Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag sade blott, att han blifvit uppförd såsom stamfader för Fårdala-ätten på de genealogier, som 1765 uta. betades, och sedermera omnämnde jag de anteckningar, hvilka förekomma å den af Lilliehöökska ätternes hufvudmän ingifna stamtafla. Men jag medgaf Frih. Cederströms, Claes Henrik, anmärkning, att en anteckning, som hänvisar till en bok, som utkom 1791, icke kunde vara gjord på 1760-talet, ehuru jag af detta förhållande drog en annan slutsats. Den omständigheten, att Baron Tilas, när hans yttrande infordrades, huruvida ätten Lilliehöök af Fårdala N:o 1 var lefvande eller utgången, yttrade att tvenne descendenter funnos af denna ätt och dervid hänvisade till Bergsrådet Bondes anteckningar, lärer väl icke utgöra något bevis att han ogillade de genealogier, som han sedermera granskade och godkände. Hr von Knorring: Jag ämnar blott yttra några få ord. Jag hade just tänkt göra samma invändning mot Hr Cederschiöld, som Gr. Mörner gjort. Jag ber också att få uppläsa lista §:n Riddarh.-Ordn. Den lyder sålunda: »På Riddarhuset ege hvarje introducerad ätt, efter den vid 18(19 års Riksdag stadgade nummerföljd, säte och stämma, på sätt denna Riddarh.-Ordn. föreskrifver.» Vidare vill jag fråga, hvartill en återremiss skulle tjena, då Riddarh.-Utsk:t redan efter noggranna efterforskningar stadgat sin öfvertygelse, att Brynte Bertilsson är stamfader för ätten N:0 1, hvarföre han såsom sådan äfven är upptagen å de genealogier, som finnas i Riddarhuset och hvilka tjena till Den 10 Januari c. m. 115 efterrättelse för Riddarh.-IJirektionen, då den skall utlemna polelter. Många ledamöter hördes ropa på propos.
Den 3 mars 1813 har beslutats om utvidgning av Lunds lasarett med ett kliniskt institut. I cirkulär 1812 och 1813 har föreskrivits vad som bör iakttagas om smittsamma sjukdomar uppträder. Dessa påbud skall i förekommande fall uppläsas från predikstolarna. Då de medel som anslagits till farsoters botande och för kuranstalter varit otillräckliga, har Kongl Maj: t anordnat 10.000 riksdaler. Nya provinsial medici sysslor har inrättats. Den 31 mars 1813 har fastställts reglemente för veterinärinrättningen i Skara, samt inväntas Sundhetskollegiets berättelse, som kommer att ligga till grund för veterinärundervisningens utvidgande. Veterinär har genom enskild frikostighet inrättats i Daga härad i Södermanland. Den angelägna vaccinationens främjande har för Kongl Maj: t varit ett ömt föremål. Den 8 juli 1812 avgick ett cirkulär till biskopar och konsistorier som syftade till att antaga vaccinatörer i varje socken. Kungen har med tillfredsställelse inhämtat att detta skett på de allra flesta håll. För att råda bot på bristen av vaccinations ämne har 10 depåer i landsorterna blivit upprättade. De premier som tidigare gavs endast åt läkare, ges nu bara till andra vaccinatörer som utmärkt sig. En del av premiepengarna används till medaljer att utdelas till dem som varit nitiska och med framgång vaccinerat. Många socknar har anställt examinerade barnmorskor. Nu anser man tiden vara mogen att utfärda en författning att var och en har skyldighet att låta vaccinera sina barn. Kongl Maj: t har oavbruten omtanke om undervisning och uppfostran. 1813 har ny stat för Uppsala universitet blivit utfärdat. Vid universitetet i Lund har kanslirådet Norberg testamenterat 16.666 riksdaler till lön för en professor i franska, tyska och engelska. Professor Retzii profession har delats i tre, kemi, naturalhistoria och ekonomi och botanik. Dessutom inrättas nya professioner i grekiska, astronomi och fysik. Den 9 oktober 1812 har utfärdats en kungörelse som har till föremål att öka fordringarna på dem som ämna sig till rättegångs - och kameralverken samt skärpt examina hos dem som anställs.
