Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle nu af landstings-inrätlningen den följd uppslå, att orter och personer, för erhållande af understöd till ofvannämnda slags företag, komme att oftare vända sig till länets, än till statens representation, så kan det med säkerhet antagas, att en långt större sakkännedom och försigtighet vid understödens beviljande skola göra sig gällande, och att sålunda en sorgfälligare hushållning med de skattskyldiges bidrag komme att ega rum. Det förhållande, att landets representation sysselsätter sig med att anslå medel till föremål af rent kommunal beskaffenhet, såsom till folkskolorna o. m. d., i stället för alt dylika angelägenheter böra inom kommunerne eller på sin höjd länsvis ordnas, visar, att man är inne på en afväg, hvilken icke kan vidare fullföljas, ulan att den allmänna andans försoffning skall blifva följden deraf. Bih. lill B. St. Prot. lttSfi & 1HS7. « Sami. 57 Haft. 7 Allm. Bisv.- och Ekon.-Utslcs Bet. Fruktan att läns-represenlationen skall med allt för stor beredvillighet åtaga sig skatter, är visserligen öfverflödig, då man erinrar sig, att nrienigheterne, huru stor frikostighet de än kunna ådagalägga med anslag af redan befintliga tillgångar, likväl städse visat sig betänksamma, att åtaga sig ökade utgifter. Tvärtom är det att förutse, att i början, innan institutionen kunnit pröfvas och kommit i tillfälle att bära välgörande frukter, en öfverdrifven sparsamhet och försigtighet torde komma att visa sig. Man har vidare invändf, att det vore fara värdt, att en läns-representation komme att inverka hämmande på gången af läns-styrelsens göromål och lätteligen kunde bidraga till att nedsätta och förringa landshöfdingens myndighet. Utskottet tror deremot, att följden skall blifva alldeles motsatt.
St. åter förnya en af H. M. Konungen redan afslagen begäran, synas rättvisa, billighet och omtanke fordra, att R. H. St. äfven derjemte anslå en motsvarande ersättning åt Upsala domkyrka, på det att någon möjlig förutsättning må kunna äga rum, att H. M. Konungen nådigst kan lemna sitt höga bifall till ifrågavar. framställning. Jag får derföre vördsamt föreslå: att R. H. St. må anslå en summa stor ett tusen r: d r b:c o, att årligen af statsmedlen till Upsala domkyrkas underhåll utgå, i ersättning för de 124 tunnor, som R. St. i underd. föreslagit att hädanefter tillkomma Hernösands stifts kyrka. Då statsregleringen icke ännu är fullbordad, och i alla fall ökade tillgångar finnas utöfver det belopp, hvarutur statsinkomsterna blifvit beräknade, hvaraf det må mig tillåtas nämna den Staten under innevar. riksdag tillskyndade inkomst af Nyqvarns qvarnar inom Upsala län, uppgående till omkring 3oo tunnor spanmål årligen, hoppas jag, att denna min motion vinner en önskad framgång. Nordens herrligaste tempel, denna national-helgedom, der Gustaf Wasas stoft hvilar, har rättmätiga anspråk på R. St:s välvilja. Remitterades till StatsUtskottet. 4 Den i6 November f. m. Gr. Frölich, Daviel: Som jag ej var närvar, då StatsUtsk.-s betänk, rör.-de handelsoch sjöfartsfonden i elt plenum under loppet af förra veckan återremitterades; så anhåller jag, att det skriftliga yttrande, som jag uppsatt och hvilket jag nu ber att för R. o. Ad. få uppläsa, måtte få åtfölja remissen till nämnda Utskott. Gr. Frölich uppläste derefter följande:
