Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen sär jag tillägga att längtisrän alt kunna wara känslolös wld RidderskapetS och Adelns bifall, har Set för mig warit pä det högsta smickrande, dä nägon gäng jag har talat och deras godhet behagat glömma bristerne för att endast göra Mende pä miljan; men dä jag gör denna bekännelse, är jag skyldig sanningen och mig sjest, att förklara dek jag är långt ifrän att wilja tillkräkta mig ett förtroende, ett anseende as popularite, ett yttre sken af Fosterlands-känfla, som ej mine inre tänkesätt och mina gerningar skulle wirsorda, skulle berättiga m g akt äga; egne medwetandet af fullgjorda plister, hwarje ärlig Mans aklmng, Eder fortfarande godhet vä) »vänskap, se der, min Herrar, min.hela ärelystnad, äfwen fomj mitt Fosterlands wälgäng är enda mälet för alla mina önskningar. Gref - K 20 Den !5 Januari!. Grefwe Amillon, ^xe!, anförde til! Pros Moller följande: Redan första dagen dä BewillmngsUkffottet sammanträdde, yitrade jag « Memorial den önskan, stt all Swens? jord singe dufwa os Sakeri-narur, för att derefter, enligt tunnelandetS widd och godhet, deltaga lika i Bewlönmgar och utskylber Sedan Herr Grefwe De la Oarllie gjort denna motion vffentligare, torde jag fä anhMa om Herrarries tillätelfe, nogare sörsiagswis ulweckla nnn merling i detta wigttga ämne. En Äbo af en Hemmansdel som nu i Dandén och persedlar utgjorde en ärlig Ränta af Sex Riksdaler, skulle mot Etthundrade Riksdaler fä lösa denna sin Hemmansdel til! Säteri fri frän ostvannämde ärliga Donde och Grund-ränta. Betaltes denna Summa kil!
Jag inser således icke, hvad som skiljer detta ärende från de öfriga ändrings-förslagen. jag finner väl, att Utskottet icke uppgifvit något förslag till förändrad redaction ; men då målet hitkommit, på sätt som skett, tror jag det äfven vara riktigt att upptaga anmärkningar mot denna del, men oriktigt deremot att söka framställa dem, som Grundlags-Motioner af enskildte. Friherre Cederström: Jag anhåller, att få fortsätta läsningen af <;6 §. Regerings Formen några räder ifrån der Herr Cederschjöld slutade. Han slutar med orden: men icke vid densamma besluta. Det visste hvar och en Riksdagsman förut. Men formen af frågan kan slutligen förändras, och det sker genom Nämd. Orden i §. lyda, som föijer: Göras åter i Riks-Ståndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar ; blifva de hvilka hvarje Riksstånd. serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänvisade. Nu må icke Utskottet tro sig äga rätt, att hindra Stånden ifrån att få ett Grundlagsförslag uppgjordt; ty det är icke längre en enskildt motion, hvilken icke hade kunnat remitteras, utan förhållandet är alldeles detsamma 60m om förslaget kommit från Konungen. Jag vågar derföre hos Herr Grefven och Laiult-Margkalken anhålla em förnyad Proposition. Den 3 December c, m. Herr Cederschjöld: Jag är den siste värde Talaren mycket förbunden för de ord han uppläst ur 56 §, till försvar för sin mening, emedan de just utgöra ett bevis för min Thes. De lyda sålunda t Göras i Riksens Ständers Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande hvite detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande hvaröfver först vid nästa Riksdag och då endast med Ja eller Nej skall kunna beslutas och gälla då föreskriften i y5 Riksdags-Ordningen. Göras åter i Riks-Ståndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar, blifva dej hvilka hvarje Riks-Ständ serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till ConstitutionsUtskottet hänvisade.
