Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men erfarenheten hade visat motsattsen, i det att den oinskränkta näringsfriheten droge till England en stor mängd arbetsskicklighet, som skapade omsättning och kapitaler, och sedan de inflyttande der funnit en näringsutväg, stadnade största delen qvar. Dessutom måste Irämlingarne, lika väl som de infödde, under sin vistelse här lyda landets lagar, skatta för sin rörelse, kunna lagsökas för sina förbindelser o. s. v. — Ehuru således Svensk man egde i de flesta främmande länder drifva hvilken handel och rörelse han behagar, utan att behöfva afsäga sig sin nationalitet, ville motionä ren likväl icke påyrka full reciprocitet, beträffande den frihet våra landsmän hos andra nationer åtnjuta; utan har han inskränkt sig till att, såsom en öfvergång till en med tidehvarlvets anda och andra nationers åsigter uti ifiågavarande ämne mera förenlig handelslagstiftning, föreslå, att en författning mätte utfärdas, sora, med ändring af 2 och 3 §§ i 5 Kap. Handels-Balkcn, 1 § i Handels-Ordningen och 3 § i Fabriksoch Handtverks-Ordningen den 22 December 1846, samt med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 22 Oktober 1741 äfvensom Kongl. Brefvet den 23 Februari 1838, tillåter utländsk man att här i rikets stapelstäder bosätta sig och drifva gross handel samt idka större fabriksrörelse, äfvensom att, med iakttagande af hvad tullförfattningarne derom stadga, föra sina varor från en ort till annan. Utskottet anser ock för sin del, i enlighet med det ofvan anförda, det vara nödvändigt att lossa på de band, våra nuvarande författningar i afseende på utländningars rätt att härstädes idka handelsrörelse eller annat näringsfång innehålla, helst de inskränkningar, som i detta hänseende ega rum, sakna konseqvens med de mera liberala grundsattser, som i sednare tider blifvit följda ej mindre i vår handelslagstiftning i allmänhet, än uti åtskilliga internationela frågor, bland hvilka må erinras om den reciprocitet, som eger rum mellan Sverige och andra nationer beträffande skeppsfarten.
Grunder för ombilrining af Svenska folkets representation, förslag dertill, framlagdt af Grefve Carl Göran Mörner i dess reservation mot det antagna Kongl. Representations-förslaget: I. 415. Grundlagarna, med uppgift å hvilande förslag till ändringar i dem: B. I. Grundlagsändrings-förslag, angående Riks-Ståndens beslut i an - 60 — G — ledning af åtskilliga sedan sistlidna riksdag hvilande: B. I. 508, 511, A. 511 ; E. II. 41. Gyldenstolpe, Grefve Nils Magnus Gustaf, dess yttrande: I. 434. Gyllenhammar, Carl Axel Napoleon, dess yttranden: I. 124, 458; V. 395. Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oskar Carlheim —, dess yttrande: I. 432. Gymnastik-inrättningar, om tillsättande af en general-inspektör öfver samtliga sådana i riket, utom Stockholm; motion af Herr Anders Lagergren: se Motioner. Gymnastik-lärare vid rikets högre elementar-läroverk, angående löneförbättring åt dem; motion af Grefve Carl Magnus Björnstjerna: se Motioner. Gymnastiska Central-Institutet, angående användande af uppkommande öfverskott i det för nämnde Institut beviljade byggnads-anslag till ombyggnad af det gamla gymnastik-huset å Institutets tomt: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgift' rna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel. Gäld, i anledning af väckta motioner om ändring af lagens stadgande angående borgen för annan mans —: B. V. 460, 508, 528, A. 528. Gäldenär, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stadganden angående reseförbud för —: B. IV. 400; V. 42, 51, A. 51. Gästgifvaregårdar, i anledning af väckt motion om ändring af 28;de kapitlet Usta §:n Byggninga-Balken, i fråga om alståndet mellan dem; B. V. 245, 297, 344, A. 344, E. 547. Göteborgs stad, i anledning af Kongl.
