Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ömsesidiga förluster och svårigheter, man och raan emellan, uppstå häraf, om än ingendera vill visa den andra någon oginhet. Svenska penningar äro ej gångbara uti Norge och de Norska ej i Sverigé i allmänna rörelsen, fastän de lätt kunde vara det, om hvar och en egde tillfälle att med det andra rikets mynt betala hvad honom åligger att till stats behofven i utskylder eller utgifter utgöra. Att bringa de båda rikenas mynt till fullkomlig enhet, är troligen en fåfäng önskan. Icke vill man i Sverige frångå det fullständiga decimal-systemet, och icke vill man uti Norge gå Sverige till mötes uti en sak, som så mycket ingriper uti hvars och ens gamla vanor. Åtminstone skulle lång tid förflyta innan en sådan förändring blefve med bifall antaglig af Norska nationen. Deremot synes det lätt att snarligen undanrödja de flesta olägenheterna af detta förhållande, om utväg beredes uti hvartdera riket, att der använda brödrarikets mynt utan besvär att uppsöka vexlare, och utan omgång eller förlust vid dermed skeende utbetalningar. En sådan säker utväg vore, att låta Norska Speciedaler och deremot svarande sedlar utgifna af Norges Bank emottagas uti Svenska Statsverkets uppbörd och uti alla allmänna kassor, äfvensom uti alla de våra inrättningar, der taxor finnas bestämda af Kongl. Maj:t eller af vederbörande auktoriteter, lika väl som Svenska penningar, dock efter deras värde i förhållande till dessa; samt, att det i Norge medgåfves full reciprocitet i detta hänseende. Liqvid emellan de båda rikena kunde lätt och säkert ske, om i Sverige Rikets Ständers Bank emottoge Norska Speciedaler och Norges Banks sedlar efter deras verkliga värde i jemförelse med Svenska Riksdaler, samt derefter utbytte de sålunda in flytande Norska sedlarne uti Norges Bank mot silfver eller vexlar, samt att Norska Rikets Statsverk likaledes antingen omedelbarligen hos Sveriges Rikets Ständers Bank utbytte influtna Svenska penningar mot silfver eller vexlar, eller läte sådant ske genom Norges Bank. 88 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Jag har gjort detta, emedan jag af flera dina bref men isynnerhet af det sista finner huru förbannadt besatt ni politisera i landsorterna och huru förvänd t ni ser sakerna. Nu deremot har du klaven för dina omdömen, jag hoppas du hädanefter blir litet mindre landtjunkarmessig i dina slutsatser, synnerligen sedan du nu fått kännedom af de gamla garantier,som officielt äro gifna af England, Preussen, Ryssland och Österrike, samt sedan du fatt begrepp om de första operationer som vår hufvudarmé kommer att företaga ifrån Pommern. Du nämner i ditt senaste bref, att det rykte går i din ort, att norrmännen frukta förening med Sverige för svenska adelns skull, den de anse förtryckande. Danska partiet inom Norge har särdeles väl påhittat rätta sättet att väcka national misstroende och såmedels försvåra föreningen. Du vet, min vän, hvad jag tänker om vår adel. Jag afundas dem ej deras företräden i processioner och på begrafningar, jag hatar dem ej för saker, till hvilka de äro oskyldiga, blott för det deras namn slutas på hjelm, krona, skföld eller något dylikt, lika litet som jag vördar dem endast och allenast för det de haft mödan ospard att låta komma till min kunskap huru längesedan det var, då deras stamfäder gjort sig förtjenta af fäderneslandet Jag bryr mig aldrig om annat än den närvarande personens inre värde, och du vet, min vän, huru vi svenskar sedan längre tid lärt oss, att hvarken hata eller afguda vår nobless, äfven såväl som du känner, huru liten böjelse att förtrycka den nu eger, hvilket af senaste riksdagsprotokollen nogsamt inhemtas. För öfrigt känner du vår kronprins och hans tänkesätt. Han har från sin ankomst hvarken förklarat sig för protek-tor af noblessen eller såsom dess fiende. Du torde finna huruvida han, som sjelf ifrån en obemärkt man och utan fördelarne af födsel uppstigit till tronarfvinge i ett fritt land, skulle kunna glömma sig till den grad att tillåta äfven det minsta förtryck bland norrmännen, hvilkas hjertan och förtroende han naturligtvis skall vara angelägen om att vinna. Dessutom hvad hafva norrmännen att göra med vår nobless?