Syftningen i alla dessa sinsemellan olika system är derutinnan enahanda, att de innebära ett öppet erkännande af den allt större vigt, tjufnadsbrotten fått i lagstiftningen; och att nu besluta en partiel förändring i alldeles motsatt rigtning, har derföre synts mig mindre välbetänkt. Jag befarar ej eller att mycket misstaga mig, då jag tror, det allmänna tänkesättet skulle finna föga skydd för egendomsrätten uti en Lagstiftning, som lemnade den listige tjufven eller den sällan medellöse t.jufköparen, hvilket måhända vore ännu värre, tillfälle att ända till tredje gången (då den samlade erfarenheten försvårar upptäckten) drifva sitt yrke utan annan straffpåföljd, än äfventyret att böta tredubbla eller fyradubbla värdet af det stulna gods, han kan öfverbevisas hafva innehaft, under det dea undangömda delen erbjuder utsigt till en riklig ersättning. På grund häraf, och då Utskottet icke tilltrott sig att 1111 på en gång borttaga alla de så kallade skamstraffen, för att utbyta dem emot de äfven, efter min åsigt, mera lämpliga frihetsstraffen, hvilket icke eller låter sig göra utan en allmännare granskning och förändring af nästan hela vår strafflag, anser jag mig för närvarande böra afstyrka upphäfvande af den uppenbara kyrkoplikten lör alla tjufnadsbrott, och tror mig destoheldrs kunna göra ett sådant undantag i afseende på dessa brott, som de i opinionen alltid äro förenade med infamie, samt det vanärande straffets bibehållande tills vidare der alltså bör utöfva det minst menliga inflytandet. Deremot instämmer jag i Herr Justitiae-Ombudsmannens förslag om den offentliga kyrkopliktens borttagande, ej mindre i de tvänne, sällan eller aldrig numera förekommande läll, då den, enligt Kyrkolagen, kan ega rum, oberoende af allt verldsligt straff, än ock i alla öfriga, utom stöld, Bih. till R. St. 7 Sami. 1 Afd■ 7 Haft. 2 IO Lag-Utskottets Betänkande_, N:o 26. af Herr Justitire-Ombudsmannen uppräknade händelser, dä sadan kyrkoplikt i förening med borgerligt straff nu är påbjuden.
Hofmästare Hushållerskor Husmamseller Huspredikanter I , lika med dem i städerne, § 10. Hästhandlare Kammarjungfrur och1 Kammartjenare Bevillnings-Vtskoltets Betänkande M S. 19 bockar j ^ j.^ mej ^en) j stader ne, § 10. Liner akare J Rallare ocb Ladufogdar vid Landtegendomar Rdr R:rol 1: — Se anmärkningen för Inspektörer, Frälse-, Mom. 1. Salpetersjudare: Kronans, frie från afgift efter denna artikel, Private » » 1: SO. Sjömän, lika med dem i Städerne, § 10. Spelmän, Häradsoch Sockne» » 1: SO. Viländningar, se § 10, Mom. 2. 3:o För följande personer på landet utgår afgiften åter efter nedanstående särskilda grundet, nemligen: Informatorer bos enskilde, lika med tjenstemän, § 2. Läkare, lika med dem i Städerne, § 10. Skeppsredare och Fartygsegare, lika med dem i Städerne, § 9. Skollärare, som antingen hafva egna Skolor eller biträda vid sådane inrättningar, lika med tjenstemän, se § 2. Spanmålshandlande samt j taxeras efter deras rörelse lika med Städernes hand Timmeroch Brädhandlande j lande. Veterinär-Läkare, lika med dem i Städerne, § 10. §. 28 l:o För följande, vid Bruk, Bergverk och öfriga inrättningar antagne, personer skall afgiften, sä vida den icke, beräknad till två och en balf procent af inkomsten, uppgår till högre belopp, än de här nedan utsatta, högsta klass-afgifter i hvilket fall nämnde procent-beräkning skall iakttagas, bestämmas sålunda: Byggmästare, Skepps-, lika med dem i Städerne. Bälgmakare och Gårmakare, i Två klasser: Första klassen R:dr Runt 7: 50. Andra d:o » » 3: 75. Chirurger, i Två klasser: Första klassen » » 4: 50. Andra d:o » » 2: 25.
