Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående Bankens Läneoch Creditiv-rörelse. 4-o (§• 7-) * Utlåningen mot pant af Låne-Banco-Obligalioner och Silfver-sedlar kommer från och med 1846 års början aLt upphöra; hvaremot Banco-Fullmägtige ega, att låta infria berörde Obligationer, då sådant af innehafvarne äskas. 5:o (§• 9-) För hvarje gren af den lånerörelse, som bedrifves genom Banken eller Disconterne, bestämmes att maximum; egande dock Banco-Fullmägtige, att, då någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för belåning af actier och publika papper eller af guld och silfver samt jern, koppar m. 11. vågförde effecter, finnas obegagnade, under en tid af högst tre månader öfverlemna de icke använde medlen till den af omformälde låne-rörelse-grenar, som deraf kan vara i behof, med förbindelse, ali, i händelse berörde rm 2 J Banco-Ut skottets Utlåtande } No 44- medel före nämnde tid vinda för det ursprungliga ändamålet erforderlige, desamma då genast återtaga* 6:0 (§. 10.) Rikets Ständers Bank utlånar penningar oell meddelar Creditiver, på sätt här nedan säges; men Banco-Fullmägtige åligger, då de finna sådant för Bankens säkerhet nödigt och nied dess fordel öfverensstämmande, att vägra nya lån och creditiver, äfven när intet är ali anmärka mot den erbjudna säkerheten. 7:0 (§§. 11 och 12.) De i afseende på lånerörelsen mot pant af guld och silfver nu gällande föreskrifter komma fortfarande att lända till efterrättelse, med allenast den förändring, att hädanefter icke något lån får utgifvas å mindre belopp än Tio Riksdaler Banco. 8:0 (§§. i3, 14, i5 och 16.)
Jag erkänner sakramentens förvaltning af presterna såsom en ganska god mensklig ordning, men jag kan ej gifva denna förvaltning en högre betydelse, än den, som är förenad med begreppet af mensklig ordning, Denna ordning får nemi. icke sträcka sig så långt, att den på minsta vis ingriper i den gudomliga lag, hvarigenom dessa sakrament äro stiftade. Men så skulle blifva fallet, om det lagföslag, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, antages och träder i verkställighet. Må man derföre väl betänka sig, innan man stiftar en lag, som utan tvifvel skall från Frälsaren skilja många själar, hvilka han till sig inbjudit! Frälsaren har lill sig kallat alla botfärdiga själar, men genom denna lag skall mången, som eljest vore färdig att närma sig Honom, åter aflägsna sig. Jag kan tänka mig ett sådant förhållande i tvenne fall. Om, för det första, en person hastigt insjuknar och döden förestår, innan någon prest hinner tillkallas och anlända, skall då denne person ej få komma i åtnjutande af nattvardens sakrament, som med rätta anses såsom det kraftigaste medlet för hans själs frälsning? Det andra fallet består deruti, att någon fått samvetsbetänkligheter emot de menskliga former, hvarmed, enl. samhällets kyrko-ordning, nattvardens ankommande är förenadt. Afven i delta fall är det olagligt och orättvist att beröfva en menniska åtnjutandet af den högsta förmån han kan åtnjuta, och detta blott på grund af en mensklig ordningsstadga, Det är egentligen med afseende fästadt å dessa tvenne fall som jag anser förslaget vara förkastligt, och jag anser derjemte, att förslagets antagande är ännu mera uprörande för sinnet, då man besinnar, under hvilken rubrik det blifvit upställdt. Denna rubrik är ingenting mer och ingenting mindre än Guds försmädelse. Således skulle alla bekännare af vår religion, hvilka, t. ex. under vistande i främmande länder, emottaga nattvarden under andra former än dem, vår kyrko-ordhing föreskrifver, vara Guds försmädare, ty Guds försmädelse är väl icke ett religiöst begrepp, som är olika i olika länder.