Jag kommer derföre till den slutsats, att de af R. o. Ad:s ledamöter, hvilka möjligen hafva äsigter, dem de vilja söka att göra gällande, dertill hafva tillfälle, när Const.Utsk:s förrberörde anmälan inkommer, hvarföre jag vördsamt hemställer till en hvar, om man ej nu skulle fä anse antalet af de tankar, som blifvit framlagde, uppfyldt, för alt en gång få ett slut på denna öfverläggning, grundandes denna min vördsamma framställning derpå, att, som jag nyss nämnt, tillfälle blir alt vidare yttra sig när ämnet ifrån Const.Utsk. återkommer. Frih. Cederström, Jacob: Något beslut om prescriptionstid för anmärkn:rs framställande mot Ulsk:s förslag har icke blifvit fatladt, ulan R. o. Ad. har rättat sig efter Hr Gr. o. Landtnäs framställning att göra alla anmärkn:r först, directe, och att derefter till öfvervägande upptaga desamma till gemensam tanka, allt i den mån de voro skiljaktige från Utsk:s förslag, och sist dem, som mera närmade sig detsamma. Sedan nu samtlige de ledamöter, som begärt ordet, deribland äfven den förslagsmakaren, som nyss framkommit med ett project, yttrat sig ganska vidlyftigt i afseende på två eller tre andra förslag, sä har ingen vidare begärt ordet för att göra anmärkn:r mot Utslos förslag, hvadan ock discussionen om betänk, är fulländad enl. grundlagen och någon ny bör icke kunna uppkomma. Deremot måste vi kunna komma till fullföljd af de gjorda anmärkningarne, dessa må vara af hvad beskaffenhet som helst, hvarföre jag anhåller att vi må få skrida till desammas föredragning, ulan att uppehållas af Gr. Frölichs förslag. Frih. Cederström, Anders:
Jag kände dem alla som grannar på sommarnöjet: en bolagsdirektör, en gammal präst, en premieraktör och en knapphandlare. Jag bockade mig höfligt och slog mig ned i en vrå. Jag hade visserligen en svag känsla af att min närvaro kanske kunde förefalla öfverflödig; men å andra sidan hade det ju varit för mycket begärdt, att jag skulle gå ute i blåsten och frysa, när det var så godt om utrymme i hytten. Dessutom visste jag med mig själf, att jag mycket väl kunde bidraga till underhållningen om det behöfdes. De fyra herrarne sneglade på mig med en viss kyla, och det uppstod en paus. Jag var sexton år, och jag hade nyligen gått och läst. Man har sagt mig, att jag vid denna tid hade ett menlöst och oskyldigt utseende. Pausen blef likväl icke lång. Några klunkar ur glasen, några bloss på cigarrerna, och meningsutbytet var åter i full gång. En säregen omständighet frapperade mig dock: alla de historier, som berättades, hade jag redan hört otaliga gånger, och jag fann dem för min del tämligen enkla. Svinaktiga historier kunna som bekant indelas i tvenne hufvudgrupper: den ena koncentrerar sig närmast kring matsmältningsprocessen och därmed förknippade omständigheter, medan däremot den andra, som står ojämförligt högre i kurs, med förkärlek rör sig om kvinnan. Den förra gruppen hade jag och mina skolkamrater länge sedan lämnat bakom oss; så mycket mera öfverraskade det mig därför att höra dessa mognade herrar ägna den sitt lifligaste intresse, medan den andra, vida intressantare gruppen förbigicks med tystnad. Jag förstod icke detta. Skulle det möjligen vara af någon slags obehörig hänsyn till mig? Jag behöfver icke säga i hvilken grad misstanken härom förargade mig. Den lifliga stämningen i hytten hade smittat mig och gjort mig företagsam, och jag föresatte mig energiskt att göra ett slut på dessa barnsligheter. »Hör, farbror,» inföll jag helt oförberedt under tystnaden efter en historia, som var så oskyldig, att endast prästen skrattade åt den, »kommer farbror ihåg den där historien, som kapten berättade i förgår?» »Farbror» var bolagsdirektörn; han var en vän till min far. Och jag fortsatte oförskräckt: »Den var den festligaste jag har hört i hela mitt lif.
