Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med fästadt afseende å hvad sålunda anfördt och hemstäldt blifvit, samt då det synes var med billighet öfverensstämmande, att en tjensteman, som, efter att hafva, under mångårig tjenstgöring, sina åligganden med nit och skicklighet bestridt, utan eget förvållande och endast till följd af ohjelpligt sjukdomstillstånd, förflyttas på Pensions-stat, försättes i den ställning, att hån, vid en tilltagande ålder, då någon biförtjenst för honom icke vidare kan vara att påräkna, må kunna nödtorftigt försörja sig och de sina, tillstyrker Utskottet, att förre Notarien Berger må under sin öfriga lifstid från Banken undfå ett årligt understöd af 120 Rdr b:ko, motsvarande skillnaden emellan den Berger förut tillerkända löneinkomst och den pension, han på Bankens Stat nu åtnjuter. Stockholm den 24 Januari 1854. Bih. lill R. St. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 4 Febr. 1834, kl. 4 e. ra. Utlåtande, ifråga om afskrifning af åtskilliga från Lönekontoret i Götheborg utgifna Diskontlån, äfvensom , af derstädes balanserade Ofverräntor å dylika lån. Hos Utskottet har Direktionen öfver Rikets Ständers Lånekontor i Götheborg hemställt, att ej mindre 16 stycken i Lånekontorets böcker balanserade lån, till hvilkas gäldande numera, efter det så väl låntagare, som löftesmän, antingen för flera är sedan i konkurstillstånd aflidit, eller blifvit försatte i så utblottade omständigheter, all någon vidare betalning af dem icke är att förvänta, all tillgång saknas, måtte till återstående kapital R:dr 10,170: 26 sk., än äfven sammanräknade beloppet R:dr 1,639: 10. 10. af upplupna Ofverräntor å andra 3 stycken lån, för hvilka, efter kapitalbeloppens indrifning, ytterligare liqvid icke är att vinna, få utur räkenskaperna afskrifvas.
Men dertill får jag svara, att här ingalunda är fråga om controll vid Theater-iuckan på dem, hvilka beredt sig frihet, att få frequentera Spectacler, ty lika litet den, som vill supa Brännvin eller dricka Caffe, är förbunden, atta Värdshuset, Näringsstället eller Krogen uppvisa sin Debet-sedel till utrönande deraf, om han erlagt den för en sådan frihet bestämda Consumtions-afgift, lika olämpligt vöre det ålägga TheaterBillets-fötsäljarne, att affordra köpare deras Debet-sedlar. Controllen bör i detta detta fall vidtagas i likhet med hvad som stadgas för all annan Bevillnings-afgift och Uppbörd; och om något underslef det oagtadt äger rum, får det gå; i det hela vinnes dock ändamålet. 1 En annan värd Ledamot Herr Cederskjöld har föreslagit förhöjning på priserna för Billetter till NationalSpactaclerne. Någon förhöjning torde väl kunna ske, emedan erfarenheten visat, att Theaterhusen vid Representationer äro så uppfyllde, att man svårligen kan erhålla Billetter utan att prenumerera derpå långt förut. Men prisen måste likväl vara modererade, på det icke Theatrarne skola kornma att sakna nödigt antal Åskådare — och bör väl Nationen hafva det förtroende till TheaterStyrelsen, att den uppfyller det billiga anspråk, som kan äga rum, sä väl om Billett-priserna, sorn ora indragning eller förminsk - Den 25 Maji. 239 ning af onödiga Sujetter för Theatern och för högt uppdrifna aflöningar m. m. Jag anhåller således att Betänkandet, åtföljdt af dessa mina anmärkningar, måtte åter: remitteras, i förhoppning att Utskottet förfat. tar ett nytt Betänkande, mera öfverensstämmande med tidehvarfvets kraf Och Nationens tanka.
Utom de Controller, hvilka redan äro föreskrifna, eller af General-Tullstyrelsen framdeles kunna föreskrifvas till betryggande deraf, att oför tullade stämpelbara Varor må kunna upptäckas och skiljas från de i behörig ordning förtullade och stämplade, skall såsom allmän grund gälla, att det skall ankomma på Vederbörande Fabriksoch Handtverks-Societeter, att utse en eller flere Personer i hvarje Stapelstad, som ega, icke allenast att öfvervara alla stämpiingar i Packhusen, utan äfven endera af dem att tekna sitt namn, jemte Vederbörande Tull-Tjeristeman, på de så kallade Placat - Stämplarne ; åliggande dock dessa Societeter, till förekommande af oreda och tidsutdrägt, att hos General-TullStyrelsen skrifteligen anmäla, om och hvar de vilja utöfva denna deras rätt, samt hvil■ ken eller hvilka personer, som på hvarje ställe blifvit till Ombud utsedde, samt att meddela sina Ombud den Instruction, att Bil. t. Exp,-Vtsk.-sförsl. t. und. skrif, N.-o 386.81 Besättningen vid sista resan afmönsträs och Fartyget upplägges, må kunna tullfritt i land föras, nemligen: Från Östersjön: En Skeppare, som far Sex man stark och derunder, En Ankare Vin och en half Ankare Brännvin; En Skeppare, som får Sju till Tio man stark, Två Ankare Vin och En Ankare Brännvin; En Skeppare, som far Ellofva manstark och deröfver, Tre Ankare Vin och Två Ankare Brännvin. Dessutom bestås hvarje Skeppare Ett Lispund Caffe' och Två Lispund Risgryn. Härunder begripas jemväl de Skeppare, som från Holland, England och Frankrike anlända till Sjö-Tullskamrarne i Halland samt Götheborgs och Bohus Län. Från Vestersjön: En Skeppare, som far Tio man stark och derunder, Tre Ankare Vin och Två Ankare Brännvin; En Skeppare, som far Ellofva till och Bih. t. R. St. Prot. lo Sami., 2 B., 3 Haft.
Uti instrumentet öfver en den 27 April 1853 hållen syn å de till Kongl, andra lifgardets kaserner hörande byggnader finnes anmärkt »att, som hela köksbyggnaden befunnes i ett högst bristfälligt skick, enär densamma, bland annat, vore i flere riktningar försedd med mursprickor i väggar och hvalf, hvilka alltjemt voro i tilltagande, ansågo besigtningsmännen denna byggnad icke förtjena någon grundligare reparation, oaktadt en sådan vore högst behöflig, om byggnaden ännu någon längre tid skulle kunna begagnas»; och vid den 8 April 1857 förrättad besigtning å samma byggnader, förklarade be - 9 sigtningsmännen att, »sorn kokhuset, med undantag af de i kök och utdelningsrum befintlige pannmurar, vore i så bristfälligt skick, att dess nödtorftiga iståndsättande ensamt skulle medtaga alla de för samtlige reparationerne å regementets kaserner befintlige tillgångar, och då dessutom underdånigt kostnadsförslag vore inlemnadt till ny kokhusbyggnad, hade de ej ansett sig böra omständligare anföra de åtgärder, som för byggnadens fullständiga iståndsättande skulle behöfva vidtagas». Det oaktadt har någon ny kokhusbyggnad ännu icke blifvit uppförd; och då Revisorerne, till följd af besök på stället, är o i tillfälle att vitsorda, det ifrågavarande byggnad fortfarande befinnes i högst bristfälligt skick, ehuru densamma nyligen undergått en ytlig reparation, hafva Revisorerne, jemte erinran om det olämpliga deruti, att en byggnad, som redan för öfver åtta år sedan blifvit vid behörig besigtning utdömd, ännu till underhåll och begagnande bibehålles, ansett sig böra detta förhållande anmäla. § 9. Vid besök inom Kongl, andra lifgardets kaserner hafva Revisorerne funnit utrymmet derstädes sa otillräckligt, att af manskapet två och två samtidigt begagna samma säng, oberäknadt att, vid de tillfällen då hela truppen är till tjenstgöring sammandragen, ett antal af, på somliga kompanier, ända till 17,man är i saknad af all sängplats.
