Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Påbudet den 10 December 1812 emot gemenskap med f. d. Kongl. Familjen, tillika med de denna dag i ämnet afgifne yttranden. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr af Dalstrcims, Gustaf Jacob, denna dag afgifna yttrande i sammanhang med Grefve Anckarsvärds fornt till Utskottet remitterade motion om återkallelse af Kongl. Påbudet den 7 October 1805, om dubbelt kroppsstaff för anfall å militär-personer uti uniform med sidogevär, m. m. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades nedannämnde den 4 och 7 dennes på bordet lagda motioner, nemligen: l:o Herr von Rosens, Georg, angående förändrade stadganden i afseende på lumpsamling, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; 2:o Herr Roos, Bo Christian, angående de utländska och inländska Lotterierne, m. m.; 3:o Herr Lagergrens, Anders, om inrättande af en Natural-Historisk Lection vid Gymnasierne; 4:o Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, om stapelstads privilegier för Döderhults Köping, tillika med de i ämnet denna dag afgifne yttranden; 5:o Herr Bergenstråles, om inskränkning i Gesäll-vandringarne; 6:0 Herr Bergenstråles, Claes Gabriel, om förändring i tiden för väglagning , tillika med de denna dag i ämnet afgifne yttranden; 7:o Densammes om förbud emot bränvins-försäljning A Gästgifvaregårdar, tillika med ett, denna dag, i ämnet afgifvet yttrande; 8:0 Friherre Nauckhoff?, Johan Otto, om inrättande af en Författningscom mission; 9:o Grefve Anckarsvärds, Carl Hinrik, om meddelande till Rikets Stan - Fröt. Utdr. d. 18 Mars 1840. der af förslag till förnyad instruktion för Landshöfdinge-Embeten, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän. S. D. e. m.
Men jag tror att detta bruk i allmänhet eger rum vid upförandet af kyrkobyggnader; jag har sjelf närvarit vid 2 eller 3 sådana, och alltid har der af en simpel men allvarlig man förrättats morgonoch aftonbön med folket, utan alt jag dervid kunnat förnimma någon vanvördnad. Vi veta huruledes den store Konungen Gustaf Adolf alltid sålunda började sitt välsignelserika arbete i Tyskland; vi veta att Påfven sade om honom »den mannen slutar med välsignelse, derföre att han börjar med bön.” Om man först vid alla vidtomfattande jernvägsföretag införde detta bruk kunde detta blifva en anledn. till att man vid alla större företag tillegnade sig detsamma, och vid Gud, stora och rika välsignelser skulle icke uteblifva, först för jernvägsarbetarne och sedan för samhället i allmänhet. Det skulle så småningom verka till efterföljd, kanske ända in i våra qvalmiga fabriker och verkstäder af alla slag. Jag anhåller att Betänk, måtte bifallas. Åtskilliga ledamöter yttrade härtill bifall. Uppå härefter af Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar, gjord förfrågan, uplyste undert. P i d d a rh.-Se kr e t. att, enl. ankomne prot—utdr., PresteSt. bifallit förevande Betänk, med den förändring att slutorden ”enskilda bolag med bidrag af Statsmedel», blifvit utbytte mot orden: »bolag, menigheter eller enskilda personer», samt BondeSt. utan förändring bifallit Utsk:s Betänk-, 358 Den 11 Februari. men att någon underrättelse ont af BorgareSt. i ämnet fattadt beslut ännu icke kommit It. o. Ad. tillhanda. Frih. Alströmer: Ehuru icke antecknad såsom reservant, har jag likväl inom Utsk. varit af en från dess tillstyrkande något afvikande mening. Jag har hufvudsakligen biträdt den åsigt, som uttalats i Prosten Emanuelsons reservation, och an sett att de ifrågavar:de föreskrifterna borde gälla icke allenast i afseende på de arbetsföretag. hvilka utföras eller understödjas af Staten, utan äfven de som verkställas på bekostnad af enskilde personar. bolag eller menigheter.