Jag hoppas alltså, att detta tilltag må hafva den påföljd, att vid en kommande riksdag hvarje Stånd för sig ej måtte i Utskrn inkasta partimän, utan dit, med grannlaga urskiljning, invälja endast sansadt folk, som främst och högst af alla syftemål sätta afsrendet på Rikets allmänna väl och lugn. Något annat är biafsigter och biåsigter synas icke kunna verka en så revolutionär åtgärd af StatsUtsk., som denna. Jag tillstyrker antagande af PresleSt:s inbjudning. Frih. Cederström: I anledn. af den uppstådda frågan huruvida ärendet bör hvila på bordet, sedan en ledamot sådant begärt, så innehåller 4j §tn Riksd.Ordn.: ”Konungens proposu-, äfvensom allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra Lomma under samtliga RiksSlms öfverläggning och pröfning, må ej i R. St:s plena till omedelbarligt afgörande upptagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utsk.” 49 §:n 1 mom. säger: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske;” och andra mom. af samma §: ”ali då saken ifrån Utsk. återkommit, skall den efter - t)eli ii juni e. tu. ler Forsla uppläsningen blifva livilande på bordel 5 men detta 1110m. stadgar äfven alli ”Hvar och en fråga af annan än allman beskaffenhet, äfvensom preliminära hemslällanden oell förfrågningar ifrån Ulskm, må genast kunna afgöras, såvida den eller de af någon Ståndets ledamot ej begäras på bordet;’’ och således, sedan denna Fråga blifvit begärd på bordet, så lärer den der få förblifva till nästa plenum. Upplästes oell lades till handlingarna SlatsUtskls mern, jN Nio 690 omfÖrmälda sammanträde.
Odel i afseende på sidenappreleringens verkställande, förklarat, att, såvida Odel fortfarande till alla delar fullgjorde hvad honom ålåge, samt troget och väl undervisade svenska ynglingar i allt hvad till en fullkomlig sidenappretör i alla dess delar hörde, han skulle, enligt 2 § af Manufaktur-privilegierna af den 29 Maj 1739, få njuta en säker och beständig besittningsrätt af det inrättade sidenapprcteringshuset med tomt och åbyggnad, för sig, hustru, barn och efterkommande, med del uttryckliga vilkor, att sidenappreteringsverk, till fabrikernas gemensamma betjening, der i alla tider underhölles, samt huset, verktygen och inrättningen af honom och hans efterkommande vidmaglhölles; — alt genom nådig Resolution den 18 September 1776, Kongl. Maj:l, efter gjord ansökning af Enkan elter dåmera aflidne Direktören Odel, Brita Chrislina v. Röök, bland annat, om afskrifning af ett lån, stort 12,000 daler kopparmynt, som, till bestridande af nödiga reparationer å appreteringshuset, blifvit hennes man af manufakturfonden beviljadt, bifallit denna afskrifning, dock under det uttryckliga förbehåll, att appreteringshuset och verket af enkan Odel och hennes efterkommande, så länge de det besutte, ständigt skulle hällas i fullkomligt stånd, vid ansvar al besittningsrättens förlust; — att då vid de af Kongl. K oinmers-kollegium förordnade besiglningar å appreteringshuset, hvilket elter enkan Odels död öfvertagits och fortsatts af bennes rnåg, Kommerse-rådet Westberg och, sedan han år 1834 aflidit, af hans söner, de nuvarande innehafvarne, åtskilliga väsendtliga anmärkningar på sednare tiderna blifvit såväl af Halloch Manufaktur-rättens samt Sidenfabriks-socieletens i Slockholm deputerade, som af Direktören för Teknologiska Institutet, gjorda emot beskaffenheten af nämnda verk och det derstädes använda arbetssätt, sådant föranledde Kommers-kollegium att den 25 April 1837 hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning i ämnet, hvarvid, efter anmälan af hvad i ärendet förekommit, bemälde Kollegium, bland annat, yttrade att ”om äfven ”genom anskaffandet af några nya maskiner och en skicklig arbetare, ögonblickets ”fordringar skulle kunna uppfyllas, det likväl icke vore troligt att ett appreteringsverk, ”sorn kunde ärfvas och besittas af personer, hvilka sjelfva tilläfventyrs saknade all kännedom om appreteringskonsten, i längden skulle komma att uppfylla de ökade anspråk, ”sorn öro en följd af industriens hastiga utveckling”, på grund hvaraf och då en lång erfarenhet äfven i förevarande fall visat olämpligheten af Statens inblandning uti industriföretag,
