Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Hittills har lagstiftaren alldeles förbisett sättet att upptäcka sådana boktryckare, som trycka skrifter med underlåtenhet att utsätta sina namn, tryckn:sorten och årtalet; men jag har genom motion inom Constit.Utsk. sökt afhjelpa denna brist, och jag föreslog, att den, som föryttrar sådana skrifter, skall för hvarje skrift pligta 5o r:dr samt, om den åtalas, derjemte stånda författare-ansvar, intilldess boktryckaren eller författaren kan upptäckas. Det är är naturligt, att bokhandlaren måste veta, hvarifrån han fått exemplaren, och således lätt. ifrån sig kan leda ansvaret, om han så vill. Jag hemstäl-, ler derföre, om icke Ståndet täcktes förklara denna anmärk n. såsom sin gemensamma tanke. Frih. Cederström, Jac.: Den siste talaren har rätteligen uppgifvit, alt i hans inom Constit.Utsk. väckta motion förekommer frågan, att bokhandlaren skulle stå författareansvar för en skrift, hvarå tryekn:sort, årtal och boktryckarens namn ej ärö utsatta; men Utsk. har underkänt detta förslag med hänvisning till grundlagens tydliga föieskrift, att när Utsk. underkänt en riksdagsmans förslag, lan det icke förekomma till pröfning i RiksSt:n. Jag hemställer så - 9» Den 3 April c. m. Judes, huruvida Hr Gr. o. Landtm. lamt R. o. Ad. Ian göra något afseende på Hr Cederschjölds framställning. Hr Hjärne, Harald: Jag anhåller, att Hr Cederschjölds förslag måtte blifva uppläst, innan propos. derpå framställes. Frih. Cederström: Hr Cederschjöld har, enligt 84 § Reg.F., rättighet att utbekomma Constit.Utsk:s yttrande i ör:de afslaget å hans förslag och den rättighet att detta yttrande genom trycket allmängöra; roen hvarken har han rättighet att fä detta afslagna förslag här framstäldt, eller har Hr Gr. o. Landtm, rättighet detsamma till Ståndets godkännande framställa, hvarpå jag ber att ännu en gång, innan förslaget uppläses, få fästa Hr Gr. o. Landtnäs uppmärksamhet.
destoheldre som, efter det lönerne för fjerdingsmännen blifvit indragne, detta besvär i de socknar, der större delen af åboerne utgöras af insockne-frälsebönder, under nuvarande förhållanden, alltför hårdt drabbade de få sjelfegande hemmansegarne; samt 10:o af riksdags-fullmäktigen Johan Johansson från Östergöthlands län, med hvilken Magnus Mänsson från samma län sig förenat, som, med fästadt afseende dels derå, att de bestyr, hvilka blifvit fjerdingsmännen uppdragne, kunde och borde af kronobetjeningen utföras, dels ock derå, att uti nu gällande lag fjerdingsmän icke funnos omnämnde, hvadan, efter motionärens tanka, någon laglig skyldighet för sockneboarne, att denna tjenst bestrida, icke förefunnes, hemställt, att fjerdiogsmans-tjensterne måtte, såsom alldeles obehölliga, upphöra, och församlingarne, hvilkas medlemmars verksamhet nog upptoges af de ofta besvärliga nämndeoch sockne-nämnds-befattningarne, från omförmäldte åliggande alltså befrias. Vid behandling af detta ämne inom det Ilederv. Ståndet hafva riksdagsfullmäktige Erik Karlsson från Stockholms län, Olof Nilsson från Östergöthlands län, Ingemund Odin och Christen Pehrsson från Gottlands län med flere ledamöter instämt uti hvad af Anders Jonsson blifvit föreslaget; hvarjemte Johan Petter Andersson och Sven Svensson från Elfsborgs län, Jöns Jönsson från Christianstads län samt Bengt Petter Skanze från Hallands län med Petter Gabrielsson sig förenat.
