Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man också antoge, alt endast de mål äro vigtiga, som röra lif och ära, så kunde äfven i afseende derpå tankarna blifva förändrade, när målet blifvit fullständigt behandladt. — Vidare undgår man, genom det nya grundlagsförslaget, att på detta ställe finna uppdragen en skilnad emellan frälse och ofrälse män, hvilken skilnad jag önskade se upphöra, i afseende på Statens tjensteman. En annan fördel af att det icke funnes någon bestämd föreskiift, derom alt 4 ledamöter böra vara frälse och 4 ofrälse män , vore att derigenom uppkomme en möjlighet för Högsta Domstolen att arbeta på 2:ne divisioner. Jag skulle visserligen på det högsta motsätta mig , att Högsta Domstolen permanent så organiserade sig, hvilket också blefve omöjligt, enär divisionerna, då någon ledamot sjuk aade, icke vore domföra; men jag föreställer mig, att tillfälligtvis kunde denna fördelning vara ganska fördelaktig; då domstolen är öfverhopad af göromål, såsom t. ex. näst före och under en riksdag, då en mängd lagförslag tillhöra Högsta Domstolens granskning. På dessa skäl vågar jag, för min del, tillstyrka antagande af nya grundlags-förslaget. Hr Dalman, Wilh. Fredr,: Jag är visserligen till största delen förekommen af den siste värde talaren, men anhåller dock alt få yttra några ord i detta, efter min tanke, vigtiga ämne. Till de skal Hr von Troil anfört för det ifrågavar. grundlags-förslagets antagande, får jag lägga att, såsom §tn nu är redigerad, då det är föreskrifvet, att antalet af de tjenstgörande frälse och ofrälse ledamöterne skall vara lika, svårigheter för tjenstgörings-fördelningen i Högsta Domstolen säkert ofta nog inträffar, hvaremot sådant skulle mötas af vida mindre svårighet, derest frälse och ofrälse ledamöter, utan afseende på stånd, kunde indelas till tjenstgöring. För öfrigt skulle jag tro, att äfven nu vanligen minst 6 ledamöter deltaga i pröfningen af hvarje mål af huru fö - Den 'i 6 Mars f. m. 463 ga vigtig beskaffenhet det än må vara, äfvensom jag är öfverlygad, att Högsta
Så länge skatterna utgå i bancomynt är det angeläget att hafva dem och icke valuter, som undantränga det goda myntet. Banken befinner sig under allmän lag, och det undantag, som uti förevar, punkt i afseende å Bankens inteckningar är föreslaget, står i strid med lag; ty i den stund, Banken öfverlåter sina tillgångar, kan hon icke lagligen göra någon inskränkning i rättigheten för den blifvande ägaren att använda dem lika vidsträckt, som Banken kunnat använda dem sjelf. Det vore dessutom omöjligt att få för10 H. 29 Den »5 Juli c. w. sälja de ifrågavar. papperen utan förlust, om sådana restrictioner beslötes; men utan dem tror jag, att första inteckning i fastigheter af jord lätteligen skulle låta afyttra sig. Det är nödvändigt, att då man vill stifta grunder för en lag, måste man antaga sådana, som blifva möjliga att följa vid tillämpningen; och jag anser det alldeles oantagligt, att Banken skall betaga de blifvande innehafvarne af inteckningarna att begagna sig af uppsägningsrättigheten. Documentet bör endast med en simpel transport öfverlåtas, så att den kan gå från man till man. Hvar finnes väl lag eller rättsgrund derför, att Banken skall mera få sätta sig på sidan om den allmänna lagen, än hvar och en enskild? Slutligen yttras i betänk.: ”att Bancostyrelsen äger, derest sådant, emot förmodan, skulle af behof påkallas, minska eller inställa Bankens utlåningar.” Det är gifvet, att om Bancostyrelsen icke kan fortsätta att vexla och ser lån uttagas på förmiddagen för att på eftermiddagen utbytas emot silfver, beliöfver Banken icke fortfara att lemna sådana lån. Detta är klart och beliöfver icke i några reglementen utsättas; ty det är ett vilkor för Bankens existens, och hon måste begagna den utvägen, om fullgörandet af hennes utvexlingsskyldighet sådant fordrar. Jag anser i öfrigt lika med Hr v. Troil, att i mom. af punkten bör utgå. Det i mom. bör sålunda förändras: att styrelsen berättigas föryttra Bankens ägande inteckningar i fastighet; och dermed punkt. 3 morn., som innefattar rättighet att försälja statsobligationerna, är, såsom Gr.
Af den §. som nu åbe ropades, hämtar jag ett nytt stöd för mitt gjorda tillstyrkande. Der står, nemligen, att Protocollerne skola justeras, och om Ståndet, elier någon Ledamot det begär, uppläsas; och skillnaden är således der tydligen gjord emellan justeras och uppläsas. Vid alla OfverDomstolar finnes en justering af besluten, utan att derföre Protocollernes öfriga innehåll behöfver uppläsas; och jag vet icke ens hvarföre andra anföranden skola uppläsas, än de, hvilka någon Ledamot kan särskildt vilja höra, då sådant icke heller bör vägras. Herr Pereswetoff Morath'. Med Friherre Boije kan jag ej instämma i den förmodan, att med den i 24 §. Riksdagsordningen omnämnde Protocolls-justering endast skulle menas uppläs - 46 Den 3 April. ning af Besluten; och i afseende på Herr Friherre Cederström» anmärkning, att hvar och en talare skulle anses pligtig, att antingen sjelf författa sitt yttrande, eller ock Öfverse det som blifvit af RiddarhusSecreteraren uppsatt, torde jag endast få erinra, att om sådant skulle anses såsom skyldighet, hvar och en talare inom detta Hus komme att på sätt och vis deltaga uti RiddarhusSecreterarens tjenste utöfning. Med den kännedom vi alla äga om nuvarande Riddarhus-Secreterarens skicklighet och nit, är jag fullkomligen öfvertygad derom, att han noga uppfattar de talandes yttranden, och jag tror i följd deraf det vara mindre nödigt och än mindre billigt, att ovilkorligen föreskrifva den talande att yttrandet sjelf författa, eller när det i RiddarhusCanzliet blifvit uppsatt, på förhand granska, utan synes det vara enligast med sakens natur, att 0111 mot förmodan något tillägg eller någon förändring vill göras, sådant vid justeringen anmäles. Undertecknad RiddarhusSecreterare:
Regeringsformen tilkomme at utreda frägor om grunderna för allmänna inrättningar af alla stag, pä hwars profning ett mäl af denna beskaffenhet kunde ankomma; i följe .hwaraf beslöts at detta mäl til Utskottet skulle återremitteras, med tillägg at Utskottet ägde om det för nödigt funne nt af Herr 5il ver8tolpe infordra de närmare upgifter. som kunde tjena til uplpsning wid frägornas utredande, och skulle de öfrige respective Med-Ständen genom Utdrag af Protokollet härom wänligen underrättas. Ut supra. S. D. Föredrogs Riksens Ständers LagUtskotts Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition om uphäfwande af det i Kongl. Förordningen den 26 Februarii i8or stadgade straff för afsägelse af Adelskap eller nägon Ridderskapet och Adeln tilhörande rättighet, hwilket uphäfwande Lag-Utskottet äfwen hade tilstyrkt. Efter öfwerwägande af de af Utskottet anförda skäl, beflöt Ridderskapet och Adeln at Lag Utskottets Betänkande til alla delar gilla och i följe deraf til Hans Maj:ts Nädiga Proposition sitt bifall lämna. Och skulle om detta Beslut, wänlig underrättelse, genom Utdrag af Protocollet de öfrige respective Ständen meddelas. Ut supra. S. D. 1272 Den 29 Augusti. S. D. I anledning af Regeringsformens föreskrift i dest 81 §., fann Högloft. Ridderskaxet och Adeln Constitutions-Utffottets tilstyrkande af den 9 dennes i afseende pä Konungens rättighet at ti! Militaire-Ämbeten nyttja utländ. ste män, böra jämlikt Utffottets hemställan, hwitå Lil afgörande wid nasta Riksdag: hwarom de öfrige rcspective Ständen ffulle genom Protocolls-Utdrag wänligen underrättas. Ut supra. Utdrag af Protocollet hättit i Högloft.
Jag vet de finnas, som kalla dessa Svenska folkets allvarligt yttrade önskningar för blott ett intet betydande tomt återskall från af orosliftande publicister alltför länge fostrade tidningsskrän ; men de bedraga sig, desse folkfrihetens hemlige eller uppenbare fiender; må de vara förvissade derom, deras falskt tillämpade s. k. historiska tbeorier till trots, skall Svenska folket resa sig i massa för att erhålla hvad det nu vill och önskar, obekymradt om hvad det ville och önskade för sekler tillbaka; ty detta folk, länge försänkt i liknöjdhetens dvala, har nu vaknat upp till full sjelfmedvetenhet; det vill ej längre föras i ledband, önskar sjelft vaksamt hägna sina dyrbaraste rättigheter, sjelft verksamt främja sina vigtigaste angelägenheter; och alltsom ligger i dess väg att hindra det derifrån, det skall af fläkten från folkviljans mäktiga anda lika lätt bortjagas, sorn vi se de yrande snöflockarne af vinterstormen drifvas utåt fälten. Och aldraminst skall den murkna, föråldrade, illa sammanfogade byggnad, som, hvilande på osäker grund, redan, sedan sitt första uppförande, alltid varit färdig att ramla, nu kunna emotstå både det sunda förnuftets och den om sina behof väl upplysta allmänna opinionens ihärdigt förnyade, förenade anfall. Svenska nationalrepresentationens närvar., sä irrationella och ännu mera så opraktiska organisation, inom hvilken Svenska folkets röst aldrig någonsin i sin fulla styrka, ren och oförfalskad, hittills kunnat eller framdeles skall kunna låta höra sig, kommer derföre visserligen ej länge att äga bestånd; en snar framtid skall hafva fullständigt bevisat delta påstående. Det vigtiga i förevar, fall ligger derföre visst icke i frågan om en förändring nu skall ske, utan huru den skall försiggå och hvad den skall innefatta.
Politiken må afväga nationernas förhållanden och sammanknyta beherrskarnes interessen med de konstigaste band: men när Brenni tunga svärd nedtrycker vigtskålen, eller Macedonierns afhugger den Gordiska knuten, då brytes slutföljden från Statsmannens uträkningar, och ledtråden brister plötsligen för den kloke, i händelsernas irrgång. Det är Religionen, som gjuter en klarare dager öfver de mångskiftande uppträden på verldens vida skådeplats. Den upplyftande tron på det godas framgång och den eviga rättvisans nödvändighet, är ej den kortsyntes tröst och svaghetens nödfalls-tillflykt: den är vishetens grundfäste och hjeltemodets lifskraft. Den inrymmes ej i den feges, den egennyttiges trånga bröst: i stora själar lefver den, och föder upphöjdt lugn och sjelfständig verksamhet. Menskligheten framgår oemotståndlig till ett högre mål; det rätta, det sanna, det ädla skall genombryta hindren; friheten och ljuset skola behålla fältet, i striden mot förtryck och mörker. Väl stormar våldet, att förhärja dygdernas och sinnesodlingens härligaste skördar; tyranniet och passionerna kasta tidtals öfver verlden sina volkaniska lågor: men månne de hädanefter skola, mer än tillförene, hämma vårt slägtes framskridning, upphäfva ordningen och ödelägga jorden? Nej, svarar Himmelen; och då framgår, till de förtrycktas värn, och förtryckares bäfvan, den Andre Gustaf, och återställer naturens rubbade jemnvigt; då framgår, i andra tidehvarf, till samma ära, samma mål O! behöfver jag säga ditt namn, Du! från hvilken de täta, älskade budskapen äro lika så många segertidningar; för hyilken våra lågande känslor äro lika så många välsignelser; o Du, vår faderlige Konungs fröjd och stöd, vårt fäderneslands förhoppning, vår verldsdels upprättelse Du ljungar, Hämnare! till målet, hvarifrån Du, gudatrygg och stark, den djerfva Örnen tvingar, Som strafflöst mättat sig af mensklighetens rån. Du ljungar, Carls och Segrens Son! Då fäller han sitt rof och sänker sina vingar.
Rosenstein erhöll 2000 R:d B:co och att, hvad Herr Regerings Rådet LeMoine nu beträffade, Pensions summan i den händelse hart lemnar Sverige, måtte uttbetalas i Hamburger B:Cö eller Franske Livres, enligt Cours-beräkning sorn nu skulle bestämmas, men att hvad anginge Heri? CanszlieRådet Tannström, sorn förmodas innom Riket framdeles emottaga något Embete med Lön, Pensionen, då, likmätigt författningarne, derunder borde beräknas och således ej gravera StatsCassan; hvaremot Hans Excelence Herr Friherre Fleming hemstält, örn icke de pensioner sorn för Hans Kongl. Höghet* Informatorer var - % 44 StatsXJtskottets BetänkandeH. da anslagne, måtte af dem få under hela deras lifstid uphäras, ehvad Embete de kunna kornma att bekläda samt på hvad Ort som hälst de vistas innom eller utom Biket. Då nu StatsUtskottet får i anledning häraf vördsam ligen afgifva Dess yttrande, är Utskottet öfvertygadt, att Riksens Höglofl. Ständer skola anse såsom en bland Nationens gladaste plikter, att gifva något varagtigf vedermäle af Dess erkänsla åt dem, som ägt det dyrbara förtroende att vårda, undervisa och bilda Hans Kongl. Höghet KronPrinsen för det höga kall, uti hvilket Hans Kongl. Höghet skall bereda Rikets lycka och sällhet: Och då Herr Regerings Rådet LeMoine samt Herr CantzlieRådet af Tannström, i egenskap af Hans Kongl Höghets Informatorer, egnat deras tid och omsorg odelade åt detta vigtiga updrag, har vid öfvervägande af de serskildte förslag till deras belönande sona hos BiksStånden blifvit gjorde, StatsUtskottet funnit sig böra tillstyrka Riksens Hoglofl.
Orsaken hvarför denna bana bör påskyndas är att Skåne, yttersta delen af Sverige, derigenom blir förenadt med den mellersta delen, och detta skulle icke allenast lända till fördel för Skåningarna, utan för hela landet. Man har visserligen föga hopp om bifall till Hr v. Troils förslag sedan Gr. Björnstjerna kastat sin handske och sagt »vi vilja icke»; men i en fråga, som icke är en parti-strid, som är af största vigt för hela landet, hoppas jag att ett utkastadt ord icke skall diktera R. o. Ad:s beslut. Gr. Posse: Jag har begärt ordet med anledn. af en misstydning, som blifvit gjord af mitt sista yttrande. Gr. Björnstjerna har upfattat det så, som om jag skulle hafva sagt, att här var fråga om att utgifva 2% milioner, för att, som han uttryckte sig, »lifva Skåningarnes patriotism.» Detta kunde så mycket mindre vara min mening, som jag sade, att inom Skånska adeln fanns lika mycket patriotism, som bland den öfriga svenska adeln, men att orsaken, hvarföre den var så fåtaligt representerad, härledde sig från de svårigheter den hade att komma hit. Denna upfattning var säle - 172 Den 10 Juni e. m. des fullkomligt origtig. Men jag sade, att en böjelse för isolering kunde varseblifvas i Skåne, och att den till en stor del hade sin grund deri, att en mängd Danskar och Tyskar dit inflyttade. Derföre, sade jag, är det angeläget att dessa sättas i en närmare förbindelse med det norra Sverige, än med sitt gamla fädernesland, och denna åsigt vidhåller jag. Det förundrar mig så myeket mer, att Gr. Björnstjerna icke kunde upfatta vigten häraf, som det ej är mer än en timme sedan han framhöll vigten af den norska banan, och att vi måtte komma i förbindelse med våra norska bröder; och då är det väl af icke mindre vigt att komma i förbindelse med våra bröder i södra Sverige. Hvad angår banans dragande inom Småland, så har jag icke yttrat inig för någon bestämd riktning, utan jag har förenat mig med Hr von Troil, som föreslagit att öfverlemna åt K. M. att efter närmare undersökning bestämma riktningen.
Grefve von Platen har väl anfört de fördelar, som genom arbetscommenderingar vinnas för Soldatens bildning, men han har déremot förbisett de ökade kostnader och svårigheter, som upkomma dels för Soldaten, sam, skild från hembygden, på fremmande ort skall fylla sina behof, och dels för Roten, som får betala drygare lega och vara i mistning af Soldatens påräknade arbetskraft. Det gifver visserligen ett grannt och vackert resultat, att beräkna, huru många millioner dagsverken Svenska Armeen utgjort lill allmänna arbeten, men man beräknar icke, att lika många dagsverken blifvit borttagne från truppernes hemort, der de skulle hafva bidragit till en ökad pfoduction. Det är således en falsk räkning, om jag så får uttrycka mig, att Soldaten på detta sätt arbetar mera, eller till större fördel för fä - Den 16 Februarii.f. m. 45 derneslandet. — I afseende på Grefve von Plåtens uppgift om mortaliteten vid Götha Canal, torde jag få göra den anmärkning, att i beräkningen endast ingått de dödsfall, som skett på stället, men icke de, som sedermera timat på Roten såsom följder af omständigheter, hvilka under arbetet inträffat. Men jag uprepar min förklaring, att jag icke bestrider Götha CanalBolag rättigheten till arbetscommenderingar. Jag står blott fast vid öfvertygelse!! om den allmänna princip, att Verkställande magten icke utan Rikets Ständers medverkan äger, att commendera Armeen till privata arbeten. Sådant öfverensstämmer ej med Grundlagen. — Hvad åter beträffar den del af Utskottets Betänkande, som handlar om ersättning och pensioner, vill jag blott anmärka, att ett stadgande i detta afseende ej kan gifva tillräcklig säkerhet för ersättningens eller pensionens utbekommande, enär enskildte personer och äfven Bolag kunna blifva urståndsatte att uppfylla sina förbindelser. — Slutligen får jag, i anledning af hvad som blifvit yttradt angående den lättnad Roten skall vunnit derigenom, att Soldaten nu mera blifver väl aflönad, tillägga, att jag ej finner någon anledning derifrån kunna hämtas till utvidgade förbindelser å Rotens sida.
Mä det tillåtas mig att sluta dessa anspråkslösa rader med uttryckandet af den förhoppningen, att äfven August Strindberg en dag skall nämnas som en vän och icke som en fiende till qvinnans frigörelsearbete.Aug. Bebel om qvinnan. Af A. F. Åkerberg. Qvinnan i foratideA, nutiden och framtiden. Af Aiig. Bebel. Med författarens bemyndigande öfversatt af Frithiof Hellberg. Stockholm, Carl Sunesons förlag, 18S5. Denna bok är ett af de märkligaste inlägg i qvinno-fragan, som i vara dagar blifvit gjorda. Författaren, som är medlem af tyska riksdagen och en af de mest framstående ledarne fur det tyska socialdemokratiska arbetarepartiet, uppfattar denna fråga såsom endast en sida af » den allmänna sociala frågan ». Det spörsmålet, huru qvinnan skall blifva en aktiv ocli med mannen lika berättigad samhällsmedlem och få tillfälle till en fri utveckling af sina anlag och förmögenheter, sammanfaller för honom med spörsmålet, huru det menskliga samhället skall inrättas, för att inom detsamma » frihet, fvsiskt och socialt välbefinnande skola träda i stället för förtryck, utpressningar, nöd och elände ». De hittills gängse olika meningarna med hänsyn till qvinnofrågan karakteriserar han på följande sätt: Somliga — manoch qvinnokönets filister, som ej kunna höja sig öfver fördomarnes tranga synkrets — mena, att qvinnans ställning alltid måste blifva sådan som nu, emedan denna är henne anvisad af hennes » naturliga kallelse », som bestämt henne att vara maka och moder och att verka i hemmet Andra, som ej kunna blunda för det faktum, att millioner qvinnor aldrig komma att uppfylla denna » naturliga kallelse », och att andra millioner förfelat den, alldenstund äktenskapet för dem blifvit ett slafveri, fordra fritt tillträde för qvinnan till alla de arbetsfält, som egna sig för hennes anlag och krafter. De, som gå längre, yrka. att hennes rättighet att täfla med mannen icke blott skall sträcka sig till de olikagrenarne af industrien, utan äfven till områdena för konst och vetenskap. De, som gå längit, fordra för henne äfven politiska rättigheter.
Derpå har något afseende ej blifvit fästadt, hvarföre jag nu, då denna punkt redan genom 3 Stånds beslut är antagen, får deremot reservera mig. Ilr von Troil, Emil: Frih. Cederström har visserligen fullkomligen rätt deruti, att en revers på 20,000 r:dr ej är bättre än fyra på 5,000, då dessa äro försedda med lika goda namn som den på 20,000 r:dr; men jag kan icke föreställa mig, att den redaction, som här är i fråga, skulle kunna lägga hinder i vägen för antagandet af flera reverser i stället för en. Det tyckes mig vara så gifvet, att säkerheten i båda fallen är lika stor, att jag tror ingen ny redaction vara behöflig. Hvad åter beträffar Gr. Cronhjelms anmärkning, har densamma flera gånger förut blifvit gjord och afven af Utsk. blifvit pröfvad; men Utsk. bar likväl icke trott sig böra föreslå, att en så stor summa, som 20,000 r:dr, må utgifvas mot endast 2:ne namn. Det är icke meningen, alt den, som vill låna, skall gå till sina vänner och bekanta för att skaffa sig deras underskrifter, utan meningen är, att han skall begagna sig af de förskrifningar, han äger, men som ännu icke äro förfallna till betalning. Att för öfrigt handelsdisconten af större handlande varit föga begagnad är sannt; men orsaken dertill har kunnat vara någon annan, än fordringarna på flera namn. Dertill hafva åtskilliga andra smärre omständigheter kunnat bidraga, hvaruti ändring kan åstadkommas. Ett af skälen, hvarföre handelsdisconten ej blifvit anlitad, ligger säkerligen deri, alt då man kunnat gå till mäklare hvarje dag i veckan, har man blott en dag i veckan kunnat ända .sig till disconten. Åtskilliga andra sådana olägenheter hafva funnits, hvilka kunna afhjelpas. Dessutom tror jag, att en märklig lättnad blifvit beredd, då man tillåtit, att det ena documentet får vara ouppsägbart, och således den, som äger ett godt papper, kan i handelsdisconten erhålla lån, duhan presterar det såsom hypothek jemte en revers.
I afseende på det vid 1844 — >845 årens riksdag till tryckningsmed fe re kostnader för lagberedningen beviljade anslag, 3,ooo r:dr, förekommer iräl, alt, enligt hvad Utskottet inhemtat, någon utbetalning af nämnde belopp ännu icke egt runi; men då, på sätt uti den nådiga skrifvelse n finnes antyd t, nyss berör de summa lärer komma att i det närmaste åtgå till betäckande af kostnader för redan verkställd tryckning af lagberedningens arbeten, tillstyrker Utskottet, att, i enlighet med hvad af Kongl. Maj:t blifvit äskadt, ett serskildt förslagsanslag af 3,ooo r:dr må, till bestridande af tryckningsoch andra dylika omkostnader, som i anledning af lagberedningens arbeten kunna förekomma, å Riksgälds-kontoret anvisas. Stockholm den 20, Januari 1848* Reservation :■ af Herrar Shartan, E. G. Lindström, Waem, Ericson, Hörnstein och Wettberg: ”Emot Stats-Utskottets beslut, att en utredning af kostnaderna för utarbetande af de nya Kriminal-och Civil-lagförslagen skulle för Rikets Högloft. Ständer framläggas, få vi oss reservera, emedan dels del statistiska af berörde utredning icke blifver fullständigt, med mindre, än att äfven upplysning i sammanhang dermed lemnäs 0111 de hinder, sorn blifvit lag de mot lagförslagens öfverlemnande Lill Ständerna vid de sist förflutna fyra riksdagarna, dels att dylika undersökningar med lika skäl kunde äskas i alla på mer eller mindre längre tid beviljade anslag, hvarigenom i olid afskräckande summor skulle uppstå, och dels att Stats-utskoltel i sådana frågor blefve en statistisk byrå, till hinder för dess egentliga och mångfaldiga andra långt vigtigare göromål.” Slats-Utsltollels Utlåtande , N:o 2t. % N:o 21. Ank till Exp.-Utst. d. 21 Jan , kl. Gern.
Hvad deremot angår Herr Thams yttrande, rörande Soldatens skyldighet att arbeta hos Rotarne, så påstår jag ännu, att han verkligen är förpligtad till sådant arbete. Uppgiften, att soldaten vid Skaraborgs Regemente ej känner denna pligt, anser jag såsom en verklig anklagelse emot Befälet, emedan dess åliggande är, att underrätta Soldaten likaväl om hans skyldigheter emot Roten, som öfrige tjenstepligter. Såsom bevis att allmänheten lider af arbetscommenderingarne, får jag anföra, att Den 16 Februarii f. m, 63 en stop del al Nerikes Regemente efter hemkomsten från sednaste arbetscommendering sjuknat i långvariga och smittosamma frossfehrar. Jag hetviflar, att Soldaten på sådant sätt göres skicklig till krigstjenst; tvärtom hafva flere tagit sådan skada till sin hälsa, att de blifvit obrukbare för tjensten, och ligga nu mera Socknarne till verklig last. Jag ser med nöje Konungens Rådgifvare i Commandomål här närvarande. Han torde kunna lemna upplysning om det stora antal sjuka, som rullorne öfver sjukdomstillståndet inom Armeen utvisa hafva varit följder af arbetscommenderingarne. Grefve Brahe, Magnus: I anledning af Grefve Horns uppmaning, anser jag mig böra upplysa, att uppgiften om en inom Nerikes Regemente gångbar starkare frossa visserligen är sann, och att man trodde detta vara en följd af Regementets sednaste arbete vid Götha Canal. Men man har erfarit, alt lika starka frossor varit gångbare inom de Regemenfer, som icke varit på arbetscommendering. Så är förhållandet i år inom Garnisonen här i Stockholm, och man har till och med funnit frossan gångbar på sådane trakter, som aldrig förut varit blottställde derför, till exempel Dalarne och norra delen af Sverige.