Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I 2 Mom. 2 punkten deraf skulle i tillägget sättas: de fall, i stället för »det fall». Då Dagblad och Veckoskrifter på intet ställe i Tryckfrihets-Lagen äro upptagne under något särskildt stadgande, så ansåg Beredningen lämpligt att nu företaga hvad som dermed ägde gemenskap i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. 1 Mom. 1 punkten deraf, angående tillståndsbref tor utgifvandet af Dagblad och Periodiska Skrifter, kom under öfverläggning, då Beredningen beslöt att föreslå följande stadgande: Den, som vill Dagblad eller Periodiska Skrifter utgifva, anmäle sig, jemte titeln och tryckningsorten, hos Hof-Ganzleren, som äger att, så vida sökanden ej för nesligt brott blifvit dömd eller förklarad ovärdig föra andras talan, meddela bevis, att intet hinder emot Skriftens utgifvande förekommer. Häremot anförde Biskop Tingstadius: Utgifvaren må anmäla sig hos Hof-Canzleren, men tillståndsbrefvet af Konungen bero. Jag finner för min del ingen anmärkning eller tilläggning vid Konungens egna uttryck i Proposition behöfvas för deras förtydligande. Biskop Faxe: Jag inser ganska väl, att samma ändamål vinnes, men då Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition utmärkt sig behaga att låta sig dessa ämnen i underdånighet föredragas, finner jag ingen anledning att tillstyrka den föreslagne förändring. Ett tillståndsbref är intet Privilegium, som förutsätter uteslutande rätt, och i följd deraf kunna desse ej anses stridande mot 3 Mom. 1 § Tryckfrihets-Lagen. Doctor Agrell var af samma tanka. 366 Riksdagen 1812. För att åstadkomma laggrann efterlefnad af sistnämnde förordnande, fann Beredningen nödigt utsätta följande ansvar: Boktryckare, som, titan att vara försedd med HofGanzlerens bevis om gjord anmälan af ett Dagblad eller Periodisk Skrift, desamma trycker, bote 100 R:dr, och Skriftens lifgifvande inställes, intill dess utgifvaren iagttagit hvad ofvanföre derom stadgadt är. Bilaga K till Mern. Protocoll hållet i Riksens Högloft.
Hvad jag härofvan sagt, har nogsamt bevist , att han, genom de jure ägande kännedom af cmte-acta_, icke dertill är i ringaste mohn mera qvalificerad, än hvarje annan Ledamot af Stats-Rådet; också har det sällan handt, att han blifvit utsedd till detta Vicariat. Är detta långt, må han, lika gerna som ett Stats-Råd , dertill visserligen kallas, emedan Cabinetts-Secreteraren icke äger nog upphöjd rang , att på längd förestå relationerne med diplomatiska Corpsen. Men på kortare, tid är denne utan tvifvel den rätta Suppleanten. Han känner ärenderne i deras sammanhängande kedja. Ja han betyder mer i Departementet , än det kanske är alia inom detta Stånd Den 3 December e. m, bekant. Jag förmår icke neka mig den tillfredsställelsen , att omtala åter en liten Status in Stain. Cabinetts-Secreteraren, mine Herrar, äc Cabinettets rätta Chef. Han är anbefaid att, jemte sina underlydande Tjenstemän , gä StatsMinistern med Utrikes Correspondaneen tillhanda, men han står omedelbart under Kongl. Maj:t, och han äger till och att directe inför Konungen , äfven Där Stats-Ministern icke är tillstädes , samt i alla fall sjelfständigt och på eget ansvar föredraga om Minister-statens aflöning, och om allt hvad till förvaltning af diplomatiska anslaget hörer. Så lyder åtminstone hans Instruction , och när jag talar om organisation, talar jag om — organisation — ej om Praxis. Således åter här ett vedermäle af sönderdelning och jämnvigt. Jag förklarar mig åter för Särskildta Ufskottets förslag i ämnet, och förnyar min anhållan om Proposition derå. Herr -von Hohenhausen: När Hof-Can cellers-Embetet sä viii uti Särskildta Utskottets Betänkande, som äfven uti Constitutions-Utskot. tets Förslag ar bibehållet, lärer någon fråga om dess upphörande nu icke formenligt kunna uppstå.
Ståndets Ledam. vägnar Carl. F. Landfors*. ■- Ståndets Ledain vägnar Jan Jonsson. C, Tunelius. TTppIäet 544 JDen a g Maj. Uppläst hos samtliga Riks-Stånden <1. 29 Maj. Riksens Högloft. Stunders Stats-Utdotts Betänkande, angående vackt fråga om inköp af Posthus och Boställen för Postmästare. Uti till Vallöf!. Borgare-Ståndet ingifvet Memorial , hafva Herr Commerce-Bådet B. H. Santesson, Hr Grosshandlaren Jan Lamberg och Hr J. Holmer föreslagit, att Posthus måtte för Statens räkning och till Boställe för Post-Inspectoren i Götheborg inköpas; äfvensom Herr Borgmästaren Barthelsson och Herr Handelsmannen J. F. Ekman gjort enahanda framställning i afseende på alla öfriga Post-Förvaltare i Städerna och på Landet, hvarvid hufvudsakligen är andraget: att Post-Inspectorernas Löne-vilkor och deribland beräknade Hyresmedel äro så knappa, att de i Götheborg icke på långt när de sednare åren varit tillräckliga blott till hyra för boningsrum och Post-Contoir, och i Norrtelje äfven till iner än hälften medtagas för samma behof: att säkra Lägenheter till Post Contoir sålunda icke kunna af Post-Inspectorerna anskaffas; samt att, i anseende till de betydliga Penning-summor och angelägenheter, som skola lemnäs i Post-Contoirens vård, det likväl vöre af vigt för det Allmänna, att väl förvarade och säkert inrättade Posthus funnos, hvarest Contoiren ständigt kunde bibehållas och flyttning deraf, som nu ofta inträffar, undvikas. Vid Den 2 g Maj. 54> Vid .förehafvande häraf har Utskottet nog insett nyttan deraf, om publique Hus kunde anskaffas till Boställen åt Post-Förvaltare och Post Contoir, enär derigenom större säkerhet skulle vinnas för både Statens och enskilta personers penninge-remisser, och de olägenheter upphöra, hvilka Contoirens flyttning medför, äfvensom förbättring i PostHnspectorers och Förvaltares aflöning dessutom beredas.
Om äfven fången under sin fän - ro Den 8 Januari. gelsetid visat än aldrig så stora tecken till förbättring, liar dock denna förbättring aldrig för sammanlefnadens och frihetens frestelser varit utsatt. Pröfvas måste den, innan samhället med trygghet kan äter upptaga honom i sitt sköte och den en gäng brottsliga sjelf kan emotse en trygg och brottfri lefnadsbana. Om ett förbättrings prof sålunda är nödvändigt, skulle jag tro ett sådant kunna vinnas, om de, som utstått sitt straff och antingen icke äga sjelfva medel till sin försörjning, eller icke i verklig tjenst genast kunna inträda, pä arbetskompanier under stränga disciplinariska lagar insattes. På den tvungne arbetarens uppförande under första äret af sin arbetstid, då han under denna lid kommit i beröring med menniskor och dess frestelser, skulle bero, huruvida han efter detta profår kunde som fri arbetare få återgå lill samhället, dit han, med medfördi betyg om ordning, arbetstid och arbetsvana, kunde med ljusare utsigter för framtiden återvända, och om j af hans arbetsförtjenst under den tvungna arbetstiden blifvit för hans räkning afsatt, läge häruti ett medel för honom att, om äfven han icke genast erhölle någon tjenst, likväl under den första tiden sörja för sill uppehälle. Uti delta förslag ligger icke allenast ett prof. Äfven en driffjäder till ordning och arbetsamhet är häruti afsedd, en ordning och arbetsamhet, som ät den tvungne arbetaren skulle återköpa friheten. Hvad emot delta förslag kan invändas, är kostnaden, ilen uti en tid då stora så väl allmänna som enskilda arbeten tyckas förestå, tror jag, om desse arbetskompanier väl organiserade ställdes till sä väl Statens som enskildes disposition, att kostnaden, sedan arbctsförtjenstcn blifvit afdragen, icke skulle blifva så stor, man kan hända föreställer sig. Väger man å andra sidan de minskade kostnader för fångvård, som jag tror delta förslag skulle medföra, stiger vågskålen ännu mera.
Härtill kunna väsendtligen räknas: alt kreaturens mängd icke blifvit afpassad efter fodertillgången; att mera afseende fästats å djurens antal, än å deras beskaffenhet; att fodertillgången icke genom betesmarkens och ängarnes bättre skötsel och, der så ske kunnat, genom en utvidgad odling af gräs, skidväxter och rotfrukter blifvit ökad i förhållande till kreaturens mängd; att tillräcklig omsorg icke blifvit fästad å valet af afvelsdjur; och att kreaturens skötsel 6 Statssamt Allm. Betv.- och Ekon,-Utskottens Betänkande j N:o 46• blifvit vanvårdad. Dessa omständigheter, synnerligast den sista, torde äfven vara orsak dertill att någon inhemsk constant boskapsrace, om än försök till bildandet deraf varit gjordt, egentligen ej finnes. Då det icke lärer kunna bestridas, att boskapsskötselns bedrifvande på ett mera ändamålsenligt sätt både bör och kan verkställas, så uppstår fråga, huru härmed skall tillgå. Utskotten anse den inhemska boskapens förbättrande och utbildande till god race böra utgöra början, och hufvudsakligaste medlet för en sådan förädling vara utländska afvelsdjurs införskrifvande; men, på det att denna åtgärd må blifva så verksam som beliofvet påkallar, bör den icke vidtagas i alltför liten scala eller för ensidigt. Öfverlemnas den uteslutande åt den enskilda omtankan, så måste den, enligt privat-företags natur, och, i följd af de ringare medel, som hos en enskild kunna påräknas, vara alltför inskränkt i sina verkningar,osäker till varaktigheten och således icke utöfva något stort eller allmänt inflytande på boskapsafvelns förbättrande. Försök, som lemna hopp om fördelaktigare resultat, hafva visserligen i detta hänseende af enskilde egendomsegare blifvit gjorde, medelst införskrifning af hornboskap utaf
Å detta författnings-förslag, hvarigenom valprincipen således var af Rikets Ständer godkänd, ehuru med en varsamhet i tillämpningen, som var rida större än den, sednast nedsatta Kyrkolags-kommittée ansell nödig, biel dock, i enlighet med särskild underdånig framställning af Preste-Ståndet, sanktion af Kongl. Majit vägrad. 8 Lag-U t skottets Betänkande N:o 47. Och såsom skäl för denna vägran har Kongl. Maj:t åberopat, bland annat, dels att det föreslagna stadgandet, enligt hvilken hälften och på flera ställen två tredjedelar af Domkapitlets ledamöter skulle för viss tid väljas af de Kapitlet underlydande prester och skollärare, oaktadt dessa fortfarande kommo att vara Domkapitlets domsrätt underkastade i afseende på begångna tjenstfel, icke syntes lämpligt, dels ock att den af Rikets Ständer föreslagna organisation af Domkapitlen icke i högre grad än den nuvarande medförde säkerhet derom, att Domkapitlen endast kommo att bestå af sådana ledamöter, som hvar för sig voro skickliga att deltaga i alla de olikartade göromål, som nu tillhörde Domkapitlens handläggning. Nu, om äfven Utskottet, lika med sednast församlade Ständer, skulle anse en förändrad organisation af Domkapitlen vara af behofvet påkallad, följer dock icke deraf, att något af de nu väckta förslagen bör bifallas eller ens att, med aktgifvande på hvad sednast i detta ämne, såsom ofvan är nämndt, förekommit, rätta tidpunkten nu är inne att söka få frågan löst på ett för landet tillfredsställande sätt. Hufvudsakliga skilnaden emellan den af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte beslutade författning och det förslag, Herr Domprosten Knös nu framlagt, är ofvan angifven. Denna skilnad, eller sättet för Domkapitlens förseende med ledamöter, är djupt ingripande och gifver åt de begge förslagen en helt olika karakter.
Ont någon af bett jfattffplbigeS barn, ntpnbftngat effei buSfolf eget fåbatta egenbontat otb lägenheter, mert oeb inrättningar, hvarför afgift, jemtift 3 Slvtifetn, erlägges, utmäifeS fåbant brebnnb namnet, odj, om ttägoit af bent ät gift, upptages bufinm efter mannen (3) SCiffböv ©cn)tffitiug8<görorbmngen 1858, iöttinfrtté-' od) <Sffttff¥l'tflung$:£åltgb nti ©cit ffattffptbtgeä naum, jemte aiu tcefning af egare, arrenbatercr etter btufarc af fafttgtycter nt. nt. Mif mit tilt begiignanbe nu. uiäfb. •-J m «v f e 8: folmunei: "<£jemmanta( m. m." infötaS Somternnä ttimimet ocf) jtodff, famt SfabSjorbfttS tumb tid Sunne* § o r m u* <3<ittMminbr<ig öfwer $i. Sögberieé SOJittu niman. ^3 c r» ©fatlftrifne. s23cta(anbe Söeirttfning efter 1:fto 5lrt. gric fvSn iöcroiflning fft« lia Sitt. ©ÖlflUlt. Äia6p tito S & 00 "S » S S> 5 S o -t? «-< ^ S> CÖ 00 © 5 00 00 gran itiantafspemuttgar ftie tacfftugufittare meb betås ^ufitwt odj cttfot, famt tn^ofeSs I $ o r m u id r* fioattctcf 91. 9t.
Till enklare puff tages juteväf med påsydda remsor, 10 cm breda, af cretonne i vackert mönster, 15 cm mellan hvarje, mellanrummen utfyllas af ett enkelt broderi i hamburgergarn i en eller flere I DUN färger. Fodras inuti med eller randigt papper. skär eller gul tvills Alca. Denna förfärdigas af en grankotte, som man någon tid låtit ligga i vatten, på det att fjällen regelbundet må öppna sig. Sedan kotten torkat, lindas den på snedden mel lan fjällen med gröna silkessnören. Ett 1 cm bredt och 20 cm långt grönt sidenband fästes vid kottens båda ändar, så att det bildar ett hänge. Två små gröna yllebollar på 2 ä 3 cm långa snö- ren anbringas i hvarje ända, och öfver dessa fä- stas små bandrosetter. Nålar isättas en mellan hvarje fjäll. Jentis. Iduns panoptikon. m några dagar äro vi åter midt uppe i julens välsignade tid, då den under arbetsoket släpande får sig några dagars välbehöflig hvila, då själfve egoisten känner sig en smula gifmild och mjuk om hjärtat, då allt hyggligt och hederligt folk hjälpes åt att dra i välbefinnandets elastiska täcke, så att äfven den mest vanlottade och förskjutne för ögonblicket skall få sig en värmande flik med. Det är så många seder o c h bruk, som vuxit tillsammans med firandet af denna högtid, som blifvit oss kära och oumbärliga till den grad, att om vi nödgades undvara någon enda af dessa julens attribut, skulle vårt nöje till viss grad vara skämdt. Det är rent af förvånande alt iakttaga, huru folk, som eljes äro de första att vara med om allt nytt, kunna envist hålla på, att det skall finnas både skinka, lutfisk och gröt på julbordet, att alla julklappspaketen skola förses med rimmade deviser, och absolut motsätta sig, att sparfvarna skola trakteras med korn ur ett tråg. Nej, en stor, yfvig kärfve skall det vara, på en hög, hög stång. Annars är det ju inte jul.
Har nu det i nåd. proponerade utbyte eller föreslagna förändring varit beroende af en fri vilja, hvilket varit fallet i Skåne, der alla, som uti den nåd. proposm icke ingingo, och för hvilka än i denna stund ingen permanent roteringsskyldighet blifvit satt i fråga, och hvilket jemväl skönjes af det nåd. erbjudandet att Uti loteantalet vinna nedsättning af fidei; så synes det oförklarligt, hvarföre denna provins’s utsocknehemmansugare, Sorn alla med en mun i und. framställt sin önskan, att vidden ågångna extra roteringen måtte förblifva, skulle påtvingas ett roteringsbesvär, svårare än den nåd. propOstn föranledde, hårdare än det bördiga Skåne vidkännes, och derjemte inroteras med högst 4 af de sämsta hemman i roten, när gamla roteringen företer, medelst de svagare hemmanens nedsättning, för att emot de bättre komma i ett comparativt förhållande , ett ändå högre hemmantal i roten. Såsom följd af denna i nåd. anbefallda rotering, och ehuru densamma icke ännu vunnit den kraft, sorn erfordras för en gällande lag, har likväl K. Kammarrätten för 4 år, 1835—1838, anställt reservationskraf för vacance-afgift till ett så betydligt belopp, att om denna afgift skulle utgå, ingen tvifvel är, att de flesta hemman, der ägaren icke besitter någon enskild förmögenhet, ovillkorligen skulle härföre tagas i mät och försäljas. Vi ledas häraf till den slutsats, att förberörde roteringsåtgärd åsyftar en indirect, för nationen omärkbar, men för den skattskyldige högst betungande skattebörda, och föranlåtes derföre i förberörde afseende underställa detta tillgörande och denna frågas behandling R. H.
Så väl inom detta Höglofliga Stånd, som inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af samtlige Riksdagsmännen ifrån länet, är motion väckt, afseende att öka den Landssekreteraren Förberg redan beviljade pension af 430 R:dr, inom Ridderskapet och Adeln till 750 R:dr, eller motsvarande den vid 1853 års riksdag för Läns-notarie anslagna hela lön och inom Bonde-Ståndet till endast 600 R:dr; hvadan det ville synas som ytterligare motion i detta hänseende icke erfordrades. Men dels af anledning, som innehålles uti medföljande, såsom bilaga fogade, sistlidne fredags e. m. för sent anmälda, vördsamma anförande (helst andra bilagor af intyg och öfriga till saken hörande uppgifter vid min motion saknas, enär de bilagts förenämnda motioner) och hvarigenom fulleligen ådagalägges, att fall kan inträffa, som gör det för en tjensteman alldeles omöjligt att samtidigt, ehuru med bästa vilja, rätt sköta riksdagsmanna kallet och tjensten, — dels ock af under dessa dagar tillkomna skäl föranledes jag, att icke blott för den af sitt nervösa lidande och oron, särdeles för hustruns framtida bergning, nu så agiterade, sjuke mannen, utan fastmer för den sjuka hustruns framtida bästas skull, ifall hon skulle blifva enka, till Rikets Höglofliga Ständers behjertande framställa behöfligheten af snar hjelp åt makarne Förberg, begge lika mycket utur stånd att sjelfva kunna bidraga till deras bergning. Det sällsporda uti Lands-sekreteraren Förbergs, olycksförhållanden har ock föranledt, att ifrån så skiljda håll appel gjorts till hans hjelpande och att man äfven på o lika ställen sökt det brådskande understödet. För mannen kan det visserligen vara detsamma hvarifrån hjelpen kommer; icke så för hustrun, ifall hon skulle öfverlefva honom. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Och, då Utskottet å ena sidan , med fullt förtroende till denna Committés upplysning, nit och omtanka, hyser den säkra förhoppning, att dess uppmärksamhet skall fästa sig vid alla, sådana ställen, som företrädesvis böra ihogkommas, och der Committén med framgång kan verka, anser Utskottet å den andra Riksens Ständer icke böra, genom partiella föreskrifter eller anvisningar, bryta sammanhanget i den plan, Committén utan tvifvel för sin verksamhet uppgjort. Sluteligen har Utskottet icke bordt lemna obemäldt, att vid den undersökning på stället, sorn, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 13 Maj 1817, af dertill utsedde Committerade, samma år blifvit företagen, till utrönande af möjlig - lich Ekan* Utsk, Bclci>\k(inäett, 41 Jreten att i Norrbotten och dess Lappmar* ker med fördel inrätta en Bergslag, den nu Väckta frågan om anläggande af en väg från Kengis utmed Torneå Eif till Haparanda äfven förekommit till skärskådande; men att Gompiitterade af de skäl, Utskottet ofvanföre åberopat, och med afseende på det tillfälle, sorn derigenom lurnde komma att gifvas till smyghandel med Innevånarne på andra sidan Riksgränsen, afstyrkt så väl förslaget till denna vägs inrättande, som att genom åtgärders vidtagande lätta och förbättra farten å Torneå Eif. t följd af hvad Utskottet således haft äran anföra, och då Utskottet funnit den föreslagna väganläggningen mellan Öfver Torneå och Kengis i verkställighet hvarken lämpelrg eller för det allmänna medförande någon båtnad, får Utskottet vördsammeligen tillstyrka afslag å Herr Mantgoiiimeries gjorda motion; hvilket dock fliksens Höglofl, Ständers eget ompröfvanda tmderställes.
Directionen utsträckt denna vid Kongl. Seraphimer-Ordens Gillet träffade öfverenskommelse, till alldeles obegränsad tid, år hvad Riksens Hoglofl. Ständers Revisorer i synnerhet funnit anmårkningsvårdt och tillika visat angelägenheten deraf, att Allmänna Magazins-Inråttningen varder frikallad från förenämnde på obestämd tid gifne förbindelser, hvilken under vexlande conjuncturer lätteligen kan bereda Inrättningen förluster, och i sammanhang härmed hafva Riksens Hoglofl. Ständers Revisorer äfven föreslagit, att Contracter med enskildte Verk och Auctoriteter om Spannmåls uppköp aldrig må få afslutas på längre tid ån ett år. Stockholm den 26 Maji 1823. i io6 Stats-Ut skottets Betänkanden. Aniom den 4 Jun» 1823. Betänkande,! anledning afKgl. Maj:ts Nådiga Proposition, om afskrifning för ett qvantum Råg, anvåndt till Brödbakning åt Hufvudstadens Fattige. TPill Stats-Utskottet har Kongl. Maj:t, under den 25 sisth Januarii, aflåtit Dess Nådiga Proposition, af efterföljande lydelse: ”Uppå Allmänna Magazins-Directionens underdåniga hemställan, om ersättning till Magazins - Inrättningen för de 6000 Tunnor, dels riad, dels oriad
I fall den allmänna tankan, som det synes, är att cautionisterne skola få ho utom districten, så tror jag det vara nödvändigt, som Bonde-Ståndet beslutit, att <Je skola prasstera betyg. Det är lätt för Banco-Fullmäktige att fixera afgiften på sådane betyg, till exempel till 8 Skillingar i stället för 2 Riksdaler. Man bar trott, att ett sådänt betyg ej skulle tjena till något, emedan en person kunde uttaga lån, sedan han fått betyget, men en sådan Herre kan ej begagna sin Jånerätt på sådant sätt, sorn Friherre Cederström trott. Hvad åter angår, att, såsom Friherre Cederström yrkat, låta låntagaren skaffa en ny cavent, så är det icke eller lämpeligt, ty det är möjligt, att ett misstag ej genast upptäckes, utan först sedan lånet blifvit beviljadt, och då blifver förhållandet inveckladt. Det vore då alt för mycket uppmuntra vingleriförsök, hvarföre jag anhåller att punkten måtte antagas , med mildring af hvad Herr Hjerta föreslagit till 5 år. Friherre Cederström: Jag hade icke väntat mig få höra, att det skulle vara ett hinder att få lån i en Discont, om mander uttager betyg, huru mycket man der står i borgen Den 7 November e. m, aa 5 i borgen för. Det af Herr Hjerta föreslagne correctif är så obilligt, att jag ej dertill kail samtycka. Det är möjligt, att en person, som står i borgen för en annan, väntar att den andra betalt lånet och tecknar sin borgen för en tredje person, hvarigenom summan kan komma att öfverstiga 6,000 Riksdaler om ej den förre betalt lånet. Att då betaga honom ali lånerätt för hela framtiden, är icke med rättvisa öfverensstämmande. Då dessutom en borgensförbindelse ej är annat än säkerhet, hemställer jag, om icke* när det helinne^, att personer öfvertecknat sig, det enklaste är, att man ålägger låntagaren att skaffa annan borgen. Jag skulle äfven hemställa, om icke man kunde göra en skillnad i lånebelopp. De små lånen, som Allmogen begagnar, kunna inom Districtet erhålla borgen, men sådant är icke förhållandet med de stora. Herr Hjerta:
Preste-Ständet har, jag kan trygt tilllägga detta, wid denna Riksdag redan gjordt de största sielfwillige uppoffringar, och har stal att as .las Medständer manta ett behandlingssätt, svm det iakttagit i afseende pä deni För öfrigt ar icke jag, icke eller någon af mina Herrar Medbröder i detta Utstött af mitt Ständ autoriserade, att i ett mäl af den beskaffenhet, som betta, inga i nägot afseende, hwadan jag för min deljämte protest emot ett i min tanka ineonstitutivnelt behandlande af saken, således aldeles undandrager mig allt deltagande i detta mäl6 widrörande i Utskottet; kär Larn. Or)'töcn. Till Protocollet I sammanhang nied hwadi anledning af Herr Kongl. Secreterare ittres förewarande förflag, Her'r Doctor kalk. redan har anfördtoch hwarnti jag till alla delar instämmerwägar jag tillägga en och annan omständighet, som hoS wig ökat de betänkligheter, hwilka afrada att för Min del inga i antagandet af berörde Förslag. Och torde mig tillätas att genast i ödmjukhet förklara, det jag lika med Doctor kalk och af enahanda stal anser detta förslag, sä widt det rörer Ecclesialiigve-Ämbeten och Löner, icke höra till Höglofliga Stats-Ulstottets öfverläggning och åtgärd z hwadan det ödmjuka ptt - »48 Den 4 November. rande jag nu fär den äran afgifwa endast asser Ämbeten med dem tillflagne löner i allmänhet, samt mä för närwarandechnna egentelig tillämpning ä Civile och Militaire Ämbetsoch Tjenstemän. Iför» hand wägar jag äfwen hos Herr Kongl. Secreterare» Ikire förorda, att min motsägelse icke anses såsom stäld emot honom, hwars utmärkta kunskaper och wärdiga tänkesätt jag lärt att upprigtigt högakta: den är endast rigtad emot hjelsma saten. Och är jag sullt öfwerlygad, att, om Herr Kongl.