Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de till den nådiga propositionen hörande handlingar inhemtas, att, sedan Götheborgs stads Magistrat i underdånighet anhållit, att den närmast intill Masthamnen belägna delen af fästningsvallen, äfvensom en i närheten af stadens fattigförsörjningshus belägen, kronan tillhörig tomt, måtte till staden utan ersättning upplåtas, samt direktionen öfver Götheborgs hamnoch elf-arbeten i underdånighet anhållit, att hela rymden från och med stora Bom-bastionen till S:t Eriks bastion måtte till direktionen under full eganderätt upplåtas, för att användas till sådane 4 Stats-Utshottets Utlåtande, /V.o 405. anläggningar, som blifva erforderlige för hamnbyggnaden och trafikens mer och mer tilltagande fordringar på utrymme och beqvämlighet, så hade Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegium uti underdånigt utlåtande den 14 December 1847, efter Chefens för Ingeniör-korpsen hörande, i underdånighet afstyrkt bifall till berörde underdåniga ansökningar, hufvudsakligen af det skäl, att den ifrågavarande rymden, om den fördelades i tomter och för kronans räkning utarrenderades, framdeles kunde blifva af betydligt värde för kronan; men deremot tillstyrkt upplåtande till staden af en mindre del utaf den begärda jordrymden eller den längs norra broarmen belägna plats, derå ett staden tillhörigt mindre tullhus af träd är uppfördt, med en areal af omkring 5,200 qvadratalnar; hvarjemte Kongl. Krigskollegium, under förmälan af lämpligheten deraf, att erforderligt utrymme å Hila Otterhalle berget erhölles för en gymnastikbod, hvilken ansetts böra Hyttas från dess nuva rande mindre lämpliga plats å bastionen Gustavus Magnus, föreslagit, att till staden mätte, utom nyssberörde 5,200 qvadratalnar, ytterligare öfverlåtas en areal af omkring 34,000 qvadratalnar, emot det att staden till kronan återlemnade fästningsvallarne kring lilla Otterhälleberget samt afsade sig all besittningsrätt till lilla Otterhällan, utgörande enligt kartebeskrifningen 3 tunnland, 28 kappland, hvarigenom dels staden skulle erhålla en sammanhängande egorymd af omkring 40,000 qvadratalnar, som genom sin belägenhet invid hamnen vore för staden af högt värde, och dels det till följd af sitt läge vid Götha Artilleri-regimentes kasern för Kongl.
Den 15 Maji e. m? 513 arbeten; att i Norra Provincerne Allmogen då vanligen uppehåller sig vid de så kallade fäbodarne, samt att, hvad de öfrige Rikets Provincer angår, det torde för de flesta blifva svårt, att vid Midsommar-tiden aflöna sitt Tjenstefolk. För Bergslagen synes icke eller Midsoiyimarn vara en lämplig flyttnings-tid, enär Bruks-rörelsen då måste med mesta drift och arbete skötas. Grefve JDe la 'Gardie, Jacob: Då jag med Grefve von Platen fullkomligen delar den tanka, att Landsmannens nytta förnämligast bör afses vid bestämmandet af flyttnings-tid, är jag åter af alldeles motsatt mening i frågan om förändring af hvad i detta afseende vid sista Riksdag blef beslutadt. Ifrån en Landsort, der Landtmannen Midsommars-tiden mäst af hela året behöfver sitt Tjenstefolk; der torf-skörden just då skall verkställas; der nittionio hundrade-delar af Allmogens drängar aflönas genom jord, som upplåtes dem till utsäde, anser jag det vara omöjligt, att flyttningstiden dit kunde förändras, utan de känbaraste olägenheter. Jag har hört anföras, att det skall vara af stor vigt för Tjenstehjonen, att få flytta Midsommarstiden, då dagarne äro långa; men jag tror det vara ändå väsendtligare, att ej då vara i sak-. nåd af arbetare, dem man då bäst är i tillfälle att använda. De särskilta meningar rörande denna fråga. hvilka blifvit yttrade, både inom Utskottet och här, öfvertyga mig om nödvändigheten deraf, att ocoonomiska författningar blifva tilläm - Den i5 Maji c. ni, pade olika för särskilta orter. Jag medgifVef gerna, att det kanske kunde medföra olägenheter, om flyttnings-tiden för Tjenstehjonen blef olika för sodra, mellersta och norra delarne af Riket; men dessa olägenheter blifva säkert ännu större, om man berofvas sina Tjenstehjon, just när man bäst behöfver dem. Jag anhåller således om Herr GrefvenS och LandtMarskalkens proposition till bifall af Betänkandet. Grefve von Rosen, Axet•
Jag tror mig icke behöfva uttrycka huru mycket jag önskar del Parlamentariska styrelsesättet, men att gå ända derhän att Riks-församlingen skulle, oberoende af Regeringen, bestämma emhetsraännens löner, anser jag vara allt för långt gånget i denna riktning och gränsande mera till sjelfsvåld än till ordentlig styrelse. Dessutom är del äfven en annan princip, som jag tror all SlalsUtsk. hade bordt något mera iakttaga vid behandlingen af denna fråga. Man kan nemi. taga för gifvet — åtminstone har sådant många gånger blifvit framslälldt ulan att motsägas och många handlingar ifrån Regeringen gifva anledning till denna förmodan — att en förändring af vära rättegångsverk är af behofvet påkallad. Jag känner icke huruvida någon sådan förändring af Högsta Domstolen är i fråga, men jag tager för gifvet alt det skulle mola ganska stora svårigheter all väcka dessa förändringar inom den öfriga delen af denna administration om man förut försvårat denna organisation inom den högsta delen af detta embetsverk, nemi. Högsta Domstolen. Det är i första rummel naturligtvis rätt att bifalla alla billiga anspråk i afseende pä löneinkomster, men förbehåll böta då dervid göras med afseende på de förändringar vid tjensternas skötande, som kunna komma i fråga, då i samma mohn som löneförbättringar beredas man försvårar de förändringar, som kunna finnas vara af nöden, men jag tror att icke någon annan än Regeringen gerna kan vara i tillfälle alt bestämma huruvida missföi hållande i ett eller annat afseende genom ett partiellt förökande af lönerna kan upkomma. Dessa förhållanden tror jag icke af någon kunna bestridas, och då jag på dessa grunder anser de af enskildt motionär föreslagne löneförhöjningarne vara olämplige, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. mätte ogilla desamma. Frill. Åkerhjelm, Carl: Den siste värde talaren har yttrat sig deremot att SlalsUtsk., på grund af enskild motionärs yrkande, föreslagit förhöjning uti Justitiae-Rådens aflöning, och har på samma gång förklarat sig vara en vän af det Parlamentariska styrelsesättet.
Prot 1S4S. 4 Sami. 2 Afd. 13 JFIåJt. 2 10 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o Si. kronans mundering Begagnas så väl af den fattige som mera bemedlade beväringsynglingen, den jemlikhet dem emellan, som härigenom uppkommer, skall uppmuntra den ene, utan att nedstämma den andre, samt tillika väcka håg till inbördes täflan i tjensteutöfningen. På dessa skäl och då Kongl. Maj:t, på sätt Dess ofvanberörde Nådiga Bref den Januari i835 visar, icke funnit skäl atti Nåder bifalla Rikets Ständers förslag derom, att de beväringsskyldige skulle få, efter eget. val och emot serskild ersättning, förse sig med rockar och byxor, så få Utskotten tillstyrka, att Friherre Raabs ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 3o Januari i845. STOCKHOLM I. Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande j N-o 4°- Skriffel och rättelser uti Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande„ N:o 4°- Sid. 5 rad 5 uppfr. står: — ’’ — 4 nedir. 15 — 10 uppfr. ” — 10 ned fr. — ej således i denna derifrån — närmast öfver — att minimum af ku uska ps-^> — mått af behof läs: således ej — i den — derifrån, närmast deröfver Tätt nedsättning i det /bestämda minimum af /kunskapsmått behof af Eth. ull Fi. St. Fröt. 1845. 4 Seni. a A/d. 14 Uii/t, STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1845. Statt-, BeviUn. tami Allm. Best.- och Ekon.-Utskotteni Betänkande, N:o 52. 1 N:o 52.
