Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och innan solen och tecknen voro skapade, innan himmelens stjernor voro gjorda, nämndes hans namn inför andarnes herre. Han skall blifva de rättfärdige och helige till en staf, att de stöda sig derpå och icke falla, och han skall blifva folkens ljus och deras hopp, som äro bedröfvade i sina hjertan. Inför honom skola nederfalla och tillbedja alla, som bo på jorden, och de skola ära och prisa och lofsjunga andarnes herres namn. Och derför blef han utvald och förborgad hos honom, innan verlden skapades, och in i evighet skall han vara inför honom.“ (Kap. Messias’ himmelska tillvaro och hans en gång förestående ankomst till jorden äro, lärer Henoch, en hemlighet för jordens mägtige; hans rike skall komma öfver dem såsom en tjuf om natten. Endast för de utvalde i Israel, Guds profeter och tjenare, har denna hemlighet blifvit uppenbarad ... „Ty förut [före domen] är menniskosonen för de mägtige förborgad; den högste har bevarat honom för sin magt och uppenbarat honom för de utvalde.“ (Kap. 62, 7). Allt hvad som är i himmelen och på jorden, allt hvad som försiggår bland folken, alla Israels historiska öden syfta till ett mål: den fullkomliga menniskans uppenbarelse och grundläggandet af ett Gudsrike på jorden ... „Och han [en engel, Henochs följeslagare] sade till mig [Henoch]: Alla dessa ting, som du har sett [himmelen, verldsbyggnaden, de för de orättfärdige beredda förvaringsrummen, Israels i en bildräcka framstälda historia], tjenar hans [Guds] smordes herrskap, på det han må blifva väldig och mägtig på jorden.“ (Kap. 52, 3, 4). Den plats Messias innehar uti Guds verldsplan har sin motsvarighet uti hans naturs fullkomlighet: han är „mägtig uti alla rättfärdighetens hemligheter“, och „vishetens ande bor i honom“; men hvad han är, det är han dock endast genom Guds nåd ... „Han är utvald inför andarnes herre efter dennes välbehag.“ (Kap. 49). Det välde, som
Gå ni med höglyftad panna emot ödets stormar; det är bättre och ädlare, än att i smileriets baktrappa bocka sig till en usel lycka, Se här har ni tretti dukater för det der hufvudet (tar upp sin börs). Tretti dukater! Då ska' han få betala mej för kläder och födan SARA. RUDOLF (fattar Hermans hand). SARA. HERMAN. 85 HERMAN (utom sig af glädje). Ack, hur ska' jag kunna tacka er, herr kapten! Men ni betalar mer, än alla mina taflor äro värda. BERTHEL (för sig). Om de visste, hvilken som köper och hvilken som säljer. Hur stort var priset? RUDOLF. Det var ett resestipendium på sex år, stiftadt af en afliden rik mecænat. Således en gryende talangs hela framtid måhända för bristen af en frack. Återigen en liten svaghetssynd hos en stackare; en synd, som dock kan störta en like i elände. Och det är våra småsynder, som man anser göra så litet ondt här i verlden. Trettio dukater! Min far, nu behöfva vi inte slita ondt på länge. Slita ondt? Behöfver ni, gamle Berthel, ende arfvingen till en rik plantage-ägare, slita ondt? Finns här intet nyckelhål, ingen dörrspringa? (De leta och lyssna.) BERTHEL (som knappast kan fatta sin lycka). ARON. RUDOLF. HERMAN. RUDOLF. HERMAN. Herre, min Fader! Hvad ä' det ni säger, herr kapten? Ä' jag (pekar på sig sjelf), jag en rik arf Nå, se det var då ett splitter nytt yrke för mej (svänger om med Herman). Herman, min kära gosse! Om jag bara visste hvar jag skulle göra af mej? (omfamnar Herman) En rik arftagare! Herman, min kära gosse, nå, kan du inte hjelpa mej att skratta, din bytinge? (stannar och torkar ögonen) Herre Gud, jag tror jag gråter. Men har ni då inte fått bref från utredningsmannen i er brors sterbhus?