Remitterades till BancoUtsk. i sammanhang med den af R. o. Ad. d. 6 dennes e. m. beslutade återremiss af samma Utskrs betänk. Hr Dalman, Willi. Fredr., hade ingifvit ett så lydande anförande: Då jag inom motionstidens slut väckte förslag om förändring af de lagstadganden, som ålägga domaren ä landet ovilkorlig skyldighet att vid alla s. k. extra förrättningar, före afresan från förrättningsstället, till parterna utgifva protocoll och utslag, förbehöll jag mig att framdeles få närmare utveckla motiverna för denna motion; och som jag, när remiss beviljades, fann mig urståndsatt att då begagna tillfället för en sådan utveckling, har jag dröjt dermed, till dess det blifvit afgjordt, hvad behandling nya civil-lagförslaget af R. St. skulle erhålla. Men sedan all utsigt för någon generellare granskning af detta lagforslag under innevar. riksdag numera försvunnit, anhåller jag att få fullfölja min motion och i sådant afseende nu något utförligare framställa de skäl, sorn tala för den af mig äskade partiella lagförän7 H. 8 5S Den u Maj e. m. dringen. Jag anser detta desto angelägnare, som motionen tilläfventyrs för mången kan synas endast åsyfta en fördel för domaren på parternas bekostnad, och förslaget af sådan anledning kunde möta motstånd, ehuru dess antagande i sjelfva verket skall finnas lika fördelaktigt för parterna, söm nödvändigt för domaren. Klagan föres ofta öfver domares försumlighet, särdeles å landet, att inom föreskrifven tid utlemna protocoll och utslag, och å ena sidan kan det icke nekas, att så länge fatalier för ändringssökande i allmänhet beräknas, icke efter tiden för domens lifgifvande, utan efter dess muntliga afkunnande, är det för parter af högsta vigt att, sedan domen blifvit afsagd, nied minsta möjliga uppehåll erhålla skriftlig del deraf; uppenbart igenfinnes ock i detta partens behof grunden för stadgandet i 1734 års lag, att häradshöfding skall, innan han från tingstad reser, gifva domen skriftligen ut, såsom det heter i 24 Cap. 5 §. Rätteg.balken
Då likväl de af mig nu omnämnde 2:ne principer, nemligen att de döman des antal bör vara i lagen bestämdt, och alltid udda, icke blifvit lagda till grund hvarken för den nådiga propositionen eller för Lag-Utskottets förslag, bar jag ej ansett mig kunna biträda någondera. Jag skall nu yttra några ord särskildt om hvardera förslaget. Hvad sålunda först den nådiga propositionen beträffar, så innehåller det deruti framställda lagförslaget 2:ne morn., af hvilka det ena stadgar alt ”i Hof-rätt må ej färre än fyra ledamöter döma i mål, som å ära eller lif gå.” Här förbjudes endast att de demandes antal må vara mindre än fyra, men icke att det må vara större, och att det får vara huru stort som helst. Antalet af de dömande bär således icke blifvit till sitt maximum bestämdt, hvadan ock den förste af ofvannämnde principer härvid ej iakttagits. Om nu bland de fyra dömande två fria och två fälla, så skall den tilltalade från ansvar för det åtalade brottet befrias, hvaraf följden kan blifva att den verkligt brottslige ej sällan undgår straff. En principenlig lagstiftning synes mig dock fordra, att det beslut, hvarigenom den tilltalade, vare sig frikännes, eller dömes till ansvar, alltid bör i sig innefatta den mening, som flertalet bland de dömande uttryckt. Vidare beter det uti det Kongl. Förslaget: ”1 andra mål må tre ledamöter utgöra domfört antal der alla om slutet ense äro.” Då de icke äro ense om slutet, måste således en fjerde ledamot tillkallas. Men om nu i brottmål två bland de tre ledamöterne friat den tilltalade, hvartill skall det dä tjena att tillkalla den fjerde? Dennes röst kommer ju icke att i ringaste mon inverka på sakens utgång; ty, då Iva bland de tre ledamöterne ansett den tilltalade böra frikännas, så måste han blifva fri, ehvad den fjerde ledamoten förklarar honom skyldig eller icke.
Att genom en enda lag bestämma så väl liela omfånget af förenämnde, vidt omfattande och inflytelserika, statsförvaltnings-organs verksamhet, som dess inre sammansättning och dess tjenstemanna-personals inbördes förhållande är, såsom Utskottet yttrar, ett ytterst svårt och vanskligt företag; och, då utfärdandet af ifrågavarande Instruktion föregåtts af en mer än vanligt sorgfällig beredning, dervid icke, så vidt jag vid granskning af handlingarne varit i tillfälle att inhemta, blifvit meddelad någon antaglig anvisning till undanrödjande af det fel, Utskottet trott sig i omförmälde hänseende upptäcka, så bör, efter min tanke, detta fel hvarken läggas Föredraganden till last såsom bevis på bristande skicklighet eller rättfärdiga en tillvitelse mot Konungens rådgifvare att icke hafva iakttagit Rikets sannskyldiga nytta. Kansli tu! iönsU Isko Hets Memorial N:o i /. 47 På den (orsta af de åberopade grunderna låter sig således, efter mitt förmenande, anmärkningen icke försvaras, oell än mindre motiveras den genom de sednare. Lydelsen af 10 § är den: "Kongl. Maj:Is Befallningshafvande utöfvar högs/a polis myndigheten i Hind och bör derföre hafva omsorgsfull värd derå, alt allmän ordning och säkerhet upprätthålles, samt, i händelse häremot bryles, vidtaga erforderliga åtgärder, äfvensom i öfrigt tillse alt begångna brott blifva i laga ordning beifrade; ägande Kongl. Maj;ls Befallningshafvande alt, för handhafvande häraf, uti sådana läll, der ansvar icke är i lag bestämdt, stadga erforderliga vitén.” Mig synes icke ulan förtydning af §:n kunna påstås, alt Konungens Befallningshafvande derigenom erhållit makt alt stadga vilen i andra läll, än der han uppträder såsom handhafvare af högsta polismyndigheten i länet.
Då det med inventeringar åsyftade ändamål närmast torde befrämjas derigenom, att sådane anställas på obestämda tider, anser Utskottet det vara olämpligt, att Banko-reglementet bestämmer månaden, då inventering i Bankens alla kassor och öfrige förvaringsrum skall af Fullmäktige förrättas j hvarjemte, och som en sådan inventering möjligen kunde mera än en gång årligen erfordras, Utskottet, genom punkten 2:a, tillstyrkt en förändring af Reglementets 6:te §. Sedan Rikets Höglofl. Ständer numera, genom bifall till l:sta § i Betänkandet N:o 14, gillat den uppställning, Fullmäktige gifvit åt den s. k. halfårs-uppgiften; lärer 24 § i Reglementet böra erhålla den lydelse, punkten 3:o utvisar. Den ofullständighet i 26 §, Banko-fullmäklige anmärkt uti 8:de punkten af deras ofvanberörde berättelse, tror Utskottet kunna afbjelpas genom det tillägg vid 2:dra momentet i 26 §, som punkten 4:o innehåller. Genom borttagande af orden de årliga, sorn förekomma uti 27 § af Banko-reglementet, lärer, på sätt Fullmäktige i 9:de punkten af berättelsen förmält, åberopade § undfå erforderlig redaktions-förändring, hvilket af punkten 5.o närmare inhemtas. Banko-Vtskottets Memorial, N:o 71. 5 Som Rikets Högloft. Ständer gillat Utskottets framställning i memorialet N:o 52, torde den genom punkten 6:o gifua förändrade lydelse åt 28 § få i blifvande Reglemente införas. Genom bifall till Utskottets tillstyrkan i memorialet N:o 54, kommer 29 § i Reglementet att bibehållas oförändrad, enligt punkten 7:o bär ofvan. Jemnlikt Banko-reglementets 3 §, utgöres Bankens Under-styrelse af Cheferne uti Kassa-afdelningen, Sedel-kontoret, Depositions-afdelningen, Uåne-afdelningen, Låne-kansliet, Kontrolloch Revisions-afdelningen samt Bokslutsoch Ekonomie-afdelningen.
Fullmägtige, som icke kunnat tillstyrka den sökta befrielsen från ett i laga ordning ådömdt ansvar för ådagalagd tjensteförsummelse, bafva dock vitsordat, att Anagrius, under sin långa tjenstetid, dels i Riksgalds-Contoret och dels i f. d. General-Assistance-Contoret, städse gjort sig känd för pålitlighet och ett ordentligt uppfyllande af sina åligganden, med undantag endast af omförmälde försummelse vid utöfvandet af den honom uppdragne controllerande befattning, dervid likväl icke skäligen borde förbises det högst listiga sätt och de ovanliga konstgrepp, hvarigenom, enligt hvad under ransakningen blifvit upplyst, den person, som bordt controlleras, förstått att från sig afleda ali misstanka för svek och bedrägeri. Härjemte hafva Fullmägtige upplyst, att sökanden, vid en ålder af nära 70 år, saknade all annan tillgång till bergning och uppehälle, än den honom på General-Assistance-Contorets Expectance-Stat tillerkända och nu för ifrågavarande böter, som utgjorde 326 R:dr 12 sk., innehållna Utlånings-Cassörs-lön, uppgående, enligt detta års Stat, till 855 R:dr 4o sk. och således med 196 R:dr 32 sk. understigande den lön, hvarefter böterne blifvit beräknade och skola utgå.
Med anförande, hurusom någon s. k. evangeliibok på Finska språket med de nya för vårt land fastställda predikotexterna ännu icke funnes tryckt, oaktadt det Sverige tillhörande Finska folket, hufvudsakligen bosatt inom NederTorneå, Carl Gustafs, Öfvor-Torneå och Pajala socknar, uppginge till öfver 17,000 personer, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att anslag måtte beviljas till betäckande af tryckningskostnaden för 4,000 å 5,000 exemplar af omförmälda texter, hvilka in extenso och med så tydlig stil, att de äfven af äldre personer kunde läsas, borde, så fört sig göra läte och till så billigt pris som möjligt, hållas den Svensk-finska befolkningen tillhanda. Rikets Ständer hafva tagit berörda framställning i öfvervägande; och då, enligt hvad upplyst blifvit, konsistorium i Hernösands stift vid flera tillfällen förgäfves sökt göra tryckningen al ifrågavarande predikotexter till föremål för enskild spekulation, synes Statens mellankomst i sådant hänseende af oundgängligt behof påkallad; men enär Rikets Ständer icke ega någon ledning för bedömande af beloppet utaf det anslag, som skulle för ändamålet erfordras, hafva Rikets Ständer härigenom velat i underdånighet fästa E. K. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på behofvet af tillgång på predikotexter för Sveriges finska befolkning, samt anhålla, att E. K. Maj:t täcktes låta vidtaga de åtgärder, som för fyllande af nämnda behof kunna finnas nödiga. 109:o. Jemte erinran, hurusom det för inköp af skickliga inhemska konstnärers arbeten anvisade årliga anslag af 6,000
För mig är likväl en sådan förklaring öfverflödig, enär jemförelsen visar mig, att då han ej anser med sin pligt öfverensstämmande att kunna göra proposition å Utskottets Memorial, han ej heller kan framställa den proposition de yrkat. Således återstår endast för oss, att få höra Herr Grefvens och Ordförandens fråga till Ståndet, om det yrkar proposition antingen å Memorialet, eller sudan som Grefve Frölich och Herr von Hartmansdorff föreslagit. Herr HjertaGustaf: Jag har ej kunnat uppfatta orden i Herr Grefvens och Ordförandens anförande på samma sätt som Grefve Frölich. Jag tillstår, att jag önskat, att i slutet någon ändring ägt rum, och att ej ett så hårdt vilkor blifvit bestämdt; men jag har tyckt mig finna, att Herr Grefven och Ordföranden satt Ståndet i tillfälle att bedömma, huru Ståndet bör handla, för att ej få vägrad proposition i hufvudfrågan. Herr Grefven och Ordföranden har sagt, att han ej kan göra proposition till bifall å Utskottets Memorial i dess helhet. Hela discussionen har visat, att detta icke af Ståndet önskas, emedan den gått ut på, att antingen förkasta principen eller bifalla den. Jag ber Ridderskapet och Adeln fästa uppmärksamhet 96 Den 3 Februarii f. m. derå, att Herr Grefven och Ordföranden förklarat sig kunna göra proposition å principen, men dervid fästat det vilkor, att beslutet skulle föranleda till ett stadgande i RiddarhusOrdningen. Jag bekänner mig tillhöra dem, som anse saken vara i det skick, att vi lika mycket vinna genom dess införande i RiddarhusOrdningen, som i Ståndets Ordnings-stadga, emedan den numera ändå ej kan komma i verkställighet vid denna Riksdag. Då tillika en Konungens Rådgifvares yttrande tryggat oss, alt saken kommer att sanctioneras, och att den således för framtiden blifver gällande; anser jag Herr Grefven och Ordföranden böra tillåta mig förklara, att då fråga nu blott är om principen, proposition bör kunna göras.
Dtäntmäfaren Stylgretiö, od> 8anb&$amereraren, &ammar«9täbet åperhmané unbecbåniga an* föfningav, att, fåfom penftott, få åtnjuta fulla beloppet af beraö in* neI>afDa löner; 43:o af famina bag, i fråga om De, f. t>. föirecteurerne »iD (Sjfilétuna SriflaD, éfroerjten ^3a(m och 6f»erjle*8ieutenanten Sftorbe* mall tillagba penftoneré öfroerflpttänbe på Alllmänna 3nbragningé*@taten; 44:o af famina Dag, angående framlibne ©tat&OLommijjarien €. ^BiDegrenö trnänne oförförjDa böttrarö unberbåniga anföfning, att till oaffortabt belopp få åtnjuta ben Söfanberne, gemenfamt meb be* tae?
Enligt Bankens räkenskaper, hafva för Tumba användts utöfver värdet af derifrån gjorda lefverencer: l:o Under åren 1755'—1778 till inköp af Tumba hemman, Hamra och Nohlinge egendomar, samt Brukets uppförande och förläggande, afskrifvet vid Riksdagen 1778, Sp. R:dr 64,443: 18. 7. 2:o Återstod af Banken utgifvet R:dr 252,909: 23. 8. Härföre äger Banken Tumba Pappersbruk med byggnader, machinerier, inventarier och fordringar, vid 1834 års slut i Tumba räkenskaper upptagna, efter afdrag af den bland Bankens tillgångar upptagna cassabeliållning B:ko R:dr 6,012: 21. 2., till B:ko R:dr 337,276: 21. 2. Att härutöfver för de äldre tiderne afgifva mera i detalj ingående redovisningar för hvarje slags utgifter och rörelse vid Tumba, skulle erfordra Berättelse otti förvaltningen af Tumba. >9 en omslutning af äldre räkenskaper, som icke tiden medgifvit. Men Fullmäktige få fästa uppmärksamheten derå, att vid deras, till Banko-Utskottet 1840 afgifna Berättelse öfver förvaltningen af Tumba, finnas, under Litt. A, B, C, bifogade tabeliariska jemföraude uppställningar af de förnämsta, fölen fullständig kännedom af Verkets ställning tjenande förhållanden under de 10 åren 1829—1888, och en lika, efter samma grunder utarbetad, öfversigt bifogas under Litt. A, B och C. 7:o Genom vidtagandet af ändamålsenliga förändringar, bör det ock blifva möjligt, att Tumba kan dr ifvås med vinst så väl som enskildes pappersbruk, som gifva betydlig behållning årligen. Detta bör ske sä mycket lättare, som Tumba har stora förmåner framför andra.
Hr Ehrenhoff har sagt, att Banken icke kan honorera sina förbindelser, så vida den eger 30 millioner i utelöpande sedlar utöfver den metalliska valutan. Derpå behöfver jag icke svara, emedan Hr Mannerskantz redan 6agt, att det är Svenska natia - D eli 2 No vem ber. f>5 nens skyldighet att fylla bristen. Men det är en bestämd orättvisa att, när jag eger löfte, att Banken skall till mig utbetala silfver, då föreslå att Banken icke skall göra det, och att jag således icke tär till min förmån begagna det silfver och guld, som Banken är skyldig att utlemna. Jag tror, Mine Hrr! att det är friheten, sora leder en nation längst fram på civilisationens bana; friheten, under hvilken form den än uppenbarar sig, antingen såsom religiös, ekonomisk eller politisk, är det dQck den, som leder oss framåt, som skänker oss de största både andliga och materiella krafter. Svenska folket har varit så lyckligt, att från urminnes tider hafva egt nationell frihet; må vi, Mine Hrr! vid denna lliksdag genom upoffringar betrygga denna frihet, så att vi ieke må sitta bortglömda och bortgömda i en vrå af Europa. Politisk frihet hafva vi egt sedan 1809, religiös skola vi med Guds hjelp tillkämpa oss, och ekonomisk frihet, grundlagd 1823, hafva vi, Riksdag efter Riksdag, allt mera tillegnat oss. Skola vi icke då fortgå på samma bana, som vi under en följd af år beträdt, skola vi sätta skrankor för den frihet, som, enligt min Öfvertygelse, är grunden för all annan? Ty det är den ekonomiska friheten, som skänker menniska;) bättre föda, varmare kläder, ljusare boningar och mera ledighet att egna sig åt sin andliga förkofran, och jag tror, att de ord Tegnér yttrade vid GustafAdolfs-festen om andens frihet, fullkomligt kunna tillämpas på det enskilda förverfvets: »Hvarhelst en menskohand den höga binder, Der blekna rosorna på slägtets kinder.» Frih. Sprengtporten: Jag ämnar icke yttra mig i sjelfva ämnet, utan blott angående den frågan, till hvilket Utsk. motionen bör remitteras.
Skoga; 76 Ben i* December e. m - hushållningens föremål måste ju bestå uti att éterniséra tillgångarne pä en nödvändighetsvara, och vinsten deraf blifver den afkastning, hvilken under beräkning af Skogens framtids bestånd , årligen kan Jemna* än det allmänna, än det enskilta, i förhållande till hvarderts rättigheter och derom gällande föreskrifter. Äro alls locsler lika? Om man vill taga exempel ifrln Frankrike och den tid Skogsrne der förstördss, så skulle man mart kunna tro att det fordras stt slags folk yra, för att sätta, eller under hvad rubrik som helst, tillåta, någon helt generelt sätta yxen till roten på dem. Man insåg snart och beklagar nu oupphörligt att förstöringen fick på sådant sätt fortgå. Vill man taga exempel af Preussen, finner man hvad en klok hushållning förmår, och huru det som fordom i anseende till inkomster var af föga värde, kan blifva betydligt; hvem af oss kan tveka hvilketdera exemplet man bör antags och följa, och hvad motbjudande har det väl för oss att begagna andra Länders upplysning! Håfve vi ej redan i anseende till Jernhandteringen ådagalagt nyttan af vår läraktighet. Från Tyskland införskrefvos Bergsmän och Smeder, och jag menar att sjelfva behandlingssättet vid våra Stångjerns Smedshärdar ännu i dag kallas Tysksmide*- processen. Dett tiden var det ett ständigt Riksdag*- Ptn tf pfrtnher #, m-, I? Imna om Jernhandelns och Jernhandteringens upphjelpande. Nu har saken vunnit sin utveckling och Ststen sisa intrader . och man talar ej vidare derom; så skall det äfven gå med Skogshushållningen, om den på rätta grunder vinner utveckling, och den dertill hörande vården organiseras så, att allmänna Sko. garoe motsvara sitt ändamål och derunder befordra Statens intrader. Vore det icke Riksnyttigt att hellre leda uppmärksamheten härpå, in huru man på en gång skall kunna göra sig af med dem. Och hvarför skall man sä skynda? Är saken beredd? Vet man ännu de ifrågavarande Skogars vidd och nuvarande beskaffenhet?
Dues d’Al bes, Moringar och kumlen 2,069: 17. — Hamnoch Lastageplatsen, Roddare och Tvättbryggors, Passagebroars och Afloppstrummors underhåll och förbättring 70,914: 46. — orra Auctionshusets inredande för Drätseloch Inqvarterings-Commissionerne £),836: 19. 9. Medeltal. centralicerade K ä ni ners-R ättens Afdelningar, Stadens Poli ti e-Ä tube tsoell Byggnings-samt Handels-Collegier och Justitiae - Collegii Kammar-Contor. Cellers och Arre - 6,491: 3. lo. Radhuset 10,293:41. 4. Jernvägen: tillbyggnad af den så kallade Fougelsbro, samt underhåll af broar och stallninga r för jernets resning m. m. 15,113: 37. — Badsumpar under nya Kungshol rasbron , till allmänt begagnande 875:39.11. Nya skjul vid Auctionshuset å Riddareholmen, till Auctions - sakers förvarande 1,766:40. l. Nya Flottbroar vid Kungsholmen och nya trappor uti Pelarebacken . 970: 42. 6. Nytt våghus vid Munkbron, contraheradtatt upp - T a b eli, tillhörande Öfve r-Ståthål la re-Embetets Berättelse om Stockholms Stads tillstånd i ekonomiskt och statiststiskt afseende åren 1838—1842. Tuni 538 2,468 U t s ä d K < dq tS St. 30 T:r T:r T:r T:r T:r T:r Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. Sd T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r 3,569 LU 23,116 Under haline kreatur. C ' v. St. 2,295 St. 224 St. 1,042 St. 21 W) Si. R. t-i O cL R. Summa. R.