Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En gång befallde då sultanan, att de skulle bära den äldsta och förnämsta papegojan i sin silfverbur ända ned till stranden, så att den sjuka och tynande älsklingsfågeln finge inandas den friska och salta fläkten från hafvet. När de hade satt sig på bänken bredvid buren, lindade Kvällstjärnans Ljus sina armar om väninnans breda skuldror och begynte utfråga henne om allt möjligt i världen. – Berätta du om dig, så berättar jag om mig? – Litet har jag att berätta. Som barnflicka följde jag major Enebergs fru från en stad, som hette Nyköping till en stad, som hette Riga. Där blef jag gift med en gudfruktig och braf soldat, som hette Andersson, men när så belägring och pest kommo öfver oss och Andersson skulle hjälpa några af oss kvinnor att fly, då blef jag fasttagen af ryssen och bunden och lagd på kärran och såld till den turkiske slafhandlaren. – Säg mig en sak! Kan du den härliga sagan om dansens ande? Inte. Finns det väl något mer lycksaligt på jorden än att dansa? Kvällstjärnans Ljus reste sig sakta dansande, och med halfslutna ögon vände hon sig rundt så att den tillbakakastade slöjan liknade blåhvita ringlar af persisk rökelse. – Afdankade Messias har spått mig, att jag en gång skall få två hundra schalar och en kiosk, tapetserad med röd damast. Jag tror säkert, att hans ord bli besannade, om jag bara väl får dansa inför padisjan. Vet du, jag kan inte sofva om nätterna utan ligger bara och tänker på allt detta. Kanske, tänker jag hvar afton, kanske får jag redan i morgon dansa för padisjan. Ännu har han knappast sett mig ... Hvarpå brukar du själf tänka? Jag menar, hvad längtar du efter, hvad hoppas du på? Just på ingenting, säger du? Kan det väl då vara något nöjsamt för dig att blott och bart gå och sköta ditt besvärliga och enformiga ämbete hos papegojorna! Det nöjet har jag ännu aldrig förr hört någon rosa. Jag tycker det är ett straff att behöfva sitta och mata de dumma kräken. Du är en besynnerlig syster, och ingen blir rätt klok på dig. Dumma Svenskan satt trumpen och sträf.
Posse föreslagit, att tiden, inom hvilken egare af enida redskap skola desamma till inlösen af Kronan anmäla, skulle utsträckas till den 1 Juli 1855. Jag anser detta förslag Den 29 April e. m 609 olämpligt, ty om man vill förmå allmogen att afhända sig de gamla redskapen och sålunda afstå från den skadliga näringens bedrifvande, bör man icke lemna allt för lång betänketid, ty derunder torde måhända det goda upsåtel öfvergifvas. Jag anhåller, på grund af dessa skäl, att R. o. Åd. måtte nu föredragne § godkänna. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jemte det jag instämmer i den siste värde talarens yttrande, ber jag dessutom, att få fästa upmärksamheten deruppå, alt derest man antoge Gr. Posses förslag, att endast den, som för framtiden afsade sig rättigheten att tillverka bränvin, skulle få till Slaten försälja sin redskap till det i §:n bestämda, förhöjda pris, skulle derigenom framkallas en serskild klass af lill bränvinsbränning disqualificerade personer, så att, då någon sedermera anmälte sig till näringens utöfvande, K:s Befh:de, innan tillstånds: esolulionen meddelades, måste förskaffa sig kännedom, icke allenast huruvida sökanden vore berättigad att idka fabriksrörelse, eller ägde serskildt skattlagd jord, utan äfven om han icke möjligtvis förut till Kronan försålt bränvinsredskap, hvilket ofta torde blifva ganska svårt att utröna. Hvad åter Gr. Posses andra förslag vidkommer, synes mig såsom skulle detsamma hvila på ett misstag. Den värde ledamoten tyckes nemi. hafva föreställt sig, att de 3:ne månaderna skola räknas från den dag, författningen promulgeras, men sådant är icke förhållandet, ty §:n säger uttryckligen, alt anmälningen skall ske ”inom 3 månader, efter del denna författning trädt i verkställighet. ” Således kommer tiden att räknas från den 1 Jan. 1855 och tilländalöper ej förr än den 1 derpåföljande April, så att den olägenhet, Gr. Posse velat undanrödja, i sjelfva verket icke förefinnes.
Palmstjernas nedanstående förslag,” blifvit uteslutne ur förslaget till voter.-propos., hlef detsamma af II. o. Ad. vid förnyad uppläsning godkändl. Vid voteringens slut befuunos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — GO. Härefter upplästes till justering och godkändes följande voter.-propos.: Den som bifaller den af Bevilln.Utsk., uti 2:dra punkten af dess betänk. N:o 12, gjorda hemställan, i fråga om spanmålstullen, med den af Hr Skogman föreslagna förändring, att deri orden ”under tiden” utbytas emot orden ”intill nästa riksdags slut, voterar Ja; Den det ej vill, voterar »ej; Vinner nej, bifalles ofvanberörde hemställan, med den af Frih. Cederström föreslagna förändring, att deruti, i stället för orden ”slutet af år 1847” införas orden ”slutet af det år, då Rikets nästsammanträdaude Ständer derom besluta.” Efter Den 14 Januari e. m. 265 Efter denna voterings slut befunnos rösterne hafva utfallit, som foijer: Ja — 43. Nej — 13. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. ni. In fidem protocolli, Albert Munck. —- Tisdagen den 14 Januari 1845. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Bevi!ln.Utsk:s d. 18 och 21 sisth Dcc. på bordel lagda betänk. N:o 12, ang:de tullbevillningen. Härvid förekom : 3:dje punkten, innehållande förslag, att IL St. ville, med erkännande af Ii. Åhs rätt i afseende ä förbuds utfärdande mot ineller utförsel af varor, besluta, att äfven 8 de artiklar, som fortfarande komma att förblifva förbudne, tullafgifter böra utsättas, för ali icke, genom bristande tullbestämmelser, något band må läggas pä Ii. M:s rätt att förbuden upphäfva, och all i sådant afseende må antagas de eventuela bestämmelser, som af Rikets sist församlade Ständer ä dessa artiklar stadgades.
Ank. till Exp.-Utsk. d. io Mars, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Stats-anslag till inrättande af räddnings-anstalter för vanartige barn och unga, första gången straffade, förbrytare. Uti en hos Högv. Preste-Ståndet väckt och till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad motion, har Herr Lector Wallman, med framställning, hurusom den fattige och vanvårdade ynglingen, genom sin värnlösa ställning i samhället, i förening med elaka exempel, tidigt erholle väckelse till brott, samt huru han, efter första afsteget från samhällsordningens bana och sedan lian genom undergången bestraffning funne sig utstött från samhället, småningom urartade till en förhärdad brottsling, förmält, att, enligt motionärens åsigt, räddnings-anstalter för vanartiga barn och första gången straffade unga förbrytare borde inrättas inom hvarje province, helst på landet och i granskapet af krono-allmänningar, der, med annat arbete, kunde förenas jordbruk i smärre lotter, till hvilka de, som åt samhället återskäntes, borde blifva i tillfälle att erhålla kortare eller längre besittning; - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o gt. \y ningsrätt; oell har motionären föreslagit, att Rikets S änder för berörde ändamål måtte ställa en tillräcklig summa lill Kongl. Maj:ts disposition och derjemte bevilja ett serskildt anslag för den i Skåne vid Råby inrättade rädduings-anstalt. Vid behandling af denna motion hafva Utskotten inhemtat, dels att, i anledning af väckta motioner om Stals-anslag till bildandet af nya räddnings-anstalter för vanvårdade barn i hufvudstaden och i Upsala stad eller dess grannskap, till den vid
Kronprinsens och Kronprinsessans räkning, för det af Rikets sednast församlade Ständer beviljade anslag af 161,508 R:dr 13 sk. 3 r:st. banko, blefve i behåll, och vore att anse såsom statens tillhörighet; och som Utskottet inhemtat, att numera fullständiga inventarii-förteckningar öfver berörde effekter blifvit upprättade och till Kongl. Kammar-kollegium aflemnade, får Utskottet sådant till Rikets Ständer anmäla. Danviks hospital. § 46. (Rev.-ber. pag, 201. Förkl. pag. 330.) Med anledning af Revisorernes framställning om angelägenheten deraf, att, då Danviks hospitals räkenskaper i Kongl. Kammar-rätten granskades endast till siffran. särskilde Revisorer måtte utses att årligen granska och närmare följa denna inrättnings förvaltning, får Utskottet, som för sin del finnér den granskning, som Hospitals-inrättningens räkenskaper och förvaltning undergår, först i Kammar-rätten och derefter af Rikets Ständers Revisorer, vara för vinnande af nödig kontroll alldeles tillfyllestgörande, hemställa, att Revisorernes ifrågavarande framställning icke må lill någon åtgärd föranleda. St o ekholms Allmänna Barnhus. § 47. (Rev.-ber. pag. 208. FÖrkl. pag. 538.)
— » Böra barn lyda? » Genmäle i en uppfostringsfråga. Af B. S. — Hemma och ute (notiser). — Skiftning. Poem af Erik Modin. — Qvinnors anställning i franska statens tjenst. — Fosterdottern. Skiss för Idun af Elna Tmow. — Ur pressen. — Tre gyllene regler vid barnuppfostran. — Bildhuggaren. En kärlekshistoria af M. A. Goldschmidt. Bemyndigad öfversättning af C. Ilrg. Ny pristäning. — Toaletten. — Bostaden. — Klädedrägten. — Huskurer. — Matlagning. — Köket. — Bakning. — Inläggning. — Hvarjehanda, — Läkareråd af D:r — d. — Breflåda. Välborna A g n a fröken C o y e t afled stilla i Lund tisdagen den 24 januari 1888 kl. 9 f. m. efter ett långvarigt lidande vid en ålder af 47 år och 7 mån., djupt sörjd och saknad af slägtingar och vänner. [130] Att Fröken Amalia Fredrika Gödecke, född den 15 april 1814, stilla afled i Stockholm onsdagen den 25 januari 1888 kl. 10 f. m. djupt sörjd och saknad af slägtingar och många vänner, varder endast på detta sätt tillkännagifvet. E n u n g flicka med flerårig undervisningsvana äfven i språk och musik önskar nu eller till våren anställning i aktad familj såsom lärarinna; derjemte önskas, om tillfälle gifves, få biträda med skrifgöromål. Svar märkt » — a — 1 » torde sändas till Iduns Redaktion, Sturegatan 8 (ing. fr. Humlegårdsgat. [121] F ö r e t t bildadt, m u s i k a - liskt fruntimmer med behagligt sätt, gladt lynne och kunnig i enklare matlagning sökes plats såsom värdinna eller sällskapsdam i ett bättre hem eller såsom biträde på kontor. På lön fästes blott ringa afseende, då hon i ett vänligt bemötande finner sin största ersättning. Svar till » B. B. » kunna inlemnas till Iduns Bedaktion, Sturegatan 8 (ing. fr. Humlegårdsgat.
De funno honom alltid vid ett godt, till och med glädtigt, lynne. En ny Polismästare, Norlin, gjorde honom ett aktningsfullt besök, och synes varit honom bevågen. Till denne yttrade han åtskilligt angående behofvet af hufvudstads-fängelsernas förbättring. Kort derefter fick han höra, att anstalter i det afseendet voro vidtagna; och det fägnade honom, att genom sina föreställningar hafva medverkat dertill. Han skref ömsom förklaringar till Hofrätten, ömsom frihetsqväden. De sednare äro likväl icke de, som under namnet ”Göta-Manna-Sånger” förekomma i samlingen af hans skrifter; utan andra, hittills otryckta, som först nyligen blifvit mig kända. I de första Januari-dagarne 1793 kom till hans fängelse tidningen om Lidners död; hvarvid det sorgliga af intrycket dock låg mindre deri, att denne man var så tidigt bortgången, än deri, att han så tidigt hade öfverlefvat sig. Den 22 Februari har Hjelm antecknat: ”Månge besöka nu Thorild, som är ganska väl till mods. Han läser Seneca, Arnoldus och Rudbecks Atlantica. Emellanåt smäller han med en piska, på ett sätt som han lärt af en musicus Sebell, och påstår, att det gör en choc som är nyttig för nerverna”. Sjelfva rättegången saknade icke komiska uppträden. Ehuru ransakningen var i full fart, voro ännu bland Hofrättens ledamöter flere, som ej hade läst den anklagade skriften. På något af Thorild derom yttradt spe, förklarade sig Drotsen ha läst den. Thorild frågade: ”och förstått den också”? Drotsen: ”Ja”! Thorild: ”det är stort, att både läsa och förstå”. – Drotsen ville honom dock väl; och yrkade, att sedan dedicationen till Hertigen vore borttagen och förstörd, borde den egentliga afhandlingen fritt få utdelas. Ditåt lutade ock flertalet af hans domare. Bland Thorilds papper finnas två till denna rättegång hörande uppsatser, skrifna i fängelset och hittills aldrig tryckta: den ena, ett ”till Kongl.
Jag har alltid trott, att ’’ändamålet med enskifte skulle ej vara något annat, än det stora, hvilket namnet gifven vid handen, att hvarje jordägare fick all sin jord på ett ställe och uti ett skifte, för att derigenom göra möjligt, att all till åkerbruk tjenlig jord kunde begagnas och ej beböfde ligga nere, emedan aflägsenhelen gjorde brukandet omöjligt. Jag bar således ansett ett förbättradt åkerbruk med utvidgad produclion vara ändamålet med både skiftesverket och skiftesstadgan, och alt sprängandet af de täta massorna af uti byarna hopträngda bostäder endast varit en nödvändig följd der - D c 11 5 September c. ra. i«9 deraf. Hade ägodelningen med lika nytta för åkerbrukets tillvext och landets uppodling kunnat verkställas, utan att bostäderna bade behöft flyttas, kan jag icke finna mer ondt deruti att en landlby är sammanbyggd, än alt de slags byar, som kallas släder, äro det. Skulle jag verkligen hafva misstagit mig, och hufvudändamålet med Rikets enskiftande endast varit, att tillintetgöra Svenska bondens af vana och ålder inrotade förkäilek för det slags sociala eller sällskapslif, som ägde rum då byarna lågo hopbyggda, undrar jag ej öfver, att man till en början fann sig lika missbelåten med det af Gustaf Adolph påbudna enskiftandet i Sverige, som med det af Napoleon företagna enskiftandet af Europa. Skulle dock mitt förslag om allmän bygatas uttagande vid enskifte vara så stridande mot skiftesverkets och skiftesstadgans anda och ändamål, som Utsktn låtit mig förstå, har jag ingenting emot, att det ändras på så sätt, att tillfälle vid blifvande enskiflen lemnäs för tillkomsten af kronotorp eller hus, på så sätt, att från bys ägovälde uttages der och hvar en tomt med åtföljande hageplats.
Al., i st. f. att förbjuda bränviusbränningen, i nåder stadgade att de, som anmält sig till brånvinsbränning under hela den tillåtna tiden, men upphörde med densamma några månader före denna tids utgång, skulle återfå de afgifter, de redan erlagt, beräknade likväl efter den tid de bränviusbränningen icke utöfvat, såvida anmälan i behörig ordning gjordes, att de icke ville för denne tid fortsätta bränvinsbränningen. Dylika ansökningar gjordes af åtskilliga innevånare inom Jönköpings län, hos K. befide sorn beslutade, att restitution skulle dem beviljas, men kammarrätten, ehuru jag icke känner skälen derföre, ogillade ansökningarna, och, då kammarrättens beslut härom, genom uppläsning från predikstolarne i kyrkorna, kungjordes menigheterne, hade hemraansägarne inom Wernamo, Waxtorp och Tånnö härader uraktlåtit, att öfver berörde utslag anföra besvär. Då nu emedlertid desse jordägare måst erlägga en skatt, hvarifrån de bordt befrias och R. St. otvifvelaktigt icke anse billigt, att Slaten gör en vinst på den en - D e n 3 Juli. 459 skildes bekostnad, förmodar jag att StalsUtsk., när verkliga förhållandet blifver upplyst, hvilket nu icke skett, skall tillstyrka restitution af ifrågavar:de medel. Jag anhåller derföre, att betänk, måtte återremitteras, på det att riksdagsmannen inom orten, som anmält förhållandet, måtte på sätt han önskat försättas i tillfälle, att till StalsUtsk. ingifva de handlingar, hvarpå motionären grundat sin begäran. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s utlåt. N:o 216 gjorde anmärkmr, föranleda till ålerreraiss. Ropades ja. Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s d. 1 dennes på bordet lagde meni. och utlåt.: N:o 217, ang:de ifrågaställd ombyggnad af den ena och tillbyggnad af den andra flygeln af R.
Reträffande Wadstena Krigsmanshus-kassa, är likväl icke styrkt, i hvad mån ersättnings-anslaget, efter den tid kassans ifrågavarande inkomster till Stats-verket indrogos, eller från och med år 1852, understigit hvad utaf dessa inkomster må hafva blifvit kassan behållet, om desamma fortfarande dit ingått. Då emellertid under åren 1849—1851 dessa inkomster öfverskjuta berörda anslag, kan förhållandet antagas hafva under den påföljande tiden varit ungefärligen enahanda. Hvad åter angår Amiralitets-krigsmans-kassan, så har visserligen genom sammandrag, grundade på vederbörande domhafvandes uppgifter, blifvit ådagalagdt, hurusom den stämplade pappers-afgift, som i stället för rusthålls-afgifterna åren 1852 och 1853 utgått, varit högre än det åt kassan beviljade ersättnings-anslaget; men deremot är icke upplyst, huru mycket, efter afdrag för afkortningar, restitutioner, remisslage och uppbördsprovision, skolat kassan tillkomma, i fall de indragna afgifterna fortfarande dit influtit. Då alltså beloppet af förhöjningarne i ersättnings-anslagen icke blifvit tillförlitligen ut - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 179. 499 redt, men, å andra sidan, kassorna ega rättmätiga, pä Rikets Ständers beslut grundade anspråk, att af de belöpande ersättningarné komma i åtnjutande, hafva Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall å E. K. M:ts Nådiga framställning, beslutat, att Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-krigsmans-kassorna må för innevarande statsreglerings-period, eller åren 1852, 1853 och 1854, tillgodonjuta skillnaden emellan de till ersättning för kassornas förra inkomster af rusthållsoch en-per-mille-afgifter anvisade anslag och de belopp, hvartill samma inkomster, om de fortfarande till kassorna ingått, kunna vederbörligen styrkas hafva varit dem behållna, samt att de medel, hvilka sålunda komma att till kassorna utgå, böra från Riksgälds-konloret utbetalas.
— Om räkenskaperna i sin helhet skulle till Stockholm afsändas för att der granskas, förekommer deremot: att revisionen härstädes skulle kunna inträffa vid samma tid som stats-revisionen, då räkenskaperna ej voro på stället tillgängliga; att transporten af sådana vidlyftiga räkenskaper, fram och åter, ej vore lämplig; samt slutligen den hufvudsakliga omständighet: att till revisions-arbetet måste höra att granska kassans hypotheker och tillse deras befintlighet, samt att dessa handlingar äro alltför vigtiga att från stället transporteras; af hvilket allt torde följa, att någon hufvudsaklig revision af Amiralitets-krigsmanskassans räkenskaper och förvaltning ej kan försiggå utom i Carlskrona. Den nådiga remissen återgår, och Direktionen har nåden framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, C. NORDENSKJÖLD. C. J. HUBENDICK. EDW. RUUTH. C. MEISTER. C. M. FRICK. Carlskrona den 20 Januari 1854. G. Trädgårdh. F. Lindbom. Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid 1850 och 1851 års räkenskaper för fångvården. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig remiss den 3 innevarande månad, har Eders Kongl. Majit täckts infordra Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer vid granskning af Styrelsens räkenskaper för åren 1850 och 1851 anmärkt, och får Styrelsen, med remisshandlingens återställande, sådant utlåtande härmed underdånigst afgifva. — 198 — Uti 8 § af det.
" En helig skrift mig tyckes firmamentet med fornebraiskt språk och urtidstämpel. Emellan skyar skymtar silfverprentet som ur en förlåt i ett Zions tempel. Där står om väg ur öknen, där vi irra. Där står om landet, som af honung flyter. Men språket är oss okändt. Blindt vi stirra på dunkla tal, vi portens proselyter. Vi öfva oss, vi möda oss, vi stamma, vår tunga mäktar ej, o Elohim! — och stafva meningslöst och tungsamt: Lamma — rageschu — gojim! Och samma förhållande är det i » Stämningarne ». Författaren vandrar först med lidande drag på de gamla gångstigarne » I Skogen », där tystnaden slumrar och vinden suckar och bär bud om människornas illdåd. Och ingen af oss vet det susande språkets mening, men så mycket vet författaren " . att vemodsslöjan • sig sänker kring furans skrud och källan och bäcken mörkna, när vinden går fram med bud. Men — detta närmar sig ju bra mycket till hvad vi bruka kalla för » allegori », och ifrån allt sådant bevare oss alla helgon! » I Solnedgången » säger förf. vidare: " Satte jag mig på bergets kam ", (grensle? ) " spejade ut öfver fjärden, såg huru solen i väster sam, långt långt i väster gick färden " och så en hel mängd saker om alltings förgänglighet, om dårar och luftslott och frosten och så vidare. Man får en vild lust att med Heine ropa till förf. Sein Sie munter, Das ist em altes Stück. Hier vorne geht sie unter Und kehrt von hinten zurück. Nej, huru helt annorlunda låter det inte då i » Sorgebudet » inom denna samma afdelning: ' " Bäcken i bergen tog ljudet, tålde för forsen sitt sorgtunga tal.2 24 NY LYRIK. Forsen bar snyftande budet ned till en älf mellan vidje och al. Djupt i en bölja begrafvet budet blef buret i hafvet: Balder är fallen! Balder är fallen! — hafsvågor slunga sig jämrande högt mot Den Höges sal. Se detta är naturstämning.
1600-talets svenska och danska historieskrivare ansåg att staden fått sitt namn av den germanska folkstammen cimbrerna, varför namnet även ofta skrevs Cimbrishamn. Men redan i Snorres ”Heimskringla” kallas platsen Svimaróss (Se Namn och bygd 1946, s. 79 ff) Understryckningarna i detta stycke är gjorda med rött bläck. Den 23.11. 84 får VB ett kort från Axel Lundegård med meddelande att hans pjäs, Molok, blivit antagen för spelning. Den blev dock inte uppförd, vare sig då eller under de närmaste årtiondena. Almanackan den 11.9: För första gång på hela denna tid (kom han icke, utan läste tidningarne på kontoret.) /.../ 12.9: Margrethe [Ekström, VBs syster] kom. På qvällen voro flickorna på kyrkogården. Jag satt ensam hemma med Margrethe. Tog fram min klisterbok och satte ett stort köksförkläde för. Ida L. kom. Något senare kommo mina flickor och båda herrarne L-d. Hvad jag blef förvånad. Stämningen lifvad. Prat om att ”gumman” vill hushålla för dem. Margrethe tycker att A. ser så treflig och fin ut. ”Intelligent”. Han teg mest och såg sarkastisk ut. Men tänk att han kom! Tisdag den 16.9 lämnar VB andra kap. av ”Penningar” till AL och den 20.9 får han kap. 3. Jag fick tillbaka mitt kapitel med några anmärkningar som jag blef mycket glad för. ”Lycka” ingår i I Gryningen – trots att den uppenbart till stor del är skriven av VB. Bitvis tycks den helt självbiografisk. Det ord som har stått framför ”själ” i ms är bortsuddat. Några ord är här bortsuddade ur ms. Jag följer här AL som i DoB I, s. 237 låtit trycka passagen och inom parentes fogat till tre ord: (Gud hjälpe mig). Om Schröders, se ovan not 33. – Strindbergs Giftas I var utkommen i sept. 1884. VBs vänner Trägårdhs på Boaröd har varit på besök och berättat om sin släktings bröllopsbesvär.