Då derefter den af Herr Brukspatronen Malmberg, den 3:dje dennes, på Bordet lagda fråga om tillägg i 78 § Riksdags-Ordningen angående ansvar för personliga förolämpanden i Ståndens Plena af Personer utom Stånden, till öfverläggning nu åter upptogs, förklarade Herr Brukspatronen, att han vore för sin del benägen att låta sina betänkligheter mot Beredningens tillstyrkande förfalla, emedan Herr Brukspatronen fann dem ej kafva vunnit Utskottets bifall, i följe hvaraf Beredningens yttrande bifölls ock kommer att införas ibland Utskottets afgifvande Project till anmärkningar vid Grundlagarne. Memorial rörande Talemannens i Hedervärda Bondeståndet vägran af Proposition till remiss af en hos Ståndet väckt Motion. Till Constitutions-Utskottet har ifrån det Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit infordradt utlåtande öfver Talemannens den 8 sistlidne gjorda vägran af Proposition på den af Riksdagsmannen Anders Joachimsson i Ståndet väckta Motion, rörande Ivungsgårdarnes försäljning. Så mycket Utskottet af det meddelade Protocolls-Utdraget kunnat inhemta, var frågan om Kungsoch KungsLadugårdars förvaltning, i Ståts-Utskottets Betänkande föreslagen, första gången hos det Hedervärda Bonde-Ståndet före till pröfning. I stöd af 56 § Regerings-Formen har Utskottet vid sådant förevetande ansett Talemannen åligga att icke göra annan Proposition, än antingen till afslag eller bifall af Stats-Utskottets Memorial eller ock till återremiss i stöd af inom Ståndet gjorde anmärkningar; i hvilket sednare fall Riksdagsmannen Anders Joachimssons yttrande visserligen kunde åtfölja återremissen till Stats-Utskottet. 156 Riksdagen 1810. Om Bonde-Ståndets mening med den yrkade Propositionen på Anders Joachimssons Motion var en förändring, af hvad i Stats-Utskottets Betänkande var föreslagit, var enligt samma 56 § Talemannen ej berättigad att göra en sådan Proposition, då Ståndet ej kan besluta förändringar, innan Betänkandet andra gången från behörigt Utskott återkommit.
Utskotten vilja i öfrigt, med afseende å en del motionärers åberopande af frälse-egares större frihet i svedjande, anmärka, att så väl, enligt 1805 års Skogs-Ordning, som Kongl. Kungörelsen den 2 Mars 1819, stadgandet rörande kyttande saint svedjande å sandmo, bergagtig och stenbunden mark gäller all jord lika; och anse Utskotten sig af dessa lieie anledningar bora tillstyrka, att dej i afseende på rättigheten och sättet för svedjandej mer eller mindre vidsträckta framställningarne af Anders Andersson från Östergöthlands Län, Johannes Christoffersson från Kronobergs Län, Gustaf Bernhard Appelqvist och Lars Nilsson från Blekinge Län, måtte lemnäs utan afseende. Hvad Nils Persson från Örebro Län deremot yrkat, eller att allt svedjande - Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Utlåtandej N.-o 2. jande å allmänningar mätte förbjudas, anse Utskotten innefatta en mindre ändamålsenlig inskränkning, i afseende på behandlingen af dessa skogar; och då, med iagttagande af gällande föreskrifter och stadgade försigtighetsmått, svedjande kan pröfvas gagnelig! samt utan äfventyr verkställas, synes ett bestämdt förbud deremot hvarken lämpligt eller af något behof påkalladt; hvadan Utskotten hemställa, att Dfils Perssons motion i denna del måtte förfalla. Utskotten kunna icke heller instämma i de åsigter, hvilka blifvit framställde till stöd för Gustaf Bernhard Appelc/vists förslag, att tiden för hägnads underhållande kring svedjeland mätte inskränkas till 2:nc år, samt för Nils Perssons från Örebro Lin yrkande, att den i Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Skogsoch Jägeri-Staten i Riket den 16 Mars 1838 intagne föreskrift om instängning af afverkade och skoglösa tragter å allmänningarne måtte upphäfvas.
