Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit uli nådigt bref af den 1 Oktober sistlidet år förklarat samma underdåniga ansökning icke kunna bifallas, sedermera icke tillkommit, utan alla de förhållanden och omständigheter, hvilka med denna sak stå i sammanhang och möjligen på bedömande deraf kunna inverka, varit före delta utredda och kända, fann Herr kommendören, för sin del, ingen gillig grund för underdånigt tillstyrkande af nådigt afseende å Kamrnairätts-rådet Sylvanders ofvanberörda underdåniga anhållan, alt Kongl. Majit täcktes hos Uikets Ständer i nåder föreslå det ådörnda ersättnings-beloppets efterskänkande och afskrifning samt tillåta samma belopps balancerande emedlertid i räkenskapen. Herr chefen och Cnnlre-amiralen förklarade, att han, lika med t. f. Amiralitet6-kammarrådt t Bäckström, i hufvudsakligt afseende var af referentens tanka. Herr Presidenten m. m. von Hartmansdorff, som förmälde, att han väl deltagit i Kongl. Kammar-rättens olver sökanden den 14 Mais 1842 fällda och af Kongl. Majit den 25 April 1845 i nåder stadfästade utslag, men ej i Kongl. Kammar-rättens den 27 Juni 1843 gjorda underdåniga hemställan om sökandens befrielse af gunst och nåd från den honom ådörnda ersättningsskyldigheten, yttrade derefter följande: ”1 afsende på denna befrielse äro 3:ne frågor att öfverväga, nemligen, om hon må beviljas, antingen Ilo genom Konungens rätt att göra nåd i brottmål, eller 2:o genom eftergift å kronans vagnar af del henne tillerkända skadeståndet, och 3:o om sättet alt dervid gå tillväga. Ilo Enligt 25 §. regeringsformen, synes det vara ådömd bestraffning, som utgör föremål för Konungens benådningsrätt, men icke det skam-stånd, som blifvit någon ålagdt att gälda för egendom, hvilken kronan, eller hvem det vara må, genom hans vållande förlorat.
Men om man en gång vill, alt dessa riksglssedlar skola ingå till Riksg.cont. och ej löpa i allm. rörelsen, hvilket lärer vara hvar och ens mening, dels för att slippa tjenstemannapersonalen, dels för att slippa benämningen af riksgäld, tror jag någon påstötning behöfvas, hvilket jag anser lämpligast kunna ske derigenom, att de efter vissa års förlopp skola vara förbjudna till emottagande i uppbörden. Någon orättvisa finner jag ej i en sådan åtgärd, hvaremot det vore en bestämd orättvisa, om man bestämde en termin, inom hvilken de ej finge inlösas. Dock anser jag det vara lämpligt, att dessa sedlar icke af Riksg.cont. inlösas efter de io årens förlopp; men att nu bestämma, ö Dea 5 Januari, hvad sorn bör ske efter denna tid, anser jag olämpligt. Om vi endast stadga, hvad Utsk. föreslagit i i morn , nemi. att sedlarna ej fä emottagas i uppbörden längre än till 1842 och i Riksg.cont. längre än till :845 och dermed punkt, så stadga vi, hvad lämpligt är; ty att stadga, hvad nästa Ständer skola besluta, tror jag ej vara lämpligt derföre, att nästa Ständer äro i tillfälle att bättre bedöma förhållandena, emedan nästa riksdag i alla fall inträffar före prescriptionstidens slut. Det kunde väl i alla fall ej binda händerna på kommande Ständer att stadga ett rättvisare behandlingssätt, än Utsk. föreslagit, äfven om närvar. Ständer dertill lemnade sitt bifall; men jag finner det oriktigt och olämpligt att bestämma sådant, som ej enligt rättvisans grunder bör komma i verkställighet. Det är af det skälet, jag ej önskar, att sista punkten måtte bifallas. Jag anhåller om bifall till 1 mora., men afslag å resten. Frih. Cederström: Denna fråga innefattar ett ytterligare bevis, huru lättsinnigt man behandlar penningeafFärer i Utskrn. Genom författningar är påbjudet, att man vid ansvar skall emottaga riksgtssedlarna i liqvider. När nu Svenske medborgare äro förpligtade att för sin fordran emottaga riksg:ssedlar, frågar jag: är det väl sundt förnuft deruti, att R.
Tillägg i Grundlagens stadganden har jag trott vara förändringar i Grundlagens stadganden j propositionen skulle således till ConstitutionsUf skot tet remitteras, och enligt lagens bokstaf genast dit rcrmitteras, ulan att förut propositionen kunde bli föremål för Riksens Ständers Öfverläggningar. ConstifutionsUtskottet likväl har till Riksens Ständer återsändt Kongl. Maj:t3 proposition, och förklarat sig icke kunna med målet taga närmare befattning; Utskottet, heter det i betänkandet, föreställer sig att Kongl. Maj:ts proposition icke åsyftar någon verklig, någon jör alltid bestående Grundlagsförändring, 816 Den 19 Martil. utan ett personligt undantag, en tillfällig modification. Utskottet, heter det vidare, förestå Ilse sig att jemväl RiksStånden härutinnan delat Utskottets åsigter, ehuru Riksdagsordningen, enligt Utskottets tanka, [hallgen kunnat föranleda remiss. * Jag skulle tro, att då denna 44 §■ säger; Konungens propositioner må ej i Riksens Stan} ders Plena till omedelbarligt afgörande upptagas, utan öfverlämnäs till utredande af behörige Utskott; då Regeringsformens 81 §• säger: ”Vill Konungen föreslå någon ändring i Grundlagarna, böra Ständerna genast utan att om propositionen förut öfverlägga, uppdraga ConstitutionsUtskottet att sitt utlåtande derom till Riksens Ständer afgifva;” att då Regeringsformens 56 §. stadgar att första propositionen på antagandet eller förkastandet af en väckt fråga, skall göras på ett af ett Utjkott uppgjordt Förslag, så hade LandtMarskalken och Taiemännen [hallgen kunnat tadlas, om proposition till antagande eller förkastande blifvit i Stånden framstäld; innan ConsiitutionsUtskottet utlåtit sig och i anledning af Kongl. Majus proposition meddelat ett Förslag till svar. klen säger ConstitutionsUtskottet: Konungens proposition åsyftar icke någon verklig, för alltid bestående Grundlagsförändring, utan blott en tillfällig modification.
M i3, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 10. lörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypotheksbank m. m. I punkten lades till handlingarne samt 2 och 3 punkterna biföllos. JVs 14, angående arfvode för sekreterarebiträde hos Sammansatta Statsoch Banko-Utskottet. Bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 25, i anledning af väckt motion angående förändrade bestämmelser i fråga om vården af och kontrollen öfver till milda stiftelser anslagna medel S. D. Föredrogs och godkändes Stats-Utskottets Memorial JVs !26, i anledning af erhållna återremisser å en i Memorialet .As 84 löreslagen voteringsproposition. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 12, i anledning af 356 Prot.-Utdrag den 4 Juni 4866. Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Betänkandet M 9, angående väckt fråga om restitution af bränvinstillverkningsafgift vid export till utrikes ort. Från Högv. Presle-Slåndet. S D. Upplästes protokoll, hållet vid Rikets Ständers, enligt 63 § Riksdagsordningen, utsedde elektorers sammanträde den 2 dennes, hvaraf inhemtades, att till Rikets Ständers Justitie-ombudsmans suppleant efter Expeditions-chefen och Riddaren Herr Arendt Dreijer, som är vorden af Kongl. Maj:t till Justitiekansler utnämnd, blifvit vald Advokat-fiskalen och Kommendören Cart Magnus Rydqvist; och skulle Expeditions-Utskottet genom utdrag af protokollet om utgången af detta val underrättas med anmodan att till Rikets
N:o 34. Wexiö. B. F. Ekerot. Söderköping. A. P. Trybom. Hudiksvall. Pehr Staaff. Mariestad. A. M. Bolinder. Sala. J. A. Bovin. N:o 39. Wadstena. C. F. Ridderstad. Hedemora. J. A. Bovin. Söderhamn. Gabriel Hallström. Umeå. Pehr Staaff. N:o 43. Piteå. E. Berggren. Luleå. A. Waldenström. Eskilstuna. J. A. Bovin. Lidköping. Carl Wennérus. Eksjö. Fr. Hjertström. Sölvesborg. B. F. Ekerot. Marstrand. Gust. E. Widell. Skara. A. P. Trybom. Skenninge. A. P. Trybom. Nora. P. L. Wistelius. Askersund. Alfred Grenander. Philipstad. Carl Wennérus. N:o 55. Wimmerby. C. Fr. Carlson. Kongelf. P. Walberg. Engelholm. J. ödmansson. N:o 58. Strengnäs. Rich. Carlén. Thorshälla. M. Lindstedt. Enköping. F. G. Isberg. Sigtuna. Öregrund. Södertelje. Henric Vougt. Norrtelje. F. G. Isberg. Lindesberg. Aug. Theoph. Blomberg. Ulricehamn. P. Walberg. Hjo. N:o 68. Sköfde. Mariefred. J. Ä. Lemchen. Alfred Grenander. A. Ludvig Holmqvist. 100 N:o 70. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Memorial i anledning af de inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande ofver Landt-Råntmåstaren P. J. Rönströms ansökan om betalning för 2:ne stycken Malmö f. d* Discont-Verks Obligationer, Det Hedervärda Bonde-Ståndet har funnit lämpligt att till Stats-Utskottet återremittera Utskottets den l3 i denna månad afgifne Utlåtande i anledning af Kgl, Maj:t Nådiga Remiss uppå Landt-Räntemästarens i Blekinge Län P. J.
Men om det skulle anskaffas, ej på församlingens bekostnad, utan på någon annans; så måtte det ej vara från någon annan kyrka, som tillgångarne skulle tagas, ty då skulle hvar oell en fattig person här i Riket, som ser eli annan hafva någon förmögenhet, också kunna uppträda med påstående, att den förmögne måtte gifva något med sig för alt tillfredsställa sökandens behof. Men delta anses vara för närgånget mot enskilda; hvadan den, som är behöfvande, söker understöd antingen af församlingen, eller af Staten. Jag skulle ock tro det rälta vara, alt, om Hernösands stift och församling önska utöfver collect och stambok få något bidrag till kyrkan, böra de vända sig till R. St. för att erhålla anslag af allmänna medel. Längre tror jag ej att Hernösands anspråk kunna sträckas. Att tala örn kronoliondens återgång till Hernösand, är så mycket oriktigare, som Hernösand aldrig haft denna kronotionde, utan det är Upsala, sorn från begynnelsen haft densamma. Upsala domkyrka har ej heller fått den på sednare tider, utan endast bibehållit den, som Kronan henne icke beröfvat. Jag är nu vid öfvergången till de anspråk, som Upsala domkyrka har att behålla sin tionde. Dervid förekommer först, att tionden ursprungligen var hennes, och att Kronan lill eg nät sig hvad som var kyrkans, och ej tvertom. En annan omständighet är, att kronobonden , såsom en hvar vet, alldeles icke nr inskränkt till något visst område, utan det händer, alt de Den 14 November e. m. ecclesiastik.1» myndigheter, som åtnjuta krononotionde, få den både utom lagsagan och stiftet. Hvad dernäst vidkommer behofvet för Upsala domkyrka, så torde en hvar böra besinna, att en kyrka, som är den förnämsta i Sveriges Rike, som innehåller åtskilliga konungagrafvar och minnesvårdar öfver Sveriges märkvärdiga män, som är belägen på det ställe, hvarest den mesta ungdomen i Riket bildas ej blott till gudsfruktan, utan äfven till sinnet för skön konst, bör vara både vördnadsbjudande och prydd med konstens föremål, för att kunna uppfylla sin bestämmelse. Detta skulle ej blifva händelsen, om Upsala domkyrka beröfvades sina nuvar. tillgångar.
Samtalets ström flöt helt sakta, ja, mycket sakta, som sed är, där det engelska ' old waid ' - elementet är förhärskande, ty i motsats till andra länders ogifta kvinnor, som vanligen ha både tid och lust att ägna sitt intresse och sin talgåfva åt dagens on dit, äro de engelska ogifta kvinnorna de mest tystlåtna varelser man kan träffa på — åtminstone på resor. Man får alltid en känsla af, att de, betraktade som klass, känna sig föraktade i sitt eget land — föraktade och beledda. Därför vandra de ut, öfversvämma Rivieran, som gräshopporna öfversvämmade Egypti land och förmörka solen, o m man får tro en ung tysk, som flyttade från hotell till hotell i full förtvinan öfver att John Bull så energiskt visste att bevara ungdom och skönhet åt sig själf. Dear old maids! Inte kan j a g säga, att de förmörkade solen för mig, men nog blefvo de litet tråkiga i längden! Också hade jag nog lämnat hotellet vid föresatt tid — det vill säga efter en vecka, om inte. Ja, ingenstädes har jag känt naturen äga en så helande kraft som här. Därför stannade jag. En syn, som för hvarje dag verkade lika harmonisk och behaglig på mina just då för fulhet ovanligt skyggande blickar, var den stora salongen, dit hela pensionatet drog sig strax efter middagen. Den skulle möbleras om och bli modern till nästa år, men nu var den lyckligtvis » ruskig och förfallen » — en dröm i rococo med sneda, för detta förgyllda möbler, stoppadt sidenöfvertyg, spröda skär-röda sidengardiner och en blekröd matta på golfvet, så utnött, att herdarne och herdinnorna sågo ut som sina egna farfarsfäder. Dessutom hängde på ena väggen en härlig gammal bonad, som tycktes klippt ur en kunglig gobelin, Genom de öppna terrassdörrarna kunde man kväll efter kväll se, hur hafvet djupnade i violett och guld, när det i sig upptog de sista solstrålarna, och hur bergen flammade i gyllene prakt, medan mörkret, snabbt och mjukt som en smekande dimma, rullade sig ned öfver den nyss så strålande stranden.
Plena må frågor väckas om förändring, ”förklaring och upphäfvande af Lagar och Författningar, ” som Rikets Allmänna Hushållning röra; ”om sådane nya lagars stiftande , ”hvilka frågor skola till utredning af Allmänna ”Besvärsoch OeconomieUtskottet förvisas. Rikfens Ständer äge dock icke makt, att i dessa mål ”annat eUer mera besluta, än föreställningar och ”önskningar, att hos Konungen anmälas, och hvara ”Konungen, sedan StatsRådet deröfver blifvit ”hördt, gör det afseende, han för Riket nyttigt ”finnér Då det otvifvelaktigt lärer tillhöra Rikets Allmänna Hushållning, huruvida och på hvad sätt credit-upplag må tillåtas, så, i händelse 71 §. RegeringsFormen kunde på denna fråga tillämpas, skulle äfven hvarje Oeconomisk fråga kunna blifva en Nämdfråga. Friherre Cederström: Det är i anledning aE Ridd, o. Ad. Prot, IX Band. 2:dra Afd. 28. m Sen 2~ Oc.tdber e, m. yttrandet, ait en oGcbnomisk fråga ej skalle Stina na komma under Nämnd, sorn jag anhåller få. fästa upp ni ari jam het en deruppå, att 70 §. Riks-' d«gsOrdningen innehåller: ”stadna RiksStåndsn s’i sina beslut Öfver någon fråga', uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, ”då skal! hvarje Stånds beslut genom Protocollj”Utdrag remitteras tili det Utskotf3 som med må* ”let befattning haft, hvilket åliggs, att rasningar”ne så nära möjligt är, sammänjemka, och tued ”Förslag Öfver" denna jemkning inkomma till Rik»1 ''sens Ständars plena,-soia olver den yppade frågan ”sedermera' definitiv beslut®.
Herr Grefve Löwenhjelm senast afgifna Redogörelse för betalningen af det med Grosshandlanden Wallen till Medelhafshamnar år 1822 till försäljning för Kronans räkning afsända krut, ännu balancerades en betydlig, till 12,627 R;dr 48 sk. 7 r:st. upplagen återstod, som vållade hinder för slutliqvids uppgörande, och hvarå afskrifning icke eller borde komma i fråga på blotta uppgiften, att underrättelse saknades om Superkargen för lasten, Grosshandlanden Wallen; har Kongl. Majit åt Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne lemnat Nådigt uppdrag, att genom Kongl. Majrts Beskickningar å utrikes orter låta efterhöra, hvarest Waltén sig för närvarande uppehåller, samt, der han anträffas, redogörelse och liqvid för ifrågavarande krut-försäljnings-expedilion honom affordra, eller, i fall han Bihang till R. St. St. fast. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. aflidit, in berätta hvilka åtgärder med hans qvarlåtenskap samt efterlemnade handlingar blifvit vidtagna; hvarefter Stats-Ministern ägde alt till Kongl. Maj:t inberätta de upplysningar, som i dessa afseenden erhållas kunde. För öfrigt lät Kongl. Maj:t bero vid den i Redogörelsen gjorda beräkning af 20 R:dr för centnern af berörde krut, i anseende till dess sämre beskaffenhet, samt förordnade, att rättelse i enlighet dermed uti KrigsKollesii hufvudboks balance borde verkställas.
Gårdfarihandel skall omnämnas, om icke i premissen, åtminstone i slutet af tillstyrkandet. För min del antager jag likväl heldre Utskottens, än Herr Ceder - 88 Den 19 Augusti. sclijölds redactionsförslag, emedan det förra sammanbinder conclusionen med premissen, då det sednare endast i conclusionen omtalar, hvarom frågan är. Jag skulle likväl vilja föreslå en sådan redaction: att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t , med erkännande af hvarje Medborgares rätt, att„ huru och på hvad sätt han för sig förmånligast finner, afyttra egna producter och tillverkningar, må frambära underdånig anhållan derom, att sådana åtgärder ytterligare måtte vidtagas, som kunna finnas nödige till förekommande af missbruk vid denna sålunda föreslagna allmänna Gårdfarihandel. Dock skall det vara mig lika kärt, om Utskottens förslag anlages. Saken blir i alla fall densamma. Herr Uggla, Carl Wilhelm: Jag bar förut tagit mig friheten orda emot Gårdfarihandelns upphäfvande, och anser mig således för närvarande endast böra gifva tillkänna, att jag förblifver vid samma tanka. Deremot kan jag icke inse något binder för etablerande af nödiga controller mot missbruk af denna handel. Derföre yrkar jag, med all möjlig känsla för pri vi legiér nes bibehållande, att missbruken deremot mä. afskaffas. Angående de olika föreslagne redactionerne, vill jag ej yttra mig, utan öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken, sorn med en ovan - Den 19 Augusti. 89 lig lätthet och redighet uppfattar och framställer propositioner, alt af de uppgifne redactionsförslagen sammanfatta ett, som, nied lillärkännande af handelsfrihet för hvarje Medborgare, tillika bibehåller Grådfarihandlande Westgölharne vid sina privilegier. Herr Löwenström, Johan Jacob: Det torde tillåtas mig att yttra några ord i ett ämne, som jag kanske känner bättre än mångå andra, efter som jag är hemma på den ort, hvarest de Gårdfarihandlande Westgötharne hafva deras stamhåll.
Då, enligt de upplysningar, Utskottet varit i tillfälle inhemta, ifrågavarande våg-anläggning år af högsta vigt för forslandet af skogsoch bergs-producter från Öfver-Calix socken till hafvet, och af spanmål med flere lifsförnödenheter till socknen tillbaka, helst ingen annan utväg till varutransport till och ifrån nämnde socken för närvarande finnes ån uppå den med flere svåra forssar uppfyllda Calix eif, samt äfven synes blifva af nytta såsom underlättande communicationen med Gellivare rika malm fält, har Utskottet, som tror sig kunna antaga, alt den obenägenhet, som socknemånnen nu senast visat emot våg-anläggningen, endast hårrör af den kostnad för dem, som dermed skulle blifvit förknippad, och hvilken, ehuru icke beräknad till högre belopp ån 7,000 R:dr, dock för irivånarne i denna fattiga och glest bebygda ort år ganska ansenlig, funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer mätte medgifva, att Kongl. Maj:t, sedan vederbörande ånyo blifvit hörde och fått sig yttra, huruvida de, för den händelse Staten lill vågens uppbrytande lemnar bidrag, vilja för dess framtida underhållande ansvara, må ega att af de till vågars anläggning och förbättring hår ofvan tillstyrkte 100,000 R:dr disponera ett så stort belopp, som erfordras till understöd för anläggning af den emellan Ofveroch Neder-Calix socknar föreslagne våg. 7:0.
N:o 5 återremitterades. Föredrogs ånyo Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 22 sisth Aug. och den 2 dennes på bordet lagda betänk. N:o 98, i anledn. af väckt motion 0111 transitooch nederlagsrätt för Slitö hamn. Hr Nordensköld, Otto Gustaf, uppläste följande : Detta betänk, från det Högh Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk., röi:de en frihamns anläggning vid Slitö, som nu är under föredragning, har ett ovanligt intresse för fäderneslandet. Blefve frihamnen utan följd, så vore inrättningen oskyldig men också onödig ; har den åter framgång, så alden deremot, efter mitt sätt att se, af den största både ekonomiska och politiska skada för fäderneslandet. Jag skall i korthet framlägga mina skäl emot hela frågan, i följd hvaraf jag vördsamt begär att R. o. Ad., efter att moget hafva pröfvat, mätte afslå betänk., för att öfverlemna hela saken till vår Konungs framdeles afgörande, som från Sin högre ståndpunkt kan fatta ett med fäderneslandets val öfverensstämmande beslut. Den 9 September f. m. a53 Ett af skälen, ofta i det allmänna tillkännagifva, och sednast af Gen. Tulldirectionen i dess betänk., är, alt Gottland skulle upphjelpas genom medgifvande! af en frihamn i SI itö; men enligt mitt förmenande, hvilket jag knappast tror af någon skall jäfvas, är Gottland af alla Sveriges provinser den, der välmågan är jemnast spridd, välståndet störst och belåtenheten allmännast. För Gottlands skull är således åtgärden öfverflödig. Ett annat ofta upprepadt skäl för frihamnen är, att handelseffecter från våra Norrländska provinser skola uppläggas på Slitö, för att derifrån alla tider på året kunna utskeppas; men rättvisligen, tyckes mig, hafva Carlskrona och Carlshamns handels-societeter anmärkt, att detta förslag ej kan hafva framgång, om rörelsen i Slitö endast skulle erhålla lif från inhemska capitaler eller varu-upplag.
Norrska bidraget vore oundvikligt och följde som ett absolut corollarium af den princip, som Utsk. antagit; men då StatsQtsk. yttrat, att Norrska statsverket icke är förhindradt att i sin utgiftsbudget behandla saken på samma sätt och anse hela Svenska bidraget, ifall Norrska Storthinget så skulle finna för godt, som ett unionelt bidrag och upplaga detsamma på sin riksstat, så skulle jag föreställa mig att reciprocitets-förhållandet är iakttaget, och att af den omständigheten anledn. icke är för handen att underkänna Ulsk:s förslag. Jag får således för min del anhålla om propos. till bifall å Utsk:s betänk, och uther mig att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, att, enär Utsk. föreslagit att på utgiftsstaten uppföra alla de utgifter, som hittills utgått af handelsoch sjöfartsfonden, då äfven mätte tagas i betraktande de särskilda anvisningar, som Konungen, i öfver - Den 10 Februari f. m. ensstiiramelse med Ständernes skrifvelse vid förra riksdagen disponerat på handelsoch sjöfartsfonden, genom beräkning af de besparingar, som finnas å denna fond; ty eljest skall man blott bereda sig en liggande behållning af 100,000 r:dr utan något bestämdt ändamål, då deremot denna besparing, om den får öka inkomstberäkningen, sätter nationen i tillfälle att se statsutgifterna förminskade. Jag vet att ganska många ledamöter finnas, sorn tro, att om utgifterne för handelsoch sjöfartsfonden, likasom alla andra utgifter, i stället att bestridas, och i stället att inkomsten förvaltas i små cassör, öfverflyttas på Staten, skall det derigenom kunna hända att tillgången för behofvens fyllande skall blifva mindre och Ständernes anslag blifva mera otillräckliga; men jag fäster uppmärksamheten på huru lätt det är för Ständerna att nedsätta afgifterna till handelsoch sjöfartsfonden. I resultatet blir saken densamma, och en sådan utväg har af Ständerna redan blifvit vidtagen. Med den öfvertygelse, som jag nämnt att vissa ledamöter hysa, vinnes ingenting annat, än alt man aflägsnar den tidpunkt när statsbestyret kan förenklas. Jag anhåller om bifall å Ulsk:s förslag. Hr Rosenblad: