Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Grefwe kuntb, Lric, förenade sig til alla delar med Friherre ^äelsvärä, men önffade at Lil wilkoret af en ny refning, äfwen mätte läggas det as en ny tiondesättning. Herr käklmrn, Otto kreclric, anförde ffrifteligen: Dä jag icke har och troligen aldrig sär ägendom här i landet, kan jag opartiskt tala om de upoffringar för Säteri innehafware, hwarom nu är staga. Högloft. Ridderskapet och Adelu torde derföäe benäget tilläta at en swag röst höjer sig för at yttra nägra tankar, kanske allt för ftygtigt fattade för at förtjena nägot afseende. Pä den ort jag lilbragt min barndom wet jag at fiege Säte - Den Z Julik. 59 rier finnas som Lll godhet hwarkcu swarar emot Frälse eller bättre Skattehemman. Dä nu alla Stånds Ledamöter med lika lätthet kunna blifwa Säteri-ägare, anser jag ej nägon oväsendtlig förmän för Ridderstapet och Adeln wara undantagen, derigenom at hemman af denna natur bibehättas wid dermed frän urgamla tider förenade rättigheter. Endast förwarandet af ägande rätt tyckes fordra at om nägre ägendommar eller hemman stola til sin bestallning undergä förändring, en dylik jemkning dä äfwen bör äga rum med all i Riket befintlig jord; och detta torde swarligen sä snart kunna werl ställas. Friherre liljencrants, solmn Willielm, förklarade, at ehuru han för sin del icke kunde bifalla nägra ytterligare upoffringar, som äsyftade inskränkningar i Ridderstapets och Adelns samt Säteriernas rättigheter; anfäg han detta beslut af Högloft. Ridderstapet och Adeln kunna fattas och fullföljas, utan at dermed förknippas en fräga, som han trodde aldrig böra wäckas, alldraminst inom Riddarehuset.
Os slufvar, som lora till spurten oe!> ej äro legagnude af sing egare susom domestiler, slaffa sig sjelfve inut samt tjenst eiler urlete emot lstalning, derut de atstä tili edgren antingen en daglig an(lei elier en afgift tor någon lungre termin, ej ötverstigande lältten at clerus förtjenst, llutva cie uk eluren lrlitvit Iruilns i lära ut' något lundtverl, ur ciennu förtjenst långt iträn olet^dlig, sumt slulle lätteligen sätta dem i stumt utt löpa sig frie. dag nödgas duel erlännu, utt clerus lilnöjcllet i ciettu utseemie ur liuvänunde, »eli elrnu m^elet cie uro lelutne med en sädan friare dissiosition ut sin tid oe!> sinu personer, sumt clerigenorn lafva lulllomlig erlärenlet uf en oleroende lefnad, föredraga cie i uilmänlet ögonllielets njutning oell sorgfri let, tramlii' l varje uppollring tor 1'rumtiden. I ciennu eiuss erlaller ön sinu liesta arletare mot dagspenning, roddare, lärare, drängar, pigor, utminuterure uf lröcl, torra mutocic undra varor, lancltverlare susom timmerman, murare, malare, tunnlinclare, lallutrare, slomalare oel slräddure. Iluslondens eiler egarens m^ncliglet utölvas med ali den lämpa, som man under ett essentielt arliträrt välde rimligen lian vänta sig. 8tprelsen lrur oelsä aldi ig ölversett med misslrul i detta utseende. Dä ön lar, sä längt jag Iran minnas, aldrig funnits cie i öfrige slalegancie eolonier ännu lrulliga pädritvare, som v a lill öfver siukvens arlete oell lestraffa dem efter godtpele. bestraffning med sä lallad "eartuirip"
— Men såsom en afvikelse från författningarne, har Utskottet dock ansett sig böra anmärka följande förhållande med bort-arrenderingen af Kronolisket Hakvarpet i Hallbosjön. Af Handlingarne inhemtas, huruledes nu varande Landshöfdingen i Nyköpings Län, GeneralAdjutanten m. m. Hr Guslaf Abraham Peyron hos K. M:t gjort underdånig Ansökning, att då det Arrende, hvilket, den 16 Januarii 1817, Nådigst blifvit upplåtet åt då varande Landshöfdingen i nämnde Län nu mera frami. Herr Presidenten m. m. Friherre Eric Skjöldebrand, å det fordom af Landshöfd ingar ne uti Nyköpings Län, såsom Lön, innehafde, men derefter, till understöd för Nyköpings Lazarett, anslagne Fiske i Hallbosjön, Hakvarpet kalladt, med år 1826 löpte tillända, Sökanden måtte tillåtas, att mot samma afgift, som Presidenten Friherre Skjöldebrand berörde Fiske innehaft, få det samma under Arrende sig upplåtet, antingen på vissa år, eller på Sökandens tjenstetid. I anledning af hvilken underdåniga anhållan, SeraphimerOrdensGillet, uti dess, på Nådig Befallning afgifne Utlåtande i underdthet andragit, att då Lazaretten nu mei a aro ställde under serskilda Directioner, hvilka, jemlikt i5 af den för samma Directioner utfärdade Instruction, ega pröfningsrätt i frågor om Lazarettens Inkomster, så hade SeraphimerOrdensGillet uti dettef ämne inhetn - Betänkande n, N:o 296. 449 tat LazarettsDireetionens i Nyköping yttrande, deruti Directionen anfört, att i Författningarne väl vore stadgadt, det
Den stora 222 Den 2Z Maj. stora nyttan och nodwändigheten deraf känner han, den känner ocksä hela allmänheten: en stor förminskning af onödiga Rättegängar, til intet annat tjenande, än til lifsuppehälle, jemwäl ock rikedomars samlande ät en eiL88 af mennistkor, för det allmänna lika sä skadlige som kräftan för menniffokroppen; jag menar ^clvocawi-, ffulle wara följden häraf: härföre förtjcnar han allmän erkänsla. Det har deremot warit bade owäntadt samt upwäckande bäde harm och owilja, at finna personer, som wilja lägga hinder i wägen för sädane förslag, som äsyfta enighet bland folket, och betager illasinnade ut» wägar, at inleda den enfaldige i kostsamma Rättegängar, endast för at uppehälla et lif' som är skadande för Staten: Men öfwer all förmodan är det, at detta kommer ifrän en man, som innehar et af de wigtigaste Embeten wrd Lagskip. ningen. Jag kan ej sättaifräga, at han emot bättre metande sökt hindra denna sak; men twärtom at han är öfwertygad, at alt widDomstolarne görrätt och lagligt'til, sa at ingen förbättring derwid tarfwas eller är möjlig. Men just detta bewisar war olyckliga belägenhet i denna del och nödwändigheten af rättelse, dä en sa hög Embetsman kan äga sä liten kännedom, huru det wid Domstolarne tilgär, at han kan prisa deras rättwisa, dä hela allmänheten är ense at wald gär för ratt. Detta är också en naturlig följd deraf at Domare aldrig blifwa straffade för wrangwisa dommar.
Kronprinsessan afhemtades från Tyskland hafva vi icke haft något linieskepp utrustadt, och äfven denna expedition kan i många fall icke räknas såsom något särdeles tillfälle till öfning för vår personah Vi hafva likväl linieskepp och bygga alltjemnt derpå. De ärp nästan alla af olika certe och plika construction, och om man till chefen för vår Constructionscorps framställer denna fråga: detta sista linieskepp är väl det bästa? får man säkert till svar: ja, utan tvifvel! Om man derefter frågar: detta skepp, sorn är byggdt näst förut, är väl förmodligen bättre än det, som byggdes derförut? får man säkert till §var: ja, utan tvifvel! Om man derefter framställer den näsvisa frågan: huru vet min Herre det? Jo, det bör så yara efter alla konstens reglor; och dessutom hafva Engelsmän och Fransoser antagit detta byggnadssätt. Invänder man då: men har det ej handt, att fartyg, byggda efter alla konstens reglor, likväl seglat illa, och 3a6 Den 28 M a j f. m. att utmärkta sjömän någon gång t. o. m. tvistat om orsa-» kerna dertill? Än det icke möjligt, ja, t. o. m. troligt, att en fartygsconstruction, tjenlig för Englands och Frankrikes vidsträcktare farvatten, kan vara olämplig för Sveriges mindre vidsträckta, der våg och sjögång, och dess motstånd mot samma fartyg äro helt olika? Jo, visst är detta sanut. Ja, men luiru vet då min Herre, att de fartyg, som år från år byggas, äfven blifva bättre i samma mån de äro sednare byggda, då vi aldrig försökt våra fartyg? Denna fråga blir likväl alltid svår att komma ifrån. Jag är visserligen ingen man af yrket. Jag har endast en ytlig kännedom deraf, inliemtad dels under en tid af min ungdom, då man ämnade dana mig till sjöofficer, dels ock synnerligen genom samtal med manga nitiska och kunniga sjöofficerare. Men det vanliga sunda förnuftet säger mig, att det är en bestämd och stor misshushållning att oupphörligen fortsätta byggnader af nya och stora skepp, då vi ej hafva råd att försöka dem.
På ena väggen hade jag den oskattbara nåden att få se Högt Salig Konung Carl den 14 Johan i familjelif. Det var ofantligt lärorikt. Själf var han iklädd sin allra grannaste Kungsuniform, och Högt Salig Drottning Desideria hade för minst 150 kronor plymer på hufvudet. »Kung Oskar» står där också i nedvikt krage och blomma i handen och är för söt! Bra besynnerligt är det ändå att tänka, att till och med Konungar har måst vara små, innan de kan bli stora! Så kom vi in i en sal full af märkvärdiga män och kvinnor. Alldrig hade jag tänkt mig, att det fanns en sådan massa märkvärdiga män i Sverige, och ändå sa kalotten, att de fört bort lasstals till andra slott, ty på senare tiden lär det ha varit nästan alldeles missväxt på utmärkta män. Kalotten talade, som om han varit uppdragen, och till sist blef jag så trött, att jag inte fattade en smul. »Söta du», sa jag sakta åt Villy, »hvad är det där för en hisklig, alldeles afklädd karl, som sitter uppe vid taket?» »Det är en poet», sa Villy. »Men kära du, hvar har han kläderna?» »Antagligen hos pantlånaren. Den där taflan, är, fan ta mig, den kvickaste satir han kunde lämna efter sig.» Nu var kandidaten framme hos Ester igen, men så ropade jag Ester till mig, och så fick han stå där. »Hör du», sa jag sakta, »hvar är de utmärkta kvinnorna?» »Det finns bara fyra», sa Ester, lika sakta, men tror någon människa att inte Villy hörde henne ändå. »Jag kunde säga något elakt, fröken Ester», sa han, »men jag är inte hågad i dag.» »Åh chenera er inte!» svarade hon käckt. »Om ett par århundraden är kanske förhållandet omvändt.» Fru Schröderheim, som jag mycket väl kände till från Sylvias historiska romaner, var för söt och inte alls ful i mun, åtminstone utvändigt. Fru Nordenflykt såg allt mycket ledsen ut, men det kan då ingen undra på, när man betänker hvilket bedröfligt slut hon fick i Utili Dolce!
Med Regementsförändringen år 1809 återkom man snart till känsla af behof att ega en nalional-thealer i Sveriges hufvudstad. Men samme Regent, som förut under sin förmyndarstyrelse anslagit lika stor summa som Konung Gustaf lil, kunde nu, i anseende till förändrade konstitutionella förhållanden, icke anvisa statsmedel dertill, och endast ur Konungens handkassa utgick nu ett obetydligare anslag. Under Konung Carl XIV Johans regering erhöll theatern äfvenledes ur den Kongl, handkassan 36,000 R:dr b:ko, hvarjemte dåvarande H. K. H. Kronprinsen, likaledes ur Sin handkassa, lät 4000 R:dr samma mynt utgå till theatern. Samma förhållande fortfar ännu på det sättet, att fl. M:s Konungen ifrån Civillistan årligen låter 40,000 R:dr b;ko utbetalas för sammma ändamål. Af Statsverket emoltager Kongl. Theatern årligen, under titel af anslag, till dramatiska thealerns underhållande, en summa af 6.000 R:dr b:ko. Kongl. Thealerns bestämda bidrag f. n. utgöra således knappast en femtedel af del anslag, som vid den Kongl. Theaterns upsättning pröfvades nödigt. Härigenom har Kongl. Theatern måst egna lmfvudsakliga omsorgen åt sitt eget uppehållande, och ifrån att vara ett af landels vigtigare bildningsinstiluter nedstiga till en i stort anlagd ekonomisk anstalt, der en mängd sceniska och musikaliska artister m. fl. kunde ha att påräkna sitt uppehälle, och vid hvars handhafvande det hufvudsaklig», om ej enda, syftemålet borde vara att söka förvärfva så mycket penningar sorn möjligt. Men oaktadt theaterslvrelsen åt delta theaterns sjelfbevarande egnat osparde bemödanden och denna styrelse oftast varit åt landets ulmärktare administrativa förmågor anförtrodd, lia dock alla dessa frånträdt sina befattningar med efterlemnande af skuld, hvilken af Konungens handkassa måst gäldas. Endast sedan år 1844 har H. M.
Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. B evillnings - Utskottets sistlidne dag meddeldte, nu ankomne Memorial, i anledning af : i:o Hedervärda Bonde-Standets yrkande, att, uti Bevillnings-Stadgan, i stället för orden Grufvehjelp och Mantalskol böra tecknas Grufvehjelp eller Mantalskol; 2:0 Vällofl. Borgare - Ståndets, om extra Stämplingen i Slockholm, gjorde anmärkning vid förslaget till förändring i 1812 års Charlas Sigillatas Förordning; 3:0 Vällofl. Borgare-Ståndets anmärkningar i de af Bevillnings - Utskottet uppställda frågor, som till afgörande af det förstärkta StatsUtskottet blifvit hänskutne , 4:0 Högvördiga Prest-Ståndets anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Sjökullens förhöjning; Hvilka Memorial upplästes och biföllos , och Den 29 Juli'. 463 och komma att till förstärkta Stats - Utskottet öfverlemna®. Ut supra. x Protocollo. Olof Werlin. S, IV Vid ytterligare föredragning af Banco-Utskottets den 26 i denna Månad afgifna på bo-rdet hvilande Memorial, angående väckt fråga om förhöjda arfvoden för Riksens Ständers Banco-Fullmägtiga, fann Hedervärda Bonde-Ståndet skäligt att dertill lemna bifall, med stadgande tillika, att den föreslagne tillökningen bör från denna månads början beräknas; hvari de öfriga Stånden inbjudas instämma. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlini Upp lä st hos samteliga Riks-Stånclen den 29 Juli. Stormagtigste Allernådigst© Konung! Intagne af'den upprigiigaste underdåniga Vördnad nalkas Riksens Ständer åter Eders Kongl. Majit , för att inför Eders Kongl. Majit och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen i underdånighet frambära gärden af deras lifliga tacksamhet.
Landtm, nu finge upläsa detta tillstyrkande i des3 helhet, såsom det i öfverensstämmelse med lt. o. Ad:s beslut borde lyda, för att kunna framställas till lt. o. Ad:s bifall, nemi.: »att R. St:r, för genomförande af ifrågavande lönereglering för HoflLne i den mån sådant kan ske, må bevilja och till K. M:s Nåd. disposition ställa de af Utsk., enl. nedan intagne tabeller föreslagne anslags-tillökuingar, utgörande för Svea HofRätt 30,700 Rdr, för Götha HofRätt 31,200 Rdr, och för HofRin öfver Skåne och Blekinge 17,800 Rdr, dock med förbehåll, alt de tjenstemän, hvilkas befattningar äro ställda på indragning, komma, så länge de dervid qvarstå, i åtnjutande af sin tillständiga rätt. Och må desse tjenstemän, med afseende å den ökade lefnadskostnaden, af de disponible medlen erhålla, i likhet med andra tjenstemän, en billig förhöjning af sin nuvar:de aflöning, såvidt icke löne-regleringens genomförande derigenom förhindras» Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s ifrågavande tillstyrkande med denna förändring bifallet. Då nu såsom särskildt föremål för öfverläggningen förekom Utsk:s i den förevande 6:te punkten gjorda hemställan, ronde förändrad reglering inom Svea HofRätt utaf bestyret med emottagandet af handlingar, som dit ingifvas, yttrade sig H. Exc. Hr Gr. Sparre, Gust. Adolf: Ifrågavande hemställan, äfven om den är föranledd af någon* särskild motion, hvarom Betänk, ingenting uplyser, innefattar ett ämne, som i min tanka icke tillhör StatsUtsk:s behandling. Amnet rörer nemi. icke någon med statsregleringen omedelbart sammanhängande fråga, utan endast en organisations fråga, hvarmed StatsUtsk. icke har något att skaffa. Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke gilla Utsk:s tillstyrkan.
Tj nster, att o<i rubbadt få begagna deras , enligt hittills gällande Författningar, stadgade rättigheter; varande åtskilligt: Ledamöters serskilda, ifrån Plu* raliteten akiljagtiga meningar, Betänkandet bi-, fogade. 2:0 I anledning af värkt fråga om fördel* Bing af Arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer öfver StatsBancooch RiksgäldsVerken ; tryckning af samtlige RevisionsBerättelserne ; publicitet af B mcoVerkets granskning i hela dess vidd och upphörande med hittills vanliga förseglade Berättelsers afgifvande; deruti Utskottet föreslagit, att, utan någon serskild föreskrift , sä tet för Revisions-arbetets verkställande innom den utsatta tiden, samt dess lämpligaste fördelning Ledamöterne emellan , pia bero af Revisorernes egen gemensamma pröfning «ch godtfinnande; samt att den Be - Ben 17 Martil, e. m. rättelse Revisorerne, til! följe af ?. §. uti den for dem tasrställda Insuuctionen, afgitva, ovilkorligen bör, genom BancoFuilmägtiges försorg och på Banquens bekostnad , genast tryckas , för att allmanna Ttdningarne åtfölja. 3 0 Till upplysning , angående de^sedan j 8t5 års Riksdag vidtagna åtgärder, i anledning af då väckt fråga om en ny MyntOrdning. Utskottet anmäler att, sedan Kongl. KarnmarCollegium inkommit med Förslag till en ny MymOrdning, Kongl. Majit ftin nit godt i Mader förordna, att, inn n Dess Nådiga Beslut i ämnet vidtages , fullständiga och noggranna undersökningar , grundade på rön och försök rörande hela Myntnings-processen, med alla dertill hörande delar, borde anställas af en serskild Comiié, hvilken, under Ordförande af Herr Presidenten Friherre Eddcrantz , äger att, i anledning deraf, med underdånigt Betänkande och Förslag i ämnet inkomma: att KammarCollegii underdåniga Förslag till MymOrdning blifvit till bemglte Comité öfverlemnadt:
Blefve det efter all sannolikhet icke blott landets i beväringsåren varande befolkning, som i de föreslagna skjutöfningarne komme att deltaga, utan derjemte ett stort antal af de ur nämnda ålder utgångne, hvilket skulle blifva af stor fördel och nytta vid en blifvande organisation af lokalförsvaret. Bland verkande orsaker Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 341 till ett mangrannt deltagande i skjutföreningarne, äro de anslagna premierna, hvilka, dels såsom hedersbelöningar, dels som materielt förvärf kunna påräknas hafva sin påföljd. Enskilda intresset har alltid utgjort en drifkraft, den gör det ännu mer under vårt materialistiska tidehvarf Den är en häfstång, hvaraf man alltid kan på räkna verkan. Det mål man med premierna vinner, bör således undanrödja alla betänkligheter vid deras belopp. 3:o. Romme bestämmandet af skjutöfningarnes verksamhet till söndagseftermiddagar att medföra den dubbla fördelen, att inga dagsverken blefve borttagna från jordbruk och näringar samt att en tid, som vanligtvis egnas åt sysslolöshet och kroglif, blefve upptagen af en nyttig, fosterländsk och helsosam sysselsättning. 4:o. Romme en årlig besparing för Statsverket att inträffa af cirka 600,000 R:dr, eller under fem år af 3,000,000 R:dr. Derifrån bör likväl afdragas 168 R:dr i årliga premier för hvar hundrade man, eller för 100,000 man 168,000 R:dr, således på fem år 840,000 R:dr; ytterligare, aflöning åt målskjutningens ledare samt gevärsreparations-kostnader o. s. v., hvilket sammanlagdt gör, att Statsverkets besparingar endast upptagas till 2,000,000 R:dr. 5:o.
Ersättning till Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande icke hittills behöft anlitas, och med afseende å tillräckligheten af postmedlens öfriga tillgångar, ej heller för framtiden synes vara behöfligt, samma anslag må med innevarande statsregleringsperiod från riksstaten utgå, och besparingarne under denna tid af 3 år, tillsammans 210,000 R:dr, till Riksgäldskontoret öfverlemnas. De föreslagne förhöjningarne under denna hufvudtitel utgöra således tillsammans R:mt R:dr 1,249,625 och, efter afdrag af nyssnämnde 70,000 hvarmed nuvarande riksstat skulle minskas, allenast 1,179,625 Då nu emellertid tillökningarne i förslagsanslagen 1,218,400: — och öfverflyttningen från extra statsregleringen 24,700: — tillsammans utgöra 1,243,100: men hela tillökningen icke uppgår till mera än 1,179,625: så komma hufvudtitelns öfriga anslag till egentliga utgifter således att minskas med 63,475: Summa R:dr 1,243,100: — Om till hufvudtitelns nuvarande slutsumma 4,270,450: lägges summan af de verkliga tillökningarne 1,179,62.5: så erhålles det belopp, hvartill sjunde hufvudtiteln skulle enligt Kongl. Maj:ts nådiga förslag uppgå, eller 5,450,075: hvaraf 4,663,188 R:dr 69 öre förslagsanslag. Dessutom äskar Kongl. Maj:t, att å de för tillfälliga behof afsedda tillgångar måtte under denna hufvudtitel anvisas: a) till utgifter för kolonien S:t Barthélemy, hvilken under sednare tider medfört för statsverket en årlig kostnad, icke understigande 1,000 £ Sterling, eller i svenskt Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Nu åter-, då Conjunduren i några år i bägge afseenden varit aldeles contraire, och man såsom gn naturlig följd deraf, ser med 'bedröfvelse och ledsnad, att de fleste SkeppsWarfven, dels inskränkt, dels ock aldeles indragit deras arbeten, mätte val tjdepundent ändteligen vt»ra StatsUtskottets Betunkanderi. 311 inne, att igenom lämpelige understöds medde]ande uprätthålla, eller åtminstone ifrån kanhända total undergång, rädda Svenska Skeppsbyggerierne. — Detta torde kanske icke vara för mycket sagdt; ty huru många WarfsÄgare finnas val, som med egna tillgångar kunna eller vilja i sakernes närvarande ställning envisas att fortsätta ett yrke, sorn med så oviss utsigt orra enskild vinst, fordrar så långvarige och dryga förlager? Rå lära de vara och snart nog blifva de än färre. — Och den dag skulle ty värr! kunna komma, då vi i saknad af inhemske Fartyg icke allenast måste, vid en, för fragthandeln gynnande conjunötur, se oss utur tillfälle att skörda någon vinst deraf; utan ock skola nödgas falla prejande Utländningar i händerne, så väl för exporten af våra tunga Naturalster, som för importen af våra oumgängligaste behofver. Jag kan således i betraktande af allt detta, icke dela Höglofl. Utskottets mening, att Rikets Skeppsbyggerier skola i en sådan ställning sorn den närvarande, lemnäs åt undergången och förödelsen; utan anser dem tvärtom af den vigt för Staten, att de förtjena något allmänt understöd. Detta understöd bör i inin tanka meddelas igenom Manufadlur-Disconterr, och skälen dertill hämtar jag icke allenast derifrån, att de fleste SkeppsWarf i Diket sortera under HallRätt, utan afven deraf, att åtskillige andra Inrättningar såsom Pappersbruk och Lädergarfverier m. ii. erhållit förut saknad Dåne-rätt uti ManufafturDisconten; äfvensom att Kongl. Maj:t vid denna Riksdag uti Nådig Proposition föreslagit Rik - gi2 StatsUlsiottets Betänk and en. sens Höglofl.
Medeltalet af uppbörden hade således uppgått till årligen 5,254,189 R:dr, som, oberäknad Spanmålstullen, lemnat en för Stats-Verket disponibel behållning, i medeltal årligen, af något utöfver 4 millioner; men, i anseende till det, i mån af handelsrörelsens stigande eller minskande, ombvtliga beloppet af tulluppbörden och med hänsigt till de nedsättningar uti en del tullafgifter, som kunna finnas nödiga och hvarom särskild Nådig proposition torde komma att till Rikets Ständer afgifvas, hemställde Departements-chefen i underdånighet, det Kongl. Maj:t nu måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer att beräkna ifrågavarande Statsinkomsts nettobehållning för blifvande Statsreglering till 3,850,000: och att upptaga till Stat och omkostnader, restitutioner, af kortningar m. m. förslagsvis 1,000,000: samt således uppföra tullmedlen, förutom tullafgifterna på inkommande Spanmål, till en summa af endast R:dr 4,850,000: q) Postmedlen, vid sednaste Riksdag beräknade till 600,000 R:dr, hade under åren 1847—1851 i medeltal uppgått till 717,738 R:dr, hvaribland af StatsVerkets behållna inkomster under nuvarande Statsregleringstid ingått en summa af 115,000 R:dr årligen. Till följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 16 April 1851, hade Kongl. Maj:t anbefallt General-Post-Styrelsen alt, efter föregången, på erforderliga och noggranna beräkningar grundad utredning, i hvad mån ifrågaställd förändring i Postväsendet måtte kunna ega rum, inkomma med förslag och utlåtande i ämnet, hvarefter Kongl. Maj:t ville taga i öfvervägande, huruvida Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ti Nåd.