Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Lefrén, Joli. Pehr: Dä detta beslut fattades, så var jag hindrad af tjenstegöromål all vara närvar. Jag begagnar mig således af den i grundlagarne mig förbehållna rättighet att vid detta tillfälle anmäla min reservation enrot det fattade beslutet. Jag anser den K. proposm i allo öfverensstämmande med sunda åsigter om rikets försvar och beklagar att den icke blifvit bifallen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Innan Hr Gr. o.-Landtm. för Ståndet föredrager det på bordet hvilande mern. från Const.- Utsk. med åtskilliga förslag till grundlagsändringar, anhåller jag att fä fästa Ståndets uppmärsamhet derpå, att ibland dessa förslag finnas Den 19 Januari f. m. I 135 3:ne som angå de öfriga Stånden företrädesvis, nemi. 4:de punkten, innefattande en förändring i representationen för Fahlu bergslag, 5:te punkten rörande valförrättning för BondeSt. af Frälseman i st. f. att det förut borde vara en ofrälse och slutligen den 8:de punkten, som angar representationsrätten i Stockholms stad. Det har förut varit brukligt, att Stånden uppskjutit sitt beslut öfver dylika förslag, intilldess det eller de Stånd som förslagen närmast och egentligen angått deröfver beslutat. Jag anser mig derföre böra vördsamt hemställa om icke R. o. Ad. äfven nu täcktes besluta att icke företaga dessa punkter lill afgörande förr än Borgareoch BondeSt. deröfver beslutat. I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, med pröfningen af 4:de, 5:te och Sale punkterne i Const.Utsk:s mern. N:o 2 må anstå, intilldess R. o. Ad. erhållit underrättelse, huru Borgareoch BondeStin afgjort dessa punkter: Ropades ja, men härvid anmälde sig och yttrade: Grefve Lagerbjelke, Gustaf:
Emellertid och enär det nu förevarande förslaget syntes utgöra en öfvergång till en förbättrad lagstiftning i detta ämne, trodde Justitie-rådet detsamma icke böra ovilkorligen afstyrkas, ehuru inskränkningen till försträckningar på viss tid, ej öfverstigande sex månader, otvifvelaktig! komme att medföra täta omsättningar, jemte dermed åtföljande ökade umgälder och äfventyr för gäldenärerne. Justitie-rådet Quensel utlät sig: “Såsom Ledamot i LagBeredningen har jag förut haft åliggande att i förevarande ämne Jttra omdöme och det har då utfallit emot hvarje inskränkning i friheten att aftala om räntans belopp. Den lätthet, hvarvid ovilkorligt lagbud om viss ränta kringgås och sora ut - Kongl. Maj:!* Nåd. Prop. JV:o 105. 11 flör en af de mest framhållna grunderna för räntans frigifvaide, lärer icke blifva mindre i afseende å inskränkande stadganden. Dessa synas mig således blifva lika kraftlösa, som det ovilkorliga bandet på räntan, men om någon verkan deraf följer, vore det val den, att en del af lånetillgångarne afhålla# från konkurrensen om den fria räntan, hvars belopp genom inskränkningarne följaktligen snarare uppdrifves än nedtryckes. En annan betänklighet vid inskränkningarne i förslaget finnér jag deruti, att stadgandet i 9 Kapitlet 6 § Handels-Balken om straff för ocker ej komme att helt och hållet upphäfvas. Jag befarar nemligen olika meningar i frågor, huruvida detta straff skall ådömas för hvarje ränteliqvid i strid med författningen. Emellertid och då jag funnit min åsigt, att ovilkorlig frihet i ränte-aftalet bäst betryggar dennas naturliga förhållande till penningens värde, i allmänhet möta ogillande och jag således måste betvifla dess praktiska riktighet, tilltror jag mig icke heller att afstyrka den nådiga Propositionens aflåtand* i föreslaget skick. Ei protocoll# Otear David Egge. 12 Kongl. Maj-.t Nåd. Prop. N:o 105.
