Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att i Marks Härad tillwerkas 6 a 800,voo alnar Linnewäf medger jag fä mycket häldre, som, jaa har kännedom utaf, att flit och arbetsamhet anwandes der pä nyttiga och lofliga yrken, emedan gansta fä frän delta Harad begagna reserattigheten, utan Den !8 Juli». r§41 utan i Let ställe sysselsätta sig wid sina hemwist, och till heder för dem äfwen, att Manspersoner, da gärdsbruk och dermed förknippade göromål lämnar dem tid öfrig, afwen spinna till larfter. Om, enligt hwad Anders Danielsson äberopat, Tabellwerket styrker, att i de Härader som idka handel intet brist pä folk förefinnes, sä styrker deremot erfarenheten, att som berörde folkstock kill en stor del reser Landet omkring, kan likwäl af desamma intet något arbete beräknas; jag sä wäl som mina grannar bade i Staden som pä Landet hafwa frän Smäland och andre aflägsne orter mast förskaffa tjenstehjon. Dessutom har jag ända fran Fryxdalen pa zs mils afständ nödgats hämta Sågsarbetare till jordens odling. Angående Klädes-tillwerkningen som Anders Danielsson uppgjer wara drifwen i Borås uran nägon enda wäfstol, ja och ehuru Anders Danielssons kännedom härom kan för Borås wara likgiltig, likasom hans reflexioner af mindre betydenhet, förefaller det mig likwäl underligt alt han ej längl frän Borås boende är vkunnog derom, att Klädes-tillwerkning i flere ar med Spinn-Maschin och 2:11c Wäfstolar blifwit drifwen, först wid Cathrineberg pä Stadens agor och nu i fielswa Sraden, dit den flyttades för z ar sedan, och der wrtsätlcs werksamt med 2:ne Wäfstolar. Efter en noggrannare undersökning i Borns, som redan är slutad, har icke någon werklig förbrytelse att hafwa stämplat Utländska Kläden kunnat upptäckas.
Sedan Stats-Utskottet ansett denna fråga böra behandlas gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten densamma i öfvervägande tagit; och alldenstund Kongl. Majit, uti Dess Naciga Bref den 2 November 1835, angående af dertill utsedde Committerade förrättade dels jenikningar i 1811 års extra rotering, dels af dem förslagsvis uppgjord ny indelning i ståndigt Soldatoch Båtsmans-håll af oroterade Skatte-, Kronooch Frålse-hemman m. m., gillat och fastställt Committerades tillämpning af Förfaltningarne, då de, med befriande lör Kyrkoherde Bih, till R, St, Brot, 1840.
1846 års svaga skörd jemte den då gångbara potales-sjukdornens härjning verkade så menligt på de mindre bemedlades af allmogen och arbetsklassens inom åtskilliga socknar af Fryksdals, C4i 11 bergs och Nordmarks härader bergningsförmåga, under det påföljande årets vår och sommar, att jag fann mig föranlåten hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet göra framställning om bidrag af allmänna medel till de nödställdes undsättning, genom att åt dem i hemorterne bereda arbetsförtjenst; och behagade Eders Kongl. Majit under den 27 April och 22 Juni 1847 nådigst anvisa 5,000 R:dr vid hvardera tillfället eller tillsammans 10,000 R:dr Banko för att i berörde ändamål, genom läns-styrelsen efter noggrann pröfning af behofven, utdelas såsom lån utan ränta, emot skyldighet af medlens återbetalning, till ena hälften vid uppbördsstämma!! för erläggandet af nyssnämnde års krono-utskylder och till den andra vid uppbördsstämma!! för 1848 års enahanda utskylder, samt emot säkerhet derför af .större eller mindre menigheters gemensamma ansvarsförbindelser. Under de sålunda föreskrifna vilkor utlemnades af de§sa medel i J uni och Juli månader 1847 till tio socknar inom berörde härader särskilda lånebelopp, uppgående sammanräknade till en summa af 8,266 R:dr 32 sk. Banko, med hvilket understöd de tillfälliga, mest tryckande behofven äfven afhjelples.
Bägge dessa misslyckade realisationer började med, i jemförelse till Bancosedelbeloppet större silfver-tiIlgSng än nu skulle i enahanda ändamål framställas, och hvarigenom Bankens genom utrikes lån och egen vinst samlade redbara förmögenhet förlorades, samt lemna varnande exempel att icke på vinst och förlust och utan betydligare tillgångar och säkra beräkningar åter ingå i ett lika äfventyrligt försök, som nödvändigheten icke nu ovilkorligen påkallar; och om vid medgifvande af otillräckligheten af Bankens silfver-tillgång allena till behörig motsvarighet, emot de utelöpande sedlarne, anledning icke saknades till förmodan af det förslag, att, till styrka för realisalions-företaget, Staten skulle till Banken återbetala på dess fordran 5,333,333f R:dr svarande emot 2 millioner i silfver, så mötes detsamma skäligen med den erinran, att Statens skuldförbindelser till deras användbarhet i realisationsväg icke äro detsamma, som tillgång till reelt mynt, som är ett oeftergifligt vilkor för en realisation, Den 15 J a 11 u a r i i. 9 och endast bör kunna ingå i beräkning för inynlbestämning. Skulle raan likväl antaga en så beskaffad fordran såsom reel tillgång, som icke meddelar tillbörlig styrka åt realisationen, då i behofvets stund densamma icke meddelar silfver till Bancosedlars inlösande, så uppkommer likväl icke bättre förhållande emellan silfverfond och Bancosedlar, än vid de föregående realisationerne; men om ock det vore ännu fördelagtigare, drager jag icke i betänkande att för min del vägra understöd för en myntbestämning på det sätt, att Staten äfven i den vägen skulle intrasslas utan tvingande behof, i det landsförderfliga Statslåns-systemet, hvarigenom förmodeligen utländske långifvare, innehafvare af Statsobligationerne, skulle beredas räntevinst genom Svenska medborgares derföre ökade bevillning. Ett lånsysteme i sine följder är möjeligen skadligare än en misslyckad realisation , och som icke bör med densamma inblandas eller till stöd för densamma medgifvas.
Vidare säger Hr Gr.: redan för långliga tider tillbaka har jag anmärkt behofvet af Gardesreg:tenas sammanslagning till ett reg:te med besparing af en hel reg:ls-slab och flera andra dermed sammanhängande öfverflödiga kostnader, hvilket jag önskar StatsUtsk. måtte taga i öfvervägande, äfvensom huruvida det icke vore möjligt, att, för de värfvade cavalleri-reg:tena föreslå, att någon del. af styrkan tills vidare kunde hållas vakant till besparings vinnande i utgifterne. I afseende på första delen af detta anförande, får jag blott vördsammast här erinra om hvad K. Brefvet af d. 23 Januari 1811 innefattar: ”Vid granskning af hvad R. St. rör:de inrättande af 1 Gardes-brigad af de 3 gardes-reg:tena under ett gemensamt befäl föreslagit, hafva Vi funnit sådana betänkligheter dervid möta, sorn göra en sådan inrättning af dessa regdens öfverbefäl mindre lämplig”. Hela värfvade cavalleriels styrka utgör blott 900 hästar; huru skall man då kunna medgifva någon nedsättning deraf, eller ens tillåta att någon del af styrkan hålles vakant. Vi äga mycket mindre antal cavalleri emot infanteri-styrkan, än andra länder, helst om, enligt försvarsplanen, infanteribataljonerne skulle med beväring ökas lill 700 och jägare-bataljonerna till 000 man. Den 30 November f. m. 61 Slutligen yttrar anroärkaren: ”innan jag frångår 4:de hufvudlileln, anser jag mig ej böra underlåta att erinra om snart sagdt omöjligheten att vinna något frivilligt begifvande af beväringspligtens utsträckning till en ändamålsenligare organisation i fredstid, med mindre att någon minskning uti roteringsskyldigheten, eller någon nedsättning utaf den stående arméens styrka kunde äga rum. Vi känna alltför väl huru roteringsskyldigheten uppkommit såsom ett kontraheradt utbyte mot utskrifnings-besväret och vi känna ock, att rotehållarne, ulan afseende å kontraktets helgd, ånyo uti beväringspligten fått vidkännas den fordna utskrifningstungan.
Nar nian nu utgär frän de fasta och enkla grundsatscrne, att hwar man ar pligtig till uppoffringar för det hela : att näringarnes och framför allt jordbrukets beständ, är källan alwen för den Stats förmåga, som ksiget fcrdrar; att nar man uppkallar en Na.iöns styrka till för» swm, bör dcrisrän uppmärksamt afssilljas all kostnad, all möda och all olägenhet, hwilka ej oundgängeligt erfordraS, hwilka ej leda rakt till ändayiälet; sä synes mig de enkla och allmänna grunddragen till en folkbewäring i Swerige böra blifwa följande: 1:0 Hwar man förklaras pligtig att förswara Fäderneslandet personligen, med undantag af Hemmansägaren och den af hans söner, han sjelf utser till sitt biträde hemma: likaledes undantagas alla innehafware af Fabriker, Handelsrörelse och Werkstäder med de personer till oundgängligt arbets biträde, som de behöfwa: likaledes alla, som förut äro i Statens tjenst. 2:0 Alla öfrige manspersoner, som äga physiff förmas ga att försvara Fosterjorden, utgöra den folkmasta, hwarut! de Stridsmän, som rfordras till Fäderneslandets försvar, af Regerings-magten uttagas: denna masta fördelas i klastcr, och den ordning faststalkes, hwareftcr testa klastcr, den ena efter den antra, skola wid infallande krig, uppkallas till rverksamhet, — Alla friwilliga utgä före de öfrigt» Den 2 April. öfriga, hwarefter iagttages, att de yngre utgä först, de äldre sedan: de ogifta först, de gifta sedan. De som emot wärfnings-penningar wilja gä till de wärfwadeRegcmcnterria eller till RegemeiftsrMusiken, och dertill behöfwas, afräknas.
Den försäkrings-anstall, som under namn af Götheborgs Sjö-assuransförening den 15 Mars 1840 med oktroj till den 1 April 1843 härstädes bildats för försäkiing af fartyg, hvilkas redare äro här i staden eller i dess förstäder boende eller härstädes innehafva burskap, äger, elter förnyade oktrojer, fortfarande bestånd oell har år 1846 lemnat försäkring åt 95 fartyg för en sammanräknad summa af 1,905,000 R:dr. Af de, för försäkring af byggnader i Götheborg, på stället stiftade BrandsLods-bolag, återstår, efter upphörande af den äldre brandstodsinrättningen, nu endast den s. k. nya1 B ra ndstods-föreningen, deruti vid 1846 års slut funnos 244 delägare. 47 Inrättningens kapital-fond var vid samma tid 173,990 R:dr 46 sk. 7 r:st och försäkringssumman, för hvilken bolaget då iklädt sig ansvarighet, uppgick för 280 grundmurade slen-hus till 2,280,366 R:dr 32 sk. Götheborgs sparbank, den äldsta stiftelse af detta slag i Sverige, har enligt de årliga förvaltnings-redogörelserna, under loppet af de 26 år, som sedan dess stiftande förflulit, vunnit betydlig förkofran.—Vid 1846 års slut utgjorde delägarnes behållning 463,132 R:dr 29 sk. och Bankens enskilda kapital-fond 21,203 R:dr. Bankstyrelsens Redogörelse för år 1846 utvisar i öfrigt följande klassifikation af Bankens delägare samt deras innestående kapital-behållning vid nämnde års slut. Antal Kapital behållning. Delägare. Banko R:dr sk.
Då detta sammanräknade belopp R:dr 1,961,673: 22. 10. jemföres med den bevillningssumma » 1,900,000: ■ som, enligt sednast åberopade för år 1852 gällande förordning, årligen påräknades, så visar sig ett öfverskott å ifrågavarande statsinkomst för samma år af R:dr 61,673: 22. 10. Efter afdrag af hvad, till godtgörande kostnaderna för bevillningens uttaxering inom Stockholms stad, blifvit från Riksgäldskontoret utbetaldt, men med tillägg af de, under årets lopp, influtnc arfsoch testamentsbevillnings-afgifter, har Riksgälds-konto - — 49 — ret, såsom allmän bevillning för år 1853, dels uppburit och dels vid utbetalningar å Trollhätte slussverks lottsedlar innehållit: under samma år K:dr 24,511: 2. 11. » år 1854 » 1,966,007: 42. 6. och under de 3:ne första qvartalerne af innevarande år » 14,520: 30. — eller tillsammans R:dr 2,005,039: 27. 5. hvilket belopp alltså öfverstiger den i 1851 års bevillningsförordning beräknade summa » 1,900,000: ■ med R:dr 105,039: 27. 5. Efter iakttagande af enahanda afdrag och efter afräkning af hvad som till taxeringsoch uppbördskostnader inom Kalmar och Wester-Norrlands län från Riksgälds-kontoret utbetalts, men med tillägg af den vid sista liqviden för lifräntelånet innehållna bevillningsafgift, bar Riksgälds-kontorets inkomst genom den för är 1854 uttaxerade allmänna bevillning utgjort: under samma år • R:dr 20,519: 41. 5. och under Januari med September månader innevarande år . » 2,025,593: 1. 11. hvadan det, före nästlidne September månads utgång, sålunda influtna belopp ,
Sädesproductionen inom Länet på det hela är onekligen betydligt ökad, till följd af odlingen och förbättrad brukningsmethod, och de större afloppsdiken, hvilka Eders Kongl. Maj:t låtit på allmän bekostnad upptaga å Länets slättbygd, hafva i väsendtlig mohn dertill bidragit, emedan det derigenom blifvit möjligt att från de sidlänte åkrarne afleda vattnet. Under jemngoda år är spanmålsafkastningen icke allenast tillräcklig för invånarnes eget behof, utan lemnar äfven öfverskott till försäljning, det jag tror mig kunna uppskatta till vid pass en sjettedel af productionen på det hela. För en vidsträcktare handel är dock spannmålen, sådan den af en del bland allmogen utbjudes till salu, föga användbar, emedan den icke med särdeles sorgfällighet rensas. Naturligtvis måste allmogen till följd häraf ofta låta sig nöja med vida lägre priser, än annars kunde erhållas, och mången gång äfven möta svårighet för afsättning. Uppmärksamheten har sorgfälligt varit fästad å angelägenheten att afvärja detta missförhållande, och för befordrande deraf har ett större antal sädesharpor genom Hushålls-Sällskapets försorg blifvit anskaffade och för nedsalte priser utdelade i de orter, der de i synnerhet funnits behöflige. 2 10 Förbättrade åkerbruksredskap, särdeles plogar och barfvor, hafva blifvit inom Länet förfärdigade efter modeller från Landtbruks-Institutet Degeberg och andra ställen. En sädestorkningsinrättning eller så kallad Ria liar hos en af de skickligare jordbrukarne i Länet blifvit uppförd, och tyckes såsom ändamålsenlig kunna tjena till eftersyn för spridande af sådana nyttige anstalter, ehuru den icke funnits så beskaffad, alt Landtbruks-Academien kunnat meddela derföre sökt belöning.
Derks räkenskaper äfwen böra uppwi, sak, jag hemställer om icke detta är allt hwad som kan behöfwas, cch om den spcculla Revisionen till hwarS förrättande bibchöllandet af siutmcningcn i denna § kunde gifwa en siagS räi-tighet werkcligen bör begäras «ller Den 21 October. 452Z eller om etk sädant stadgande icke skulle medföra mänga swärigheter. Den af Utskottet föreslagna förändring torde derföre wid noga eftersinnande finnas grundad pä skäl, och betz antagande eller förkastande ej böra anses bland obctpdcliga sakers äfwcn mä det tillätaS mig att förklara min förundran att höra citeraS det en § i 1772 ärS Regerings «form blifwit wid Norrköpings Riksdag tillämpad till Riksgälds - Contoirets styrelse, när jag päminner mig att det just war den Ledamot som dä afgcck med en deputation hwilkcn till de andra Ständeir medförde en ojusterad expedition. Herr von lsi a u s rv 0 ! k k, Larl 6ustak Keinkolll: Det är en grundlags förnämsta egenska per att den mätte wara rättwis och tpdlig, och det senare sä, att ej deraf en annan stutsatts mä kunna dra, gas, än den som warit Lagstiftarens mening. Mot denna regel spncs mig denna § efter den ändring Utskottet föreslagit alldeles fela. Oest första Moment innchällcr ett generclt stadgande hwilkct pä alla möjliga fall kan anwändaS. Om dessa närmare bchöfwa bestämmas, böra undantagen hwilka innchällas i det andra, bibchällaS, hwarsöre jag tillstyrker, att det-andra Momentet mätte restikueras. Herr von Sekant 2: Herr kstausvvoltk har hufwudsakcligen nämnt hivad jag wille andraga.
Uti Skaraborgs Län. finnes väl 1 Marums Socken ett halft Hemman, kalladt Munkatorp, hvilket, enligt Jordeböckernes föranledande, skall blifvit förstår 1645 doneradt till D:r Jonte Magni, och derefter x683 treduceradt, med anteckning att Magni arfvingar 174 Betänk. om Kronans förpant. Hem. o. Lägenh' bekommit Hemmanet på lifstid; och skola dessas rätts innehafvare ännu uppbära Räntan af Hemmanet , som jemväl under tiden blifvit till skatte försoldt. Dispositionen af detta Hemman och dess ränta har således icke egenskap af förpantning och kan derföre icke i det afseende nu vara någon fråga underkastad; men som det visat sig stridigt, huruvida Magni arfvingar egde vidare rätt att åtnjuta Räntan af detta Hemman och om icke densamma borde Kronan tillfalla, har närmare undersökning härom af Kammar-Collegium blifvit förordnad och beror nu denna särskilda fråga på Collegii pröfning och afgörande. Uti Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens Län äro åtskillige så kallade Lappmarksräntor förpantade, hvarmed Kammar-Collegium uppgifvit förhållandet vara sådant, att Directionen öfver Eccl*- siastik-verket i Lappmarken, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning för verkets medel inlöst följande, till enskilde personer förut af Kronan förpantade räntor nemligen: 1:0 Uti Ångermanland till ett belopp af 6s?0
För mer än 100 år tillbaka påbjöds, att alla mål skulle vara lika beskaffade; och ändock hafva vissa Småländska orter bibehållit sitt gamla mål, nemi. 42 kappar på T:n. I Dalarne räknar man ännu i marker, ören och styfver, oaktadt räkningen i sk. och rst. sedan lång tid tillbaka varit införd. Huru vill man då, med hopp om framgång, införa ett nytt beräkningssätt jemväl för mynt i för 9 * 132 Den 8 Juli f. m. ening med allt det öfriga? Hvilken villervalla skulle icke deraf upstå? I sjelfva hufvudstaden, som man anser vara vår uplysnings medelpunkt, fortfar Brandförsäkrings-kont. ännu att göra sina beräkningar i daler kopparmynt; hvarföre? Jo, utan tvifvel, derföre, att det är besvärligt, omföra sina räkenskaper från det gamla till det nya myntslaget. Tiolalsräkningens införande anses, enär bon blifvit upgjord och utarbetad af Vetenskaps-Akademien, såsom vore bon ett bevis på uplysning och bildning bos dem, hvilka antaga benne. Jag befarar fördenskuid, att många ledamöter bland R. St:r skola, om icke af andra orsaker, åtminstone af denna, blifva frestade alt antaga förslaget. Likväl hoppas jag att R. o. Ad:s medlemmar icke skola vara bland dem som fastna på denna krok. Om man öfver förevande fråga ville på sockenstämmor höra församlingarne i riket, eller således den stora mängden, de T9B, om hvilkas bästa man i andra fall är så mån, men hvilkas besvär och skada i detta fall blifva störst: så skulle man utan tvifvel få ett helt annat svar, än det, hvartill Utsk:n kommit. Under den tid, jag var Stats-Sekret. för Ecclesiastik-ärenden, föll Vetenskaps-Akademien på den tanken att vilja reformermera almanachan, och ett förslag afgafs, enl. hvilket åtskilliga helgons och martyrers namn skulle utstrykas, samt i deras ställe andra mera nymodiga införas. Den gamle Konungen var icke böjd för sådana ändringar, som icke till något gagnade. Han befallte derföre att församlingarne skulle höras öfver förslaget.
Ständer vid innevarande riksdags stats-reglering anvisat ett nytt anslag å 4,500 R:dr för dylika expositioner, och då utaf det dertill vid sednaste riksdag beviljade anslag en summa af 4,500 R:dr ännu återstår; så får Stats-Utskottet hemställa, att det belopp, Två tusen två hundra femtio Riksdaler, som icke blifvit i Riksgälds-kontoret lyftadt utaf 1850 och 1851 års riksdags anslag till slöjd-expositioners befrämjande, må få anses såsom besparing samt ur detta verks räkenskaper afföras; varande, under förutsättning af Rikets Ständers bifall härtill, det i 77 § af 1854 års reglemente införda stadgande, angående detta återstående anslags-belopps utbetalning uteslutet ur förslaget till det nya reglementet. 89 §, angående anslaget til! rese-stipendier åt fabriksoch handtverks-arbetare, mot svarar nu gällande reglementes 108 §. Enär någon fråga om särskildt statsanslags beviljande för det i denna § uppgifna föremål icke under innevarande riksdag förekommit, och då utaf den anslagssumma, som af Rikets sednast församlade Ständer i sådant afseende anvisades, hittills endast ett belopp af 815 R:dr 84 Öre blifvit från Riksgälds-kontoret utreqvireradt, har Utskottet ansett, att hvad före detta års utgång ej varder i nåder 4 Stats-Utskottets Memorial M 264. disponeradt och i stadgad ordning uttaget, icke bör vidare för sagde föremål tillhandahållas; hvarföre tiden för dessa medels utbetalning i den nya reglements-§:n blifvit begränsad inom innevarande år; 90 §, angående återstoden af den till låneunderstöd åt innevånarne i staden Gusta via på ön S:t Barthelemy afsedda summa, grundar sig på Rikets
Dit skulle räknas, utom vanliga bidrag såsom frivilliga gåfvor, aflidne fattighjons qvarlåtenskap och saköresmedel, jemväl andra tillskott, dem församlingen åtagit, sig utgifva, nemligen två skäppor spanmål af hvarjje hemman årligen, en afgift för hvarje hållen lekstuga, 1 R:dr, samt besparingar och afdrag af tjenstehjons och andra arbetares löner och dagspenning, hvilka skulle förvaltas efter de för Spar-banker i allmänhet antagne grunder, och till insätlarne återställas, så vida de antingen förvärfvade sjelfbestånd eller afflyttade, men, i fall de afledo eller nödgades anlita fattigvården, , tillfalla nämnde inrättning. 2:0. af Herr A. R. von, Sydow, som förmält, att de tid efter annan utkomna Författningar uti förevarande ämne lemnade rum för olika tillämpning, i synnerhet då tvist uppstode socknar emellan, till hvilkendera ett fattighjon rätteligen hörde, som saknat egentligt hemvist och under längre tid drifvit omkring i landet. En stigande befolkning samt senare Författningar om hemmansklyfning och jordafsöndring, i förening med den på flera ställen antagna bruknings-method, att, i stället för torpare med jordbruk och vanliga tjenstehjon, antaga stat-torpare, statdrängar och inhyseshjon, hade i fråga om fattigförsörjnings-skyldigheten föranledt fterfälldiga förhållanden, vid hvilkas bedömande nu gällande' Författningar icke voro lämplige. En ny stadga i ämnet borde likväl icke ingripa uti socknarnes rättighet att sjelfve inom sig bestämma, huruledes fattigförsörjningen med minsta kostnad bör regleras, men deremot bestämdt antyda^ hvilka,sorntill fattigvårds åtnjutande äro berättigade, den ena eller andra menighetens eller jordegarens eller andra enskida personers skyldighet till fa t ti g-försörjning, och i sammanhang La gsamt Allm.
I anledning af Herr* Ribens anmärkning, får jag svara, att om Ridderskapet och Adeln i anseende till en Deputation eller för annat ändamål behöfver sammanträda, lärer Ridderskapet och Adeln säkerligen medgifva, att den af de närvarande Grefvarne, som bar äldsta numern, förer ordet, hvilket i alla fal! är dess rättighet, då LandtMarskalken är hindrad att tillstädesvara. Jag finner åtminstone för tydlighetens skull, att ett stadgande, huru vid LandtMarskalks inträffande död bör tillgå, är nödigt, och hemställer, om det ej må i RiddurhusOrdningen införas. Herr af Ékensiamj Israel: Mig synes föreskriften i 23 §. Riksdagsordningen äfven innefatta det fall, då LandtMarskalk dör, emedan der står omnämdt, när LandtMarskalk eller Talman har laga förfall. Der står icke, att sådant skall af honom sjelf anmälas. Uppgiften derom är tillräcklig; hans dödsfall kan af någon annan anmälas, och då inträder det fall, som Grundlagen omtalar, att LandtMarskalk är hindrad. Hvad beträffar Grefve Mörners förslag, alt efter LandtMarskalks död Rid - Den 7 Augusti f. m. derskapet och Adeln skulle medgifva sammanträde, får jag endast svara, alt jag icke tror det får bero på Ridderskåpet och Ae deln, att medgifva något ntom RiddarhusOrdningen. Jag anhåller om bifall lill Utskottets åsigt, att den förslagne §. måtte uteslutas. Grefve Posse: Äfven jag tror, att icke något stadgande i detta afseende behöfves, helst 23 §. Riksdagsordningen blott omtalar, alt LandlMarskalk utnämnes samma dag Riksdagen öppnas. Om något stadgande skulle finnas, förenar jag mig med Friherre Cederström, med tillägg af orden: intill dess Kong). Maj:t i Nåder utnämnt en annan; ty annars kunde Kongl. Maj:t vara hindrad att utnämna någon, i fall Ridderskapet och Adeln ej anmält den för* stes död. Herr Printzensköld: Då uti 45 §•