Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då höra vi, oaktadt stormens gnissling och snöslaggets piskande emot väggar och tak, hastigt hofslagen af en häst, som i sporrstreck närmar sig vår hydda. Detta var visst icke någonting ovanligt, ty stora körvägen går helt nära torpet, men hvad som var ovanligare var, att min man genom hålet på fönsterluckan såg, att ryttaren icke for förbi, utan vek af på den smala körvägen af ett bösshålls längd, som förer till vår koja. Det vill säga han stadnade verkligen vid trappan och bultade på. Min man, som är mycket stark och modig, samt i sin ungdom var det i än högre grad, gick då och släppte in. För röfvare fruktade han inte ... dertill var han för fattig, kanske också för stark ... han trodde snarare, att det var någon hjelpbehöfvande och han menade, att en tredje persons närvaro kunde förströ oss och litet skingra vår sorg. Derföre var det då som han släppte in. Han steg då in åtföljd af fremlingen, som vid eldslågans matta sken såg ganska skrämmande ut. Han var klädd uti en drägt, alldeles för besynnerlig att rätt kunna beskrifvas. Han såg ut såsom hälften qvinna, hälften karl, och såsom qvinna var han lång, men som karl temligen kort. Dock hörde man på rösten, att det var en karl ... Hans ansigte kunde man icke alls se, men utanpå hade han ett annat ansigte, sådant som komedianterna bruka. Skulle jag inte varit så sorgsen, så hade jag visst blifvit bra rädd ... ty först när han började tala, kunde man på rösten finna att det var en menniska. «Jag vet att ert barn är dödt» sade han och förvånade oss, ty på de några dygnen hade knapt någon menniska varit hos oss, åtminstone inte en sådan, som han såg ut att vara. Han fortfor vidare: «Hvad gör ni med ett dödt barn, gif mig det döda barnet, jag skall begrafva det; här har ni ett lefvande i stället.» Med dessa ord tog han fram under sin besynnerliga mantel ett litet bylte, som verkligen innehöll ett vackert sofvande barn. «Vi vilja sjelfve begrafva vårt barn,» sade far.
— Derifrån borde afdragas: a) beloppet för de, enligt hvad Krigs-kollegium anmärkt, åren 1826, 1831 och 1833, å beklädnadsstaten tillkomna persedlar, med . v:dr 3,284: 4. 2b b) beloppet för den uti squadrons-chefernes förklaring omnämnda beklädnadsersättning, med r:dr 6,916:33 lf. !— 10,200: 37. 4. och således återstoden, eller r:dr 41,399: 10. 8. utgöra "rätta beloppet af det förskott, för hvilket passevolautörerne humle ajffordras godtgöre/se.” Men då härjemte, enligt Departements-chefens tanka, utredas borde, huru stor del deraf verkeligen kommit nuvarande passevolantörer lill godo, uppkomme följande kalkyl: nuvarande passevolans-anslagssumman r:dr 51,600. — Drages härifrån det äldre, under åren 1815 — 1818 tillkomna, förskottet 36,942: 44. — återstode ett belopp af „ 14,657: 4.