Jag kan ej föreställa mig annat, än att, då fordringsägaren visar att cessionanten antingen har fördolt några tillgångar, i hvilket fall han står under concurslagens vanliga påföljd och dömmes såsom bedragare, eller alt gäldenären fått nya tillgångar, då (och detta är ändamålet med 4 §:°) må hans rättighet att bysätta honom åter inträda; men skulle jag äfven i annat fall medgifva en förnyad bysättning, så vore lindringen ingen, och då är det rent spel att afslå hela förslaget. Att Konungens Def;h:de skall taga emot eden, förefaller mig något orimligt; men jag är mera belåten dermed, än att förfela hela §:ns ändamål, och ehuru jag således ej är nöjd med redactionen, så bifaller jag hellre densamma, än jag tager bort §:n, hvarigenom lindringen skulle blifva ingen. Frih. Gederström: Jag är hufvudsakligen förekommen af Frih. Boye, och vill blott tillägga några ord. Hu Printzensköld har sagt, att han ej anser det rättvist, att en gäldenär kommer i bättre tillstånd efter concursen än före densamma. För min del skulle jag anse detta vara ganska rätt och principenligt. Då bysättningen anses, ej såsom ett egentligt straff, utan blott såsom ett medel att tvinga gäldenären att lemna sin egendom, så kan naturligtvis, vid sådant förhållande, ingenting annat fordras af honom, och således bör han, sedan han utlemnat densamma, vara fri från detta tvångsstraff. Han måste således, efter en så beskaffad åtgärd som en concurs, då han förutsattes hafva utlemnat all sin egendom till crrditorernes förnöjande, äfven förutsättas vara fri ifrån bysättning, som endast bör kunna tillämpas, då 228 Den 16 Januari e. m. lian ej öfverlemnat sin egendom till borgenärerna. En for* dringsägare måste naturligtvis vara mera belåten med att få allt hvad hans gäldenär har, än intet. Detta lärer också föranleda till den slutsatsen, att om den 4 §:n ej skulle antagas, utan helt och hållet uteslutas, så skulle de öfriga af oss redan antagna §§ma till ingenting tjena; ty dermed hade hvarken gäldenär eller borgenär något vunnit.
Visserligen hade, till fyllande af bristen i nuvarande undervisningslokal, en närbelägen gård blifvit förhyrd; men denna åtgärd vore emellertid endast afsedd att för den närmaste framtiden afhjelpa det mest tryckande behofvet, och då det gamla skolhuset dessutom jemväl i öfrigt vöre i det skick, att detsamma numera icke kunde anses i något hänseende motsvara tidens fordringar på en lämplig undervisningslokal, vore uppförandet af en ny läroverksbyggnad af oundgängligt behof påkallad. Jemte anmälan härom hade ock framställning blifvit gjord om erhållande af något understöd dertill från stiftets byggnads-kassa, men som, enligt hvad vederbörande Domkapitel till svar härå meddelat, kassans tillgångar — bestående af endast tillfälliga och vanligen ganska ringa inkomster, — tages i anspråk för andra redan beslutade byggnadsföretag, vore någon hjelp från samma kassa icke att förvänta; och hvad staden Jönköping beträffade, vore de kommunala afgifter, som dess skattedragande innevånare redan finge vidkännas, och hvilka under sednare tider uppgått till öfver 50,000 R:dr årligen, så betydliga att detta samhälle, som dessutom beslutat att bygga en ny kyrka för en af stadsförsamlingarne äfvensom att uppföra en ny byggnad för en folkskola, vore oförmöget att under närvarande förhållanden anskaffa medel jemväl för den nu ifrågavarande nybyggnaden, äfven om en sådan fordran annars kunde anses vara med billighet öfverensstämmande, då af det