St. att billigheten var ganska talande lill fördel för den utgång, snm nu är af Utsk. föreslagen; men för att icke förhasta sig i ämnet, anhöll man då, alt börja med, endast om en utredning af förhållanderne. Men man begär icke å R. St:s sida af K. M. några utredningar, så vida man icke inser att sannolikhet förefinnes för riktigheten af det som af motionären begärdt eller framställdt blifvit. Det är också med allt skäl man finner sig böra vara grannlaga uti att icke besvära K. M. med sådana utredningar, som tilläfventyrs icke beliöfvas, eller synas kunna leda till en nödig upplysning i ärenden af någon vigt. Ifrågavar. ärende talade emedlertid nog mycket för sig sjelf, för att R. St. skulle velat undandraga sig alt åtminstone begära undersökning och derefter, om så lämpligt befunnes, från K. M. aflålande förslag i ämnet. Nu har ock K. M. afgifvit propos. till bifall å sökandernes begäran, hvars billighet såväl K. bef:de i länet, som äfven K. krigsoch kamm.-colhne hafva vitsordat.
Uti Sin nu ailåtna nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit, som ansett den vid sednaste riksmöte handlagda frågan om en förbättrad löne-reglering för Statens embetsoch tjenstemän, i det skick den för närvarande sig befinner, icke kunna undgå att ånyo göras till föremål för Rikets Ständers pröfning, i sådant hänseende erinrat derom, att, ehuru de allönings-anslag, som då föreslogos för att tillförsäkra Statens tjenare en tillräcklig bergning, afpassad, bland annat efter en inträffad, utomordentlig stegring i pris å de förnämsta Iefnadsförnödenheter, blefvo i de flesta och väsendtligaste delar af Rikets Ständer beviljade, detta likväl icke skett definitivt, såsom Kongl. Majit äskat, utan i aiimänhet blott för nu innevarande statsregierings-period, såsom skäl hvartill anförts dels den förmodan, att dyrheten på lifsförnödenheter och behofsartiklar kunde, vara öfvergåenöe och efter någor. tid upphöra, dels farhågan att en definitiv löne-reglering skulle i väsendtlig mån lägga hinder i vägen för möjligen ifrågakommande förändrade organisationer af åtskilliga embetsverk. Då emellertid af skäl, som äro utvecklade i Finans-Departementets protokolls-utdrag af den 14 Oktober nästlidet år, (till hvilken handling Utskottet för undvikande af vidlyftighet får hänvisa), Kongl. Majit funnit hvarken förändrade prislörhållanden i sin helhet gifva anledning att frånträda förslaget om en fortfarande beBilt. till It. St.
Det senare Betänkandet har åter af alla tre de öfrige Stånden blifvit lagdt till handlingarne, ehuru ett till ExpeditionsUtskottet sedermera ankommet ProtocollsUtdrag från BondeStåndet förutsätter ett annat beslut. Om således Ridderskapet och Adeln afslår Utlåtandet, kommer frågan att förfalla. För min del tror jag likväl, att man häldre borde bifalla Utskottets Utlåtande, för att sätta Kongl. Maj:t i tillfälle alt, om lian så för godt finner, i anledning deraf lemna en contrapropsilion, hvaröfver Ständerne möjligtvis, innan Riksdagens afslutande, äfven skulle kunna besluta. Jag tillstyrker derföre för min del bifall till Utlåtandet. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Med anledning af hvad i detta ämne blef anfört då frågan förra gången förevar, tillstyrker jag afslag på Utlåtandet. Herr von Hartmansdorff'^ August: Jag tror för min del, det icke vara lämpligt att nu, då Riksdagen är så nära sin upplösning, latta ett beslut i beräkning på en för-. Den 4 Februari i c. in. 233 väntad contraproposition, utan förenar jag mig häldre med Herr Cederschjöld i begäran oin afslag. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition på bifall till LagUtskottets Utlåtande. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Eoccellence framställde proposition på afslag å LagUtskottets berörde Utlåtande; hvilken proposition blef med Ja besvarad. Föredrogs ånyo LagUtskottets den ig sistlidne Januarii, under N:o 160 afgifne och den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 137 förut meddeldte Betänkande, i-anledning af väckte frågor 0111 ändringar och tillägg i allmänna Lagens och serskildte Författningars stadganden, angående bysättning. Herr von Hartmansdorff, H ugust, anhöll om underrättelse, hvad beslut de öfrige RiksStånden fattat, rörande detta Utlåtande.
