Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sker åter obligationernes försäljning jemväl utrikes, för att dymedelst direk - Bil. till Banco-Ulskrjttets Betänkande, N:o 29. 3 te indraga silfver eller för alt deponera det i Hamburg och sålunda indirekle, genom salu af vexlar, trygga Bankens metalliska kassa (tilläfventyrs en beskattning endast Lill profit för importen af öfverflödsvaror) så kan lätteligen inträffa, att de lill Banken från Riksgälds-Konloret aflemnade obligalioner omsider befinnas å utrikes ort, der utgörande en Sveriges statsskuld af högst 8,850,000 R:dr intill dess nya Statsobligationer, för Bankens undsättning, varda utfärdade. Banken kommer då i den ställning, att den med betydligt minskade inkomster (450,000 R:dr afkortad räntevinst) ändock af allmänheten anses åligga, att upprätthålla den till sitt maximum bestämda sedelstocken. Det finnes visserligen sagdt uti Betänkandet vid frågan om den årliga bankovinstens öfverlåtande till Riksgälds-Konloret, att administrationskostnad och förluster först skola afdragas, äfvensom på ett annat ställe, att halfva grundfonden bör bestå i obligationer eller andra räntebärande papper; men der finnes ingenstädes i Betänkandet sagdt, att till förluster skola räknas hvad Banken af sitt kapital förlorar genom försäljning af det belopp i oblig ationer, som öfverskjuta halfva grundfonden; så lärer ej eller meningen vara, utan man anser Banken fullt godtgjord vid obligationernes försäljning, då den derför inbekommit antingen silfver eller sina skuldförbindelser, vill säga Bankens sedlar. För Banken uppstår dock derigenom en betydlig förlust på bytet, alldenstund obligationerne bära ränta, under det. att RiksBanken, lika litet som Privat-bankerne, betala någon sådan för sine sedlar.
Deremot, och i händelse Preste-Ståndet icke skulle finna lämpligt antaga det af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutade tillägg till Utskottets förslag, bör, i fråga derom, votering i Förstärkt Stats-Utskott anställas, för hvilket ändamål föreslås följande proposition: Den, sora anser, att, i afseende å dispositionen af anslaget till allmänna landsvägarnes förbättring, bör stadgas, att de menigheter, hvilka erbjuda sig att med arbete eller tjenstbarheter till företagets utförande bidraga, skola företrädesvis vara berättigade att af anslag komma i åtnjutande, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Vinner Nej, kommer frågan om berörde stadgande att förfalla. 25:o. Sedan Utskottet, i sammanhang med frågan om anslag till allmänna! landsvägarnes förbättrande, jemväl tillstyrkt, det Rikets Ständer måtts medgifva, att Kongl. Maj:t, sedan vederbörande å nyo blifvit hörde och fått sig yttra, huruvida de, för den händelse Staten lemnar bidrag till uppbrytande af en väg emellan Öfveroch Neder-Calix socknar, vilja för dess framtida underhållande ansvara, må ega att af förstnämnde anslag disponera ett så stort belopp, som till understöd för berörde väg-anläggning erfordras; så har detta blifvit bifallet af Preste-Ståndet, men afslaget af Bonde-Ståndet. Ridderskapet och Adeln liar med Borgare-Ståndet förenat sig derom, att, under det af Utskottet föreslagna vilkor, Kongl. Maj:t må ega att, till understöd för ifrågavarande vag-anläggning, disponera ett stats-anslag af 7000 R:dr, och har Borgare-Ståndet inbjudit de öfrige Riks-Stånden att i detta beslut instämma, hvdken inbjudning likväl icke blifvit af Preste-Ståndet antagen och af Bonde-Ståndet är oafgjord. 3o StatsZJtskotlets Memorial, N:o 49 o.
Aldrig inträder jag i en salong eller en budoir utan att instinktmässigt mina blickar söka den bok, som i rikt praktband ligger p s bordet eller kaminkransen. Nio gånger af tio är denna en fransk roman i den starkt kryddade genren, Ohnet, Cherbuliez eller Feuillet; sällan en religiös eller historisk bok; aldrig en spansk roman, ty för gommar, vana vid franska bonbons serverade i sammetskapslar, är spansk föda simpel. Damer skom hertiginnan af Benavente, som med intresse och välvilja följer vår moderna literaturutveckling, eller såsom hertiginnan af Mandas, soxn läst och begrundat arbeten i geologi och historia, äro alctningsvarda undantag. En kvinna, hvars stallning medgifver henne mycken ledig-. het från skötandet af sitt val ordnade hus, som icke längre lefver inspärrad och afskild såsom i XV1II: e århundradet, hvars. hus kan ramla öfver henne, som vi bruka saga, emedan mannen ofvergifvit det och söker sysselsättning och nöjen annorstädes, är utan tvifvel i behof af en stor portion andlig öfverlagsenhet för att icke gå upp uti visiter, promenader, baler och opera, för att icke rikta alla sina tankar på modets växlingar, för att blifva stark och tänkande. Mången gång ar det mannens fzfanga, som drifver henne till extravaganser och ostenta-. tivt uppträdande, om det icke ar hans likgiltighet eller frånvaro från hemmet, som nödgar henne att söka glömska och retelser. Allt detta ar förmildrande omständigheter, som böra tagas med i rakningen af dem, som af kvinnan fordra felfri'. het och lidelsefrihet, och böra val beaktas af hvar och en, som studerar manniskonaturen. Den spanska adelns damer äro vackra och ståtliga, men den nationela skönhetstypen blir allt sällsyntare. Kvinnan af ' medellängd, smart och välformad, med mjuka rörelser och stolt gång, med svarta, uttrycksfulla ögon och långa ögon-. fransar, med blekröda lappar, mörk hy och ramsvart har, lämnar småningom rum för den starkt köttfärgade b1onda.t~~:. som har kallas Rubelis-typen.
Uppå derom af Herr Kammarherren Silverstolpe gjord anmälan beslöt Utskottet att i stöd af 105 §:n i RegeringsFormen ifrån Herr Baron och HofCanzleren inbegära protocollet, hållet i StatsRådet den 17 Mars 1811, då Hans Kongl. Maj:t under Dess sjukdom åt Hans Kongl. Höghet KronPrinsen öfverlemnade Rikets Styrelse, protocollet rörande innevarande Riksdagens flyttning till Örebro och ibland protocoll, hällne i Ministeriella ärender, såsom rörande en allmänt känd händelse det eller de, hvilka angå öfverläggningen och beslutet om sista krigsförklaringen emot England L Uplästes följande från de respective RiksStånden ankomne protocollsutdrag, nemi. l:o Från Högloft. Ridderskapet och Adeln af den 1 Maji 1812, hvarigenom Constitutions Utskottet communiceras den underdåniga adressen till Kongl. Maj:t rörande Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förordnande att förestå regeringen under Hans Kongl. Maj:ts sjukdom 2. 1 Infordrandet skedde genom protokollsutdrag af lika lydelse som detta stycke i protokollet. 2 Adressen, som godkändes i de olika stånden den 23 och 25 april, finnes tryckt Bihang till samtelige RiksStåndens Protocoll vid Urtima Riksdagen i Örebro 1812 (Örebro 1812), I, sid. 41. En särskild tacksägelseadress i samma ämne afläts samtidigt till kronprinsen (tryckt därsammastädes, sid 43). Det förtjänar särskildt anmärkas, att i de protokollsutdrag, hvarmed såväl ridderskapet och adeln som prästeståndet meddelade sitt beslut att öfversända till konstitutionsutskottet adressen om kronprinsens regentskap, hette det i öfverensstämmelse med ståndens beslut, att den »skulle med ConstitutionsUtskottet till dess efterrättelse communiceras». Det var utskottets egen ordförande grefve A. G. Mörner, som den 1
Oss anförtrodt, att, vid början af detta Riksmöte, till Höglofk Ridderskapet och Adeln frambära BondeStåndets första hälsning, har ett angenämt tillfälle blifvit Oss Jemnadf, att betyga den upprigtiga vördnad, som aldrig nekades en upphöjd förtjenst, och det oinskränkta förtroende, som BondeStåndet alltid ägnat dwnna lysande Samling af upplysta och redliga Medborgare. Om ände händelser, som närmast föranJedt denna Ständernas förnyade Sammankomst, äro mindre förenlige med Patriotens önskningar, mindre lyckliga för Fäderneslandet, har likväl BondeStåndet i sjelfva djupet af bekymrets mörker igenfunnit en stjerna, som lifvat hoppet om lyckligare tider: Missödet och motgången var ofta den enda Lärmästaren, som kunde föra oss till vishet och lycka. — BondeStåndet , som nalkats detta Riksmöte med blanda - Den a 6 November. *3 ce känslor af bekymmer och förhoppning, har trott, att om Rikets Ständer lemnade det förra , med den glada öfvertygelsen att hafva sett Rikets yttre förhållanden tryggade och bristerne i det inre mildrade, eller åtminstone vidrör* dej böra de samlas på nytt med den lyckligare aning, att, med tänkesättens mognad och erfarenhetens dyrköpta vittnesbörd, öka styrkan af upplysningens sanningar. BondeStän det har derföre äfven trott, att detta Riksmöte skall blifva minnesvärdt, genom visa och kraftfulla anstalter, som en gång skola framkalla sållare Tidehvarf i vårt Fädernesland; och BondeStåndet känner sig lyckligt, att i dessa stora förhoppningar kunna med förtroende stödja sig vid Höglofl. Riddetskapet och Adelns upplysning och Fosterlandskänsla. Med den enkelhet, som tillhör vårt Stånd, och med den ärlighet, som utgör vår heder, förnya vi försäkringarne om BondeStåndets tillgifvenhet, vördnad och förtroende; och det är under känslan af dessa försäkringars sanning, vi med tillförsigt utbedja oss Höglofl. Ridderskapet och Adelns ynnestfulla välvilja och bevågenhet. Herr Grefven ochLandt Mar skalken yttrade:
Karl * sohns Elvira gjorde det intrycket som ville sångerskan säga till publiken: » Ja, mina snälla vänner, direktionen har velat att jag skall agera Elvira för Er, jag har ej velat vara olydig och vägra, här har Ni mig nu som Elvira, men tycker inte Ni som jag att det ändå är litet kuriöst det här — » Donna Anna presenterade sig i det afgörande ögonblicket — mirabile dictu! — hvarken som frök. Grabow eller frök. Strandberg • — utan som frök. — Javette? — åhnej, inte den gången! — som fröken Elk. Säga hvad man vill om teaterstyrelsen, rådlös blir den inte, och säga hvad man vill om våra lyriska och dramatiska artister, ogina äro de inte. I en hast slår frök. Ek i sig Donna Annas stora parti, räddar representationen, sjunger med rättvis framgång och — sjuknar genast derpå från partiet. Aj, aj, nu stod direktionen der igen! Då kom räddningen från det håll man minst väntat! Då de andra Annorna voro sjuka, blef fröken Grabows Anna plötsligt återstäld, kom upp på opera-ti \ jan, sjöng utan en takts repetition, sjöng charmant och så — adieu mon plaisir! Det farliga partiet stod nu utan igen — man väntade fröken Javette nästan — men så kom då julen och » Don Juan » lades undan för » Vermländingarne », » Konung för en dag » och hvad allt de heta — dessa stereotypa jul-pjeser, k. teaterns gröt och lutfisk så till sägandes. Derför är det ej mer att säga om » Don Juan » denna resan. Vi hoppas på en mindre » sjuklig » repris för vårsäsongen och få då återkomma till de öfriga rolinnehafvarne, af hvilka vi hoppas hr Ödman (Don Octavio) måtte på nytt glädja oss med den stora B: durs-arian, som han förr i verlden brukade qjunga, men hvilken han numera ej törs på, se ’ n han en gång varit ute för en malheur i afseende på intonationen, säges det. Nu tro vi sångaren ej har något att frukta af denna aria, om ej att icke få sjunga den till slut för idel applåder.
Vid skrifbingarne skola sig jemte Mantals-Commissarien inställa, pä landet, först Kyrkoherden, eller den hans embete f örestår, i samma socken skrifningen sker, dernäst Häradsfogden, Länsoch Uppbörds männen, samt de Nämnde-,' Fjerdingsoch Kyrkones Sexnuin, som i samma socken, eller i den dis t rict, hvilken då är sammankallad, äro boende, hvilke alle skole icke allenast framkomma och svara för sig och sitt folk, utan ock redeligen gifva underrättelse om de andra, sä ock deras folk, som i socknen boendes och till finnandes äro, skolandes Kyrkoherden hafva med sig kyrkoboken, hvaruti hvars och ens födelse i församlingen bör vara antecknad, sä att, i fall något tvifvelsmål om åldern på de unge sig skulle yppas, han det då af samma bok må kunna uppvisa; samt y.-de punkten: Och sorn det allom är nödigt att veta, hvilka personer Kongl. Majit för mantalspenningarnes erläggande i Nåder frika/lat häfver, i anledning hvaraf Muntals-Cornmissarierne jemväl måge kunna desarnme allenast till namnen i Längden införa och in margine skälen annotera, hvarföre de befrias, men alla de öfrige, sorn en sådan afgift skole betala, med deras namn inskrifva. Alltså vill Kongl. Majit 1:0 hafva derföre förskont, j:o De, som äre komne till en så hög ålder och af bräcklighet så besvärade, att de intet förmå bruka deras hemman, utan hafva dem godvilligt öfvergifvit; och satt sig inne hos deras barn, samt hafva af dem skötsel och uppehälle, förblifva desslikes för mantalspenningarne förskonte; men så länge de skrifvas för hemmanet eller behålla för sig deruti något bruk eller del, kan ingen ålder eller bräcklighet till deras befrielse komma i consideration.
Töredrogos ånyo och biföllos LagUlsk:s d. 21 sisth Mars och d. 1 dennes på bordet lagda nedannämnde Betänk:n: N:o 24, i ani. af väckte motioner, ang:de uphäfvande eller ändring af hvad finnes stadgadt om revisionsskilling; och N:o 25, i ani. af väckt motion, ang:de förmånsrätt för sockenmagasiner. Föredrogs ånyo Allm. Besv.-och Ekon.Utsk:s d. 21 sisth Mars och d. 1 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 70, i ani. af väckte Den 4 April e. m. 139 motioner om ändring och revision af K. Instruktm för Landsh:ne och de vid LänsStyrelserne anställde tjenstemän af d. 10 Nov. 1855. O Hr Akerman, Fredr.: Det Betänk., som nu är för R. o. Ad. föredraget, innehåller en så utförlig motivering för det slut, hvartill Utsk. kommit, att föga torde vara att dertill lägga; men då ett af hufvudmom. deri, eller den frågan huruvida en Landsh. bör vara berättigad att suspendera sin LandsSekret. och LandsKamrer. eller någon annan af LandtStatens tjenstemän, för de fall som Instrukt:n omnämner, här blifvit ifrågasatt, under påstående att en sådan rätt icke ägt rum under den tid som den gamla Instrukt.-n af 1734 var gällande, så må det tillåtas mig, som under den tid jag hade K. M:ts förtroende att vara Landsh., hade denna äldre Instrukt. till mitt rättesnöre, att uplysa, det jag verkligen varit satt i den ledsamma nödvändigheten att suspendera en LandsSekret. och icke allenast suspendera utan äfven arrestera LandsKamrerm.
Frågan om undantag och lindring för åtskilliga orter förekommer, såsom nämndt är, i nu gällande författning, i 140 och 141 §§; och man har i den föreslagna Eörordnm velat så mycket som möjligt följa den nuvar:de Bevilln.Stadgan, och således i första .§ endast bestämma hvilka, som i allmänhet skola erlägga bevilln. efter Usta Art. Då vi komma till 90 §, få vi afgöra hvilka lindringar och afkortningar, som skola ega rum. I ani. häraf får jag anhålla om bifall till denna 1 §. Hr ”Wolffelt, Mauritz Constantin: För min del vet jag ej, hvarföre denna punkt återremitteras, då B. o. Ad. förbehållit sig att framdeles upptaga till afgörande frågan om afkortningar i de fall, som af Hr Geijerstam m. fl. blifvit föreslagna. Jag får således, lika med Gr. Lagerbjelke, anhålla^om bifall till denna punkt. Frih. Tersmeden: Såsom ett ytterligare skäl för min begäran om återremiss, vill jag fästa uppmärksamheten på den omständigheten att i nu gällande Bevilln:sFörordn. finnes en afdelning ang. undantag och lindringar i bevilln., hvilken icke finnes upptagen eller antydd i Utsk:s Betänk. Jag anhåller derföre förfarande om återremiss af denna punkt, på det att Utsk:t må införa i Betänk, nödv. föreskrifter för undantag, afkortningar och lindringar. Hr Reutersvärd: Från mitt yrkande om återremiss af denna punkt i den syftning att innebyggarne i Näsgårds fögderi skulle erhålla de lindrmgsförmåner, de förut åtnjutit, är jag villig att afstå, med förbehåll likväl, att då 91 § afhandlas, få förnya min anhåll;!:: ang. samma undantag. Gr. af Ugglas: Frih. T smeden tyckes icke hafva riktigt uppfattat, hvad Gr. Lagerbjelke föreslagit. Detta innehöll just, 22 Den 9 Mai f. m. att, med ani. af de gjorda anmärkningarne, och då somliga anse, att undantag böra ske, föreskrifter derom borde fogas till 91 §.