Carl Häger flycht. — 301 — Kongl. Krigs-kollegii Fortifikations - afdelning» underdåniga förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anföranden vid granskning af denna Afdelnings räkenskaper för 5r 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Uti afgifven berättelse, angående granskning af statsverkets med flere allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, hafva Rikets Ständers Revisorer, under titeln »Kongl. Krigs-kollegium», bland annat, enligt 7:de, 8:de och 9:de §§, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet dels å behofvet af kasernbyggnad för Svea artilleri-regemente, dels å det bristfälliga skick, hvaruti kokhuset vid Eders Kongl. Maj:ts 2:dra lifgardesregemente befinnes, och dels derå att utrymmet i sistnämnde regementes kaserner är så otillräckligt, att af manskapet tvä och två begagna samma säng, oberäknadt att vid de tillfällen, då hela truppen är till tjenstgöring sammandragen, ett antal af, på somliga kompanier, ända till 17 man är i saknad af all sängplats. I anledning häraf och till följd af erhållen nådig remiss den 18 nästlidne Oktober, får Krigs-kollegium å Fortifikations-afdelningen, enär berörde framställningar, efter Kollega åsigt, ej kunnat föranledas af den Kollegium åliggande styrelse och förvaltning af medel och fonder, hvilka uti 1859 års räkenskaper blifvit redovisade och utgjort föremål för ltevisorernes granskning, samt således icke heller kunna anses innefatta erinringar mot af Kollegium vidtagna eller underlåtna åtgärder, endast i underdånighet anföra, att Kollegium, vid detta förhållande, ansett det ligga utom gränsen af sin befogenhet att öfver samma framställningar något underdånigt yttrande afgifva. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, A lierna dig st e Konung!
Under det man i främmande länder använder hundradetals millioner till communicationernes underlättande, göra vi i detta fall nästan intet, och följden deraf mäste blifva ett nödtvunget isoleringssystem, ett aftynande i alla våra näringar. Kunde man deremot besluta sig alt på bancovinsten fondera ett länesystem för canalers anläggande, i de trakter der de äro af behofvet mest påkallade, och för andra stora productiva företag, skulle derigenom oberäkneliga fördelar tillskyndas landet, såsom minskad transportkostnad för våra förnämsta export-artiklar: jern, trädvaror och spanmål; lifligare varu-utbyte i alla riktningar; spridandet, såsom arbetsförtjenst eller ersättning för levererade varor, men ej såsom län, af en betydlig penningesumma; utsläppandet i rörelsen af räntebärande obligationer, hvilka hufvudsakligen skulle stanna inom landet, då de ej i större mängd på en gång, utan småningom, ulgäfvos; capitalförmögenhetens ökande genom den sparsamhetsanda, som alltid är en följd af räntebärande pappers circulation i ett land, derföre att ögonblickliga besparingar kunna göras fruktbärande för den tid man ej behöfver dem, och åter förvandlas i reda penningar, så snart de skola begagnas; samt framför allt, den omätliga fördel, att nationen under fredens lugn fick förtroende till, och kunde vänja sig vid dessa statspapper — en fördel, af hvars nyttiga följder man vid ett infallande krig snart skulle komma i erfarenhet. 3:0 Discontrörelsens öfverjlyttande pä Ri/rsg.cont. Att på Riksg.cont. öfverflytta en del af lånerörelsen, i utbyte emot räntebärande statspapper, försedde med Konungens garanti, är en åtgärd, hvartill jag ingalunda skulle tveka att gifva milt bifall, derest Konungen äfven ägde rätt alt deltaga i Bankens lagstiftning; men sedan vid 1834 års riksdag ett obetänksamt misstroende vållat förkastandet af den i detta hänseende afsedda grundlagsförändring, synes saken icke vara utan sina betänkligheter. Historien visar nemi., att R.
3. as Normal-Tvål, till tvätt af siden, ylle, bomull och linne. Garanterad ren tvål I Välgörande för huden. Alldeles fri från skadliga beståndsdelar. Oöfverträffad tvätt-, handoch badtvål. Drygare än all annan Tvätt tvål. Försäljes i alla väl fournerade detaljaffärer. Köp Balsam. Denna balsam borttager finnar, fräknar, lefverfläckar, solbränna, näsrodnad, pormaskar och andra hudåkommor. Bestrykes t. ex. om aftonen ansiktet eller andra hudställen med denna björkbalsam, så åtskilja sig följande morgon nästan omärkliga fjäll af huden, hvilken därigenom blifver bländande hvit och mycket fin. Ett krus balsam kostar 3: 50. Den därtill hörande Opo-pomada och Benzoes-tvål säljes ä 1 kr. pr st. eller 5: 50 satsen. Med hvarje krus följer bruksanvisning jämte flere intyg af kände, framstående lä- kare om dess utmärkta och välgörande egenskaper. Försäljes i Stockholm hos I v a r JL. Obs.! Sändes till landsorten mot insänd likvid, postförskott eller efterkraf. % Finnes att tillgå i hvarje bokhandel. Valda %Mer af DANIEL FALLSTRÖM. w f. Dessa dikter utgöra dels urval ur de olika diktsamlingar, hvilka allt sedan början af 80-talet utkommit, dels består det af en alldeles ny dylik, förr icke i bokform, utgifven. Skalden har själf sammanfört alla dessa dikter af skiftande innehåll under rubrikerna: Stockholm, Utifrån, Skiftande toner, Från Haf och Skär, I Gult och Blått, Kärleksdikter, I de Ijnsa Nätter, Ur Lifvet, Skuggor, f Visor, Ballader, Juloch Nyårssånger. Dikterna utkomma under loppet af detta år i omkring 15 häften till ett pris af 50 öre pr häfte, och skall verket i sin helhet vara färdigt i november. Omslag teknadt af Viktor Andrén. Första häftet prydt af författarens porträtt. m f f C. &amp; E. GERNANDTS Förlags Aktiebolag, Stockholm.
Effecten deraf blef, att nedsättningen inom ett Härad utgjort 2 å 3 procent, inom ett annat 6, och så vidare, men icke öfver 7 procent inom något; och det oagtadt har RevisionsContoiret gjort anmärkningar, som blifvit med de skattdragande commtinicerade. Jag omtalar ej delta, för att göra något anfall mot KammarRätten, ty jag hoppas att, om ock anmärkningen gillas af KammarRätten, den likväl skall vinna rättelse i Högsta instantien. Men just den händelsen, alt så onö - Den 10 December e. m. dige anmärkningar blifvit gjorde, hör göra det angelägit, att noga utsätta och afväga termerne i Författningen, på det landets innevånare, när de rigtigt uppfylla gifne bud och befallningar, ej må blifva besvärade med förklaringar, som äro onödige och högst obehaglige för den skattdragande; ty det är till denne som anmärkningarne öfverlämnäs, då det likväl äro Comiteerne, som borde förklara sig, och ej den skattdragande. Jag anser detta vara oformligt, och ej i öfverensstämmelse med Författningen. Herr CederschjöldPehr Gustaf: Jag har begärt ordet i anledning af det påstående en värd Talare framställt, att TaxeringsComiteWne i Länen ej blifvit besvärade med förklaringar öfver anmärkningar. Hvad som skett i Länen äger jag ej kunskap om; men att det skett i Stockholm, derom tror jag mig vara säker. Jag har här varit Taxeringsman å Ridderskapets och Adelns vägnar,och har Comiteen, i anledning af en skrifvelse från KammarRätten, flera år derefter måst sammanträda, om jag rätt minnes, för att afgifva förklaring öfver en af KammarRätten faststäld anmärkning. Den communicerades genom Öfver-StåthållareEmbetet, och rörde taxering af dem, som utminuterade bränvin. Jag vill minnas, att Författningen stadgar, att de som ej voro Borgare, skulle indelas i vissa classer, men att de som vore det, skulle I Dea to De cera b er e. ra. taxeras efter inkomsten. Denna norm följde TaxeringsGomileen här, och sålunda taxerades hvar oell en blott på ettdera sättet.
Behofven, hvilka, enligt hvad jag redan antydt, nu böra fyllas, äro följande och upptagas, hvad beträffar de ordinarie anslagen, i den ordning de i RiksStaten förekomma: hemställande jag i underdånighet, att alla anslag under 4:de Hufvudtiteln, hvarom här nedan icke särskildt omförmäles, måtte blifva oförändrade i enlighet roed nu gällande Riks-Stat. Landtförsvars-Departementet. Krigs-KölleKrigs-Kollegium. Då, enligt senaste lönreglering, lönen för Krigs-Kollegii gium. Advokat-Fiskal blifvit af Rikets Ständer bestämd till 5,000 Rdr, under antagande, Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:/s Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 7 ätt de rtjéd tjeristen företfäde inkomster genom inflytande andelar i vitén och böter skulle komma att fullt motsvara den nedsättning af 500 Rdr i den aflöning, sötri blif it löntagare inom samma grad eller Kollegii Sekreterare och Kamererare beviljad, men dennå inkömst vore af så tillfällig beskaffeiihet, att den icke med säkerhet kunde påräknas, enär inträffat, att sådana bötesmedel icke ens för året utfallit, och dessa medel för öfrigt till beloppet nedgått och fortfarande nedgå, så att i medeltal för åren 1858—1861 icke influtit högre belopp än 251 Rdr 74 öre årligen; har Krigs-Kollegium, med afseende tillika å de med denna Advokat-Fiskalstjenst förenade högst vigtiga och maktpåliggande göromål, samt då billigheten syntes fordra att Advokat-Fiskalen erhåller lika aflöningsförmåner, som hans vederlikar eller Kollegii Sekreterare och Kamererare, i underdånighet föreslagit en löntillökning för Advokat-Fiskalen med 500 Rdr, hvarigenom hans lön skulle bringas till likhet med Sekreterarens och Kamererarens aflöning eller 5,500 Riksdaler.