Alf hade många gånger beundrat sin väns ganska ovanliga talent, men nu var det hvarken denna eller det ojäfaktiga beviset på hans saknad, som frapperade honom, det var den stora likhet han tyckte sig finna imellan denna bild och den sköna flickan, som han sett i kyrkan. Den stackars unge mannen var imellertid så betagen i minnet af detta ansigte, att han kanske tyckt sig se hvad som fanns i hans eget hjerta, i stället för hvad Malkolms penna framstält, och han kände ingen lust att uttala sin anmärkning, ty Malkolms min visade honom, att det likväl fanns punkter i dennes hjerta, dit icke ens vännens blickar fingo intränga, och ehuru intet namn fanns under detta porträtt, troligen ritadt ur minnet, så stod i Malkolms tår, som omedvetet fallit derunder, namnet ”Sara” helt tydligt skrifvet. ”Han älskar henne ännu”, tänkte Alf med oro, men rädd, att Malkolm skulle ana hans upptäckt, sade han högt och glädtigt, med denna ton och min af kärleksfullt bedrägeri, som vi så ofta bruka emot våra verkliga vänner, och som aldrig bedrar dem, endast visar dem den grannlagenhet, som ligger uti att vilja göra det: — Du har så länge suttit instängd, att du väl kan göra mig det nöjet att i dag följa med mig till det der gamla romantiska slottet, som vi sågo på höjden, du minnes nära Geroldsgrün. Du sade då, att du ville teckna af det. — Ja, hvarför inte, — sade Malkolm tankspridd och såg ut genom fönstret på den lilla gården, der ett par af husets tjenstflickor stodo sladdrande och skrattande, under det de vid en mossig och sönderfallen vattencistern i ena hörnet voro sysselsatta att skölja grönsaker. De barbenta flickorna i sina fula trätofflor med de gröna salladsbladen och de yrande vattendropparne omkring sig bildade ett litet vackert genrestycke, som fulländades af madonnabilden i muren bakom dem och ett par kaniner, som skuttade omkring och sökte uppsnappa de kringströdda bladen. — Är det möjligt? Svarar du ja? Det var då förb ... honnett af dig, — ropade Alf, förtjust öfver sin oväntade framgång; — jag springer genast och skaffar oss en vagn, innan det blir alltför varmt fram på dagen.
Med erinran om don angående öppnandet af ofvannämndo kommunikationsled under flera föregående riksdagar Rikets Ständers pröfning underställda frågans stora vigt och företagets nytta ej blott för Stockholm, utan för hela södra Sverige och liela den uti ifrågavarande riktning framgående trafiken, har, uti cn inom Borgare-Ståndet väckt motion, Herr J. G. Schwan hemställt, att Rikets nu församlade Ständer, med åberopande af den vid sednaste riksdag till Kongl. Majit i underdånighet gjorda framställning, ville ånyo fästa Kongl. Majits uppmärksamhet på vigtcn deraf, att frågan om denna nya segelled, på ett oller annat sätt, med snaraste måtto blifva tillfredsställande utredd, och företaget till verkställighet befordradt, vare sig genom statsanslag eller bidrag från Handelsoch Sjöfarts-fonden. Då Rikets Ständer uti den till följd af ofvan anförda beslut till Kongl. Majit den 6 Februari 1858 aflåtna underdåniga skrifvelse redan gifvit sina åsigter om vigten och fördclarne af den ifrågavarande kommunikationsleden tillkänna, samt Utskottet antager att den mod hänseende till företagets utförande erforderliga utredning, hvarom Rikets Ständer i underdånighet anhållit, blifver verkställd, och de af Rikets Ständer begärde upplysningar meddelade, så framt omständigheterna medgifva, äfvensom att, derest hinder för den föreslagna segelledens öppnande icke möta, företaget varder till verkställighet befordradt på sätt och i den ordning, som af Kongl. Majit lämpligt pröfvas, får Utskottet hemställa: 21:o att don ofvanbemälde motionärens framställning icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. För sänkning af de inom Hanekinds och Ivindao härader i Östergötland belägna sjöarna Stora och Lilla Rengen, Jemlunden, Asunden, Emmern, Striern och Nimmern, samt för åstadkommande af en båtled genom och mellan förstnämnde 4 sjöar, beviljade . Rikets år 1854 församlade Ständer ett lån å 160,000 Ridr