Samma erinran gäller i afseende på de Högste Embetsmånnens uteslutande från Pensionslnråttningen. Det är vål oerhördt uti alla länder, att såsom hår, StatsMinistrar, StatsRåd och andra Rikets högre Embetsmin, skola vara utan pensioner, då Kofveta Embetsmån, till och med dess uppassare erhålla sådane, utan afseende på om de uppnått hög ålder, åro i behof eller icke. Om man invänder att pensioner, så stora att de vore passande efter de högste Embetsmånnens löner, icke kunna lemnäs dem, så år det åtminstone bättre att de få något ån intet, och man kan i afseende på dem förfara såsom i Mibtairen, hvarest FåltMarskalken icke får mera än Öfverste pension, ehuru den förre år många grader öfver den sednare. Således kunde de högste civila Embetsmånnen åtnöja sig med motsvarande civila pensioner, emedan det vore väl för dem, att åtminstone hafva någon tillgång, om de ej förmådde tjena till fyllda 70 år. MagasinsDirectionen och dess betjening torde med råtta vara utesluten från Pensionslnråttningen emedan det år en tillfällig Embets-myndighet. Men detta år ej förhållandet med Tullverket, som följaktligen borde uti Inrättningen inbegripas, emedan Tullen, såsom en vigtig uppbörd, förmodligen städse qvarblifver och fordrar Embetsmål!. Slutligen får i allmänhet anmärka, att detta betänkande synes mig vara af den beskaffenhet, och det inflytande på de civile Embetsmånnens förhållanden, att jag skulle önska dess meddelande åt särskildta Utskottet, innan Rik - Den 12 Maji e. m, 201 sens Ständer i detta ämne fatta deras beslut. Bristen på pensioner för de civile Embetsmånnen år en af orsakerne till de många olägenheter, som i StyrelseVerken blifvit anmärkta. Derifrån hårleder sig äfven till en de}, klagan öfver da många tillförordnade Embetsmånnen. Regeringen kan, då någon i hennes tjenst förbrukat sina båsta krafter, icke vara nog hård att gifva honom afsked utan pension på sin svaga ålderdom.
79244) MANUFAKTUR-AKT.-BOLAGS Oblekta, Blekta och e x. u p p l a g r a Fredsgatan 32, öppet 10 i. m. — 8 e. m. GEFLE % lösn. % % % % % kronor, däraf vinster å Pris för lottsedel 10 kr., till landsorten mot insänd likvid vid hvarje rekvisition åtföljd af 40 öre (till rek. porto och dragningslista). ^ o f d i s k a - 2 2 - 5 _ 5 _ 50 50 Difteribakterier dödas på Färgade VÅFNADER IDUNS har den modejournal, hvaraf en svensk upplaga sedan flere år utgifves under namnet Iduns Modetidning och som år för år undantränger alla andra modejournaler. — Iduns Modetidning utgifves i 2 upplagor, båda med 2 n:r i månaden, hvartdera numret innehållande inemot 100 charmanta illustrationer samt åtföljdt af en stor dubbelsidig mönsterbilaga. Med den dyrare upplagan — planschupplagan — som kostar endast 5 kronor pr år, följa dessutom 1 gg i MODETIDNING försäljas i.parti från kommissionslagret i Stockholm hos ADOLF B0DELL. A g r a mån. en fin-fin kolor. modeplansch och en förträfflig handarbetstidning. Den billigare upplagan utan dessa båda bilagor kostar blott 3 kronor. I innehåll och pris, jämförda med hvarandra, står denna modetidning absolut o u p p h n n n e n. HENRIETTA KLEM Sv. Panoptikon C R O S S E Stockholm. &amp; F. L™ # L O N D O N *. Hofleverantörer till H M. Drot ningen af England. i* Största sevärdhet. * * * Etablerad 1706. SLUTFORS ALJNINGEN modehandeln 54 Vesterlånggatan fortgår P I C K L E S, S Å S E R, MARMELADER. I den 30 juni. Högaktningsful t erhållas hos alla större specerihandlare inom riket. Anna Högman. Under vårsäsongen erbjudes tillfälle att i förening med Elektriska Ljusskäpsbad med tillh. vattenb.
Genom nådig remiss den 2! sistlidne Oktober anbefalld att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer, uti afgifven berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, anmärkt i afseende å kostnader för de till betäckning i provinserna utsände hingstar från Strömsholms stuteri, har Stuteri-öfverstyrelsen trott sig böra lemna tillfälle åt Chefen för nämnde stuteri att afgifva yttrande öfver ifrågavarande, hans embetsåtgärd närmast rörande ämne, och hvilket yttrande härjemte bifogas. För egen del får Öfver-styrelsen i underdånighet anföra, att, såvida samma antal beskällare sorn hitintills fortfarande skall utgå från Strömsholm, Öfver-styrelsen anser någon väsendtlig minskning i kostnad ej kunna beredas, enär sådant mindre beror af Stuteri-chefens åtgöranden än af de inflytande språngmedlen samt förnämligast af de personers fordringar, hvilka hos sig mottaga hingstarne. För öfrigt och då ett årligt anslag af 6,000 R:dr redan år 1825 erfordrades för hingstutföringen från detta stuteri, bör det ej väcka förundran att år 1862, efter den betydliga stegring varuprisen under dessa 38 år undergått, utföringskostnaden uppgått till 6,153 R:dr 75 öre. Att skillnaden ej är betydligare måste hufvudsakligen härröra deraf, att språngmedel ymnigare influtit i följd af det större förtroende hingstarne vunnit och det högre intresse, som numera egnas hästafvel. Stuteri-öfverstyrelsen torde derjemte få fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på det olämpliga uti anställande af jemförelser mellan Strömsholm och de tvenne andra stuterierna, uti nu ifrågavarande fall. Hvad Ottenby beträffar, är utföring af hingstar derifrån icke afsedd och har endast undantagsvis ägt rum till någon stuteriet nära belägen ort eller, såsom förhållandet varit år 1863 och innevarande år, till Jönköpings län, uppå derom särskildt gjord begäran samt mot erbjudande af billiga vilkor för underhållet.
Af den 14 i samma månad, angående granskning af Stats-Verkets förvaltning och räkenskaper. 3:o Af samma dag, angående granskning af Allmänna Magazins-Inrättningens räkenskaper och förvaltning, Stats-, Bancosamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Riksens Ständers Revisorers Berättelse, af den 14 December 1822, angående förvaltningen af de till Strömrensningar m. m. anviste medel. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Statsoch Bevill ni ngs-U t skot t en. Olof Jonassons från Elfsborgs Län, Memorial, om Treskiilings afgiftens upphörande. Till Statsoch Banco-Utskotten remitterades: 1:0 Riksens-Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens granskning valde Revisorers Berättelse, af den 14 December 1820, om de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning stälde fonder och medel. 2:0 Bemälde Revisorers den i4 sisth December afgifne Berättelse, om den sednast förrättade granskning af Riksgälds-Verket, ii 42 Riks-Ståndens General-Assistance-Contoiret samt Götha Canal-Bolags, Götheborgs samt Malmö f. d. Discont-Inrättningar. JFi ’ån Högv. Preste-Ständet. S. D. Remitterades till Statss arnt Allm. Besvärs och Ekonomi-U tskotten. Biskopen m. m. Doctor af Wingårds anförande, angående förökad Läkarevård i Norra Halland. Till La g-Utskottet. i:o Prosten Hagbergs anförande , om närmare bestämmande af Lagens stadgande, rörande uppenbar Kyrkopligt. 2:0 DomProsten D:r LameVs Memorial, om Ägtenskaps-skilnader. Från Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet. Riksens Ständers Revisorers Berättelser: 1:0 Af den i3 Dec. 1822, om granskning af de under Kongl.
efter hand och i den mån de inflöto, lefverera, att dervid noga urskilja, för hvilken eller hvilka socknar lefvereringarne skedde, med utsatt belopp för hvardera, äfvensom att å serskilda reversaler upptaga de medel, som varit utlånade mot borgen eller gemensam ansvarsförbindelse, och de, för hvilka annan säkerhet än personlig återbetalningsskyIdighet icke varit ställd, samt den under den 31 December 1835 aflåtne ordres, att, sedan det af Kongl. Maj:t den 7 December 1833 i vissa fall medgifna ytterligare betalnings-anstånd dåmera tilländalupit, Kronofogden förständigades alt de i restlängderne upptagne till slutlig betalning, (ölfallne skulderne, med iakttagande af förenämnde ordres och i öfrigt meddelade föreskrifter, skyndsamt uttaga och i landtränteriet lefverera, hvarförutan Kronofogden genom ordres den 31 De-, cember 1836, då allt vidare anstånd med liqviden för ifrågavarande restantier var tilländalupet, blifvit erinrad om skyndsamt fullgörande af ofvanberörde ordres den 31 Mars 1835 samt genom ytterligare ordres den 31 Mars 1838 erhållit befallning att, för slutliga indrifvandet och lefvererandet i landtränteriet af då ännu i fögderiet utestående spanmålsundsältningslån sedan 1831 och 1833 årens missväxter, vidtaga kraftiga och lagliga åtgärder; alltså och emedan dessa ordres, hvilka icke blifvit annorlunda återkallade eller inhiberade än genom en redan den 25 Oktober 1833 från dåvarande Landshöfdingen i länet aflåten enskild skrifvelse, hvilken dock endast innehöll, att, i afseende till en då tillämnad underdånig framställning om förlängdt anstånd med berörda statslåns inbetalning, inga utmätningar tills , vidare skulle verkställas, ostridigt utmärkte ett direkt åliggande för kronofogden, att med dessa medels indrifvande taga enahanda befattning, som med kronouppbörd i allmänhet och för 4 Sats-Utskottets Utlåtande, N:o 290. redovisningen vara underkastad enahanda ansvar, som för särlan upphörd; thy och dä härtill kontme, alt Kronofogden Hliss gifvit ordres till Länsmannen Norberg, att medlen infordra och till landtmäleriet öfversända, samt efter Norbergs död till dennes efterträdare i tjensten, att indrifva de år 1838 ännu återstående restantier, hvilka af fluss vidtagna åtgärder, dem han vid fölhör vidgått, jemte den omständighet, att Nordingrå socknemän i Nor~ bergs konkurs bevakat sina till honom betalda skulder å statslånet, ovilkorligen förpligta* Huss, att med yttersta uppmärksamhet följa och kontrollera verkställigheten af samma ordres; pröfvade Konungens Befallningshafvande, på grund af åberopade författningar,
En och En half Skilling för hwarje Helt Hemman, Prestgården och Capellansbordct undan» tagne. Mindre Kyrko, Betjente, Sex Skillingar. Kyrkoherden i Församlingen eller den hans Syssla förestår, stall blifwa Kongl. Mastl och Kronan - Den *8 Augusti. gar förmå och innehälla. Börande ingen tvid härdt answar inställas i stensten, eller lill godo njura den, genom Kongl. Maj-rs och Dess Embetsmänö Bref, Fullmagcer och Constitutorialer, erhällna lön, förmo, ner och andra rättigheter, innan han uvpwist Brest tvet, eller hwad namn dess Förordnande mä hafwa, pä behörigen Skämpladk Papper, samt Quittcncer, «tt Chane-Sigillare-Recegnjtionen och KrigSman-r hus-afgifcen biifwit erlagde. 28;s Den t8 Augustt'.' nan anfwarig; att Stämpladt Papper som nu förestrifwit är, mm/as til! de Fullmagter ever Utdrag af Socknestämmo , Protokoller eller andre Antagnings-Bcwiv, som förenämnde Kyrko-Betjente bö. ra erhälla, innan de törnda Sysslorne. Fullmagter och Consiitutorialer för följande Personer, som ej hafwa någon standig Lön. Hof, Rätts-Adwocater och LiguidationS-Commissarier, Fem Riksdaler-, Liquidations-Ccmmissarier i Landsorterne, Fy-' ra Riksdaler. Adwocarer och Commissarie wid StadS» Rätter, Twa Riksdaler Tolf Skillingar. LandsStadsJägerioch Bergs-Fsscaler, utan Lön En R:dlr; Med Lön efter den sammas beskaffenhet af indrid eller oindeld, lika med andre Löntaoare. Vicarier eller Substituter, Aderton Skilling. Cl llmeurer witz Nummer,Lotreriet, En R.dlk.