Under-Rätterna, att lika snar decision deröfver vore nödig; så höll Kammar.Rådet före, att med berörde fråga, angående Hof-Rätterna, borde för, faras på lika sätt, som med alla frågor om för. ändringar i nuvarande Allmänna Lagen, enligt Kongl. Majas och Riksens Ständers derom redan jneddelte förordnande. Lands - .J 9<> ■Den 5 Maj. Landshöfdingen Edelcreutz Justitia Ombuds^ mannen Baron Mannerheim, Justitia;-Canzlere* Grefve Trolle Wachtmeister, samt Justities - Baderne Blom och Poppius instämde i allo sa väl uti det upplästa Betänkandet, sorn uti de arbetande Ledamöternas mening , att detsamma borde till Kongl. Majtf i underdånighet insändas, lör att till Rikets Stander öfverlemnas. Hans Excellence, Stats * Rådet Herr Grefve Rosenblad förmälte, att sorn vid det Kongl. Majit, jemnlikt Riksens Ständers derom i underdånighet gjorde anhållan, tillförordnat denna Comité, för att öfverse Rikets nu gällande Civiloch •Criminal Lag, samt att förslag till en ny och för. Ibättrad Lag uppgifva, Kongl. Majit tillika i nåder, i afseende å hvad dervid borde af Comil:éen iakttagas, meddelt åtskilliga föreskrifter, samt deribland fastställt, det Comitéen borde genom tryck låta till den allmänna granskningen utgå de ifrojecter, som af Comitéen blefvo författade, hvarefter och sedan de anmärkningar, hvilka vid desamma af sakkunnige
Som litterar konstprodukt a.r Eleopatra utan tvifvel underlägsen de arbeten af samme förf attare, hvilka e r u t genom öfversättning blifvit införlifvade med vår litteratur. Trots. sin grundliga kännedom om den forntida egyptiska odlingen, har den lärde egyptologen ej lyckats få någon kraftigare lokalfärg öfver sina skildringar. Om ej namnen på stallen och personer påininte läsaren om hvillren tid och ort förf. valt för sin berättelse, sktille han lätteligen kunna glömma, att det gamla Egypten är händelsernas skadeplats. Afven de historislra personligheterna äro ganska ytligt behandlade. Kleoptttra skildras som en öm moder och en trofast, älskande maka, hvars första omsorg är barns och makes vä1fai.d. Satter hon någon gång sin gemåls lycka och fmmgAng p&amp; spel, såsom hon t. ex. råkade göra genom att under slaget vid Actium tag&amp; till flykten, sa ' gör hon .det af Bvinlig rtiddhåga och oförmaga att kunna bera.kna de ödesdigra följderna af sitt handlingssätt. Ebers ' Kleopatra ar med ett ord en tämligen vanlig kvinna, hvilken hnfvudsakligen genom sin skönhet och sin höga rang skiljer sig från mängden af sina medsystrar. Förf. försåväl onda biser så godt som alldeles hennes öfriga egenskaper som goda - hvilka jämte rangen och skönheten för en tid gjorde henne till en af de förnämsta .figurerna i det drama, som mot slutet af gamla tiden, utspelades på världens stora sk %deplats, af den tidens märkligaste och högst begåfvade personligheter. - Antonius och Oktavianus äro mera flyktigt skisserade, inen en mängd bipersoner ge lif och rörelse åt berättelsen. - Händelserna äro mycket underhållande och omväxlande och i nllmanhet förekommer i detta arbete färre longörer an i författarens öfriga romaner. Ebers ' arbeten läsas i nllmanhet med förkärlek af ungdom. Äfven ~ E l e o p a t r a i kommer utan tvifvel att vinna, de ungas bevå- genh.et, och vi tveka ej att rekommendera den till ungdomslasning, ' "
Som en början och ett öfvertygande bevis att personer och saker kunna fortskaffas på annat sätt an nu brukas, har jag trott, att en Forvagnsinrättning borde, så lort sig göra låter, etableras mellan Stockholm och Christiania. Om ett Botag, på sätt jag nu skall hafva äran föreslå, formeras, bör tvifvelsutan den rigtning dess industris gifvetsaken, snart nog verka en förändring i öfriga skjutsningen. Jag har derföre trott, att möjligheten af en sådan utvidgning borde beredas i Bolagets första organisation, och sjelfva hufvudafsigten med inrättningen-, att i framtiden tjena till utbyte mot nu varande skjutsnings* sätt, ej lemnäs utur ögonsigte. Utan understöd och beskydd af Regeringen, kan visserligen icke ett lörsök af denna beskaffenhet vågas; men bjeipen bör p;oportionneras efter Bolagets verksamhet och utsig - SS Ben 4 April. terna för framtiden. Det bör ej vara en omöjlighet, att äiven detta lemnade understöd, vid inrättningens fullkomligaste period, här som utomlands, framkallar