StatsContoret upptages till 5f R:dr per Tunna, finner Utskottet deremot, i öfverensstämmelse med Kgl. Propositionen, icke kunna förslagsvis beräknas högre än till 5 R:dr, eller för denne Spannmål 172,000. — - 3:o KronoTiondcSpanncrnälcn j hvars indelta belopp vid 1823 års StatsReglering beräknades till 89,727 T:r å 5| R:dr, har, på enahanda sätt som om den indelta delen af Ordinarie Räntan anfördtär, och sedan i8a3 års Riksens Ständer förordnade att hvad dittills upptagits såsom anordning utom Stat, skulle å Stat varda uppfördt, rättat sig till en summa af T:r 108,279: 31. - hvartill kommer den TiondeSpannmål som till Barnmorskors underhåll utgår, och hvilken Utskottet jemväl föreslår att, enl. K:gl. Propositionen från Anordning utom Stat uppföras på Stat med 307: 5. - Tillsam. Det öfriga af TiondeSpannmålen, som är StatsVerket behållet, anser Utskottet, enär densamma för år 1826 utgjort 17,204 T:r i4 kpr, deri dock något Hafra och Blandsäd äro inberäknade, kunna uppföras till 16,600 T:r å 5 R:dr 83,000. —• - 4:o KronoTionde-lösen efter bestämda priser utgår sålunda: i Blekinge Län, till Kyrkors under häll . T»,.Kk*8{j>*.Vi£ i Götheborgs d:o, afkortning för Säteri-frihet 3o: 23, i dito dito, till ClereciStaten 69: 28, i dito dito, till Kyrkor e734- 17. i dito dito, till Kronan 63. — i Kopparbergs Län, till Kronan 02.4 • 3. å 1 R:dr. Tillsam:s T:r 3457: i5 kpr.
Jemte anförande af viglen och nyttan för fäderneslandet, att Trollhätte Canal och Sluss-verk blefve bringad till lika dimensioner med dem Götha Canal eger, samt att, enligt uppgjord calcul, för ifrågavarande arbete skulle erfordras en million R:dr Banco, jemte bidrag från Götha Canal; har framställning hos Rikets Ständer blifvit gjord derom, att, derest Rikets Ständer under närvarande förhållanden icke skulle vilja bifalla ett deremot svarande lån, Rikets Ständer för detta ändamål åtminstone måtte anslå 5 procents årlig ränta å ett slikt lån, genom hvilket bidrag Trollhätte Canal-Bolag skulle finna sig uppmanadt att tillskjuta de ännu ej inbetalde 45 procent på deras actier, eller i motsatt fall för desamma taga billig lösen, i hvilken händelse ett nytt Bolag kunde bildas, som öfvertoge det hela, samt utförde det efter uppgjord plan. Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer, som ansett sig icke kunna bevilja Trollhätte Canal och Slussverks Bolag ett räntefritt lån af en million R;dr, dock funnit företaget, att bringa Trollhätte Canal till lika dimensioner med dem Götha Canal eger, vara af ett stort nationelt iuteresse i afseende på befrämjandet af Sveriges handel och sjöfart; och som Rikets Ständer uti serskild nnderd. skrifvelse af denna dag, i anledning af verkställd granskning af Convoy-Coromissariatets förvaltning och räkenskaper, i underd. hemställt, att den, efter uppgjorda calculer, behofven öfverskjutande årliga behållningen af de hittills under benämning af Convoy-medel utaf Svenska handeln utgående afgifter måtte, efter E. K. M;s och Rikets Commeree-Collegii samt Ilandels-Societeternas i Rikets större Sjö- och Handels-städer hörande, användas för Svenska handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, så väl utom som inom Riket, samt det torde kunna tagas för gifvet, att ifrågavarande ombyggnad af Trollhättan är ett löreträdesvis vigtigt företag, i afseende på handels och sjöfartens 12 Expeclitions-TJtskottets Förslag till und.