S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets på bordet hvilande Utlåtande, N:o 258, i anledning af erhållen återrerniis på Betänkandet, N:o 128, rörande väckt fråga, att Kronan måste bekosta handtlangning vid Kronohemmans oeh Nybyggens afvittring. Ståndet stannade i det beslut, det borde Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit i Nåder täcktes meddela den förklaring eller det tillägg i iG § af Stadgan den 10 Februarii 1824, rörandea Afvittrings-Verket i Vester-Norrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län, att handtlangning vid afvittring af Krono-lägenheter, hvilkas Åboer sakna förmåga att den utgöra, må af de till afvittringens befräm - [. Trot. Utdr. d, g Oet. 1834. jande redan bestämde medel bekostas, i den mon vederbörande Landsliöfdingar, med lästadt afseende äfven på Afvittrings-Verkels snarare befordrande lill slut, kunna pröfva billigt och erforderligt. Och skulle de respective Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas alt instämma i samma beslut. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottels, sedan den 6;te i denna månad på bordet hvilande, följande Belänkanden :
Sedan vi talat om den åldriga staden och jag lyssnat till hvad Carl hade att förtälja, kommo vi till Bergs slussar. Det är något riktigt märkvärdigt med dessa. Du, som aldrig sett någon annan sluss än den i Stockholm, kan icke göra dig den ringaste föreställning om hvad Bergs slussar vilja säga. När man från Roxen befinner sig vid inloppet af kanalen, har man högt öfver fartygets masttoppar slussarna, som i ett stigande gå allt högre och högre. Det ser förunderligt ut, att fartyget skall dit upp i höjden. Vi gingo emellertid af vid första slussen, för att gå fram till Wreta kloster. Mamma hade varit der flera gånger och brydde sig icke om att göra den långa promenaden, utan Carl, jag och flera af passagerarne begåfvo oss af. Carl var den dagen riktigt treflig. Efter en temligen lång vandring framkommo vi till Wreta kyrka. Den är, som du vet, hemskt gammal och skall, enligt Carls berättelse, hafva varit kloster i fordna dagar. Den är uppbygd af Inge den yngre på 1100-talet. Tänk, Ninni du! den är öfver sjuhundra år. Jag, som tycker mig ha lefvat så länge, räknar likväl icke mer än 17 vårar. Det måste kännas bedröfligt att vara så gammal, äfven om man utgör lemningarna af ett kloster. Jag tyckte också att kyrkan, oaktadt den var väl bibehållen och på senare tider blifvit betydligt förskönad, såg dyster och tungsint ut. – Nå nå, det är icke så lätt att hafva en glad uppsyn, när man genomlefvat alla de förvandlingar, den undergått, och dertill i sitt sköte gömmer så många historiska personer. Här, vid altaret, hvilar Inge den yngre och sedan kommer Ragvald Knaphöfdes, Magnus Nilssons och Waldemars grafvar; dessutom den sista abbedissans och så familjen Douglas’. Wreta är icke någon vanlig domkyrka, skall du tro, utan den står der och låter oss se fördjupningar, som utvisa hvarest nunnecellerna varit belägna. Jag tycker hvad der skall spöka. Man säger att det fordom äfven funnits en underjordisk gång, som fört från Wreta till Linköpings domkyrka.
Det synes då vara olyckligt nog, att en lika sträng behandling för desse, lill tänkesätt och afsigter skiljaktige personer icke kan förekomma?, så länge någon sådan omständighet icke inträffar, sorn bör verka på öfvertygelsen om det moraliska förhållande, hvars säkra bedömande är utom gränsen af en Juridisk bevisning, och det är derföre, i min tanka, så mycket större skäl, att den enda händelse , som verkligen kan isägas styrka denna öfvertygelse, att Gäldenären efter börjad Concurs, dock förr eller sednare redligen förnöjer sina Borgeuärer, må anses fullt gällande till befrielse ej blott från någon del af straffet, såsom Lag-Gommitteens förslag innehåller, ulan från hela deri stadgade bestraffningen, eller hvad Gäldenär ej till äfventyr? redan af densamma undergått, när Borgenärerne vises vara fulleligen godtgjorde, hälst det för öfrigt måste förtjena uppmärksamhet, att en Vårdslöa Gäldenärs förhållande i alla andra fall, äh då Concurs inträffar, icke vöre föremål för Konungens Nåd. Propositioner. Straff-lagens åtgärd, samt att, utan hoppet om hans fullkomliga befrielse, ett hjelpsamt biträde af anhörige eller vänner ofta skulle uteblifva, såsom till sitt väsendtlig* ändamål förfeladt, och Borgehärerne må hända svårare än Gäldenären sielf. få känna tyngden af hans bestraffande, då tle förlora en ersättning, soln de eljest kunnat påräkna. Jag föreslår alitsa i underdånighet, att sista meningen af detina §. måtte sålunda rättas: ’’Styrk,er vårdslös Gäldenär inför Rätten, att han ”söne Borgenärer till ful lo förnöjt, vare han fran *’allf vidare ansvar fri. Sker det sedan han fän. ”gelsestralfet undergått, varde lian dock i Med* ^borgerligt anseende återställd.’’ Såsom en följd af denna rättelse , skulle ock föreskriften i 33 §. af detta Gap, jemkas till detta innehall, att, om vårdslös Gäldenär visar sig hafva sine Borgenärer förnöjt, upphörer för allmän Åklagare all vidare befattning med målet.
Den genom Kongl. Förordningen den 7 Februari 4852 till sistberörde 2 § i 42 Kap. Skiftesstadgan fogade föreskrift, att, då sådant utbyte af ägor sker, som i denna § förutsattes, »de ägor, som utbytas skola, med hvarandra till godhet och värde böra jemföras samt uppskattas utan afseende å det gradtal, som vid den förut verkställda graderingen af skifteslagets mark blifvit dem åsatt,» hade, enligt Herr Wahlboms förklarande, befunnits i praxis overkställbar, enär, om vid ett skiftes utläggning finnes, att en delägare icke bekommit sin fulla andel, efter uppskattning, af åker eller äng, hvadan honom måste i vederlag tilldelas ett motsvarande öfverskott af afrösningsjord, bristen i det förra ägoslaget (d. v. s något som icke finnes till) icke kan, hvad dock författningen bjuder, till värdet jemföras med det öfverskott af annat jordslag, som honom i stället bör tillkomma. Denna orimlighet hade, efter motionärernes förmenande, sin förklaringsgrund uti något misstag i föreställningen om sättet för utläggning af ett ägoskifte; till undanrödjande hvaraf och åstadkommande af mera säkerhet och jemnhet i den maktpåliggande ägograderingen, äfvensom undvikande af en omtaxering, motionärerne hemställt , att föreskriften i 4 4 Kap. 4 §, rörande sättet för ägograderingens verkställande, ändras på följande sätt: Nuvarande lydelse: Motionärernes förslag: »Härvid böra ägorna indelas i sådana »Härvid böra ägorna indelas i sådana grader eller proportioner, att ett till alla grader eller proportioner, att ett till alla delar riktigt förhållande emellan den bätdelar riktigt förhållande emellan den bättre och sämre jorden må uppkomma; tre och sämre jorden må uppkomma, och thy bör all inrösningsjord uppskattas samt uppskattas efter enahanda grund, efter så att, Sammans.
Och då Utskottets förslag, i nu förevarande punkt, blifvit af 2:ne Riksstånd godkändt, har Utskottet i öfrigt ansett sig böra detsamma vidblifva. Börande likväl en uti motiverna till förslaget förekommande miss-skrifning vid omförmälande af sockne-ombudens antal, hvilket der uppgifves till ”minst fyra och högst sex”, rättas till det uti sjelfva förslaget bestämda af ”minst fyra och högst åtta”.
Widko mmande dernäst det af Hr Lfwerste-Lieutenantm Reutcrzliölä gjorde yrkande, att, utan afseende pä de oarter afsalta och fett, som >Laltpeter, efter jördens beskaffenhet, i mer eller mindre nion kan innehälla, all Saltpeter, som ej blifvit förfalskad eller uppenbarligen uti tillwerkningcn wärdslösad, mätte utan klander emottagas; sä inser wäl Utffottet ä ena sidan, lika med Herr Ueuts^kölcl, nödwan-ighcten af en mindre noga granskning af den Saltpeter, som i Riket kan äsiadkomnuis, sedan, genom Finlands förlust, tillgängen derpä blifwit betydcligen inffränkt, rv. annars Kronan stall deraf erhälla den mängd, som erfor - Den »4 April, Srfo^dras, men afven ä den andra, att det more högst »billigt om Kronan fl ille -vara flyldig i sin upbörd emottaga en felaktig och fanste icke utan en ny och kostsan? beredning till andan,äler duglig wara, hwaftzr^ ock Mskvts tet, med af>" ende ä bägge este omständigheter, ansie he öfwerklagade olagens eter bäst kunna afhjelpas decigerrom, att w!
Straffbalken till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Böter, som eljest enligt denna författning ådömas, skola, i brist af tillgång, förvandlas till fängelse sålunda, att mot böter lill och med 15 R:dr svara 7 dagar, från 45 till och med 37 R:dr 50 öre 14 » » 37 R:dr 50 öre till och med 75 R:dr 24 » » 75 » » » » 450 » 50 » » 450 » » » » 225 » 45 » » 225 » » » » 300 » 00 » eller 2 månader o. s. v. Ej må dock någon, för bristande tillgång till böter, mer än ett år i fängelse hållas, ehvad belopp böterna må utgöra. Under fängelsetiden bör fången till arbete hållas. § (52) 53. Bil. till Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. Då minuthandelseller utskänknings-afgift jemte böter enligt denna förordning ådömda blifvit, må, der tillgång till afgiften eller någon del deraf saknas, böterna ej kunna med penningar gäldas, utan skall den sakfällde i stället undergå det straff, som enligt § 52 mot böterna svarar. (57) 58. Rättighet att verkställa beslag tillkomme de i § 57 mom. \ omförmälda allmänna åklagare. Beslag skall göras i två vittnens närvaro. § (60) 61. Denna förordning skall från och med månaden näst efter den, då förordningen blifvit kungjord, lända lill efterrättelse. Bih. lill R. St. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, <857. RÄTTELSER uti Sammansatta Bevillning.1!-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N-.o 4. 1 Betänkandet, sid. 9, r. 19 nedfr. står: kontrollerade komme läs: kontrollerade briinvinshandeln komme 10. r. 19 nedfr. står: alt sådant läs: alt ett sådant 17, r. 19 nedfr. står: försäljningen läs: försäljningslagen Bih. tilt B. St.
Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att jag icke sagt, att något förslag varit under bearbetning hos K. M., utan blott att ett sådant på K. M:s befallning blifvit till Honom ingifvet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att under discussionen blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag å Utsk:s betänk.; en tredje mening hade ansett, att R. St. borde ingå till K. M. med underd. skrifvelse, innehållande und. anhållan attK.M. måtte vid nästa riksdag aflåta nåd. propos. om Bergs-collegii indragning och det sätt, hvarpå de göromål, som hittills ålegat Bergs-coll:m, hädanefter böra bestridas, med en särskild ingress, som, om förslaget bifölles, borde särskildt sedan få pröfvas. Frih. Hamilton: Då jag, som, sä mycket jag kunnat märka, varit den ende, som yrkat obetingadt bifall till betänk. sedermera förklarat mig vilja biträda de tvänne ledamöterne, hvilka föreslagit att den underd. framställningen till K. M. måtte aflfattas i mera allmänna termer; så anhåller jag, att mitt yrkande om obetingadt bifall till betänk, måtte förfalla och propos. blott framställas på det förslag, hvarom de tvänne ledamöterne kunna förena sig. Hr von Troil: Jag får tillkännagifva att jag icke har någonting emot, att det af mig uppgifna förslaget uti ingressen ändras, på sätt Hr von Hartmansdorff tillstyrkt. Hr von Hartmansdorff: Milt förslag, rättadt i öfverensstämmelse med Hr von Troils, skulle lyda sålunda: ”Sorn R. St. förmena att de ärender, som nu handläggas af Bergs-coll:in, skulle på ett enklare och mindre kostsamt sätt kunna förvaltas; så anhålla R. St., att K.
Sökande, som genomgått Högre lärarinneseminarium hafva företräde. Svar jämte betyg och fotografi samt uppgift å löneanspråk och ålder sändes till Friherrinnan af Ugglas, Forsmark. (G 862981 E N SNÄLL OCH FRISK FLICKA, ej för ung och af anspråkslös familj, van vid barn och som vill med någon hjälp åtaga sig vården af tre sådana, det äldsta fem år, samt i öfrigt gå frun tillhanda, erhåller plats på landet den 24 nästa oktober. Lön 130 kr. Svar märkt » Barn » till Iduns exp. (239) E N SNÄLL, glad och ordentlig samt helst musikalisk flicka, villig att gå frun tillbanda och deltaga i förefallande göromål, erhåller genast plats hos en liten tjänstemansfamilj i stad. Rekommendationer och löneanspråk torde insändas under adr. » Huslig », Motala, p. r. (211) T ETT TJÄNSTEMANNAHEM på landet X önskas lärarinna för en 10-årig flicka i vanliga skolämnen samt språk och musik. Sökanden bör vara enkel och anspråkslös samt kunnig i ofvannämnda undervisningsämnen. Möjligen blir det en elev till att undervisa. » Läsare » göre sig ej besvär. Svar med betyg och fotografi till Fru Lisa Hansson, Jensjöslätt. N ÄLDRE 25 ä 35 ARS FRISK FLICKA, Min hustru har en lång följd af år lidit eller ENKA med jemt och godt lynne, af nervsvaghet i förening med mattighet och som vill åtaga sig sköta ett enkelt hushåll sömnlöshet och därför sökt flera läkare, hos 2:ne ensamma menniskor, jemte att vara hvilka ordinerat åtskilliga mediciner, som sällskap åt frun, erhåller genast plats, då hon förtärts dock utan att hälsan återvändt. hänvänder sig till Otto Hjerlstrand. Genom en tillfällighet blef hon tillrådd att 9 Landskrona.
Ständerna att in» komma med förslag till förändring af en viss Lag ligger icke i sjelfva denna uppmaning ett förslag? månne ej öfver motiverna till denna gjorda uppmaning eller öfver rigtigheten af den idée, att dödsstraffets afskaffande för de sorn tala lasteliga om Konungen, Drottningen och Thronföljaren, och itt fängelsestraffets införande i dess ställe, verkeiigen utgör en fordran af tidens mildare åsigter, Högsta Domstolens yttrande bordt inhämtas och tjena Lagutskottet och Ständerna till upplysning och vägledning vid fattandet af deras beslut , såsom ConstitutionsUtskottets Betänkande gör när det är fråga om att besluta om Grundlagsförändringar. Men det yttrande af Högsta Domstolen, som åtföljde Konungens proposition, gaf det någon Den 2 5 Maji. 2 97 upplysning öfver frågan; någon vägledning för beslutet? Om Riksens Ständer, i följd af Kongl. Majus gifna anmaning hade föreslagit dödsstraffets afskaffande, så hade ofelbart för att fylla Lagens föreskrift, öfver detta Ständernas förslag Högsta Domstolens tanka bordt inhemtas, innan Konungen i StatsRådet kunnat fatta sitt beslut? Än om Högsta Domstolen funnit skäl att afstyrka den af Ständerna föreslagna milaringen, sedan likväl Konungen genom sin till Ständerne afgifoe uppmaning att inkomma med förslag till mildring så godt som på förhand sanctionerat Ständernas Förslag: hade väl då de för förändringar i allmänna Lagens föreskrifva förmer iagttagne? Om Konung och Ständer skulle sig emel. lan öfverenskomma om förändringar i allmäna Lagen, utan att Högsta Domstolen blifvit börd och om Konung och Ständer skulle sig emellan öfverenskomma om förändringar i Grundlagen, utan att ConstitutionsUtskottet blefve hördt, så skulle väl med skäl kunna frågas om våra Lagar, så vål den allmänna som Grundlagen äga de garantier, hvarmed 1809 års Lagstiftare ville skydda dem Då Kongl. Majus Nådiga proposition Ridderskapet och Adeln förelästes, tyckte jag mig genast deri finna en afvikelse ifrån den föreskrifna formen.
Den för hvarje afdelning själfständiga undervisningen i för de samma utmärkande ämnen samt verklig valfrihet mellan de olika ämnena gifva vår skola företräde framför andra. Senaste årets elevantal 200. Hufvudkurserna börja 1 Sept, 1 Okt. och 1 Nov. Program och upplysningar mot dubbelt porto. Bref rörande skolan adresseras endast till Praktiska Skolan, Kristinehamn. Rikstelefon. Filial: Mora Praktiska skola öppnas den 15 Oktober. C a r l P e h r son. Smedman den äldres " Kamraten! " mot HANDELS-SKOLA till Gurglingsvätska Göteborgs KEX. tandsjukdomar; Stockholm. Allm. tel. 21 77. elever mottagas alla tider på året. Anmälningstid 10 Dugliga Biträden erhållas från skolan. utföras till moderat pris. S j u Revisioner k g y m n och a s Bokföringar tik Obs.1 A bref anhålles om fullständig adress. Nya antagas fortfarande elever, damer och herrar i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjukdomslära meddelas af läkare och medicine amanuenser. Fullständig undervisning i elektriska och den nya lättoch tystgående dubbelaxlade handvibratorns användning för sjuka. Kapten W. Amans symaskinskoppling till Direktör G. H. Liedbecks vibrator säljes äfven vid C. H. Liedbecks institut. Rikstel. 4165. Allm. Praktiska Till Munvatten Till Direktör C. H. Liedbecks från 15 Okt. Q A M E R, * vid z8g7 års utställning m. f l. I och värmande omslag mot hosta och lialssjukdomar, äfven då de äro af tuberkulos art; mot m. m. m. m. är Salubrin det bästa och verksammaste medel. Med hvarje flaska Salubrin följer beskrifning om Salubrins utspädning och användning för de olika ändamålen. och Massage - V23. Liktornslösningsmedel. börjar ny lärokurs den 1 nästk. okt. ProDetta utmärkta medel, hvarlgenom de svå- spekt gratis. Professor G. A. TJnman, raste Iiktornar inom trenne dagar upplösas Stockholm, Biblioteksgatan 11. och borttagas, försäljes ä 1 kr.