Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridr, deraf endast 10,000 Ridr ansåges kunna framdeles blifva staden godtgjorda, Ma gistraten äfven i underdånighet anhållit, alt, lill bestridande af kostnaderna för denna tomtreglering, ett anslag utan återbetalningsskyldighet af 81,846 Ridr, samt ett lån af 10,000 Ridr måtte staden i nåder beviljas. — Efter det Kongl. Majit af en från Magistraten infordrad uppgift inhemtali att Städernas Allmänna Brandstodsbolag, såsom brandskade-ersättning för de vid ofvannämnde eldsvåda nedbrunna hus, utbetalt 120,424 Ridr 21 sk. 2 rst.; att värdet af samma hus ansetts utgöra omkring 33g Bih. till «. St. 7 Haft. 2 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 308. procent utöfver deras brandförsäkrings-belopp; samt att, i anseende till byggnadsmaterialiernas, synnerligast efter branden, betydligt stegrade pris, kostnaden för uppförande äf nya hus beräknades komma att vida öfverstiga brandförsäkrings-värdet; har Kongl. Maj:t, i betraktande af den förlust, staden Jönköping genom eldsvådan lidit, och i jemförelse med hvad andra större städer i enahanda afseenden förunnats, föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt denna stad anvisa, dels, såsom byggnadslån, Etthundratusen R:dr, och dels, för tomtregleringens verkställande, Tiotusen R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, och Tiotusen R:dr såsom lån, allt under enahanda vilkor och förbehåll, som Rikets Ständer fästat vid de statsbidrag af lika beskaffenhet, hvilka nyligen blifvit staden örebro beviljade. På sätt Stats-Utskoltet, i sitt afgifna Utlåtande, angående beviljande af understöd utaf allmänna medel för återuppbyggande af den i sistlidne Mars månad jemväl nedbrunna del af staden Örebro, redan uppgifvit, hafva under sednare tiden byggnadslån beviljats åt de flera släder, som helt och hållet eller till någon betydligare del genom der inträffade eldsvådor blifvit ödelagda.
Den som äger vaken känsla för rättvisa och därjämte någorlunda själfständigt omdöme, borde kunna undersöka halten af de opinioner, som rådande partier förestafva, och om man finner dem skefva eller rent af orättfärdiga, åtminstone ej instämma i de obefogade vivateller pereat-ropen. Sådana undersökningar sprida också stundom en förut ej iakttagen glans öfver den mörka tafla, samtiden tycks förete. Från klassfördomarna torde vara svårare att frigöra sig. De äro ofta medfödda. Liksom man är barn af sin tid, så är man det ock af sin sam 3) En af nutidens inflytelserikaste och ädlaste män kallades härom dagen " en fanatisk puritan " .40 8 ÄNNU EN GÅNG POLEMIK OM VÅR TID. hällsställning. Endast kärlekens nyfödelse alstrar ett broderskap, inom hvilket förhållandena betraktas från rättvisans synpunkt. Af vikt är att uppmärksamma och understöda tidens bästa riktningar också därför, att det onda kraftigare motas genom ett lif i ädel verksamhet än genom teoretiserande. Då, såsom nu är fallet, det onda ofta tager form af negation, är det positivt goda särskildt af nöden. Få tidens ädlaste rörelser, obeaktade och motverkade, resultatlöst utarbeta sig och afrnattas, och blifva däremot de osunda befordrade och gynnade och afsöndringen från statskroppen af gammal förbrukad materia afsiktligt hindrad^ då skall samhället förr eller senare angripas af obotlig sjukdom. Per Trygg har förut antydt denna » öfverhängande fara » .1) Nu för tiden är modernt att vid bedömande af brott taga allt för mycket hänsyn till arfsanlag, yttre förhållanden, förmildrande omständigheter m. m. och på grund af dessa frikänna brottslingen från allt ansvar. Något litet af detta öfverseende torde med fog kunna begäras för den anklagade brottslingen: vår tidy tidsandan, som står inför allmänhetens domskrank och öfverhöljes med tillvitelser af alla slag. Erkännes, han visar sig ofta som en bestialisk och slö ynkrygg, han har många förbrytelser på sitt skuldregister, det vore orättfärdigt att frikänna honom. Men allt detta medgifvet, kan dock honom till godo anföras flere förmildrande omständigheter.
Län fins til ex-mpe! bara en enda Stad, skulle dä Borgarne Derifrån wäljas och taga hela ?rovincen omkring pa ck-ixLrin^r, detzujom synes mig denna anmärkning sa mycket snarare kunna förfalla, som Borgare med egendom pä Landet der altid komma under namnet af Ständspersoner, sä wal i Beredningssom IrrxerinAS-Lommitteerne. Herr ibam inwände, at det werkeligen sä sörhäilit sig wid upffattningen. I hans ort hade Borgarne frän Skara fatt resa pä flera stallen. Friherre Stiernstedt, Larl 6utsk, ansäg rigtigt, at det ffulle wara lika mänga Ledamöter af hwardera af de fyra Ständen, och at det allenast behöfdes en Ständsperson för at utgöra den 9:de. Grefwe körner, ^äoIkQöran. Jag ser ej nägot ändamäl dermed at til taxerings-Man pä Landet Den 9 Mars. e. m. 487 Landet utwälja Borgare. Regeln synes mig wara, at de böra wäljas til kaxermZ^Män, som bäst kanna en ?rovmce. I sadant afseende finner jag Utskottets förslag bade klokt och billigt, och dä deri föreffrifwes, at emot rwenne af hwar och en annan 0388, Bönderne skulle hafwa z Depmergcle, lärer derwtd et billigt afseende blifwir gjordt pa deras större talrikhet, och det lärer ej kunna undfalla någon, ar om Bönderne i Vefla Lommicteer äro flere til antalet, lära troligen de öfrige Ledamöterne kunna tilägna sig mera wigtiga företräden.
»Du är allt en underlig fisk», sade han. »Javisst», instämde Max. »Skinn och benfri.» — Fastän han unnade Josef allt godt, kände han sig en smula nervös vid Ansjovisens öfverströmmande eloger öfver vännen. »Säg mig», sade Josef, i det han böjde sig framåt mot Ansjovisen, »är det egentligen någonting i verlden, som du vill?» »Ack ja!- En mängd saker. Äta godt, dricka godt, vara hyggligt klädd och älskad af vackra flickor ska’ jag räkna upp mer?» Max hånlog: »Skön själs bekännelse!» »En ärlig själs bekännelse! skulle du säga. För — handen på hjertat — allt det der vill också du.» »Nåja — men något mer också.» »Likaså jag! Jag vill avancera, stiga, vara nöjd med mig sjelf — alldeles som du. Jag har bara valt motsatt väg — derför att jag tror den högra för lättare till målet.» »Ja, den lär vara bekväm», sade Max. »Inte mer än din. Hvar väg har sina obehag. Jag får tiga och vara hygglig, du kan ta munnen full; men idioterna ta hatten af för mig — det göra de inte för dig.» »Det är den yngsta generationen, som talar», sade Max, vänd till Josef. »Det är en upplyst karl», svarade denne. »Han har inga ideal. Men lifvet kommer att gestalta sig ljusare för honom, än det gjort för oss.» »Jaha. Det skall gestalta sig ljusare derför, att jag vill det. Jag kan sätta in arbete och kraft för att nå mitt mål. Det har ni aldrig kunnat, derför att ert mål sväfvade i skyarne. Ansjovisen tömde sitt andra glas chartreuse och satte det häftigt på bordet. »Det är ingen konst att nå sitt mål, när det bara är ett skrofmål», sade Max. »Ingen konst! Du store Melander! Det säger dender samhällsförbättraren, som vet, att millioner menniskor gå under af brist på just det, som han så öfverlägset kallar ett skrofmål. Men för resten, min vän, jag sätter verkligen mitt mål högre!
M. skulle anse sig befogad att till den i Paris till den 5:te nästinstundande Januari sammankallade kongress afsända befullmäktigade ombud, får jag förklara, det jag tror, att det vore illa med Rikets värdighet förenligt, om Sverige undaudroge sig en skyldighet, som härflyter från dess deltagande i Wiener-kongressen 1815. Jag är också i tillfälle meddela R. o. Ad., att K. M. redan i dag utsett de ombud, som komma att vid den blifvande kongressen representera H. M. Hvilka föreskrifter, som blifvit dessa ombud iemnade, förbjuder mig min pligt att nämna; men jag hoppas och förmodar, att ingen inom detta hus eller inom representationen betviflar, att de äro i enlighet med K. M:s och Hans Rikens värdighet samt dessa Rikens sanna konstitutionella interessen. En mängd ledamöter yttrade härtill sitt bifall. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Det torde vara få, om någon, ibland oss, Mine Hrr! hvilka icke dela den känsla, som lifvat motionären, en känsla framkallad icke allenast af deltagande för de folk, hvilka efter mångårigt inre och utländskt förtryck kämpa för att bryta de fjettrar, som omsluta dem, utan ännu mera stärkt genom den värdiga hållning, det medlersta Italiens folk efter striden iakttagit och genom hvilken de tilltvingat sig Europas aktning. Då nemi. dessa söderns folk med passioner, upjagade genom nyss utkämpade strider, med hvarje den gamla ordnms och styrelsens band brustna, med demagogiska sträfvanden, fostrade under förtryckets tid, arbetande inom deras sköte, förstå att värna ordu., att gifva kraft åt nyuprättad styrelse och emot Europas tvekan ställa lugn och tålamod, är detta i sanning en stor och beundransvärd företeelse. Men då jag sålunda varmt delar den känsla, som ligger till grund för motionen, hyser jag deremot de allvarligaste betänkligheter emot den form, samma känsla uti denna motion iklädt sig; betänkligheter, mindre med uteslutande afs:de på förev:de fråga, än på det prejudikat, denna frågas utgång kan medföra.
Förordningen den 20 Januarii >77P, -Domare, så \äl pfi landet sorn i släclerne, åtnjuta andel i de böter, hvartill de sjelfve sakfälla, men det, elter Motionairens tanka, vöre alldeles oförcnligt med Dornarens kall och värdighet, alt cn så beskaffad inkomst inginge ibland hans löneför-moncr, samt hos mången part kunde möjligen väcka misstroende, att egennytta egde del i bestämmandet af bötesbeloppen, Motionairen trodde sig böra yrka, attj med undan röd jandr af härutinnan ?ut gällande stadgande?! , till Staten mätte indragas de höte sandelar , sorn Domstolarne tillkomma; och har Motionairen tillagt, alt Rättens Ordförande kunde, för hvad han sålunda förlorade uti inkomst, tillerkännas ersättning vid uppgörandet af den nya expeditionstaxan; att, sedan Nämndeman na-befattningen nu blifvit ambulatorisk, förtjenade det icke afseende, hvad Nämnden härigenom skulle förlora; och att städer,ne voro skyldige sjelfve löna sine ^Rådmän och Kämnärer; samt 2:0 af Riksdags-Fulimägtfigen Johannes Johansson från Bobus Län; att sedan, uppå gjord framställning vid 1778 års Riksdag af Rikets dåvarande Ständer, 2 §. i 3a Cap. Rättegångs-Balken blifvit, genom Kongl. Förordningen den 20 Januarii t779, hålunda ändrad, att de böter och vilen, hvilka, jemlikt berörde lagrum, t i 11 föl lo Domaren såsom dess ensak, i stället skola till Statsverket ingå, och då motivet till denna lagförändring tvifvelsutan varit, att undanrödja all anledning till möjliga misstankar bos den mindre -upplysta folk classen om en ej nog samvetsgrann tillämpning af lagen, dervid Domarens egen fördel möjligtvis kunde afses, men en anomali ännu qvarslode, i det alt 3 §. i samma Cap. tillägger
Hvad det stadgande beträffar, alt alla U11- derDomstolar skola till HofRätten insända deras Protocoller och Domböcker; så tror jag att Lagstiftaren dermed haft en långt högre syftning, än blott granskning af Handlingar i Mål, som lill större delen aldrig öfverklagas. Mig synes nemligen Lagstiftaren på sådant sätt hafva velat förebygga, att Protocoller aldrig skulle efteråt kunna förfalskas eller tillskapas. Emedan derföre Lagstiftaren bör förutse och söka förekomma alla möjliga missbruk, äfven så - Den 24 Januarii. 255 dana, som till och med aldrig, i sjelfva verket, hittills inträffat; skulle jag för att betaga de inöjliga Klaganderne all anledning till oroande misstankar, önska, att ej allenast Kongl. Policekammarens, utan äfven alla andra Auctoriteters Prolocoller kunde, så snart de voro behörigen justerade, till förvaring genast aflemnas, antingen i HofRätten, eller på annat tjeniigt ställe. Gerna medger jag, alt Herr Grönhagens Memorial innehåller åtskilligt, som kunnat vara borta; och jag skulle till och med önska, att Författaren ville begagna det tillfälle, som honom erbjudes, att, genom ett ännu ytterligare omarbetning, borttaga allt hvad som ej hör nödvändigt till saken. Denna förändring anser jag likväl alldeles icke såsom ett vilkor för Memorialets upptagande, utan blott såsom ett befrämjande af Formens prydlighet. Skulle Högloft. Rirlderskapets och Adelns meningar ännu fortfara att vara delade beträffande remitterandet af ifrågavarande Memorial; får jag vördsammast föreslå, att Con-» stitutionsUtskottet måtte anmodas att sig Utlåta, huru och på hvad Sätt med detta Menio-* yial må förfaras, Friherre Cederström, Jacob: Redan förut hav jag yttrat att Herr Grönhagens Memorial, i det skick det nu är, icke kan remitteras.
Utan detta kunde lönernas anordnande under löpande år icke ega runt, och att låta dermed fördröjas till det följande året, vore för mången känbart, likasom det skulle afskräcka vederbörande att på förändringen ingå. Beträffande åter sättet för anordnande från Landt-ränterierua af anslag, löner m. m. ausåge Kollegierne lämpligast och enklast att utbetalningen för hela löniugs-året skedde qvartalsvis efter det föregående årets medelpris. Om anordnandet verkställdes för de 3 första qvartalerne efter del föregående årets medelpris och för det 4:de med iakttagande af den höjning eller sänkning i summan, hvartill det löpande årets i November månad salta markegångspris förauledde, kunde sådant medföra förluster för Kronan eller löntagarne, äfvensom oreda uppstå, i de fall då vid 4:de qvartalet en annan person innehade tjenslen än under de 3 första qvarlalerua. Slutligen hafva Kollegierne, för den händelse, att de af dem sålunda uppställda grunder skulle vinna Nådigt bifall, i underdånighet afgifvit förslag till de förändringar i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 och Kongl. Cirkuläret den 1? Juni 1856, hvilka deraf måste blifva en följd. Efter det Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Stals-konloret sålunda sig utlåtit, har Kongl. Majit behagat infordra Kongl. Krigs-koliegii yttrande, i hvad frågau rörde de till arméen indelta räntor och tionde-anslag, i följd hvaraf äfven Kollegium under den Sammansatta Statssamt Allm. Bean.- och Kkon.-Utsk. Utlåtande N:o 40.
Men hvad sjelfva saken angår, får jag, i afseende på grunderna för den af mig anmärkta glömskan af Utsk., upplysa, att det var vid i83o års riksdag, sorn arfvodet för böckernas äfslutande beviljades, och såsom skäl för billigheten af dess framgena fortfarande nämna, att lånenumerären i Bancodisconten, hvarest arfvodet för böckernas afslutande utgör i5o r:dr, uppgår blott till i4,ooo, då numerären vid lånecont. i Götheborg uppgår till 9,00o, hvartill kommer publika pappersfonden, handelsdisconten och jernbelåningen. Jag är ledsen öfver, att en så nitisk ledamot af Utsk., sorn Hr Stuart, icke tillika varit ledamot af räkenskapsafdeln. och haft tillfälle att se, hvad ett belåningsextract vill säga. Det är ingen småsak att uppgöra ett sådant. Jag hemställer, huruvida 100 r:dr för alla dessa böcker, då de äro riktigt uppgjorda, är för mycket. Hvad de små skopenningarna beträffar, så äro de icke ifrågasatta för deri tillfälliga händelsen, att vaktmästaren vid Götheborgs lånecont. är utställd för större skoslitning än vid de öfriga, disconterna, utan till undanrödjande af den obilligheten, att vaktmästaren uti berörde contor skulle vara sämre lönt, än den mindre sysselsatta betjeningen vid Bancodisconten. Under erkännande af den sanning, att såväl förut, som sedan jag blef ledamot af Direct:n för Bancodisconten, allt gått igenom, som rört densamma, har jag, hvars pligt det varit att tala för Discontverket i Stockholm, hvars förmåner det vore så mycket mindre behörigt att vilja minska, som dervid finnas anställda skickliga personer, hvilka bora uppmuntras, blott af billighet varit nödsakad att tala för provinscont:n, mot hvilka jag hoppas, att R. o. Ad., för en småsaks skull, icke vill begå en obillighet, hvarföre jag äfven vågar hoppas, att R. o. Ad. bifaller, hvad jag föreslagit. R. o.
Jag blott gläder mig å mitt Fäderneslands vägnar att hafva sett kortsten träda fram utur sin linda; och jag är nöjd att i följe af ConstitutionsUtskottets förberedande granskning, jag torde få se den Conjlitutionella frihetens Urans, icke såsom det blifvit sagdt: nedläggas inför Monarchien, utan bli en prydnad för både Folkets representanter och dess lagkrönte Konung, ty dertill är den krans ämnad hvartill blommorna alleria på den Constitutionella fri-j hetens jord kunna trifvas. Hvad åter beträffar Utskottets behandling af de anmärkningsmemorialer som blifvit till Utskottet remitterade, och öfver hvilka väckta Den io Julli f, mi frågor, enligt ordalydelsen af Riksdagsordning gens 29 §. Utskottet måste horss innan Ri Jag finner mig så myc^ ket mera förpliktad att fästa RidderskapetS och Adelns uppmärksamhet på de åtgärder, som synas mig vittna om en mindre rigtig behandling, sorn Underlåtenhet i detta afseende å Folksrepresentantens sida, skulle kun-' na verka att i en framtid både Utskott och enskilta Riksdagsmän torde bli mindre angelägne om att begagna anmärkningsrattigheten t hvaraf åter följden ofelbart blefve att i många fall, inom ConstitutionsUtskottet sjelft, ljuset komme att tryta eller åtminstone att försvaga»’ Ifrån det Höglofl. StatsUtskotfet hafva sex Anmärkningsmemorialer blifvit till ConstitutionsUtskottet remitterade. ConstitutionsUtskottet har i anledning af det första, N:o »8, samt efter företagen granskning af de i StatsRådet förda Protocoiler, funnit den emot föredraganden för Krigsärenderna väckta anmärkningsfrågan grundad , och i följd deraf remitterat målet till Riksrätt. Detta mål är af natur att mera än något annat kunna påkalla Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Tillvitelsen att under utöfningen af en upplysande rådgifvare» pligt, hafva lemoat Grundlagens föreskrift ur sigte, är stäld mot en enda man.
Sådant har blifvit praktiseradt, men de beslut, som i sådan väg blifvit fattade, hafva blifvit ändrade eller utan afseende lemnade. Detta hör egentligen icke vidare bil, än det bevisar, att ett Stånd icke äger någon grundlagsenlig rätt att göra sig till enskild representant för sina hemmavarande commitlenler. Slutligen anhåller jag att fä yttra några ord om frågan i allmänhet. Vi få icke förgäta, mine Hrr, att den stora merheten af Svenska medborgare är af qvinnokön, och att vi sjelfva äro det mindre antalet. Det är således öfver majoriteten vi vilja tillvälla oss förhöjda rättigheter. Vi bestämma anslag vid hvarje riksdag för skolundervisning åt vårt eget kön; vi göra icke ett steg för att bereda qvinnan tillgång lill allmän uppfostran. Vi tillåta henne icke att vid uppnådd bestämd ålder och med bevisad förmåga att öfver sig och sitt råda, vara myndig, utan underkasta henne tvånget af en möjligen oredlig förmyndare. Vi måste nå - 238 Den 8 Februari e. m. gon gång komma ifrån dessa orättvisor och gifva qvinnan lika rättigheter med mannen. Vårt innersta intresse är dermed så 'sammanväxt, alt vi icke utan den mest olyckliga följd för framtiden kunna länge dermed dröja. Jag yrkar, att om någon följd af Hr von Harlmansdorffs förslag skall komma i fråga, det till en början måtte remitteras till Ridd.Ulsk. ‘ Hr Lagerhjelm, Pehr: Det kan synas förmätet af migr då jag redan en gång haft tillfälle att yttra mig i delta ämne, alt jag begärt ordet ännu en gäng. Det ur likväl icke af förmätenhet, utan af den sannaste ödmjukhet, som jag gjort det, och icke 1 den tanka att äga något inflytande pä andras öfvertygelse. Det är blott en fortsatt skyldighet att göra reda för min egen mening, ty hvar och en, som här begär ordet, måste hafva betänkt sig, ech om det är någon af Ståndets ledamöter, som linner, alt han icke nog~ klart utvecklat sin mening, så är det hans skyldighet att göra reda derför. En värd talare har förklarat, att jag icke förmått göra mig tydlig för honom.
Af dessa öfversigter inhemtas, bland annat, att Banken under åren 1857 och 1858 vnnnit en kapitaltillvext af 3,880,495: 04 och att vid nästlidet års utgång fordringarne öfverstego skulderna med 23,217,487: 85. Fullständig utredning i berörde hänseende för innevarande år kan ej åstadkommas förr än räkenskaperne blifvit afslutade, men antagas för att behållna vinsten för året kommer att uppgå till minst 1,500,000 R:dr. Banko-lJtskottets Memorial N:o 2. 11 Banken» metalliska kassa utgjorde den 31 December 1858 R:mt 22,454,303: 56. eller efter afdrag af: depositions-skulden i dukater 2,334: 75. beloppet af protesterade vexlar 499,475: 74. och lånen mot pant af guld och silfver 16,368: 69. ^g. ^g en summa af R:mt 21,936,124: 38. Af den här ofvan förekommande uppgift, angående samma kassa för den 15 dennes, inhemtas att kassan nedgått till 14,491,504: 99. eller med afräkning af: protesterade vexlar 121,673: 27. och lånen på guld och silfver . 64,838: 24. ^gg g-j^. g^ till R:dr 14,304,993: 48. utgörande förminskningen under året således R:mt 7,631,130: 90. i hvilket belopp likväl ingå ränteoch kapital-afbetalningarne å Statslånet omkring 3,700,000 R:dr. Denna förminskning är visserligen stor, men bör dock icke, för närvarande, ingifva någon farhåga för realisationens bestånd, enär Bankens ansvarighet nedgått i jemnbredd med den metalliska valutan.
Den större vägomläggning inom Nordmarks och Gånbergs Härader, som, omnämnd i min förra Femårsberättelse, såsom påbörjad, är sedermera fullbordad, till synnerlig nytta för orten, emedan en mängd svåra backar derigenom kunnat förbigås. Härmed har dock icke omtanken för förbättringar i denna del inom orten stannat, utan äfo flere nya väganlägg»ingar till lättnad för communicationerne emellan Nordmarks och Jösse Härader samt med Dahlsland och Norrige föreslagne, ehuru frågorne derom ännu bero på undersökning och pröfning. Innevånare. Folkmängden i hela Länet, Städerne inberäknade, utgör, enligt Skattskrifningslängderne: För år 1828. Skattskrefne män 4°>538. Dito qvinnor . \2,106. Befriade män 35,223. Dito qvinnor . 35,796. 153,673. För år 1829. Skattskrefne män 4r>°4°* Dito qvinnor . 42>6<38. Befriade män 35,422. Dito qvinnor * 35,631. -154»76r. För &r i83o. Skattskrifne män . För år 1831. Befriade män . Skattskrifne män ^1,822. Dito qvinnor . För år i832. Skattskrifne män * • 4^,784. Dito qvinnor . 44>‘4°’ Befriade män . Medium häraf: SkaUskrefne män 4‘>55r. Dito qvinnor . 43.“ 3* Befriade män 36, i4p* Dito qvinnor . 36,3o5. Dä sednaste Femårs-BerätleTsen hada medium af rolk.nsmden är dä förflutna tiden utgjord. ,*5.3o8. Nu finne, folkmängden J l,8,o personer större. Märil,gt är. alt fo koln,ogen orrsysslets Fögderi, som innesluter en betydlig del .t -Wermlands
De öfriga, ännu räntefria, lå"- nen, utgörande tillsammans » 297,231: 32.— skola, tillika med derå framdeles upplöpande räntor, först efter vissa års förlopp liqvideras. Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar. (Regi. 62-134 §§.) Såsom fortsättning af de i förut afgifna Riksdags-berättelser intagna uppgifter å verkställda utbetalningar af de under sednare tider utaf Rikets Ständer beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter, meddelas nedanstående förteckningar öfver de anslagsoch länesummor, som uppå vederbörliga reqvisitioner eller ansökningar och efter derför stadgade vilkors behöriga iakttagande, sedan medlet af November månad 1853 blifvit från Riksgälds-kontoret utbetalda: a) utgifter tillhörande 1840 och 1841 års Riksdags extra statsreglering: Utaf det till häradshäktenas ombyggande och förseende med erforderligt antal celler beviljade anslag (Regi. 62 § 1 mom.) bar ytterligare utbetalts för de gemensamma stadsoch härads-cellfängelserna i Carlshamn, Eskilstuna och Kongsbacka R:dr 1,709: 47. 11. » anslaget till uppförande af fängelsebyggnader i städerna, utom Stockholm (62 § 2 morn ), d:o för samma cellfängelser . Hill. lill R. St. R:dr 1,709: 47. 11, Utaf anslaget för inredn.af ett cellfängelse inom nya rädhusbyggnaden i Sköfde » 1,200: » anslaget för den vid reparationen och ombyggnaden af rådhuset i Arboga verkställda inredning af fyra celler, äfvensom ett rum för transportfångar » 2,100: p.(|r 344^. 4 g