Det åtföljes alltid af vida pös-ärmar oeh är ytterst klädsamt. Jag förvånar mig öfver att ej se stockholmskorna använda det mer än hvad fallet är. tid, den heliga Brigitta och Fredrika Bremer. Dessutom kommer att i olika bilder framställas den svenska kvinnan i henöes förhållanden och hemlif under olika tider: under sten-, bronsoch järnåldern, medeltiden, nydaningstiden, Gustaf Adolfs tid samt 1700-talet. Målningarna skola omgifvas af en mängd dekorativa element. Konstnären, som ämnar hålla dessa målningar i populär stil, har under våren och försommaren under en vistelse i Dalarne utfört kartonger till målningarna, som skola blifva färdiga i höst. Barnets första lögn. Kvinnor anställda vid kungliga obserEn afdelning vid detta ^ / T ^ f v e n uppfostran har sina » kritiska davatoriet i Greenwich. gar ». En sådan är den, då barnet för observatorium bar upplåtits för kvinnor och skötes uteslutande af fyra från Newnham utexaminerade första gången söker narras. Lögnen är kvinliga studenter med en Miss Clemes från Manen skam och källan, ur hvilken många laster chester i spetsen. De tjänstgöra dagligen vid obseroch synder ha sitt upphof. Därför böra barnen vatoriet, där deras sysselsättning omfattar exakta just beträffande lögnen bevakas med allra störmätningar från fotografier, såväl som fotografiering och observationer nattetid. Anordningen säges vara sta uppmärksamhet. Har man lyckats med blott ett försök, men om Miss Clemes oeh hennes sin första osanning, utbildar man alltid vidare hjälparinnor lyckas göra sig nyttiga, skall kvinnodenna afskyvärda konst, tills man uppnått mä- afdelningen vid observatoriet säkert bli en permanent sterskap däri och kommit så långt, att man ljuinstitution. ger, utan att ha den ringaste orsak därtill. Därför: gifven noga akt på den första lögnen! Det finns väl knappast något barn, som ej till slut Bosa Kerschbaum är namnet på Österrikes första kommer med en osanning. Skälen kunna vara: kvinliga praktiserande läkare.
Då till följe af den framställning, som jag hade äran görn, jag ej förmärkt att någon af R. o. Ad:s ledamöter önskat 12 Den 16 November f. m. stt målet skulle ytterligare hvila på bordet, så får jag vördsamt yttra ruina tankar derom. Jag måste börja med att begära några upplysningar af Utsk:s ledamöter. Utsk. tillstyrker, pag. 19 under litt. A., att alla utom egentlig bergslag belägna jernverk må erhålla obegränsad vågföringsrätt för allt det stångeller manufactur-jern, som kan vid nu privilegierade härdar tillverkas. Jag måste fråga hvad som menas med ordet ”egentlig bergslag.-” Frih. Hamilton, Hugo: Till svar å den af en värd talare framställda fråga, hvad Utsk. menat med orden Oegentlig bergslag,” får jag äran upplysa, att Utsk. derunder förstått detsamma som K. Bergs-collegii förslag innehåller, eller de bergslager, der grufvebrytning och lackjernsblåsning ännu i stort bedrifvas. Hr Lagerhjelm: Jag tror det också, ty så väl uti Bergscommissionens und. förslag och berättelse, som uti Bergscollegii und. framställning till K. M. och samma collegii årsberättelse äro dessa bergslager upptagna under rubriken af tackjerns-bergslng. Jag förmodar således, alt Utsk. menar detsamma med egentlig bergslag uti betänk, som med tackjerns-bergslag. Tackjerns-bergslagerna äro följande: Vesterbergslagen, Norbergs, Philipstads, Noro, Lindes, Ramsbergs, Hjulsjö, Nya Kopparbergs, Hellefors, Grythytte, Carlskoga, Lekeb ergs la ge n. Bland dessa bergslager finnas alltså icke Lerbäcks eller Ofvansjö och Thorsåkersj icke heller den s. k. Österbergslagen.
