Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrif velse IV.-o 346. hafva Rikets Ständer, jemte anmälan det Rikets Ständer för sin del anse förslagets antagande vara gagneligt, trott sig böra till E, K. M. i underdånighet öfverlemna, att, efter det vederbörande blifvit hörde, och ämnet fullständigt utredt, i Nåder bestämma den förändrade lid för uppbördsstämmornes hållande och för redovisningens afgifvande för Kronans uppbörd, som E. K. M. pröfvar lämplig. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 Maji 1835- N:o 346 Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 17 Maji 1835. Preste-.St ände t dert 17 Borgare-Ståndet den 18 —■ Bonde-Ståndet den t8 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående granskning af de i Stats-Rådet förda Protocoll. (Const.-Utsk.
Till följd af hvad jag nu yttrat, får jag hemställa, om icke motionen kunde förfalla, utan att någon sådan följd skulle derigenom uppkomma, som Friherre Ankarswärd velat draga. Herr Tham: Jag ber få förklara, att jag aldrig bestridt någon representant den rättighet, att fordra skyndsamhet af Utskotten. Hade motionen endast innehållit della, bade jag ej yttrat mig, men då motiverne strida mot min känsla, kan jag ej annat än söka vederlägga dem. Man har updragit en mörk tafla öfver det ansvar Ridderskapet och Adeln skulle underkasta sig, om Ståndet ej biföll Herr Hjertås motion. Derigenom skulle man tillvita oss tidsuldrägten, säger man. Tidsutdrägten kommer från rättigheten att skrifva, och ingifva, tusentals motioner, och från den skyldighet man har, att ej så lill sägandes ka - 374 Don 12 J a n u a r i i. sta dem under bordet. SA länge man ej afstår från rättigheten att få dem profvadet lärer det blifva deras fel, som göra mängden af motioner, om tiden utdrages. Så fänge Utskotten ej försumma sig, utan arbeta hvad de förmå, kan ingen tillvitelse dem göras, och intet ansvar åläggas Ridderskapet och Adeln, eller någon annan, om ej ärenderne hinna slutas inom den i Grundlagen beräknade tid. En half säck motioner har inkommit endast örn Bränvinsfrågorne; och en mängd motioner i de andra till BevillningsUtskottets behandling hörande ämnen. I afseende på den vigtigaste af alla Bevillningsfrågorne, den om Tullen, saknas ännu Konungens proposition, ehuru påminnelser derom blifvit gjorde. Vi hafva förklarat, att Tullfrågan i alla fall förekommer i denna vecka, sedan ChartasSigillatas-Förordningen blifvit uppgjord. Jag tror således, att ingen försummelse bör oss tillvitas. Den, sora vill öfvertyga sig, om Utskotten arbeta eller ej, borde icke afsäga sig att vara Ledamot i Utskott, utan deltaga i deras arbeten, så kunde han få erfarenhet af göromålens besvärlighet.
I följd häraf, och då den förändring i testaments-lagarne, hvartill återremissen, eller Utskottets yttrade åsigter, föranleder, ej innefattar någon rubbning af den princip, sorn Utskottet tillämpat i sitt af Rorgareoch Bonde-Stånden gillade förslag i afseende på testaments-rätten efter stads-rätt, får Utskottet, med frånträdande af sitt förra Betänkande, så vidt det ej ofverenslämmer med nedanstående förslag, vördsamligen tillstyrka, det mätte Rikets Ständer för den händelse, att Ridderskapet oeh Adeln medgifver att den serskilda testaments-rått, som öfver ajlinge-fastighet tillkommer Jrälseman, enligt 12 i Ridderskapet och Adelns Privilegier den 16 Oktober 1123, må. upphöra och öfrige Riks-Ständ sådant bifalla, måtte besluta: att, med upphäfvande af 12 § i Ridderska pet och Adelns Privilegier den 16 Oktober 1723 och Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762, angående utvidgad testaments-rätt efter Stads-rätt, 17 kapitlet Arfda-balken samt 1 moni. 3 § af 8 kapitlet Jorda-balken skola erhålla följande förändrade lydelse: Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 66. A rf da-balken. 17 kapitlet. Hvad, och huru mycket, man må i testamente gifva. § 1. Ej må någon genom testamente bortgifva eller annorledes förordna om mer, än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröst-arfvinge lefver efter. Finnes ej bröst-arfvinge, då må man om all egendomen förordna; dock må om arfvejord å landet ej förordnas till förmån för annan, än den, hvilken, efter thy i 6 kapitlet Jorda-balken sägs, eger bördsrätt till den jord; man eller hustru likväl obetaget att åt den, sorn den andra öfverlefver, på lifstid förläna hälften af arfve-jord sin.
Om det å ena sidan icke kan nekas, att det föreslagne stadgandet någon gång torde träda^den enskildes rätt för när, bör å den andra icke förbises de vigtiga skäl, som ligga till grund för förslaget. De drygare kostnader Kronan för arbeten, verkställde för dess räkning, vanligtvis får vidkännas, svårigheten att hålla uppsigt på ofta vidsträckta hägnader omkring mark, sorn föga gagnar, och olägenheter, stundom förluster af rättegångar med angränsande del-egare om ersättning för åkerskada, tillkommen genom hägnad, synas utgöra grunden för detta stadgande. Fastän jag icke misskänner vigten af dessa skäl , anser jag icke desto mindre det deraf föranledde stadgande vara både för allmänt och för mycket vidsträckt. Det angifna förhållandet i fråga om Kronans egendomar af ofvannämnde beskaffenhet, torde egentligen inträffa i Rikets Norra Provincer; det måste väl medgifvas, att der har Kronan i allmänhet icke någon serdeles nytta af stängseln, och att densamma icke utan stora svårigheter och kostnader för Kronan kan uppföras samt underhållas } deremot torde ett sådant förhållande sällan eller aldrig inträffa, i afseende på menigheters allmänningar och skogar. Hushållningen med dessa senare närmar sig mera det enskilda än det allmänna. Hvarje del-egare har tillfälle att sjelf upprätta sin del i hägnaden, och aflägsenhefen torde lika litet få antagas som gällande skäl till befrielse för dem, som för hvarje annan enskild person. Afen såvida man ingår på den åsigten, att menigheters allmänningar och skogar böra, jemte Kronans parker, djurgårdar etc., inom de sydliga och mediersta delarna af Riket, deltaga i stängsel-sky ldigheten, så torde slutet af §. tarfva en förändring, så att den icke kunde tydas derhän, att ofvannämnde allmänningar och skogar, som sålunda borde deltaga i stängsel-skyldigheten, skulle jemväl vara förpligtade att stänga emot 22 Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utskts Betänkande N:o zo. de delar deraf, som blifvit åt enskilde upplåtne.
Sedan inom föreskrifven tid ett bolag blifvit under benämning af Norbergs jernvägs nya aktiebolag bildadt, och plan för ifrågavarande jernvägs fullbordande den 13 Juni 1855 vunnit Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse, enligt hvilken plan kostnaden, ursprungligen beräknad till endast 234,736 R:dr, antogs komma att uppgå till 402,736 R:dr, har Direktionen för nyssnämnda bolag, uti en till Kongl. Maj:t den 18 Mars sistlidet år ingifven skrift, i underdånighet förmält, hurusom, redan under jernvägsarbetets fortgång och ännu mer sedan det nalkades sin fullbordan och efter dess fulländning, bolaget fått erfara, att det beräknade kostnadsbeloppet på långt när icke var tillräckligt att sätta jernvägen och dess rörelsemateriel i sådant skick, som motsvarade dess bestämmelse. Bolaget hade derföre måst tid efter annan genom beslutade tillskott fylla bristen, i hvilket afseende Direktionen bifogat utdrag af bolagets reviderade räkenskaper, utvisande att den kostnad, som bolaget dels med de af Staten beviljade lån, för hvilka bolaget stod i betalningsskyldighet, dels ock genom kontanta tillskott bestridt, skall uppgått till 552,821 R:dr. Utom den uppoffring bolaget sålunda utöfver gjorda beräkningar måst vidkännas, hade bolaget, i afseende å påräknade inkomster efter det jernvägen år 1856 blifvit för trafiken öppnad, drabbats af förluster derigenom att, i anseende till åtskilliga af bolaget icke beroende omständigheter, någon betydligare transportrörelse å Strömsholms kanal för malm icke förr än efter år 1860 varit att påräkna I följd häraf, och sedan med 1859 års ingång jernvägsbölagets skyldighet att betala ränta och verkställa amortering å begge de erhållna lånen vidtagit, hade trafikinkomsterne under nämnde år och år 1860, ehuru öfverstigande dem för de föregående åren, likväl icke, efter afdrag för utgifterne vid trafikens bedrifvande, uppgått till ett belopp motsvarande hvad bolaget i ränta och amortering å statslånen utbetalt.
Famillens och enskilte personers förhållande, såsom Resande, till de skjutsande, ej skulle innebära ett Rikets StändersUtskotts yttrade öfvertygelse om det opassande och olämpliga för hela den Svenska allmänheten , att äga något lagligt skydd jemte lagligt åliggande, då dess egendom sålunda tillgripes, stadnar jag i villrådighet öfver Utskottets mening, vid försöket att tolka de gamla och nya skjutslagarne, då Utskottet ytterst påstår, att det såsom hittills hör ankomma på Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att vid Kungsskjuts reglera håde uppbådningen och ombytes-stationerna m. m., hvarom allt någon allmän författning icke skulle kunna vidtagas. Som detta in. m. kan innebära allt hvad man vill förstå med Kungsskjuts, synes Utskottet hafva gjort sig en öfverflödig möda, alt 22 li. io i/,6 Den 3o April e. ra. åberopa Lag der lag icke skulle behöfvas, hvarom efter Utskottets mening ingen fråga ens bör kunna uppstå. Men Betänkandets Författare har, jemte erkännande af detta godtyckliga förhållande, velat grunda sjelfva godtycket på Lag, och derföre åberopat*1642 års Riksdagsbeslut jemte 1649 års Konungaförsäkran, såsom ännu bestående Lagar, ehuru Utskottet på samma gång medger, att den sednare upphäft den förra, uti hvad som rörer fri Kungsskjuts af frelst och ofrelst.
Ny skuldsättning måste då lörsökas, nya källor anlitas, tilldess slutligen alla äro uttömda och en fullständig ekonomisk ruin är för handen. Lika förderfligt verkar detta system i moraliskt hänseende. Man vänjer sig att betrakta krediten såsom icke hufvudsakligen betingad af redbarhet och ett öppet, ömsesidigt förtroende, utan man anser vinnandet af densamma mera såsom en konst att öfvertala eller blända genom skenfagra löften eller förespeglingar; och punktlighet i betalning, der den eger rum, anses mindre nödig i och för sig, än såsom medel att befästa krediten för att kunna ytterligare lefva på densamma. Men denna punktlighet måste, i följd af sakernas egen natur, blifva alltmer sällsynt, och omständigheternas tvång drager stundligen in allt flera i hvirfveln af detta olycksbringande system, som lockar i hvarje butik, likasom i hvarje verkstad. Icke minst vådliga äro, såsom åtskilliga af motionärerna antydt, dessa förhållanden för rörelse-idkarne sjelfva och för affärslifvet i allmänhet. Den lörsigtige minuthandlanden, — den, som icke ville gifva sina utborgningar samma utsträckning som andra, — skulle snart förlora sina kunder, — och hela handeln blir således ytterst beroende af en slump, som ingalunda ligger i dess natur, nemligen af konsumenternas större eller mindre beredvillighet och förmåga att gälda hvad de redan längesedan förtärt eller förbrukat. Ganska betydliga förluster uppkomma derigenom ofta, och en alltid säker följd är den, att minuthandlanden icke kan med någon visshet beräkna tiden, då han erhåller betalningen för sina varor. Häraf följer åter, att grosshandlanden, som jemväl på kredit nödgats utlemna det till minutören utborgade varulagret, blifver besviken i sin väntan på betalning och sjelf i sin ordning nödgas svika andra affärsvänner. En opålitlighet och en saknad af ordhållighet, som för affärsverksamheten är bland det vådligaste af allt, har härigenom i mer eller mindre mån spridt sig till alla rörelsens grenar; och betecknande i detta hänseende är, bland annat, det förhållande, att uttrycket kontant betalning ingalunda alltid inom affärsspråket utmärker detsamma, som eljest dermed förstås, utan endast häntyder på en något inskränkt betalningstermin.
Till innehåll, emedan bestämmelsen af ett visst antal representanter från stadsdistrictena uppliäfver ett i förstärkt Coust Utsk, faltadt beslut. Jag liar hittills endast anfört några exempel, tjenlig» till en jemförelse emellan grundlagens föreskrifter och Utskis förfarande. Flera äro att tillgå, men det anförda torde vara tillräckligt att motivera ett ogillande af Utskis åtgärder, såsom icke öfverensstämmande med 56 §:n Reg.Fin, ej heller med f!. St:s beslut. Jag uther mig nu H. R. o. Adis uppmärksamhet vid några sakförhållanden inom detta märkvärdiga förslag. Ehuru Sverige, enl. Utskis förmenande, icke har elementer lill en pärskammare, medgifver dock Utsk. (pag. 15) att äfven i Sverige kau skapas en öfre kammare, sorn väsendtligen tryggar continuiteten i representationens åsigter och förekommer de hastiga opinionskastuingar från den ena riksdagen till den andra, hvilka Svenska riksdagarnes historia i alltför stort antal företer. Det är i sanning tillfredsställande att erfara detta erkännande å Utskis sida. En annan fråga är, om denna slags conlinuitet är den enda, som hör sökas medelst representationens indelning i 2 kamrar. Jag ber att få återkomma till denna fråga, och vill nu anmärka, att äfven den egenskap, Utsk. vill finna hos dessa kamrar, skall fåfängt sökas hos en afdelning inom den tvådelade representationen, sorn göres fullkomligt beroende af den andra. Från Utskis egen synpunkt skulle jag följaktligen, i öfverensstämmelse med reservanlerne (Gr. Spens, Prosten Hallström m. fl.), icke tillfredsställas uf den andra kammare, som, till följe af Utskis 7° Dea 17 April f. m. förslag, mäste genom Je verkande krafternas egen oemotståndliga riktning uppkomma. Betrakten, mine herrar! dessa allmänna val, utsträckta lill en hvar, som äger 10 r:dr b:co i capital! Hvilken bildning skall man begära, hvilken grad af intellectuel eller af materiel sjelfständighet hos den arbetsclass, hvars högsta kroppsliga ansträngning icke i allmänhet torde vara tillräcklig för egen, för hustruns och barnens lifsbergning!
SDFöredrogs Banco Utskottets Protocolls Utdrog af den 29 Nowcmbcr, i anledning af Kongl Masts till berörde u skott remitterade nådiga proposition rörande Götha Canal Werk, gch dä ivid Banco UtffoktctS afgisne mlätandc, at^ill:ga anmärkningar, gjordes, bcsiöt Ridderffopct och Adeln, att-det samma, äcföljdt as dega anmärkninggr, kill Banco 'Utskottet återremittera, hwarjämke Utssottet ffulle annio, das att Herrar Banco Fuljmägtiges öfwer detta ämne afgisne yttrande kill Riksens Ständers kännedom med, dela: Hwwom de öfrige Resp. Ständen genom Protokolls Utdrag »vänligen skulle underrättas, 8upra. UpläsieS följande: Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Beswärs och Oeconomie Utskotts Betänkande i anledning af Riksdags Fnllmäqtigcs för Nya Kopparbergs, Lindes, Ramsbergs Nora, Hjulsjö , Grythytte och Carl, skoga Bergslager frän Hederwärda Bonde Skändcl remitterade Memorial angående en yrkad fri och oinffränkt TachernS handel iyom Riket.
Majit, då derjemte förekommit, att det förutvarande residenshuset egde ett olämpligt och eldfarlig! läge invid ett af stadens tätast bebyggda qvarter, samt, såsom för enskildt behof uppbjggdt af korsvirke med inmuradt tegel och är 1819 för Kronans räkning inköpt, både i följd af ålder och byggnadssättets beskaffenhet ganska ofta tarfvade stora och kostsamma reparationer, utom det att inredningen icke heller kunde anses så beskaffad, alt huset vöre till boställe för länets höfding i allo tjenligt, funnit angeläget, att ett nytt länsresidens i det nuvarandes ställe anskaffades, i förening med passande lokaler för nu pä långt afstånd från residenset belägne embelsrummen för Länsstyrelsen och Provins-landtmäterikontorets tjenstemän, helst någon tjenligare tidpunkt för ett slikt bvggnads-företag, än den närvarande, svårligen kunde inträffa, enär, i följd af den i Nåder anbefallda raseringen af Christianstads fästning, icke blott särdeles goda byggnadstomter på fästningens fordna område, utan äfven en del bvggnads-materialer efter lästningsvailarne funnes för kronan kostnadsfritt att tillgå, och de gamla residensoch embets-husen, såsom för handelsrörelsen och för enskilde personers besittning förmånligt belägne, sannolikt kunde med fördel för kronan försäljas, samt att Ofver-lntendents-embetet låtit upprätta och Kongl. Majit jemväl i Nåder gillat ritning och kostnadsförslag till ett nytt länsresidens af sten, med tillhörande flyglar, hvilket, enligt förslaget, komme att kosta 80,219 Ridr 40 sk.; och då från denna summa, hvilkens betydlighet härrörde af de i Christianstad gällande ovanligt höga priser på byggnads-materialer, afdroges den köpeskilling af 25,000 Ridr, som påräknades genom de nuvarande residensoch embetshusens försäljning, till hvilken Kongl. Majit jemväl äskade Rikets Ständers bifall, utgjorde det belopp, som återslode att fylla, 55,219 Ridr 40 sk. eller i jemn summa 55,000 Ridr.
Vid sådant förhållande och då, enligt hvad för Utskotlet uppgifvits, ofvanhemälle jernvägs-bolag icke skulle vara belåtet med do betalnings—vilkor, sorn, med hänsigt till den nuvarande allmänna penningeställningen, efter Utskottets åsigt, borde af Rikets Ständer bestämmas för ett lån, som vid denna Riksdag kunde åt samma bolag meddelas, anser sig Utskottet böra hemställa, att det begärda låne-underslödel för utförande af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Uttersberg icke må under innevarande Riksdag beviljas. 6:0. Angående anläggning af en jernväg mellan Westerås och Dalarne. Åberopande en under sistförflutna Riksdag väckt motion om stals-bidrags an visande för en jernvägs-förbindelse mellan samma orter jemte denna motion bifogade kostnads-förslag och öfriga handlingar, har Herr Silfverstolpe, Fredrik Otto, förnyat sitt då framställda förslug i afseende på Statens medverkan för anläggandet af en jernväg från Westerås till Fahlun samt den i närheten af Siljan liggande Insjön, hvarvid bemälde motionär, under erinran om Rikets sednast församlade Ständers beslut rörande jernvägs-anläggningen mellan Gefle och Fahlun, yttrat, att genom denna, med lån utaf allmänna medel understödda, kommunikations tillvägabringande hade ingalunda det andra af motionären förordade kommunikations-förelagot blifvit obehöflig!, emedan Dalarne, såsom under sistlidet års vinter visade sig, icke kunde påräkna att få -sina behof af spanmål och jord-produkter uppfyllda från Gelle, utan måste i sådant afseende, oaktadt de stegrade forlönerna, fortfarande vända sig till Westerås, eller denna landsorts vanliga hamnplats vid Mälaren; och har motionären tillika hemställt, att Rikets Ständer måtte taga i öfvervägande frå gan såväl om hela den föreslagna jernvägs-anläggningens fullbordande, som, derest sådant icke läte sig verkställas, om utförande af en så stor del deraf, att Mälaren blefve sammanbunden med någon punkt vid Dalelfven, derifrån detta vattendrag vore eller kunde blifva segelbart under någon längre sträcka.
1 skålp. — 8 — Frugter och bär, ej specificerade: friska 1 tunna 36 — inlagda i brännvin eller ättika . 1 skålp. 9 — torra . 1 lisp. 32 — Frö, kanarie1 skålp. 1 — Färger och fårgningsåmnen: • Blyhvitt 1 skålp. 2 Bresilja, raspad eller malen .. 1 skålp. 6 Catechu, eller terra japonica 1 skålp. 3 Cochemlle ... 1 skålp. 16 — Guloch ljusockcr eller kyllerfärg, samt ockergelb och brunocker 1 skålp. 4 Gurkmeja eller curcuma 1 skålp. 6 Indigo - 1 skålp. 4 Krapp, rothe eller lilzari 1 skålp. 6 Mönja i 1 skålp. t Quercitron 1 skålp. Fnöske, beredt; se Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser. Fogellim; se Lim. Foglar, preparerade till', naturaliesamlingar, hänföras under Naturalier, slagtade; se Kott. Fransar; se GulddragareochSuörmakarearbeten. Fris; se Väfnader, ylle-. Frugter, insyltade; se Confilurer. Fyrverkeriarbelen, Lust-; se Slöjdevaror, ej specificerade. Får; se Kreatur. Fäilar; se Hudar och skinn, pelsverk. 9 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. lt.dr sk. r:st Feif ger och Järgningsämnen : Sandel, malen 1 skålp. 6 Sappan, malen 1 skålp. — 6 Schiittgelb 1 skålp. Yau eller gaude 1 skålp. — 3 "V eyde 1 skålp. 3 Ängskära . 1. skålp. — 3 andra slag, ej specificerade 1 skålp. 3 — Anm. Färger, med olja eller annorledes beredda, ina införas mot den för råämijet stadgade tull.
Stämplade Pappers-Af giften håfve Vi hufvudsakligen bibehållit sådan den varit sedan år 1815 och endast uti en derom faststäld förnyad Rik stia gs-Beslutet, 735' Författning sökt i de gifne föreskrifterne åstadkomma mera tydlighet och fullständighet, enligt hvad Vår underdåniga Skrifvelse den n:te i denne månad och den dervid bilagde nya Författningen närmare utvisa. För Husbehof s - Bränneri-Medlens utgörande håfve Vi äfven bibehållit samma grunder som år 1815 blifyit stadgade, hvilket V'i genom Skrifvelse den 22 Juni i underdånighet anmält. Vid Allmänna Bevillningens fördelning håfve Vi hufvudsakligen följt de förut gällande grunder men, till fyllande af en efter förra Eevillnings-Förordningen uppkommen trist, tillagt en Artikel om Bevillning å Öfverflöd. Vi åberope härom Vår underdåniga Skrifvelse den J5 innevarande Juli samt den dervid bilagde Bevillnings-Förordning. Dessutom, och då de åtgärder, som, enligt Riksens Ständers vid förra Riksdagen yttrade önskan, blifvit vidtagne till frivilliga sammanskott inom Länen för Veneriska Smittans hämmande, Lazaretts anläggande och Kur~Anstalters utvidgande, icke uppfyllt det åsyftade ändamålet, håfve Vi, öfvertygade om nödvändigheten att sätta en gräns för denna vådliga Smittas vidare utbredande, beslutit och i underdånig Skrifvelse den 2;dre af denne månad hos Kongl. Maj:t anrjält, att, i stället för de förut åtagne ft i villige afgifter, hvarje Mantalsskrifven person må intill nästa Riksdag årligen erlägga Tre Skillingar Banko under yissa bestämda vilkor. Uti åtskilliga andra med Bevillnings-medlen gemenskap egande ämnen håfve Vi till Kongl. Majd under Riksdagens lopp aflatit följande un - Riksdags-Beslutet. derdåniga Skrifvelser, dem Vi här jemväl Os* åberope; i 1. Deri 5 sistlidne Jamiari angående Krono-Uppbördens verkställande för det: då löpande Uppbördsår; 2.
Till följd af Rikets Ständers vid sist förflutna Riksdag meddelade Utgifna nya beslut, hafva 968 st. nya 4 procents obligationer å 4>°°o B:dr hvarKUBiBken* dera, eller å ett sammanräknadt kapital-belopp af 3,872,000 R:dr, med dertill hörande räntekuponer för 10 år, blifvit af Riksgälds-Contoret, under den 3o nästl. September, utfärdade för Siats-Verkets ännu återstående skuld till Rikets Ständers Bank i anledning af derifrån utbetalda medel till 1808 års krigskostnader. Deremot har Riksgälds-Contoret, på sätt Rikets Ständer förordnat, i utbyte emot dessa obligationer, återbekommit Contorets år i83o till Banken utgifna 44o sf* förbindelser å nämnde skulds dåvarande belopp, 4.400’000 frdr, hvilka förbindelser numera blifvit öfverkorssade och dödade. Till upplysning om beloppet af den för åren 1838 och 1839 uttaxerade samt till Riksgälds-Contoret lefvererade Allmänna Bevillning, Bevittningen. hafva Revisorerna ansett sig böra anmäla, att, oberäknad! den i Riksgälds-Contorets räkenskaper särskilt upptagna centonal-afgiften, enligt dessa räkenskaper för de 3:ne sistförflutna åren samt Commissariatets till Herrar Fullmäktige afgifna Berättelse för innevarande års 3:ne första qvartal, till Riksgälds-Contoret influtit: a) Af 1838 års Bevillning: