Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är, såsom Hr von Hartmansdorff ganska riktigt förmodat, icke någon ljusets fiende, och jag skulle således, i fall jag hade en varm och lefvande öfvertygelse om att de ifrågavande protms tryckning skulle ega något större inflytande på bildningen i allmänhet, icke vilja bestrida ett serskildt anslag från R. o. Adis sida i och för detta ändamål; men då jag icke kan tro att något sådant inflytande kan komma i fråga, vågar jag motsätta mig att någon undantagsbeskaltning lägges på R. o. Ad. för ett så högst tvifvelaktigt ändamål som det ifrågavande. — Det är visserligen Den 15 November e. m. 95 sannt, att Riddarhusets tjenstemän f. n. äro i åtnjutande af god helsa och att det derföre icke är sannolikt att de snart skola taga afsked, men man bör väl icke afklippa eller minska för dem denna rättighet eller förhoppning, hvilket det nu är och om de hafva rätt alt ega sådana. Frih. Raab har npmuntrat Riddarh.-Direkt:n dermed att den icke bör vara missnöjd med att få sina obligationer upsagda; ty, enl. hans tanka, komma dessa obligationer genom det nya fondsystemet att bibehålla den ränta, de förut burit, eller 4J proc. Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derå, att det är maximum af ränta å fondpapperen, som är bestämd till proc., samt alt den förhoppning uttalats, alt man skall kunna få penningar till vida lägre ränta, hvilket också af sjelfva penninge-ställningen i landet torde bestyrkas. Må vara att Frih. Raabs upmuntran af honom anses som en förhoppning, men det är alldeles icke något skäl för R. o. Ad. att, på grund af sådana lösa förhoppningar, bevilja ett anslag, för hvilket troligen icke någon ersättning kommer att erhållas. Jag anhåller fortfarande om afslag å ifrågavar:de Mern. Hr von Hartmansdorff: Hr Rildt har ansett oss icke höra besluta några utgifter, hvarigenom vi skulle blottställa R. o. Ad. för en beskattning i framtiden. Hvarföre tänkte icke Hr Rildt på den saken, när han föreslog statslånen för jernvägarne?
Vid ytterligare föredragning af Stats©Ch Bevillnings-Utskottens Utlåtande N:o 157, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om en stadgad afgift af hvarje Mantalsskrifven person, till den veneriska smittans hämmande, blef samma Betänkande af Preste-Ståndet antaget. S. D. Återremitterades Statsoch Hanbo Utskottens Utlåtande N:o 28, i anledning af Kongl. Majas Nådiga Proposition angående Götha Canal-arbetets fortgång och befrämjande samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande Nto 83, om vidtagande af nödiga åtgärder till förekommande af värfvade Krigsmäns permuterande och kringvandrande i Uandet, samt upphörande af Handtverks-Gesällers lika beskaffade vandring ifrån den ena Sta: den och orten i Riket till den andra. Från Väilojl. Borgare-Ståndet. S. D. Biföllos , vid förnyad föredragningj nedan uppräknade ifrån den 25 1 denne månad på bordet hvilanda Betänkandén, nemligen : Stats Utskottets N:o 190, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Pro t. Ut clr'. d. 27 "April 1818.' '359 Remiss, rörande medels anslående för Stock-; holms Krono-Corrections-hus underhåll. K:o 189, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, om tillökt anslag fur Spinnhusens i Landsor terne underhållande. Banko-Utskottets N:o 35, i anledning af hegardt Låne-biträde från Banken till Uddevalla Stads Kyrka. N:o 36, rörande väckt fråga, om understöd till uppbyggande af Lärohus uti Städerne Calmar och Skara. N:o 39', angående ett af Banko-Commissarien C. G..Silfverstolpe till Bankens Arcliiv af; lemnat Biografiskt arbete. Bag-Utskottets N:o 91 , angående väckt fråga om förändring af 8 Cap. 1 §. Giftermåls-Balken. S. D.