Stånd sig icke efter de öfrige fogar; varde C011- stitutions-Utskottet, genom val af Riks-Ståndens Plena, till slutlig jemkning, förstärkt till ett antal af Tjugo personer af hvarje Stund, hvilke genom samfäld, icke efter Stånd anställd, omröstninsr, skiljaktigheterne förena, och det dymedelst fullständigt beredde utlåtande hvile sedair till Riksens Ständers afgörande, som ofvan sagdt är. 81 §. Denna Rege81 §. Haft. 5ö Bil /. Conjtitiuion» Ut sk. Betänk. 1V:o 3; riags-Form samt Rikets och möjlige att verkställa. Riksens Ständer må icke å den Riksdag, då Utskottet någon sådan andi ing foieslår, titan feist å den nästföljande, deyam besluta. Blifva då alla Riks-Stånden 0111 änd; ingen ense, öfverlejrnne de forslaget derom till Konungen, genom deras Talmän, med begäran, att Konungen ville SiLt bifall dertill gifva. Konungen inliämte hela Stats-Rådets tankar deröfver, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker till deras åstundan. Vill konungen hos Riksens Ständer till Konungen ringsform samt Rikets _ och möjliga att verkställa. - Inkommer till Riksens Ständer C 011 st i t u t i o 11 s - U t - skottet med något förslag till Grundlags ändring, må Riksens Ständer kunna derom vid samma Rik s d a g ö fveriägga. men icke besluta. Göras i Plenaicke anmärkn ingar mot U Is k ottets förslag, livi le det, såsom ett Riksens Ständers Utlåta lide, till näs ta Riksdag. Vt sk. Betänk. N:o J. 5t genom deras Talmän.
Sits hus till begagnande af directionen öfver armeens pensionscassa under en förestående reparation. Frih. Cederström, Jacob: Det är några handlin gar inom Statsoch Const.Utskrn vid denna riksdag, som jag anser böra komma till R. o. Adrs samt Svenska folkets kännedom. De äro lill att börja med ett StatsUtskrs prot.utdr. af den 19 Mars 1840, så lydande: "Utdrag af prot. hållet hos R. St:s StatsUlsk. den 19 Mars r84o. S. D. Sedan SlatsUtsk., för regleringen af den del utaf utgifterna under 2:dra hufvudtiteln , som innefattar anslaget för ministerstatens aflöning, genom skrifvelse till Hr t. f. Hofcancelleren, begärt upplysning rörtde användandet för år 1837 till deras hufvudsummor under titlarna af de till cabinettscassan anordnade, på anslaget lör ministerstaten uppkomna besparingar af Konungariket Norriges bidrag, samt af de fi ån extra utgiftsfonden lill nämnda cassa utbetalde medel; så har Hr t. f. Hofcancelleren, jemte svar af d. 7 innevar. Mars månad, meddelat, i bestyrkt afskrift, en utaf H. E.
Under upläsningen häraf äterkorn Nidderstapet och Adelns deputation, under anförande af Friherre 0eäer8tröm, sorn .qjorde redo för Hn bestickning, och tilkännagaf at Preste och Borgare-Ständen lofwat företaga de dem af RidDerstapet och Adeln meddelade beslut, och deröfwer sit yttrande lemna, men at BondeStändet icke i dag warit til plenum sammankalladt: hwarefter fortfors til flut med läsningen af StatsUtstottets Protocolls-Utdrag. Herr käblmsn, Otto kreäric, upläste til Protocollet följande: Sedan StatsUtstottet afgifwit en berättelse som gifwer nägon anledning at kunna inse Financernes inwecklade förhällande, samt sit Betänkande öfwer redogörelsen, i anledning af det Protocolls-Utdrag här den is förra manad beslöts at Stats-Utstottet meddela; torde mig tillatas häröfwer i ödmjukhet fä yttra min enskildta mening: at da Protocolls Utdraget endast innehöll en önskan at fä del af, om til beifrande af den noggrannaste redovisning för allmänna Medlens förwaltning under sednaste Sweriges vlyckeliga period, Stats-Utstottet trodde sig behöfwa förstärkning af Ledamöter; sä har ocksä Stats Utstöttets utlåtande i den delen endast sträkt sig sä wida som Protocolls Utdraget gifwit anledning til> Men dä ytterligare i Plenum den 3 j denne mänad blifwit beflutadt, at ti!
Emb.-Ber. den 14 jfan. 1840. 15 Utslag den 20 Juli i838, sig utlåtit och, ined afseende å hvad Landshöfdingen och LandsKamereraren i deras afgifna förklaringar anfört, funnit sig icke kunna bifalla hvad af AdvokatFiskalsEmbetel anmärkt och påstädt blifvit. Vid granskning af delta Kongl. HofRättens Utslag, hvartill skälen måste sökas i afgifna förklaringarne, kunde deremot först erinras, att då Konungens Befallningshafvande, sedan jag infordrat, jemte KämnersRättens i Borås angående Lärlingen Friman meddelade Utslag, det Utdrag af samma Domstols saköreslängd, som legat till grund för Konungens Befallningshafvandes ifrågaställda kungörelse, endast insändt ett af saköres-uppbördsroannen bestyrkt utdrag af saköreslängden, det äfven skäligen bordt antagas, att ingen annan handling än denna tjenat till efterrättelse vid kungörelsens utfärdande, och att, ehuru de flera handlingar, hvilka då äfven, efter hvad sedermera hos Kongl. HofRätten blifvit uppgifvet, skola varit tillgängliga, under vanliga förhållanden lagligen kunnat till omförmälda åtgärd föranleda, det likväl, i afseende å ärendets behandling i öfrigt, syntes anmärkningsvärd!, att, fastän Kongl. Brefvet till samtlige Landshöfdingarne den a3 April 1782 stadgade, att till LandsSekreterarens föredragning och expedition hörde alla mål rörande handhafvandet af Lag och förordningar, som till rättvisans befrämjande lände, samt verkställigheten af domar i brottmål, Konungens Befallningshafvande ej dess mindre, genom LandsKontoret, utfärdat den kungörelse, på grund hvaraf Friman, som saknat tillgång till de honom ådömda böter, blifvit till kroppsstraff befordrad.
Vid undersökning af de förhållanden, som måste antagas utgöra de förnämsta orsakerna, så väl dertill att en mängd beväringsskyldige undanhålla sig från mönstringarne, som ock till svårigheten att emellan öfningsmötena med tillbörlig noggrannhet kunna redovisa den inmönstrade styrkan, har Kommitén visserligen å ena sidan trott sig finna, att nutidens högt uppdrifna industri, lättade kommunikationer och en mängd allmänna arbetens behof af en större arbetspersonal, än som utan olägenhet kunnat erhållas från den ort, der de bedrifvas, brutit den folksed, som i de flesta landskaper fästat innevånarne ofta för lifstiden vid födelseorten, och i stället framkallat talrika kringvandringar och flyttningar. A andra sidan har likväl förekommit: att, ehuru beväringsförfattningarne tillåta den beväringsskyldige, som vid mönstringstillfället aflägsnat sig från sin hemort, att inställa sig till mönstring och vapenöfning i den ort, der han vistas, detta endast undantagsvis egt rum; att utebhfvandet från mönstring förnyats flera år å rad och att det högst sällan lyckats, att genom brefvexling återfinna afflyttade eller på vandringar stadde bevänngsynglingar vid den tid, da de borde undergå mönstring och vapenöfning; att efterlysningarna efter sådana ynglingar inom flere län nått el t ansenligt omfång; att flere begifva sig på vandringar just vid den tid, mönstringarne tillstunda; att andra åter, sedan de uttagit afflyttningsbevis från skattskrifningsorten, ett eller flera år underlåta att ånyo låta skattskrifva sig, eller ock omedelbart efter vapenöfningarnes slut återkomma till den ort, från hvilken de anmält sig till afflyttning; äfvensom att vid mönstring approberade beväringsynglingar sedermera undanhålla sig från vapenöfningarna. I de flesta fall tyckes alltså framlysa en bestämd afsigt, att undandraga sig bevärmgspligtens fullgörande
Uän afgifvit. I den sistnämnde af desse heter det nemligen; ”att nybyggaihe, belägtte i de aflägsnaste och ofrugtbaraste delar i länet dra* ga med möda deras skatt och skola förr ellef sednare bringas till ödesmål.” Vill'man endast betrakta desse Nybyggare, såsom hjelpbehöfvande likar, så är deras belägen* het redan under denna synpunct förtjent af en alllmännare uppmärksamhet och vård; men det är äfven i ett och annat vigtigare afseende, som de norra ptovincernes Nybyggare böra omfattas med särdeles omvårdnad. Det är redan en erkänd san* ning, att Sveriges egendom till betydlig del be* står i dess vidsträckta jordrymd och ännu ouppod - lade St a t S-Ut s kott et s Betan kanden. lade marlcer. Norrlands skogar och ödemarker omfatta en areal af många millioner tunneland; och hvilka, snart sagdt, outtömliga skatter ligga icke här ofrugtbara och begrafne. Det ödeland, der under gles befolkning, en hjelplös nylyggle nu måste, i strid med ett hardt klimat, uppfordra alla krafter och ansträngningar, för att tillkämpa sig hvad för hans oundgiingligaste behof är af udden, skulle, genom tjenlige åtgärder i en icke aflägsen framtid blifva afklädd dess naturliga v Idher, talfikt befolkad och frugtbärande. Staten skall derigenom beredas en ny inkomstkälla och en redbar förmögenhet af den vigt och betydenhet, att den genom få andra företagjskulle till det belopp kunna påräknas. Med erkännande af att norra provincernes1 uppodling ar af stor vigt för hela samhället och bör på möjligaste sätt befordras, föijer också tydligen, att nybyggaren i desse orter är förtjent af uppmuntran i sina företag.
Revisorerne hafva anmärkt, att 6 stycken kalendrar blifvit upphandlade, deraf 2 i dyrare band än de öfrige. 40 — 314 — De 2 med skinnband försedda exemplaren hafva blifvit lemnade till läroverkets Kansler och Guvernör och de öfriga kalendrarne, hvilkas antal den sednare tiden blifvit förminskadt från 6 till 4, blifvit tilldelade Kanslers-sekreteraren, Guvernörens kansli, Majoren och Akademiens i staden varande Kammar-kontor, eller ett exemplar till hvardera af de embetsman och expeditioner, genom hvilka Akademiens angelägenheter och brefvexling med publika verk samt kadetters föräldrar och målsmän besörjas. Någon ytterligare minskning i detta sednare antal kan icke utan olägenhet äga rum; men då Revisorerne ansett kostnaden för de uppköpta kalendrarne vara förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet, skola de för Kansleren och Guvernören behöliiga exemplaren icke hädanefter af Akademiens medel betalas. Härigenom kommer alltså icke blott utgiften för 2 stycken kalendrar, utan äfven kostnaden för deras inbindning att för stats-verket besparas. § 3. Sedan beloppet af de Flottans manskap tillkommande tobakspenningar 1858 blifvit genom utfärdad stat förhöjdt, hafva genom förbiseende såväl af Akademiens Väbel, vid reqvisitionens uppsättande, som af t. f. Qvartermästaren, hvilken derå meddelat utbetalnings-order, tobakspenningarne för den vid Carlberg tjenstgörande båtsmans-korporalen blifvit, på sätt Revisorerne anmärkt, med 6 öre om dagen för högt beräknade under 92 dagar. Guvernörs-embetet har med anledning häraf fogat anstalt, att för mycket utgifne 5 R:dr 52 öre R:mt skola, under titel: anmärkning smedel, i 1860 års räkenskaper blifva återdebiterade. § 4.
beskäm?, trefaldt &amp; t ddin lott i Ijlrsets d e! mot min saknad, som en oferga~d, mot mitt ord att se&amp; man ser d i k a like! TzLC kztlle~z) rCar han göms, dig2 bleka hama, A n skall jag kanske Ronzmn vziigra vårar Och stafia på ditt k ä d a) kika, nanm Så vida j a g kan skoitja det for t % ~. e.- &amp; ?ao Ett meningsbyte i tidens frågor. Svensk t i d s k r i f t: D fiinligu fölfattaretyper)) för den naturalistiska riktningen på 1880-talet. Af Elja Fqxell. B En förklarilzg~ med anledning af Eva Fryxells uppsats: » Kvinliga författaretyper för den natiii: alistiska riktningen på 1880- talet.)) Af Ellen Key. w Repliker och rejZexiomrw föranledda af fröken Ellen ICeys uppsats: %En förklaring.)) Af Eva fiyxeil. wIïCzcltwen och 7cristmdonzenw ined anlednipg af fröken Ellen Keys $En förklarings. Af Jolm Personne. w Kristna ideal. w Ett iiilägg af l7~eodor Holnzberg. Några tankar ined anledning af fröken Keys artikel %En förklaringw i Svensk tidskrift. Af 1MathiZda Roos. Stockholm, Albert Bonniers förlag. E n polemik, som ej har blott och bart politiska eller litterära och koiistnarliga, intressen till grund, utan berör djupare, olika lifsåskådningar omfattande frbgor, %r en tillräckligt ovanlig företeelse inom vårt samhälle för att, d&amp; den en gåmg förekommer, den ej sknlle väcka uppseende inom vida kretsal *.
I Utskottets förslag till Beslut står, att Rikets Ständer borde ansökningen med underdånigt förordnande till Kongl. Maj:ts Nådiga profning och afgörande anmäla. Om detta bifölles, skulle Rikets Ständer bos Konungen gifva sitt förord för enskildte Motionairers ansökningar, hvilket, enligt min tanka alldeles icke är lämpligt; ty antingen böra Rikets Ständer bestämdt säga, att de sjelfve önska något, eller ock icke befatta sig med hela saken. Att framföra någon recommendation, anser jag icke vara dem tillständigt, helst då det änn.u.är oafgjord t, om saken det förtjena)-; ty en enskild UtskottsLedamots mening kan icke vara en tillräcklig ledning för omdömet. Jag förenar mig således med Grefve von Rosen i begäran om återremiss. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridder - Den 16 Februari! f. m. 23 skåpet och Adeln ansåg de vid Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda lill detsammas återremitterande. Ropades starka Ja jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade alt, som efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Pluraliteten afRidderskapet och Adeln bifallit återremiss af Betänkandet. \ ' “ Till pröfning företogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 sistlidne Januarii under N:o 3o afgifne, och den 3 dennes e. m. på hordet lagde Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande förändradt fångföringssätt. Herr Hjerta_, Gustaf:
Domhafvande i Bro härad, för enahanda förseelse — 17) Domhafvanden i Gottlands Norra härad, för oriktig förvandling af böter, ådömda qvinna, enligt 53 Kap. 1 § M. B 20. 18) Rådstufvurätten i Luleå, för oriktigt bestämmande af straffarbetstiden för qualifi ceradt tjufnadsbrott 23. 19) Rådstufvurätten i Waxholm, för olagligt beslut om en tilltalad persons inmanande i häkte 24. 20) Landshöfdinge-Embetet i Malmöhus län, för en Svensk ransakningsfånges utlemnan de till utländsk polismyndighet 25. 21) Pastor och Kyrkoråd i en församling inom Ärkestiftet, för oriktigt förfarande i ett till Kyrkorådet hörande ärende så ock för oriktigt prestbetyg 29. 22) En tillförordnad Domhafvanden i Färentuna härad, för det han afslutat lagtima ting och meddelat utslag, utan att dagen dertill varit inom häradet kungjord ... 36. 23) En tillförordnad Öfverjägmästare i Elfsborgs län, för olagligen meddelad tillåtelse till jagt å Kronopark 38. 24) Rådstufvurätten i Lund, för oriktig behandling af ett tryckfrihetsmål, (forts, från 1860 års berättelse) 40. 25) En Länsman i Södermanlands län, för häktad persons misshandlande — 26) Rådstufvurätten i Göteborg, för dröjsmål med ett tvistemåls afgörande, (forts, från 1859 års berättelse) 45. Sid. 27) Nämnden i Bollebygds härad, för olaga beslut om en tilltalad persons frigifvande ur häkte 46. 28) En tillförordnad