Genom denna Förordning sker ej någon ändring af hvad i Grundlag stadgas eller af de i Krigslag förekommande bestämmelser i afseende på dem, som till krigsmakten höra. Brott, som föröfvas innan denna Förordning kungöres, men för hvilket sträft' dä ej är bestämdt genom utslag, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagadt varder, skall ock efter denna Förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet följa, är lindrigare än det, som derför i äldre lag eller författning stadgadt varit. Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 59. 51 Transsumt ur Protokoll öfver Justitie-Departements-Är ender, hållet inför H. M. Konungen uti Stats-Rädet å Stockholms Slott, Tisdagen den 2 December i856. I närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fähraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist; Justitie-Råden: Hoffstedt, Gyllenhammar. Stats-rådet Ulner anmäldes vara af sjukdom hindrad att i Stats-rådet tillstädeskomma. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern anmälde i underdånighet ett i Justitie-Departementet uppgjordt förslag till förordning om ansvar för förfalskning och bedrägeri af det innehåll bilagan till detta protokoll utvisar. Vid den granskning samma förslag i Högsta Domstolen undergått hafva dess fleste Ledamöter, Justitie-råden Schmidt, Qviding, Hoffstedt, Gunther, Qvensel och Roy funnit anledning förekomma till följande anmärkningar nemligen. Efter det Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern redogjort såväl för det uppgjorda Lagförslagets innehåll sorn för de anmärkningar dervid inom Högsta Domstolen förekommit, yttrade Hans Excellens i underdånighet: 1 egenskap af ledamot i Högsta Domstolen har jag redan haft tillfälle att deltaga i den derstädes skedda granskningen af ifrågavarande förslag, och de anmärkningar, jag dervid gemensamt 52 Kongl. Maj.ts Nåd.
Björkman, Th. Doktor, Prost och Kyrkoherde i Simtuna och Altuna af Erkestiftet, L. K. N. O. L. S. J. Nordlund, Theol. Doktor, Kongl. Hofpredikant, Kyrkoherde i S:t Mariae Magd. församling i Stockholm, Fullmäktig i Rikets Ständers Bank, L. K. N. O. L. S. N. H. Selander, K. Wetenskaps-Akademiens Astronom. L. S. A. F. Sondén, Prost och Kyrkoherde i Qvillinge och Simonstorp, Linköpings stift. P. J. Emanuelsson, Theol. Doktor, Kontrakts-Prost och Kyrkoherde i Hällestad af Linköpings stift, L. K. N. O. L. S. S3if>. till ;)v. ©t. spröt.' 1862 & 1863. 10 ©anil. 1 ?(fb. 2 $ah&. (3tif8&agS:S3eflutet.) J. Janzon. Kontrakts-Prost, Kyrkoherde i Adelöf, Linköpings stift. L. S. 12 90 SRiMbagS.Seftui 1863. C. Petrelli, Th. Doktor, Kontrakts-Prost, Kyrkoherde i Söderköping och Skönberga. Just. Collén, Lektor i Skara, Theol. Doktor, Kyrkoherde i Göthened af Skara stift, L. K. N. O. L. S. N. G. Wennerström, Kyrkoherde i Botkyrka och Salems församlingar af Strengnäs stift. L. S. C. O. Björling, Theol. Doktor, Domprost i Westerås, Ledam. af K. N. O. L. S. Axel Eurén, Prost och Kyrkoherde i Söderbärke af Westerås stift. L. S. L. G. H. Palmlund, Kontrakts-Prost i Allbo Prosteri och Kyrkoherde i Skatelöfs pastorat af Wexiö stift, L. N. O. L. S. J. R. Falck, Theol.
Den anmärkning låter vid första påseendet ganska rigtig, att icke andra än välkände personer böra erhålla pass till Glas. och Porcellaines-föring in. m, samt att Läns-styrelserne genom be* horig tillsyn böra hindra och förekomma de vanartades brott och bedrägerier, — hvilka icke böra utesluta andra, tilläfventyrs redliga, personer att sig med ett låfligt näringsfång försörja; men mina EmbetsCameraders erfarenhet lärer säkerligen med min deruti instämma, att den mest noggranna uppsigt å i fråga varande personer, på sin högd lemnar det resultat, att ofta upptäcka af dem begångna brott, och sällan lyckas att ertappa och öfverbevisa den brottsliga. Utstuderade i alla för deras ändamål erforderliga knep, förstå de att å orter, derifrån pass begäres, ställa sig skickligt, att då sådant vägras, förse sig med falska attester, och medelst desamma, under föregifvande att hafva passet förlorat, förskaffa sig ett Den 5 Maj. 77 dylikt i första lilla Stad, der de inträffa, o. s. v. Ständigt kringvandrande, ofta ombytande namn, äro de svåra att uppsöka, sedan någon af dem föröfvad våldsamhet hun. nit constateras och inrapporteras. Sällan föröfvas deras förbrytelser så enfaldigt, att de kunna på bar gerning gripas, och om än detta någon gång inträffar, om än de blifva bestraffade, är den skada de gjort, ändock ofta oersättlig. Allmänna Besvärs, och Oeconomie-Ut* skottets Betänkande blef härefter bifallet. j Föredrogs å nyo OeconomieUtskottets, den 27:de April på Bordet lagda, Memorial, i anledning af väckt fråga om befrielse från ansvar för dem sorn försumma Regements.} Skrifvare-möten. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat till Protocollet följande: I Memorial, som till Oeconomieoch Besvärs-Utskottet blifvit remitteradt, hafva flere Riksdagsfullmägtige af BondeStåndet ifrån Kronobergs
Herr Grefven och Landt Marvatten förklarade, att sedan Herr Grefve von Schwerin, >58 Den 7 Maji e, m, gom yrkat att ifrågavarande ämne måtte hvila på bordet lill nästa Plenum, nu mera derifrån afstått, samt Herr Grefven och LandtMarjhcd■ hen för dess del, ieke ansåg ämnet vara af den beskaffenhet, att detsamma, ovilkorligen borde till elt Utskotts förberedande handläggning öfverlemnas, hålst Grefve De la Gardies motion icke åsyftade annat, ån blott, att de Norrske Deputerade från StorTinget, hvilka bitkornrna för att bevista Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående Höga Förmälning, måtte, så snart de till Svenska Riksgränsen anlända och sedermera under deras vistande hår i Riket, varda emottagne på samma sätt och med enahanda välvilja bemötas, som skedde med Svenska Deputerade år 181S i Norrigej samt att de härtill erforderlige kostnader måtte utgå af de, till Riksdags utgifternes bestridande, anslagne medel; finge Herr Landt Marjkalken hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade den af Grefve De la Gardie gjorde ifrågavarande framställning, bifalla. Ropades ^fa. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarfkalken föreslog, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Bifölls. Den 7 Maji e. m. Vi'! förnyad föredragning af ConstitutionsUtskoMHs den 29 sistledne April aflåtne samt i!i n 5 di-nnts eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande förslag till ändring i 2.'dra punkten af t36:de §. Riksdagsordningen; bl ef berörde förslag* uppå derom af Herr Grefvert och Lo'idtMarJkalken gjord proposition, till den bt harn Img 56 §:n RegeringsFormen stadgar, af Ridder.ikripet och Adeln godkåndt. Företogs till pröfning
Och det fick han lof till, men, sen I, storken har så många små barn att lämna af i hela Svea rike, att han lätt blir fördröjd på vägen. Men han kommer snart, men då fån I inte vara bråkiga och så skrämma den lille resenären från fjärran land, som han bär på sin rygg. Då kan hända, att lillen ber Gud att få flyga dit upp igen till änglabarnen. Kanske är han här i morgon, men då, Pontus, får du inte blåsa i din trumpet, inte förrän mamma tror, att han tycker om det! » » Vet mamma af det här, tror faster, eller ska ' det bli nå ' n så ' n där öfverraskning som på min namnsdag? » » Barn, mamma har hört hur det flaxat i luften af storkvingar för länge sedan, och därför har hon sytt små kläder, så att lillen skall få det varmt och godt med detsamma. » » Hvarför kan inte Gud sy då? » » Hör du, Ulla, minns du den där skära tröjan, du sydde åt Lindagull? Hvarför tycker du så mycket om den? » » Jo, för att jag själf gjort den. Faster bara klippte till den och tråcklade den åt mig! » » Ja, ser du det! Gud förstår, att din mamma helst vill sy själf åt sina barn, och därför kommer storken med ett litet naket barn på sin rygg. — Men, hvad nu, du lilla svartkonstnär, är det från mina kängor du tar det där svarta! Nej, min lille Bengt, nu ska ' vi allt ta och bada dockan litet. Inte gråta! Så, så, lek med fasters armband i stället! Och så i eftermiddag, småttingar, då blir det äpplen åt alla snälla barn, och kanske få ni höra » Tummeliten » med! » Det hvilade en hemlighetsfull stämning öfver barnkammaren dagen därpå. Storken hade kommit och farit. Visserligen hade ingen sett honom, men icke behöfva barn se för att tro. Det var en liten syster han lämnat. » Så här liten, » hade Sven mätt till för kamraterna i skolan. Jojo, det är inte alla dagar, man kan skryta med en sådan nyhet, och inte är det alla barn heller? Där fanns en liten flicka, som tingade på - att få se den lilla.
Sedermera, oell efter det Bevillnings*Ut* skottet den 16 nasti. Juni afgifvit dess svar i ämnet, liar Högloft. Bidderskapet och Adeln utan att remittera några anmärkningar vid Stats* Utskottets Betänkande, bifallit Bevillnings-Utskottets utlåtande den 28 nasti. Juni. Och då i följd häraf ärendet torde vara att anse såsom afgjordt, finner Stats-Utskottet sig icke kunna de från Vällofi. Borgare - Ståndet remitterade anmärkningar till åtgärd upptaga. Hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 6 Juli 1815. På Höglofl. Biddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl De Geer. På Vällofi. BorgäreStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest-Ståndefis Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar And. Sandsten. Tunelius. Allmänna Sm 7 Juli. 933 Uppläst hos Höglofl, Ridd. och Ad. den 7 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 7 Vällofl. Borgare-Ståndet den 10 Hederv. Bonde-Ståndet den 7 Allmänna Besvärsoch Oeconomie samt Särskildta Utskottens Betänkande, i anledning af väckt fråga om inskränkning i Halländska och Bohuslänaska Allmogens Seglations frihet. Till Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomiesamt Särskildta Utskotts gemensamma utlåtande har Vällofl. BorgareStåndet remitterat ett af Herr Assessoren Sv. Darin ingifvet Memorial, deruti heiflställes 3 om icke Riksens Ständer må finna anledning , att hos Kongl.
G) OT Partilager for aterforsäljare I tr, upp i samma hus, Filialer:. Y 2 Drottninggt. Lager af alla sorters Trikavaror fdr .Herrar, Damer och Barn. Aug. Magnusson (etablerad 1860) Försäljningslokaler: / nedm tjotten, ea9 tu&amp; och &amp; * e er. upp STOCKHOLM. Största lager i Norden Kulörta o. Svarta Mlek1adnhgstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattlrliidningsty ger Schalar och Resfdtar rm, m, Observera! Genom a i ~ k t, förbindelser med inoch utlandets förniimsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannamda artiklar biittre och billigare än nigon annan och torde en hvar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvertygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar. En amazon i det nittonde århundradet. E n af de märkligaste kvinnor, so111 lefvat i vhrt tidehvarf, ä r donna Ana Maria de Jesus Riveiro de Silva eller, för att nämna det namn, under hvilket hon egentligen blifvit kand och hedrad af tvenne varldsdelar, Anita GaribalcEi. För några tiotal af å r sedan, då repiibliken Ro111 lyktat sin ärorika strid och den tappra Anita utandats sin sista suck i pinjeskogen vid Adriatiska Iiafvets kilst, var hennes namn jämte hennes berömde makes på ' allas lappar, och berättelserna om hennes trofasthet och hjältemod blefvo nästan till legender. Må det tillåtas oss att här i korthet återgifva hennes markliga lefnadslopp. Anita Riveiro var född 1821 i den lilla byn Barra i Lagvnprovinsen Santa Catliarina, Sydamerika. H a r i detta lands yppiga natur uppviixte hon utan egentlig uppfostran och fullkomligt oberörd af den y$tre världens seder och bruk. Den gifmilda naturen, soin där i öf verflödig mangd framalstrar allt livad tropikens vaxtvarld erbjuder - bananer, socker, frukter m. in.
Min enskilda öfvertygelse är också den, att städernas innevånare långt bättre inse sitt eget bästa än att de skulle begagna sig af den af Utskotten tillstyrkta utsträckning af bränvinsbrännings-rättigheten, men vid betraktande af stadsjordens i allmänhet höga värde och det Jaga egendomsvärde, som medför rätt till idkande af bränvinsbränning, är det likväl en möjlighet att, om Utskottens förslag blefve lag, en mängd småbrännerier komme att å städernes jord upprättas, och, vore lyckan eller olyckan rätt stor, kunde man tilläfventyrs få se hvarenda borgare, som innehade stadsjord, sysselsatt med ett litet bränneri och lika manga små bränvinspannor på sladsjorden, som den innehöll tunneland. Hvad landet derpå vunne vore möjligen bränvin, om detta må anses såsom en vinst, men någonting annat blefve det sannerligen icke. Då för öfrigt icke någon motion om förändring af nu gällande föreskrifter om städernas bränvinsbrännings-rättighet blifvit vid innevarande Riksmöte väckt, synes mig som Utskotten saknat all anledning till sill ifrågavarande förslag, som jag, för min del, på anförde skäl, icke kan biträda. Den ändring i 10 § 1 morn., hvarom Utskotten väckt fråga, förekommer mig såsom mindre ändamålsenlig. Efter min tanke är det vida bättre att en viss om ock, såsom nu lill äfventyrs är förhållandet, något rundeligen tilltagen tid bestämmes för mantalsoch skattskrifvare att upprätta och aflemna förteckningarne å deni, som till bränvinsbränning sig anmält, än att fullgörandet af denna skyldighet lemnäs beroende på vederbörande mantalsoch skattskrifvares olika föreställningar om meningen af orden genast efter hvarje mantalsoch skattskrifning s slut A Uti 35 §:s sista mom. i nu gällande förordning stadgas, att de vid oloflig bränvinsbränning nyttjade redskap och det i bränneriet vid beslagstillfallet befintliga bränvin, jemte de käril, hvari det förvaras, äro förbrutne. Deruti hafva Utskotten tillstyrkt den ändring, att väl redskaper, men endast det vid beslagstill - 22 Bevil/n-., Lag-samt Allm.
"Sjaggo!" sade Ollikainen med en förfärlig blick på lappmannen. "Jag har en gång sagt: för ut din hustru! Tvinga mig icke att säga om det en gång till." Det låg uti den gamles röst och åtbörd något, som kräfde oemotståndlig lydnad, så att Sjaggo sprang opp, bugade sig ödmjukt flere gånger och derefter utan omsvep fattade qvinnan i pelskragen. Hon fortfor emellertid att tigga bränvin med hög, skrällande stämma, tills hennes man fört henne ut på gården. Just i det dörren stängdes efter dem, gjorde hon en åtbörd af raseri och lömsk ilska, som kom Thorsten att ovilkorligt rysa. Men gubben Ollikainen satte sig ned, så snart han blifvit ensam med honom, och såg ganska eftertänksam ut. "Herr Thorsten", tog han slutligen till orden: "här är någon fara å färde, det kan jag säga honom att jag ganska väl märker. Jag skulle nästan tro att den barske Länsmannen, som af Anders fick smällen för stjernan, lyst efter oss med några tillägg, som just icke låta på bästa sätt. Att ingen af oss är en kyrktjuf, det tror jag vi taga hvarandra genast fria för, ehuru vi icke känt hvarandra så många dagar. Det säkra är, att Herr Thorsten gör bäst att icke visa sig här så länge. Öfverlägg sjelf, om han vill blifva förd till Norige och derifrån vända om igen hem till sitt, eller om han vill låta föra sig med fångskjuts till ransakning uppåt Norrland. Tänk på den saken några dagar, och säg sedan huru han vill att det skall blifva. Den fördömda Sockenlappen skall jag väl på något sätt få att tiga. Här är för öfrigt ingenting att befara. Jag skall dessutom laga att Herr Thorsten får följa med några gossar af rätta sorten till Norige, som äro vana vid vägarna och just icke gerna lägga sig ombord med höga öfverheten. Visst har jag ibland tyckt att bussarna kunde låta vara sina krokvägar; men jag skall säga just som saken är, när man är ute på färdvägar, räknar man intet så noga. Man kan ju icke föra Guds ord med sig, utan måste lemna böckerna hemma.