Allm Besv. och Ekon.- Utskottets Betänkande, l\':o SO. 7 Utskottet, sorn tagit motionen i öfvervägande, har dervid inhemta!, a*tl sedan, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref till Bergs-kollegium af den i6 November 1838, undersökningar inom hela riket blifvit anställde, för utredande af de med kolhandeln gemenskap egande förhållanden, och Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 2:dra Juni 1841» yttrat den åsigt, att, der inga laga hinder mötte, kolhandeln måtte så inom som utom bergslag förklaras fri, har Kongl. Majit, genom nådig förordning af den 27 April 1846, bland annat, hvad kolhandeln inom bergslag beträffar, förordnat, att, wnder iakttagande af hvad författningarne stadga om byggnadsoch värmningsskyldighelens utgörande inom hyttelagen, det skall vara hemmansegare obetaget, att kol från egne, till blåsning i hytta indelde, skogar inom eiler utom bergslagen föryttra eller för annat ändamål använda, derest hyttelaget, efter förut skedt hembud, icke velat kolen emot i orten gångbart pris till sig lösa, vid äfventyr för hyttedelegare, som utom hyttelaget föryttrar eller använder kol, utan föregånget hembud, att hafva förbrutit första gången halfva, och hvarje gång öfverträdelsen förnyas, hela värdet af hvad olofligen blifvit föryttradt eller användt; hvarjemte, i afseende å betalningen för kol, hvaraf hembud antagits, stadgadt blifvit, att, i händelse tvist om lösningspriset uppstår, skall detsamma bestämmas af bergmästaren med fyra gode män, af hvilka säljare och köpare välja två hvardera, med förbindelse emedlertid för hyttelaget, att, efter i orten gällande markegångspris, kolen inlösa, intill dess slutlig liqvid efter gode männens bestämmande kan ske; skolande hvad sålunda i afseende å kol blifvit stadgadt äfven hafva tillämpning i fråga om ved och till kolning tjenlig skog.
Och jag, som i denna affaire var tämmeligen mycket använd på alla ställen, men kunde icke någonstädes upptäcka denne för sin oförsynthet utmärkte man, hvarken hos Grefve Cronstedt, då han blef blesserad, eller under det han af Archiatern af Bjerkén förbandts på stridsfältet, icke heller hos Öfverste-Lieutenanten Lode eller hos Major Tavast, sedan de hade blifvit blesserade. Trossen, hvilken jag icke hade tillfällen besöka, lärer här, liksom vid de flesta tillfällen, varit den värde Författarens tillhåll, i fall han ens var med vid Alavo. Vägen mellan Sarvikka och Alavo går genom en hög och vacker skogstrakt. Den 16 Augusti, då Troupperne concentrerades för att följande dagen angripa fienden, inträffade mot aftonen åskväder med störtregn. Troupperne bivuakerade om natten, som var mörk, uti förenämnde skog. Kl. emellan 11 och 12 om natten hördes en skottvexling och jag afsändes för att inhämta underrättelse om anledningen dertill. Min ridt igenom bivuakerne längs vägen, der manskapet plundrade och rengjorde gevären samt torkade sina kläder vid eldarne under de höga träden, utgjorde en så skön anblick, att den hade förtjent en skicklig målares pensel. Skottvexlingen var föranledd af en fiendtlig recognoscering på våra förposter, hvilken återvände genast utan att söka repoussera dem. Den 17 Augusti om morgonen i dagbräckningen sattes Troupperna i rörelse, icke såsom Herr Holm uppger: "omkring kl. 12 på dagen." Det var icke förenligt med General Adlercreutz's lynne att söla med hvad han hade beslutit och således skulle ske; men innan han företog något, betänkte han sig allvarsamt. Morgonen var klar, vacker och lugn ifrån dagningen, och kunde således icke uppklarna, såsom Författaren anför. Kl. omkring 6 stötte vår Jägarkedja på fiendtliga vedetterna, icke såsom Herr Holm uppger, kl. ½ till 2 eft. m. Om mitt minne icke bedrar mig, anförde nu mera Öfverste-Lieutenanten G.