Hofrätten insända kontrollstämplar, hvarom B. ägde att hos Advokatfiskals-embetet sig anmäla. Ehuru jag ansett, att det bordt åläggas den felande domaren, då han tillika varit den, som stämpelpapperet till klaganden försålt, att till denne sistnämnde återbära i reda penningar det belopp, han för sagda ändamål af klaganden emottagit, har jag likväl, sedan klaganden förklarat, att han med Kongl. Hofrättens utslag åtnöjdes, låtit dervid bero. Deremot har Domhafvanden anfört underdåniga besvär, men, genom nådigt utslag den 19 Januari innevarande år, förklarade Kongl. Maj:t skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i Hofrättens utslag. 71 Vid det besök, jag under embetsresa gjorde å Länscellfängelset i Örebro den 3 Juli 1863, erfor jag, att en der förvarad qvinna från Örebro härad, häktad såsom misstänkt för barnamord, inkommit till fängelset den 1 Juni och ännu icke varit till ransakning instäld. Af anteckningar i Landskansliets diarier inhämtade jag sedermera, att Konungens Befallningshafvande under den 1 Juni anmodat domhafvanden att med bemälda qvinna anställa ransakning; och att den 17 Juni lill Landskansliet inkommit och påföljande dag till Domhafvanden afsändts ett från vederbörande Provincialläkare af Konungens Befallningshafvande infordradt utlåtande angående samma qvinna.
Med anledning af Konungens Höga Befallningshafvandes och Högvördiga Biskops-Embetets gemensamma skrifvelse, grundad på Kongl» Wajtts Nådiga Remiss af den 12 sistlidne Februari å transumt af Rikets Ständers iS.jr församlade Revisorers öfver drn förrättade SiatsRevision afgifua Berättelse, om gjorda anmärkningar öfver Räkenskaperna för djupaste underdånighet förklara: att — 391 — «:o Wäsby och Wikens Kyrkor ej innehaft större oförräntade behållningar, än nödvändigheten fordrat i och för årets bestämda, nödiga utgifter, utom då fråga varit örn större förestående högst nödiga reparationer, nybyggnader eller koppartaktäckning, hvartill alltid förut Konungens Höga Befallningshafvandes och Högvördiga Biskops-EmIbeite. ts gemensamma tillstånd sökts och vunnits; ■Ko Inventarieförteckning å Kyrkornas tilihörigheter hafva alltid •vid Räkenskaperna varit bifogade, äfvensom Utdrag af Kyrkornas Jordebok % 3io Kyrkoherde eller Klockare hafva aldrig uppburit någon lön af Kyrkorna. Endast Organist och Orgeltrampare njuta lön af Wäsby Kyrkan den förre 20 Rdr och den sednare 5 Rdr 16 sk. Banco, stadgad och beviljad på allmän Socknestämma och förnyad t 1831 vid Högvördigste Herr Doktorns och Biskopens närvaro. Skollärare och Barnmorskor njuta ej någon lön af Kyrkorna. — Sorn Wikens Församling hufvudsakligen utgöres af Fiskläget Wiken, äger Wikens Kyrka så svaga årliga inkomster, att den dermed ej kan underhålla sig, utom årliga sammanskott af Församlingens till större delen fattiga invånare, och bar derföre aldrig några penningar der oförräntade kunnat innehafvas. Angående Räkenskaperna för Flenninge Kyrka. På grund af Kongl.
Då jag nu vördsamligen anhåller om denna motions remitterande till Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk.-n, bör jag öppet tillkännagifva, det jag icke förbisett de olägenheter, som första punkten af denna min motion såsom lag skulle kunna medföra, samt att jag derföre önskar, att ett så beskaffadi lagstadgande icke måtte blifva behöflig!, utan hoppas alt blotta väckandet af motionen derom skall blifva tillfyllestgörande för att förmå en hvar att klart inse nödvändigheten deraf, att, på sätt jag uti min förra motion föreslagit, arbetsförtjenst beredes åt alla som deraf äro i saknad, och alt vård lemnäs åt den kraftlöse nödlidande, så att ingen må finna sig nödsakad alt begå brott, för att inom fängelsets murar erhålla de förmåner, som han saknar i det fria samhället, ehuru de med betydligt mindre kostnad der kunnat beredas. Hvad särskildt beträffar 2:dra punkten af denna min motion, så lärer det väl svårligen kunna undgå någons uppmärksamhet, att stadgandet uli våra lösdrifveri-förfaltningar, det den, som ej skaffar sig laga försvar, skall dömas till tvångsarbete, uli tillämpningen kränker en af menniskans dyrbaraste rättigheter, den personliga friheten, och således innefattar ett uppenbart våld, ja en verklig grymhet. Det må vara rättvist, att den, som, i st. f. att förrätta anvist arbete, tredskas genom fortfarande lättja och liderlighet, ålägges tvångsarbete för att återföras lill ordning och flit; men det är deremot orättvist att till tvångsarbete döma den, som icke tredskas, utan är villig att förrätta det arbete som anvisas; ty emot denne är allt tvång obehöfligt. Det är dock ej nog dermed, att staten genom det obehöfliga tvångets användande begår en orättvisa emot den, som blifver föremål derför. Afven i ekonomiskt hänseende handlar slaten orätt, helst det är obestridligt att kostnaden för de arbetslöses underhåll blifver betydligt större inom fäugelserne, än i det fria tillståndet. Den 29 December f. m. 523 Om samhället, sådant oaktadt, fortfarande vill hafva samma försvarslöshets-principer som hittills tillämpade, så må det åtminstone icke klaga öfver fångvårdskostnadernes storhet.
Emot den fördelaktiga inverkan på klimatet, som sänkning af insjöar och uttappning af mossar och kärr otvifvelaktig! medföra, torde å andra sidan böra komma i betraktande, att sjöarnas minskning och mossarnas uttappning kunna möjligen vara orsaken till uleblifvande af de lokalregn, vid hvilka Westmaniandsjorden varit van och hvilkas uteblifvande torde hända vållat de missväxter, som man fått vidkännas. Den i sista Femårs-Berättelsen omförmälde aftappning af Ångsjön är numera fullbordad och har medfört förmånliga resultater, dels genom den mark, som derigenom blifvit odlingsbar, och dels genom den dyjord, som vid gräfningarna erhållits och med fördel blifvit begagnad såsom gödningsämne på åker, enligt hvad jag vid artikeln om landtbruket får tillfälle att vidare omförmäla. Odlingen på Hägervalls mosse i Skultuna Socken, har under della qvinqvennium fortgått; men det egentliga mossfältet, ehuru mer än 20,000 R;dr Banko derå blifvit offrade, visar sig ännu ganska otacksamt i afseende på afkastning. Markens syra är härtill orsaken. En fullständigare aftappning erfordras derföre och plan dertill är äfven uppgjord, i sammanhang med förslag till sänkning af den närbelägna Mosjön och utdikning al Skarfsta mosse och sanka ängar jemte sidländta trakter vid Bovalln. Verkställigheten af denna fullständigare, af sakkunnige män upprättade, odlingsplan beror dock på, huruvida Ryttmästare!! C. W. Hammarsköld, som företagit delta odlingsarbete, kan erhålla det lån af allmänna medel, han dertill hos Eders Kongl. Maj:l i underdånighet sökt. På de sednare åren hafva odlingsföretagen å Hägervallsmosscn måst inskränkas till förbättring af den mindre vattensjuka marken i kanterna af mossfältet, dervid den erfarenhet vunnits, att den del, som blifvit gödslad med vanlig spillning och jordblandningar, gifvit temligen god äling.
Ehuru oswikciigt prof detta är af Bonde-Ständeks oegennytta och ehuru mycket stöd det gifwer dest yttrande att Bonde Ständct ej söker pä andra Medborgares bekostnad förskaffa sig rättigheter, torde bet kikwäl täta den anmärkning: att dä Säkcriernc med de flere hemman, frän uräldrigc tider warit en Ridderskapet och Adelns uteslutande tillhörighet, och att dä fdrst i senare tider ofrälse män genom särskilde Kongl, tillätclser erhällit rättighet att dem besitta, äro deste egen» Lommar ännu till större delen i Riddcrskapct och AdclnS ägo ätminstonc minst j Bondc-Ständcts, — att det säledcs är Riddcrskapct och Adeln som en sädan beskattning förnämligast skall drabba, att dä Bonde-StänLet äger fä egendomar af frälse natur, blifwer den ä dest sida äbcropade upoffring es betydclig, ty en upoffring af hwad man intet har blir ätminstonc ej kännbar. Om en 2O a ZO är härefter dä det hederwärda Bonde - Ständct kan hinna förwärfwa sig ett större antal af dylike egendomar, kunde en dylik ccstion ä dest fida wara af nägon betydenhet och wärd att omtalas, men alldrig nu, dä hwarje Medlem af det hederwärda Ständet, som, i händelse Sättrierne wörö Slagde dc omför, Den 16 October. vmförmälke onk?»3, kjöpte ett sädank, säkerligen förstod akt derefter calculcra sitt pris» hwilket alltid bestämde lill gifwcn förlust för den hwilkrn förut kjöpt eller ärft cgeirdomen nied beräknande af dest framföre andra Hemman ägande fördelar. Men dä det hedcrwärda Bonde - Ständct ej twekar att sä raskt angripa andras privilegier» borde det besinna alt det giswes äfwen mösilighe.cr att sätta deras i fräga, och därhän torde det tillätas mig att leda Högloft.
Utskotten anse således det vara genom berörde Stadgande fullkomligen bestämdt, och att säkerhet derom är vunnen och tryggad, det frågor, som £ngå dylike ämnen, icke kunna på annat sätt, än hos Riksens Ständer, då de '452 Stalsoch Lag-Utskottens Betänk anden. äro församlade, framställas och leomina under öfverläggning; Men, sorn, utan afvikelse härifrån, de omständigheter och händelser kunna inträffa, att menigheter inom ett Län,] Härad, Socken eller Stad, i flerfaldige dem enskildt rörande^ Ekonomiska ärender, hvilka äro af den beskaffenhet, att de icke tillhöra Riksens Ständers gemensamma pröfning och bedömande , nödvändigt behöfva sammankallas och höras, hvarvid frågor äfven kunna yppas om frivilliga bidrag till utförande och verkställighet af de beslut, hvilka vid desse tillfällen fattas, och till såväl allmän som enskild nytta blifva ländande, äfvensom sättet för de sammanträden och Socknestämmor, hvarvid enskildte Ekonomiska angelägenheter kunna i behörig ordning förekomma, jemväl finnes föreskvifvit och bestämdt genom Kongl. Kungörelsen om Menighets hörande i enskildte tillåtlige ärender af den 26 November 1S16 och Kongl. Förordningen angående Socknestämmor och Kyrko-Råd af den 26 Februari 1817; så finna Utskotten det blifva äfventyr, ligt, att vidtaga någon så beskaffad anstalt, hvarigenom vederbörande Auctoriteter skulle betagas möjlighet att utsätta och kungöra dylike sammankomster, äfvensom att någre vadlige följder af de samma destomindre böra vara att befara, sorn ej mindre Grund-Lagen, än Allmänna Lagens föreskrift uti 44 Capitlet MissgerningsBalken, i afseende å den, som lägger skatt och tunga å Konungens skattskyldige undersåtare, Utgöra ett tillräckligt värn mot försök att vid beSagde sammanträden åstadkomma eller påbörda Menigheten någon tunga, som icke med all - Statsoch Lag-Utshuttms Betänhandeni 453 inanna Författningarne sammanstår eller med de samma *»»r öfverensstämmande.
