Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slottets flyglar till arrestruin användes, anbefaldt blifvit, att med November månads början samma år allt begagnande deraf till sådant ändamål komme att upphöra, alla sängkläder och möbler blifvit från arrestrummen borttagne, men att i 11 §. 28 mom. i orderjurnalen för Kongl, högvakten funnes stadgadt, att personer, hvilka nattetid af vakt eller patrull, för oljud, otidigt uppförande, fylleri och ohörsamhet emot patrullernas tillsägelser, arresterades, skulle derstädes förvaras lill dager och derefter försändas till de vakter eller arrester, dit de hörde; fördenskull och då härvid tillika förekomme, dels att de å Kongl, högvakten befintlige förvaringsrum icke kunde, med hänseende till nyssberörde Kongl. Bref, betraktas såsom egentliga högvaktarrester eller allmänna häkten, der det, jemlikt 16 § 1 Art. 1 Kap. 2 delen af 1819 års Kongl. TjenstgöringsReglemente, ålåge kommendant i främsta rummet att hafva tillsyn, dels att Holm och Norell icke gittat visa, att Hr öfversten Daevel, såsom kommendant i Stockholm, under sin disposition ägde sängkläder och möbler att användas uti förenämnde förvaringsrum för personer, som af nyssanförda orsaker der insattes, eller att han kunnat, men underlåtit att, vid den tid på den långt framlidna natten, då Holm och Norell, såsom arresterade, ankommo Lill Kongl. Slottshögvakten, ifrån vederbörande emhetsmyndigheter reqvira hvad Holm och Norell, hvilka Hr öfversten haft full anledning att genast till något af stadens allmänna häkten förvisa, för deras beqvämlighet i detta afseende äskat, dels ock att någon annan förfriskning, än vatten, icke heller den tiden på dygnet, då krogar och källare varit tillslutna, kunnat anskaffas, ansåge Kongl. KrigsHofRätten någon påföljd, för hvad Hr öfversten Dasvel sålunda velat till last läggas, icke eller böra äga rum. — Beträffande löjtnanten Holms och skräddaren Norells yrkande om ansvar å löjtnanten Mesterton och friherre
Memorial, i anledning af Riks-ståmlens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för deras tillämpning, I anledning af de skiljaktiga beslut, hvaruti riks-stånden stadnat, vid behandlingen ej mindre af Bevillnings-utskottets betänkande N:o 9, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifter ne för deras tillämpning, än <>ck af Utskottets under Nio i4 afgifna utlåtande öfver de anmärkningar, sorn mot vissa till Utskottet återförvisade punkter af nämnda betänkande blifvit gjorda, får Utskottet, under anmälan, att dess förslag i betänkandet Nio 9, med de ändringar och tillägg dervid, som utlåtandet Nio 14 innehåller, blifvit i alla, här nedan icke förekommande, delinaf samtliga riks-stånden godkändt, nu uppgifva sättet för de olika beslutens .samman jemkande samt, i händelse sådan sammanjemkning icke på grund deraf eger rum, för de åtgärder, som grundlagsenligen deraf må föranledas. Ingressen i Betänkandet Nio 9 och §. 1.
Vilkoret att förskaffa sig laga näringsfång eller försvar, för att som lösdrifvare undgå att försändas till allmän Arbets-Inrättning, synes må hända strängare mot individen, än detta senare att ej få tigga; men då det för en alldeles obemedlad person, som icke genom arbete vill söka att vinna sin utkomst, lärer blifva svårt, om ej omöjligt, att sig lifnära med annat än tiggeri eller tjufnad, om ingen af barmhertighet vill honom försörja, så torde verkan af förrberörde till sina grunder stridiga författningar i lidens längd ändock blifva nära den samma. Så väl Styrelse-methoden öfver Corrections-Inrättningen i Wadstena och svå« 50 Bil till K. MNåd. Propos. N:o 23. righeten, 6m ej omöjligheten, alt skaffa sysselsättning inom Inrättningen för det betydliga antal Correctionister, som derstädes lörvarades, såsom äfven det dervarande trånga utrymmet, hvarigenom sammanblandning af mer och mindre brottsliga och vanartade personer ej kunde undvikas, samt stängseln och localens osäkerhet voro allt omständigheter, som lade hinder i vägen för ernåendet af Inrättningens ändamål, fångar nes moraliska förbättring och säkra förvarandeDet Lief derföre angeläget att söka en mera passande local för inrättandet afen, i alla afse enden systematisk och ändamålsenlig Corrections-anstalt. Innan denna angelägenhet emedlertid bragles å bane, träffades anstalter till utrönande af Fångvårdens tillstånd i allmänhet. Till den ändan behagade Eder Kongl. Maj:t Kådigst förordna nu mera aflidne Revisibns-Secreteraren af Risellj att, å Justitiae-Cancellers-Ernbetgts vägnar, besöka allmänna Arbets-Inrättningarne i Carlscrona och Wadstena, samt Fäslningarne i Riket, obh att öfver det ä dessa ställen befunna tillstånd inkomma med underdånig berättelse.
Den, hvilken anser såsom en oundvikelig nödvändighet, att nu förändra Bevillninningsgrunderna, skulle jag snarare anvisa till 1789 åis Bevillningsförordning; men då jag för egen del omöjligen kan öfvertyga* om behofvet derutaf samt förut icke hört någon beklaga s g öfver det nu gällande B skattningssättet, och derjemte tror, att vi i allmänhet ej kunna få något mindre tryckande, äfvensom i Reglementariskt afseende mera redigt, gillar jag åtminstone enskilt BevillningsUtskottets nu afgifne Betänkande, och under full öfvertygelse, att det skulle sätta Riksens Ständer uti mycken förlägenhet, att nu formera ett nytt BevillningsSysteme, vågar jag ödmjukeligen tillstyrka, att de minsta förändringar göras i den Författning , som för närvarande tjenar till efterlefnad. Herr Uggla, Pehr Gustaf: Med känne. dom af den Opinion, som så högt yttrat sig för bibehållande af nu gällande hufvudgrund för allmänna Bevillningen efter synbar förmogenhet, borde jag väl anse för en frugtlö6 möda att med min röst söka motverka kraften af denna Opinion; men jag kan likväl icke neka mig den tillfridsställelsen, att i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll förvara uttiyc* Den 24 Martil, /. m. 351 ken af min enskilda oföränderliga öfvertygelse i denna vigtiga fråga, genom det ankrande, jag i ämnet författat och utbeder mig att nu få uppläsa: Under erkännande af den osparda omsorg och det insigtsfull nit, som Bevillningsutskottet nedlagt på det förslag till Bevillning®- grunder, som nu utgör föremålet för Höglofl. Ridderskapets och Adelns granskning , går jag att inför Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln närmare utveckla de skäl, hvarpå jag grundat min till Bevillningsutskottets Protocoll yttrade serskilda tanka, i frågan om den af Utskottet föreslagne Bevillningsgrund efter synbar förmogenhet.
Här kan endast vara fråga om, huruvida den omförmälda tjensten är af verklig vigt eller icke. I detta afs:de har Utsk. yttrat: »Beträffande läraren för barnmorske-eleverne förekommer, att han innehar en särdeles mödosam och maktpåliggande befattning, samt att på hans nit och skicklighet i väsendtlig mån beror, om de barnmorskor som i landet spridas, ega tillräckliga kunskaper och insigt i yrket.» Jag tror, att det icke kan jäfvas att familjernas lycka och barnens framtid till en stor del bero derpå, huruvida kunskapen i barnmorske-yrket är spridd i landet eller icke, och vid sådant förhållande torde lärarebefattningen i denna kunskapsgren af Staten böra erkännas vara värdig en belöning af 3,000 Edr. Det kan icke vara lämpligt, att Staten alltid räknar på att få personer, som mot en lumpen penning upoffra tid och krafter i dess tjenst, och hvilka anse vetenskapen endast vara till för fäderneslandets gagn. Jag anhåller derföre, att E. o. Ad. behagade bestämma lönen förden ifrågav:de läraren tili 3,000 Edr årligen. Hr Liljehöök: Jag vill visserligen icke bestrida, alt den här föreslagna lenén kan vara ringare än befattningen kräfver; men jag hemställer, huruvida icke Utsk. haft skäl att föreslå detta belopp, då det utgör mer än dubbelt utöfver hvad den nuv:de lönen belöper sig till. Af den siste värde talaren har blifvit yrkadt, att denna lön skulle bestämmas till tredubbla beloppet, och i fall E. o. A. skulle finna det lämpligt, vill jag icke sätta mig deremot; i annat fall måste jag anse att 2,000 Edr är tillräckligt. Gr. Hamilton, Malcolm: Jag kan icke annat än in stämma med Hr Bildt i hans yrkande, att lönen för barnmorskelärarne måtte höjas till 3,000 Edr.
Vigten af allmänna arbeten, af nya communicationer, af vägars upptagande och förbättring, af hamn-anläggningar, af nya stora odlingar, som öfverstiga enskildas förmåga, af sjöars sänkning, af myrors utlorkning m. m., är tillräckligen förut af andra framställd, och af alla erkänd, och skall ej här af mig upprepas, emedan, ehuru stora dessa ändamål än äro, värdet af sådana företag är i det afseende ännu vida större, alt det bidrager att närma qvantiteten af arbetstillfället till jemnvigt med den fortgående populationen, och att på det sättet motverka den nya tidens kräfta, pauperismen. Jag får med hufvudsakligt afseende härpå vördsamt föreslå användandet af \:del af Bankens framdeles årligen blifvande ränte-vinst till allmänna arbeten. Om ‘:del af Banco-vinsten årligen på det sättet användes till allmänna arbeten, att, så vidt möjligt är, de enskilda capitalen dermed tillika förbundos, och leddes till samma ändamål, i hvilket fall Banken här, 6 Banco-Utskottcns Utlåtande, Är.o 148. liksom i andra länder, ofta såsom actie-egare kunde ingå i företaget, så skulle, när dertill räknas, hvad dessutom i Statsmedel är föreslaget, för allmänna arbeten, denna summa verka ganska fördelagtigt på anskaffandet af arbetsförtjenst åt personer, sorn nu vandra från provins lill provins och förgäfves söka arbete. Om således 200,000 R:dr af Stats-medlen enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition samt i af Banco-vinsten, utgörande för närvarande omkring 190,000 Kalr, eller i rund summa 200,000 R:dr, tillsammans 400,000 R:dr, af Rikets Ständer dertill anslogos med vilkor, alt enskilda eapitäler skulle dermed sammanbindas, olika efter företagets olika beskaffenhet, och detta kunde beräknas lill en lika stor summa, så uppstod genom sådane företag ett nytt och förut icke existerande behof af 2,000,000 dagsverken årligen, utom det arbetstillfälle, som efter hvarje företags fullbordan skulle derefter uppstå i everdeliga tider.
Gyldenstolpe nämnt, om R. o. Ad. låter saken anslå till en kommande riksdag, då man finge se om tillgångarne vore betydligare än nu; men anser R. o. Ad. förändringeu vara så vigtig, all man redan vid denna riksdag bör försöka, om hon låter sig verkställa, då instämmer jag med Frih. Palmstjerna och flere talare, hvilka yikat åtenemiss. Enär flere ledamöter förut yttrat sig för samma åtgärd, så hade jag icke ämnat att uptaga Ståodels lid med något anförande. Men dä jag å ena sidan hör Gr. Mörner yrka, att första punkten i Konungens Propos. måtte antagas och för öfrigt Utsk:s Betänk, återremitteras, samt å andra sidan Hr von Koch begära, del första och sisla punkterna af Gr. Björstjernas förslag må antagas, hvaremot de mellanliggande skulle återremitteras, då hemställer jag hvad följden skulle blifva af sådana beslut, om icke osammanhang. Derföre anhåller jag vördsamt, att det bela måtte återremitteras, på det ali Gtsk. mätte försöka, om möjligt vore, bringa det hela lill öfverensstämmelse. Hr von Koch: Jag begärde ordet i anledning af Hr von Hartmansdorffs anmärkning, att man öfverallt erfarit att sä stora förluster upslålt genom införande af ett uniformt postporto. Detta beror naturligtvis derpå till hvad grad man vill nedsätta porto’t. När man vill nedsätta portot, såsom man gjorde i England, till 1 penny ifrån ett medelporto, som jag tror der förut upgick till 7 å 8 pence, och som säkerligen på många ställen upgick ända till 1 shilling sterling, såsom jag sjelf i England har betalt, så är del naturligt, att detta skulle blifva en ofantlig förlust att börja med för Statsverket.