M Eldée, Lilian Ellström, Brita Eloff, Fritz Emanuel, Viktor, kronprins Embden, Charlotte Engström, Folke Essen, Aurore, von Essen, von, riksmarskalk Eugenia, prinsessa 94 101 — 102 2 28 45 86 47 86 45 Julnumret Julnumret 32 Fabra, Antonia Fahlcrantz, Wilhelmina; af E. A. B Falkenberg, Cecilia — Fallstedt, Ingel Faure, Felix Faure, madame .- Filip, Ludvig af Orleans Flensburg, Carl 76 88 Julnumret 40 15 19 19 9 N:r Flodin, Ferdinand 95 » Flottans prins ». Ett litet minnesblad på konung Oscars sjuttioårsdag; af Adelaide Nauckhoff (med 1 illustr.) 6 Forssell, Hans 101-102 Forsstedt, James 95 Franckel, Hans 45 Franck, Nadja 14 Fredrikson, Gustaf; af Daniel Fallström (med 4 illustr.) 15 Frunck, Beata. Ett sekelbam; af Knut Tersmeden 96 Frösslind, Elisabeth. Kvinnoöden och kvinnobilder; af Birger Schöldström 4 Fåhraus, Olga 36 v Gallifet, general 54 Gefvert, Hulda 25 Geijerstam, Gustaf af; af Hellen Lindgren (med 2 illustr.) 93 Geijerstam, Karl af 14 Georg, prins (Kretas nye guvernör) 5 Georg, storfurste 58 Goethe, Frau 68 Goethe, J. K 68 Goethe, W. v 68 Grafström, Thyra; af A. v. D. (med 3 ill.) 34 Granqvist, Ida. En lagerkrönt skaldinna 103 — 104 Gregorowitsch, Charles 9 Grieg, Edvard '. 85 Gripenberg, A 55 Griinberg, R o s a; af J. Nordling 10 Guilbert, Yvette - 3 Gustaf, kronprins .. Julnumret Gyldenstolpe, Alice Julnumret Gyldenstolpe, Martha Julnumret Gyllenstierna, Ellen 2 Hallen, Andreas.
— Låt emellertid vara, att dessa systemer kunna bära sig i länder, som England och Frankrike, der ett oerhört Öfverflöd af kapitaler finnas. Jag har ännu icke hunnit öfvertyga mig, att de passa för Sverige, och innan dess kommer jag alltid att rösta deremot. Första steget lill ett lands välstånd är, att söka stadga den enskilda Crediten, och detta sker ingalunda på det sätt, att man vill snart sagt tvinga all creditrörelse i landet, att passera igenom en StatsBank, organiserad på ett så onaturligt sätt, som vår, med rättigheter utan motsvarande skyldigheter. Nu försäljer Banken 5 å 6 millioner Coupons, men ser sig, i anseende till inträffande omständigheter af t. ex. creditif-lyflningar, Canalanslag, förluster för lånerörel - Den 20 November f. m. >99 sen etc., efter någon lid urståndsatt alt inlösa desamma, eller eris betala ränlorne; — 72 §. RegeringsFormen qvarstår, och för alt afhjelpa förlägenheten, torde Rikets Ständer behaga, om en eller annan Riksdag, förklara, att dessa Coupons ”må såsom mynt ”i Riket erkännas”, och vi hafva således ett nytt tvångsmynt — en ny Bankruttoch en ny realisation. Jag säger ej, att delta inträffar — men det är dock ingalunda omöjligt, och jag frågar, om icke garantierne mot en sådan möjlighet höra ställas först, innan man vågar kuppen. Uppå dessa skäl bär jag farhåga för alt under nu befintliga Creditoch Bank-förliållanden införa ett Couponssystem. Jag nekar derföre ingalunda nyttan af consoliderade Creditfonder, då nemligen ingen annan utväg finnes till fyllande af oundvikliga behofs men sådane behof ser jag alldeles icke förhanden. Man har sagt, att vårt rörelsekapital vore inskränkt och behöfde ökas; jag medgifver detta, men derest man ser endast på detta mål, utan att betrakta, hvad man genom medlen dertill äfventyrar, så torde man få för sent ångra sig.
Att försöka en beräkning af den minskning i inkomst, som Lazarettet, till följe af detta summariska liqvidationssätt, fått vidkännas under den långa tid, som sedermera förflutit, vore lika mödosamt som ändamålslöst. Det torde vara nog att erinra, att utom den förlust, som upkommit genom förändradt myntvärde, Lazarettet, om det vore i åtnjutande af den till dess förmån bestämda tullen af 3 rst. b:ko å hvarje till Riket inkommande skåip:d Tobak, numera, då importen af denna vara kan antagas upgå till 4,500,000 skålp:d årligen, haft att under denna titel påräkna en inkomst af 23,000 R:dr b-.ko årligen, eller 18,000 R dr b:ko (27,000 R:dr r.mt) mera än det statsanslag, som, till godtgörelse derför, utgår. Jag anför detta förhållande, icke för att derpå grunda ett rättsanspråk från K. Lazarettets sida, men väl för att kunna vädja, ej blott till R. Stms välvilja, utan äfven till deras rättskänsla, då jag vågar anhålla om beviljandet af ett af behofvet högt påkalladt understöd för denna inrättning. I detta afseende vöre det visserligen enklast, kanske ock rättsenligast, att låta Lazarettet hädanefter komma i åtnjutande af fulla beloppet af den inkomst, som varit detsamma tillförsäkrad genom ofvanämnda tull å till Riket inkommande Tobak; men då en sådan åtgärd möjligen icke står väl tilsammans Den 1 December f. m. 317 med de åsigter, hvilka i afseende på tullen i allmänhet kunna komma att göra sig gällande, tillåter jag mig icke att definitivt föreslå denna utväg, men hemställer deremot, att R.
”Jemte det jag har instämt uti Herr Fri herre Palmstjernas reservation, anser jag mig böra serskildt fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet vid angelägenheten deraf, att, likasom senast församlade Ständer funno nödigt stadga, det extra anslagen till så val fästningarne, som vattencommunicationer och strömrensningar, skulle fortfara ända till och med året näst före det, då den vid innevarande Riksdag uppgörande Statsreglering vidtager, i enlighet med hvilket beslut, följaktligen så väl för detta år, som i det oförmodade fall, att den nu fastställande Statsreglering ej skulle komma att vidtaga från och med år 1835, äfven för detta sistnämnde år 135,000 R:dr till de nämnde ändamål utgå, det af Rikets Ständer nu beviljande anslag för dessa behof mätte fastställas till en viss summa för hvarje år_, sorn den nu uppgörande Statsreglering kommer att gälla. I annat fall skola dessa arbeten under det år, en blifvande lagtima Riksdag möjligtvis kommer att fortgå äfven på det6:te året, från och med «835, då, likasom fallet var åren i8a3 och 182g, stanna uti förlägenhet o#h afbrytas till så väl stort mehn för arbetets ulföring och bestånd, sorn •lörsta misshushållning för Staten." 3s Stats-TJtskoltds Betänkande N.o sof.. N:o 2o4- Ankom lill Exp.-Utsk. den i2Augusli. Betänkande och Förslag, i afseende på Riksgälds-Contorets billof ifrån och med år i835 till och med är i83g. (Rgs. A.) Jemlikt 53 §. i Regerings-Formen, tillhörer det Stats-Utskottet, bland annat, att äfven utreda och för Rikets Ständer uppgifva Riksgälds-Conto-T rets förvaltning, tillstånd och behof.
Emot innehållet af 3 §, hvarigenom förordnas: »Kan den, som omyndig är, genom eget arbete sig något förvärfva, deröfver råde den omyndige sjelf, då han eller hon uppnått 15 års ålder», är ingen speciel anmärkning gjord, men alt den allmänna anmärkning, som emot förslaget i dess helhet blifvit af Justitie-Råden Alexanderson och Qvensel framställd, äfven är riktad emot denna <§, kan slutas deraf, att de i sina uppgjorda särskilda förslag uteslutit hvarje stadgande derom att omyndig qvinna, sorn är äldre än 15 år, skall vara berättigad att sjelf råda öfver hvad hon med eget arbete kan sig förtjena, utan lemnat nu gällande lags föreskrifter i denna del oförändrade, hvarigenom en dylik rättighet endast tillerkännes mannen. För min del kan jag hvarken (inna någon giltig rättsgrund att förneka qvinnan mera än mannen den ifrågasatta dispositionsrätten öfver frukterna af hennes arbete, eller att ett stadgande härom kan anses i någon mån gå utom gränserna för det ämne, som nu utgör föremål för lagstiftning. I underdånighet får jag alltså äfven i afseende på denna § vidblifva det först uppgjorda förslaget, som till ordalydelsen är lika med 3 § i 13:de Kap. af Lag-kommittéens förslag till Ärfda-Balk. Uti 4 § är l:sta momentet lika lydande med 4 § i nu gällande lag och emot detta moment har ej någon anmärkning blifvit gjord, hvadan något särskildt yttrande derom ej heller torde vara erforderligt. Vid 2 mom. i samma §, så lydande: »Samma lag (alt varda ställd under förmyndare) vare, om någon som myndig är hos domstolen afsäger sig myndighetsrättens utöfning», är af Högste Domstolens fleste ledamöter erinradt, att det ej borde tillåtas någon man att af beqvämlighet, utan giltiga orsaker, göra en sådan afsägelse, hvadan ock, då ett annat förhållande vore med qvinnorna, ordet någon borde utbytas emot ogift qvinna.
