Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tantolunden, som ligger i Maria församling och har en areal af öfver 10 hektar, anlades år 1885 och omfattar en vacker, starkt kuperad terräng med särdeles måleriska bergspartier och med utsikt öfver Arstaviken. I Katarina församlings östra utkant befinna sig Hvita bergen m e d pittoreskt läge bland små träkojor och tobaksland och med en förtjusande utsikt öfver Hammarbysjön och Saltsjön. Vanadislunden å norr utmärker sig genom gigantiska, m e d gräsmattor och träd klädda bergssluttningar, hvarifrån man i söder kan se öfver en stor del af det tätt bebyggda norrmalm, medan i norr de af Bellmans sångmö förevigade Hagaparken och Brunnsviken öppna fägringsrika perspektiv af grönska och vatten. i IDUN 1899. - hvilka i endast några få europeiska storstäder äga motstycken, beror gifvetvis till stor del på våra kommunala myndigheters frikostighet i fråga om penninganslag till dessa parker. Men föga skulle därvidlag, trots de pekuniära hjälpmedlen, kunna uträttas, såvida Stockholm icke i sin stadsträdgårdsmästare hr A.. Meclin, ägde en örtagårdsman, som i förening med intresse och energi förfogar öfver den djupaste insikt i hortikulturens många hemligheter. Ar 1869 öfvertog Medin skötandet af hufvudstadens offentliga planteringar, hvilkas antal då endast uppgick till 6. I år fyller hans verksamhet i parkanläggningens tjänst alltså 30 år och Idun har på den grund ansett, att det skulle intressera ej endast hufvudstadsborna, utan äfven provinsernas beÅrliga underhållskostnaden för parkanläggningarna uppgår för närvarande till 60,000 kronor, däraf bidrag från statsverket för Kungsträdgården 5,000 kronor och för statens del af planteringen vid Nationalmuseum 500 " kronor. Till förberedande arbeten för nya anläggningar finnes slutligen ett årligt, dock ej fast anslag af 10,000 kronor. Detta är siffror, som tala. A K u n g s h o l m e n utbreder Kronobergsparken sina gräsmattor, där allmänheten, liksom i de öfriga folkparkerna, har tillåtelse att slå sig ned med sina matkorgar.
Då den siste värde talaren anmärkt, att så goda auktoriteter som LagKomilén och LagBeredningen icke ansett andra straff-arter än böter och straffarbete behöfliga samt att LagUlsk. vid sådant förhållande ej bordt hafva tillåtit sig alt företaga en omarbetning af förslaget i en från dessa auktoriteters mening afvikande riktning, har jag på denna anmärkning ej något annat att svara, än att Utsk. för sin mening äfven haft att åberopa en auktoritet, som Utsk., såsom varande en delegation af densamma, bör respektera, nemi. It. St:r, samt derjemte K. M. När LagKomitén och LagBeredningen afgåfvo sina förslag till kriminal-lag antogo de icke mera än en art af frihetsstraff, sorn de kallade fängelse. Vid sednaste Riksdag besiöto It. St:r och' fastsläIde K. M., att straffarbete skulle antages såsom en särskild straff-art, och vid denna Riksdag har K. JU. till R. St:r aflåtit en Nåd. Propos. om verkställighet af frihetsstraff, hvari tvenne straff-arter, nemi. fängelse och 'straffarbete äro uptagna. Vid sådant förhållande ansåg Utsk. ej lämpligt att i den straffskala man skulle antaga, på en gång göra ett hopp Rån böter till straffarbete, ulan fann skäligt att deremellan inrymma ett medium, eller fängelse, så alt domaren erhölle makt att efler omständigheterna tillämpa ett mildare elier strängare slag af straff. Jag tror, att den föregående lagstiftning som de båda statsmakterne vidtagit, utgör en tillräcklig motivering för Utskis förslag i det klandrade afseendet, och då, såsom jag hoppas, man medgifver detta, bör man ock finna, att en gifven följd deraf var, att Utsk. måste i någon mån omarbeta den K. Propos:n för att i särskilda grupper eller klasser upsl Sila de förbrytelser, hvarå det lindrigare eller det strängare straffet ansåges böra tillämpas.
”skulle mitt försök vinna gunstigt bifall, skall jag icke skona min penna, att framdeles vidare utlöpa på denna lustiga farväg; under säkraste förmodan, att vår vackra och redan så stadgade Theater ej deraf på minsta sätt förlorar eller vanskapas”. Det enda af hans skådespel, som icke är burleskt, och som endast af detta skäl här nämnes sist, är ”Tillfället gör Tjufven, Divertissement i en akt med Vaudeviller”. Huru det gått till, att Gustaf III:s ryktbare gunstling Armfelt länge kunnat gälla såsom detta lilla täcka sångspels författare, åtager jag mig ej att utreda. Bland Hammarskölds förtjenster är också den, att hafva återbördat hedern deraf åt Hallman. I en not vid Hammarskölds utlåtande bifogar, med rätta, Sondén: ”sjelfva styckets beskaffenhet gör Hallmans författarskap ostridigt”. Jag tilllägger: läser man Armfelts Inträdes-Tal i Svenska Akademien, så öfvertygas man genast att den, som skrifvit detta, aldrig kan hafva skrifvit någonting af artistisk composition och ästhetiskt värde. Den sägen är alltså ej otrolig, att Armfelt, för att äfven såsom vitterhetsidkare och theaterförfattare behaga Konungen, beställt af Hallman detta arbete för ett måttligt arfvode, samt, för att få det färdigt, hämtat honom ut till Drottningholm och der i två dagar hållit honom innestängd. Enligt samma sägen, skall Armfelt sedan ha glömt att erlägga de utlofvade hundra riksdalerna, och Kellgren haft den afsigt med sitt skaldebref ”Till en förnäm Herre som skrifvit ett Theaterstycke”, att påminna honom derom. Det första är alltför möjligt, men icke så det sista; ty ingen skymt af slik mening kan i det nyssnämnda skaldebrefvet uppdagas; tvärtom: Kellgren sjelf tyckes på fullt allvar anse honom för styckets upphofsman. Antingen låtsade han det; eller var Hallman nog trofast mot Armfelt, att åtminstone en tid framåt bevara hemligheten. Visst är, att detta stycke är det finaste af alla hans skådespel. Och i denna hänsigt kunna vi ej annat än finna märkvärdigt, att det är det sednast författade.
Då vid 1840—1841 årens riksdag frågan om utvidgad embetslokal för Länsstyrelsen i Calmar hos Rikets Ständer förevar, förklarades, uti underdånig skrifvelse af den 11 Juni 1841, det Rikets Ständer icke funné skäl att i sådant afseende bevilja åstadt statsbidrag; och enär statsverkets nuvarande inskränkta tillgångar, såsom tagne i anspråk för andra mera maktpåliggande behof, icke medgifva anslags beviljande för rru ifrågavarande föremål, har Utskottet funnit sig föranlåtet afstyrka bifall till hvad Kongl. Majit i denna del af den nådiga propositionen föreslagit. d) Kongl. Majit har vidare i den nådiga propositionen förmält sig vara betänkt att, sedan Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader afgifvit infordradt underdånigt yttrande, rörande lämpligaste sättet för ombyggnad af de emellan hufvudgtaden och Drottningholm befintliga broar och kostnaden dertill, serskildt i nåder !*esluta angående den framställning till Rikets Ständer, som, i anledning deraf, kunde f 101105 nödig; i afvaktan hvaraf någon åtgärd från Utskottets sida i förevarande ämne icke erfordras. c) För nybyggnader och reparationer af do publika husen å ön S:t Barthelemy sami iståndsättando af kronans dervarande materiel m. m., 57,600 ridr. I afseende härå får Utskottet hänvisa till det serskildta utlåtande, sorn, med anledning af Kongl. Majit» nådiga proposition i denna del, af Utskottet kommer att afgifvas. f) Kongl. Majit har slutligen, då omsorgen för hufvudstadens förskönande på kallade uppförandet af en större byggnad å den plats, som skiljer Carl XlIIis torg ifrån operahuset, förklarat eig vilja, sedan öfver-intendentsembetet ingifvit underdånigt förslag till bebyggande af omförmälde plats, i nåder besluta angående de utvägar, sam för den ifrågaställa byggnadens uppförande kunde vara att begagna, samt om den medverkan dertill, hvarom Rikets Ständer komme att anlitas.
Då, på sätt en Konungens StatsMinister å detta rum yttrat, frågan om representationsreform är en fråga, som icke kan falla; då denna fråga således ständigt måste återkomma, intill dess den blifvit tillfredsställande besvarad; då den lämpligast behandlas under tider af yttre och inre lugn, när någon starkare påtryckning icke är att befara; då, vid verkställandet af en representationsreform, man har att välja endast emellan tvenne sätt, det rationela eller doktrinära, samt det historiska; då, genom att begagna det förra sättet, eller att utföra reformen efter, antingen utländskt mönster eller en abstrakt theori, man utsätter sig för faran, dels att den främmande formen komme att sakna lifgifvande ande, dels ock att, genom oviljas upväckande hos de klasser och personer, som förlorat förut innehaft inflytande, det framkallar reaktion, med dess skakningar och för samhället vådliga följder; då man således vid full valfrihet säkrast väljer den historiska methoden, som består deri att, likasom det närvarande är grupdadt 231 Den 5 December. på det förflutna, man bygger framtiden på det redan bestående, — eller, med andra ord, att mau i de bestående formerna gjuter en ny lifskraft, mäktig att dem vidare organiskt utveckla; då denna bana, i fråga om represensationsreform, redan af oss blifvit beträdd, genom intagandet af nya elementer i BorgareSt:t, — en åtgärd, som åt detta Stånd gifvit nytt politiskt lif; då antagandet af det från förra Riksdagen hvilande förslaget om representationsrätt för ofrälse ståndspersoner i BondeSt:t onekligen skulle föra oss ett godt stycke fram på den beträdda banan och närma oss det eftersträfvade målet, — en fullständig representationsreform; då derefter icke erfordrades mera, än ytterligare ett steg till, för att få hela nationen representerad uti de två sista Stånden; hvarvid de två privilegierade Stånden komme att qvarstå såsom ett historiskt minne från flydda tider; då samhällets hela moraliska kraft småningom koncentrerades uti Borgareoch BondeStm, blefve motstånd mot en genomgripande reform, å de privilegierade Ståndens sida, i längden icke möjlig, och kunde då en öfvergång i nya former ske i allt lugn, och utan att några häftigare strider vore att befara; då det nu, genom beslutet om den föreslagna ändringen i 15 §
Sedan Eders Kongl. Majits och Rikets Stats-kontor infordradt underdånigt utlåtande häröfver afgifvit, inkom direktionen öfver civil-statens pensions-inrättning med jemväl anbefaldt underdånigt yttrande i ämnet och anförde dervid, att, som professoren Acharius redan år 1819 och således före civile pensions-inrättningens stiftelse allidit, så att någon rätt till pensionsunderstöd för hans enka och harn af nämnde inrättnings enskilda enkeoch pupillfond icke kunnat dem beredas, samt någon disponibel tillgång å den af Kommers-rådet Filéen för civile tjenstemäns enkors och harns pensionerande donerade fond för närvarande icke funnes, så och då sökanden å civil-statens allmänna enkeoch pupillfond redan åtnjuter pension till belopp af 40 ndr banko årligen uti 6:te pensionsklassen, ansåge direktionen sig å de under direktionens förvaltning ställda förenämnde pensionsfonder icke kunna för sökanden i underdånighet tillstyrka något ytterligare pensionsunderstöd. Vid underdånig föredragning af detta ärende den 13 November nästlidet år, täcktes Eders Kongl. Majit, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder förklara, att Eders Kongl. Majit ville framdeles taga i nådigt öfvervägande, huruvida bemälde enkas nödställda belägenhet må blifva föremål för proposition till rikets näst sammanträdande Ständer om något årligt anslag till hennes understöd. Med anledning häraf får jag nu i underdånighet hemställa, det täcktes Eders Kongl. Majit, med fästadt afseende å framlidne professoren Acharii utmärkta förtjenster såsom vetenskapsman, i nådig framställning lill Rikets Ständer föreslå, att till årlig pension för hans efterlefvande enka en summa af 300 r:dr banko varder å allmänna indragningsstaten uppförd. Jemlikt äfven Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkande, behagade Kongl. Majit till denna departementschefens underdåniga hemställan i nåder samtycka. 63 47:o. Sedan adjunkten vid Skara veterinär-inrättning L.
Ja, och därför beliöfver man Bomma bort och bli rentvättad från allt oberattigadt erkännande och bli visad tillrstta, om man skall kunna blifva till någonting. Det g %r icke för mindre., Han hade talat sig varm och häftig och drog nu litet efter andan, då han ett ögonblick stannade framför Martha. Har jag varit för i f r i g? ~ frågade han med en forskande blick in i hennes upprörda ansikte. » Har jag gjort er ledsen? » Hans röst lät med ens helt vek och bedjande. Då Martha ej genast svarade, började han %ter gå af och an med oroliga steg. jag skall saga er fröken », fortfor lian, » jag låter värre än jag. o är. Atminstone vill jag väl, om det an låter, sQm skulle jag gräla i tid och otid. Och så en sak till, ser fröken. Mär man som jag farit land och rike omkring och nött skosulor på alla viirldens muséer för att f å se och njuta och lära af deras konstskatter, SO får man litet vana att bedöma, livilket som verkar s a m t och uppfriskande p&amp; en, och hvilket som smakar » onatur »; d&amp; far man ocksa ett visst medlidande med dessa många missriktade, blott till hälften utvecklade konstnärsanlag, som finnas till i världen. Och man tanker: den som kunde hjalpa en enda bara att förstå och rätt värdera sin egen talang. » » Ack, jag minns » - doktorn log och skakade på hufvudet, -, jag minns en gång jag såg ett skdant dar arbete, som gaf sig ut för att vara mer an. det kunde vara, d % det var måladt helt naivt och utan studier. Det gjorde ett så tragikomiskt intryck p&amp; mig, och det kom mig kanske allra först a t t uttala de tankar, jag här uttalat. J a g råkade illa ut den gången, men det gör jag allt som oftast för resten. Den som ar uppriktig och därtill närsynt rhkar lätt illa ut. » Saken var den, ser fröken, - ni vill val höra på? - Nåja d %! Saken var den, att jag var i Helsingborg en gHng. Det iir val en tio, tolf år sedan, vill jag tro.
Bifölls utom hvad angår ordet: Kyrkoherdarne i 3 morn., som borde utbytas mot ordet: Skol-Styrelserne. Hvad angår Utskottens vid slutet af Utlåtandet gjorde hemställan om årligt Stats-anslag, under: a) till inrättning af Seminarier 6,500 R:dr, deraf 500 R:dr till hvardera; b) till Stipendier för Lärare-elever vid dessa Seminarier 9,000 R:dr, hvilken summa borde, i nion af behofvet, fördelas Stiften emellan; och c) till bidrag vid Skol-lärares aflöning 50,000 R:dr; så fann Ståndet skäligt dessa anslag bifalla. I sammanhang härmed företog Ståndet lill pröfning den fråga, som 4 §. 5 mom. innefattar, eller om sättet, huru sistnämnde Stats-anslag borde fördelas, dervid Ståndet stannade i följande beslut: att af ifrågavarande Statsanslag, 50,000 R:dr årligen, andra städer icke borde blifva delaktige, än så - 100 Fröt. Ut dr. d. 17 Febr. i8J[u dane, der ändamålsenliga folkbildnings-anstalter saknas; utan anslaget fördelas alla Rikets Län emellan, i mon af hvarje Läns sammanräknade folkmängd å landsbygden och i nyssnämnde städer; skolande det sedermera bero på en Läns-Comité, hvars Ledamöter för sådant ändamål socknevis utses, att, under Landshöfdingens praesidium, fördela summan Länets alla socknar emellan, i mon af hvarje sockens folkmängd, derest socknen icke, genom JJirectioner, Stiftelser eller andra åt densamma anslagne förmoner, redan e» ger medel till Folkskolors inrättande och underhåll, i hvilket sistnämnde fall det må ankomma på Läns-Comiléens pröfning, om, och till hvad belopp, samma socken bör någon andel af Länets anslag tillgodonjuta. Slutligen ansåg
Uti mitt anförande finnes ingen tillvitelse af olaglighet emot Herr Baron Staél. Innan jag uppläst min förklaring, trodde jag att Baron Staél gjort sin anmärkning med kännedom af saken; men då han nu yttrat sig icke hafva känt densamma, finner jag alldeles icke underligt att han angripit 2 StatsRådets Ledamöter med uteslutande af alla dem som tillstyrkt samma beslut. Mitt ändamål med förklaringens 3fgifvanrle var endast att offentligen tillkännagifva det jag såsom Ledamot af StatsRådet icke undandrog mig någon ansvarighet för de äreuder, hvilkas afgörande jag bivista?:. Baron Staél har sjelf sagt, att menniskor kunde tänka olika, och att det borde förlåtas; han bör således icke finna underligt om jag är af annan tanka än han. Äger han rätt att angripa , så äger $9$ Den 6 Augusti f, m. jag rätt att svara, utan att derför göra mig skyldig till förföljelse. Så mycket jag känner Regeringens Ledamöter, tror jag "mig kunna försäkra att Baron Stael från den sidan ingen förföljelse har att vänta. Hvad mig personligen vidkommer, så har jag i Ridderskapets och Adelns närvaro tagit den högtidliga förbindelse att strida emot all förföljelse. F'therre Stael von Holstein: Jag mätte icke uttryckt mig klart nog. emedan Hans Excel* ience Herr Grefve von Engeström fattat den mening af mitt yttrande, sorn skulle jag medgifyit att naiv i detta ärende fattades den kännedom som dock stått i mia förmåga att kunna förskaffa mig, detta är ingalunda fallet. En enskild Ledamot, hvars rättighet det dock är ?tt få göra anmärkning, kan snart sagdt aldrig göra en sådan emot någon annan än en Förer dragande-, ty då Stat$Rädets Protocoller endast blifva synliga för CcmstitutionsUtskottet, en hemlighet för alla andra, kan enskild ledamot omöjligen känna om StatsRådets ledamöter, en eller flere, afstyrkt eller tillstyrkt sälten, men Contrasignepten är känd, Elvad jag yttrat om förföljelse, får jag nämna att jag nyttjat det ordet, emedan det af Hans E^cellence sjelf brukades.»
I händelse af sådan underlåtenhet, som i 10 § omförmäld är, sammankomme Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af Riksdagen å den i samma § bestämda dag. Tidigare, än efter Tjugonde första dagen från kallelsens kungörande i Hufvudstadens kyrkor, må icke i något fall dag Jör Riksens Ständers återkomst utsättas. Stockholm den 30 Juni 1857. Reservationer: Af Herr Brinck: ”Lika litet, som jag vill inskränka Konungamakten, lika litet kan jag medgifva dess utvidgning utöfver de gränsor, våra nu gällande grundlagar bestämma, och af dessa skäl anser jag, att Rikets Ständer blott böra för Konungen anmäla, hvilka Utskott under uppskofstiden skola arbeta, och de ärenden, Rikets Ständer dem uppdragit att bereda.” Häruti hafva Vice Talmannen Anders Andersson samt Riksdagsfullmäktige Johan Persson, Tobias Lind och Lars Magnus Knutsson instämt. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Konst il utions-Utskoltets Memorial M 17. Auk. till Exp.-Utsk. d. 7 Juli 1857, kl. 5 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag lill ändring uti 27 § / morn. och. 28 § Riksdags-Ordningen sami 55 § Regerings-Formen, angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels för (Jtskolts-val. Olägenheterna af Riksmötenas långvarighet äro så allmänt erkända och så ofta öfverklagade, att hvarje förslag till grundlagsändring, hvarigenom någon, om äfven ringa, förkortning af Rikets Ständers sammanträden kunde utan skada ernås, torde vinna gynnsamt mottagande. Med anledning af flera i sådan syftning hos Konstitutions-Utskottet väckta frågor, har Utskottet trott sig böra till Rikets Ständer framställa förslag till ändring uti § 53 Regerings-Formen samt §§ 27 och 28 Riksdags-Ordningen, angående tiden för öfverlemnande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, samt för Utskottens tillsättande.
Äfvenledes har, till följd af Kongl. Brefvet den i5 Febr. 1834» en summa af 2,694 Rdr 7 sk. blifvit den 20 November 1838 utanordnad af nyssnämde anslag, att användas till byggnader vid Ottenby Stuteri; finnande Revisorerne att, då Stuterierna åtnjuta särskilt Statsanslag, denna utgift bort deraf utgå och ej belasta Byggnadsanslaget. § 9* Memorialboken för år 1839 afför, enligt Kongl. Stats-Kontorels Ordres den 3i December samma år, under titel 'Observationsoch Uppbörds-procenter”, för åren 1823—1838 Statsverket påförda kostna - — 20 der af provision, stämpelafgift m. m., uti de med Handelshuset Luis &: Jencquel samt sedermera Bankieren G. Jencquel i Hamburg, löpande räkningar, tillsammans 2o,55i Rdr 34 sk. 6 rst. Revisorerne anse ifrågavarande utgift icke kunna hänföras under det anslag, som finnes uppfördt för observationsoch uppbörds-procenler, ulan att den snarare bort drabba 2:dra Hufvudtitelns anslag för Minister-Staten samt de Titlar, hvaraf Hamburger B:co utbetalas. % 10. Af anslaget till Fångars vård och underhåll hafva utanordnats, utom lönerna, gratifikationer till Sekreteraren, Kamreraren m. fl. tjenstemän vid Fångvårdsstyrelsen; och anse Revisorerne att dessa gratifikationer icke bort öka detta nog hårdt anlitade Anslags utgifter.
Slutligen finnes i staden en år 1824 inrättad Sparbank, hvars vunna förtroende och välgörande följder synas tillräckligt bekräftade deraf, att dess fonder, som vid 1842 års slut utgjorde ett sammanlagdt belopp af 97,983 R:dr 42 sk. 3 r:st. banko, under de sist förflutna fem åren ökats med 20,416 R:dr 24 sk. 3 r:st., så att de vid slutet af sistlidet år uppgingo till 78,400 R:dr 18 sk. 8 r:st. allt banko. Söderhamns stad är belägen invid hafskusten emellan Söderala och Norrala socknar. Dess privilcgii-bref, datcradt den 7 September 1620, är utverkadt af så kallade röroch koppar-smeder, hvilka hade nedsatt sig vid den å, som går från de vester om staden belägne Åloch Telg-sjöarna, och flyter midtigenom staden, samt vid stadens östra gräns vidgar sig till en mindre fjerd, hvilken småningom uppgrundats, så att under sednare tider 7 å 8 fot djupgående fartyg ej kunnat uppgå till staden, utan nödgats lossa och lasta vid den nära i mil derifrån belägne lastageplatsen Stugsundet. Vid sist hällne Riksdag beviljades af stadsmedel ett amortissementslån å 10,000 R:dr banko, jemte ett anslag utan återbetalningsskyldighet å 8,000 R:dr samma mynt, till uppmuddring af inloppet till staden, hvilket arbete nu är till större delen verkställda så att 8 å 9 fot djupgående fartyg snart kunna uppgå intill staden. Staden nedbrann till någon del år 1833 genom vådeld; men är dock nu åter uppbygd, med undantag af några få tomter. Stadens folkmängd utgjorde» vid 1847 års mantalsskrifning 1,633, hvaraf 1,075 skattskrifne och 578 skattfrie. Handel idkas så väl utrikes som inrikes, samt är icke separerad.
Ii afgifna Betänkande, om Båtsmans-fördubb* lingens återställande, hade Utskottet den 2 4:de påföljde ineddelt ytterligare Utlåtande, hvilket nu upplästes, hvarefter Hedervärda Bonde Ståndet, som berörda Betänkande till alla delar afslagit, ansåg sig endast böra samma Beslut åberopa. Ut supra. för den 2y:de innevarande månad, hade: 1:0 Häglof. Ridderskapet och Adeln, Vid instämmandet uti Högvördiga PrestStåndets den 2o:de Juli fattade beslut, att åt tvänne af livart Riks-Stånd utsedda Ledamöter uppdraga, att under Justitie Ombudsmannens Ordförande hålla noga tillsyn och ansvara derföre, att Riksdags-Beslutet och Bevill. nings - Stadgan blifva riktigt och i enlighet med de af Riksens Ständer justerade Expeditioner utfärdade, inbjudit sina Medständer att foga det tillägg, att alla fran Bevillnings -Utskottet föreslagne och af Ständerna antagne Författningar måtte komma att undergå samina projecterade granskning. 2:0 Vallöf. Bar gare-åtSndU föreslagit framförande af den anhållan till Kongl. Maj:t, att ehuru anslag på Stat till Allmänna Arbets-och Correctionshus icke sketc, och i anseende till den redan uppgjorda Stats-Regleringen icke qller vid in - Ex Protocollo Olof Werlin. rnna Protocolls-Utdra ne varande 4^2 Den 2 9 Juli. nevarande Riksmöte lärer kunna ske , Kongl, Maj:t i Nåder täckes , innan nästa Riksdag , låta någon dylik inrättning företagas och sävidt tid och omständigheter medgifva till fullbordan bringas utål de medel Kongl. Majit i Nåder förskotts-vis Jkan utse, emot ersättning af Stats-verket, vid nästkommande Riksdag. Efter uppläsande häraf, beslöt .Hedervärda Bonde-Ståndet, att, uti hvad Högiofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl BorgareStåndet sålunda föreslagit, till alla delar sig förena. Ut supra.