en lönande källa för Statsverket i inell detta bör ej ingå i vår beräkning att hafva gifvit anledning till häfvan det af en landsförderflig inrättning, må vara oss nog. Håfve vi dermed beredt en tillgång för efterkommande, göra de oss säkerligen derföre rättvisa, äfvensom vi bafve skäl till missnöje med våra förfäders steg att ofta, både vid Carl XII.s död och andra tillfällen, hafva inblandat en så gagnelig förändring med Stånds-interessen och revolutioner. Jag föreslår således, att ett ForvagnsBolag under Kongl, beskydd får inrättas , som till en början en gång i veckan , men sedan så ofta de dervid finna sin uträkning, på vägen mellan Stockholm och Christiania, öfver Westerås, Örebro, Carlstad och Kongswinger, besörjer Resandes och varors fortskaffande på vissa utsatta tider, mellan hvardera al dessa ställen, mot en bestämd afgift:
Kommissionen sysselsatte sig med utgifvandet af en ny uplaga af Nya Testamentet, oell jag hoppades att denna del af dess arbete skulle inom en icke långt aflägsen framtid vara fulländadt. Hvad beträffar Gamla Testamentet, så kommer visserligen dermed en längre tid att dröja, ehuru värderika bidrag och materialier blifvit samlade under hand af dels Domprosten Knös, dels Professor Mellin, jemte flera andras arbeten i ämnet. I öfrigt vill jag icke uptaga tiden med några genmälen på de yttranden, som här i motsats mot min mening blifvit afgifne; jag tar mig blott friheten att söka ett ytterligare skäl till afslag ä Betänk, deri att, enligt mitt omdöme, R. St., i allmänhet taget, icke böra gå in till K. M. med framställningar i ämnen, annat än då de äro af behofvet påkallade. Jag har uttalat denna öfvertygelse vid föreg:de Riksdag, då jag verkligen icke hade någon olägenhet af dessa önskningar, och jag tror mig således hafva ytterligare skäl att framställa den nu. Hvad Utsk:t begärt, är att de personer, åt hvilka Bibelöfversättnings-arbetet skall öfverlämnäs, så mycket som möjligt måtte befrias från andra göromål för att kunna med nämnde arbete sysselsätta sig. Nu är ganska påtagligt, att, om en af de personer, åt hvilka detta arbete för närv:de är updraget, och hvilka enligt min öfvertygelse äro dertill mest lämpliga och skickliga, för någon gång önskar ledighet, för att derunder serskildt egna sig åt Bibelöfversättningen, då han utan olägenhet kunde vara ledig från sin tjenstebefattning, så skulle hvarken han underlåta att hos K. M. framställa denna önskan, eller K. M. neka att dertill lemna sitt bifall, Tvertom, de exempel, som talaren anfört, vittna derom, att K. M. i sådant fall icke vägrar tjenstledighet, och jag tror att R. St. gå för långt, om de ingå till K. M. med underd. framställning i alla möjliga ämnen, der anledning finnes att R. St:s önskan i alla fall blifver upfyld, så vidt omständigheterna medgifva. Hr Cederschiöld, Gustaf: Frågan huruvida R.
S. D. Beslöt Preste-Ståndet, uppå gjord Proposition, att så väl dess Protocoll vid innevarande Riksdag, sorn Bihanget till samtlige Riksståndens Protocoll, genom Vederbörande* försorg skulle till trycket befordras, med samma villkor i afseende på upplagornes storlek och försäljningspris m. m., som vid sistlidne Riksdag fastställdes ; hvarom Protocolls Utdrag skulle meddelas så väl de öfrige Respective Stånden, som de blifvande Expeditionsoch Stats - Utskotten, åt hvilket senare uppdrogs att inkomma med förslag till trycknings-kostnadens bestridande af de medel, hvilka till Riksdags utgifterne anslås. S. D. Remitterades till BevillningsUtskottei Contracts-Prosten Sivertssens Memorial, rörande sammanslående af Mantalsskrifning*, och Berednings - Comiteerna till ea sammankomst, tillika med Prosten Dillner* dervid gjorde anmärkningar. Pynt, Vtår. d 02 Nov. igts. S. D. Den af Contra c ts-Pros ten Sivensson väckta motion, rörande förändradt sätt att insamla beviljade Stamboksoch Coilect - medel, remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Cohtracts-Prosten Östbergs Memorial, angående förändring i vissa §§. af nu gällande ConcursLag, med dertill af Prosten Doctor Svedelius gjorda tillägg, samt en af Prosten Nordin väckt motion om ändringar i Kongl. Förordningen af den 24 Augusti i8i3 mot fylleri och dryckenskap. Från Vällofliga Borgare'-Ståndet.