» Det är väl inte ert allvar, » sade han, » att ni vill gifta er med den där gamle komiske herrn! » » Hvem menar ni? » Tony kände blodet sakta stiga upp i pannan. » Naturligtvis han, som var här i går! Honom, som ni kallade onkel Jonas, och som tog sig den friheten att kyssa er på pannan, då han gick. » » Mina föräldrar ha förlofvat mig med honom, » sade hon sakta. Hon hade en känsla af, att hon hade en dödssynd att bekänna. » Och hvarför har ni inte berättat mig detta förr? » frågade han. Hon hade aldrig förr hört hans stämma ha denna hårda klang. Hon böjde hufvudel och tårarne började droppa ned. » Jag vet inte, » hviskade hon sakta, » jag vågade inte. » Hon tyckte plötsligt, att det blifvit en oöfverstiglig afgrund mellan dem. Han låg där stel och orörlig; han såg icke på henne; han sade icke ett ord. Hon tyckte, att hennes hjärta måste brista, om han icke snart öppnade sin mun igen och talade tili henne. Men han rörde sig icke. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Den, som först fann sagan upp om juden, hvilken vandra får till domedag, gaf — oaktadt jag bär fjäderskruden — min biografi i korta drag: äfven mig en inre oro drifver öfverallt i rastlös cirkelgång; oförklarlig dragningskraft mig gifver fart att vandra natt som dagen lång. Som ett tidsspörjsmål jag stått i lifvet nu för alla, många Herrans år, och man allmänt synes ta ' för gilvet, att jag hörer till den värld, som går. Ja, uråldrig är jag, oomtvistadt, lyder som allt timligt tidens lag: se hvad runor tidens hand har ristat i mitt anlete med skarpa drag! Knagglig visdom tidens skola gifvit — ofta blef den präntad in med slag. Jag vid dess tentamen kuggad blifvit, men blef visare ju dag för dag. Stundom utaf tiden förbigången, stundom före — kvarterslånga steg — t.rger jag mekaniskt blott ut sprången på min knaggliga och nötta väg.
Ständer hafva tagit berörda framställning i öfvervägande; och funnit skäligt å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 1,500 R:dr, att för år 1867 utgå till Artisten Mandelgren, på det han må blifva i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunna vara af nöden, dock med skyldighet för Mandelgren att vid slutet af nämnda år till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. 106:o. Vid de två sistförflutna riksdagarne hafva Rikets Ständer åt Lithografen Billmark anvisat ett årligt belopp af 800 R:dr såsom understöd för fortsatt utgifvande af planche-verket “Sverige, aqvarell-lithografier och tontryck41. 48 Expeditions-Fiskaitets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 81. Hos Rikets Ständer är nu vordet föreslaget, att dylikt understöd måtte Billmark för år 1867 beviljas; och hafva Rikets Ständer till enahanda ändamål jemväl för år 1867 beviljat ett anslag af 800 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå. 107:o. Under åberopande af de skäl, som föranledt Rikets Ständer vid föregående riksdagar att bevilja årliga anslag till fortsatt utgifvande af planclieverket “Fordna och Närvarande Sverige11, hvilket arbete, påbörjadt af framlidne Öfverste-löjtnanten U. Thersner, blifvit fullföljdt först af hans enka och sedermera af deras efterlemnade dotter, Thora Thersner, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att såsom uppmuntran till fortsatt utgifvande af ifrågavarande planche-verk måtte fortfarande varda anvisadt enahanda belopp, som under innevarande statsregleringsperiod i sådant hänseende årligen utgår eller 400 Riksdaler; och har detta belopp jemväl för år 1867 blifvit till omförmälda ändamål af Rikets Ständer anvisadt. 108:o.
Den gamla aristokratien tillhör Frankrike och kan ännu tjena det. Om den har det förståndet att ansluta sig till det nya Frankrike, arbetets. och vetenskapens Frankrike, skall den genom sin stora fosterlandskärlek och sin ädla finkänslighet bidraga att gifva det ett behag och en värdighet, som skola göra den franska republiken i nya tiden till hvad athenien-siska republiken var i forntidens * Det var i öfverensstämmelse med dessa ofta uttalade grundsatser som Gambetta utnämnde general de Miribel till generalstabschef, marskalk Canrobert och general de Galliffet till ledamöter af högsta krigsrådet * (le conseil supérieur de la guerre), grefve de Chaudordy till ambassadör i S: t Petersburg, baron de Courcel till ambassadör i Paris och Weiss till direktör för den politiska afdelningen i utrikesdepartementet. » Enligt sina kamraters enhälliga mening », skrifver Reinach, » är general de Miribel den utmärktaste bland arméns unga generalstabsofficerare. Ingen eger en djupare kännedom om utlandets militära institutioner. Under det tyska kriget, från Weissenburg till Montretout, har han visat beundransvärd tapperhet och skicklighet. Sedan tio år tillbaka har han helt och hållet egnat sig åt studiet af frågorna om arméns mobilisation. Det är en kraftfull natur, en outtröttlig arbetare. » Olyckligtvis har han varit generalstabschef under de veckor, 26 november till den 12 december 1877, då general de Roche-bouét var konseljpresident och regeringen troddes umgås med statskuppsplaner. Marskalk Canrobert och general de GallifFet höra till den franska arméns mest lysande namn. Det skulle ‘ hafva varit en orättvisa att utesluta dem ur högsta krigsrådet, derför att den ene af dem trettio år förut deltagit i den brottsliga statskuppen den 2 december, och den andre vid kommunupprorets kufvande 1871 visaten stränghet, som hans fiender stämplat som grymhet. Grefve de Chaudordy hade från 1850 till 1878 tillhört den franska diplomatien. Han hade stått vid Gam-bettas sida under fransk-tyska kriget, och han » cirkulär mot Bismarcks våldspolitik hade väckt beundran långt utom Frankrikes gränser.
För öfverensstämmelse!! mellan de i denna berättelse förekommande sifferuppgifter och räkenskaperna samt de till Revisorerne aflemnade räkenskapssammandrag ansvarar den Sekreterare, som under granskningen af Bankoverket Revisorerna biträdt. — 59 Vid den nu verkställda granskningen hafva Revisorerne funnit, att Banko-fullDecharge mäktige, vid styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers Bank, med sorgfällig omtänksamhet och synnerligt nit iakttagit Bankens säkerhet och fördel, under fästadt afseende p.i myntvärdets orubbliga bibehållande, och få fördenskull hos Rikets Ständer tillstyrka, att at fullmäktige rnä meddelas full decharge för Bankens förvaltning under 1864, äfvensom för de beslut och åtgärder, Fullmäktige till och med den 14 Augusti detta år vidtagit och hvarför redovisning innefattas i Fullmäktiges protokoll. Stockholm den 14 Oktober 1865. På Högiofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: ROBERT de la GARDIE. H. A. HAMILTON. C. A. BOGEMAN. G. W. von FRANCKEN. O. STACKELBERG. MAGNUS HUSS. A. LUNDHOLM. ANDERS SANDBERG. På Högv. Preste-ståndets vägnar: H. SCHÖNBECK. M. WIKLAND. OSCAR ERH. RABE. ESBJ. BERGMAN. C. E LJUNGBERG. C. FR. CARLSON. På Vällotl. Borgare-ståndets vägnar: CASIMIR PETRE. E. W. ERICSSON. J. SUNDVALLSON. P. WALBERG. OLOF OLSSON. P. O. HÖRNFELDT. På Hederv. Bonde-ståndets vägnar: JAN ANDERSSON. JOSEF OSCAR ALMQVIST. P. TJERNLUND. J. ERIKSSON. C■ G. Carlquist. 60 - Reservationer: af Hr Grefve Hamilton vid § 15. Ett mynts värde måste bero på dess innehåll af ädla metaller.
Stats-Contoiret låtit upprätta deruti, att, på grund af nu varande Räkenskaper och utan förändring af hvarken Uppbårdseller Redovisnings -terminerne, genom sammandrag af Uppbårds-Råkningarne, derutaf ett exemplar genast efter deras afslutande insåndes till Kongl, Stats-Contoiret, formeras Generalråkning åfver både Stats-Verkets och alla åfrige Krono-Intrader får det år, de i verkligheten tillhora eller får hvilket de utgåras, utvisande det häraf blifvande Bokslutet icke allenast, hvad som inom den 31 December eller under Calenderåret af Krono-Uppborden ingått, utan ock hvad derefter influtit vid Uppbårdsårets utgång den 30 April och Räkenskapstidens slut den 3 1 Augusti.
Enligt mitt förmenande, skulle det derföre icke vara lämpligt att afslå denna del af l:sta mom:t., utan föreslår jag att densamma måtte återremitteras. Hvad det sednare mom:t vidkommer, så har jag deremot ingenting att anmärka, utan anhåller om bifall dertill. Hr B,eutersvärd, Patrik: Då E. o. A. återremitte rat den 27:de §:n, tror jag det vara nödvändigt att, om man anser att sådane upgifter, som i nämnde § förekomma, böra aflemnas, man äfven bör stadga ett visst bötesbelopp för uraktlåtenhet deraf, och anhåller jag derföre om 29:de §:ns återremitterande. Efter det öfverläggningen förklarats afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende å förevarande §, följande yrkanden blifvit gjorda, nemi. af Gr. Mörner, att från l:sta mom:t måtte uteslutas den sista meningen, som hade följande lydelse: »Skulle dylik upgift, oaktadt derom gjord erinran, icke inom då förelagd tid aflemnas, skall den försumlige eller tredskande böta ett belopp, svarande mot 10 proc:t af den bevillning efter 2:dra art., som varder honom påförd ; dock skall detta bötesbelopp utgöra minst sex riksd:r»; af Hrr von Koch och Eeutersvärd, att §:n skulle återremitteras; af Hr Palmcrantz, att K. o. Ad. måtte afslå §:n i dess helhet; samt slutligen af Gr. Lagerbjelke, att den del af Irsta mom:t, hvars uteslutande Gr. Mörner påyrkat, måtte återremitteras, men §:n i öfrigt bifallas. Sedan ej mindre Gr.
Ekelund i underdånighet anhållit, att då han, som na snart upnår en ålder af 71 år, derutaf 52 blifvit tillbragte i Kronans tjenst vid berörde Lands Stat och nära 33 år i egenskap af Lands Kammererare, likmätigt Kongl. Circulaire Brefvet, af 10 Martii 1770, hade varit berättigad att vid afskedstagandet efter hunne 70 år, behålla hela indeldte Lands Kammererare Lönen för sin återstående tid; men lian i följd af Riksens Ständers sista Riksdag vidtagne samt af Kongl. Maj:t den 25 Junii 1818 faststälde Författning, nu skulle undfå Pension endast svarande mot den Lön Kammererare i Kongl. Kammar Collegium åtnjuta; det täcktes Kongl. Maj:t uppå Stats-Utskottets Betänkanden. 1545 af Sökanden anförde skäl, i nåder försäkra honom, att vid afskedstagande få tillgodonjuta den rättighet till fulla Lönens bibehållande i sin lifstid, hvarvid han, i stöd af högstberörde Circulaire Bref samt dess år 1790 erhållne Fullmagt å Landskamererare Sysslan sig tryggat, lieldst han derförinnan ej vågade taga afsked. Och har Kongl. Maj.t efter det Dess och Rikets Stats Contoirs underdåniga utlåtande häröfver blifvit infordradt, genom Nådig remiss den 16 nästl. måndag, öfverlemnat handlingarne i ämnet till Riksens Ständers Stats Utskott till det afseende omständigheterne föranleda. Uti åberopade utlåtande har K ongl. Stats Contoiret anfördt att Lands Kamereraren Herr Kammar Rätts Rådet Ekelund, likmätigt förenämnde Circulaire Bref af år 1770 samt 5 Morn: i Kongl. Förordningen den 24 Januarii 1770, hade egt rätt att vid afskedstagande!, efter upnådde 70 års ålder, få i sin öfriga lifstid bibehålla hela Lönen på Stat såsom Pension, så framt desse författningar ännu voro gällande.