Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se svar till Ej hopplös i n:r 15. Åka. I Stockholm: DoktorernaSetterblad, Kjellman och O. Håkansson. 1 Göteborg: D:r Fr. Erikson. I Lund: Prof. Furst. Gretchen. Använd konseqvent under flere månader den behandling, som föreskrifvits Veritas i n:r 12. Karl Gustaf. Länge väntadt. Adress: Drottninggatan 4S. D:r — d. FÖR C l a r a F a b r i k s [2130J P L A T S sökes som föreståndarinna för ett bättre hem eller ock å kontor af ett anspråkslöst fruntimmer ur god familj. Svar till » A », Arvika Tidnings kontor. (G. 19541) [2171] Un ung, bättre, anspråkslös, musikalisk flicka från landet önskar sig plats i bildad familj för deltagande i alla inom hus förefallande göromål samt handledande af minderåriga i vanliga skolämnen, äfvensom mera försigkomna i musik. Benäget svar emotses under adress » Wilma 2 0 », Iduns byrå. [2127] medelålders fruntimmer, med gladt lynne, önskar ett bildadt och driftigt fruntimmer med något kapital, som kompanjon i en upparbetad manufukturaffär. Vidare genom korrespondens med » Kompanjon 4126 », adr. S. Gumselii Annonsbyrå, Stockholm. 4146) M A L M Ö CHOKLADFEKT-FABRIKS &amp; Schee / egatan 28, Stockholm. K O N - Begistreradt DIVERSE Träffas alla dagar kl. 10 — 11. Behandlar Barnsjukföreträdesvis domar. [1764] D:r ERNST SALEN. Ögonläkare. 2 Stora Vattugatan Träffas kl. \ 1 0 — \ 12 f. m. [2084] INTERNATIONAL, Fördelar: Matnyttigt och lättsmält. Upplifvande och dock ej hetsande. Fullkomlig renhet. Fin aromatisk smak. Lätthet vid tillredandet. Billigt näringsmedel, emedan till en kopp endast fordras en tesked af detta pulver.
I följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga handelsordning af den 22 December 1846 hafva åtskillige personer redan sökt och fått sig beviljad rättighet att hålla handelsbod å landel, och blifver deras antal säkerligen snart betydligt ökadt. Några menliga följder af dessa handelsrättigheter hafva väl ännu icke försports, men om deras innehafvare komma att lemna äfven de mindre bemedlade eller ock obetänksamme bland allmogen kredit på varor, befarar jag att mången af dem begagnar det lättade tillfället att, när begäret inställer sig, förse sig äfven med varuartiklar, som han förut ganska väi kunnat umbära, samt derigenom småningom får ökade behof och ruinerande skulder. \ Guldsmed. 6 Målare och 2 Sadelmakare; hvarjemte i länet finnes ett mångdubbelt större antal personer, som drifva dylika handtverk blott såsom binäring och äro skattskrifne såsom lägenhetsinnehafvare eller under annan rubrik. § 5. Politisk JörJattning. Hemmantalet i länet utgör enligt tabellen 4,699UU förmedlade mantal, deraf Skatte 2,140jffS. Något hemman har ej under sednare qvinqvennium fallit i ödesmål, hvaremot ansökning i afseende på upptagande af ett ödeshemman inkommit, ehuru densamma ännu icke blifvit fullföljd. En intägt har fallit i ödesmål och två qvarnar blifvit nedlagde. Genom skattläggning af 15 lägenheter har uppkommit en tillökning i hemmantalet af mantal, hvarförutan tre andra lägenheter blifvit skattlagde. Till skatte hafva blifvit köpte mantal krono, äfvensom 20 lotter eller 657 tunnland, 25 kappland af kronoparken Koflymarken.
Frölichs anförande, fann sig böra erinra R. o. Ad., att Hr Landtm, icke förklarat denna fråga vara bestämdt en allmän fråga, utan hade Hr Landtmrs förklaring varit, att som frågan, ifall Ståndet vore af en annan tanke än Hr Landtm., skulle kunna blifva föremål för öfverläggning äfven inom andra Stånd, ansåg Hr Landtm, den böra behandlas såsom en allmän fråga i afseende på den då ifrågasatta bordläggningen. Frih. Boye, Ludv.: Jag kan för min del ingalunda biträda den mening, som blifvit af en värd ledamot, Gr. Horn, framställd, nemi. att 0111 också en ledamot af ett Stånd kornme till kännedom derom, alt något af R. St:s Utsk. företoge sig laglösa handlingar, laglösa beslut, skulle det vara honom betaget att derom meddela sitt Stånd kunskap till det afseende, som Ståndet kunde finna för godt att deråt lemna. Jag kan omöjligen antaga denna princip; den strider emot hela andan af ett liberalt samhällsskick, och det vore, i dessa tider, när Utskm, efter min lanke, vid denna riksdag visat en besynnerlig håg att sträcka begreppet Maj. om deras malit sä långt som möjligt, högst obetänksamt att skänka åt Utsk:n en ofelbarhet, som ej lärer kunna tilltros någon annan än påfvarnes consistoriel1. Då jag således ej kan annat än antaga det Frih. Cederström varit berättigad att anmäla de anmärkn:r, som han framlagt — må andre gifva dem namn af angifvelse!1, jag kallar dem anmärkntr — har det varit för mig angeläget alt godkänna denna rättighet hos Frih. Cederström, emedan jag eljest icke skulle hafva rätt alt yttra mig öfver hans framställning. Han bar gjort tvänne anmärknrr, den ena emot StalsUtsk., den andia emot Cons!.Disk. Jag begär att få yttra mig öfver hvardera särskildt, Frih.
Skall uteslutandet af delagtigheten i rådplägningar om rikets angelägenheter göra den dugligare och nyttigare? Och — om det blir Konungen som hädanefter likasom hittils får besätta tjensterne, ankommer det icke på hans urskillning ? Hvad inflytande kan befintligheten af frälse och ofrälse, ståndshat och ståndstvister hafva derpå? Vill han sig och riket väl besätter han tjensterne med skickliga personer. Är han åter obekymrad, låter han leda sig af gunstlingar och vill gynna Adeln, kommer den nog fram. Där stå vi med vår visa lagstiftnings principe, som då precist värkat motsatsen och hvilket jag tror varit den hemliga meningen.1 28 § af Reg.formen stadgar tillräkligt förtjensters bortgifvande. Jag tänker vi icke hafva at klaga att den ju följes. Ville jag invekla mig i en granskning af de flere omständigheter som i den upgifne lagstiftnings principen förekomma, vore mycket att säga. Jag har trott Stånden redan tillräkligt vara sammanblandande, jag har trott ståndtvister längesedan förlikte och tror bäst vara at icke vidröra dem vidare. Jag tror at vid pröfningen af en person, utom nyttan och dugligheten, alt hvad honom rörer bör komma i öfvervägande och intet glömmas. 1 Stycket fr. o. m. orden Det der låter t. o. m. orden hemliga meningen äro skrivna på en lapp, som med lack fastsatts över den ursprungliga på protokollssidan skrivna texten; denna senare, som kan läsas, enär ett par lack lossnat, lyder: Jag beklagar at jag i denna så kallade oändligt visa lagstiftnings principe, icke förmår inse hvarken principe, eller vishet. Jag ser et vidlöftigt raigonement en långväga(l) et uttänkt medel til et bättre besättande af embeten i framtiden, et godt ändamål men föga rimlighet at det på denna väg nu el. framdeles vinnes. Jag kan icke inse huru derigenom at de nyadlades barn förblifva i ofrälse -stånd mera skicklighet skall vinnas i alla stånd, hos dem som täfla om tjenster.
St:r ansett besparingarne, som på de, till omkostnader för ChartceSigilatceVerket, samt till skrifmaterialier och expenser, ved och ljus för Collegierne m. fl. publika Verk anvista förslagssummor kunna äga rum, böra Öfverskotten på StatsVerkets 6a Stats-Utskott Ms inkomster lillg Inkomma; nämnde Besparingar alltså skola, tillika med berörde Öfverskotter, till RiksgäldsContoiret aflemnas. 8:0 beträdande beviljade 3 nya Kronofogdelöner för Kronobergsj /Vermlands och Norrbottens Lån; att desse löner skola utgöra det belopp, som närmast öfverensstämmer med hvad för lika sysslor i Orten nu på Stat bestås, men hvilket belopp för hvar och en af desse nye Tjenstemän dock ej får öfverstiga 800 R:dr Contant, resepenningar deruti innebegripne. It. St:r hafva i öfrigt beslutat: g:o att, som R. St:r funnit det böra närmare undersökas , om icke, genom en ny indelning af Länsmans-Districtei ne, LänsmannaPersonalen i hela Riket kan inskränkas, i stället för att ökas, samt att en sådan undersökning må föregå den sluteliga regleringen af LöneStalen för desse Tjenstemän, R. St:r alltså skola hos K. M:t i underd. anhålla, det K. Nåder behagar förordna vidtagandet af en sådan allmän reglering af LänsmansTjensterne, att, der det utan olägenhet kan ske, genom sammanslående af flere och förändrad indelning af Districterne, en minskning i Personalen mätte uppkomma; samt att Förslag härtill R. St:r vid nästa Riksdag öfverlemnas. Hvaremedlertid, och på det tills vidare ingen af ifrågavarande Tjenstemän må njuta mindre än 100 R:dr i årlig lön, R. St:r, till fyllnad i detta belopp för alla dem som icke redan åtnjuta berörde summa, beviljat 8000 R:dr årligen på Stat, att af K. M:t, efter Laodshöfdingarnes Förslag, i detta ändamål fördelas.
Det vöre att säga till dem: viljen J låta bli att bestämma myntet, skall det få förblifva vid de förra skatterna; men viljen J realisera, måsten J utgöra alla de nya tillskott, som äro i fråga; och jag hemställer, om detta vore ett sätt altstämma sinnena inom dessa begge Stånd för realisationen? Dennas vänner skulle aldrig, efter min tanka, kunna företaga sig ett större oråd, än att bifalla Herr Hjertås förslag; och det är således af nitälskan för realisationens framgång, icke inom detta Stånd, ty bär behöfves icke vidare något misstroende i detta afseende, utan ge Kamrarne, som jag afstyrker Herr Hjer-? tas förslag. Friherre Cederström: Jag har endast begärt ordet i anledning af hvad Herr Ro - 20 Den 21 September f. m. senblad yttrat. Han liar ansett nödvändigt, att först till öfverläggning upptaga PrincipBetänkandet, derföre att beräkningen af anslagen , äfvensom Spanjiemålens beräknade värde, der förekommer. Hvad det förra beträffar, gå faller det af sig sjelf; och hvad Spannemålen angår, förekommer den vid Hufvudtitlarne, oell kan der afgöras. Het såkallade PrincipBetänkandet innehåller blott generella sattser i allmänna termer alfattade. Jag får ytterligare anhålla om votering, emedan saken ändock icke lärer annorlunda kunna afgöras. Grefve von Schwerin: Till undan röd-: jande af det inkast Herr Cederschjöld gjort mot företagande af PrincipBetänkandet, att nemligen Ridderskapet och Adeln, om Betänkandet bifölls, skulle hafva lågt hinder för sig att förändra de partiella anslagen under Hufvudtitlarne, derföre att StatsUtskottet i detta PrincipBetänkande sagt: Alet alla dessa anslag äro nödvändiga ” får jag endast erinra, att Betänkandet nu är för andra gången inne, att det således kan med förändringar antagas, och att det således står i Ridderskapets och Adelns skön, att förändra orden: anslagen äro nödvändiga, till: såvida den af Ridderskapet och Adeln beslutade Myntbestämningen går i verkställighet.
Herr Grefwe Kuutk, än att genom ett strängt förfarande sä betydligen blottställa dem bäda, trott sig böra wördsammcligcn förcstä om icke det understöd af Nittio Tre Tusende Sexhundrade Riksdaler Banco som Hans Excellence uti Riksgälds-Contoirek erhällit, kunde mot enahanda ränta som hittils af Hans Excellence fä begagnas uti fem ärs tid; men att efter defle fem ärcnS förlopp, fem procent af Capitalet jemte fem procents ränta ärligen borde erläggas; hvarwid Riksgälds-Contoirek icke kommer att widkännqs nägon den ringaste förlust, enär en högre, än s procents ränta af Contoirct icke erlägges för de Inrikes Län-Capital, Contoirct npttjar. Slutcligen och i anseende till de öftstgc Länen, sä anser Stats-Utskottet de redan genom Herrar Fullmägtigcs föranstaltande upsagde Capital wid förfallo, tiben genast böra infordras. — Och ehuru alla Länen tyckas Den M September. 1067 Lyckas wara meddelte efter enahanda princip, har Stats-Utstottet likwäl, wid LänhandlingarneS granskning, fäkt anledning förmoda, det näq>'a af de större Länen, hwarfbre Antecknade Reverser öro kemnade till underpant, blifwit upgjordc med uträkning, att de skulle kunna fä nyttjas en längre tid. — Enär nu ett mindre förinodadt och hastigt päkommande kraf af dy, lika Län troligen skulle medföra mycken olägenhet, sä har Stats-Utskottet funnit billigt att dessa Läntagare fä tillgodo njuta nägot rädrum.
Frih. von Schulzenheim, Da v.: Jag liar haft äran vara ledamot af det styrelseverk, i hvars expedition Prot.- secret.Roman under ig år varit anställd, och det torde då tillåtas mig underställa R. o. Ad. några ganska ömande omständigheter, sorn synas tala till hans fördel, äfvensom ett prejudicat, hvilket jag tror vara temligen bindande i detta afseende. StatsUtsk:s afstyrkande angår egentligen blott det ena alternativet af Prot.secret. Romans begäran, nemi. alt få bibehålla sin lön i pension; men Utsk. vidrör icke det andra alternativet, eller hans anhållan att såsom expectaneelön, mot* tjänstgöringsskyldighet, få bibehålla det arfvode, han uppburit af Lappmarks ecelesiaslikfonden. Då irag<y ,8 D c n 9 April e. m. •vid 1823 års riksdag förevar om Allm. Magasinsdirectms indragning , yttrade sig II. St. i underd. skrifvelse d. 10 Dec. i8a3, på sätt som följer; "Upplyst är väl, att samtliga uti DirecUn biträdande embetsoch tjenstemän endast med constitutorial äro försedda, samt att åtskilliga dessutom äga tjenster uti andra publika verk; men då i betraktande tages, att dessa tjenstemän hemtat uti II. St:s vid riksdagarna i8i5 och 1818, rör:de Allm. Magasinsinrättningen, tagna beslut, skälig anledn. att anse inrättningen såsom ett permanent verk, och derpå grundat hoppet örn framtida bergning, hvilken skulle deni oförskyldt frånkäntias, i händelse de nu ginge miste om en sådan säker påräknad inkomst, förvarfvad af de flesta genom trägen och mångårig tjenstgöring, så hafva 11. St., med afseende å dessa och flera härvid förekomna omständigheter, genom förestående hemställan sökt uppfylla allt, hvad efter rätt och billighet möjligen fordras kan." Denna hemställan var, att Magasinsdirectms tjenstemän måtte på expectancestat med tjenstgöringsskvldighct få bibehålla sina löner.
Adelns existens och betydenhet såsom Riks-Stånd åfvontyrligt steg icke under närvarande förhållanden skäligen kan befaras, så torde det likväl befinnas mindre lämpligt att i lliddarhus-Ordningen införa stadganden, hvilkas gällande kraft möj - 4 R i d d arh u s - U t sk o 11 e t s Utlåtande N:o 9. ligen kunde blifva beroende af förfoganden, som Kidd. o. Adeln ieke vore i tillfälle att lagligen förhindra. Konungen skulle jemväl genom de föreslagne stadganden se sig föranlåten att inskränka utdelandet af Adelig värdighet till andra medborgare än dem, som varit eller äro i llikets tjenst med Kongl, fullmakt, tagit student-examen, eller ega en viss inkomst — eller ock skulle de af Konungen till Adelsmän utnämnde personer, som saknade nämnde qvalifikationer, kunna vägras inträde å Riddarhuset. Fördenskull och då de ringa fördelar, som genom de föreslagne inskränkningarna i Ridd. o. Adelns sjelfskrifna representations-rått möjligen kunde vinnas, icke i något hänseende motväga de flere olägenheter och anomalier, som derigenom skulle kunna uppkomma, har Utskottet ansett sig sakna skäl att understödja Grefve Björnstjernas förevarande motion. Två Ledamöters reservation åtföljer. Stockholm den 13 Februari 1800. Reservation Då den fråga, som utgör föremål för Riddarlius-Utskottcts nu till Ridd. o. Adeln ingående memorial, är genom Utsk:s pröfning och beslut till behandling af Utskottet upptagen, men jag, rörande Utskottets behörighet att motionen behandla, tillhört minoriteten inom Utskottet, samt anser motionen vara af den art, att den bordt af Konstitutions-Utskottet blifva behandlad, så får jag här nedan äran anföra mina skäl för denna min åsigt. Ordningen för Ridd. o.
Men det är för ingen af oss okändt, i hvilken enorm progession fastighetspriset, så väl i stad som på landet, stigit på sednare tider, utan att dock värdet ökats i samma mån. Man kan deremot nästan säga, att i samma mån som värdet stigit, har priset fallit, och tvärtom. Prisstegringen gick under en tid i så svindlande progression, att man knappt kunde förlikna den med annat än rullandet af en lavin. Under denna tid, då jorden ständigt och jemt bytte om egare, var det naturligtvis icke möjligt, att dess värde kunde i verkligheten stiga. Hade en egendom någon skog, så var detta en ytterligare anledning att uppjaga priset, hvarefter skogen naturligtvis nedhöggs af den nye köparen. Sammalunda är förhållandet med fastighet i stad. Man tog sig nemligen för, att uppbygga nya hus på så dålig grund, att de knappt hunnit komma under tak, innan de började sätta sig. Då voro de emellertid redan belånade nästan till fulla värdet. Huruvida dessa uppdrifna priser skola komma att fortfara, är svårt att säga, men man har anledning att tro, att de nu nått sin kulminationspunkt, och det är väl då icke skäl att bygga taxeringen på köpeafhandlingar och dylikt. På grund af dessa skäl får jag anhålla om återremiss. Gr. Mörner: Det är icke så alldeles ovanligt, att man, vid upfattningen af en olika tänkandes åsigt, åt densamma gifver en alltför sträng, nära nog till orimlighet gränsande tolkning, på det den må kunna desto lättare vederläggas. Så har ungefär skett med den framställning, jag sednast gjorde och hvilken egentligen innehöll, att jag ansåg arealen, med fästadt afseende å klimatiska och bördighetsförhållanden, vara den säkraste grunden för beräkning af jordegendomens verkliga värde. Jag önskade återremiss af denna 3 §, på det att denna grund för uppskattningen, som nu är alldeles utelemnad derur, måtte komma att i densamma inflyta och ställas i främsta rummet. Att vid tillämpningen modifikationer skola komma att behöfvas, är naturligt, och att således, om landet skulle indelas i D en 12 Maj f. m. vissa zoner, det äfven blir nödigt att inom dessa liera mindre underafdelningar göras, men att gå så i detalj, som Gr.
Don 9 S c p t e m ber f. rti. 4 §:n förest lifver: ”Jemte den föräldrar alltid tillhörande förbindelsen att försörja sina barn, skall det i allmänhet åligga anhöriga i rätt uppoch nedstigande led, att, i mån af behof å den ena och förmåga å den andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning.” Denna § har i reservationerna blifvit klandrad och det med skäl. Jag skulle tro, att det är onyttigt, att i en stadga om fattigvården lagstifta om förhållandet emellan föräldrar och barn. I fråga derom gäller religionen och kärleken, och något annat bör dervid icke komma i fråga. 1 hvarje fall, der inom familjelifvet den civila lagen inträder, kan man vara fullt öfvertygad, att det moraliska sambandet upphört. Jag ogillar således den 4 §'n helt och hållet. 5 §:n innehåller: ”För tjenstehjon, hemmansbrukare och torpare, som med dagsverken utgöra åtminstone största delcu af sina skyldigheter till hemmansägare eller innehafvare, statfolk samt handtverks-, bruksoch fabriksarbetare jemte deras hustrur och hemmavarande barn skall husbonde, under den tid arbetsaftalet gäller, ansvara för försörjningen, så att icke de falla fattigvården till last; dock med rättighet att, om han vill, af deras tillgångar eller arbete åtnjuta ersättning för den kostnad, han sålunda fått vidkännas. ” Reservanterne hafva redan visat det olämpliga och oriktiga af denna §., men såsom ett tillägg vid hvad härom af andra blifvit anfördt, ber jag att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att enl detta stadgande kronohemmans-innehafvarne, hvilka endast äro åboer, skulle komma i den ealhegori, att Kronan, såsom deras husbonde, skulle inträda i försörjnings-skyldigheten för dem. Arrendatorer, torpare och hemmansbrukare i allmänhet, utan afseende på hvilken samhällsclass de tillhöra, äro för tillfället sjelfrådande Svenske medborgare, efter lagen berättigade att ansvara för personer i deras lagstadda tjenst. Alt här ålägga sjelfva jordägaren att för sådana medborgares samt deras hustrurs och barns framtida försörjning ansvara, vore således alldeles icke förståndigt och torde ej heller rältsenligt kunna ske. 6 §:u innehåller:
Nu passar det sig så besynnerligt, att de äro valberättigade, efter lagens närvar, lydelse; ty grundlagen innehåller intet ord derom, att de icke skulle kunna väljas till bänkmän, utan endast, att de icke äro berättigade att välja till utskts-ledamöter, hvaremot här endast är fråga om bänkm:soch electors-valet; och så länge lagen tillåter, att de må upptagas på bänkmrs-afdelningarna, finnes intet hinder för att utse deni till bänkmän. Gr. Anckarsvärd: Genom Frill. Cederström* försorg, tyckes frågan hafva vunnit all den klarhet, sorn varit möjlig att begära; ty genom hans utveckling af sin mening, att följden af de i 4* §:n omnämnde personers deltagande i bänkm:s-valet blefve, alt de äfven skulle vara valbara eller berättigade att blifva bankmän, synes motsägelsen'emellan hans vikande och 4< §:ns stadgande vara så tydlig, att jag vågar hoppas, det meningarna knappt kunna vara delade; helst jag tror, att då meningarnas följder komma i coliision, så bör, vid öfvervägande! af hvilkendera följden kan blifva den vådligaste, det sansade omdömet antaga den åsigt, som medför det minst vådliga resultatet; och i öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, tror jag de vådligaste följder kunna uppkomma, om de personer, som enligt Riksd.Ordu:s.4i § äro uteslutne från val till utskts-ledamöter, skulle ej allenast deltaga i bänkm:s-valet, utan ock, enligt Frih. Cederströms mening, kunna blifva valde och således direct deltaga i sjelfva valet till electorer. Jag tager mig friheten underställa R. o. Ad:s bepröfvande, hurudan följden, då ett sådant förhållande kommer till de öfriga Ståndens kunskap, kunde blifva, om de pä en sådan grundlagsenlig grund skulle förkasta de valde utskts-ledamöterne. Jag föreställer mig, att vådan af ett misstag från R. o.
Friherre Raabs, Adam Christian, denna dag väckta motion om tillvägabringande af en ränteförsäkringsoch dermed förenad lifräntesamt lifförsäkrings-anstalt i Sverige; Herr Silfverbrundts, Gustaf Adolf, denna dag väckta motion om de vid laga skifte eller annan landtmäteri-förrättning, uppkommande boställshafvare åliggande kostnaders bestridande med Stats-medel eller fördelning till ersättning under förlängd tid. S. D. Då nu ånyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 1, i anledning af verkstäld granskning utaf Rikets Ständers Justitiae-Ombudsnrans Embets-berältelser och allmänna redogörelse, jemte Embets-diarier och registratur för den sedan sista riksmöte förflutne tid, fann Ridderskapet och Adeln, alt endast Utskottets yttrande om sättet, hvarpå JustitiaeOmbudsmannen ulöfvat den hononr anförtrodda Embets-befaltning, utgjorde föremål för pröfning, och blef berörde yttrande af Ridderskapet och Adeln godkändt. Bih.till R. St. Remitterades till Stats-Utskottet:
Likaledes torde tillätas indragning af all wederlagsSpannemäl, synnerligast nu, sedan Prestegärdarne genom ökad odling gifwa större revenue än tilförene, och gästningen bestrides af gästgifwaregärdarne. Wär Nädige Konung, som med sä faderlig omwärdnad och wälwilja omfattat Fosterlandet, lärer ej underläta billiga all möjlig indragning - Den 15 äHulii. dragning uti Hofwets kostnader, och ti! StatsUtffottets uplysnina har jag det förtroende, at de utröna det werkställbara; mä det likwäl tillätas mig fasta deras upmärksamhet pä de mänga fria Eqvipager och Hoflifwericr som af privata begagnas. Detta mitt pä öfwertpaslse grundade anförande underkastar jag ödmjukt Högwälborne Herr Grefwens och Landtmarffalkens samt Höglosi. Ridderffayets och Adelns uplysta Pröfning, och hemstäder om ä mitt förestagne lönings-sätt för Le nya Ämbetsmännm mä göras proposition , samt anhäller at Memorialet i det bela mä införas uti Ridderffapet och Adelns Protocoller, och Stats-dltffottet meddelas Friherre Kurk. Kuut, uoropad at Lala, utlät sig, at som det den wärde Ledamoten nysi yttrat sig, torde blifwa et längre öfwerlaaaningsämns, utbad han sig, at fä ännu nägot inställa med sitt anförande. Grefwe ^.torner, chclolph Ooran, Det utaf Herr Majoren Friherre ?038S npb upläsia Dictamen innebäller mänga goda uplysningar. Jag torde likwäl derwid fä anmärka, at frägan om lönernas bestämmande i waror eller Spannemäl förewarit i Stats - Utffottet; men swärrgheten derwid har warit, dels at Räntor til lönernas indelning ej finnas, dels at en sädan Ränte-indelning ffulle i det hela LlifwK Den 15 Julik.