ConstitulionsUtskottet har under denna Riksdag blifvit satt på hårda prof och varit klandrad t af åtskillige sins emellan oense talare; Den 16 Mars f. m. men mången torde likväl med mig erkänna, att detta Utskott med utmärkt nit skyddat Grundlagens helgd; Jag hembär ConstitutionsUtskottet min enskilda aktning för det nya prof, Utskottet i detta Memorial visat på sin omvårdnad om Grundlagens helgd, vid en Riksdag, der man så ofta velat bryta den, under föregifvande, att det skedde för frihetens hästa. Jag tillstyrker bifall till Utskottets Memorial. Friherre Cederström, Jacob: Här förekommer den besynnerligheten att discussionen blifvit utsträckt till ett föremål, som Grundlagsenligt aldrig bör kunna blifva ämne för RiksStåndens öfverläggningar. Jag anhåller att få uppläsa 6 § i 1812 års Riksdagsbeslut, så lydande: Uppå derom af Kongl. Maj:t öfverlemnad Nådig Proposition håfve Vi beslutat , att den Svenska Ultramarinska besittningen ön S:t Barthelemy, lika med Hertigdömet Pomern, ej mindre än de Ultramarinska besittningar, hvilka framdeles kunna förvärfvas under Sveriges krona, skola undantagas ifrån Sveriges Statsförfattning, Administration och Drätsel, för att förvaltas efter de serskilda grunder, som antingen vid förvärfvandet deraf blifvit eller blifva lagde, eller sedermera i behörig ordning tillkommit eller tillkomma; skolandes, enligt Hans Kongl. Maj:ts Nådiga löfte, och då ett serskildt
Rummerlotteri-directionen med flera, öfver tillståndet, styrelsen och förvaltningen af de delar utaf stats 7 J ‘J verket, som under hvarje af dessa auetoriteter lyda; giiilandes detta äfven, i afseende på alla cassör, som genom allmänna bidrag tillkommit eiler framdeles tillkomma. S 4- K. Stats-contorets berättelse verificeras af Riks-hufvudboken; de öfriga collegiers och publika verks med hvarderas hufvudbok, samt, der det nödigt pröfvas, derjemte med särskilda berättelserna bifogade extracter af räkenskaperna. Jemte Riks-hufvudboken, som af K. Stats-contoret aflemnas, böra revisorerne äga tillgång till K. Stats-contorets samtliga räkenskaper, protocoller och handlingar, intill den dag, då revisorerne sammanträda. S 6. R. M. förordnar i nåder en af K. Stats-contorets ledamöter att, under förrättningen, revisorerne biträda, med rättighet och pligt för denne embetsman att till revisorernes prot. lemna de upplysningar, sorn i en eller annan måtto af honom kunna äskas, och som hafva sammanhang med statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning. S 7- . De öfriga förvaltande verkens räkenskaper, med tillhörande verificalioner, skola jemväl vara för revisorerne att tillgå, och den af K. M. till revisorernes biträde tillförord - Den 4 Mars e. m. nade ledamoten af K. Stats-contoret må, efter revisorernes begäran, kunna dem omedelbarligen reqvirera; men tinna revisorerne sig derutöfver behöfva af någon Konungens embetsman, eller af något publikt verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, hegare, genom deras ordför., hos Hofeancelleren Konungens nåd. befallning till vederbör, om meddelandet af de äskade underrättelserna. Räkenskaperna böra hafva undergått den speciella revisionen uti K. Kammarrätten, innan de till revisorernes handläggning förekomma; dock må underlåtenheten häraf ej lägga hinder i vägen för dessa räkenskapers aflemnande, då anmälan derom göres. § 9‘
Nej, Greta, passa på att foga dig, det är tid på, att jag blir herre i huset." Fru Margaretha teg, men högt blossade rodnaden på hennes eljest bleka kind. I detsamma kom Lisa och bad frun komma och se om ett skåp blifvit rätt stäldt. Frun följde henne, men stadnade sjelf några minuter i farstun, hvarunder hon girigt insög den kalla höstluften. "Hvarföre blef jag skapt till qvinna. Att vara man, att herrska! Detta vore lycka. Ja, jag tror jag kunde vara god, om jag vore man; men hyckla och smila, den förtrycktas vapen, ha, jag föraktar dem. Välan", här skrattade hon ett obehagligt skratt, "jag skall bli god och lydig, jag skall hyckla, jag skall smila, jag skall sälja min själ till list och elände. Jag har dock varit ärlig, om än kanske stundom sträf. Ödmjukare kan jag ej vara! Var jag då verkligen uppstudsig i dag? Nej, nej, jag var det icke! Men jag skall smila, jag skall ljuga, jag skall låta kalla mig god, till belöning för min lögn. Ha, qvinnor, också jag får ju qvinnor att herrska öfver. Ha, ha, fru Ebba, hvarochen är herre öfver sin stackare, och nu är ni min." Hon gick in i de rum, som iordningställdes för de fångna fruntimmerna, och de anordningar, hon der vidtog, ökade ingalunda de få beqvämligheter, man bestämt för dem. Jörgen Bähr steg opp och slog några slag öfver golfvet. "Ja, giftermålet är en säck med många ormar och en ål uti, huru hoppas att just få tag i ålen! Sådana äro qvinnorna! Bland tusende, hvar finner man en, som är foglig och icke träter emot i det sista? Sedan den der smulan ungdomsrosor är förbi, återstå blott taggarne. Dumt att gifta sig med en gammal qvinna. Då får man ej ens den der smulan fägring, och hvad är sen hela slägtet värdt. En hushållerska, som sköter mitt hus, kan jag köra bort när jag vill; en hustru kan jag ej slippa.
Maj:ts nådiga Resolution pä allmogens besvär den 9 December 1766, den förklaring meddelats, att kapellboernes skyldighet uti ifrågavarande hänseende, i gemen, »ej må sträckas längre, än till deltagande i moderkyrkans underhåll antingen genom nybyggnad eller reparationer, i det skick och den storlek den var, då kapellet, efter tillstånd, byggdes, och att de således böra befrias från all öfrig ny .tillbyggnad.» Af lagstiftningen i ämnet framgår således uppenbart, dels att bildande af kapellförsamling, der sådant skett, varit fullkomligt frivilligt, samt dels att de, som öfverenskommelse derom träffat, måst med moderförsamlingen sluta särskildt aftal rörande skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af dess kyrkooch prestegärdsbyggnader, sä vida billigare vilkor, än hvad lag i thy fall bjuder, skulle dem beredas; och äfven om en eller annan kapellförsamling skulle vara bildad redan före promulgerandet af ofvan anmärkta nådiga Resolution den 17 December 1734, kan man icke gerna tänka sig annat, än att särskild öfverenskommelse dervid blifvit ingången mellan moderförsamlingen och kapellet angående det sednares ifrågavarande byggnadsskyldighet. Vid sådant förhållande och då hvarje ingrepp härutinnan af lagstiftande magten vore en rubbning af de förbindelser, kapell till moderförsamling sig ikiädt, och sålunda ett förnärmande af den endera parten tillförsäkrade rätt, samt kapell alltid har sig öppet att, för vinnande af det utaf motionären åsyftade ändamål, i stadgad ordning utverka sig tillstånd till bildande af särskildt pastorat, får Utskottet vördsamt hemställa, att Herr Falhems ifrågavarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas. Vidkommande derefter de af Lönnberg och Magnus Svensson framställda yrkanden om bestämmande af annan grund för utgörande af kyrkobyggnadsskyldighcten, så hafva under flera föregående riksdagar åtskilliga förslag i enahanda syftning blifvit framlagda; och ehuru behofvet och billigheten af en efter andan i nyare tids lagstiftning lämpad förändring härutinnan icke kunnat förnekas, hafva dock alla tillförene väckta förslag strandat mot de betänkligheter, man alltid haft att framkasta.
Han kände sig så trött, så trött och så förbi, han ville kasta sig ner och i lugn få tänka på Gud och beundra honom i hans verk. Följande den lilla flodens krökningar slingrade sig der-nere en läng rad af popplar. På sluttningen och på vattenytan hvilade en tunn, livit dimma, i hvilken månstrålarne bröto sig och spridde ett silfverglänsande skimmer, och som • iutbredde öfver vattnets ormlika lopp en slags tunn, genomskinlig bomull. Ännu en gång stannade presten, genombäfvad af en stigande, oemotståndlig känsla. Och ett tvifvel, en häftig oro anföll honom; han kände en sådan fråga, som han ofta brukade stalla på sig, uppstiga i sin själ. Hvarför hade Gud gjort detta? Om natten verkligen blott vore ämnad för sömnen, för hvilan, för glömskan af allt, hvarför hade då Gud gjort den så mycket skönare än dagen, så mycket ljufvare än morgon och qväll, och hvarför skulle de nattliga töcknen belysas af denna långsamma, förföriska måne, som var sä mycket mer poetisk än solen, och som syntes, tystlåten som den var, afsedd att vara vittne till scener, för ömma och hemlighetsfulla för dagens ljus? Och den främste bland alla sjungande fåglar, han, som nu slog sina drillar i det dallrande månljuset, hvarför sof icke han nu, som de andra, med hufvudet under vingen? Och hvarför låg denna halftäta dimma kastad öfver marken? Hvarför dessa skälfningar i hjertat, denna trånande känsla i själen och denna sällsamma trötthet? Och hvarför slog honom nu till mötes en fläkt af tjusande lockelser, som han aldrig drömde om, då han låg i sin säng? För hvem var då detta härliga skådespel ämnadt, denna rikedom af poesi, som himmelen nedsänkt öfver jorden? Det kunde alldeles icke abbén förstå. — Men dernere vid kanten af ängen under ett hvalf af lummiga träd, i hvilkas kronor hvilade en glänsande dimma, syntes tvenne skuggor sakta röra sig framat vid hvarandras sida. Han var högre och hade lagt sin arm kring hennes hals, då och då kysste han henjie på pannan.
Direktions derom gjorda ansökning, Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader underdåniga utlåtande blifvit infordradt, har Kongl. Maj:t öfverlemnat till Rikets Ständers pröfning, huruvida ytterligare låne-understöd må Nora-Ervalla jernvägs-bolag beviljas. Under åberopande af nu anförda, jemte öfriga uti omförmälda underdåniga ansökning uppgifna förhållanden, har Herr A. Wedberg i en inom Borgare-Ståndet väckt motion föreslagit, att det län, hvarom Nora-Ervalla bolags direktion hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, måtte varda af Rikets Ständer beviljadt. Jemte denna motiou och den Kongl. Skrifvelse, hvars hulvudsakliga innehåll här ofvan blifvit angifvet, har Stats-Utskottet, genom derå erhållna remisser, emottagit de yttranden, som angående förevarande fråga hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit afgifna; och får Utskottet, till besvarande af dessa remisser, erinra emot det begärda ytterligare låneunderstödets beviljande: dels att merberaälde bolag, genom det å dess vägnar ingångna kontraktet angående jernvägs-anläggningen mellan Nora och Ervalla, förbundit sig att enligt den gillade planen fullborda detta arbets-företag, utan anspråk på ytterligare bidrag dertill utaf allmänna medel, samt att genom egna tillskott utgöra hvad utöfver statsbidraget kunde erfordras, och dels att dä, med undantag af den bro, hvilken, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse innehåller, mäste under de kommande åren ombyggas, arbetet å denna jernvägs-anläggningen blifvit fullbordadt och jernvägen redan under mer än 4 l/t år varit för trafiken upplåten och begagnad, erfordras således det nu begärda nya länet icke för utförandet af den kommunikations-för bättriog, Stats-Ulshollels Utlåtande 176. 17 bättring, lör hvars Åstadkommande med dertill beviljadt statsbidrag sagde bolag bildat sig, utan för' att underlätta liqviderna af de skulder samma bolag i och för lietta företag sig åsamkat.