; kunna matvaror af alla slag, råa ' ^ som kokta, bevaras fullkomligt friska ganska lång tid, och detta utan nämnvärd kostnad eller möda. Handelskemists intyg samt de * * mest ampla loford om dess an* * vändning föreligga. Säljes hos hvarje välfournerad * specerihandlare å 6 0 öre pr paket ' samt i parti genom hufvudförsäljningen i Stockholm. K J. Allm. S M 1 eller tre år i den lelip staflen. H U Ö D R A R! A f endast Pamelo och vatten koken I den läckraste kräm; hvarken saft, socker eller potatismjöl behöfves! Säljes i paket å 5 0 öre. Fråga i närmaste handel, om det finnes där till salu, i annat fall kunnen I rekvirera direkt från fabrikanten A Winther, Karlstad. [2138] i|j Ny godtköpsupplaga, häftad t: 50, inb. 2 IST [21 kr., nu utkommen. Isi — En samling bref, hvilka en alexanos - S drinsk judinna, under sitt vistande i Je% rusalem på Herodes tid skref till sin • •3 fader, en rik jude i Egypten, och i hvilka | •8 hon såsom ögonvittne berättar alla häng. co delseroch underbara tilldragelser ur J e s u j j [Hl af N a z a r e t h l i f från hans döpelse B] [Hl till lians korslastning, af professor J. [51 g] H. INGRAHAM. Till salu i alla bokra lådor samt hos bokförläggaren [s i ADOLF JOHNSON, STOCKHOLM. Nu utkommen! pHnrUtnl51 T I L L F Ö L J D A F FLYTTNING säljas nu äkta rashöns: Bruna Leghorn, Minorka, Bräma för 2: 2 5 kr. pr st. Adr. A. Lindegård, Regna. U Låten icke edra matvaror taga skämning. Genom att begagna V GU3GTTJ] [S1 LEXOR S T O C K H O L M, H 1 &lt; [2148] [H153ga 7:de upplagan! Nu utkommen!
D e hade nu bildat ett umgänge med några familjer och en del » löshästar », såväl manliga som kvinliga, och hade, efter doktorinnan Byströms föreskrift, små tillställningar då och då. Efter jul började säsongen på allvar med middagar, supéer, baler, sällskapsspektakel och konserter för välgörande ändamål, och öfverallt voro de hyggliga och användbara Berglunds med. Frun spelade piano utmärkt, både ackompagnement och dansmusik, och herrn hade en rätt vacker röst och var en god och villig aktör, alltid färdig att gripa in, när han behöfdes för något nöje. Han hade äfven blifvit medlem af en dubbelkvartett, som hade sammanträden en gång i veckan på stadshuset, och där brukade det gå rätt hett till såväl i dryckjom som ock i androm styckjom. I början såg han endast på, då vännerna efter sexan brukade arrangera ett » sällskapsspel », såsom knack eller kille, men sedan tog han ibland ett kort, och det kunde hända, att han då vann riktiga summor. Men ändock var det märkvärdigt, hvad pengarne voro odryga. Visserligen kostade toaletterna, isynnerhet fruns, betydligt mer än förr, ty man måste j u vara klädd som folk, men i stället voro de så mycket borta och lefde så tarfligt i hvardagslag, att hushållet blef så mycket billigare. Och ändå ville det icke gå ihop. D å räntan och amorteringen på hans lån skulle inbetalas, fanns just ingenting därtill, utan tog han i stället ett större lån och betalade därmed det gamla. » Det är ej så farligt, bara man sköter sig ordentligt, » sade både han och vännerna. Och Elise? Hon lät sig liksom mannen ryckas med af strömmen. Visserligen gaf hon fortfarande pianolektioner och hade nu fått en hel mängd elever, men till och med detta bidrog att låta henne se mindre noga på penningen. Till följd af att hon var så mycket borta, hade hon också nödgats skaffa en tjänarinna, och denna blef dem en dyrbar artikel i mer än ett afseende. Och så vidare — - Skola vi längre följa våra stackars vänner på deras väg nedåt! I början en sakta sluttning med mjuka gräsmattor, där foten slinter så lätt utför, ned mot de vinkande granna blommorna, de af läckra frukter nedtyngda träden.
Det blef ingen begrafning, ty hafvet hade sörjt för det alt sammans. Det hade vaggat honom genom lifvet, burit honom i sin famn, när han var ett barn, gifvit honom hans uppehälle, när han blef man, och nu gungade det hans döda kropp på vågorna, tills den sjönk i djupet eller kastades opp på en strand eller ett grund. Han var borta. Men det var ej tid att sörja, om det också sved en smula i hjärtat. Här voro tre lif att uppehålla. Här var arbete att göra, och änkan tog ärligt i tu med saken. Först måste hon köpa en stuga. Den gamla var torp, och hon kunde ej betala arrendet eller fullgöra dagsverkena. En visste hon om, som var till salu för trettio riksdaler. Hon hade blott fem, men hon bad att få utbetala rästen så småningom, och det skulle hon få. Strax därefter fick hon höra om en annan, som såldes för femton. Den var sämre, det förstås. Där var kallt om vintern och hett om sommaren. Men den, som blott har fem, är glad att ej behöfva vara skyldig mer än tio, och hon gick till bonden och bad, att köpet skulle få gå om. Det blef ett långt samtal. Tiderna voro svåra. Om man skulle göra så med alla! Han kunde ej vara säker att få den såld igen. De fem kronorna kunde hon i alla händelser ej få tillbaka. Alldeles omöjligt. Något för något. Och hon gaf med sig. Fast nog grämde det henne alltid. Han skulle ha kunnat undvara dem bra mycket bättre än hon. Men åren gingo, och hon drog sig fram. Hon spann, hon stickade strumpor, hon gick på dagsverken, och hon sparade. När barnen blefvo äldre, sattes de i skola, och när sonen blifvit konfirmerad, visste hon utväg för att utrusta honom, så att han kom till sjös. Ty till sjös ville han, och hon ville det ock. Hans far hade velat det. Och så lefde hon sitt lif på den kala stranden, där hon aldrig såg ett träd, där blåsten pinade igenom mosstoppningen på väggen, och där snön om vintern stängde henne inne ensam. Ty sonen hade med tiden satt eget bo, och dottern var ute i annans tjänst.
Om rättighet till bränvinstillverkning och tiden för dess utöfning. § 1. Bränvin må, på landet och i stad, tillverkas af en hvar, som antingen är, enligt författningarne, berättigad att idka fabriksrörelse, eller ock eger eller innehar i mantal satt eller särskildt skattlagd jord. Öfverståthållare, Underståthållare, Landshöfding, Landssekreterare, Landskamererare, Kronofogde, Länsman, Landsoch Stadsfiskal, Polistjensteman, Domare på landet, Borgmästare eller annan Magistratsperson i stad, Ecklesiastik embetseller tjensteman, Kyrkobetjent, Folkskolelärare, i tjenst varande eller praktiserande Läkare, Justerare af bränvinstillverknings-redskap, Brännerikontrollör eller Tillsyningsman, så ock i allmänhet Embetseller Tjensteman, som, till följd af sin befattning, kan komma att deltaga i beslut om bränvinstillverkning eller kontroll derå, må dock icke befatta sig med dylik tillverkning. Å ecklesiastika, civila och militära boställen, så ock å annan Kronans jord, som ej med stadgad åborätt besittes, vare bränvinstillverkning förbjuden; dock varde den, som å den lid Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855, angående vilkoren för bränvinstillverkning, kungjordes, på grund af kontrakt med Kronan, vederbörande myndighet, korporation eller boställsinnehafvare, såsom brukare eller arrendator sådan jord innehade, för sin person bibehållen vid tillåtelsen att tillverka bränvin, på sätt om jordinnehafvare stadgadt är, likväl icke i något fall längre än samma kontrakt gäller. § 2. Bränvinstillverkning skall, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under följande Jern terminer: nemligen från den i5 Januari klockan 12 på dagen till den 15 Februari vid samma timma, från den 15 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 106.