Maj. get framdeles måste upplösas af brist på skog till fullgörande af bergsmansrörelsen, så befarar jag deraf bergslagernas största skada, bergsmansfrihetens framtida försvinnande och det nu sjelfständiga bergsmansståndels förvandlande till kolare under mäktiga bruk. Ett icke afundsvärdt utbyte, och för det allmänna bestämdt af skadliga följder både ur ekonomisk oell politisk synpunkt”. Jag erkänner att jag icke heller kan fatta vådan af ett sådant förhållande. Jag kan icke tänka mig, alt jernbruken, som äro konkurrenter med tackjernsblåsarne, skulle kunna smida stångjern om det icke funnes tackjern; således torde kunna visas, att tackjern i första rummet måste finnas innan man kan bereda stångjern. Hvad för öfrigt beträffar farhågan för bergsmansfrihetens framtida försvinnande och det sjelfständiga bergsmansståndels förvandlande till kolare, så kan jag icke heller dela den fruktan, och om jag delade den, så fruktar jag, att nu tillstyrka åtgärder, sorn skulle bidraga lill att bibehålla förmögenheten inom en viss klass. Sedan jag nu trott mig hafva bemött de emot betänk, gjorda inkast, vågar jag vördsamt anhålla om bifall lill betänk, i sin helhet. Frih. Cederström, Claes Rud.: Till de i min upplästa reservation anförda omständigheter, anhåller jag endast få tillägga följande: Anledn:n till motionen förmärkes tydligen hafva varit tvåfaldig. Den är först och främst att söka i det sätt, på hvilket hembudspriset för närvar, bestämmes. Det synes i min reservation, och torde jemväl kunna af Utsk:s härstädes närvar, ledamöter vitsordas, alt det icke inom Disk. felades förslag till de dermed förknippade olägenheternes afhjelpande, men man ville icke lyssna dertill, emedan det vida starkare verkande och egentliga skälet till motionen var, hvad jag nu kommer att anföra, nemi. det, att då man, genom den K. förordn. af d. 27 April 1846, fått sig en alldeles ny rättighet anslagen, likväl med en enda restriktion, så var man blott för denna ringa inskränkningens skull helt oförnöjd med den betydande frihet man vunnit.
Efter Aarons och hans söners ord skall allt Gersons barnas ämbete gå, allt det de bära och sköta skola; och I skolen se till, att de taga vara på allan deras tunga. Detta skall vara de Gersoniters barnas slägtes ämbete uti vittnesbördsens tabernakel. Och deras vakt skall vara under Ithamars, Prestens Aarons sons, hand. Merari barn, efter deras slägte och fäders hus, skall du ock skicka, Ifrå tretio år och derutöfver, intill det femtionde året, alla de som till ämbete doga, att de skola hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel. På denna tungan skola de vakta, efter allt deras ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, att de bära bräden till tabernaklet, och skottstängerna, och stolparna, och fötterna; Och dertillmed stolparna till gården allt omkring, och fötterna och pålarna, och tågen med all deras redskap, efter allt deras ämbete. Hvar och en skolen I tillskicka sin del af tunganom, till att taga vara på redskapen. Detta vare Merari barnas slägtes ämbete, af allt det de sköta skola uti vittnesbördsens tabernakel, under Ithamars, Prestens Aarons sons, hand. Och Mose och Aaron, samt med höfvitsmännerna öfver menighetena, talde de Kehatiters barn, efter deras slägte och fäders hus; Ifrå tretio år och derutöfver, intill femtionde året, alla de som till ämbete dogde, till att hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel; Och summan var tutusend, sjuhundrad och femtio. Det är summan af de Kehatiters slägte, hvilka alle till skaffa hade uti vittnesbördsens tabernakel; de Mose och Aaron talde efter Herrans ord genom Mose. Gersons barn vordo ock talde i deras slägter och fäders hus; Ifrå tretio år och derutöfver, allt intill det femtionde, alle de som till ämbete dogde, till att hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel; Och summan var tutusend, sexhundrad och tretio.