Hennes knutna hand låg orörlig under hjertat, och hennes blick — vidöppen, tjusad, som en fången fågels — hängde vid Bonapartes ansigte. Ingen gaf akt på henne; man var redan så van vid, att Förste Konsuln fängslade allas blickar, när han visade sig. Han styrde långsamt men bestämdt kursen fram emot henne; allt emellanåt stannade han och sade ett ord till någon han kände. Nu var han helt framme vid hennes stol. — Mademoiselle de La Feuillade — han böjde sig fram emot henne och hon kände hans egendomliga, lysande blick helt in i själen. Ingen kunde se hans ansigte, utom hon och general Junot, som ännu var vid hans sida. Mademoiselle — det gläder mig att träffa er igen. Hans blick och ton gjorde för henne de banala, intetsägande orden till tusen de ömmaste försäkringar om längtan och om lycka. Hennes ångest svann spårlöst bort i samma ögonblick hon blott hörde hans röst; hon smålog, hennes blick vidgade sig och hvilade i hans. Junot studsade. Han såg ett ögonblick skarpt på dem begge och drog ovilkorligt, med en omärklig, men energisk rörelse Bonaparte tillbaka. Han kände sin gamle kamrat från deras första äfventyrliga ungdom i Paris, från hans scener med Joséphine i Italien och nu sist från fälttåget i Egypten, från affären med Madame Fourès — han visste, hur litet sjelfbeherskning han hade, när det gälde älskog. — För satan, tänkte han plötsligt, om han nu, som den gången i Kairo, midtibland dem allesammans ... — General, sade han hastigt. Jag tycker jag ser Madame Bonaparte göra tecken ... Förste Konsuln kastade hufvudet tillbaka med en egendomlig, nervös rörelse, som ingen utom han hade, och smålog ironiskt upp emot Junot: Det är bra, min gosse! Gå du bort och hör hvad hon vill. Mademoiselle de La Feuillade, som jag länge längtat att träffa, är nog så god att under tiden berätta mig, hvad hon vet af nytt från Vendée. Man har låtit mig förstå, att hon har vigtiga förbindelser der och kanske upplysningar att ge mig. Junot gick med en bugning.
– »Den stackars, söta grefvinnan,« pustade den undersätsiga. – »Än den stackars grefven då?« frågade den magra. – »Den illa gör, han illa far,« röt basrösten. – »Åh ja, så är det visst – fortfor den magra – när sämre folk gör något ildt, så får de släppa både skinnet och nacken till; det är som bröd i bagarboden.« – »Lag och rätt är till för oss alla,« föll basrösten i talet, »Gud välsigne ständerna för det de inte ha något anseende till personen!« »Amen,« ljöd ett chorus från hela flocken. – »Men, – invände en snyggt klädd karl, som förut ej blandat sig i samtalet – det sägs, att kungen velat benåda och att drottningen lofvat nåd åt sin hofmarskalk och löpare, men att Rådet och Sekreta Utskottet satt p för nåden ...« – »Som rätt och billigt är. – återtog basrösten – Löparen kan det väl på sätt och vis vara synd om, efter han gått de ärenden, han blifvit skickad; men hvad de andra anbelangar, så må de gerna stå sitt kast. De hade inte på galejan att göra, de borde haft bättre vett, och om de fått råda, så hade de tagit lifvet af både Rådet och ständerna ... – »Och plundrat banken ... – «Och satt eld på Stockholm ... – «Och utrotat allt mankön ...« Denna sista beskyllning verkade synbarligen olika på de begge qvinliga bekantskaper, läsaren nu gjort. Den långa magra, som redan öfverlefvat de häftiga lidelsernas tid, hvilken ej heller hos henne lärer efterlemnat några angenäma hågkomster, tog saken kallt, medan den undersätsiga, som just här i trängseln fått åtskilliga väckelser, att icke ännu gifva allt hopp förloradt om en och annan herdestund, med hjertlig afsky för den utrotning, som skall hafva hotat den, i hennes sinne oumbärligaste delen af menniskoslägtet, med ifver utbrast: – »Herre Jesus! hvilka fasliga ogerningsmän!«