ilägges salicylsyran, hvaraf tages ungefär en struken tesked till hvar femte del af sockret. Slås genast u p p varm på värmda mineralvatten-flaskor. Ett enkelt försiktighetsmått för att flaskorna ej skola spricka är att de ställas på en 4-dubbelt viken tjock kökshandduk, då den varma kompotten islås. Korkas och hartsas. Förvaras i källare m e d påskrifna etiketter. Serveras till enklare efterrätt m e d bakelser; äfven kan man hafva vispad grädde härtill. Till vanlig söndagsefterrätt är det ej oäfvet att hafva » strutar » med blåbärskompott i. Godt o c h billigt — men skvallrande. Bären kallas ej för intet skvallerbär! Denna sylt kan särskildt rekommenderas, den har en ovanligt fin smak o c h arom, starkt påminnande om björnhallon. Obs.! Till all syltning b ö r man taga bästa socker; det är en förkastlig hushållning att sylta med sämre socker, ty syltet jäser då förr; man bör i detta s o m i » månget annat godt ting » akta sig för att låta » snålheten förtaga visheten ». Lika mycket blåbär och hallon kokas med lika vikt socker (obs.! snåla ej in på sockret, ty då blir » den sista villan värre än den första! »); först kokas lag m e d sockret och litet vatten; bären iläggas o c h kokas till de synas klara. Skummas väl och skakas. Såsen profvas för att se, o m flere uppkok behöfvas. Om man tager lika delar af smultron, hallon o c h blåbär, blir syltet ännu finare, kallas då » Carl X V: s sylt&gt; efter den folkkäre monarken. Alla sylter böra vara fullt kalla, innan de slås upp på glasburkar. I allmänhet b ö r man först skölja burkarna m e d litet konjak, en bit vaxpapper, som lägges ofvanpå b ö r o c k vara doppad i konjak. Obs.! att all sylt skummas med silfversked. Jag har från trovärdig person hört uppgifvas, att sylt håller sig bra, om man slår upp det varmt o c h öfver det heta syltet lägger tjockt med finaste bomull, innan det öfverbindes som vanligt.
Häraf sjaies följa, att den först i nu gällande RegeringsForm bestämdt uppdragna distinctionen emellan Lagstiftning oell Lagförklaring ej torde vara fullt tillämplig på författningar af äldre datum än denna RegeringsForm. Desse kunna vara i mer eller mindre behörig väg tillkomne, och hade måhända i den sednare förutsättningen kunnat af 1809 års Ständer upphäfvas, tncn då sådant ej skedt, äro de nu, åtminstone i mill tanke, häfd vunne lagar, som endast af Kongl. Majit och Rikets Ständer gemensamt kunna ändras elier afskafFas. Bland de Lagförklaringar deremot, sorn i den åberopade S8 §. RegeringsFormen omnämnas, kunna endast sådane af Riksens Ständer ensamme ogillas utan Konungens medverkan, som till svar på inkomna förfrågningar om lagens rätta mening af Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan Riksdagarna af gifvas j och till denna cathegori kunna väl de stadgatiden icke hänföras, som utan någon dylik förutgående förfrågan, före 1809 och af Konunga-magten directe blifvit utfärdade, utan Högsta Domstolens deltagande. Dessutom visar det sig tydligt vid jemförelse af 19 och 88 §§. i Bea 2g December f. ni. 85 RegeringsFormen med 33 §. 2 mom. i Riksdags-Ordningen, det Lagstiftarens bestämda mening varit, att äfven dessa Förklaringar icke kunna blifva föremål för Riksens Ständers pröfning vid hvarje Riksdag för längre tid tillbaka än s^dau den nästföregående. Slutligen torde jag få äran anföra, alt 20 §. i Instructionen för Riksens Ständers Justitieombudsman, af den 27 Februari i8io stadgar, huru tillgå bör om han finnér några Lagar och, Författningar icke stå i förening med nu antagna Regerings Lagar; nemligen att han må derom göra underdånig hemställan, då det beror af Kongl. Majit} att en sådan Författning upphäfva eller i annat fall förhållandet hos Riksens Ständer anmäla. Härigenom ådagalägges tydeligen, från hvilken synpunkt Riksens Ständer vid 180g års
