Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, att införsels-tullen Spetsar. för Spetsar, Uddar och Blonder: Silkesoch Linne-, bestämmes till 6 Il:dr skål pundet, rostar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer införsels-algiften för denna artikel alt, enligt Bonde-ståndets beslut, utgå med 7 ILdr 50 öre skålpundet. Voteringen har utfallit med 78 Ja och 41 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. al Om kontra-proposition: Strumpor. Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen, angående artiklarne Strumpor m. m., ”andra slag”, och Vantar, ”andra slag”, antager Ridderskapet och Adelns beslut, att. bestämma införsels-tullen härå under år 1858 till 1 ILdr 50 öre och under år 1859 till 1 ILdr 25 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Borgare-ståndets beslut, ali införsels-afgiften för dessa artiklar fastställes lill 1 ILdr 25 öre under båda de nämnde åren. Omröstningen utföll med 68 Ja och 51 Nej; i följd hvaraf Ridderskapet och Adelns beslut blifvit antaget till kontra-proposition. b) 1 hufvudsake*: 58:de omröstningen (64 prop.) Den sorn vill alt införsels-tullen å Strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten, ej specificerade: ”andra slag”, äfvensom å Vantar, ”andra slag”, bestämmes alt, på sätt två Stånd beslutat, utgå intill början af år 1860 med 1 ILdr 50 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; Vinner Nej, antages: Ridderskapet och Adelns beslut, alt bestämma införsels-tullen härå under år 1858 till 1 ILdr 50 öre och under år 1859 lill 1 ILdr 25 öre skålpundet.
et kan väl knappast ha undgått någon af 2 Karl Sträfsams bekanta, att den präktige karlens sinnesstämning står i ett innerligt samband och förhållande till dagarnes afoch tilltagande under jordens årliga ringdans omkring solen, men det tyckes dock, som om ingen af mannens vänner kände den verkliga orsaken till denna hans egenhet, hvilken ändå ej så sällan har utöfvat ett menligt inflytande på hans verksamhet och handlingssätt. Naturligtvis ha hans hustrus och svägerskors talrika väninnor, hvilka förr brukade dricka elfvakaffe, men under två senare åren intogo förmiddagste i hans hem, gjort aktningsvärda försök till efterforskningar för att kunna upptäcka källorna till husfaderns årligen tilltagande oro och nedslagenhet, ju mera dagen aftager och de mörka vinternätterna bli allt längre och längre, men ingen a£ damerna har ännu lyckats upptäcka, att Karl Sträfsam har något skelett gömdt i skå- pet eller någon värre syndfullhet i hjärtat. De goda väninnorna ha naturligtvis talat med hans svägerskor och hans fru om denna egenhet hos mannen och fått olika förklaringar. • » Karlen, som vi alla smeksamt benämna vår svåger, — det vill säga vi tillägga vår svåger smeknamnet Karlen, » upplyser fröken Hulda, » är så till den grad rädd om sin hustrus hälsa, att han i tysthet börjar bevaka allt hennes görande och låtande, så snart det börjar lida mot hösten. Han blir ledsen, bara hon går ut om dörren och han ej då kan åtfölja henne, och han blir rent utom sig vid minsta misstanke, att hon ämnar sitta uppe en natt och arbeta på julklappar åt honom. » » Min herre och man är den rysligaste namrdyrkare, och vore föremålet för hans dyrkan icke själfva den strålande solskifvan, kunde jag ha skäl att blifva svartsjuk, » hviskar fru Emma med en liten suck till ett par af sina mest förtrogna tesystrar. » Jag tror att denna Karlens egenhet beror på ärftlighet, ty hans föräldrar voro rena naturmänniskor, som jag misstänker för att hellre ha velat bo i ett tält ute i vilda skogen eller i ett blockhus vid någon insjö än i vår våning, nu sedan jag lyckats få den någorlunda i skick.
De fruntimmer, som blifvit presenterade för honom, och bland hvilka fru Marin visst icke var den sista, kunde ej upphöra att prisa hans enkelket, treflighet och qvickhet. Blott en medtäflare egde han. En enda ung man fanns som lyckades bli sedd, fastän han visade sig tillsammans med Armfelt, nemligen löjtnant Axel Oxenstjerna, hvars ädla ansigte, fina väsende och tillvinnande milda hjertlighet gjort många eröfringar. Synnerligen hade förtjusningen efter skärmytslingen vid Rackestad, för hvilken den unge hjelten erhållit svärdsorden, fått en utgångskälla, der alla intryck kunde flyta tillsammans. Det påstods i staden att grefve Oxenstjerna särskilt fästat sina blickar på en af de unga balskönheterna. Men doktorinnan Marin, som ansåg sig veta allting bättre än andra, påstod att detta var ogrundadt, ”emedan” – sade hon, som alltid hade hufvudet fullt med intriger, politik och nyfikenhet – ”vår vackra Louise eljest naturligtvis skulle skryta med allt nytt, som hon i det fallet bort kunna uppsnappa. Huru förhållandet egentligen var syntes först något längre fram, då vid inträffandet af en stor olycka det allmänt påstods att en ung dam i staden gret tiodubbelt så många tårar som alla andra. Emellertid var det nu endast jubel öfver att grefve Oxenstjerna icke skulle åtfölja Armfelt, då denne lemnade Strömstad för att uppslå högqvarteret på Dal i den romantiska Eds socken. Men om Armfelt haft en tusendels aning om hvad som skulle inträffa med hans så högt värderade unge vän, skulle han utan tvifvel icke beordrat honom till adjutant hos general Belfrage. Huruvida grefve Axel Oxenstjerna hörde till den delen af herrar officerare vid venstra flygeln, som ifrigt åtrådde lokaler för slutna cirklar, kände man icke med visshet. Emellertid må nämnas att han var förtrolig vän med August Anckarsvärd, Adlersparres adjutant och broder till den icke längesedan aflidne vördnadsvärde veteranen, den siste af deltagarne i 1808 års stora händelser vid vestra riksgränsen.
Omkring | mil norr om Sköfde passerar jernvägen åter ett större vattendrag, Osa-åu. Balans-liniens höjd öfver vattenytan och den betydliga vattenmassa, som vid starka flöden här framrinner, tvingade till antagande af ett enda spann af 100 fot. Landfästena äro af granit, Ofverbyggnaden af jern till såväl denna som bron öfver Hornborga-ån beställdes redan 1858 för att under påföljande år^uppsättas. Afven norr om Ösan fortlöper jernvägen öfver åtskilliga på korta afstånd från hvarandra belägne mindre vattendrag och öfvergår vid Wads kyrka ett större sådant, nemligen Tida-ån, pä en bro af jern med frenne spann af 50 fots vidd hvartdera. Landfästen och pirer äro af sten och ofverbyggnaden, liksom vid de begge nyssnämnde broarna, af jern. Jernarbetets uppsättning började redan under slutet af äret. Ballastning med lokomotiv i sammanhang med utläggning af permanenta sliper och räler började under hösten, såväl ifrån Töreboda söderut som från Falköping norrut. För detta arbete hade ett ballast-lokomotiv blifvit sjövägen från Götheborg transporteradt till Töreboda. Förberedelser vidt >gos att transportera en dylik machin till Sköfde, tor att äfven derifrån börja ifrågavarande angelägna arbete. Vid årets slut voro något mer än 31.000 längdfot permanenta sliper och räler utlagde mellan Falköping och Töreboda. — 124 — Vid Sköfde och Töreboda stationer uppmurades stationshusen och takbekläddes; godsmagasiner upptimrades och såväl vid dessa stationer som vid Moholm pågick planering af stationsområdena. Vid Töreboda verkställdes dessutom grundläggning för lastkaj medelst stenkistor och vid Moholm lades grund för stationshus och godsmagasin. Arbetsstyrkan utgjorde under försommaren mer än 3,000, men nedgick i mån af arbetenas fullbordande, så att densamma vid slutet af Juli utgjorde 1,000 man och i September och följande månader omkring 300. Arbetspersonalens helsotillstånd och uppförande var under hela året tillfredsställande. De under året utförda arbetsqvantiteter inhemtas närmare och i ett sammanhang genom följande specifikation:
Vid lide punkten, angående vilkoren för inträde i Bankens tjenst, af Herr Falhem, H. E., som, med åberopande af Fullmägtiges i ämnet afgifna yttrande, såsom sin reservation upptagit afdelningens förslag, nemligen att i blifvande Banko-reglemente måtte, i stället för nuvarande 108 §, införas följande stadgande: ”Till extra ordinarie tjenstemän vid bankoverket ega Fullmägtige antaga personer, som för Bankens tjenst finnas lämplige.” Vid 12:te punkten, af Herr Ribbing, E.: ”Då de förändringar i 110 § af Bankoreglementet, som Fullmägtige föreslagit, icke af Banko-Utskottet blifvit gillade, anser jag detta ärende bort expedieras helt enkelt genom en skrifvelse till Fullmägtige med tillkännagifvande häraf. Att draga denna fråga inför Rikets Ständer anser jag både origtigt och till ingen Bih. till R. St. 6 Sami. 1 Afd. 10 Höft. 4 26 Banko-Utskottets Memorial N:o 20. åtgärd föranledande, då, enligt min tanke, Herr Landtmarskalken och Talmännen icke kunna framställa proposition i frågan, emedan någon motion i ämnet hvarken af enskild motionär ej eller af Banko-Utskottet blifvit väckt.” ftiksdagsfullmägtige Anders Gudmundsson från Hallands län och Liss Lars Olsson från Kopparbergs län hafva anmält, att de icke varit närvarande vid behandlingen af de i 4:de punkten föreslagna löneförhöjningar för Bankens tjenstemän i 3:dje och 4:de graderna. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 1866. Banko-Utskottets Memorial N:o 21. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 April 1860, kl. 1 e. ra. Memorial, med anmälan om Riks-Ständens beslut öfver Betänkandet N:o 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna angående metalliska kassan, m. m.
Ehuru de omständigheter motionären anfört för vinnande af bifall till sin framställning, synas antyda, att ifrågavarande broanläggning skulle, synnerligast för innevånarne å ön Hisingen, medföra högst betydande fördelar, samt denna broanläggning äfven i andra hänseenden sannolikt skulle blifva af icke obetydligt gagn, anser dock Utskottet frågan om anläggande af en bro öfver Göta eif inom Göteborgs stads område i så väsendtligt hänseende ega inflytande på sjöfarten, att en fullständig utredning af frågan, huruvida och på hvilket ställe en bro öfver elfven må anläggas, torde böra, efter stadsmyndigheternas hörande, föregå beviljandet af statsbidrag till ett sådant arbetes utförande; och som dessutom hvarken Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader granskat den för arbetets utförande uppgjorda plan och kostnadsförslag, eller andra vederbörande i ämnet sig yttrat, och icke heller något bolag för arbetets utförande, såvidt Utskottet har sig bekant, ännu blifvit bildadt, anser sig Utskottet, i frågans nuvarande outredda skick, 21:o. icke kunna tillstyrka beviljande af det betydliga statsbidrag, som för ifrågavarande brobyggnad blifvit begärdt.
Och förständigades parterne, det de hade att afvakta kallelse till den dag, som, för justering af detta Protokoll, komme att af Kongl. Hofrätten utsättas. Afträdde. Ar och dag, som förr skrifvet står. Efter befallning, G. W Westberg. Utdrag af Kongl. May.ls och Rikets Svea Hofrätts Protokoll, hållet i Stockholm den 23 Februari '1859. S. D. Vid åter företagande af det från den 15 innevarande Februari till denna dag uppskjutna mål emellan Advokat-Fiskalen här vid Kongl. Hofrätten Thure Arwid Billbergh, å Embetets vägnar, å ena, samt f. Riksdagsfullmäktigen Ola Månsson i Gårdlösa, å andra sidan, tillstädeskommo bemälde parter, dervid Advokat-Fiskalen Billbergh, med förmälan det han vore beredd att afgifva slutpåstående i målet, uppläste ett i sådant afseende aflåtet Memorial, hvilket derefter, enär Ola Månsson anhöll att deraf undfå del, till honom öfverlemnades; hvarefter och sedan Ola Månsson förklarat, det han endast behöfde några få dagar för förklarings afgifvande, målet utsattes att ånyo förekomma Tisdagen den 1 nästinstundande Mars kl. 1 å dagen, då parterne förständigades att sig åter infinna, Ola Månsson beredd att andraga hvad han i målet vidare aktade^ nödigt, och då omförmälda Memorial borde af Ola Månsson återställas. Afträdde. Ar och dag, som ofvan. Efter befallning, Joh. Fr. Forsstrand 48 Advokat-Fiskalens Memorial lydde så: Ödmjukt Memorial! Sedan, till följd af Rikets Ständers hr Justitie-Ombudsmans förordnande, AdvokatFiskals-embetet, medelst till Kongl.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 13 sistlidne Maji under N:o 11 1 afgifne, och den a5 i samma månad på hordet lagde, Utlåtande öfver väckt motion om bestämda föreskrifter för befordringar inom Post-Verket och till derunder lydande befattningar. Grefve Posse_, Arvid: På sätt min reservation utvisar, har jag ej delat de åsigter Utskottet uti ifrågavarande Utlåtande framställt. Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att icke någre andre personer må anses competente till lediga sysslor inom och under Postverket, än de, hvilka förut tjenstgjort såsom Extra Ordinarier eller vicarierande Postmästare, samt derunder ådagalagt skicklighet, nit och pålitlighet. Jag anser en sådan hemställan vara olämplig och utan ändamål; olämplig, tyomafsigten dermed skall vara, såsom här står, att blott de, som visat skicklighet, nit och pålitlighet må till tjenster vid Postverket befordras, sådant redan är i Regeringsformen föreskrif - 48 Den i Juni i. vet i afseende på befordringar till Embeten och Tjenster i allmänhet; och ändamålslös, emedan Kongl. Maj:t, äfven om Han bifaller denna hemställan, i allt fall kan ena dagen förordna en person till Vicarierande Postmästare, samt dagen derpå utnämna honom till Ordinarie Postmästare; och det för öfrigt mätte vara klart, att den, som kan förrätta tjensten, såsom vicarierande, också kan göra den såsom ordinarie. Dessutom anser jag, på sätt jag redan i reservationen yttrat, det vara orätt, att, under det så allmän klagan föres öfver Embetsmannapersonalens alltför stora antal, tillskapa en serskild Embetsmannacast af Postverkets personal. Följaktligen anhåller jag om afslag å Utlåtandet. Herr Hjerta_, Gustaf: Jag kan ej instämma i den siste värde Talarens åsigter, och inser ej några farliga följder af ett bifall till hvad Utskottet föreslagit.
När kommissionen emellertid endast föreslagit sådant för den händelse, att det inträffade olycksfallet föranledt minst 2:ne dagars afstadnande, så är orsaken härtill förmodligen, dels, att man velat förebygga det hvarje hinder eller obetydligt uppehåll, som så lätt kan uppkomma, skulle föregifvas hafva föranledt ett afstadnande, som kanske haft sin orsak i andra omständigheter, samt för att undgå åtminstone en del af de svårigheter, som vid lagens tillämpning kunna uppkomma med afseende på frågan om hvad som är olycksfall eller icke, — dels, derföre att man tänkt sig, att bränneriets brukare, när afstadnandet icke räckt så länge, som 2:ne dagar, skall kunna hålla sig skadeslös i nämnde hänseende genom en något mora ansträngd afverkning af pannan, eller genom att bränna om nattten, hvilket förmodligen icke kommer att i allmänhet äga rum, i händelse produktbeskattningen införes samt do flesta apparater sannolikt komma att hafva ett större rymdinnehåll än det minsta tillåtna. Med afseende på 2:dra mom. af litt. a. g 27, som har följande lydelse: »Med hänseende till beräkningen af den tid under hvilken bränneriet enligt före»gående oafbrutet skall vara i gång, anses rörelsen vara afstadnad, när 2:ne dagar gå »förbi, under hvilka apparaten icke begagnas,« tillåter sig departementet att i underd. anmärka följande: Den tid, »under hvilken apparaten enligt ofvanstående skall vara i oafbruten gång» är 15 dagar. Med hänseende till beräkningen af dessa 15 dagar således, anses rörelsen hafva afstadnat, när 2:ne dagar gått förbi, utan att apparaten blifvit begagnad, eller med andra ord, då den stått förseglad; — ty så länge brukaren icke låter försegla sin apparat, anses han hafva begagnat den, så till vida, som kontrollen qvarblifver vid bränneriet, samt afgift måste erläggas utan afseende på huruvida afbränning verkligen blifvit företagen eller icke. — Kommissionen vill således ej hafva orden »oafbruten gång« förstådda efter ordalydelsen, utan sä, att rörelsen anses under nämnde tid hafva varit oafbruten, när icke afstadnandet räckt så länge som 2:ne dagar.
Jag föreslår derföre: att man beträder samma väg som Kongl. Maj:t i Sin nådiga Proposition anvisat till erhållande af de 10-tums-kanoner för sjöartilleriet, medelst förskott af 90,000 R:dr till den bruksegare, som vågat åtaga sig leveranserna, så att ett lämpligt anslag må genom Stats-Utskottets eller Riksgälds-kontorets un derhandling helst med Disponenten af Motala verkstad, som har, i anseende Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 277 till laget storsta lätthet att välja tackjern af alla slag och sålunda tillgodogöra de Engelska öfverlefvorna, må ställas till vederbörandes disposition lör anläggning i större skala af sådana verkstäder, som tillverkning af rails efter Engelsk method erfordrar. Ett sådant anslag har likartadt föremål som anslaget för kanongjutningen, eller att värja oss för fiender, hvarvid jernvägar börjat utföra en så verksam rol. Stockholm den 15 November 1865. C. G. Danckwardt. Af Herr Danckwardt, Carl Gustaf, om beviljande af elt anslay å 150,000 R:dr för anläggning uj en väg emellan sjön Bolmen och Wieslanda jernvägsstation. Vid sistlidne riksdag väcktes motion af Prosten Palmlund om anslag för anläggande af ny väg från sjön Bolmen till Wieslanda station vid södra stambanan genom Ljungby köping, som, efter chefens inom södra distriktet för vägoch vattenbyggnader förslag, beräknades till en anläggningskostnad af 227,039 B:dr. Den understöddes af landshöfdingen i kronobergs län och uppfördes i styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader, under beräkning af kommunens eget bidrag bland fristående arbeten till ett anslag af 50,000 R:dr; men Stats-Utskottet lärer ansett kostnadsförslaget för högt och afstyrkte bifall, och motionen hade icke vidare framgång än att den återremitterades med förord af Bonde-Ståndet och, vid omröstning inom Preste-Ständet och Borgare-Ståndet, ej tillvann sig pluralitet, hvaremot Stats-Utskottets betänkande lärer allmänt godkänts af Ridderskapet och Adeln.
Disconters särskilta utlånings - summor sammanlagda, ej eller Götha - Canal-Disconts ensam , efter Götheborgs Disconts upphörande, hädanefter tillåtas öfverskrida det belopp, som de samma vid 18*4 års slut utgjorde; likasom Malmoisconts utlåning icke eller må öfverstiga dess då varande belopp. 5:0 Att sedan den 3. Punkten uti BancoUtskottets Betänkanden, genom déssa nu vidtagna åtgärder , ansågs helt och hållet förfallen ; beslöt Bonde-Ståndet, att, med bifall i öfrigt till Banco - Utskottets första Betänkande och med de förändringar det sednare innefattar , till Kongl. Maj:t 1 underdånighet öfverlemna allt det föreslagna reglementariska, för att, vid af honom Nådigst utfärdande förändrade Reglemente för Disconterna, derå göra det Nådiga afseende till förmon för Landets productiva Näringar, sorn Kongl. Maj:t, till deras förkofran, nådigt pröfvar. Här - 35o Deri 6 Augusti H arom skulle de respectiva MedStanden , genom Protocolls-Utdrag, vördsamligen underrättas. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. E xpeditlons-Utskott^ts förlidne gårdag afgifna Memorial, i anledning af gjord anmärkning, att i den föreslagna underdåniga skrifvelse!! till Kongl. Maj:t, rörande Spannémåls Magazins..- inrättningen i Piket, fattades upptagandet af en beviljad Summa af 500,000 R:d, att af Magazins Directionen, i Banken, emot Disconträtt disponeras, till uppköp inom landet af spannemål , vid inträffande ymnigare skörd; blef efter uppläsandet, af Hedervärda Bonde-Ständ^t godkändt'. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. t öredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den.
Vid sådant förhållande skulle Utskottet handlat grundlagsvidrigt om Utskottet, för handläggningen, sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; men derförutan hade någon gemensam behandling af ifrågaställde motion ej kunnat ega rum. Lag-Utskottet egde nemligen ej att helt och hållet skilja Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet från deltagande i prö/ningen af Herr Friherre Ranks dit remitterade motion, om än Utskottet funnit motionerna böra i ett sammanhang behandlas. En sådan åtgärd hade inneburit obekantskap om stadgandet i 3:dje punkten af Riksdags-Ordningens 44 § ; Och derföre mäste Utskottet, ehuru egande full kännedom om Herr Friherre Raaks motion, inskränka sitt utlåtande till den af Herr Biskopen Thomander väckta fråga. Men häraf följer, att denna inskränkning icke har sin grund i mindre reda på de ärenden, hvilkas behandling tillkommer Utskottet, utan i aktning för Grund-lagens bud, samt följaktligen att anmärkningen i denna del, som ej blifvit föranledd af obekantskap med sakförhållandet, alltså mäste sökas i ett förhållande, som man ej ''kunnat föreställa sig.” Hvad derefter sjelfva saken angår; så anmärkes i första rummet, hurusom två väsentligen olika meningar inom Ståndet sökt göra sig gällande. Å ena sidan haiman nemligen motsatt sig all lagstiftning i förevarande ämne och af sådan anledningtalat för afslag å Utskottets framställning, hvaremot man, å den andra, ansett dylik lagstiftning behöflig, men funnit del af Utskottet framlagda förslag i åtskilliga hänseenden böra förändras och förty påyrka t frågans återremitterande till Utskottet; dock som den sednare meningen segrat, synes det ej vara nödigt att till besvarande upptaga de skäl, hvarpå den förra grundats. Anmärkningarne emot Utskottets förslag, hvilka gifvit anledning till ålerförvisningen, återstå således.
» Nu äro vi hos F i s k a r e g u b b e n, » sade Minnet af förflutna tider tröstar gubbens gamla år, värden, » men som h a n har den egenheten skuggar än hans silfverhår, att vara litet folkskygg, ha mina döttrar rodnad än på kinden sprider. och lilla Eva Loffman åtagit sig att duka Hoppet vid hans dödsbädd vakar, upp hvad huset förmår, och jag hoppas, ni öppnar dagens förlåt än, öppnar själfva himmelen, hålla till godo. » när han bojan från sig skakar. » Där Gracerna och Hebe servera, förvandlas allt i nektar och ambrosia, » svarade för Enligt annons i Åbo Tidning var det den sällskapet den gamle artige baron Reinhold 6 juni 1802 Eva Kristina Loffman, dotter Rehbinder. af assessor Loffman, afied, 28 år gammal. » Men i den här Olympen serveras endast Hon besjöngs af Choraeus och af biskop ' Kräftan röd i kastrullen ' och filbunke, » Tengström. återtog generalen, » och det " utan alla cereÄnnu några få år, och Eva Loffman följmonier. Kanske är det just därför vi trifdes af sin ungdomsvän och sångare. Stofvas här så väl, ty sällan går en dag förbi, tet af den finske skalden nedsänktes i Solna utan att vi samlas på detta ställe om kvälkyrkogåd, där i trädens skugga en enkel larne: en vacker sång, ett gladt skämt och ohuggen bautasten med namnet C h o r a e u s framför allt något n y t t skaldestycke, som visar stället, där han hvilar. vår hederlige Chorasus läser högt för oss, Och vid ett kort efter Choraei bortgång utgöra fiskarkojans nöjen. » aflagdt besök å Jokkis skref Franzén i fiskarDet skildras vidare, huru, på förslag af gubbens bok till minnet af cten unge skalprofessor Pipping, sällskapet beslöt att ett den och hans väninna följande poem, hvil* Så sällsynt t. o. in., att den icke finnes i Kungl. Biblioteket. Den är emellertid citerad i Snoilskys minnestal i Svenska akademien öfver Choraeus.