bränvinstillverkning under 6 veckor af den vanliga bränningstiden om hösten. Då borde man äfven hafva tagit för gifvet, att icke heller pressjäst-beredare skulle få, under nämnde tid, bränna bränvin. Men om Konungen icke i år skulle utfärda en dylik förklaring som i fjol: så kunde det lalla pressjäst-beredarne in, att bränna bränvin under den för alla andra förbjudna tiden. Sådant föranledde Hr Hasselroth att väcka motion derom, att samma förklaring målte utfärdas 1854 som 1853, och då Ulsk. fann denna framställning hafva skäl för sig, tillstyrktes hon. Sådant är det enkla sakförhållandet. Utsk. har alldeles icke velat tillråda R. St:r att hos Konungen anhålla om återtagande af de för pressjäst-beredarne utfärdade resolutioner, hvilka äfven, enl.,all sannolikhet, lemnats i fred, såvida icke bränvinsbränning derjemte ifrågakomma. De andra brän» viubrännarne lycka naturligtvis, det vara oskäligt, att pressjästberedarne få draga vinst af bränvinsbränning, tinder det att de förra ej få utöfva handteringen. Vore det fråga om andra näringsidkare än pressjäst-beredare, t. ex. garfvare eller snickare, samt Ständerna skulle hos Konungen anhålla, att sistnämnde näringsidkare icke mätte få begagna sig af de för dem utfärdade privilegierna, så frågar jag
Genom Kongl. Maj:ts Skrifvelse den 22 Juli 1858, hvarigenom Statistiska Tabellkommissionens verksamhet ordnades, är förklaradt, att nämnde embetsverk skall utgöras dels af en egentligen rådplägande afdelning, benämnd Statistiska Beredningen, med hufvudsakligt åliggande att uppgöra plan för insamlande, bearbetning och offentliggörande af alla de uppgifter, som anses böra ingå i Sveriges officiela statistik, och dels af en förnämligast verkställande afdelning, benämnd Statistiska Tabellkommissionens Centralbyrå, som skulle utom andra göromål insamla och bearbeta alla till den officiela statistiken hörande uppgifter, som ej genom annat centralt embetsverks eller myndighets försorg insamlas och bearbetas. Denna organisation öfverensstämmer med de af Konung och Ständer godkända grunder, som blifvit framställda af den för inrättandet af ett Statistiskt embetsverk tillförordnade Komité, i hvars betänkande bland annat anfördes, ej mindre serskildt i fråga om den judiciela statistiken, att densammas beskaffenhet syntes, i öfverensstämmelse med alla andra länders bruk, påkalla dess bearbetning af den myndighet, som öfver lagskipningens gång har högsta inseendet, och som hos oss redan i ett fjerdedels sekel offentliggjort berättelser derom, än ock i allmänhet, att hvarje förvaltande verk och myndighet dels hade i större eller mindre mån ständigt behof att i sin verksam - Bil. Nio 1 a) till Kongl. Majlis Nåd.
Ett enda begärde 25* 388 Den 10 Maj f. m. landets fäder dervid af sin Regering, då de, icke utan mycken be» tänksamhet lemnade åt det allmänna rättigheten att, med motvilliglicl äfven tvinga deras barn in i de allmänna skolorne, eli enda nemi., att den dyrbaraste af ali undervisning, religionens, skulle af Rikets Presterskap vårdas och befrämjas genom noggrann tillsyn och personligt deltagande. Stora krafter hafva sålunda till följe af R. St:rs åtgärder blifvit salla i rörelse: Skolehus till 1000:delal byggde, dit landets barn llockvis vandrat och vandra, undervisning i läsa, räkna och skrifva m. m. meddelas; men har väl det hufvudvil/tor, som Sländerne samdrägtigt dervid fästade, blifvit upfyldl? Hvilka hinder hafva derföre möll? Huru hafva Konungens rådgifvare sökt alt dem undanrödja? Huru ali göra folkskolestadgan åtlydd?—Const. Utsk., som med så mycken sorgfällighet nplagil hurusom en Major, för någon försummelse i tjensten suspenderad, ändock blifvit befordrad lill Öfverste-Löjtnant har väl möjligen också fått afStalsråds-prot:nc anledning bemärka om behörig vigt fästats vid fullgörande af annan rikets tjenst eller fastmer, om inom någon Ambclsmanna-korps exempel funnits att befordringsmålen gå oberoende af väsendleliga tjenslepliglers fullgörande. Klagan har vid hvarje riksdag, ända sedan Folkskolestadgan utkom, forts deröfver alt preslerne sjelfve icke deltaga i barnaundervisningen. An mer, denna klagan har vid ett för 2 år sedan hållet, för bela Riket Allmänt, Läraremöte blifvit enhälligt understödd, ehuru man icke velat, såsom en Seminarie-Föreståndare, enligt de tryckta protme, yttrat: "bryta stafven öfver förmän eller anklaga för försummelse”.
