Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i öfrigt beträffande frågan om Pro» vindelia sammankomsters afskaffande i allmän* het, kan Utskottet , enär detta, är ett till dess handläggning icke hörande ämne, dermed icke taga någon vidare befattning; hvilket dock vördsamt hemställes Riksens Höglofl. Ständers be* pröfvande. Stockholm den 4 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. och Ad. X.edamöters vägnar Carl de Geer. På Vällofl. BorgareStåndets ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest-Ståridets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hederv. BondeStåndets Jjedapaötexs vägnar Jon Jonsson, Q. Tunelius. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Ari. den 7 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 7 Vallöf], Borgare-Ståndet den 10 Hederv. Bonde-Ståndet den 7 Vördsamt Memorial! Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till Xag-Utskott lemitterat de särskildta Memorial, hvil - Den 7 Juli» Sos hvilka af Herr landshöfdingen B. W. Fock och Herr Friherre C. L. Staél von Hollstein, blifvit ingifne, uti. hvilka den förre föreslår en så beskaffad Lagförändring , hvarigenom för skogs-åverkan och väld å trädplanteringar utstakas enahanda straff, som för tjufnad, eller att åtmindstone de derå nu stadgade böter må förhöjas samt förbrytaren åläggas uppenbar Kyrkoplikt, enär skadan öfverstiger tre R:dr 16 skill, värde , samt Herr Friherre Staél von Hollstein åter yrkar, att den, som beträdes med åverkan å annors skog, bör, om han till krigstjenst funnes duglig, vara dertill förfallen, men i annat fall, och om en sådan person i afseende på ålder eller andra hinder icke kan till nämnde tjenst användas, blifva dömd till arbete å Fästning eller vid allmänt arbetsställe uti ett halft
Disconter föras serskilda räkenskaper, med iakttagande af ali lämplig och ändamålsenlig förenkling i bokföringssättet. Likaledes föras serskilda protocoller öfver de hos Fuilmägtige, rörande hvartdera Diseont-Vei ket, förekommande ärenden. § 58. (Lik* lydande med 198 £ i 1841 års; Reglemente.) Granskningen af Discont-Verkens Räkenskaper verkställes i RiksgäldsC-ontovets Revisionskontor. (Lika lydande med 199 $ i 1841 års Reglemente.) För att betrygga det allmänna mot förlust, i följd af Discont-Verkens utestående fordringars indrifning. bör befattningen med dessa fordringars utsökande och indrifvande samt utförandet af Diseont-Verken förande rättegångar äfven framgent uppdragas åt någon skicklig och pålitlig person, hvilken deremot åtnjuter vissa, af Fuilmägtige bestämda, procent å de medel, som af honom indrifvas och behörigen redovisas; börande följaktligen, såsom vilkor härvid, stadgas, att fordringarnes indrifning och rättegångarnes utförande icke komma att för Discont-utredningen medföra andra kostnader och utgifter än nyssberörde indrifnings-procent; hvarförutan Fuilmägtige böra fortfarande förbehålla sig att, utan hinder af Ombudets rätt till indrifnings-procentens åtnjutande, låta för längre eller kortare tid inställa executiva åtgärder samt upp - 22 Hör till Stats-Utskollett Mrmorial, N:o 313. göra och afsluta ackords-lipvider med vederbörande gäldenärer, på sätt har nedan stadgas. § 00. (Lika lydande med 200 § i 1841 års Reglemente.) Till fortskyndande af Discont-utredningens afslulande, ega Fullmägtige att jemväl hädanefter till pröfning och slutligt afgörande företaga inkommande accords-anbud, i afseende på liqviderandet af f. d. Discont-Verkens återstående osäkra fordringar, medelst erläggande af något visst belopp, äfvensom att för sålunda liqviderade fordringar meddela gäldenären bevis om frihet från allt vidare kraf.