Med ledning häraf föreslogs, alt ett, eller i stift, der domprost ej finnes, två, nära stiftsstaden belägna, pastorat måtte af Konungen bestämmas till, hvad sam kunde benämnas, hapitelpastorat, hvilka borde sökas och tillsättas enligt deras beskaffenhet såsom regala eller konsistoriel, dock med några särskilda vilkor för kompetens, t. ex. desamma som för första klassens pastorat, med tillägg af fordran på pastoral-erfarenhet, och med skyldighet för dess innehafvare att tjenstgöra såsom Domkapitels-ledamöler, för hvilken tjenstgöring de borde hugnas med särskildt arfvode. Detta förslag korn emellertid icke att å sisthällne riksdag undergå fullständig granskning och utredning, dels emedan inom Högvördiga Preste-Ståndet och särskildt af ordförande i åtskilliga Domkapitel den åsigt yttrades, alt en förändring i ifrågavarande hänseende vore mindre behöflig, dels ock i anseende dertill alt, då väsendtligen skiljaktiga åsigter i fråga om hufvudgrunden lör densamma nyligen försports hos Kongl. Maj:t, å ena, och Rikets Ständer å den andra sidan, tiden syntes böra jemna meningarne, innan en tillfredsställande reform på delta fält kunde vinnas. Någon lagstiftningsåtgärd i ämnet blef följaktligen ej heller på denna riksdag af Rikets Ständer vidtagen. Nu hafva vid innevarande riksdag motioner i ämnet ånyo blifvit väckta inom Högvördiga Preste-Ståndet af Biskop Björck (N:o 113) och Domprosten Sundberg Sammans. Statsoch Lag-Utslcotteis Betänkande Lko 35. 7 (N:o 115) samt inom Väilofliga Borgare-Ståndet af Herr P. G. Alander (N:o 39), hvilka motioner, efter remiss lill Lag-Utskottet, jemlikt 43 § Biksdags-ordningen behandlats af Sammansatt Statsoch Lag-Utskott, som jemväl fått emottaga protokollen öfver den diskussion, som inom Högvördiga Presle-Ståndet förekommit vid remitterandet af Herrar Björcks och Sundbergs motioner.
Förare-bostället Wreta, mantal, mot hemmanen Kroberga Westergården ‘ och Östergården £ mantal, måtte för all framtid ega bestånd, äfvensom att., i följd deraf, de erhållna hemmanen Kroberga i jordeboken komma att införas under kronotitel £ mantal såsom boställe, med ränta af Wreta hemman, och i mantal såsom bohemman, med bibehållande af sin egen ränta, men Wreta åter såsom \ mantal kronoskatte med räntan af t hemman Kroberga; och borde den Kroberga, enligt hvad bemälde Kongl. Kollegier upplyst, för ett mantal åliggande rotering derifrån flyttas, när annat oroteradt, men rotcringsskyidigt. hemman kunde till densammas öfvertagande uppgifvas. Stats-Utskottet, till hvilket förevarande nådiga framställning blifvit remittez rad, har, efter erhållen kännedom af de till frågan hörande handlingar, tagit detta ärende i öfvervägande; och enär Öfverste-löjtnant Siegroth vid det. genom Kongl. Resolutionen den 2 December 1746 verkställda byte, på behaglig tid afstått det honom då tillhöriga halfva skattehemman Westergården Kroberga by att af indelnings-hafvaren disponeras fritt från soldat-prestationen, årliga räntan med flere hemmanet åliggande skyldigheter, för hvilka Siegroth skulle svara, samt nuvarande innehafvaren af Wreta hemman förklarat, att han för all framtid till Kronan afstode eganderätten till de uti förenämnda Kongl. Resolution omnämnde Kroberga Westergården ‘ mantal skattehemman och Östergården £ mantal skattehemman eller tillhopa £ mantal skatte, mot erhållande i stället, under skattemannarätt af f. d. Förare-bostället Wreta Nio 1 i mantal krono, för hvilket lian åtoge sig atla de onera och skatter, som åligga Kroberga