Om, såsom Friherre Anckarsvärd föreslågit, anmärkningen skulle med Utskottets Utlåtande till Stånden återgå, blefve ju blort den ena Parten hörd, och saken skärskådades ej hel och hällen, utan endast på en sida. För öfrigt, om Ständernas beslut skulle grundas pä anmärkningen allena, kunde man ju ock gå Constitutions Utskottet förbi, utan att höra det. Men ändamålet med Constitutions Utskottets yttrande är ju att det skall tjena till rättelse. Hvad sluteligen angår det, sorn här blifvit anfört angående Circulaire bref; så kan jag icke finna, huru 38 §■ Regerings Formen derpå kan tillämpas. Den handlar om Contrasignation af Konungens Bud och Befallningar, men att en enskild Embetsman må kunna lemna underrättelser i enskildte Ci.rculairebref till Personer, med hvilka han har relatipner, det lärer ingenstädes vara förbjudit. April. 449 Friherre Acukarsvdrd; Herr v. Hauswolff har yttrat den förmodan att jag glömt något af j07 §. Jag kan likväl ej medgifva någon glömska uti denna del , dä jag länge nog prof. vat Ridderskapets och Adelns tålamod med ett ofta förnyadt åberopande af 107 §:s bokstafveliga innehåll, hvarvid Ingressen ingalunda blifvit af mig förgäten. Jag tillstår gerna att jag är aldeles ovan att ryda Lagar och borde i den de,en kan hända hafva mera lit till Herr von Hausswolff, hvars yrke det varit och är att tolka dem. Det sätt hvarpå Herr v. Hausswolff vid detta tillfälle tyckes villja förstå 107 §. har 1 i levå! icke till sådan grad stärkt mitt förtroende till dess omdöme, att jag i anledning deraf kan afstå ifrån mitt egit.
Utskottet, som, vid. deråt, anstäld; granskning, funnit den föreslagna förän-, drade bokföringen vara ändamå senligare, än den nu begagnade, har, likväl, vid det förhållande att, så. vida förslaget skulle i sin helhet lil ämpas, del, lör, vinnande af, ökad kontroll, klefve nödigt, att, i stället för de tjänster, sorn nu innehafvas af bfuksskiifvaicn och vaktmästaren vid bruket, in t ätta tvenne bokhållaretjenster, ansett sig icke kunna för närvarande och, innan det föreslagna förändrade redavis Iiingssättet. blifvit, under ett eller annat å',. på. försök, t» iämpadt,. så att närmare kännedom, om. lordelarne af detsamma \ minil*, hus Rikets Stander tillstyrka defini-. 4iyt; fastställande deraf;:, hvatemoi lrtsk> Itc,.jemte anmalan, att tillgång till aflöning för de vid bruket, enligt meranämoda löislug, erforderliga bokhålläic-tjenster kan vinnas, utan förhöjning på det liela af brukets nuvarande aflöningsoch aifvodes ÄUt, velat hos Rikets Ständer hemställa: l:o ali Utskottet må bemyndigas alt, tills vidare och intill nästa riksdag, låtta; tilt efterrättelse fastställa de af Utskottet, såsom ändamålsenliga ansedda förändringar uti bokföringen och redovisningen \id Tumba bruk, dock under förbehåll, att aflöningen till de personer, som komma att, ■elter införandet af det förändrade redovisningssättet, å brukskontorel tjenst göra,. bestrides med de för •nahanda äinlamål från brukskassannu, Utgående, arfvoden och löneförmåner; saint; 6:0 alt, i stället för § 239 i 1111 gällande Banko-reglemente nut i blifvandeBanko-reglemente lå iuföras clt så lydande stadgande:
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd samt af Ridderskapet 614 ' Den 10 Januarii. och Adelil bifallen Proposition, blefvo så väl Herr Lilljehorns ofvannämnde Memorial, sorn de i anledning deraf af Herrar von Heynue, Piper oell Friherre Koskull uppläste Anföranden, jemte Herr Lilljehorns munteliga Yttrande, lill Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitterade. Föredrogs lill remitterande Herr Adlerbe tiis, Jacobf den 5 dennes Förmiddagen på Bordet lagda Memorial, angående Anslag af allmänna Medel lill utgifvande af Isländska Handskrifter, Herr Hammarsköld, Lorenzo* uppläste följande: Elium det ingalunda är eller hör vara min sak alt tala mot ett Förslag, som på något sätt har Litteraturens befrämjande till föremål, och ehuru jag intet annat kan än högt värdera det nit, som föranledt Herr Adlerbeth till sin Motion, tror jag det dock vara min pligt att lemna några upplysningar, hvilka torde visa att ett företag, sådant som det föreslagna, vore hvarken så alldeles väl beräknadt, då så många andra grenar af Litteraturen lemnäs utan uppmuntran, och icke heller det, sorn för ögonblicket göras oss mäst behof. Först bör jag fästa Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet på den af erfarenheten besannade omständighet, att om en gren af Lit - Den 10 Januarii. 615 teraturen för mycket, på de andras bekostnad, gynnas, så, att jag så må säga, för växer sig och vissnar allt för hastigt bort. Vi hafva sett det i vårt eget Fädernesland, just med den nu ifrågavarande Isländska Litteraturen, hvilken i slutet af i6oo:talet så magnanimt af Konung och Nation gynnades. Hvad var följden? Jo, att dess fleste Idkare gingo lill sådan öfverdrift, att de ådrogo sig en Ridicule, sorn föll tillbaka på sjelfva det antiqvariskt Isländska Studium. Orsaken härtill är lätt att finna. De öfriga delarna af Litteraturen kunde icke fortgå jemt med denna, och således icke dess excentriciteter gifva något correctiv.
Gäldenärer om orub‘ hadt bestånd af förut ingången ömsesidig öfverenskommelse dem och Bankeu emellan, der fråga uppstår om lån-rörelsens förändring för en framtid. Detta utgör 3o §:s syftemål. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- Bancoock Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4. t N:o 4. Antom till Exp.-TJtsk. den 4 Mars. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskotteni Betänkande N:o a, med förslag till Lag för offentliga Bolags-B anker. Emot omförraälde, från samtlige Riks-Stånden återremitterade Betänkande hafva en mängd anmärkningar blifvit framställde, såsom: 1:0 Att Privatbanker ej borde i Lag tillåtas, utan Bankrörelsen förbehållas Statsbanken, som deremot skulle inrätta flere Filialcontor. Den vinst, som uppkommer genom iomloppsätlande af sedlar, hvilka kunna gå, man och man emellan, såsom mynt, ansågs aldrig böra vara någon enskilds tillhörighet. Det vore det allmännas rätt att utgifva mynt, och således vore det äfven det allmänna, som deraf borde draga fördelen. Om man öfverlemnade åt enskilde att förse rörelsen med dess behof af circulerande bytesmedel, troddes följden blifva den, att än en ökad speculationsanda uppfyllde landet med öfverflöd af creditpapper, än att störtade Banker eller inskränkande Reglementen medförde indragning af deras belopp, så att allmänna rörelsen på delta sätt komme alt lida af en oupphörlig intermittent feber, af öfverflöd eller brist; och de correctiv, som kunde sättas emot de enskilde Bankernes missbruk af deras rättigheter, blefve antingen otillräckliga, eller ock hinderliga för Bankernes uppkomst. 3:0
Tillika anbefalldes Landshöfdingarne att inkomma med berättelser, huru vidt och på hvad sätt till Kronans förmån försäljning från kronomarkerne af bräder, limmer och balkar samt tjära m. m. redan skett samt dädanefter vidare kunde tillåtas och befordras eller inskränkas. Det antagna systemet af kronomarkernes föryttrande vann utbildning genom de följande tidernas nationalekonomiska åsigter. De tvifvelsmål, som derpå grundade sig om fördelarne af egendom i Statens hand, vunno stöd af det usla tillstånd, hvari samtliga kronoskogar i riket vid början af innevarande århundrade sig befunno. Fråga väcktes på 1809—1810 årens riksdag om de publika skogarnes afyllrande till enskilde, och i underdånig skrifvelse den 26 April 1810 anhöllo Rikets Ständer, att Kongl. Majit, efter nödiga upplysningars infordrande, måtte bestämma, hvilka och huru stora Kronans parker och skogar borde för allmänt behof qvarblifva, samt låta försälja de öfriga för allmän räkning, genom auktion, till den mestbjudande, som derå skulle åtnjuta full eganderätt mot erläggande af grundränta. Sedan detta ämne ånyo förekommit vid 1818 års riksdag, och Ständerna gjort underdånig framställning om grunderna för den föreslagna åtgärdens verkställighet, aflat Kongl. Majit vid 1823 års riksdag nådig Proposition, som med några få förändringar och tillägg, af Rikets Ständer antogs.
— N:o 94, i anledning af väckta motioner om ändring i sednast utfärdade stadgar för Karolinska Medico-Chirurgiska Institutet: B. lil. 45, 85, 100, A. 156; E. IV. 85. — N:o 95, i anledning af väckta motioner om utländska lotterikollek törers samt inoch utländska försäkrings-bolags verksamhet i riket: B. III. 45, 85, 157, A. 157. — N:o 96, i anledning af väckt motion om meddelande af allmänna föreskrifter beträffande vilkoren för sparbankers stiftande, m. m.: B. III. 45, 85, 157, A. 162. N:o 97, i anledning af väckt motion om inrättande af skolor för meddelande af undervisning i tjenstehjons-sysslor: B. III, 45, 85, 163, A. 163. — - N:o 98, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 50: B. lil. 45, 85, A. 85. - N:o 99, i anledning af återremiss af Uttskottets Betänkande N:o 58: B. lil. 45, 85, A. 85.
Ad:s minsta beslut föra antal skall vara, så är Ståndet berälligadt alt, så länge plenum varar, fatta beslut. På dem som hafva så litet intresse för fäderneslandets angelägenheter, att de icke komma tillstädes, bör man icke särdeles räkna. Månne dessutom de, hvilka åberopa Ståndets fåtalighet, då besluten gått deni emot, göra detsamma då de vinna en omröstning, uti hvilken endast få ledamöter deltagit? En reservant har sagt något, som skulle antyda att R. o. Ad. vid ifrågavar. tillfälle velat ådagalägga en kraftyttring mot andras företag. Jag vill icke upprepa ordet, sorn talaren dervid begagnade. Men hvad mig sjelf beträffar, — ty jag kan icke svara för andras afsigter — så har jag blott velat sälta mig emot hvad jag ansett för lagstridigt. Då motionären sjelf begärt sitt förslag på bordet för alt närmare granska det, så synes det som han också beböfde någon betänketid, innan han försvarar det. Deremot har jag ingenting att påminna, emedan jag hoppas att betänketiden användes till det bästa; men att R. o. Ad:s prol.utdr. derför äfven skulle hvila, kan jag icke medgifva, emedan sådant vore grundlagsstridig!. Hr Ribbing, Bengt: Såvida någon discussion öfver reservationer ar tillåten, för hvilken förmodan jag i grundlagen icke finner någon anledn., så anhåller jag att de afgifna reservationerna må få hvila på bordet. För öfrigt instämmer jag uti Frih. Sprengtporten muntliga yttrande. Gr. Frölichs skriftliga anförande fick jag ej afhöra, emedan Hr Grefven redan hade uppläst detsamma då jag uppkom. Gr. Frölich: Jag anhåller vördsamt att med några få ord få besvara något af hvad Hr von Hartmansdorff sednast 47° D e ii 19 S c j) t c rn ber f. ni. y t ti nt.
Dome-form ”samt användande af bättre jernplåtar lill ”täckningen 2,900 ”3:o Kostnader, som blifvit beräknade för likaledes nö”dige ansedde men ännu icke utförde, i första förslaget ej ”afsechle arbeten, nemligen: ”för golfvets läggning med 3 tunis i stället för 2 tums ”bläder 600: ”för Avant-Corpsernes förseende medspiral-trap ”por till en del af jern 700: ”för tillökadt arbete i Sakristian och å en motstående läktare 450: ”för förbättringar å Altardisk och predikstol 1,450: ”samt för anskaffande af ett Orgelverk . 8,000: tillsammans ”hvarvid dock förekommer, på sätt af Eder blifvit anfördt, 'att af det i kostnadsförslaget till kyrkobyggnaden upptag”ne belopp 53,815 Kalr 8 sk., Vi hittills endast i rund ”summa anvisat 53,000 R:dr, hvadan, med afdrag af skilnaden 21,086:41. 3. 7,164: 11,200: 39,450:41. s. 815: s. — ”de - 121 ”de ifrågaslälde överskjutande kostnaderna således egentligen komma att utgöra blott 38,635:33.8. ”1 anledning af detta allt och hvad nu först beträffar de här i ”första och andra punkterna omförmälde utgifter; Så enär de dels varit ”oundviklige och äfven vid kostnads-förslagets uppgörande kunnat med ”säkerhet anses förestå, dels tillkommit såsom följd af serskilde tvingan”de omständigheter, dels ock föranledts af fästadt afseende å prydlighet ”samt den varaktighet, sorn är att vänta af använda bättre materialier, ”hvarigenom underhållskostnaden i en framtid varder mindre känbar, ”bafve Vi, ehuru af Oss förväntas bort, det J samt Stations-Befälhaf"varen, förrän som skett, inkommit med detaillerad anmälan om alla ”ofvanberörda förhållanden samt med framställning på grund deraf om ”bphofvet af ytterligare medel för byggnadens och inredningens fortsättande, likväl velat, med afseende å hvad sålunda nu upplyst och ut”redt blifvit, härvid i Nåder låta bero, och alltså de af Eder vidtagne ”åtgärder godkänna, till följe hvaraf
Ränteinkomst af de flerfaldige lånerörelser, som Banken omedelbart besörjer ... 491,880 19 11 497,780 21 3 Räntebehåilning å förlagen till Banco-Disconten och Låne-Contoren för deras lånerörelse mot säkerhet, dels af namn med omsättningsrätt (8,500,000) dels af Publica papper (500,000) samt dessutom för Allmänna Discontrörelsen tillgänglige medel, genom insättning af Stockholms Sparbank (100,000) och genom af Bankens vinstmedel anvisad förstärkning 700,000 R:dr . 406,547 40 3 377,993 37 9 Ränteinkomst af Bankens egne, till Handelsoch Närings-Discontens disposition öfverlåtne medel 194,173 21 7 135,770 24 8 Summa B:co R:dr 1,092,601 j 33 9 1,011,544 35 8 1. ränteinkomster, dess dermed bestridde ränte-utgifter oell försom för hvartdera året på räntorne uppkommit. Af den contant influtne ränteinkomsten har capitalräkningen sig till godo beräknat 767,864 >. 28 1 Genom beräkning af räntefordringar och ränteskulder till årets slut _ 34,952 20 1 Afgifter för Deposi lionsh valf vets begagnande . 473 2 — 260 26 — Folieafgift för enskildes Assigneringsräkningar 4,248 4,088 Dito för begagnade Cassa-Creditiv 26 40 Genom inköp af 96,020 st. ducater å 5R:dr30sk.,eller 2 sk. mindre än bokföringsvärdet, har vunnits 4,000 40 1 Afskrifne utelöpande Attester och In visningar . - — 60 5 11 Vinst å försålde ducater 129 20 — 74 14 _ Dito å en på auction inropad och derefter försåld guldpant r7 2 Dito å Kopparmynts-Polletter försålde till Konell.
Rdr till ManuläkturDiskonten för att utlånas dels till mindre fabriksegare — hvarmed måste metias sådane som egentligen äro handtverkare, men drifva sin rörelse i något större skala och derföre kallas fabrikörer, dä nemi. öfrige sådane redan förut hafva låneräft i Manuf.Disk. — dels också till handtverkare mot hypothek af sådana alster sorn kunna utan olägenhet belånas, eller mot annan antaglig säkerhet. Tillika är föreslaget, att den förlust som motionären förutser skall inträffa,' måtte drabba hvarken Staten eller RiksgisKont. utan Manuf.Disk. Denna Diskont har till åliggande, att till de större fabriksidkare som deri hafva lånerätt, utlemna lån mot låg ränta af de medel som dels utassigncras för detta ändamål af R. St:r, dels upkonimit genom tillskott af dessa fabrikanter sjelfva; äfvensom densamma har till upgilt något som närmar sig till hvad med denna motion åsyftas, nemi. att lemna lån till srnederne i Eskilstuna. Erfarenheten har visat, att denna utlåning icke gör mycken nytta: lånen tagas ofta i mycket små poster, ända till 100 Rdr, och det iir förenadt med ganska stora svårigheter att lä dem återbetalta. Jag fruktar att det skulle gå på samma sätt om detta förslag antages; men äfven om man icke vill fästa sig vid de förluster sorn deraf ovilkorligen blefve en följd, så tror jag dock att en sådan hjelp som åsyftas icke kan snart åstadkommas. KorntnersColhii embetsman kunde icke få sig detta siya bestyr pålagdt, utan att tillika erhålla noggranna föreskrifter huru de skulle vid denna utlåning gå tillväga. Förslaget angi Iver 1) f n 2 Mari. 131 derföre tvenne sätt, nemi. att medlen skulle utlemnas dels mot livpotliek af fabriksoch handtverks alster, dels ock emot annan antaglig säkerhet. Dea fond som klefve för detta ändamål auslagen skulle naturligtvis komma hela ltiket tillgodo.