Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Flere förtjenstfulle och utmärkte medlemmar af detta ädla RiksStånd, inseende våra stora brister i delta afseende, hafva under högljudda bifall framställt nödvändigheten, så väl af en mera allmän vettensksplig bildning och en ändamålsenligare högre grad af upplysning för alla olika Stånd och alla olika yrken, som af Grundlagarnes förklarande vid våra högre läroverk Ridderskapet och Adeln har insett att ingen medborgerlig lagbunden frihet kan i längden trifvas och äga bestånd utan en aliBen j g Marlit. 821 män ändamålsenlig upplysning, att alla kostnader och omsorger som bli 1 va använde på förbättrandet af den allmänna och enskilta uppfostran inom Fäderneslandet 6kola mångfatldigt ersättas genom befästandet af egen och efterkommandes frihet och sjelfständighet, genom ökade inre krafter af aila slag och genom ökadt yttre anseende. Under Enväldet äro hvarken dygder eller kunskaper i allmänhet behöflig*-; de förre skulle vantrifvas, de sednare skulle bidraga att göra menniskornas belägenhet odrägligare; men under en lagbunden frihet är en allmän ändamålsenlig uppfostran ej allenast nödvändig utan ock första vilkoret för frihetens bibehållande. Passionerne utveckla sig på ett förvånande sätt och behöfva en nyttig rigtning. Det är icke mer denna djupa tystnad, detta allmänna förlamande dödstillsråndet som födes af Despotismen. De fria Folken lefva och känna sig lefva; det är högst nödvändigt att man i tid lärer dem rätta bruket af deras återvundna krafter. Att göra sig ett rigtigt begrepp om friheten, är icke så lätt som man i början föreställer sig. Dess studium fordrar grundlig forskning! dess utöfning förutseende och lörsigtighet; dess bibehållande ett oupphörligt och noggrant iagttagande af sädana säkra och väl beräknade grundsatser, som aro resultat af Den 19 Martil, menniskosnillets ädlaste bemödanden och af ali moralisk fullkomlighet. Man har sagt, att tvång måste föregå frihet och göra osS den värdig, att det fordras en viss mognad för friheten; men sådant är att säga, det okunnigheten skall bereda oss för upplysningen och göra oss den värdig.
För Bankens credit och bestånd, samt Rikets dermed förenade Den 17 F e b r u a r i i f. m. i3g viii, önskar jag, att Banken, sluten för vådliga, konstlade, invecklade och för dess väsende främmande operationer, om än aldrig så lockande, må efter enkla grunder söka uppfylla sin egentliga bestämmelse. Då skall han i evärdeliga tider bestå och ärligt kunna förbinda sig alt lika ärligt uppfylla sina förbindelser. Herr Hjerta, Gustaf: Jag vågar vördsamt anhålla, att Herr Rosenblads förslag måtte ännu en gång blifva uppläst. Kanske Herr Rosenblad sjelf vill hafva den godheten att göra det, Herr Rosenb/ad; Till fullgörande af Herr Hjertås önskan skall jag hafva äran ganska långsamt uppläsa den af mig föreslagne redactionsförändring. Herr Rosenblad uppläste derefter nyssnämnde redactionsförslag. Herr Hjerta: För min del finnér jag visst, att orden i allmänhet i det uppläste förslaget äro ganska oskyldige. De äro på intet vis i strid emot hvad som finnes i nu gällande Grundlag, ty först behöfves det ej sägas i en grundlagsparagraph, att Statsverket icke får hopblandas med Banken, emedan det faller af sig sjelf. Sådane oredor, som hitintills äro begångne, kunna genom ett sådant Grundlagsstadgande ieke förekomraas, emedan sådant endast beror på Sty - Den 17 F e b r n a r i i f. 111. relsens och Rikets Ständers opinion om betydelsen af detta stadgande. Att här tala om Tjenstemännens tillsättande är äfven lika oskyldigt, ty det är gifvit att Tjenstemännen hvarken af Kongl. Maj:t eller Rikets Ständer kunna tillsältas, emedan det i en särskild § är stadgadt, att de skola tillsättas af Fnllmägtige, såsom det sker inom RiksgäldsContoret.
M:t i underdånighet inkommit och dervid bifogat förteckning å ifrågavarande jordlotter, utvisande, att deras antal uppginge till 410, utom åtskilliga under samma nummer hänförda så kallade tillökningar; att likväl ibland dessa tomter och under jemväl uppgifna Niris förekomme sådana, som tillförene blifvit köpta lill skatte, eller voro öfvergifna och öde, eller donerade, eller utgjorde stat-torp till Kungsladugården, m. II.; alt samtliga tomternas area uppginge till 462 tunnland 17^ kappland, samt att nuvarande grundräntorna belöpte sig till 155 R:dr 21 sk. och 3,942 manssaint 130 qvinno-dagsverken, hvilka sammanlagda penningar och dagsverken E. K. Mits Befallningshafvande ansett kunna, i följd af lämpliga befunna rättelser, utföras till 4,275| mans-dagsverken; och hemställde E. K. Mits Befallningshafvande, beträffande grunden för beräknandet af omförmälda utskyld i kontanta penningar, att, ehuru, efter den för räntcförvandling i allmänhet vedertagna beräkning af sednaste tio års medeltal af markegången, ett mans-dagsverke skulle komma alt motsvara endast 29jv sk., likväl och enär dagsverks-lönerne i orten under en följd af år visat fortsatt: benägenhet alt stiga, så att för fem af de sex nästförllutna åren markegångspriset varit till 32 sk. faststäldt, någon lägre förvandlingsgrund än efter sistnämnda pris icke mätte antagas. Jemte det Kammar-kollegium, med anledning af detta förslag, afgifvit underdånigt utlåtande, åtföljdt af en utaf Kollegium från I£.
•7 — Skafgräs 1 Skålp. — 1 8 2 30 — Skedvatten eller Salpetersyra Skomakare-arbeten: 1 Skålp. — 3 — Fr itt 3 — Skor 1 par i ) 9 Slöflor andra slag 1 pär too R:dr v. 3 33 16 — jF, ia. 8 — Skriftaflor 1 Skålp. — 2 — Fr ia. 2 8 — Skrubblor öfver §§ 1 styck. — 20 — Wr ia. 36 — andra slag 1 styck. — 12 — r Sidentyg, se Väfnader af Silke. Silfverglitt, se Glete. Sill, se Fisk. Sjökort, se Böcker. Skjätspäek, se Tran. Skeppsinventarier, se Inveutarier. Skilderier, se Målningar. Skinn, soin ej inbegripas under Pelsverk: rå och oberedda, se Hudar, beredda, se Läder. Skinto, se Ull. Skirduk, se Väfnader. Bil. till F.xpedilions-TJtskollcls Förslag till lind. Skif velse N.o 3o8. 75 Tullvärde. Qvantitet för tullberäkning. Införseltull. Utförseltull. 25 Sköldpadd, oarbetad arbetad Slöjdevaror eller Fabriks, Handtverkerioch ManufacI Skålp. I 12 — 1 1 Skålp. 10 Fr 1 40 • • turvaror, i Taxan ej speci33 Fr ficerade loo R:dr v. 16 — ia 4 Smergel 1 Skålp. 15 — 2 — Smink och Sminkflor 100 R:dr v. 4 — Smör Snus: 1 Lisp. 2 24 — F. ilt 5 Spanskt 1 Skålp. — 36 36 allt annat Snäckor: 1 Skålp. 12 Fr itt till Naturalie-samlingar Fi i a. Fi i . * "" Karn is och andra slag . Socker:
Dag - brytaren kan under bränvinsförbudet och deraf härrörande stegring i bränvinspriset genom öfverträdelser hämta, särdeles då tillverkningen sker i stort, är så betydlig, att densamma mer-* andels lemnar honom utvägar att kunna förekomma förbrytelsens upptäckande, och denna olagliga vinst åstadkommer ofelbart, att Lagbrytarnes antal allt mer och mer ökas, och att, i sam. ma mån, ett billigt missnöje hos de laglydige uppkommer, å hvilkas bekostnad vinsten hämtas, yttau äfven, att under en förunnad kort brännings» - 200 Sen 8 Juni. iiingstid^ den basta och vigtigasté sadén merum' dels begagnas, i stället att, under ett alltid gifvet längre rådrum, den slöare sädén, jemte Rotarnes ecb andra frukter, kunna och pläga till största delen vid bränvinsbränningen användas ; sä, enär, i följd häraf, såsom säkert kan antagas, att under de år, då bränvinsbränningen för längre eller kortare tid, än uti 1812 års förordning utsatte åtta månader, varit förbuden, ändamålet dermed, nämligen Spannmålsprisets fällande, sällan vunnits, emedan dels lönnbrännare kommit i tillfälle att genom sina spanrimåls-upphandlingar högt uppstegra priset derå, dels ock, under en inskränkt bränningstid, ägarne till större bränvinspan2101 till det mesta förstört den goda och till föda nyttiga sädén, men den sämre och bortskämda lemnäs oanvänd; hvartill kommer, att, under en osäker bränvinsbränningstid, ingen viss reglering af Ladugårdarnas kan äga rum, hvilket likväl hos oss är af desto större vigt och nödvändighet, som ännu ansenliga summor mäste hvarje år för vietualieyaror till utrikes orter från Sverige utgå, oell t öfrigt' Ladugärdarne alltid lägga grunden till åJceibrukets förkofran; lära .Riksens Högiofl. Ständer finna angeläget, icke allenast att Husbehof^- bränvinsbränningen bör, på det sätt 1 §. 1. morn. i Kongl.
Utskottet har slutligen, till undvikande af en möjlig misstydning af dess åtgärd, trott sig böra förklara, att Utskottet, långt ifrån att vilja lägga hinder i vägen för valda offentliga nöjen, då de på en passande tid förehafvas, tvärtom anser dessa bidraga till Samhällets högre odling och sedernas förädling, på samma gång, sorn de gifva åt Samhällslifvet en friare och lifligare utveckling. Utskottet öfverlemnar för öfrigt detta sitt vördsamma yttrande till Piiksens Höglofl. Ständers egen pröfning» och bedömmande» Stockholm den 26 Januari 1818. 156 JJcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, N:r /(O. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs» och Ekonomilltskotts Betänkande, i cfriledning af yrkad skyldighet för ägare till '■Bruk och Tullcjvarnar, att deltaga i vägrödjning. Tm Utskottets handläggning liar ifrån Hedervärda Bondeståndet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsmannen Olof Olsson från Carlstads Län, deruti samtelige Fullmägiige frän samma Län, jemte Eric Johansson och Pehr Abramsson fran Vester-Norrlands Län instämt, och hvarest hemställes, att, som ingen af Sveriges inbyggare mera begagnar Landsvägarne än Brukspatroner och Bruksidkare, samt de, hvilka äga Manufacturverk och tullqvarnar, .men dessa hafva ingen andel i Landsvägärnes underhåll, alla sådana borde deltaga i upparbetande och underhållande af, så val allmänna, som andra nödiga Landsvägar.
Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens, den 1 och 3 dennes på bordet lagda, betänkanden: N:o 20 i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning; och N:o 21 i anledning af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten att kalla huspredikanter m. m. S. D Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets den 1 och 3 dennes på bordet lagda betänkande N:o 97, i anledning af gjorde anmärkningar vid Handelssamt Fabriksoch Ha nd Iverks-ordningarne af den 22 December 1846, blef detta betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet med undantag af dels Utskottets tillstyrkande i fråga om Handels-ordningens 25 §, hvaremot gjordes anmärkningar, sou! ansågos föranleda till återremissy och dels Utskottets yttranden rörande de uti 24 § Handels-ordningen och 28 § fabriksoch Handtverks-ordningen bestämde afgifter, hvilka afgifter ansågos böra lörhöjas 504 Prot.-utdracj den 5 Juli 1848. så alt lill Hanclels-föreningens kassa 10, i stället för 4 r:dr och till Handtverkseller Fabriks-föreningens kassa 5, i stället för 2 r:dr erläggas. Från Hög v. Preste-standet. S. D. Då åtskilliga af så väl Banko-utskottets ordinarie ledamöter som deL förstärkta Banko-utskottet med dess suppleanter voro i åtnjutande af ledighet från riksdags-göromålen, fästade af sådan anledning II. H. Erke-biskopen Ståndets uppmärksamhet på behofvet af eLt förökadt antal suppleanter i berörda förstärkta Utskott, med hemställan, huruvida Ståndet skulle finna lör godt nu företaga val af ytterligare 6 suppleanter. Med bifall härtill företog Ståndet val i behörig ordning, och belunnos efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering till suppleanter i merberörde förstärkta Utskott vara utsedde:
RegeringsFormen stadgar, att Rikets Collegier, LandtRegeringen tillika med alla andre Verk. samt högre och lägre Embeten , fiola förvalta de dem åliggande sysslor och vårf, enligt de InJiructioner , Reglementen och föreskri]ter, forn redan gifne liro, eller framdeles kunna gijvas, synes den förutsätta rättigheten för verkställande Magten, att ändra dessa instructioner, hvarigenom rättigheten att tillsätta desse tjänster blifvit EmbetsVerken tillagd. Jag kan således ej finna, att häruti år något constitutions-vidrigt, helst, derest Konungen ej finge förordna om något, som rörer administrationen, verkställande magten skulle vidkännas en för allmänna årendernes gång menlig inskränkning. Jag kan ej eller inse det skadliga af beslutet, som ConstitutionsUtskottet trott sig finna. En KronoFogde blifver alldeles icke, genom sitt tillsättande af Konungen, mindre beroende af andra auctoriteter, ty ehvad desse åro dömande eller controlierande, hafva de emot och öfver honom samma magt som förut. Friherre Boije har äfven vidrört tvenne andra ämnen, nemligen frågan om behandlingen af Contracts-frågan med DykeriComissarien Bagge; samt om Resolutionen rörande framlidne BruksPatron Ebersteins Testamente. Jag har förut yttrat, att det med 2 Mom. i 107 §. icke år förenligt att sådane frågor blifva föremål för discussion , men i det skick, liv arti ti^må let nu år satt, kan sådant ej /ten ro julli e. rn. 4T" undvikas. [Tvad först Baggiska målet angår, har Friherre Boije genom sin gjorde framställning sökt ådagalägga, att KrigsCollegiusn ej be. gått något embc-ts-fel, och att således något åtal emot KrigsCollegiutn ej bort åga rum.
Möller, f. Bosse, samt framkallade det lifligaste bifall och tvänne extrasånger, nämligen » Til Norge » och » Dagen er oppe ». Bifallet var hela aftonen af den mest entusiastiska art, och sedan sista ackordet i Gynt-suiten förklingat, satt publiken mangrant kvar på sina platser och gaf ånyo sina känslor uttryck i de mest stormande applåder, hvilka gång på gång framkallade mästaren, som härvid ock fick mottaga en kolossal lagerkrans med band i de norska färgerna. Den andra Griegkonserten skulle gifvas som i går torsdag och den tredje och sista är utsatt En f&amp;iniljeticLllinff sådan som Idun, till i morgon lördag. Till båda hafva samtliga spridd och läst i de vidaste kretsar öfver hela lanbiljetter utsålts flere dagar i förväg i dubbelt det, måste ovillkorligen vara det allra lämpligaste förköp. och närmast till hands liggande organet för alla tillkännagifvanden om Kung!, operan och För visso är det inuppförde ändtligen torsdagen den om familjerna, som med det lifligaste intresset följa 22 dennes » Figaros bröllop », som ett par gånger dessa tilldragelser inom hemmets värld, hvilka gemåst inställas på grund af sjukdomsfall. Denna nom det knappa annonsspråket dock uttrycka och opera återhöres alltid gärna, och ehuru utföraninnebära så mycket, och annonser af detta slag, indet vid denna repris ingalunda saknade brister, förda i Idun, träffa där i vidare utsträckning den måste man dock vara vederbörande tacksam för Den enda, som väl intresserade familjepubliken öfver hela vårt land operans återupptagande. egentligen räckte till för Mozarts odödliga tonän genom något annat svenskt tidningsorgan. Under rubriken)) Familj emeddelandem ha vi därverk, var fru Östberg som grefvinnan. Fröken för anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår Karlsohn var en nätt page och h e n n e 3 sång klinannonsbilaga för dylika annonser och för dem fastgade frisk som vanligt. Fru Strandbergs Marcelställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt lina är känd sedan gammalt; fru S. bör dock väl akta sig att foreera rösten för mycket, hvilannars beräknade annonspris eller ket verkar störande.
Men, ser du, kära A x e l, när jag protesterat m o t det där talet o m tro o c h tro, har jag inte menat tro på eller k ä n n e d o m o m konkreta föremål, s o m jag händelsevis ej varit i tillfälle att uppfatta m e d mina sinnen, utan tro på abstraktioner o c h tro på sådana konkreta tankeföremål, o m du tillåter uttrycket, s o m Gud, änglar o c h andar; det är o m dessa jag sade, att m a n aldrig i evighet kan få n å g o n verklig kunskap o m dem. » &gt;Nej, vännen min, äfven o m v i begränsa frågan så, s o m d u n u gjort, har d u ändå inte rätt. D u tror inte bara på oändligt många konkreta föremål, s o m d u inte haft tillfälle att uppfatta m e d dina sinnen, utan också på många, otaligt m å n g a egenskaper hos o c h förhållanden mellan konkreta föremål, alltså på abstraktioner. Låt oss ta ett exemp e l: d u tror j u, att jag älskar d i g? &gt;Tror? Nej, det vet jag så visst s o m att — att jorden går rundt, rundt, rundt omkring solen så här, » o c h hon förde sin lilla nästipp några hvarf rundt o m k r i n g hans, i detsamma spetsande m u n n e n till en kyss. Han besvarade varmt hennes smekning, m e n när han återtog sin bevisföring, var han lika allvarsam s o m förut. » Nej, Elin, du vet det icke, du bara tror det, och din tro grundar sig bara på min auktoritet. Jag har tusen gånger o c h åter tusen gånger sagt dig, att jag älskar dig, o c h du har tyckt, att mina handlingar stått i harmoni m e d mina ord, o c h därför tror du på min kärlek, o c h den är f ö r dig någonting så visst o c h verkligt o c h sant, att d u själf tycker det vara för litet att säga, att d u tror på den, utan du menar dig veta, att jag älskar dig.
Hon hade icke hört fel; det var verkligen en vagn. Kunde det vara Börje, som kom igen redan med femtåget? Nej; han skulle naturligtvis gå från stationen. Det var för brådt med alla hästar. Ah – det var Pål! Ja. Nu såg hon honom. Han kom med gästgifvarskjuts och åkte direkt ned till sina rum. Hon kunde se hans glada, spejande blick upp mot fönstren, men hon hade rest sig och dragit sig bakom gardinen, så att han icke skulle varseblifva henne. Han hade under sin frånvaro flera gånger skrifvit till Börje, och hon visste att han skulle komma, men han hade i sitt sista bref icke kunnat bestämma hvilken dag eller med hvilket tåg. Hon såg skjutsbonden bära in ressakerna i hans rum och sedan köra bort. Strax derefter kom han sjelf gående öfver gården med ett gladt, förväntningsfullt uttryck i sitt ansigte. Han såg friskare ut än när han for. Hon drog sig tillbaka inåt väggen och höll gardinen omärkligt åt sidan, med spändt uttryck följande hans rörelser. Det låg i hennes ögon någonting på en gång skrämdt och fiendtligt. Han gick uppför trappan. Hon hörde honom i förstugan. Der gick dörren till rummen, der ljödo hans steg genom kabinettet, snabba och lätta som en ung flickas. Hon stod qvar vid fönstret med handen stödd mot ett litet bord. Deras blickar möttes. Hur de bruna ögonen vidgades och strålade upp! »Marianne!» Han stod stilla i dörröppningen, och den smärta figuren aftecknade sig som i en ram. Vid stämmans välljud flög det som en rysning genom hennes hjerta. Hon hade glömt den underbara klangen i denna röst; det tycktes vara så många år sedan hon hört den. Och så kom han emot henne, sträckande fram sina händer så hjertvinnande vänligt. Han var så lång och vek, någonting likt ett smidigt spö; och hans hy var så jemn, hans hår var så svart och hans ögon så varma. »Marianne!» Han måste väcka henne ur denna stelnade förvåning, smeka henne till lif igen med sjelfva tonen i sin röst. Leende och på tå smög han fram de sista två stegen. »Kan du tro – Marianne! – jag har längtat.» Det var som om han anförtrott henne någonting så jublande härligt.
Det må så vara, ur synpunkten af utkomst med familj; men man måste likväl jemföra Öfver-Ingeniörens åligganden med andra embetsmäns, hvilka icke hafva mindre vigtiga åligganden. T. ex. Prot.-Sekret:ne i K. M:s Kansli hafva 1200 R:dr b:ko, således obetydligt mera än den nu ifrågavar:de Öfver-Ingeniören, och måste dermed nöja sig. Deras tjensler bestridas äfven ofta af tjenstemän i lägre grader, hvilka endast hafva 800 R:dr eller ock hälften mindre, ja äfven icke så sällan af extra-ordinarie tjenstemän utan någon lön. Obetydliga och tillfälliga gratifikationer utgöra deras ringa upmuntran för arbetet. Om förenämnde tjenstemän kunna hafva sin bergning eller ej, tager ingen i betraktande. Man måste likväl en dag ställa kyrkan någorlunda midt i byn och icke, för det att vissa tjenstemän tillfälligtvis råka att inom representationen hafva förespråkare, för dem ensamt bifalla ökade anslag. Detta land är ett fattigt laud. Vi få erinra oss Carl XI:s uttryck, att Statens tjenare i Sverige må tänka på att blifva saliga, ty rika kunna de aldrig blifva. Mer än till en viss grad tyckes man ej kunna komma ifrån otillräckligheten af tjenstemannalönerne, då lefnadsbehofvens fullständiga fyllande afses; men så äro ock embetsmännen i Sverige mera försäkrade om sina platser än mången annorstädes; och, som ett gammalt ordspråk säger: ”Kronans kaka är tunn, men hon är dryg.” ias Den 19 April e. m. Det får trösta, så godt det kan. Jag anhåller om bifall å StatsUtsk:s förslag. Frih. Åkerhjelm: Jag får först instämma i Hr von Troils yrkande, att den misskrifning, som fiunes i StatsUtsk:s Betänk, af 2,041 R:dr 32 sk. måtte förändras i enlighet med hvad på tabellen rätteligen finnes uptaget, eller 2,708 R:dr lii sk.
Men om äfven domen vore opartisk, skulle indragningen af en sakfälld parti-tidning vara likasom att taga fanan från ett Regemente. Indragningen skulle desto mera reta till motstånd; och Regeringen onödigtvis försättas i svårigheter att göra indragningen blott såsom verkställare af domare-magtens beslut. Jag kan således ej eller ur dessa synpunkter tillstyrka utbytet. Att sätta allmän Domstol, i stället för Jury, öfver Tryckfrihetsmål kan jag lika litet gilla. Först bör man erinra sig den erfarenhet, andra redan åberopat, att just under den tid som Domstolarne behandlade Tryckfrihetsmålen i vårt land voro tryckfrihetens missbruk oförskämdare, än de sedermera varit. Jag erkänner visserligen, att Juryn i sitt närvarande skick ingalunda motsvarar, hvad jag skulle önska, men jag anser den bättre än att till de allmänna domstolarne öfverföra tryckfrihetsmålen, vare sig i politiska, eller vellenskapliga, eller personliga förhållanden. De sist - 72 Dan 27 Januarii f. ra. nämnda utgjorde hufvudsakligast fötfemålen för Tryckfrihetsbrotten under domstolstiden; för det politiska liar jag redan talat, och om de vetenskapliga anhåller jag att blott få andraga en händelse. Det är ej längre än 10 år sedan, en Professor i Upsala anklagades att hafva i ett vettenskapligt arbete förgripit sig på läran om treenigheten. Jag frågar, huru skulle detta mål hafva blifvit afgjordt inför en Domstol, der dylika ämnen för domarens juridiska pröfning aldrig förekommit? Om än Domstolen varit sammansatt af bara Juris-Doctorer, så hade de ändock icke varit Theologias Doctorer, som rätteligen dertill erfordrats. Om nu Domstolen hade fördömt denna afhandling, o hvilken en Jury af vettenskapsmän och en Juris Doctor frikände, hvad frihet hade väl sedermera kunnat väntas i den vettenskapliga forskningen, ty en Domstol, sorn en gång sakfällt för dylik förbrytelse, måste väl sedermera hålla sig vid sina praejudicater.
1859 bar således anslaget verkligen befunnits tillräckligt, men derest portionspriset skulle stiga med ett eller annat öre om året, blir det icke längre tillräckligt, emedan ett öres tillökning i portionskostnaden gör för flottans alla trupper öfver 8,000 rdr. Således skulle för hvarje öre fordras minst 8,000 rdrs högre summa. Nu har Utskit, med frångående af hvad vid förra statsregleringsperioden bestämdes, föreslagit anslagets upförande såsom reservationsanslag. Vid likartad fråga i 4:de hufvudtiteln beslöt R. o. Ad., emot Utskits hemställan, att m a thålin ingsanslaget fortfarande skulle blifva ett förslagsanslag, och, i öfverensstämmelse dermed och på då anförde grunder, får jag äfven anhålla att R. o. Ad. måtte besluta detta anslags upförande såsom förslagsanslag. Häruti instämde Hr Virgin, Christian Adolf. Propos. å bifall till Utskits hemställan framstäldes, men besvarades med nej, hvarefter gjordes propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, för så vidt den rörde beskaffenheten af det tillstyrkta anslaget, måtte anvisa detsamma såsom förslagsanslag, men i ölrigt bifalla Utskits hemställan; och blef denna sednare propos. med ja besvarad. Dtn vidare pröfningen af förevarande Utlåt, upskjöts till e. mins plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O. Brakel. 198 Dea 14 April e. m. Lördagen den 14 April 1800. rieuum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-utdr. för d. 11, 13 oell 14 dennes samt pleni-prot:t för d. 18 sistl. Febr. e. m. Föredrogs ett frän Vällofl. BorgareSlåndet ankommet prot.- utdr. N:0 234, af innehåll att nämnde Stånd, vid föredragning af Exped.Utsk:ts under