Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I strid med Hr Ribbing anser jag således det mest lämpliga och omtänksamma sättet till folkundervisningens befrämjande bestå deruti, att man lill lärare uti folkskolorna använder allmogens egna söner, hvarigenom man ufren vinner den fördelen att man slipper en ny embetsmanna-corps, hvars anspråk på pensioner af Staten icke skulle kunna lemnäs utan afseende. Hr Ribbing, Arvid: I anledn. af Gr. Anckarsvärds yttrande, så vidt det afsåg hvad jag nämnt rör:de egenskaperna hos de lärare, hvilka i folkskolorna böra användas, får jag äran erinra derom, att jag ingalunda ansett dessa lärare böra hemtas från de mest bildade classerna, enär jag i detta hänseende instämt med Utsktn, hvars fordringar på lärlingarna icke sträcka sig mycket långt öfver förmågan att läsa och skrifva. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen rörtde i §:n fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, upptog nu de anmärkntr och förslag till ändringar, som blifvit gjorda i afseende på 1 och 2 mom. i 1 §:n. Hr von Hartmansdorff: Jag får blott nämna, att jag gillar den af Hr Tersmeden tillstyrkta redaclionsförändringen, och att jag äfven i mitt förslag iakttagit densamma. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då meningarna tycktes vara ense derom, att orden ”kyrkoherden och” borde utgå utur 2 morn., Hr Landtm, fick till R. o. Ad. hemställa, om Ståndet, vare sig att det bi fö 11 e Utsktns förslag i öfrigt eller att det antoge Hr von HartmansdorlFs för - igo Dm io Februari c. m. slag, i alla fall ville bestämma alt orden ”kyrkoherden och” borde utgå. Bifölls. Hr Landtm, lät uppläsa Hr von Hartmansdorff^ förslag till förändrad redaction af i och 2 mom. så lydande: ”1 mom.
Utskbttet, som sålunda afgifvit yttranden öfver de af Kongl. Majrt tMl Rikets Ständers pröfning och åtgärd öfverlemnade ämnen, får nu utlåta sig Öfver de af enskilde Motionairer väckte frågor, hvilka icke i det föregående blifvit besvarade. y:o. Angående Statens öfrige fordringar för undsättningsspanmål, serdeles inom Kopparbergs, Elfsborgs samt Götheborgs och Bohus Län. Af Riksdagsfullmäktige från desse Län har, såsom här ofvanföré finnes intaget, blifvit yrkadt, dels alt afskrifning, dels att återbetalning med spanmål in natura af den erhållne undsättningsspanmålen. måtte ega rum, dels att jord, dragare m. m. icke måtle i mät tagas för dylik skuld, äfvensom att, af den inflytande spanmålen, District-magasin, mätte anläggas; hvarförutan i allmänhet blifvit hemstäldt, att lämplige anståndstider med betalningen af spanmålsskulderne måtte undsättningstagarne beviljas. Utskottet, som tagit under noga öfvervägande hvad härutinnan anfördt blifvit eller för öfrigt förekommit, har i betraktande så väl deraf, att ifrå - Stati-XJiskottets Uö.it >n.le A’\o 597. i5 gavaran.de chMi \V cstérbutlcns Läns in varlig re sig ådragit, enär .sistnämnde Län blifvit hemsökta med fyra på hvarandra 'följande missväxtår, sorn ock att Kongl» Majit i detta ämne icke heller framställt något förslag, väl icke ansett sig kunna tillstyrka någon afskrifning; men får deremot hemställa:
För att utföra detta förslag, fordrades derföre först och främst en Bankostyrelse, som hade tillräckliga insigter för att kunna afpassa det lämpligaste ögonblicket för vare sig elen ena eller andra af dessa åtgärders vidtagande. Men under nuvarande förhållanden vore det omöjligt, med hänsigt till det sätt, hvarpå BankoStyrelsen är organiserad, och de i följd deraf i flere afseenden bindande föreskrifter, som måst blifva Fullmäktige lemnade. Under missgynnande konjunkturer skulle det dessutom ej vara möjligt att få det belopp af vexlar, som erfordrades, för att verkställa obligationsköpet, utan att på samma gång antingen utföra af RiksBanken» silfver eller ock sälta sig i skuld till utlandet, och då frågar jag, hvad man egentligen dermed vunnit. Banken skulle få en fordran i utländska statspapper på samma gång, som landet antingen finge en ny skuld till utlandet eller ock såg utföras någon del af sitt förut egaude sifver. När Banken deremot blifver innehafvare af sådana Svenska, men i utländskt mynt ställda och på utländska kapitalmarknaden lätt realisabla statspapper, som Kongl. Maj:t föreslagit skola för jernvägsuplåningen utgifvas och med någon del af Banken öfvertaga», så kan den sedermera lätt i utlandet genom försäljning vid en passande tidpunkt förskaffa sig andra papper, och derigenom skulle just det resultat, som Hr Lefrén åsyftat, lättast och bäst vinnas. Ty sedan Bauken en gång fått de föreslagna 4 millionerna obligationer i sin hand, så stöde det sedan BankoStyrelsen fritt att genom desammas försäljning, när helst Styrelsen funné sådant nyttigt eller behöfligt och möjligt att verkställa, antingen förvandla dem i utländska räntebärande statspapper eller åstadkomma en till - Den 22 Februari. 613 ökning i den metalliska valutan eller på annat sätt till Bankens fördel använda de för de sålda obligationerna influtna medlen. Man har under diskussionen talat om det ogrannlaga sätt, på hvilket Staten vid åtskilliga föregående tillfällen behandlat Banken och velat häntyda på att man nu å nyo vore på väg att göra sig skyldig till samma stora fel, att göra Banken lidande för Statens skull.
Maj:ts Nåd. Proposition M 43. insmugit sig,i enär beloppet af folkskole-afgiften kan af vederbörande embetsmyndighet samt lärarnes aflöning af desse behörigen verificeras. Hvad vidare angår det nuvarande anslaget till löneförbättring åt examinerade folkskole-lärare, så och ehuru rättigheten att al detta anslag eihålla del blifvit utsträckt äfven till lärare vid ambulatoriska skolor, har till sådana löneförhöjningar, grundade på vederbörande församlingars åtagande att uppfylla de föreskrifna vilkoren, blifvit af Kongl. Maj:t anvisadt ett belopp af vid pass 30,000 R:dr, hvarjemte såsom understöd för lärares aflönande inom församlingar, som till följd af medellöshet ej kunnat detsamma af egna medel bekosta, beviljat närmare 15,000 R:dr, således tillsammans en summa af 45,000 R:dr årligen, hvaraf likväl till följd af ett större antal församlingars underlåtenhet att ställa sig de fastställda vilkoren till efterrättelse, icke mer än omkring 40,000 R:dr, eller hälften af det för omförmälda ändamål anvisade anslag synes komma att under denna statsregleringsperiod tagas i anspråk.
Slutligen får ock Utskottet tillkännagifva , det Utskottet ansett sig icke hafva någon åtgärd att vidtaga i afseende på Herr Friherrens och Justitia; Ombudsmannens anmälan, rörande förhållandet med Uagskipningen i Riket samt de från, Expeditionerna i Kongl. Majus Cantzli afgifne förteckningar öfver de Riksens Ständers Beslut, till hvilka KonglMajit le-mnat dess Nådiga sandmo, samt öfver sådana Riksens Ständers underdåniga Betänkande 11, ifrån nästlidne Riksdag, sorn Kongl. Majus vidare Nådiga pröfning och afgörande blifvit underställde; hvilket allt, jemte irenne .Ledamöters afgifne och i härhos bifogade Protocolls-Utdrag innefattade yttrande i ett af -ofvannamnde ämnen, Riksens Höglofl. Ständers prof - profning vördsamt Mars 1815- På Höglofl. Ridderskapets och Adelns vägnar H. P. Stärnfel t. På Wallof]. Borgare* , Ståndets vägnar Jean Noréus, 4 89 Stockholm d. 23 Högvördiga PresfStåndets vägnar Joli. Olof Wallin. På Hedervärda BonddStåndets vägnar Per Jernström, A. J, Wahl stjerna. Den 2 g Mars. understalles.
Den som bifaller 57:de §:n af Särskildta Utsk:s förslag till förordn., ang:de vilkoren för bränvins försäljning, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde § af R. o. Ad. afslagen. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 12. Nej — 9. § 58. Bifölls. Frih. Hjerta: Då jag icke gillar åtskilliga af de beslut R. o. Ad. i denna fråga fattat,-anhåller jag, att uti ett kommande plenum få afgifva min reservation i ämnet. Gr. Lagerbjelke: Jag föreslår vördsamt, att R. o. Ad. måtte besluta, alt åt det Särskilda Ulsk. öfverlemna att uti Förordn:n ang:de vilkoren för bränvins försäljning göra de ändringar i ordalagen, som sammanhanget i det hela kan anses erfordra. Frih. Cederström: Jag anhåller att få instämma uti det af Gr. Lagerbjelke framställda förslag, samt derjemte få tillägga den hemställan, att, derest R. o. Ad. bifaller Grins framställning, de öfriga Stånden måtte inbjudas att uti beslutet deltaga, emedan Utsk. eljest icke torde finna sig förpligtadt, alt, endast på grund af ett Stånds beslut, vidtaga någon åtgärd. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, åt Särskildta Utsk. öfverlemna alt uti ifrågavar:de Förordn. göra de ändringar i ordalagen, som sammanhanget i det hela kan anses erfordra, lernnade R. o. Ad. dertill sitt bifall. Sedan Hr Gr. o. Landtm, härefter framslält Frih. Cederströms förslag om inbjudning till de öfriga RiksSt:n att instämma i det sednast fattade beslutet, anmälde sig och yttrade: Den 9 A ugust i e. ra. 215 Gr. Lagerbjelke: För R. o. Ad. är del ännu obekant, uti hvilka beslut de öfriga Stånden slädnät.
Nej, de våga icke tänka för långt in i framtiden, och det har nog sina goda skäl. Låt oss nu också tänka oss, att det unga paret fullföljer sin plan — • naturligtvis i rrweket modifierad form. I stället för skogen välja de en aflägsen del ute på någon af malmarne, der de hyra en liten vacker vå- ning, som de pryda med det mest förtjusande bohag. Och lyckan, som flyttade in med dem på bröllopsdagen, är deras stadiga OcllerHtedt. gäst allt framgent, icke allenast öfver smekmånaden, utan hela året om. De hafva intet umgänge, de lefva endast för hvar andra och de trifvas icke på något annat ställe än hemma hos sig. Men hur länge varar detta lyckliga förhållande? Mannen hade vänner och hustrun väninnor, innan de gifte sig. Hvart ha dessa tagit vägen? I de första lycksaliga drömmarne o m det lif, som skulle lefvas i det nya hemmet, fans ingen plats för mer än de tu. Då gick det så lätt att tänka sig frånvaron af umgänge, men med tiden börj a r samspråket mellan man o c h hustru bli mindre lifligt, hemmet blir allt tystare o c h tystare, luften börjar kännas qvaf, trots att det vädras tillräckligt, aftnarna förlängas, der står han vid sitt fönster o c h hon vid sitt o c h blicka ut öfver hustaken långt, långt bort, som o m de bure på en trånande längtan till något annat, något nytt, något som icke finnes mellan hemmets trånga väggar; den der olycksaliga » tråkigheten » har smugit sig in o c h tagit vännernas o c h gästernas tomma platser i besittning. Om nu våra fingerade unga nygifta i tid inse, hvar felet ligger, så kan j u skadan snart vara botad. Men i många, kanske de flesta liknande fall är tråkigheten hemma det enda, som står klart för dem, icke ledsnadens orsaker, o c h då tillgripes det gamla dåliga medlet, som blott gör saken ytter värre: man börjar gå ut o c h supera, ut och se på cirkus eller Tivoli eller något annat roligt med den påföljd, att snart de aftnar äro lätt räknade undantag, då herrskapet sitter hemma hos sig hela qvällen.
19 utgå fiån del beslående, lärer stängsel-vitsordet böra såsom allmän regel bibehållas och del bero på öfverenskommelse alt antaga den nya egofrids-lagen.» »Pä grund häraf torde de i ämnet väckta motionerne så till vida böra bifallas, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den HZ Oktober 4850, genom allmän författning måtte stadgas, som följer: §• 1. Uppstår emellan delegare i by eller enstaka gård fråga, huruvida skyldigheten att hålla stängsel emellan deras egor upphöra må, galle det beslut, hvarom de fleste sig förena, der de tillika ega mer än hälften af jordrymden inom samfalligheten. §. 2. Yppas sudan fråga emellan delegare i särskilda byar eller enstaka gårdar, ege den by eller gård vitsord, sorn stänga vill. Inom hvardera stängsel-laget ajgöres frågan efter thy, som de flesta besluta, der de tillika ega mer än halfva jordrymden. §• 3. Beslut, som i nu stadgad ordning fattas om stängse/skyldighets upphäfvande, skall skriftligen upprättas, för att giltigt „ anses. §. 4. Ar dylikt beslut sålunda fattadt, svare hvar jordegare för vården af sina kreatur eller gälde den skada, som de göra å egor, hvilka i beslutet inbegripne äro. §• 5.
Cronhjelm ursprungligen tillstyrkt, så kan jag dock icke underlåta ali göra Hr von Hartmansdorff fullständig rättvisa i hvad han yttrat om behofvet för Sverige, såsom eli fattigt land och såsom skildt från de mera försigkomna civiliserade Slätemo, ali komma i oberoende, sä myckel som möjligt är, af handeln. Jag säger, att jag gör honom fullkomlig rättvisa i denna åsigt, neli det är pä denna åsigt, som jag sökt alt. grundlägga åtgärder i financiel väg, sorn hufvudsakligen gå ut. pä att vinna della ändamål. Jag kan således och vill icke pä något sätt förneka, att denna afsigt är riklig; men jag skiljer mig dock helt och hållet från Hr von Hartmansdorff' i nästa instans, när fråga ärom medlen alt vinna denna afsigt; ty lian vill vinna den genom restrielioner, och jag anser äter sädane medel ieke ländande lill ändamålet. Sältet likväl, på hvilket Hr von Hartmansdorff' siikl att bevisa riktigheten af sitt omdöme, kan jag icke undgå att något fästa uppmärksamhet vid, emedan del var i så måtto conseqvcnl med hans analhéine mot grundsatsen, som det endast byggdes på analogier. Han åberopade derföre också, för fullsläudighelens skull förmodar jag, alt hörja med, England, Frankrike, Tyskland, ja till och med Hyssland. Hvad analogi Ur von Hartmansdorff sökt från Ryssland, det är jag ur ständ all fatta. Oet är visst sant, att det icke finnes något land, som i sin tulltaxa har så mångå förhud, sorn sä sökt alt hermetiskt tillsluta sine hamnar, sorn sökt sä arlificieft att fä sine näringar alt blomstra, och som betali, sä stora premier, för ali få införa så mänga machiner, t. o. m. lefvande machiner d. ä. Engelske fabriksidkare; men det finnes eller icke något laud, som efter, hvad man känner, så helt och hållet misslyckats att bilda och befordra näringarne samt ali skydda desamma.
Enär af de föregående årens Räkenskaper befunnits, att det på Tredje Hufvud Titeln för de Administrativa Militaire-Werken,till skrifmaterialier, ved och ljus m. m., bestådde anslag af 10,000 R:dr årligen icke varit till hela beloppet för dessa ändamål erforderligt, hafva Riksens Ständer funnit för godt, att detsamma med 3000 R:dr förminska, så att endast 7000 R:dr komma att utgå för detta behof; äfvensom och emedan Spannemåls-prisen betydligen fallit, sedan sistförflutne Riksdag, då för den Spannemål, som I04 Underdåniga Skrif v tlstr. a denna Hufvud-Titel är anslagen under penninge-lönerne, beräknades ett maximi-pris af 8 R:dr 24 sk. per Tunna och tillgång anvisades för skilnaden deremellan och Statspriset, 6 R:dr, Riksens Ständer ansett det för behofvet göra tillfyllest, att beräkna spaunemålen till 7 R:dr Tunnan, hvarföre tillgång alitsa blifver utsedd, som vid Stats-regleringen kommer att iakttagas. 18:0 Utom hvad sålunda förekommit till speciel reglering af Uönings-Staterne och anslagen för vissa behof under denna Hufvud-Titel, har E. K. M, i Nåder framställt, huruledes <le vid senaste Riksmöte, till Försvars - Werkets generelle föremål eller Arméens och Flottornes utredningsoch underhålls-kostnader 6atnt dertill hörande förråds förstärkning jemte Fästningsoch Skepps-byggnaders besörjande, till E. IC.
Den som utöfver förfallotiden uteblif>ver med ränta eller capitolafbetalning, bör, för hela den tid de förfallne medlen således för RiksgäldsContoiret saknas, serskildt å dem erlägga 6 procents ränta. Om ränteeller capitalafbetalning uteblifver 6 månader utöfver förfallotiden, lagsökes låntagaren, så väl derföre, som derutöfver för ■— af primitiva capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen. Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3 gånger, vare hela capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 9: de P unk t en. Inteckningsförnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör låntagaren vidkännas; och skall intecknings säkerhet äfven derföre i den afgifvande förbindelsen utfästas. io:de Punkten. Å RiksgäldsContorets sida äger någon uppsägning af länen icke rum; men länG4 H. 22* 34o Den 5 Mars e. ra. tagaren skall, efter 6 mänailers uppsägnings vara berättigad, att länet sig afbörda. Vid belånad egendoms försäljning må lånet öfvertagas af köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse som ålegat förste innehafvarén. n:te P unk t en. Allt hvad sorn inflyter utöfver det belopp, sorn till räntebetalning å Obligatio • nerne samt till omkostnader erfordras; går till Amortissements-Fonden. Uppå derom gjorde serskilde framställningar af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken blefvo Utskottets förslag i dessa punkter af Ridderskapet och Adeln bifallne. Allmänna Föreskrifter. 1:0 Öfver den af Pdkets Ständer beslutna uppoch utlåningsanstalt, för beredande af lättad utväg till lånebidrag åt Fastighetsägare, skall å IliksgäldsContoret serskild räkning föras, sorn, jemte alla de till Fondens förvaltning hörande handlingar, skall till granskning af Rikets Ständers Revisorer och Statsutskott, vid deras sammanträden aflemnas. 2:0
"Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och då Utskottet icke kunnat undgå att erkänna giltigheten af de skäl , hvilka grundlagt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes den 6 November 1834 gifne utslag, hvarigenom Hortlax byamän frikallats från lillöknings-skallens utgörande, samt Kongl. Majlis till stöd för Kammar-Collegii sednaste beslut åberopade Nådiga Bref af den 21 Februari 1826, angående berörde skatts fortsatta erläggande, efter Utskottets tanka, icke synes hafva bort lägga hinder i vägen för ärendets behandling i öfverensstämmelse med de uti 1830 års Kongl. Bref stadgade förändrade grunder, så och enär, på sätt ett vid motionen bifogadt betyg ådagalägger, den omständighet alt Kammar-Collegii utslag vunnit laga kraft föranledis genom underlåtenhet af hemmansegarnes antagne ombud att, i enlighet med deras gifne uppdrag, samma utslag hos Kongl. Majit i underdånighet öfverklaga, har Utskottet ansett sig ega anledning hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet begära, det täcktes Kongl. Majit, oansedt falalie-tiden i delta mål blifvit af bemälde hemmans-egare försulen, lill Nådig pröfning företaga deras anhållan, alt, mot afstående af den vid 1794 års afvittring hemmanen anslagne lillökningsmark, åtnjuta befrielse från den i och för samma mark belöpande skatt.” Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 85, 21 N:o 85. Alik. Ull Exp.-Utsk. cl 24 Nov., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående upphörande af llusth allar nes vid Cavalleri-regementena åliggande alt utgöra s. k. Trosspassevolancc-äfgift. (I. A.) Frän Bonde-ståndet har till Stats-Ulskottets handläggning blifvit remitterad en af Rlksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Skaraborgs
Nro 17, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig; bifölls. Nro 18, i anledning af väckt motion, angående vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom; bifölls. Nro 19, i anledning af väckt motion, i afseende på skyldighet att afstå jord för anläggning af jernvägar; bifölls. Nro 20, i anledning af väckt motion om förändring i gällande stadganden, angående den varning, som oeniga makar skola undergå, innan de för oenigheten vid verldslig rätt tilltalas; återremitterades. Nro 21, i anledning af väckt motion om förändring af hvad 15 kap. Arfda-Balken stadgar om dana-arf; bifölls. Nro 22, i anledning af väckt motion om bestämmande af en samma appellabilis för fullföljd af talan i Hof-rätt emot Under-rätts beslut i tvistemål; återremitterades. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Memorial Nro 86, i anledning af återremiss af Betänkandet Nro 75. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: Nro 94, i anledning af väckt motion, angående afträdande till Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande holmar, skär och fiskvatten; bifölls. Nro 95, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående erforderliga medel för behöfvandes/ undsättning i missväxt-år; bifölls. Nro 96, i anledning af väckt fråga om beredande af ersättning utaf allmänna medel för förluster genom inträffad hagelskada; bifölls. Nro 97, i anledning af ånyo väckt fråga om afskrifning af Statsverkets fordringar för Norrbottens och Westerbottens län meddelade undsättningar; bifölls. 304 Prot.-Utdrag den 29 April 1854. N:o 98, angående ett ytterligare låns beviljande för hamnbyggnaden vid Wadstena; återremitterades.
Det är skada, Marianne, ty din syperba teint är det vackraste du har. Hoppas dock, att när du, som jag förmodar, snart själf följer efter porträttet, du får tillfälle revanchera dig på din oartige pappa genom att visa, hvari han brustit, nota bene i kopian. Kom, hit, Marianne och säg hvad du tycker! – Jag tycker, att du mycket flatterat mig, pappa, sade Marianne. – Hoppas det; min intention är att måla en beau och inte en laid. Det skulle mycket förundra mig, om min syster och svåger, när de få det här porträttet sig tillsändt, icke med allra snaraste inbjuda dig till Stockholm. Och är du väl installerad hos din faster Ulrique, så följer allt det andra af sig själft. Du kommer att röra dig i de allra högsta kretsarna, du blir nämnd till hoffröken etcetera, etcetera – – Jag vet, hvad pappa menar med etcetera etcetera, du gör ett rikt och förnämt gifte, Marianne! Det är skada, att kusin Magnus är för ung för dig, annars kunde du taga honom. – Hur har du kommit in, Constance? frågade baron Koskull. – Genom dörren. – Var inte dörren läst? Tag bort handen! En sådan slarfva! Constance hade på tåspetsarne smugit sig in i rummet, flugit upp på stolen bakom fadern och lagt båda sina händer öfver hans ögon. – Nej vänta! Du skall först kyssa dem! Koskull drog ner de små händerna öfver sin mun. – Så där ja! Du börjar ganska tidigt, Constance, fortsatte han med låtsadt missnöje. – Det är väl inte för tidigt att bli kysst på hand, när man går på sitt tolfte år, men det är inte heller första gången. – Är det Fredrik Damm, som pussar dig på hand? frågade fadern. – Det är detsamma, hvem det är. Men tala om, cher père, hvad du menade med etcetera, etcetera. Ja, det är inte lönt, att ni försöka att mota ut mig, för jag vill partout inte gå, jag vill sitta här och hålla penslarne, och jag skall vara så stilla och sedig som en liten mus.
Denne jord bo räiln38 3fil38t3 3 Ii:dr tunni Zos: — Ioo till isoTtLliet Li8llos)8torp ef iremmsn i orten, 8om derföre fä efdrsA i dordei>oIl8-r3Nt3n, oell sfllviill» ds 80m lin inom en mii frän iloztrillet utAÖr» dem in nslnrs» elier 3o; de oliiAe efter meilie^änA i ^enninAur. Ttt till8liott sk . ^ i,i2^: > 8umms ^,5oo: Lä'/k Libebä!le8 viel Wensten: Zrräe/ä^e iböMrr oc/r Ae^e/ie-r-rrnMrr/rs . Z,5oo: äersk 800 Ii:är beräIinL8 80m IslkelpenninAsr oelr 600 kiä:r 80m R68epenninA3r.
Brot. 1844, 6 Sami j Afd. 12 Haft, 5 34 Råneo-Utskottets Betänkande, N:o 29. alt i Panken äro i blist på medel hvilande omkring 600 Låne-ansökningar på ett belopp af ungefär 570,000 ludv, färdiga att successive utgifvas och 160 på en summa af 140,000 R:dr, emot hvilka anmärkningar förekommit, som likväl i allmänhet skola vara af egenskap, alt kunna undanrödjas; att, med afseende å det af Banko-fullmägtige fattade beslut, att den tillfälliga förstärkning, som med 350,000 R:dr R:ko blifvit vid början af detta år meddelad fastighets-låne-fonden, borde ersättas genom ingående kapital-afbetalningar, icke något lån kunde emot pant af fastighet utgifvas, förr än under nästa år, så vida icke tillökning beviljades; alt penningebristen bos den jordbrukande delen af allmänheten vore ganska stor, måhända större än någonsin förut under detta århundrade; att af alla lån, fastighets-lånen voro för den mindre jordbrukaren de förmånligaste, emedan de endast genom en årlig inbetalning af 6 procent på kapitalet småningom försvinna, sunil att Banken på denna låne-rörelse icke äfventyrar några förluster. I anledning häraf, får Utskottet upplysa, att sedan Banko-fuJlmäglige, i anseende till det betydligare antal ansökningar om lån emot pant af fast egendom, som, i brist på medel, vore hvila iide, under den 14 December nästlidet år förordnat, dels att af de under den 30 September 1841 till allmänna diskont-låne-rörelsen öfverlålne 700,000 Ralr, hälften eller 350,000 R:dr borde till