I anledning af väckt fråga om en förändrad grund för prestegårdsbyggnads - U2 Dm t Juguttii t. m. •kyldighetens utgörande, der Stad och Land utgöra en församling. I anledning af väckt fråga, att Rotehållare icke måtte åläggas transportera CcmT pagniernas Trossoch Munderingspersedlar från Munderingsbodarne till mötesplatserna. Föredrogos å nyo och gillades följande från StatsUtskottet inkomne samt dea 22 och 39 sistledne Julii eftermiddagarna pd hordet lagde Utlåtanden : Af den 9 sistledne julii: I anledning af f d. Ryttmästa" ren Fredric Rappes underdåniga ansökning om betalning för den så kallade Eckertska Obligationen å 3000 R:dr Hamburger Banco, hvilken uti RiksgäldsContoirets räkenskaper är bokförd såsom utelöpande. Af den 10 sistledne Julii: N:o 316. I anledning af Kongl. Maj:*» Nådiga proposition, angående anslag till kostnsderne för Myntverkets iståndsättande. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betan - kinde, i frågan om Wadstena Klosterkyrkas öfver - Den s Angustii r. m, Ug öfverlåtande It Landsoch StadsFörsamlingar* □e derstädes. I anledning af Kongl. §Mij:ts Nådiga Remiss uppå RiksdagsFullmägtigens för Hernösands Stad underdåniga ansökning, ingående Landshöfdinge Residenshuset derstädes. I anledning af Kongl. Mtj:ts Nådiga proposition om söndring från Bisp-Motala Kungsgård r*f den ägorymd , sorn till anläggning af Motala Köping derifrån erfordras. N o 32 r. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående sökt eftergift af bristande Arrende för lotten N;o 3 under Dahlby Kungsgård. I anledning af väckte motioner, om upphörande eller nedsättning af den nya Roterings-afgiften inom Jönköpings och Elfsborgs Län. N:o 524. I anledning af Kongl. Majts Nådiga Remiss i fråga om ersättning för en brist i Kongl.
Han upptäckte, att den metriska beskattningen är Kinas enda skatt, och han besk ref dess värkan på den kinesiska odlingen, beskref till hvilken ofantlig intensitet och beundransvärd fullandning kinesen bragt sitt jordbruk och skildrade hur stora, icke direkt af egaren och hans familj bearbetade odlingar äro i det närmaste okända i Kina — hvarest en stor familj med fyra generationer lefver i verkligt välstånd (äfven enligt europeiska begrepp! ) på två hektar. Alt utan att han kände Toubeaus verk. Nu är Simon emellertid tillsammans med F. Maurice (författaren till den ofvan af mig citerade boken) enaf Toubeaus ifrigaste anhängare. Maurice söker propagandistiskt verka för riktningen genom utgifvandet af en fjortondags-revy » La Terre aux Paysans », som nu är i sin tredje ärg&amp;ng och dels utvecklar fr&amp;gans teoretiska och socialpolitiska sidor, dels ger praktiska anvisningar för intensiv sm&amp;kultur. Den lista Mars sistlidet Ar bildades pä initiativ af » La Terre aux Paysans » en landt-liga (ligue agraire) ' för att befordra ett återvändande till jordbruket, för att befrämja stadsoch landt-arbetarnes utrustning med jord och för att gynna utvecklingen af den intensiva småkulturen ». Efter dessa allmänna antydningar af de franska agrarreformatorernas idéer, verksamhet och organisation skall jag — så långt utrymmet medgifver — söka antyda, hvilka sakförhållanden de anse stöda sina teorier och hur de tro att reformen bor kunna utföras. Då rqau talar om att jordbruket » ej betalar sig » och » att det ej kan gifva mer än nu », måste man ej förgäta att dessa uttryck, i den mån de öfver hufvud äro sanna, blott hafva någon mening under närvarande egendoms-, beskattningsoch ekonomisk * förhållanden i öfrigt. Vi lefva i kommercialismens tidehvarf — nästan all förnödenhetsframställning är varuproduktion; det är därför kommercen, som påtrycker våra sociala förhållanden deras förnämsta, såsom vi väl veta, ingalunda sköna prägel — och som äfven dikterar existensvilkoren för vårt jordbruk. Grundvalen för all kommercialism är emellertid allsköns arbetsdelning.
Enligt hvad ej mindre Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer äti Stats-Utskottet i sina afgilna berättelser om granskningen af Riksgälds-kontorefs förvaltning för Rikets Ständer anmält, här Kongl. Maj:t vid mångfaldiga tillfällen med^ gifvit anstånd med arlifets-företags fullbordande sedan deh derför beélämda tiden tilländagått, och dä sådäha anståhds1 beviljande icke kan skäligen fötVägras - vid inträf - Ståts-Utskottets Memorial N:o 159. 5 fade naturhinder för arbetenas verkställighet eller då andra vid företagens påbörjande icke förutsedda omständigheter förekomma, så synes bland nu ifrågavarande föreskrifter böra uti 9:de momentet intagas hittills saknadt stadgande, att dylikt af Kongl. Majit medgifvet anstånd icke medför inställelse af vidare utbetalning utaf det beviljade stats-bidraget eller skyldighet att återbära dessförinnan redan uppburna medel. Likaså och till förtydligande af hvad samma moment innehåller, angående öfverlemnande! till Rikets Ständer af frågor om längre anstånd än intill nästa riksdag, synes höra uttryckligen förklaras, att detta endast gäller i afseende på anstånd med utbekomna medels återbäring. 1 sammanhang med frågan om förändring af den i 12:te momentet förekommande tidsbestämmelse för påbörjandet af de arbets-företag, för hvilkas utförande medel blifvit af Rikets Ständer anvisade, torde Utskottet böra yttra sig öfver en af Riksdagsfullmäktigen Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, inom Bonde-Ståndet gjord framställning, att sådana arbeten, som dem, hvarom 101 § i Riksgälds-kontorets nuvarande reglemente handlar och för hvilka medel vid denna riksdag anvisas, icke måtte behöfva vara började förr än under det sista af de år, hvarunder dessa medel äro för angifvet ändamål ställda till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, samt att således, derest de medel, som af Rikets nu församlade Ständer varda härtill anvisade, komme att utgå för åren 1858—1861, ifrågavarande arbeten icke förr än under sistnämnde år behöfva påbörjas.
Vid ordnandet af fängelse-anstalterne hör det visserligen icke förbises, att en ny brottmåls-lagstifming, efter dertill redan utarbetadt förslag, är att snart förvänta, och att dessa anstalter böra lämpas efter de straff-bestämmelser, som den nya Eg-stiftningen kommer att innehålla; men det för handen varande behofvet af skyndsamma åtgärder för att hämma brottens tillvext, medgifver icke att, under det denna lag-stiftning afbidas, omsorgen för fängelsernas förbättring lemnäs å sido, och måste dessutom en allvarligt ingripande åtgärd i detta afseende betragtas såsom en nödvändig förberedelse för möjligheten alt införa ett straff-system, som öfverensstämmer med närvarande tids förhållanden. Det är i synnerhet med afseende å Läns häktena, som de omförmälda olägenheterne af fångvårdens närvarande skick påkalla en sk3'ndsam förändring. Dessa häkten äro på en gång straff-fängelser för ringare förbrytelser samt förvarings-ställen för ransaknings-fångar, äfvensom bysatte och försvarslöse personer. Mångfalden af de olika classerne utaf fånear är således här störst, och då desse sedermera utgå till åtskiljda orter, blifver det inom häktet bibringade moraliska förderfvet genom dem luingspridt. Dessutom visar sig i allmänhet fångarnes antal, i förhållande till utrymmet, vida större i Länshäktena än vid andra häkten, och det har ingalunda varit ovanligt, att fångpersonalen till hälften och ända till dubbelt öfversligit det antal, som varit 8c>4 Expedilions-Utskotlets Forslag lill und. Skrifvelse} N.-o 366. påräknadt alt der kunna intagas. Den trängsel, som sålunda uppkommit, har nödvändigt måst verka högst menligt på helso-tillståndet, hvadan ock antalet af fångar, hvilka med döden afgatt, någon gång varit dubbelt större inom Läns-häkle än å fästning, i förhållande till de derstädes inrymdes antal.