Men den andre Fröding, han beder all världen » I mänskor, våren intet hårda, » ty han har sett, hur, som han säger i dikten Det borde, varit stjärnor: » det som drömmer vackrast och det som blickar mildast, brutalast och vildast skall brytas mot jord och besudlas med mull. » Han hör jagar Malm berätta om sina hustrur och med förstucken ånger tälja sagan om Eli lita och han lyssnar till Fredrika Brions bikt: - Jag mötte en flicka, bon bar sitt barn, hon rodnade skamset förlägen, hennes dräkt var lump, hennes namn var skarn, hennes hem den oändliga vägen, hon hade dock något att kalla för sitt, mot hvarandra de värmde sig varma, jag ville att flickans barn vore mitt, jag ville jag vore den arma! » Ibland predikar skalden fred emellan man och kvinna: » Det är brant och tungt i lifvets backe, vi få gräla öfvernog ändå. » Han anser som i dikten Mannen och kvinnan att, när vi nu en gång äro kvistar af samma träd — » så låtom oss synda och sämjas, så låtom oss samfäldt lida och sörja vårt lifs elände och hata och tvista och strida och älska till lifvets ände » På gränsen mellan de olika uttrycken för Frödings sätt att se världen stå sådana dikter som T valet och kvalet, berättelsen om den fattiga bondpigan, som slites mellan lusten till rikedom och minnet af vännen, eller kvädet om den snåla Gamle grefvinna Fatbur och stugor rodna, i dess sken, på Gambertin. 1 ' ppå renberget lyser skål ' hvar ren, Men solen glider undan — nattens limmar Andra af Frödings dikter tyda på att Sig smyga fram. På Bredablick än glimmar diktaren hyser en viss misstanke om att Den blick, som solen sköt, kvinnorna stundom förakta männen och Just när den ögat slöt. finna dem löjliga och plumpa. Redan fröken Nu tyst i framtidsdrömmar hvilur Skansen. Elsa Örn skämtar elakt med sin kavaljers Laura Fitinghoff. elegi och den ståtliga Torborg ser föraktligt * ned på mannen som hon möter.
Hvarje tidpunkt kan likväl ej vara lika lämplig för inköp af vexlar; men då det förr eller sednare bör inträffa, att tillfälle till sådant inköp yppar sig, synes det vara ändamålsenligt att reservera det för Bankens konsoliderande erforderliga belopp, intilldess en gynnande tidpunkt för jless förvandlande till metallisk valuta inträffar. Det är derföre min tanke, att de för sådant ändamål af sedda 1,400,000 11: dr må af sättas till cn reserv-fond, hvilken bör hållas i beredskap för inköp af vcxlar, dä sådant låter verkställa sig, och att denna veserv-f'ond. följaktligen icke må för något annat ändamål under tiden användas. Banko-Utskottets Memorial, N/o 12. 37 Jag har nu framställt de t,. ", L pirtsi stadgat min öfvertyy^lse, att icke mera än 500,000 R:dr årligen böra från Banken till Riksgälds-kontoret äliemir.p. intill nästa riksdag. Jag har ock yttrat min tanka, huru den del af vinstmedlen, hvilken Banken kommer att bibehålla, må användas, pä det att den må bidraga till dV åsyftade ändamålet: Bankens konsoliderande. Såsom ledamot af Banko-Utskottet kunde jag nu sluta min reservation, men en representant bör efter min tanke icke betrakta någon sak ensidigt, och den förevarande frågan har ännu en sida, som icke blifvit af mig framställd. Man kan nemligen hysa tvifvelsmål, huruvida ett bidrag från Banken af 500,000 R:dr årligen, intill nästa riksdag, må vara till fyllande af de oundgängliga stats-behofvcn tillräckligt, och man kan taga sig anledning alt befara tyngre beskattning, i händelse någon betydligare del af Bankovinsten skulle reserveras, än hvad Utskottet föreslagit. Jag anser att dessa frågor stå i så nära sammanhang med öfverläggningen om Banko-vinstens användande, att man har fullt skäl taga dessa tvifvelsmål och dessa farhågor i betraktande, innan Rikets Ständer i ämnet fatta sitt beslut.