antal lärjungar, som vore vid läroverket intagna, mera än hälften tillhörde den omgifvande landsbygden samt äfven andra län och stift. På grund af dessa förhållanden hafva motionärerne anhållit, att ett låneunderstöd till belopp af 150,000 R:dr, hvartill, enligt uppgjordt kostnadsförslag, sorn, jemte ritning och andra motionärernas ofvanberörda uppgifter vitsordande handlingar, blifvit till Utskottet öfverlemnade, kostnaderna för den nya läroverksbyggnaden beräknats uppgå — måtte varda för ändamålet beviljadt. Jemväl denna framställning har Utskottet, på de af motionärerne anförda skäl, ansett förtjent af Rikets Ständers behjertande, helst den uppoffring
P. Hamiltons hederspokal för bästa inhemska stöfvare: N: r 165, Tyra (Godsegaren 11. J. von Essen, Ljunghem, Yreten). Första pris: N: r 46 och 47, Tamburini och Kalla (Landt-brukaren P. Schiller, Kläpp, Stenung). — N: r 113 — 115, Spela, Klinga och Pila (Jägmästaren L. J. Hallgren, Kungsgården, Kungsgård). — N: r 124 — 129, Spanker, Senator, Speed well, Ktda. Klinga och Krut (Hofjägmästaren P. B. Seton, EkolsundXAndra pris: N: r 122, Storm (Skogsinspektören 0. Göthe, Vexiö). Tredje pris: N: r 41 — 45, Rap, Bahia, Spel ' Opp, Frfja och Drifva (Grosshandlaren C. Lindroth, Stockholm). — N: r 51 — 55, Duc, I) oUy, Ojvr, Aijalla och fyra valpar (Jägmästaren O. Pettersson, Enge, Fröaön, Östersund). — N: r 5tf och 57, Pan och Diana (Apotekaren A. Carlsson, Jönköping). — N: r 87 — 89, Diana, Fox och Jäqcr (Friherre J. von Essen, Källefall, Tidaholm). Fjerde pris: N: r 1, Clerry (F. d. Löjtnanten grefve E. Spar re, Söderköping). — N: r 11, Hajdi (F. d. Fanjunkaren C. L. Laurin, Skillingaryd). — N: r 15, SamJio (Landtbrukaren A. Wennerholm, Stora Oxhagen, Kungelf). — N: r 21, Corinna (Disponenten G. Durling, Norrköping). — N: r 64, Com-lie (F. d. Fanjunkaren C. Lyning, Sjöryd, Skillingaryd). — N: r 71, Klinga (Jägmästaren H. Westberg, Stockholm).
Jag anhäller wördsammast at detta mätte i Protokollet blifwa intagit, och om det hedras med högtärade Medbröders bifall, det mätte blifwa de öfrige Hög - och Respective MedStänden communiceradt, och om nägon, emot förmodan, har nägot häremot at inwända, desi namn i Protokollet mätte tecknadt warda. Stockholm den iz Julii 1309. ^nclers ^0Lckim880n Frän östergöthland. Härmed förenar sig ^ncl. Danielson. Frän Elfsborg Län. stÖN8 I4il880N. Krän östergöthland. kynäs ^0N880N Frän Södermanland. 8nnci8ten. Frän Jönköpings Län. Frän wrebro Län och Grimstens Harad. OI. k. Den 26Iu!kr. 435 OI. k §!iäre. Lric ?ekirsSon. Frätt Orebro Lätt. Lric källlsen, Lric 3ven8son. Frän Södermanland. Frän Orebro och Törbo Härader. Wördsamt Memorial! Dä Bonde-Ständet med sine öfrige Respective Med-Ständcr pä detta Riks-möte wisat sig äga en omtanka bäde wärdig et samfund af samlade Patrioter och nödwändig för et styckadt och förstört Fosterland, kan jag ej underläta at til Ständets upmärksamhet öfwerlemna följande högst wigtiga ämne. Jag hemställer om icke Stats-Utstottet, för at i hela sin widd hinna gransta och öfwerss allt anmärkningswärdt, borde förstärkas med flere Ledamöter och utgöra flere Departements. Jag twiflar alldeles icke pä Loft. Utskottets upmärksamhet wid allt; och de tid efter annan inkomne Memorialer upmana äfwen til den nogaste granskning; men jag inser äfwen i följd af sakernas widd och til tidens förkortande, som för ost alla är dprbar, at allt omöjligen kan medhinnas, och ^rtaf förhastande stä wi alltid pä lika osäkerhet som förut.
Lamberg, på uppgifna skäl, tillstyrkt: att belåning af Jernoch Våg-Effecter i Götheborg måtte få eg a rum , på sätt i Stockholm sker, nemligen mot Attester af Våg-betjeningen och under dess ansvarighet, samt Magistraten i Götheborg alltså fritagas från de befattningar med, och det ansvar för, vågförda Effecter, å hvilka Banco-lån sökes, sorn Kongl. Förordningarne af den 18 Februarii 1^35 och den i5 Februarii 1779 utstakat; samt att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att om berörda förändring och undantag i förut allmänt gällande Författningar Nådig Kungörelse, till vederbörandes efterrättelse, varder utfärdad. Utskottet, som ibland de från Riks - 6 Banco-Vtskottets Memorial N.o rjQ - Stånden inkomna anmärkningar vid Betänkandet, N:o , ej funnit någon erinran mot dess förslag i denna punkt, får nu, enligt gjordt förbehåll, vidare anmäla hvad, till vinnande af behörig ordning och controll härutinnan, Utskottet, på grund af inhemtade upplysningar i ämnet» ansett höja för framtiden stadgas. Vidkommande det bokförings-sätt och de controllör, som vid Stockholms Våg i-, akttagas, och som erfarenheten allt hittills visat vara för ändamålet tjenliga och lill-, fyllestgörande, är uppgifvet att, så väl å Kronans sida af Bokhållaren , sorn å Stadens sida af Vägaren, förås, på grund af VågJournalerna, serskilda Böcker, deruti hvarje på Vågen invägd post finnes lill dess sort eller benämning, dimension, bruksstämpel, stångeller stycketal och vigt specificerad. Med dessa så kallade HufvudBöcker blifva reqvisitianerne, till erhållande af Våg-attester för belåning, oollationerade, och nödiga anteckningar göras uti samma Böcker hvarje gång någon dylik Attest meddelas.
(de stöta bägarne tillsammans och dricka.) INGRID Skål, min ädle herre! BJÖRN (undertiden, i det hon omfamnar Sigrid). Frid ger du andra, fastän fridlös sjelf? Gud signe dig! SIGRID Så, moder, botas sorgen! KNUT (gladt). (halfhögt till Björn, sedan han sett efter att ingen hör dem). Hör Björn! 21 Herr riddare! KNUT BJÖRN (likaså). (tvekande). Vår träta nyss ... Så barsk J voren! BJÖRN. KNUT. Du var stursk, du äfven! Ja, böfveln vet... BJÖRN. KNUT. Jag sväljde mitt med ölet. Jag ock! BJÖRN. KNUT. Och tala aldrig mera om den saken! BJÖRN. Derpå vi taga än en klunk, Får gå, jag plägar aldrig långsinnt vara! SIGRID (de stöta bägarne tillsammans och dricka i botten.) (leende till modren och Inga). Seså! nu är den korta freden sluten! INGRID. INGA. I morgon drabba de nog åter samman. Far är så häftig! 22 Min är icke bättre, KNUT SIGRID. Men båda bottenärliga som guld! Seså! nu går jag ut och ansar om (stiger upp). De snaror som vi gillrat, gamle Björn, För räf och mård och hare uti skogen! Hvem vet, kanske vi fångat oss en stek, Kanske ett räfskinn ock till vinterbräm Åt dotter min! BJÖRN. En räf i snaran, kunna två behöfvas KNUT Jag följer med, ty sitter Att ej man lurad af den skälmen står! Farväl så länge! (till qvinnorna). (muntert till Björn) Så får du ensam ta'n! Sitter der en hare BJÖRN (de gå genom fonden.) Femte scenen. Stor tack för det! (likaså). (Inga sätter sig att spinna. Ingrid fattar Sigrids hand och för henne fram på scenen.) INGRID INGRID. SIGRID. INGA. Nu i förtroende ett ord, min dotter. Jag hör dig, moder min! SIGRID.
Majits vid innevarande Riksdag till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, antydda förhållanden, har Kongl. Majit begärt att Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 22,042 Ridr 23 -sk. banko, eller det belopp, som erfordras för att fylla den af förbemälda Embets-verk uppgifna brist i tillgångarne för matrosers och båtsmäns mathållning under år 1856. Beträffande deremot den äfven förutsedda bristen för år 1857 har Kongl. Majit förklarat Sig icke nu vilja hos Rikets Ständer framställa särskild begäran om medels anvisning till betäckande af berörda brist, enär Kongl. Majit, på sätt af Dess nyssberörda Nådiga Proposition och dervid fogade Stats-Råds protokoll 8 Slals-TJlskoltels Utlåtande N;o 230. inhemtas, i sammanhang med framställningen om beviljande af anslag till aflönings-förbiittring för år 1857 åt personalen vid de under Sjöförsvars-Departementet lydande stater och korpser, äfven begärt förhöjning från 6 till 8 sk. banko per man om dagen i den till mathållnings-kosfnadernes bestridande afsedda del af gemenskapens aflöning, samt, i händelse Rikets Ständer dertill lemnade bifall, härigenom för omförmälda behof skulle erhållas en nu saknad tillgång, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts tanke, kunde antagas komma att fylla de brister, som eljest ovilkorligen år 1857 måste uppstå å mathållnings-anslagen för såväl matroser och båtsmän, som gemenskapen vid Flottans öfrige korpser, helst sedan, genom i behörig ordning anställde upphandlings-auktioner, det visat sig att inedelpriset å matportionen för sistnämnde år, vid riksdagens början, på grund af derförinnan vunnen erfarenhet, kalkylerad till 8 sk. banko per man om dagen, uppgått till mer än 9 sk. samma mynt.
Dess mantalsskrifne innevånare uppgingo för närvarande till mera än 1,600 och dessutom vore vid köpingens tre skeppsvarf emellan 150 och 200 fremmande arbetare sysselsatta. Uti köpingen funnes 25 handlande, af hvilka 16 hålla öppna salubodar, l bokhandel, 8 fabriker af åtskilliga slag, 20 handtverkare med ordentliga verkstäder och en mängd andra, sorn, utan sådan verkstad, idka handtverk för egen bergning. Köpingens handelsflotta bestode för närvarande af 2 briggar, 10 skonertar, 2 galeaser, 7 slupar och 3 jakter, eller tillhopa 24 fartyg om sammanräknade 1,034 läster; och lör tillfället vore under byggnad för köpingens egen räkning 1 skeji]) och 4 skonertar; hvarförutan vid köpingens varf under sistlidet år blifvit byggde tre stycken sedermera försålde skonertar. Då något verksammare medel för lifvande af Rikets jordbruk och näringar, än beredande af den lättaste möjliga afsättning för produktionen icke gåfves, men dertill äfven fordrades att handelsplatser vore att tillgå på åtminstone icke längre afstånd från produktionsorten, än att producenten kunde med fördel på en gång dit afföra sina varor och der i utbyte erhålla sina förnödenheter; då bland Rikets mera befolkade provinser icke funnes någon som i detta hänseende vore så vanlottad som Smaland, hvilken på sin långa kuststräcka icke hade mera än 2 stapelstäder, belägna på 17 till 18 mils afstånd från hvarandra och då någon lämpligare handelsplats än den på nästan lika afstånd från hvardera af dessa städer belägna köpingen Döderhultsvik icke torde kunna uppsökas, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte för Kongl. Maj:t i underdånighet framställa den önskan, att stapelstadsrätt och privilegier varda beinäldo köping förunnade.
Likaledes anmälte-, at Herr von Lkrenkeim, k-reöric:, Hof-Cantzler, affagt sig sit innehafda ruin bland Herrar LisÄorerna i andra Gasten. I anledning häraf ffulle Högloft. Ridderskapets och Adelns Andra Clast klockan 4 i eftermiddag sammanträda, för at i hans ställe wäija en LlcLior och TleLiorsrns af Tredje Gasten för at utnämna en Ledamot i Lag-Utskottet ester Lagman vsnckvvsrär. jsulisrsäes klxrraNum krotocolli af förleden gårdag, rörande Allmogens befrielse fran Fängars förande. AnmalteS, at Herr kriniLenstcölä trodde de hinder, som warit orsakerna til hans afsägelse fran görsmalen uti Bewillnings.Uiskottet kunna förswinna; hivarföre han förklarade sig nöjd, at sic rum inom samma Utskott behålla. Som Hemliga Utskottet nu skulle sammanträda, atjkilldeö Ridderskapet och Adeln klockan emot Ellofwa. In stäsm kromcolli 6. Lilvsrstol^e. Mändagen den 24. Martil, klsnum klockan 9 förmiddagen. ^Iplästes 2. §» af det Hedenvärda Bonde - Ståndets LxrrsÄum proroeolli, den 19. i denna manad, hwils ken den 20. blifwit laggd pa Bordet, och hwaruti föreslås en Lag til fredande af Konungens Person. Hans Lxeellence Herr Grefmen och LandkMarskalken gjorde ^ropostkion til bifall häruppå; hwilken med allmänt befwarades; Skolandes en vspuksriair med tilkannagifwande häraf sändas til de öfriga kslpeQi-. ve Sianden, och afgick efter en stund, under anförande af Grefwe Os la 6^räis, Hxel 6sbrisl; hwilken Ospuiwion äfwen feck sig updraget ak medföra Högloft. Ridderskapets och Adelns LxrrsÄum kroiocolli af den 20.
Ständer funnit sig icke kunna eller böra ingå i något bedömande af dessa omständigheter, utan trott det böra helt och hållet öfverlemnas åt E. K. M:ts Nådiga omsorg att, efter vederböraudes hörande, i afseende härå meddela lämpliga stadgauden. Då det icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, huruledes stora olägenheter och förluster föranledis deraf, att fartyg, hvilka varit underkastade karantän, blifvit, efter att hafva inlupil i hamn, för karantäns undergående hänvisade till en aflägsen plats och sålunda nödgade alt åter företaga en lång och äfventyrlig resa, t. ex. från hamnarne vid Bottniska viken ända till Furusund, men sjöfarande ej torde böra tillåtas att i stapelstads hamn, äfven om särskild karanläns-anstalt der ej finnes inrättad, karantäns-behandling undergå, enär första vilkoret för bibehållande af ifrågavarande skyddsanslalter, att nemligen afhålla de ombord å karantäns-skyldigt fartyg befintliga passagerare och besättning från beröring med land och dervarande personer, såmedelst svårligen stöde att vinna, hafva Rikets Ständer, som insett nödvändigheten deraf, att nyssnämnde omväg för fartygs befordrande till undergående af karantän, jemte de dermed förenade vådor och olägenheter för redare och sjöfarande, må för framtiden undvikas, och då skäl till klagan ej synes vara för handen i afseende på antalet och belägenheten af karantäns-platserue vid vestra kusten och vid Ostersjö-kusterna söder om Slockholm, ansett det vara för trafikens fördel högst behödigt att, utom de vid Furusund och Ratan anordnade karantäns-inrättningar, för norra kusten ytterligare en, lämpligt belägen, karanläns-plats vardeF utsedd.