Wahrendorffs, en för alla och alla för en,å Bolagets vägnar, afgifvande förbindelse att uppfylla de vid understöddets beviljande fästade förbehåll, att Schachtsänkningen inom förloppet af de stadgade fem åren borde vara nedkommen till undra kolflötsen, samt att Bolaget, i händelse det, vid slutlig undersökning, funnes hafva eftersatt sin skyldighet, i afseende på arbetets behöriga fulländning, ovägerligen förpliktades , att den lyftade summan till Stats-Verket återbära, äfvensom Kongl'. Maj:t, under den 22 Maji, på särskildte bevekande skäl, i Nåder tillät Bolaget Stats-Utskottets JBetänkanden. i66r att, genom successif anticipation å de fyra återstående årens anslag, från och med Junii månad 181g, till och med Junii månad 1821, uttaga 2000 R:dr i månaden, samt uti derefter på hvarandra följande Tolf månader, eller intill den 1 Julii 1822, Ett Tusende Rrdnnånadtligen, mot åliggande för Intresemerne, att hafva, inom sistberörde tid, fullbordat Schachtsänkningentill undra kolflötsen, vid förut bestämdt äfventyr, och med enahanda borgens ansvar, jemte förbindelse att inför Bergs-Collegium styrka, det arbetet hvarje år tillbörligen fortskridit. Nära tvänne år voro förflutna, då General Lieutenanten m. m. Herr Grefve J. De la Gardie, å Stenkols-Verkets delegares vägnar, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälte åtskilige yppade hinder för arbetets fortsättande till undra Kolflötsen, ehuru dervid redan blifvit använda 51,000
Hr Gr. har äfven förbisett, att vid Lifbevär. inga andra lieutenanter finnas, då Hr Gr. vill i denna grad införa 2:ne olika löner. Hr Gr. har förklarat sitt ogillande af min motion. Jag vill förmoda, att missnöjet öfver densamma till någon del saktats, sedan Gr. kommit i öfvertygelse om, att en förbättring i reg:tets stat verkligen varit af H. M. Konungen afsedd och äfven blifvit R. St. proponerad. Jag trodde dessutom, att Hr Gr. af sjelfva motionen, så vida Hr Gr. läst den, inhemtat de skäl, som härtill föranledt mig, såsom varande det enda mig återstående medel att få för Representationen framlagda de, efter min tanka, bevekande skäl, hvilka motiverat min till Konungen i und., för omkring ett år sedan, ingifna anmälan i detta ämne, men hvilken af orsaker, i motionen upplysta, ej hunnit blifva II. M. föreföredragna, innan afgifvandet af Dess Propos. om Statsverkets tillstånd och behof. Jag har hört motion väckas om löneförbättring för andra capitainerna inom det vapen och det reg:te, Hr Gr. sjelf tillhör, en motion, tillkommen i samma form, som Hr Gr. hos min så högligen ogillat. Jag bestrider ej denna löneförbättrings behöflighet, men tror, att om en sådan är af behofvet påkallad i regtter, der utsigt finnes att en gång, såsom batterichef, komma till en intägt, som, oberäknad möjlig passevolancevinst, med mer än 3 gånger öfverstiger den bäst lönades af samma grad inom Lifbevär:n, och som redan i närvar, förhållande lemnar innehafvaren So proc. högre behållen årlig inkomst, måtte en sådan vara ändå billigare vid ett reg:te, der för närvar, pensionen är den enda utsigt i financiel väg; en oformlighet, så mycket större, om man tager i betraktande, att i sednare tider den grundsats gjort sig gällande, att pensionsbeloppet borde svara åtminstone mot halfva lönen. Hvad slutligen beträffar