Och sorn ordningen fordrar, att dessa utgifter böra i Stat blifva synliga, samt såmedelst komma till vederbörlig redovisning; så lära Bikets Ständer finna nödigt, att de uti innevarande års Biks Stat varda upptagne och derefter i Bäkenskaperna 'afförde. Slutligen får Stats Contoiret i underdånighet anmäla: att de Memorial Böcker, som föras öfver Stats Contoirets hela Benninge förvaltning , så till inkomst som utgift, ära för åren 18X2 och 134° Den 14 Juli. och I8I3 i vederbörlig ordning: att 18X3 ars Kongl. Bente-Kammarens Hufvudbok, med tillhörande Verificationer , är färdig, saint 1813 års under afslutande, samt att, hvad Riks Hufvud-Bokslutet angar, det samma, efter hvad Stats-Contoiret haft den Nåden anföra, uti underdånigt Betänkande af den Ig December förlidet år, angående de af Rikets Ständers Revisorer anmälta omständigheter och erinringar, hvarken kan vara fullbordadt för flera år, än I8I0, ej eller afslutadt förrän med nasti idet års utgång; och har Stats-Contoiret nu ytterligare förständigat Kammereraren vid Boksluts-Contoiret, att vid detta arbete lägga så skyndesam och verksam hand, att det ofelbart till den nu förestående Riksdagen varder färdigt, för att då kunna, jemte öfriga Stats-Contoirets Räkenskaper, för Rikets Ständers Stats-Utskott framläggas. Hvad Stats-Contoiret sålunda haft den Nåden i underdånighet anföra, hemställes Eders Kongl. Maj:ts Eget Nådiga ompröfvande och Höga välbehag underdånigst och Stats-Contoiret har den Nåden framhärda med djupaste vörd« nåd, nit och trohet Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus underdåntropligtigste tjenare och ivndersåter M. Haak. Georg D. Wählberg. N. Frödelius. Stockholm den 14 Februari 1815 - C. Tunelius. Gust. Öijer.
För öfrigt får jag förklara, att jag hittills endast sökt visa , hvad som är Ståndets i boki stajven förvarade lagliga rätt 5 utan att undersöka, huruvida denna uråldriga rätt är enlig elJ ler icke med vår nuvarande Grundläggande, och huruvida denna för framtiden bör bibehållas eller icke. Jag finner visserligen försakelsen af denna rätt icke vara något särdeles stort offer ; helst mtunn kan genom börden göra åtminstone likaså dåliga och föga värdigs Adelsmän , som Konungen möjligen skulle kunna. Men som denna sak synes tåla att no - Ridd, 0. Ad, Vrot. Vll. Band. 16 24* Den 6 Augusti f, m. ga betänka, får jag vördsammast föreslå , att Utskottets Memorial måtte bifallas, och sjelfva hufvudfrågan således hvila till framtida afgörande. Herr Tohm , /Vollrath: Af Friherre Wrangel är, som jag fattat hans Motion, ingen frige väckt, om Ridderskapets och Adelns förmenta rättighet att vägra introduction; men då derom under discussionen så mycket blifvit ordadt , anhåller jag blott få tillägga , att jag anser Friherre Anckarsvärd hafva så fullständigt utredt detta ämne , och visat, att en sådan rättighet icke kan stå tillsammans med våra nu varande cpnstitutionella förhållandeo, att jag hufvudsakligen deruti endast förenar mig med honom. Frågan är vid detta tillfälle egenteligen , huruvida Riddarhus-Directionen bör tillåtas att meddela introduction , eller icke. Friherre Anckarsvärd har ansett sådant icke böra öfverlåtas åt Directionen, utan att Ridderskapet och Adela sjelf borde pröfva om prestanda blifvit behörigen fullgjorde. Såsom grund härtill är i synnerhet anfördt, att en person, sorn ej visat sig på Riddarhuset och •j deltagit i ölverläggningarne innom Ståndet, ej eller borde kunna väljas till Revisor , eller någon annan förtroendebefattning, hvilken blott borde tillkomma dem , som legitimerat sig på Riddarhuset, såsom värdige medlemmar deraf. Äfven i denna åsigt instämmer jag med Friherre Anckarsvärd.