Om de funne för godt, när tulltaxan framdeles kommer i fråga, att för sin del stadga, det de norra länen, skola i afseende på artiklarne lax och smör behandlas lika som Finska orter, sä undanröjdes anlednm att i detta fall begå mened och locka till brott; R. St. visade då icke undseende mot tnllförsnillarne och desse hindrades att åt rikets öfriga landskap göra den skada, som nu föröfvas. Frih. von Stedingk: Som utlät, redan är bifallet af de öfrige Stånden, så lärer det icke vara stort värdt att serdeles mera orda derom, och ber jag endast att i ani. af Hr von Härimansdorffä yttrande i afseende på utgången af en sådan framställning, som här föreslås, säga, att man väl ej sä noga på förhand kan känna den, och att min öfvertygelse derom utgör en motsats till hans. Jag ber i öfrigt att fä fästa upmärksamheten derå, att det var d. 21 Dec. 1840, som Konungen afslog Ständernes anhållan i detta läll, men att, sedan dess, Konungen i den framställning, som lill Ständerne gjorts om nedsättning i tullen på artikeln smör, uttalat den åsigt alt del skydd mot införsel, som söktes i förbud, sällan kunde anses vara annat än skenbart och annorlunda än som ett förbud mot all införsel kan det väl ej betraktas när man vill tvinga en del producenter att förskaffa sig sådana bevis, sorn de ifrågavar. Då dessa i öfrigt endast erfordras för de norra orterne, så är det en serskild tunga för dessa, en lunga ledande till intet annat än menederi. Det är alltså nödvändigt, att så ordna lagstiftningen, att män ej sättes i det onaturliga läge att begå brott. Jag yrkar bifall, anseende af vigt att R. o. Ad. i denna fråga ej må uttala en annan åsigt än den de öfrige Stånden, på goda skäl yttrat. Uppå härefter framställd propos., blef Allm. Resv. o. Ekon.- Utsk:s förevar, utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogos ånyo och biföllos Allm.
April. skal Vara, att hos Kongl. Majit i underdånig, het hemställa , om ändring i samma Styrelses Personal. Herr von Schulzenheim: Jag har i mitt uti Utskottet afgifne serskilta Yttrande, som nyss upplästes, omnämnt den lilla Veterinaire-Inrättningen i Skara, hvilken aflidne Lectorn Doctor Hernqvist stiftat, och sorn sjelf i Lyon , under Bourgelas, i Vettenskapen inhämtat sin Lärdom. Kongl. Maj:t har ock Nådigst till dea Stiftelsen anslagit några Medel, men i stort kan derifrån ingen kunskap utspridas, utan kan sådant blott vinnas af ett offentligt Läroverk eller Veterinaire-Schola, samt ett rymligr Sjukhus för Hästar, jemte flere Kreatur, i HufvudStaden. Om hos Oss finnas några kunnige Män i ämnet, så mäste till föga båtnad och heder för Riket en fullständig undervisning med practisk erfarenhet hämtas från Köpenhamns och flere Hufvud-Städers Vetirinairc - Scholor och Sjukhus. Friherre Cederström> Öfverste Tersmeden har såsom Ledamot i Comitéen för Stuteri Inrättningens Organisation i Srats-Utskottet upplyst förhållandet. Han har ej iillvitt Styrelsen något tel, utan endast fällt det omdöme, att Styrelsen ej hade lyckan för sig. Det tillkommer ej Rikets Ständer att begära en Tjenstemans endtledigande, och jag tror ej att en förändring i Styrelsen kan på annat satt vinnas än som Utskottet föreslagit. Befinnes Tjenste, mannen icke därstädes gagnelig, kan Konun» Den 4. April. gen förflytta honom på annatj ställe. Ständerne kunna icke begära entledigande af andra Statens Embetsmän än dem, som i 107 §. Regerings-Formen blifvit nämnde. Friherre Anckarsvärd: Jag delar i det närmaste samma tankar, som Friherre Cederström.
Hennes borgerliga namn lär ha varit Dorotea Eklund, och utan gensägelse var hon en bland hufvudstadens mest populära personligheter. Man kan väl tycka, att det slags populari tet, som hon förvärfvat, den gamla, i lumpor höljda kvinnan, var föga afundsvärd. Kanske fann dock hon den allt för tilltalande för att afstå därifrån. Ty nog kunde det ha för henne yppats utvägar att visa sig i lifvet under en snyggare yttre habitus, och fastän hon nu slutade på Grubbens gärde i hägn af den officiella barmhärtigheten, så hade dock den enskilda välgörenheten och välviljan hundratals gånger sökt ersätta trasgrannlåten med en mera solid om än mindre extravagant klädsel. Man förvånas kanske öfver, att hon i ett samhälle med ordnadt fattigförsörjningsväsen tilläts öfva ett tiggeri, som uppträdde i så föga estetiska former. Men man må besinna, att hon betraktades som och väl äfven var en lindrigt sinnessjuk, fullkomligt ofarlig person, som aldrig hade något otaldt med samhället, om ej med dess yngsta medlemmar, hvilka nog voro den gamla en nagel i ögat, föremål som hon var för pojkars glåpord och nyfikenhet. Och så kom romantiken till. Olycklig kärlek! En fras, som ännu i denna nyttans och prosans tid har en nästan magisk klang. Det gick egentligen ingen nöd på Trasfröken. Vid hvarje dörr gaf man sin tribut. För två månader sedan måste hon inställa sitt ambulerande lefnadssätt och begifva sig till fattigförsörjningsanstalten. Döden hade börjat göra sig påmind. På nyårsaftonen fullbordade han sitt förstörelseverk och hädankallade den gamla i en ålder af nära 70 år. Ett oriainelt anbud har den nu under utrustning varande Andréeska polarexpeditionen erhållit från en norsk dam, fru Signe Éinh, änka efter inspektören öfver Sydgrönland och sedermera direktören för grönländska handeln d:r H. Eink. Fru Eink, som är född grönländska, har erbjudit sig att för expeditionens räkning skrifva en liten grönländsk parlör, innehållande sådana ord och uttryck, som sannolikast kunna komma till användning vid ett sammanträffande med grönländare och eskimåer. I landsorten bosatta personer behöfva ofta kommissioner uträttade i hufvuclstaclen.
Han skall Iära sig att i henne se sin Iibe, skall gtira mera för an vinna hennes aktning och hada skola Iära att bedöma hvarandra mera efter det verkliga menniskovärdet, än som nu htifviidsakligen sker efter yttre fördelar, såsom skönhet och rikedom. Och de unga skola. när kärleken dem emellan vaknat, pS ilen solida grunden nf verklig kännedom af och aktning för hvarandres karaktärer uppbygga en äktenskaplig lycka, varaktigare och djupare 311 deii nn vanliga. Kommer d faran för öfueranstrunymitg till kropp och själ. Qvinnnn kan ej täfla med mannen i fraga om kunskapsförvärf, säger mnn; hon är ej anlagd ilerför, hon skall spränga sig pk försöket. Endast qfarrnhtfr kan afgöra detla, och hon visar. att dessa farhagor äro öfverdrifna. Vi hänvisa i detta afseende närmast till en artikel i Aftonbladet, n: o 7 2 h för i ar: istudiers inverkan pd flickors helsas, hvari nied klara sifferuppgifter visas. ratt studierna i stället att f ö r s h r a flickors helsa, tyckas ha vaiit välgörande för densamma .. Af 705 tillfragai.de amerikanska flickor ha 79 procent uppgifvit, .att d c efter sliitnde stiidier vor0 vid förträIiiig helsa *, ehuru detta ingalunda r3 allin; int var fallet, d5 de bfjrjnile dem. Och uppgifter friri anilrn hall 11ekrSfta detsamma. Iler qvinnan fatt. göra försöket. har hon saerles lyckats. Hon har ej i n k o t afseende blifvit efter sina manliga kamrater. Hvar och en, som nndervisat bada könen, vet ock. att flickan snarare star framför 311 eiier gossen i snabb uppfattning och framför allt i ifver, flit och hag för studierna. Kanske har flickans fysiska kraft ursprungligen varit mindre än gossens. men hon har p i de farligaste stadierna, i skc~laiis högre klasser, hushällat biittre derined.
»Hvilket bröst, vare sig gammalt eller ungt, vidgas ej för att insupa vårens friska dofter, som sprida himmelsk frid i hvarje hjerta, trånad, som måste vara en salig aning om Gud och hans kärlek; (denna vårdoft njutes som en Guds andedrägt). Kan nu något ondt bo qvar i vårt hjerta? Kunna vi ej förlåta? Ack jo! Vi måste det nu, sedan vårsolens kärleksstrålar bortkysst det kylande snötäcket från natur och hjerta. Vi vänta på och längta efter att få se den snöfria marken grönska, det goda och varma hjertats goda och kärleksfulla handlingar, att se frid och sällhet spridas genom hela naturen.» Förlåta? Ja bevars, bara man ändrade sitt uppförande och gaf honom fri. Men man förlät ju icke honom! Med hvad rätt fordrade man då öfverseende från hans sida? Med hvad rätt? Det skulle vara ömsesidigt! »Johan, du tror dig i naturen och genom förnuftet ha uppfattat Gud på ett bättre sätt än du förut gjorde, då du trodde på Kristi gudom och på bibeln, men du fattar icke idéen i dina egna tankar. Du har blott uppfattat den skugga, som ljuset lemnar bakom ett föremål, men ej hufvudsaken, ljuset sjelft. Du tror att alltid en sann tanke skall förädla menniskan, men, ack nej, det märker du nog sjelf i dina bättre ögonblick. Med dina förra åsigter kunde du förlåta ett fel hos en medmenniska, du kunde uppfatta en sak från en god sida, om ock den tycktes vara ond; men hur är du nu? Du är häftig och bitter mot en kärleksfull moder, du dömer och är missnöjd med din ömme, erfarne och gråhårige faders handlingar.» Med de förra åsigterna kunde Johan aldrig förlåta ett fel hos någon, minst hos sig sjelf; stundom hos andra, men det var dumt. Det var ju slapp moral! En kärleksfull moder! Jo, den var kärleksfull! När kom Axel på den åsigten? De som kalfatrat den hårda qvinnan till sammans! Och en öm fader! Nå, hvarför skulle han icke döma dennes handlingar. Hårdt mot hårdt i sjelfförsvar! Icke längre venstra örat till när det small på det högra.
R:dr utgick 11.953 R;dr n sk. 1 r:st., beräknade å 1 procent af Inkomsten; men, sedan nu blifvit antagit, att alla sådane Personer, som njuta öfver 200 till 300 R:dr, äfven skola erlägga lika procent i Bevillning, och Åflo» nings-Summan för desse anses utgöra något öfver 200,000 R;dr, så utföras afgifterne för denna Class till - 14,000: Afgift för Stadsjord och Hus i Städene utgick 1816 med 95,005 R:dr 44 sk. 3 r:st., och med anledning deraf, att sådane hus, i anseende till ökade Brandförsäkringar , Ständigt stiga i värde, beräknas Bevillningen derföre nu till 'Bevillning för Hemman, som innehafves under ägande rätt, utgjorde fSi6, 497'099 Riår 13 sk. 10 rist.} men, sedan ett Minimi värde för alla sådane Hemman nu blifvit föreskrifvit att uppgå tilli 259,000,000 R:dr, så utgör afgiften derföre å 2 R-dr tusendet - Fralse Räntor uppskattades 1816 i värde till 3845000; men, sedan nu blifvit förordnadt, att desse Räntor skola uträknas efter Markegång och den deraf uppkommande Summa förvandlas till Capital d 5 procent, i stället för 4 procent 6om förut föreskrifvit var, så kan värdet hädanefter, äfven med afseende på möjligen stigande Ma^kegångar, ej beräknas högre än 3,500,000 Ridr, och således afgiften deraf d 2 R:dr tusendet göra . 1Lagenheter värderades 1816 till 7,703,000 R:dr, men,som desse äro mycken förändring underkastade, anses värdet ej med säkerhet kunna antagas högre än 7,500,000 R:dr, ; hvaraf afgift efter förberörde grund utgår med •
Med utfärdande af serskild Nådig Författning, i afseende på de vid stämpling af Spelkort nödiga iakttagelser, korame att anstå intilldess de nu infordrade upplysningarne inkommit. i83^ den 4 November ånyo i underdånighet anmäld, efter det förberörde infordrade upplysningar inkommit, då allmän kungörelse utfärdades, innefattande ej mindre de stadganden, som uti Kongl. Kungörelsen den 3o December 1812 finnas intagne, och framgent blifva för kortstämplingen i Stockholm till efterrättelse gällande, än äfven de af Rikets Ständer föreslagne och af Kongl. Maj:t nu gillade förändrade föreskrifter. 104: o angående Myntverkets ställande under Bergs-Ivollegii öfverstyrelse. i835 den 6 Maj i underdånighet anmäld. Förföll i följd af Kongl. Maj:ts föruL vidtagne beslut om Myntverkets ställande under nämnde Kollega styrelse. 105:0 angående Städernes Salu-Accis. i835 den 7 Mars i underdånighet anmäld. Kongl. Maj:t gillade hvad Rikets Ständer i afseende på erläggandet af Städernes Salu-accis och vilkoren för denna afgifts upphörande yltrat, såsom öfverensstämmande med hvad redan i ämnet, genom Kongl. Kungörelsen den 22 December i832, blifvit till allmän efterrättelse förordnadt. 106:o angående upphörande af sportlerne inom Kongl. Majrts Kansli och desammas utgående i stället såsom Chartas-Sigillatas-afgift. i835 den 7 Mars i underdånighet anmäld. Allmän Kungörelse utfärdad. 107: o i anledning af åtskilliga f. d. tjenstemäns, vid General-AssislansKonloret, underdåniga ansökning om Kongl.* Maj:ts förord till erhållande af årligt understöd. i835 den 7 Mars i underdånighet anmäld. Ansökningen förföll i följd af Rikets Ständers afslag derå. Bil. till R. St. Jast. Ombudsm. Emb.
Reformer, som syfta till att göra förhållandena drägligare för dessa, skola i allmänhet hafva varma anhängare i kvinnorna. Insändaren af detta lilla inlägg erinrar sig hafva läst om ett samtal mellan doktor Georg Brändes och den store engelske filosofen John Stuart Mill. I England hade redan dä pågått en liflig rörelse för kvinnans politiska rösträtt. Brändes frågade Stuart Mill, hvarför kvinnosakens förkämpar riktade sina förnämsta ansträngningar på just detta mål och icke på ett, som vore mindre svårt att vinna. Svaret blef: » Därför att när vi hafva nått detta mål, då är också allt uppnådl. » Hester Mac Lellen. Ett minnesblad för Idun af Merna. as; t Cfi&gt; /) ^ ^ n k a vi oss den genialiska kvinnan t f e ö vek och opraktisk — Hester Mac Lellen hade en sträf och järnhård karaktär. Hennes yttre förrådde anglosachsisk härkomst, och dock var hon vida mer amerikanska än engelska, ty redan hennes farföräldrar hade flyttat öfver till den nya världen. Hon var lång och välväxt, hufvudet litet, ansiktet med undantag af de blå ögonen föreföll nästan obetydande, så länge hon ej deltog i samtalet — men härligt var det blonda, mjuka håret, hvilket räckte ända ned till golfvet, då hon löste de guldgnistrande flätorna. Jag vet ej, hur det kom sig, att hon plötsligt befann sig i vårt sällskap vid afresan från Rom, där hon utbildade sig i bildhuggeri hos en berömd mä- stare. — Hon hade blifvit bekant med en af mina döttrar på öfverresan till Europa, och utan att fråga, om vi önskade det eller ej, steg hon in i samma kupé. Hon hade ett kort och bestämdt, nästan karlavulet sätt att uttrycka sig. Hennes dräkt var märkvärdigt enkel: en svart, tydligen själfsydd ylleklädning med ett bredt sidenband kring den smärta midjan — men när hon med vårdslös elegans fäste några blekröda rosor vid bältet, då såg hon underbart förnäm ut. Italienarne kallade den unga konstnärinnan » la bella bionda »; — det ljusa håret verkar nämligen alltid anslående på syd-italienarne, hvaremot blonda sköuheter äro ganska allmänna i Lombardiet. Hester släpade den ena foten efter sig, då hon gick.
Utskottet trodde sig i den vidtomfattande frågan om national-representationens ombildning icke höra inblanda en så många gånger afslagen bifråga, som den om upphörande af den ovillkorliga skyldigheten att trycka National-representutionens Protocoll; och Utskottet trodde dessutom, att Protocollen öfver en ombildud, till antalet inskränkt och på färre rum samlad representations förhandlingar skola blifva långt mindre vidlyftiga, än de nu varande fyra Riks-Ståndens. För den händelse deremot, att nu varande representation ännu någon längre tid skulle fortfara., med sin fördelning på fyra rum och den delaf följande sannolikheten, att de vigtigaste skälen för och emot hvarje mera omfattande förslag komma att på hvart och ett af dessa rum upprepas och utläggas, har, med afseende på den af tre Stånd, genom bifall till förslaget, vid innevarande Riksdag uttalade mening och på de redan af förra Constitutions-Utskotten anförda skäl, nemligen det allmännas förlust i den på tryckningen använda kostnad och möda, samt den i jemförelse dermed högst obetydliga nyttan af en sådan fullständig tryckning, Utskottet trott sig böra framlägga ett förslag af hufvudsakligen enahanda innehåll med det vid Riksdagen åren 1834—*835 till grundlagsenlig behandling vid den nuvarande antagna och af Utskottet här ofvan uppgifna. Utskottet tror nemligen de i omförmälda förslag innehållna garantier emot möjligheten att dölja eller vanställa representanternes handlingssätt fullkomligen ersätta och göra umbärlig den, som år 1810 ensam påtänktes, nemligen den fullständiga tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll. Utskottet anmärker härvid uttryckligen, att Utskottets här uttalade omdöme öfver förenämnde garantiers värde afser dem alla i sammanhang, icke hvar och en serskildt. Utskottet känner och erkänner de invändningar, som blifvit gjorda emot den i öfverläggningarnes olTenllighel allena sökta 12 Consl ilutionsUt sko t tets Memorial, N:o 98. garantien.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att de under densamma gjorda olika yrkanden, föranledde särskilda propos:r, och att beträffande först mom. litt. a, som rörde HofRättsPresidenternes aflöning, Hr Tornerhjelm, med hvilken flere ledamöter förenat sig, yrkat, att denna aflöning, i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. Propos., måtte bestämmas till 9000, i st. f. af Utsk. föreslagna 8000 Rdr. Den härefter till bifall å Utsk:s i mom. litt. a gjorda förslag framställda proposm besvarades med starka Nej blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge HofRättsPresidenternes aflöning böra, i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. Propos., bestämmas till 9000 Rdr, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Uppå sedermera särskildt framställde propos:)-, blefvo de utan anmärkn. lemnade momme b, c och d af R, o. Ad. bifallne. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr Carleson yrkat återremiss å Utsk:s uti tabellen förekommande förslag till löner för Sekret:n och AdvokatPiskalen i Svea HofRätt, och då efter först till bifall och sedan till återremiss i Utsk:s förslag i denna del framställde proposm, som besvarades med blandade Ja och Nej, proposm till bifall derå förnyades, ropades starka Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja öfvervägande. Hr Carleson begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:spropos.:
Ståndet biföll det tillstyrkta anslaget, 180,000 Rdr för 9000 gevär; 5, 6, 7 och 8 punkterne af Utskottets förslag bi fö llos; gide punkten: Ståndet ogillade Utskottets förslag i Utlåtandet N:o 291, och beviljade till Carlstens i-ståndsättande 4°)00° Rdr, och lill dess bestyckning 3'o,ooo Rdr;, 10, 11, 12,. i3, i4; och 15:d'e punkterne af Utskottets förslag biföllos». Försvaret till sjös r Utlåtandet ftio 29T blef till alla punkter bifallet.- Fyrar och Bakar: Utskottets yttranden blefvo i denna del bifallna,. Allmänna Undervisningen: Ståndet ogillade Utskottets yttrande i denna punkt, och beviljade ett anslag1 af i,5oo Rdr, att ställas under disposition af Vexel-UndervisningsSällskapets JDirection, för att befrämja författandet och utgifyandet af Lärooch Läse-böcker, tjenliga för Folk-undervisningen. Vattén-communicationer3 m. m r
Enär, utom de i 13 § Riksdags-Ordningen uppräknade Prester, här jemväl finnas åtskilliga andra ordinarie prestman, som, jemte de förra, handhafva själavård, såsom Regements-pastorer, Bataljons-, Garnisons-, Slottsoch Fångpredikanter, Prester vid sjukvårds-inrättningar, fromma stiftelser med liera, har det synts Utskottet, att giltigt skäl för desses uteslutande från representationen saknades, helst bemälde prester i de liesta hänseenden vöre likställiga med antingen Kyrkoherdar eller Kommistrar; hvadan Utskottet jemväl trott sig böra föreslå, det uti Preste-Ståndet må intagas alla Prester, som i kyrkans tjenst ordinarie beställning innehafva. Vidare har Utskottet fästat sin uppmärksamhet på en klass medborgare, som numera icke torde böra sakna rättighet att såsom sådane uti representationen ingå. Under sednare tider har läkarekonsten gjort så stora framsteg och vunnit en sådan utveckling, att en mängd, för samhället ytterst vigtiga, frågor icke vidare kunna tillfredsställande besvaras af andra, än dem, som äro med denna vetenskap förtrogne. Utskottet, som ansett att jemväl för vår representation borde beredas utväg, att kunna tillegna sig utmärkta läkare, har trott, att till läkarekonstens utöfvande behörigen legitimerade personer lämpligast kunde erhålla plats uti Preste-Ståndet. Ehuru läkaren och presten hafva en väsentligen olika verksamhet, öfverensstämma de dock med hvarandra, dels uti en mera grundlig vetenskaplig bildning, dels äfven uti den djupare menniskokännedom, som säkrast förvärfvas genom ett närmare umgänge med den lidande menskligheten. Sedan Utskottet sålunda redogjort för de nya medborgare-klasser, hvilka Utskottet ansett böra tillerkännas representationsrätt uti Preste-Ståndet, återstår att bestämma sättet för denna rättighets utöfvande. I detta afseende förefinnas tvänne utvägar, nemligen: att antingen bilda nya klasser, eller ock förena de tillkomna valmännen med förut befintliga valklasser. Då, enligt hvad förut är nämndt, PresteStåndet redan beslår af fem särskilda klasser, synes det vara betänkligt, att än ytterligare föröka detta antal.