Det låg i detta ögonblick i hans anlete och väsen något, som förut icke varit synligt der, något alldeles motsatt den nyss försvunne Silenen. – Mina vänner, sade han, – ödet var starkare, än min skyddsvakt. Min embetsplikt kallar mig till Athen, der ett förskräckligt upplopp sköljer gatorna med blod ... – Bah, låt Kristianerna sönderslita hvarandra! afbröt honom en af gästerna. – Hvarandra? Ja hvarandra och er! Staden genljuder nu af ropet: död åt afgudadyrkarne! – Bah, låt dem ropa! – Låt Athen brinna! – Låt dem i fred slå ihjäl våra fordringsegare! Hvad angår det dig? – De ropa väl äfven: död åt Judarne, som korsfäst vår Gud! – Död åt Judarne! Död åt hela menniskoslägtet! – Ut med lamporna! – Kalabis! Kalabis, J slafvar! Den ende i sällskapet, som lånade prokonsuln sitt öra, var Karmides. Han sprang upp från soffan och utbrast: – En häst och en mantel! Jag följer dig till staden. – Vänner, ropade Annæus Domitius öfver sorlet, – för prokonsuln öfver Akaja går det icke an att låta Athen brinna, om han kan släcka branden, voro det äfven med sitt blod. Athen det herrliga, minnesrika! Athen, vetenskapens och konstens amma! Athen, kejsarens ögonsten! Mina gäster, jag måste lemna er ... kommen efter till staden ... der skola vi fortsätta festen. Här återstå endast tvenne skålar. Upp och fatten bägaren! Upp du slöa, likgiltiga, förderfvade ungdom! Upp enhvar som ännu älskar fädernas minnen! Bägarne, bägarne! En skål för de gamle, evigt unge gudar! – Hör på katekumenen! Katekumenen! – Tyst, här finns ingen katekumen! ropade Annæus Domitius. – Gudarnes skål! Han tömde sin bägare. De rusige gästerna följde exemplet. Karmides betraktade Annæus Domitius med förvåning. Han kände denne och anade plötsligt af hans uppförande, hans hållning, tonen i hans röst, att något utomordentligt händt eller förestod.
Dess nådiga proposition, till upptagande föreslagne. 27. Tull-medlen. Bruttoinkomsten af dessa medel beräknades vid sista stals-regleringen till 4,075,000 r:dr och har uppgått: Maj:t tillkännagifvit, ifrågavarande inkomst för år 1849 lemnat' en nettohehållning af 4,201,586 r:dr 15 sk. 5 r:st, hvaraf likväl 27,266 r:dr 26 sk. utgjort tull för inkommen spanmål, samt inkomsten sålunda visat sig vara i jemnt stigande, har Kongl. Maj:t i nåder föreslagit Rikets Ständer, att tullmedlen måtte beräknas till ett bruttobelopp af 4,400,000 r:dr, då, efter afdrag af ulgifterne för Tullverkets aflöningsstat och öfrige omkostnader,- förslagsvis upptagne till 800,000 r:dr, stats-verkets netto-inkomst skulle blifva 3,600,000 r:dr. 28. Salu-accis af S läder ne. Denna inkomst beräknades vid sistlidne riksdag till 3,000 r:dr, och har för år 1848 utgjort 3,082 r:dr. Af anledning, att, bland de städer, som vid förra statsregleringen deltogo i denna afgifts utgörande, städerne Calmar, Lindesberg, Upsala, Wisby och Carlshamn blifvit, på grund af derstädes medgifven försäljning af bröd, kött och dricka från erläggande af denna afgift befriade, och då en dylik befrielse för andra städer, innan nästa slats-reglering vidtager, jemväl kunde komma att ega rum, har denna inkomst-titel blifvit i den nådiga propositionen föreslagen att beräknas till endast 2,000 r:dr. 29.
Då Utskottet anser det vara ett af försvarsverkets angelägnaste behof att arméen, så lort sådant möjligen ske kan, blifver försedd med ett tillräckligt förråd af dugliga vapen, men detta behof ännu icke är sä afhjelpt, att ju icke betydliga uppoffringar ytterligare torde erfordras för att bringa Kronans gevärsförråd i fullständigt skick, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till Kongl. Majlis nådiga framställning, Rikets Ständer till anskaffande af nyssnämnda antal refflade inlänterigevär måtte anvisa en summa af 600,000 R:dr, att under nästkommande tre år utgå med en tredjedel årligen. 20:o. Till anskaffande af 2,000 st. kavallerisablar af 1854 års modell, å 18 R:dr st., är vidare af Kongl. Majit äskadt ett anslag af 36,000