Ty med ideligt bötfällande vinnes icke annat än ledamöternes ytterligare afskrämmande från de i sig sjelfve kärfva och föga lockande göromålen. För min del anser jag alt man icke bör göra sådane föreskrifter, som ej väl låta sig tillämpas och begär derföre, lika med Hr Tham, afslag å förevar, punkt. Hr Aminoff: Om det är billigt att en till taxeringsman på landet utsedd person, för uteblifvande från comitéens sammanträden, skall erlägga en pligt af 3 rd:r 16 sk. då han icke 136 Den 12 April f. m. kan uppge laga förfall, så synes det mig vara ändå billigare att taxeringsman i stad underkastas samma ansvarsskyldighet. Den förre kan nemi. hafva en mängd förhinder, såsom resans längd m. fl., som alldeles icke höra kunna förefinnas för sladsboen. En värd talare har påstått att böter aldrig blifvit intagne; detta är missbruk mot författningen. Jag har mig likväl bekant, alt, vid sednare taxeringar i Stockholm, personer blifvit pliklfälde för uteblifvande från plenisammankomst, och är öfvertygad, att vederbör, icke underlåta alt dem äfven hädanefter uttaga. Jag skulle anse det högst inkonseqvent, att då man har ett dviikt ansvars-stadgande för alla öfrige städer i riket, man icke skulle hafva detsamma för Stockholm. Hr Tham: Hvad jag yrkat, är endast att man måtte vara befriad frän all åtaga sig uppdrag, såsom eomiteledamot, då man icke dertill har ledighet. Jag kan icke förstå orden ”laga förfall” som i förslaget förekomma, annorlunda eller vidsträcktare, än allmänna lagens stadganden derom innehålla. Likväl kunna andra fall gifvas, än de i lagen omtalta, i följd hvaraf man kan hafva skäliga anspråk pä att icke behöfva åtaga sig berörde befattning. Så är förhållandet med en del tjenstemän. Hittills har det alltid varit vanligt, att bland ledamöterne af R. o. Ad:s klass invalts någon tjensteman inom kammar-rätten, dunder ansetts kunna med sin sakkännedom gagna.
Direklionsmöten egt rum, kom me detsamma alt bero af de tillfälliga omständigheterna, om dessa sammankomster varit utsatta i Stockholm eller i landsorten, eller om de i hufvudstaden haft sin lokal i en trakt af staden eller i en annan. Möjligtvis kunde ock hända att en sammankomst förflyttades ifrån ett ställe till ett annat och att så lunda olika forum i samma sak kunde komma i fråga. 103 Jag har visserligen dellagit i StatsRådets underdåniga tillslyrkande, alt, innan frågans slutliga pröfning, 1 JögsLa Domstolens underdåniga utlåtande skulle inhämtas; men detta innebär icke öfvertygelse eller erkännan - de, att den borde såsom lagförklaring anses och behandlas, helst Högsta Domstolens utlåtanden blifvit af Kongl. Maj:t infordrade i åtskilliga mål af mera omfattande och till och med mera juridisk beskaffenhet, som sedermera blifvit genom Handels och FinansExpedilionen afgjorda, såsom till exempel Förordningen emot oloflig införsel eller utförsel af varor, Seglationsordningen, Förpassningsstadgan med flere. Regeringsformen stadgar i 38 ”Skulle den föredragande finna nå”got Konungens beslut vara stridande emot denna Regeringsform, gore han ”i StatsRådet derom föreställning. Yrkar Konungen ändock, att ett sådant ”beslut skall utfärdas, vare det då den föredragandes rättighet och pligt ”att sin kontrasignation derå vägra samt nedlägge han i följd deraf sitt ”embete.” I förevarande fall egde jag så mycket mindre anledning att finna det af Kongl. Maj:t fattade beslut vara stridande emot 19 §. i Regeringsformen, som frågan icke blifvit af domstol väckt såsom förklaring om lagens rätta mening j utan i administrativ väg framställd till erhållande af en ny föreskrift, som de af StatsRådets närvarande Ledamöter, hvilka egentligen hade kännedom af juridiska frågor, icke i detta hänseende yttrade någon betänklighet, och de ofvanåberopade §§. i KammarRättens Instruktion iemnade stöd för beslutet.
För Akademiens, af sist församlade Revisorer omförmälda, fordran hos Öfver-Löjtnanten Byström har, under loppet af år slutlig liqvid erhållits. I n v a H d h 11 s - F o n <F e ny sorn, till följd af Rikets Ständers vid 1S12 års Riksdag fattade beslut, tillkommit genom indragningar af Ädelsfane-Regementets indelningar till inrättande af ett Invalidhus, bär för ifrågavarande år förhål lit sig sålunda: — 221 — Debot. år 1840. år 1841. Balans från föregående året: 4 Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Af Stats-Verket bestridda, In valid-Corpsens underhåll 2 963:35. 1. — Provisioner, remisslage m. m 47:34- 9. 92:36.10. Balans till påföljande året: 2- — 222 — Åf dessa medel bestridas kostnaderna vid nedannämnde Inrättning, hvadan här nyss intagna, på Riks-IIufvudboken grundade, Tabell öfver Invalidhus-Fonden i dess helhet äfven omfattar, såsom varande en del af det hela, Redogörelsen för Snvalid-InriitlnlugeH å Ulriksdal. Åf Räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda åren med anmärkningar, inhemtas följande: flB AllAf år 1840. år 1841. Balans från föregående året: Uppbörd:
Men Blenda hvarken rodnade eller blinkade, utan svarade helt okonstladt, att hon visst icke var så blyg att hon ej kunde fortsätta med sin elev, fastän andra personer voro i rummet. ”Godt – men nu måste jag för ordningens skull höra något litet af mamsell sätt sig vid pianot, och var för all del icke rädd!” ”Jag fruktar dock att jag icke kan utföra något, som är värdt att höra!” ”Åh jo, försök, försök!” ”Egentligen har jag blott spelat för att ackompanjera mig till sång.” ”Syperbt, mamsell sjunger – då ålägger jag mamsell att genast börja sin befattning med att sjunga en stump för mig! Och blir jag nöjd – jag är visst icke svår att tillfredsställa – kan mamsell påräkna ett vida högre arfvode än hvad jag är viss att hon sjelf skulle begära.” Förtjust öfver så mycken godhet, satte sig Blenda helt lycklig till instrumentet. Men hvad skulle hon spela – hvad? Sade henne icke det tusen röster i hennes själ! Kunde det väl bli något annat än den stolta Berthas sång på Agnes’ borg! Och inspirerad af sitt skönaste minne, minnet af saligt klaveret och riddar Egbert Montabor, uppstämde Blenda: ”Af tapperhet och mannamod upplifvas tyska riddarns blod; från haf till haf, från strand till strand han flyger ut i alla land. Men riddar Egbert Montabor, en stjerna lik, dock främst bland Tysklands hjeltar står.” Men innan hon hann börja andra versen, och just då hennes själ på sångens och fantasiens vingar sväfvade bort från jorden, med glömska af både ärendet och befattningen, afbröts hon af ett så bjert, klingande gapskratt, att hon, ryckt ur sin himmel, hastigt vände sig om. Och se, hvad såg hon då i dörren till det inre rummet, om ej den älskvärda damen och bakom henne kammarjunkaren – Blendas egen försmådde tillbedjare – hvilken troligen i sin personlighet ensam innefattade de visiter, som skulle emottagas under ”första visit-timman.” Med ett obeskrifligt uttryck af sårad värdighet steg Blenda upp.
Betrakta locken, läggande vid eget här, Om det ej är till färgen lika med dethär. Förty hos dem, som rinner samme faders blod, Plär mången kroppens del antaga samma skick. ELEKTRA. Du, gamle, ordar hvad ej vise männer höfs, Ifall du menar, att min djerfve bror, i smyg, Af fruktan för Aigisthos, kom till detta land. Dessutom hvad är väl en hårlocks vittnesbörd? Hans, i palaistran bildad ut på riddarvis; Min, utaf kammen agad? Slikt omöjligt är. Du lika lockar finna skall hos många nog, I hvilka samme blod ej rinner, gamle man. GUBBEN. Träd du uti hans spår, och pröfva, om hans sko Ett märke lemnat, passligt för din fot, mitt barn! ELEKTRA. Hur är det möjligt, att uti stenbunden mark, Som denna, aftryck gjordes? om dock vore så, Kanhända är två syskons fot ej lika stor, En qvinnas och en mans: Karl lofven tar. GUBBEN. Ifall din bror till våra bygder kommen är, Säg, om du märke eger på skottspolens verk, Hvari jag honom hemligt räddade från död? ELEKTRA. Ack, minns du ej, att, då Orestes gick från oss, Jag än var barn? men om jag äfven kappor väft, Hur skulle han, då liten pilt, i samma gå, Såframt ej kläder jemte kroppen vexa till? Nej, någon fremling, af medömkan, klippt sin lock På grafven, eller rörd af hela landets sorg. GUBBEN. Hvar äro fremlingarne nu? jag önskar se, Och spörja dem om allt, ehvad din broder rör. ELEKTRA. Der komma de utur vårt tjell med snabba steg. GUBBEN. De högvälborna! dock jag lemnar det osagdt; Ty högvälboren mången var en stympare. Likväl jag fremlingarna nu välkomna vill. ORESTES. Var helsad, gubbe! utaf hvem, Elektra, säg, Har du den gamla vänsqvarlefvan qvar ännu? ELEKTRA.
Maj:ts Befallningshafvande, efter det makuleradt stämpelpapper i Landskontoret undergått granskning, förordna ej mindre om det utbyte af dylikt stämpelpapper, som författningsenligt finnes böra ega rum, än ock om detsammas afförande ur räkenskaperna, vid hvilka det makulerade stämpelpapperet skall biläggas för att åtfölja till Kammar-rätten; börande emellertid stämpelpapperet i försäljningsmännens räkningar under behållningen af stämpelpapper upptagas. Det makulerade stämpelpapper, som af redogörare och försäljningsman morn hufvudstaden emottages, skall i Statskontoret granskas och, jemte den generalräkning, som af Statskontoret upprättas, till Kammar-rätten öfverlemnas. Dessförinnan bör dock det makulerade stämpclpapperet vara af vederbörande märkt, på det detsamma icke må kunna till inlösen åter företes, för hvilket ändamål ordet ”makulerad” skall af Landskontoret, medelst begagnande af en härtill afsedd stamp, i trycksvärta anbringas å hvarje särskild stämpel, så att detta märke icke kan borttagas, utan att stämpelpapperet derigenom blir till vidare utbyte enligt stadgade grunder oanvändbart. § 13. Uppbörd och redovisning af stämpelpappers-medlen. l:o Landskontoren i riket skall det åligga att hålla en noga och uppmärksam tillsyn öfver hvad i 10 §, angående stäm^elpappers försäljning, stadgadt är, samt till den ändan föra ordentlig anteckningsbok ej mindre öfver inoch utlemning af stämpelpapper i landtränterierna, än med Räntmästare och hvarje försäljningsman inom länet, öfver hvad han utfått och betalt samt emottaga och i Ränteriet förvara borgensskrifter af dem, som till försäljning erhålla stämpelpapper; och skall Landskamereraren ansvara för den förlust, Kongl. Majit och Kronan tillskyndas kan, derest han antingen vid vederbörandes underlåtenhet att penningarne i rättan tid aflemna ej genast hos Kongl.
Jag tror att medan de förra göra en noggrann undersökning möjlig, den samma bör af wära kunnigaste BergSmän werkställas; man har Plt att ödelagdt Grufwor äler upptagne gistvik en längre kld sörmänltg ask. sining, och jag önskar att dr underrättelser wi öswerlerm a ät elrermerlden sAsom grunden för wart fattade b-slut lill ödeläggande of denna uräloriga och l flera hänseenden högst märkwärdiga Grufva mä lika n-ycket wilt» na om wära insigter i Bergsmanna ^konsten, som säkert dibehälla den öfwrrtygelje, gtt hon ej bör äter upptagas - 494 Deri ro Januant Jag är ej uran anledning att tro ket bäde fjelsws tillwerkmnoS-procchen, och vecvnomiffa driften derwld möjeiigxn ännu kunna winna förbättring och jag tror att en undcrjökning älwen i dessa hänleenden bvrdc föreqä, tzwars resultat, om de blefwo lyckliga, lunde tjena till råd, upplys, ning och handlcd isttg fastän icke kil! abjolura ?öressntter för Jntiicheukernes tillwerkuings - och hushällsmethoda. Sedan detta hunnit föregä och jag anser::ödwändtgt akt ste fuan, blir rätta tiden, om sä pröfwaS nyktigt okt återkalla de gifna För-ämng^r, som med Grunde-driiten förenade medlöra en kunga lör andra Medborgare och göra en mwffaing af Statens nlldörstZa inkomster. Nu kan ock Grufman Uwerlemnas tili Jntretzenkerncs dkötwiuion, hvisten dock icke bör ra alldeles bestrad frän den tiistyn som werenstop, ligen fstk-r fia åtminstone wtd sjeiswa Gruchrytningen ända k>ll den lid dä han stuiie komma att upphöra. Betänkandet innehäller: 2:0
Riksdagskostnaden 3oo,ooo. Summa R:dr i,i6i,o3o. Extra Tillgångar 1835. Öfverskott från RiksgäklsContoret, ökadt utöfver de förra årens, i anseende till den då redan fulländade liqvid af uppbi ingningsersättningar, ined flere extra utgifter, till 3oo,ooo. Ett års Bancovinst 200,000. Brist 66i,i3o. Summa R:dr i,i6i,o3o. Af förestående liqvid om behof och tillgångar inhemtar man, att, sedan Utskot - i4* Den 3o December f. m. ten nu disponerat alla tillgångar, äfven de, hvilka efter nästa Rikets Ständers sammanträde inflyta, såsom 1834 ^rs Banco-vinst, så hafva Utskotten en brist i tillgångarne af 66i,i3o R:dr B:co, i sanning en rätt artig besparing att assignera på, åt den alltid i behof stadda Götha CanalDirectionen. Går man nu lill den rätta hjelpkälla, som Utskotten uppgifvit, och som skall igenfinnas i Betänkandet N:o 22 med dervid bifogade Tabell Litt. A., samt tager ledning af Herr Lagman Monthans reservation, så blifver förhållandet följande: Obligations-systemets införande blifver en absolut nödvändighet, emedan de calculerade tillgångarne äro osäkre och orätt beräknade, hvarjemte tillgång kommer att saknas för de flera oundgängelige anordningarne, såsom: 1:0 Creditivet för Spannemålsbe hofvet R:dr 1,000,000. 2:0 StatsVerkets godtgörande för spannemål åt löntagare, som dem skall betalas med ett mi' nimipris af 6 R:dr, hvilket de sist förflutne sex åren uppgått till öfver 200,000. 3:o Kostnaderna för nästa Riksdag, hvartill ingen tillgång finnes, och som icke bör anses blifva i detta förstörelse-system
St:rs underd. anhållan om förlängning deri icke täckts lemna bifall, finner sig Utskottet böra med i8a5 års Revisorer instämma i den hemställan: det R. H. St:r hos K. M:t i underd. anhålla, att vederbörande Verk och Authoriteter, som förvalta fonder, hvaröfver allmän granskning af R. St:r och deras Revisorer äger rum, måga anbefallas till hvarje Revisionsförrättning afgifva berättelse öfver fondens tillstånd och förvaltning för den tid, sorn då kommer att revision undergå. 2:a Puncten. Ämnen j hörande till StatsContoret s Räkenskaper och Förvaltning. §. I. Angående redovisning för förskotter af Statsmedel, deras bokföring in. m. (R. B. i8a5 p. 9—75. 1827 p. 22—201.) Af den, såsom Bihang till RiksHufvudBoken, efter 1823 års Riksdag upprättade och samma års R.iksIIufvudBok bilaggdc Balance-förteckning öfver beviljade förskotter af Statsmedlen, hafva 1825 års Revisorer inhämtat, det förskotter ifrån äldre åren ända sedan år 1791 funnos oredovisade; och då anledning således icke saknades, att vederbörande, som det ålegat öfver berörde förskotter hålla anteckning och tillse det de i behörig ordning blifvit redovisade, ej åt detta ämne lemnat den uppmärksamhet som vederbort, Betänkande n. 247 4jafva Revisorerne, som ansett nödigt, att sådane åtgärder vidtogos, hvarigenom dylike uppehåll för framtiden förekommos, föreslagit: att en bestämd pra:- seriptionstid måtte stadgas, inom hvilken förskotter af Statsmedel skola redovisas, äfvensom den Authoritet bestämmas, der anteckning öfver förskotten hålles och redovisningens fullgörande bevakas, dit äfven räkningarne böra ingå, för alt sedermera derifrån till K.
Enligt Utskottet tillhandakomne Prolocolls-utdrag., har det omförmälde Betänkandet blifvit bifallet af Hedervärda Bonde-Ståndet, men återremilteradt af de öfriga Riks-Stånden, efter anmärkningar, som hufvudsakligen innehålla: att Stockholms stads inkomster af handel och sjöfart, utom den nu ifrågavarande afgiflen, icke skola vara ti 11 racki i ge för bekostande af broars och quaiers underhåll jemte de flera anstalter, för hvilkas vidmagthållande de äro bestämde; att brooch quai-afgiflen icke bör anses betungande, vid beräkning af den beqvämlighet för aflastning, som är de trafikerande beredd; att staden genom årlig taxering bestrider kostnaden för dess militair, brandvakt, gatläggning, renhållning, båtsmans-compagniers underhåll, fattigvård och inqvartering, m. m., till ett belopp af omkring en fjerdedels million Riksdaler, och om 1111 underhållet af broar och quaier måste bekostas ulan serskildt bidrag af de trafikerande, skulle derigenom uppslå en brist i Slads-Cassan, som af Staden mäste fyllas. — Flere af Ståndens Ledamöter^ som af dessa skäl ansett brooch quai-afgiften böra fortfara, hafva dock förmenat, att den tål nedsättning lill hälften eller en tredjedel, af det belopp, hvartill den nu är bestämd., samt derföre föreslagit, alt en undersökning måtte anställas, för alt utröna i hvad mon afgiften erfordras för underhållet af broar och quaier, och att beloppet måtte lämpas efter behofvet, sådant det då visar sig. Utskottet, som icke motsagt riglighelen af den åsigten, alt anstalter, som för trafikens underlättande åstadkommas, böra, så vidt sig göra låter, genom afgifter å trafiken bekostas, föreställer sig deremot, att från Bih. till R St.
Uti Nådig Proposition af den 17 .December sistlidet åt-, har Eder Kongl. Maj:t, jemte Nådigt jtillkännag ifvan de om yidtagne anstalter till Landets förseende med Spannemål och deribland huruledes Eder Kongl. med enskild uppoffring plit sedan Augusti månad 1816 låtit ensamt för Hufvud-Statens behof använda 45,000 R-.d BanJto, för att genom Bagare»Embetets förseende med råg tili nedsatt pris kunna, till förmån för den behöfvande och obemedlade mängden af Stadens invånare , bibehålla Taxan på det grofva brödet utan förhöjning , tillika velat i Nåder fästa Riksens Ständer uppmärksamhet på angelägenheten deraf att, emedan Eder Kongl. Maj:t ej anser sig kunna för framtiden fortfara , att med Dess enskilda tillgång bestrida en så beskaffad utgift, sådana utvägar varda vidtagne, hvarigenom en hastig stegring i brödpriset ej allenast i Stockholm utan ock i Rikets större Städer må kunna genom Allmänna Magazins Inrättningens försorg afböjas , enär till detta Verks vigtiga bestämmelse det utan tvifvel hörer, att i både bättre och sämre år bibehålla Spanmålen vid ett någorlunda jemnt pris och att följaktligen så beskaffade bidrag, som ifrågavarande, icke böra för Magazins-Inrättningen kunna anses främmande. 300 Underdåniga Skrifvelser. Med djup vördnad hafva Riksens Ständer af högstberöda Nådiga Proposition erfarit ett förnyadt vedermäle af Eder Kongl. Maj:ts ömma.och Landsfaderliga omvårdnad för Dess trogna undersåtare. Eika lifligt Riksens Ständer erkänna denna utmärkta
Godare och vänligare mot mig än mot alla de andra flickorna och derför ville jag nu säga dig att jag offta tycker att både Syster Amina och och alla damm här hemma har orätt emot mig och då liar jag inte lust å göra som di säger och då klagar Mamma och Pappa säger hon sjelf har skämmt bort mig och då blir Mamma on eller vad värre lissen och när jag då blir lissen med så tror Mamma att förr jag var olydig nyss kann jag inte häller vara lissen nu ricktitt och då blir jag änn lissnare men för min skull då å inte mer förr Mammas och allt dett är inte rätt men hur skal jag hjelpat. Hur skal jag antinngen kunna alltid tycka att de här hemma har rätt, eller om de har orätt inte täncka på det! Hur skal jag också alltid kunna täncka på att jag håller af dem!!! När jag inte kann sofva eller är ensammen då vet jaget så tydligt men när jag sen kommer ibland demm så komer jag inte ihåg allt vad jag tänkt och det allra värssta är då att jag tycker det är de andras fel och inte mitt. Ja medan jag skrefv igår komm Mamma inn och undra hur jag kunde skrifva så länge och så många dagar om det mönstret och hon ville se vad jag skrifvit menn hon hadde lofvat mig förutt att inte se det. Jag blefv mycke ängsli att hon skulle se dett men lossade inte om det men bäst som Mamma och jag grälade om brefvet komm Syster Amina inn och sa mycke försmädlit. Åh hvad skall Mamma bry sig med det barnet skrifver väl inga kärleksbref heller. Ja blefv on och sa. Åh skrif hon sjelf sina kärleksbref Fröken Amina och låt mig vara i fred.
DestutvM, den försäljning.sorn redan MfM wrdtagm aldeles - Den 16 IM;. '2ZZ beles stridande emot dtlstottets project akt en sädam inrättning i hwarjs län borde inrättas, dä lttwal, Z ja flere län nu äro en styresman underlagde, hwilket Ikrskoktct i öfwerwägande torde kaga. Zexx Landt-Narffalken utbad sig fä nämna Kkk ^en af Konungen tagen rökfat ning. rist ett RiksStnnb ej till granskning kunde förekomma. För öfrigt finge han fräga Högloft. Ridderstapel och Adeln om det qnsäg de wid Oeconymiä-lärstolkeks betänkande gjorde anmärkningar hindra desi antagande? Ropades Ja blandadt med Nej° Grefwe vö la (ZarkZie; Endast dm sista pun* elen om atr hembjuda är Kronan, anhäller jag mätts blifwa observerad.' jag anser dst som en oundwikelig nödvändighet, om ändamalet stall ernäs pch Kronan kunna erhålla sitt qvantum Grefwe von LyMerjn, Lreörick Ladislaus: frägan upstod inom Utskottet, om icke Utffoltet ställe förestå eftergift af de gä A. per hemman staten Milis Utbetalt för den lefhererade saltpctter, för atr genom henna besparda utgift sätta staten i tillfälle atewidtaga Nödiga anstalter till ater uplifwande af en handtering, hwartill nu fä M infigten som den erforderliga redskap saknas.