Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har å nyo tagit de härvid förekommande omständigheter i öfvervägande, och efter en, med anledning af stridiga meningur inom Utskottet, anställd Votering, har dess pluralitet ansett sig böra bibehålla den i återremitterade Betänkandet yttrade mening, samt får, utom de deri upptagna härmed åberopade skäl, säborn stöd derföre anföra: att, om Proste - »o Bevillning-Utskottets Utlåtande N.o 5'4- tunnor icke i allmänhet varit bland Löneinkomster beräknade, en sådan underlåtenhet ej är föranledd af något stadgande i i8a3 års Bevillnings-Förordning; att dylika skäl till befrielse från Bevillning, som nu uppräknas i fråga om Proste-tunnor, kunde göras gällande för mångfalldiga Ernbets-inkomster, hvilka öfver hufvud åtgå under eller i och för tjenstens utöfning;1 att de rese-ersättningar och traclamenten, som äro fritagna, erhållas för vissa bestämda ändamål, och onekligen deraf fullt medtagas, hvilket icke torde vara förhållandet med Proste-tunnorne, helst Embetsresor inom Contractet icke lära vara med serdeles stora kostnader förenade; alt mångfalldiga Ernbetsoch Tjenstemän få vidkännas reseoch tractaments-kostnader i tjenste-äreuden, utan ersättning eller afdrag å Bevillningen; att Post-porto, då correspondaucen inom Contractet serskildt, ulan Prostarnes kostnad, befordras, icke är af betydenhet; att, om någon gång den omnämnda tillökningen i Bevillning genom progressiva beräkningen tiilkommit, äfven genom upptagande af Proste-tunnorne, sådant icke bör mera tiliräknas dessa än de öfriga inkomsterna, och dessutom varit en följd af ett beräknings-sätt, som torde ändras eller jemkas; samt alt, om ock understundom afsägelse från Gontract-Prosl-be~ 'fievttlnings-Utskottets Utlåtande N.-o 34' *< ställningen ellef vägran att den emottaga må hafva egt rum, sådant utan tvifvel syltes höra tili undantagen och icke kan omintetgöra den sanningen, att ju Pros te-tu linorna äro en Löne-inkomst.
Sammansätta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har, i öfverensstämmelse med 43 § Riksdags-ordningen, till behandling förehaft åtskilliga dels till Lagdels till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade motioner i förenämnda ämne, hvilka blifvit väckta inom Höglujliga Ridderskapet och Adeln: af Grefve Lewenhaupt, C. M., (mot. N:is 55 och 56) och Herr Bog, A. F., (motionen N:o 76) samt inom Högfärdiga Preste-Ståndet: af Kongl. Hofpredikanten Rosenius (mot. I sin ofvannämnda motion har Herr Bou föreslagit, dels att en ändamålsenlig skogslag, som bestämde det nya, vetenskapligt regelbundna skogshushållningssättets egenskaper och vidden af dess tillämpning, samt reglemente för Skogsstyrelsens och Skogsstatens tjenste verksamhet vid det nya hushållssättets införande måtte utfärdas, dels ock att Skogsstyrelsens och Skogsstatens personaloch aflöningsstat måtte ordnas på ett sätt, lämpadt efter det förbättrade hushållningssättets fordringar. Hvad nu först beträffar Herr Boys framställning om utfärdande af en ny skogslagstiftning, hvilken angelägenhet dels, i fråga om de Norrländska skogarne, är behandlad genom Kongl. Förordningarne den 21 December 1865 angående kronoparkers bildande samt utsyning af skogsalster från Kronans skogar i Stora Kopparbergs och de Norrländska länen, dels utgör föremål för Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga Proposition angående förändrade bestämmelser i afseende å upplåtande åt enskilde Bih. till R. St. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-UtsJe.
Doktor Sandbergs motion om bränvinsbranningtns inställande under nästkommande April månad; lades till handlingarne. N:o 27, i anledning af väckta motioner om ändring i sättet för folkskole-afgiftens öfverlemnade till vederbörande skolstyrelser; bifölls. 120 Prat.-Utdrag den 8 Februari 1854. N:o 28, i anledning af väckt motion, om ändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843 och Kongl. Maj:ts Nådiga Förord ning om sockenstämmor i Stockholms stad den 16 Mars 1847, i hvad dessa författningar röra ordförandeskapet i sockenstämma: bifölls. N:o 29, i anledning af väckt motion, om förändring och tillägg vid de i Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Legostadga för husbönder och tjenstehjon den 23 November 1833 meddelade löreskrifter i afseende å orlofssedlar; bifölls. N:o 30, i anledning af väckta motioner om Landsfiskals-tjensternas indragning; bifölls. N:o 31, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande i stället för nu bruklig borgen för arrenden af kronojord och för vissa tjensler; bifölls. N:o 32, i anledning af väckt motion, om anslag å kyrkodörren af förteckning på kungörelser, som efter Gudstjenstens slut uppläsas; bifölls. N:o 33, i anledning af väckt motion, om indragning af korrektions-inrättningen på Långholmen; bifölls. N:o 34, i anledning af väckta motioner, om ändring i nu gällande föreskrifter, dels i afseende å läkare-betygs bekräftande med edlig förpligtelse, och dels om använ dande af edgång i allmänhet; bifölls. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet åtskilliga af Doktor Sandberg aflemnade handlingar tili bestyrkande och upplysning af meddelade uppgifter i hans den 31 sisth December till bemälda Utskott remitterade motioner, om ett amorteringslån af 3.00Ö
Jag kan ej annat än djupt beklaga ett sådant förhållande, och om jag icke visste, det Konungens Rådgifvare, äro pligtige att hysa förtroende till de uplysningar, som ett embetsverk meddelar, skulle jag jemväl vara benägen att beklaga mig öfver den ringa välvilja, som dessa Hrr visat de underordnade tjenstemännen. Men jag är fullt öfvertygad derom att, om en fullständig utredning af alla förhållanden varit för Konungens Rådgifvare att tillgå, om vederbörande tjenstemän, särdeles AfdelningsCheferne, blifvit i ämnet hörde och fått tillfälle att andraga hvad hvar och en för sin afdelning kunde hafva ansett nyttigt, och ändamålsenligt, så hade Rådgifvarne icke tillstyrkt bifall till det förslag, som embets-verket afgifvit. Detta mitt omdöme gäller Kongl. KammarRätten. Om jag i mitt anförande i de frågor, som röra regleringen af detta embetsverk, någon gång skulle komma att yttra, det föredragande Rådgifvaren begått ett misstag, ber jag honom visa mig den väl viljan, att icke betrakta det som en beskyllning, att han saknat nödig kännedom om verkliga förhållandet, utan som en förebråelse emot det ifrågav:de embets-verket, derföre att det icke meddelat honom de uplysningar, han af detsamma egt rätt att förvänta. I den nu förev:de punkten förekommer just en sak, der föredraganden begått ett misstag. K. M. har på hans framställning föreslagit sportelinkomsterna i indragning till Statsverket på den grund, att dessa inkomster fördelades lika inom hvarje tjenstegrad af Kansliet. Så är emellertid icke förhållandet, och det hade varit KammarRiittens skyldighet att härom meddela uplysning. KammarRättens expeditions-lösen fördelas nemi. sfi att -jUlel tillfaller den allmänna sportelkassan, men |:delar Expeditionshatvanden. Således förfaller helt och hållet det skäl, som i Statsråds-prot. blifvit anfördt, att nemi. inkomsten af sportlerna icke beror af hvarje tjenstemans flit och arbete, emedan åtminstone till största delen förhållandet är sådant i verkligheten. Jag frågar
F 101-102 Sandqvist, C 83 Sarccy, Francisquc 41 Selden, Camilla 99 Sewall, May Wright ... 55 Séverine, madame; af Theodor Lindblom, 32, 33 Snoilsky, C 101-102 Sofia, drottning samt prinsarne Gustaf Adolf och Erik (gruppbild) 74 Sofie, prinsessa af Sachsen 37 Sohlman, R 47 Solander, E - 45 Sparre, Emma 54 Staal, friherre 43 Stenbeck, Thor 48 Stenhammar, W 83 Stern, Margaretha 83 Stjernstedt, Marika; af Mari Mihi 6 Strauss, Johan 46 Strindberg, August 6 Stritt, fru 60 Sundberg, A. N 101 — 102 Sundström, Richard o. Henriette; af Gulli Linder 94 Sutherland, hertiginna af 55 Suttner, B. von; af Ann Margret Holmgren 68 Sverdrup, Jakob 48 Söderberg, Johanna (Den gamla bokhandlerskan; af Knut Tersmeden) 86 Söderwall, K. F „ 101-102 Taube, Edvard 40 Tegnér, E. H. W 101 — 102 Tetuan, hertigen af 43 Thaulow, Fritz 86 Theorell, Hanna; af L.
Den från Sverige tiil andra länder utförda spannmål uppgick år 1844 till 302,672 tunnor ” 1845 — 343,804 ” " 1846 — 205.576 ” eller tillsammans till 852,232 Deremot blefvo följande qvantiteter spanmål från utrikes orter införda, nemligen år 1844 till 25,068 tunnor ” 1845 — 56118 ” ” 1846 — 106,388 ” 187,574 ” Spanmåls-utförseln under dessa 3:ne år öfversteg således införseln med 664,658 Till följd af den inom flera af Europas bördigaste och folkrikaste länder år 1846 in - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 214. 3 träffade missväxt å både säd och potates, uppdrefvos derefter spanmåls-priserne å utländska marknader allt mer och mer; af hvilken anledning spanmålsutförseln under våren och början af sommaren 1847med stigande ifver fortsattes, så att under denna tid exporterades 423,293 tunnor. Genom nyssnämnde export uppkom brist äfven inom de delar af riket, der skörden i allmänhet visat sig fördelaktig och hvarifrån de af missväxt hemsökte ortprna eljest kunnat påräkna fyllnad i sina behof. Vid sådant förhållande och med afseende å inkomna underdåniga framställningar angående tillståndet å många ställen samt i betraktande af den ökade liflighet, hvarmed tillruslningarne för spanmåls-utskeppningen, vid sjöfartens Öppnande, fortgingo, och den oerhörda höjd de nästan dagligen stigande priserna uppnått, fann Kongl.
DEN OKÄNDE. något sådant Detta låter sagolikt, men jag tycker mig ha läst eller drömt DAMEN. turligt, litet ovanligt kanske, men äfven menniskorna äro icke vanliga Är du beredd att följa mig? DEN OKÄNDE. Fullkomligt beredd på allt! DAMEN (kysser hans panna och tecknar ett korstecken, enkelt, blygt och utan åthäfvor). Kom! _______ Det är möjligt, men allt hvad du kommer att se är helt na TILL DAMASKUS PÅ LANDSVÄGEN. Ett landskap med kullar; ett kapell längst bort till höger på en höjd. Landsvägen med fruktträd på sidorna slingrar sig fram åt fonden; mellan träden synas Kalvarier, små expiationskapell, minneskors öfver olyckshändelser. I förgrunden en vägvisare med en anslagstafla: »Tiggeri förbjudet i denna kommun». Den Okände. Damen. DAMEN. Du är trött, min stackars man. DEN OKÄNDE. arne tagit slut, det förnedrar mig. Aldrig hade jag trott detta skulle hända mig! Det vill jag icke neka; men att jag är hungrig derför att peng DAMEN. ty jag tror vi äro fallna i onåd. Vet du att min känga har spruckit och se ut som tiggare. Det förefaller verkligen som om vi måste vara beredda på allt, jag är färdig att gråta, då vi på detta sättet måste komma fram - DEN OKÄNDE (pekar på vägvisaren). stå skrifvet der med stora bokstäfver. DAMEN. icke varit här sedan min barndom; då tyckte jag vägen var så kort, fåglar sjunga, tyckte jag. Det har alltid stått der, så länge jag mins. Tänk dig, jag har Och tiggeri är förbjudet i kommunen. Hvarför skall det just AUGUST STRINDBERG kullarne der voro icke så höga; träden voro mindre, och man hörde DEN OKÄNDE. sjunga de endast om våren och det lider till hösten nu! Men Fåglarne sjöngo hela året om för dig ack du barn! Numera då dansade du fram denna ändlösa kalvarieväg, plockade blommor är det? vid korsens fot (Man hör långt i fjerran ett valdhorn.) Hvad DAMEN. gode, den gode gamle! Låt oss gå att vi hinna fram innan det qvällar.
Vi kunna vara öfvertygade att presterna derföre icke skola blifva okunniga, utan flertalet kommer alltid att ega vetenskaplig bildning; ty om man börjar ifrån yngre åren sina studier, tror jag att man skall anse nödvändigt att äfven fortsätta och fullkomna dem. Men ovilkorligen måste de bommar borttagas, som förhindra dem att blifva prester, hvilka påtagligen redan äro det genom särskild kallelse ofvanifrån. Ty de personer, sorn äro sålunda kallade, kan ingen förneka rätten att predika Guds ord. 230 Den 19 November f. fn. Skälet härtill ligger i sakens egen inre natur: deraf hjertat fullt är, deraf talar munnen. Att anse förbudet öfverensstämmande med Guds vilja, vore detsamma som att Herren skulle förbjuda hvad han sjelf framkallat; ja, det vore ingenting annat, än att menniskan skulle tro Herren hafva gifvit henne magt att sätta skrankor för utvecklingen Qch verksamheten hos det inre lif, som Han sjelf gifvit. Jag vill således allenast att dessa skrankor skola borttagas. Om detta sker, få vi, jemte vetenskapligt bildade prester, äfven sådana som äro verkliga evangelister, hvilka för närvarande fattas i vårt land, men som ovilkorligen måste finnas, efter Herren satt sådana i sin församling, och utrustar dem med särskilda gåfvor. I sammanhang härmed ber jag att få nämna, det jag hade haft för afsigt att väcka en motion om anslag för aflönande af resepredikanter: men jag har med synnerlig glädje fått höra, att K. M. sjelf ämnar aflåta en propos. i denna syftning. Dessa predikanter är det, som jag anser icke ovilkorligen behöfva den djupare vetenskapliga lärdomen, men deremot en grundlig biblisk kunskap och vocatio interna. Jag ber att detta mitt yttrande måtte få åtfölja Frih. Cederströms anförande till Utsk:t. Frih. Cederström: Den värde motionären har förevitat mig att jag icke tillräckligt inträngt i djupet af hans motion. Sådant måste dock förlåtas, då motionen tydligen innehåller, att 19 Kap. t> § i Kyrkolagen skall uphäfvas, och att det å menniskans sida blott fordras, att »hon följer Herrans fingervisning, oaflåtligen beder, tror och lyder.»
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bancooch Lag-Utskottens följande 3 Utlåtanden, nemligen: N:o 2, i anledning af väckte frågor om upphäfvande af Förordningen den 27 April 1742, och Förklaringen den 4 Juli 1745, angående förbud mot guldoch silfvermvnts utförande utur Riket samt nedsmältande och förvandlande deraf. N:o 3, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förord - Prot. Utdr. d. 12 Sept. 1840. Maj 1747, angående straffets skärpande för dem, som föröfva svek och bedrägeri med Bankens sedlar. N:o 4, i anledning af väckte frågor, dels om upphäfvande af nu gällande stadgande, att tredje uppbudet icke må meddelas å i Banken pantsatt fastighet, förrän länet blifvit slutbetaldt eller omsatt; dels ock om åläggande för Banken att lill vederbörande domare årligen aflemna förteckningar på intecknade fordringar. Från Hög lo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 2 och 9 dennes, på bordet lagda memorial N:o 29, i anledning af tre Stånds återremisser på memorialet N:o 11, angående Riksdags återkomst hvart tredje år-, lät Ridderskapet och Adeln bero vid Utskottets yttrande i memorialet ]N:o 29. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Utskottets, den 2 och 9 dennes, på bordet Jagde memorial N:o 30, i anledning af återremisserna på me morialet N:o 14, rörande tiden för Riksdags fortfarande, antog Ridderskapet och Adeln Constitutions-Utskottets i memorialet N:o 30 framstäldte förslag till förändring af 109 §. Regerings-Formen och 80 §. Riksdags-Ordningen att hvila till grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag.
Stockholm den 25 Januari 1841 - TRYCKT HOS J. A. WALLDUR, 1841. Banco-Utskottets Memorial N\o 148° x N:o 145. Ank, lill Exp. Utsk, den 4 Febr., kl. 4 e« ,1J Memorial, med hemställan, att Kronofogden, Assessoren A. H. Lagerlöf matte beviljas eftergift af ränte-bctalning Jör en Bankens Odlings-Lånefordran, derföre betalningsskyldighet blf vit Assessoren ådömd. U li en till Utskotlet ingifven skrift., liar Kronofogden uti Södersysslels Fögderi af Wermlands Län, Assessoren A. H. Lagerlöf, under förmälan, huruledes Assessoren genom Konungens Befallningshafvandes i nämnde Län och Kongl. Majrts och Rikets Svea Hof-Rätts sammanstämmande Utslag blifvit älagd att, för underlåtenhet att, inom den i Förfaltningarne föreskrifne tid, anställa utmätning för Bankens tili betalning fastställde Odlings-låriefordran hos Nils Nilsson i Barrud samt hans löftesmän L. IV. Wikström i Barrud och Jan Olof Aronsson i Södra Hult till Banken inbetala, hvad hos gäldenären brustit uti gäldandet af berörde deras skuld, anhållit, alt eftergift för de å omförmälde Odlings-iån upplupne räntor måtte Assessoren beviljas.
I' afseende på den betänklighet, som yttrats, att SpannemåJs-anslaget för de Norra och en del af de Västra Länen möjligen torde leda till nya Spannmåls upphandlings åtgärder och tillika påkall* $ ia ts-Ut s ko 11 e t« Belänkanden. 355, en särskild förvaltning, anse Utskotten all farhåga derföre böra försvinna, enär enligt Utskottens Betänkande, ifrågakomlie anslag utgöres af Allmänna MagazinsInrättningens öfverbtifne behållningar och utdelningar deraf varder öfverlemnad åt den Styrelse, som kommer att taga befattning med utredningen af Allmänna Magazins-Inrättningens Ärender. Vid 3: d j e P u 11 c t e 11, sorn innehåller, ”att ett Spannmåls-parti om 5o,ooo Tunnor Råg, Korn eller Hafra må utaf Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar in natura afsättas tili understöd för Gefleborgs, Vester-Norrlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens jemte Stora Kopparbergsoch Vermlands Län," hafva ilere bland PiiksStåndeus Ledamöter anmärkt, alt det åsyftade ändamålet med förenämnde anslag skulle, om ej helt och hållet, åtminstone till större delen förfelas, i händelse säden komme att qvarstadna uti Kronans Magazin och först i nödens stund derifrån utdelas, hvarigenom på många ställen samma olägenheter af långväga och högst betungande transporter, som hittills med så mycket skäl blifvit öfverklagade, än vidare skulle komma att fortfara, och desse tillgångar dessutom vid inträffande nöd befinnas otillräcklige, 356 Stats-Utskottets Betan kan den. då desamma ej genom enskildta sammanskott och besparingar under goda år vunnit förkofran, hvarföre Sockneeller Districts-Magazinens anläggande blifvit uti Riks-Stånden föreslagne, såsom enklaste oell säkraste medlet att afhjelpa behofven och göra understödet för den i nöd stadde så litet tryckande som möjligt.
Erlägger ej delegare, vid anfordran, beslutet tillskott, ege öfrige delegare att, till gäldande deraf, penningar emot säkerhet af hans lott i fartyget förskjuta eller upplåna, hvilken säkerhet jemväl tiilgodonjules för ränta, provision samt kostnad för försäkring af förskottet eller lånet. Har delegare ej i beslut om utgiften deltagit, ege han att, inom åtta dagar från erhållen kunskap om beslutet, sin lott i fartyget till öfrige delegare utan lösen afstå och dermed blifva från gäldande af nämnda utgift fri. Don aflrädda lotten fördelas emellan de öfrige delegarne efter det förhållande, som emellan deras förra andelai i fartyget egde rum. § 8. När delegare sin andel i fartyg sålunda afstått, upphör hans ansvarighet för sådana förbindelser, för hvilka den afträdande icke är, enligt hvad här nedan (§ 12) sägs, personligen ansvarig. Är å den afstådda andelen och frakten tagen försäkring, gällande för tiden efter deras afträdande, vare öfrige delegare förbundne att samma försäkring, emot gäldande af en motsvarande andel af premien, öfvertaga. § 9- Vill någon sin andel i fartyg under hand sälja till annan än medredare, hembjudo den förut vid allmänt sammanträde eller eljest öfrige delegare mot samma vilkor, annan bjudit. Lösa de ej, en eller flere, inom tre dagar sedan he.nbud skett och de uppgifna vilkoren blifvit, der medredare det äskar, af säljaren inför närmaste domstol med ed fästade, vare lösningsrätten, efter det hembud, förlustige. Vilja, inom den lid nu sagd är, flere delegare den hembjudna skeppslotten lösa, ege dertill rätt i förhållande till den andel, hvardera i fartyget eger. § 10- Är skeppslott såld, utan att vara, såsom förut sägs, medredare hembjuden, vare de, en eller . flere, berättigade att, inom tre dagar, sedan försäljningen dem kunnig biel, vid domstol fordra köparen på ed, att köpet i god tro slutet är, och njule derefter rätt till lösen, som i § 9 sägs. Säljes skeppslolt genom offentligt utrop, ege hembud och lösen ej rum.
Hvad som kommer att ske är icke möjligt för någon af oss att med säkerhet bestämma; men får man döma efter de sannolikheter, som äro för handen, så synas vi ega goda grunder till den förhoppning, att landtmannen under den närmaste tiden skall kunna med fördel blifva af med sin spanmål. Skulle han det icke kunna, så vore ett ganska olyckligt exempel valdt af Hr von Troil i afseende på bränvinslagstiftningen; ty när man på ena sidan velat inskränka bränviusbränningen, så har man å andra sidan gjort sig en förhoppning, en förespegling, att landtmannen hädanefter skulle kunna påräkna fördelaktig afsättning för sina produkter, utan att förvandla dem till bränvin. Det har också visat sig under sekler att spanmålen varit i jemnt stigande, och jag hemställer till de Hrr, som yrka det nedsatta priset i spanmålsberäkningen, huruvida deras förmodan att spanmålen skall Den 23 Mars e. m. 473 falla i pris öfverensstämmer med samme talares ängsliga bemödande att hindra förvandling till penningar af någon utgift, som landtmannen nu utgör i spanmål. Hvarföre vore det då som den sidan sätter sig så ifrigt emot en sådan förvandling, om icke till följd af den föreställningen, som man städse har, att spanmålen skall vara i stigande och penningen i fallande. Om detta sednare förmenande är riktigt, så måste deraf ovilkorligen följa att spanmålen skall hafva en fortsatt tendens att stiga. Må vara att den under ett, två eller tre år kan falla; det är väl möjligt, men på det hela måste den likväl dock vara i stigande. Här har blifvit sagdt ”att försigtigheten bjuder att ställa sina beräkningar så, altman får öfverskott. Så gör den enskildte mannen;” men jag skulle verkligen beklaga den enskildte hushållare, som så ställde till, att han lade en räntelös kassa det ena året i förlag för utgifter, som han skall bestrida påföljande år. Så skulle förhållandet blifva om den enskilde mannen skulle hushålla så, som man nu har ifrågasatt att Staten skulle hushålla genom Riksg:s-Kont.
Sednast församlade Revisorer medgäfvo väl, att Navigations-skolornas kassabehållningar i allmänhet vore obetydliga, men då sådana äfven till större belopp ej så sällan förekomme, hvarpå revisionsårets räkenskaper företedde exempel, samt dessutom det af Kongl. Kommerse-kollegium åberopade stadgande, som lyder sålunda: ”De medel, som för hvarje skola äro i den fastställda årliga staten upptagna, eger Skol-direktionen att, i vederbörlig ordning, i den mån utbetalningar deraf komma i fråga, reqvirera, qvittera och till skolans lärare mot qvitto aflemna” 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157. enligt Revisorernes tanka icke innefattade någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna liro för kassabehållningarne ansvariga, ansäge Revisorerne sig böra instämma i elen af 1858 års Statsrevision i nämnde hänseende gjorda hemställan. Kongl. Kommerse-kollegium har, i anledning häraf, uti sitt underdåniga Utlåtande anfört, att Kollegium af hvad Revisorerne i förevarande fråga yttrat icke funnit sig föranlåtet att frånträda sin uti förstberörde underdåniga Utlåtande framställda åsigt, att det borde på Navigations-skole-direktionerne få ankomma att, efter godtfinnande, antingen i eget förvar behålla eller annorstädes deponera ifrågavarande medel; hvaremot och dä Revisorerne förmält sig anse det för Navigations-skolorna gällande reglemente icke innefatta någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna äro för kassabehållningarne ansvarige, Kongl. Kollegium i underdånighet hemställt, huruvida icke, till förebyggande af tvetydighet i nämnde hänseende, Direktionerna för hvar och en af de pä Statens bekostnad här i riket inrättade Navigations-skolorna må genom särskildt nådigt förklarande fä sig ålagd ansvarsskyldighet för de allmänna medel, som af Direktionen för skolans räkning uppbäras. Vid öfvervägande af hvad i frågan sålunda förekommit har Utskottet ansett Revisorernas förevarande framställning icke böra föranleda annan åtgärd, än att Utskottet, i enlighet nied hvad Kongl.