Icke heller kan dermed jernföras nU gällande lags stadgande, att stöld tredje och fjerde resan, eller af häst eller annat kreatur i bete ute å mark, eller ur brof, eller i kyrka, skall straffas med ovilkorlig kroppsplikt och straff-arbete, emedan dessa straff likväl hafva det gemensamma, att de omedelbart drabba det personliga hos förbrytaren; och är i sjelfva verket nämnda sammanställning oförenlig med den i kriminal-rätten hittills såsom regel erkända grundsats, att ett bestämdt brott ej bör med olika straff på en gång beläggas. Närmaste anledningen till sammanställningen var, hvad ock i betänkandet JVS 37 antydes, att, då man ä ena sidan villo upphäfva den uppenbara kyrkoplikten, hvilken äfven åtföljer straffet för stöld, och tillika spö- och ris-straffet, hvartill, enligt nu gällande lag, i vissa fall af stöld den brottslige omedelbart dömes, eller ock tjufnadsböterna under vissa förhållanden kunna förvandlas, men derjemte å den andra bibehålla bötesstraffet för tjufnad, man fann nödigt att ersätta den genom nämnda förändringar uppkommande minskning i ansvaret för stöld genom en tillsats af någon tids straff-arbete; men delta, en gång infördt i det nya systemet, tog snart öfverhanden och blef, ifrån att vara en tillsats, snart ett hufvud-element i straffet för stöld, att bestämmas till tidslängden af domaren inom en i flera fall nog vidsträckt latituds-skala. Men om, i betraktande deraf, att de positiva straffens mått, beskaffenhet och förhållande till de brott, å hvilka den ena eller andra arten bör tillämpas, icke innehålla något absolut, utan bestämmas olika under olika tidehvarf efter samhällets uppfattning af på en gång ratts-säkerhetens och civilisationens fordringar, man i allmänhet nu, oberoende af hittills antagna grundsatser, funne för godt att god känna ifrågavarande sammanställning af två olika straff på en gång för samma brott, återstår likväl att tillse, huvuvida icke systemets tillämpning på särskilda förhållanden inom det hela lemnai ruin för anmärkning. 32 Lag-Ulskollels Ullålande, JYs 48.
Ridderskapet och Adeln, under den 18 sistlidne Januari, beslutat, med bifall till ofvanberördo Memorial, att med ifrågavu - 6 Expeditions-Utskoltets Utlåtande, M 7. rande val skulle förfaras i öfverensstämmelse med 3 § i den för RiddarhusDirektionen utfärdade instruktion, enligt hvilken denna Direktion har att hvarje år välja 2:ne af Ridderskapet och Adeln till revisorer uti Rikets Ständers Banko-Diskontverk, samt en revisor och en suppleant vid hvartdera af Lånekonioren i Götheborg och Malmö; äfvensom högv.
Riksdagsordningen, at den så construerades: »Allmogen i hvart härad välje, efter hemmantalet, til Riksdagsman af Bondeståndet, den, inom häradet boende och besuten, Krono Skatte, Frälse eller Säteri hemmansägare &c.» hvaraf skulle följa enligt de i 17 §. förut befintliga ordalag, at enär alla dessa kunde välja och väljas til Riksdagsmän, de äfven i betalningen af Riksdagsmanna arfvode skulle deltaga. 6 :o Et Memorial3 af Herr Borgmästaren Kjellander, innehål - 1 Här har ursprungligen stått: ... »innebära ett controllerings sätt öfver den verkställande magten, dit Riksens Ständers myndighet aldrig bör sträckas, liggandes det i Kongl. Majit eget nådiga skön at öfver önsknings mål, oberoende af Riksens Ständers mening, taga hvad beslut honom nyttigast synes». Detta har först underkastats en rent formell ändring, i det orden »liggandes det» ändrats till »häldst det ligger». Vidare har en mer genomgripande omredigering skett, i det att meningen ändrats till: »et annat ytterligare controllerings sätt öfver ... än den som Grundlagen stadgat». Slutligen har detta överkorsats och ersatts med textens nuvarande lydelse.