“Nej, en dylik tanke har visst icke kunnat uppstå hos mig,“ försäkrade Anna Maria leende. “Men så är det likväl, jag skrifver vers.“ “Du!“ Anna Maria såg tviflande på ynglingen. “Ja, just jag, och beviset härpå har jag i min hand. Vill du höra mitt opus, det skäms minsann icke för sig?“ Professorn trädde nu ut till de unga. Johan måste uppskjuta med föreläsandet af sitt snillefoster. När Anna Maria och han togo god natt af hvarandra, gaf han henne likväl verserna, sägande: “Läs detta porträtt i afton, dröm sedan om originalet och gif mig åter mitt poem i morgon. Anna Maria tog papperet och lofvade, att han skulle få det tillbaka den följande dagen. Då den unga flickan befann sig ensam i sitt rum, uppvek hon det lilla konvulutet och läste: “Mitt första och sista poem, Nattmössan“. Några dagar därefter hade Marianne en flickbjudning. Anna Maria var äfven inviterad, men hon kunde icke komma. När de unga kaffesystrarna voro samlade, frågades genast efter Anna Maria. “Hon har annat att göra än att sällskapa med oss,“ svarade Marianne. “Nog hafven I så väl som jag märkt, att hon ser oss andra öfver axeln och håller sig för god att prata bort en stund med sina forna lekkamrater nu, sedan hon blifvit så lärd, att hon hjälper sin far med att korrigera latinska krior.“ “Korrigerar hon krior?“ utropade de andra. “Det där är väl bara skryt af Anna Maria.“ “Å nej, det är dagsens sanning, och icke är det hon, som talat om det för mig, därtill skall hon vara alltför anspråkslös, gubevars,“ sade Marianne; “men hon har likväl bestyrt om att folk fått reda därpå. Jaha, hon ämnar bli professor, och då förstån I väl, att hon icke kan umgås med så här okunnigt folk som vi. Då jag bjöd henne till i dag, lät hon också svara, att hon icke kunde komma.“ “Hvad skäl uppgaf hon?“ frågade en. “Icke något. När man är en student i kjortlar, då behöfver man icke gifva några skäl. Man kan då vara så ohöflig man behagar, begriper ni.“
Framställes inom Lands-ting påslående, att företag, hvarom förslag 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 203. »blifvit viickt, är af den beskaffenhet, att endast stad eiler Iand af företaget kan haf »va någon nytta, och att förthy i förra fallet landet och i det sednare städerna må »från bidrag till det företaget befrias; då skall jemväl öfver sådan framställning be »slutas, innan hufvudfrågan till afgörande företages.» — Röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer §:n att erhålla den lydelse, som den godkända kontrapropositionen innehåller. Vid § 49 har Utskottets, med de Kommilterades i denna del öfverensstämmande, förslag blifvit godkändt af Presteoch Bondestånden, hvaremot BiodersJiapel och Adeln samt Borgare-Ståndet för §:n antagit en från nämnda förslag i viss mån afvikande lydelse. I anledning häraf har Utskottet uti Betänkandet N:o 201 inbjudit de båda sistnämnda Stånden att, i afseende å förevarande §:s lydelse, med Presteoch Bonde-Stunden sig förena. Då emellertid denna inbjudning blifvit afslagen, får Utskottet till omröstning i Förstärkt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott framställa följande lotcrinp-proiiosition: Den sorn godkänner denna af Presteoch Bonde-Ständen å § 49 antagna lydelse: »Konungens Befallningshafvande ombesörjer på Lands-tingets derom framställda »begäran, alt de till uttaxering beslutade medel varda genom vederbörande Härads»skrifvare, Magistrater och Regements-skrifvare i sammanhang med kronoskatterna »under benämning
Ctmarntutt. ©atUnlCliå. ©tabén. Qroaen * tull ©a!u Cimbritäfjanm effia ängelholm Snfdping (Sigtuna . ©fanot niet) Jal* ftecbo . ©faca ©fenninge ©fofDe . ©tcangnaö] ©tromfiaö ©dtljer ©oöectel/e ©olfmitsbocg ~ borialia cefa Ulricehamn QDBimmerbp Stmål Dregrunb . öffecfunD . 6ft(jammar I?,000 H/74I - IO 2f T ©nmma 30 T »T 10 10 10 30 If,O0O - 11/92 T $onntt(atre. Uppgift till SDlmtfatö* cd) ©lattfTrifningen i 9?, 0ocfen fou au 18 . : Stomn, Sobclfcbag. & & Ö ^nne&afwanbc gmDetc, Stjern!, ågott be ellet orrenberanbe (Eger.bontar oci> Sd< geseter, SCctrf och SJnrdttningor inom ©fnttitrifniiig^biffriftet. Itnbertefnab . ; £iuf!ru : Aemraawaraube Söner od) SDfipnbltngnr Sfi. st. Sfi. Sfi. •Dito Döttrar od) SOfipnblingar Sfi. Sfi Sfi. Sfi •Jjuöpreftcn Sfi. Sfi. Snformatorn Sfi. Sfi. ©oubernantcn Sfi. Sfi. ^jtifpectoren Sfi. 92 , , 55off)d(Ietren Sfi. 9?. ©frifroaren dl. Sfi. §ogbett Sfi. dl. ... fRattareu Sfi. Sfi. , Srufémdifiaren Sfi. Sfi. ; Dito Arbetaren Sfi. Sfi. Drängar Sfi. Sfi. , Sfi. Sfi.
Då således, enligt det Kongl. Brefvet, ändamålet med ArtilleriStabens förökande varit, att vinna en större uppsigt öfver Försvarsverkets materiel, än som kan vinnas genom tidtals kommenderade Officerare från Regementerna, skulle jag icke tro det vara ändamålsenligt, att motverka detta syftemål af den största möj - Den a Qctober f. tn. 57 liga tillsyn i en tidpunkt, då fråga uppstått örn malerielens ioi dningssättande. Grefve Posse: I liket med Friherre Silfverskjöld tillstyrker jag bifall å Utskottets Utlåtande så vida, att jag anser det ifrågavarande anslaget af 1000 R:dr böra på Stat uppföras. Men då i denna punkt förekommer samma omständighet, sorn vi 1 den nästföregående förbigått, nemligen ett yttrande af Utskottet, rörande dispositionen af besparingarne, så hemställer jag, om icke proposition äfven här må framställas endast på den föreslagna summan. Herr Rosenqvist: Jag kan icke antaga det skäl en värd Talare här anfört, att nemligen anslaget borde på Stat uppföras, derföre att det förut utgått. Ty om en tillgång å r0,000 R:dr funnits å besparingarne, och af Regeringen blifvit anslagen till skrifmaterialier åt ArtilleriChefen, borde denna summa af samma skäl å stat uppföras. Jag kan således icke godkänna det anförda skälet, och fortfar alt yrka afslag. Friherre Silfverskjöld: Jag får blott i anledning af den siste Talarens yttrande ärindra, att jag icke såsom skäl till bifall af Utskottets Utlåtande åberopat, att anslaget förut utgått, utan dess behöflighet, i anseende till den anbefallda större tillsyn öfver Försvarsverkets Materiel, och den tillökning i personalen, som deraf Variten följd. 58 Den a October f. m. Haris Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till bifall af Sjette punkten. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Rosenqvist begärde votering. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde följande Voterings-proposition:
Den siste värde talaren har såsom skäl för sitt yrkande, att denna § måtte återremitteras, framställt del olämpliga och ovanliga deruti, att R. o. Ad. skulle antaga denna § sådan som den nu blifvit redigerad, och anser, att en ändring i det syfte, Hr von Hartmansdorff yrkat, således icke hör ske såsom en annan talare yttrat sig ”stanle pede”; men jag ber att få hemställa lill den värde talaren, om icke Ulsk:s Betänk, sannerligen skulle se ut på samma sätt, som hår nu blifvit föreslaget, då det efter en återremiss återkom från Utsk. Nu heter det i §:n, all PresteSt:s ledamöter vid mötet skulle utses pä samma sätt som riksdagsmän. Hvilken är det som gjort eder. Mine Hrr! så underkunniga om sättet för utseende af riksdagsmän inom PresteSt? Jag har icke hört att någon här talat om huru det tillgår, och jag är öfvertygad om, att i allmänhet ingen vet bättre luiru riksdagsmän för nämnde Stånd utses, än de veta huru biskopen nises. Ar det då sannolikt ali, om Betänk, återremitterades och det sades att ledamöter för Ståndet vid prestmöte skulle utses på samma sätt som vid val till Biskop tillgår, Utsk. skulle, i denna § närmare utveckla detta sätt? Nu hafva vi fått underrättelse om detta sätt för val till biskop, och således har den ovisshet, som jag medgifver i detta fall äfven hos mig förefauns, blifvit undanröjd. Dä är ju allan rättfärdighet upfylld. När fråga var att antåga U(sk:s förslag, då väckte det ingen upmärksamhet, att R. o. Ad. sannolikt visste lika litet om det sätt, hvarpå riksdagsmän i PresteSt. utses, som luiru biskopar väljas. Och del hade säkerligen kunnat gå för sig att antaga det förslag, som LagUtskd framställt, utan att uplysa huru valet skulle tillgå. B. o. Ad. kan icke heller nu hafva på sitt samvete ali antaga något förhasladt, sedan här blifvit uplysl huru vid biskopsval tillgår, och jag anhåller derföre om bifall till §:n, med den föiäudring
Kesultatet blef att för de 3 elika slags väfnader, jag vägde, denna proc. utföll med respektive 27 proc., 30 proc. och 42 proc., eller i medeltal 33 proc. Skäl att öfverklaga bristande skydd synes sålunda ej förefinnas. Ett, ord till. Gr. Sparre har, vid anförande af de siffror, med hvilka han ville styrka husslöjdens förfall, oegentligt förfarit, enär han uti dessa sammanfört så väl bommullssom ylleoch linneslöiden. Dessa sednare höra ej till det ämne nu afhandlas; dock vill jag ej undandraga mig att om dem yttra några ord. •— Att ylleslöjden nedgått, kan ej bestridas, men den konkurrens, som åstadkommit detta, äro de, så till godhet som pris, på sednare år be tydligt förbättrade gröfre yllevaror, hvilka ifrån våra egna fabriker utgå. — Linneslöjden har äfven nedgått, dock i sjelfva verket ej så betydligt som anförda siffror synas utvisa. Ty, när under det för all fabrikation och försäljning så ogynnsamma året 1858 till verkningen endast upgiek till 18,136,784 fot, emot 23,270,000 år 1 857 oell 27,000,000 det föregide året, har likväl under det sistförflutna fabrikationen åter stigit till ungefärlig likhet med den år 1857, öfvergående således den för 1854 (då 20,000,000) tillverkades med några milhr. Den 2 Juni f. m. 9 På grund af hvad jag nu anfört anhåller jag om bibehållande för bomullsoch sideuviilnader utaf i år gällande tullsats. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman: Hufvudsakligen in stämmande med Gr._ Sparre önskar jag dock begagna detta tillfälleatt något vidröra de statsekonomiska principer, som man här sökt göra gällande. Det är ej första gången man på detta rum drifver den satsen, att näringarne aftyna i mån af skyddets ökande. Dettaär att gå längre än hvad andra länders frihandels-ifrare vågat, ty
S. D. Yid föredragning af Lag-utskottets nedannämnde den 19:de dennes e. m. på bordet lagda Utlåtanden: N:o 5, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den så kallade offringen till piesterskapel; N:o 8j i anledning af väckta motioner, angående upphörande af likstol m. m.; N.*o 9, i anledning af väckta motioner, angående utsträckning af kust-allmogens rättighet att idka utrikes sjöfart; samt N:o 10, i anledning af väckt motion, angående rättighet till kyrkostugors uppförande å kyrkovallarne; ansåg Ridderskapet och Adeln de i dessa Utlåtanden om förmälda motioner tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets behandling. Prot.-utdrag den 22 Januari 484-8. 27 Från Hög v. Pueste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets utlåtande N:o 12, i anledning al' väckt motion om förändring i trohets-eden. Ståndet vidblef sitt redan fattade beslut, att denna motion bör af Lag-utskottet behandlas och lade memorialet till handlingarna. S. S. D. D. Föredrogos de uti Konstitutions-utskottets på bordet lagda memorial N:o 2 uppgifna hvilande förslag till ändringar i grundlagarne; och fattade Ståndet härvid beslut, som följer: l:o Förslag till ändring i 17, 22 och 24- §§ regerings-formen; Af slogs. 2:o Förslag till ändring i 6, 15 och 43 §§ regerings-formen; Antogs. 3:o Förslag till tillägg vid 1 § 9 mom. tryckfrihets-förordningen; Antogs. 4:o
Genom Kongl. Resolutionen den ?7 September 172; stadgas i 14 §. alt mga Bylen I^lle emellan Riksdagar f stjtäll^s eller nägon Immission deri tagas, innan Släade na pröswat om Kronan kunde wara stadeslös elle? ej j hwilket sednare sall de icke finge Mötas; cch uti Ko ^l. Den 27 Iarluarik. 1097 Förordningen den 26 Julii !7zr, dä faran af sä länge utdraga? ochstur. de Byten ännu närmare insågs, förordnas, att en de! Byten, eiler alla de som wörö afgjord? före r68o ställe fastställas uran afseende pä den, som derpå wunne eller rappade, jamt cm i de Byten, som schan 16? ;o lill 1718 stedde moro, det Hemman af hwilka Kro» nan njutir ro ärs Ränta efter Bytet, icke stulie und-rgä någon ny Skalbäggntng. I detragtandr al !)wad osman äbervpcde Författnln,ar säiunda inneyäila och pä här förut anförde grunder, anser Ustkottet sig döra k,g Rikets HsMch Ständer wörvfmweilgen hemställa, att alia de byten som äro gjord? män 1680 till och med !7r < men icke redan öii-wlt genom flureiigt Utflag hos Kongl Mas t åtgjord?, mäge man undantag afstrijwus och jäsom faststälde anses ; samt att, t händc.je sednare skedd? Byten ännu stola wara oasflurade, dista kunde utredas vch med Dom asqvras till nästa Lagtima Riksdag ; men om vägra dä aterstä, alldeles och för alla lider asstrifwak vch sörfaiia; hwarmcd By' tes - Eonkoirer helt vch hänel komme akt upphöraMen som be tvid samma Contoir warande Tjenstemän derigenom duligen ej böra sältas i falnad