Herr kindborn, (?u5tak^clolpl>, anhött at följande af honom undertecknade lviLmorial mätte warda upläst: ödmjukt anförande til krotocollot Herr karon?, 6eneral-ivl3joren8, Landtmarskalkens m. m. och Höglcflige Nidderffapets och Adelns uplo stare afgörande fär jag ödmjukast underställa/huruwida ej med detta första Ständs ovärdighet och erkänsla wore öfwerensstämmande, at det igenom Herr karon m. m. och Landtmarssalken hos Hans Kongl. Höghet Hertigen och Riks-Förcständaren utbad sig denNäden, at antingen helt och bältet etter utr en stor Deputation anförd af Herr karon m. m. och Landtmarffalken, för Hans Kongl. Höghet Hertigen och Riks-Föreständayen finge aflägga dest underdänigste Tacksägelse och Wördnadsbctygelse derföre, at Hans Kongl. Höghet Hertigen och RiksFöreständarcn, oaktadt dest sjuklighet, den >z:de fistledne Mars ej undandrog sig uti den ej allena öfwer hela Swea Rike, utan synnerligast Hufwudstaden dä hotande farans stund, emottaga - Den 5 Maj. 7 taga Riksstyrelsen, och igenom den hastigaste »verksamhet afböja mängfaldigt annars inträffade olyckor, som för längre lefwande samtida, men synnerligast för efterkommande ännu mer stola updagas: samt om Höglostige Ridderstapet och Adeln proportion derom bifaller, om icke en Deputation genast derom borde meddela de öfrige re8peetive Ständen detta deras beslut; bäde for at fä weta huruwida de härutinnan sig med Höglostige Ridderstapet och Ädeln will förena, som ock för at ej af dem derutinnan förekommas. Likaledes om icke Högloft.
Men jag visste också ganska väl att jag skulle träffa dig här, ty just som jag steg ur diligensen gingo ett par herrar förbi, som, efter hvad jag kunde sluta, kommo från konserten, ty de sade att det var fråga om hvem som för aftonen vunnit största triumfen, konsertgifvaren sjelf eller den der Svensken Alexis. Du kan veta huru gladt mitt hjerta klappade vid dessa ord, ty nu hoppades jag skulle du ej vidare få orsak att komma med sådana jeremiader, som dem du sände mig hit från Frankfurt.» «Åtminstone skall du slippa få höra jeremiader i afton,» svarade Alexis, och något för jeremiader mindre böjdt sällskap har väl knappast någonsin varit tillsammans. Den länge saknade rodnaden på Nannas kinder var återkommen i hela sin friskhet, hennes ögon strålade af fröjd, och hon var glad och yr som den gången då hon på Sätraholm lemnade Alexis blåsippan som hon plockat i skogen. Alexis påminte henne nu om detta tillfälle och letade fram ur sin portfölj blomman, som han alltsedan omsorgsfullt bevarat. Till belöning men jag fruktar att vi numera här äro öfverflödiga personer och draga oss derföre undan. Påföljande dag inflyttade Alexis i samma hotel, och sedan han gjort en förmiddagsvisit hos damerna, gick han till kapellmästaren för att anmäla sig till konsert. Den mötte nu icke ringaste svårighet, utan tvertom utbad sig kapellmästaren att sjelf få anföra konserten, och en fördelaktig dag blef vald. Alexis hade lofvat att komma tillbaka till Nanna till middagen, men det hade så när ej blifvit utaf, ty på gatan måste han samtala och promenera med än den ena och än den andra, som helsade på honom och frågade om de voro igenkända, och oupphörligt måste han säga: «ja bevars, mycket väl», ehuru han kanske ej kände igen en enda. Och hvar träffar man ej sådana der månmenniskor? Verlden är ju af dem full.
Den opinion delas af hvarje rättskaffens menniska, att fyllerilasten bör hämmas så mycket som möjligt; men då brännvinsbränningen är införlifvad med jordbruket, kan man uti ifvern för denna iasts utrotande gå för långt, hvarföre jag vill påminna om medelvägen. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då jag förmodar, att Frih. Boyes ifrågavarande motion, likasom alla med den likartade, remitteras till Bevilln. samt Allm. Besv. och Oecon.-Utskotlen, och jag således kommer i tillfälle att handlägga densamma inom Utskotten, vill jag icke yttra mig i sjelfva saken, utan endast hemställa till motionären och dem, som yttrat sig i ämnet, om icke en sak är förbisedd, den nemligen, att, då motionen afser en högre bevillning, ingenting yttras om användandet af denna högre skatt. Jag tager dock för afgjordt, att alla, som önska en högre afgift å brännvinsbränningen, skola anse billigt, att den kommer det betryckta jordbruket till godo; och på sådan grund yrkar jag, att Bevilln.-Utsk. mätte anmodas att, i förening med StatsUtsk., afgifva utlåtande i ämnet och tillstyrka, att den tillgång, som uppkommer genom brännvinsbränningens högre beskattning, må vid beräkningen af Statsinkomsterna observeras, samt att vid uppgörandet af grunderna för bevillningen företrädesvis må afses den ordinarie räntans nedsättande eller upphäf•vandet af de mest tryckande bevillnings-artiklar. 94 Den io Februarii f. m. Hr Montgomerij Jag får vördsamt tillkännagifva, att Frih. Boye misstagit sig om min mening. Jag har icke yrkat, att den högsta möjliga tillverkning bör tagas till grund för beskattningen; jag har deremot sagt, att vetenskapsmän i Hufvudstaden borde beräkna hvarje olika pannas afverknings-qvantum, och att beskattningen derför borde bestämmas efter ett medium och icke för det högsta möjliga af tillverkningen. Hvad åter angår Frih.
Ett Memorial af Riksdags-Fullmägtigen för Stockholms Stad, Herr A. J. Hiesleiter, som äfven ansett utvägar böra vidtagas till förekommande af de menliga följder för sundheten, hvilka genom Clara Sjöns gyttgiga beskaffenhet visat sig och i framtiden ännu mera skola tilltaga; Och har Herr Hiesleiter tillika uppgifvit de åtgärder, hvarigenom den öfverklagade olägenheten, efler Herr Hiesleiters förmenande, säkrast skulle afhjelpas. Ekonomi-Utskottet som först behandlat detta ärende, har dervid inhemtat, att, vid såväl iS15 års sorn 1817 och 18 årens Riksdagar, fråga hos särskildte Riksstånd äfvenväl blifvit vackt, angående bidrag af Stats-medfen till de inom och invid Huftudstaden varande träskartade Sjöars och vattendrags upprensning eller igenfyllning, samt att Statsoch Ekonomi-Utskotten, som då jemnväl lill gemensam pröfning förehaft samma fråga, uti af - Sta ts-Utskottets Be tä nk a n de n. ^43 gifne och utaf de Respective Riks-Stånden godkände Utlåtanden förklarat sig väl inse behofvet och angelägenheten af de Slätgärder, som till ifrågavarande Sjöars och Träsks försättande i ett för hälsan oskadligt tillstånd, blifvit föreslagne, men deremot icke kunna medgifva någon förbindelse för Staten, att till vinnande af detta ändamål, såsom Hufvudstaden enskildt rörande, med understöd tillhandagå; dock blef vid förstnämnde Riksdag, af Ekonomiutskottet tillstyrkt och derefter af Riksens Ständer lill Kongl. Majrt framförd den underdåniga önskan, att sådane mått och steg måtte vidtagas, hvarigenom mera uppmärksamhet, än hittills egt rum, matte fästas på befordrandet af större sundhet i Städerne i allmänhet, dertill, hvad Stockholm särskildt beträffade, medel, enligt er» hållen underrättelse, icke skulle saknas för den del, som fordrades till igenfyllning eller upprensning af de der bifintlige stillastående vatten.
Ställets geografiska läge och hamnens beskaffenhet bestämma denna punkt, såsom den enda tjenliga för ändamålet. Beträffande den yttrade farhågan för lurendrägeri från Gottland på Sverige, behöfves, för att finna den vara en skuggbild, endast att kasta ögonen på chartan öfver Östersjön, beräkna det större afstånd denna Ö har från Sveriges fasta land än Seland och Åland, samt lättheten af lurendrejeri öfver den långa obebyggda gränsen mot Norrige, och besinna att Gottland, såsom en Svensk besittning, på stället icke saknar nödiga bevakningsunstalter, då deremot en sådan bevakning icke kan finnas på de andra orterne. Lurendrejerier måste i öfrigt upphöra, i den mon Handelssystemet blifver liberalare, så att TullFörfattningarne medgifva införsel mot tull af alla slags varor. Den vinst Sverige genom en Porto Francoinrättning vid Slite på Gottland kan erhålla, stadnar för närvarande till en del i Köpenhamn, men denna hamns afstånd ifrån de Ryska hatnnarne gör den otjenlig till annat än , som nu sker, att nemligen öf - Deri 12 Augusti f. m. ver vintern emottaga sådane fartyg, hvilka, destinerade till Ryssland, sent om hösten ankomma till Sundet. Dessa fartyg skulle, om Slite vore frihamn, fortsätta resan dit, och i de flesta fallen slippa den olägenhet att qvarstadna öfver vintern, i det ny last af Ryska varor der genast kunde intagas, och Sverige således erhålla den förtjenst af denna rörelse som Dannemark nu har. Herr Hjerta, Gustaf: Jag trodde icke att denna fråga nu skulle komma å hane, enär den vid sista Riksdag afslogs af alla fyra Stånden, och de anföranden, som då afgåfvos, så tillräckligt öfvertygade om oformligheten, att stadga en sådan frihet för vissa orter, att en dylik begäran nu snart sagdt kan anses alldeles obehörig. Då prohibitif-systemet ännu blomstrade, fann man nödvändigheten att göra ett unundantag för vissa ställen; men fann tillika omöjligheten alt öfverlemna en sådan frihet åt andra orter, än öar.
Landt-Märskalkrn gjorda Vroxoflucm. H err Gr efwen och Landt - Marstsalkcn-. Vrnpostjmn är bifallen.. Jag kai» es annat än anse saken för, afgjord. Harwid upkom bland Ridder skapetr och Adelnnågon, oro». Herr !^o.räenstalpe, buller Ehurnwäk at det.yttrande stcreaf Ridderskapcts och AdcluS Ledamöter i K,n«o-Uts?ylret asgrfivitj, det denna söre. slagnaz StMina skulle blifma för Lsn^cen, mycket kännbar^ mera härleder sig af Nit för 6än<juen8 bästaän någon fårhaga för dest be ständ., sa sär jag ödmjukast hotz. Ridderffapet och Adeln hemställa, vm ej tiiförekomm-nde af misttroende i Allmänheten för detta. Werk, hwars Lrsch, torde uigöra en de! af dest reckieerer, delta Herrar Ledamöters i ksnco Utskottet uklä rande ej mätte t de tryckta krotocoljerns intagas» Her r 6ripen>v-s! 6 r, c<> lr kl r i c, utbad Kg-as Herr Grefiven och Landt-Mars?alken fa meta om , den laga rättighet, wore de nekande betagen^ at fä vc»° »snag, nar densamma äffadeS-, Herr Grefven och Landt-Marskalken EtzMarade^ ar dek more långt ifrån honom Lt pä minds - 'sia sätt "williä'kränka naqons rättighet, 'men hati 'fing? pä Kanal. Maj:lS Nådiga Befallning gifwa Ridd rstllper och Aoel» ciikänna, ar sa kärr det more Kanai. Maj:c ar retz Herrar
Lin Hemliga Ulstottets kinaiwe - Plan och en undcrdänig Tacksagclse-4el<.i>eslc70g sölj. Om Söderhamns -Lioxi. strots Altsökning och e>N dlojo.!' 8koel von llolstein och förra Riksdagsmannen Unur podrSon. 7L4. Om Statswerkels Utrikes Gäld, Stangftlstpldighelen och Bränwinsbramngen. 1064. Om Tjenstehions Stadgan, Om Gästgifware-Ordningen >124. Om Upffattningcn. Om Krönings-Gärdcii, m. m. 1,76 Om Uanco - Utskottets sammanträde i Slockholm. 1,77 Om Bonde-Ständcts deltagande i Kan^ucnL förwaltning. 1244 Om Styrelsen af stsnco och Riksgälds-Werren och om Salpettersjudcri-Regleringen. ray;. Om Bewillningens fördelning. Om Bcwillningens utgörande i Nlnioo-8pscie, om Lonvo^ - OommislHaterr Skuld och om Koppar-Polletter,a. rzLi Om OspUsio8l»Idomm^rs arfwode för förwaltningen af Tumba Pappersbruk. iz6o. Om Fullmägtigas i Ksnguen och Nikstz)älds-Lonroi-er Riksdagsmannarätt1426. Af Riksens Ständers Tacksägelsc-.a.llches ä-r. 59. 929. 126b. izt9- OiÄÄinen om Lap!- lLinL 8tZ!l>s,nmgrs blbehällande med arfwode Ivid InspeKion ofiver lumbs. 288- Kongl. Majus Berättelse til Riksens Ständer, uplasen z;. Z7. Kallar Riksens Stander til Ulennm kle,rorum. 12. ,z8o. at biwista Kröningen 99. och Hyllningen 112.
224 Prot.-Utdrag den 7 April 1866. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial JVS 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de Artiklarne af Banko-reglementet. Hvad Utskottet i detta Memorials särskilda punkter föreslagit och tillstyrkt, blef af Preste-Ståndet godkändt, med undantag allenast af sednare stycket i 4Ute punkten eller stadgandet: »Sökande, hvilken pä annae sätt ådagalagt motsvarande kunskaper, må dock, der särskilda omständigheter dertill föranleda, äfven kunna lill extra ordinarie tjensteman af Fullmägtige antagas»; hvilket stadgande afslogs. Frän Vallo fl. Borgare-Ståndet. S D. Föredrogos ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVS 5, i anledning af väckta motioner om skjutsbesvärets ordnande och öfvertagande af Staten m. m. lii fälts. samt Utlåtande JVS 6, i anledning af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande. Uppskjöts till behandling i sammanhang med Stats-Utskottets blifvande Utlåtande angående regleringen af utgifterna undi r Riks-statens Åttonde Hufvudtitel. S. 1). Efter förnyad föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets protokollsutdrag, JVS 197, för den 21 sistlidne Mars, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Bonde Ståndet* beslut beträffande 2:dra punkten i StatsUtskottets Utlåtande JVS 54, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till jernvägsbyggnader m. m., blef omförmälda protokollsutdrag lagdt till handlingarne. Frän Ilederv Bonde-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skriv elser tiil Kongl. Maj:t: