Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Taserings-comite i stad skall, dels genom pröfning af inlemnade uppgifter, jemförda med mantalsoch skattskrifms-längderna, dels med ledning af den synbara förmögenhet, som uppkommer af handel, rörelse, näring och handtering,-jemte lefnadssätt, söka närmaste upplysning om hvarje skuttskyldigs belägenhet och inkomst, för att påföra densamma den bevillning, deraf erläggas bör; ägandes comiteen, i hvilket fall som helst, sitt beslut genast meddela till den det rörer och sådant äskar. § 134- fr. § 135 Bevts-förordn. Taxerts-comite' för stad åligge, att, inom sig, till ledamöter för länets Pröfnts-comite', samfäldt välja 3 borgare, jemte en utur hvardera af de 3 öfriga classerna. Saknas inom R. o. Ad., PresteStåndet eller Ståndspersoner, tillgång för val, fylles bristen utur annan af dessa classtr, så att hvarje valsedel, för att vara gällande, ovillkorligen må innehålla sex namn till ledamot. Då rösterna för flere lika utfallit, varde dem emellan lottadt. Valet intages i prot., hvilket, efter justeringen, genast till Konungens Bef:h:de insändes. § 135. fr. 5 t/jr , Bevls-förordn. Till ledamöter uti Pröfnings-comite'en för Stockholm, välje Taxer:s-comite'en derstädes, i dess plenum, en person från hvarje af comiteens sex fördelningar, nemi. en af R. o. Ad., en prest, tre borgare och en ståndsperson. Der rösterna för flera lika utfallit, varde dem emellan lottadt. Öfver detta val afgifve Taxerts-comiteen genast särskildta prot.-utdrag till Ridd.Direct. och Stockholms Consistorium, i hvad dem rörer; men till Handels-collegium, för de valde af BorgareSt. och Ståndspersonernes class. § j36. fr. § i4[? Bevts-förordn.
Jag får således ånyo vördsamt hemställa om bifall till det afgifna skrifvelseförslaget. Hr von Hartmansdorff: Jag förnyar mitt yrkande, att den bevekelsegrund, som Konungen anfört och som grundlagt R. St:rs beslut, måtte begagnas så väl på det ena stället, som på det andra. Jag inser icke något skäl, hvarföre Utsk. är berättigad!, alt i denna fråga taga bort orden ”omsorgsfulla steg” och ditsälta ordet ”omsorgsfullt” i stället, eller att göra sådane ändringar af vigt, som Hr Ribbing redan har rätteligen anmärkt. Utsk. bar icke ingått i en sådan jemförelse, som Frih. Cederström omförmält. Hr Ribbing har blott yrkat, att orden måtte få stå sådane, som Utsk. föreslagit. Det är icke heller något annat jag begär. Jag måste äfven vidröra något, som står i Exped.Utsk:s skrifvelse, men icke i EkoQ.Utsk:s förslag, nemi. åberopandet af 1851 års skrifvelse, hvilket i förslaget afviker från Ekon.Utsk:s Utlät. Frih:n bar förut visserligen undskyllt Exped.UtsIct dermed, alt det rättat sig efter Ekon;Utsk:s citation och vore derigenom ursakadl. Nu visar det sig likväl, att Ekon.Utsk. åberopat 1851 års skrifvelse oriktigt, men Exped.Ulsk. anför henne riktigt. Huru har nu Exped.Ulsk. kommit på den rätta vägen? Jo, derigenom att det har satt upp denna del efter Ständernas skrifvelse 1851. Förhållandet är, att i henne står: ”att denna (undervisningen) må verkligt kunna utöfva sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande inflytelse.” Ekon.Utsk. säger så här: ”att denna må verkligt kunna utöfva sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande betydelse, i st. f. ”inflytelse.” När man nu ser på Exped.Utsk:s skrifvelse-förslag, så har Ulsk. ganska rikligt infört ”inflytelse” efter R.
De tunga dropparna, särdeles om nätterna vara ganska besvärlig. på premieren var också » pyramidalisk ». Att som föllo ned från takfoten, och den lilla dess tre akter bjuda en regelrätt komparations bäcken, som från väggen skar sig en väg stegring, med alla oförnuftets och upptågens genom isskorpan utför den sluttande gårdsVår tredje kvinnliga läkare. Medicine smattrande superlativ i den sista, torde ej minst planen, hade ett ord att tala om ett förlicentiatexamen aflades i lördags vid Karolinska betinga framgången. institutet af med. kand. fröken Maria Folkeson, doldt lif, som höll på att spränga sig igeMen så tog man då också ordentligt vara på dotter till ledamoten af Andra kammaren hr Folke författarens uppslag. Det var öfver hela prestanom hindrande bojor. Bländande ljus låg Andersson i Helgesta. tionen en medryckande lustspelsfart, till slut nä- luften och dallrade öfver gnistrande drifvor. stan af svindlande effekt, under det de sista sceFör Sigrid, som från ett fönster i andra nerna afvecklade sig i ett tempo, som var orkaAugust Blanches yngsta syster, fröken nens — en rifvande orkan genom ett helt hus, våningen skådade ut i detta skimmer, tedde Hulda Blanche, afled i Stockholm natten före sistdess boningsrum, korridorer, trappor och förstusig allt så ljust. Endast parkträdens rödlidne söndag. gor, från portvaktarrummet upp till vinden! De få kvarvarande af den lysande litterära och Några namn bakom maskerna i denna yra karbruna grenar aftecknade sig mot snöns blå- politiska krets, som på 1850- och 1860-talet samneval hinner man näppeligen fråga efter, men hvita grund, och på vägen, som slingrade lades^ på Blanches Malmgård, torde ännu erinra skola vi för sedens skull åtminstone nämna hufsig fram öfver slätten och försvann i skogssig författarens ogifta syster, hvilken under de vudflgurerna, så tränger sig främst för minnet hr brynet, syntes två mörka ränder.
Chargé ffdaffaires behörigt svar; så hade Herr Statsrådet och Departementschefen anmodat Konungens Befallningshafvande i Gottlands län att öfver anklagelsen infordra vederbörandes förklaringar samt inkomma med eget yttrande, grundadt på så noggrann undersökning och utredning af ämnet, att deraf måtte kunna bedömas, om oell i hvad mån anledning kunde vara för handen att emot en eller (lera bland de angifna bereda någon ansvarspåföljd eller anbefalla laga åtal; i följd hvaraf och sedan Konungens Befallningshafvande jemte eget yttrande i ämnet tili Herr Statsrådet inkommit med vederbörandes förklaringar, Herr Statsrådet uti skrifvelse den 4 Okt. 1850 till Herr Statsministern för Utrikes ärendena insändt dessa handlingar med tillkännagifvande, att Herr Statsrådet för sin del icke ansåge omständigheterna föranleda anbefallande af åtal emoto de anklagade, Karantänsbefälhafvaren Majoren J. G. Steveni och Premierlöjtnauten G. A. Ågréen samt Karantänsläkare!! E. Ekströmer, af hvilka de tvenne senare då mera blifvit från sina befattningar återkallade. — 79 —•
Men fåfängt vore, att vilja beteckna dessa egenskaper samtligen i en enda liknelse, en enda figur, och derjemte bibehålla hos figuren ett skönt utseende. Konstnären, bunden vid menskliga medel, kan ej ostraffad öfverskrida det möjligas gräns. Genom ett försök, som det ifrågavarande, skulle egenskaper och beteckningar, om icke rentaf chaotiskt sammanröras, åtminstone tillvägabringa blott den mest vidunderliga vanskapnad. Derföre nödgas man, i konst, beteckna hvarje gudomlig egenskap för sig sjelf eller särskildt; hvar och en med en egen, på sitt vis individuerad figur. Att skildra Guds egenskaper, är således att personificera dem. Man äger dertill utvägar, i det skönaste af kön, ålder, styrka; dessutom i betydelser eller attributer, såsom spira, vingar, blixtar, och så vidare. – Det må vara, ”att Gud skulle kunna helt målas, om man i en menniskoskapnad renast uttryckte en sann hvilande makt”34: men just detta är ogörligt; i en tafla kunna Guds verkningar ej föreställas såsom hvilande. Det nödvändiga af vår menskliga ofullkomlighet fordrar, att de ställas för ögat i action, om det skall se dem. Hos Grekerne finner man derföre alltid personificationen och actionen förenade. En religion, som bestod i sådan personificering, var Hellenismen. Men den varar, i sjelfva verket, ännu; och det midt i Christenheten. Nämligen, inom snillets och de förfinade nöjenas krets; alltså just der, hvarest sann Christendom i sitt högsta, såsom det af all religion innersta, behöfves, att denna prakt af snille och nöjen ej må varda gemen, stygg och förhatlig. Korteligen: det högsta målet för de glada behofven är det Sköna; det högsta af allt skönt är Gud; höjden af all ringare skönhet är att vara denna högstas liknelse. Men en sådan liknelse, ett Guds sinnliga återsken, är allt Skönt: om än icke på det nyssnämnda närmaste sättet, likväl äfven på fjermare; eller såsom i allmänhet, på hvad vis som helst, uppenbarande den gudomliga harmoni, som är Verldens lif och lag. Det Skönas motsatser och arter.
Vasateatern har med sitt senaste program, J u l e s Vernes » Tsarens kurir », gjort mycken lycka, både genom den präktiga och effektfulla uppsättningen och det goda utförandet. Om något högre dramatiskt värde eller strängare sammanhang inom en dylik serie brokigt växlande effektscener kan ej bli tal, men de erbjuda för den stora publiken äfventyrets alltid frestande lockelse och äfven för den mera blaserade åtminstone ögonens rikliga fägnad. I synnerhet anslogo femte tablån, telegrafstationen i Kolivan, där en bombexplosion med åtföljande eldsvåda och handgemäng illusoriskt framställdes, sjunde och åttonde tablåerna i emirens läger, med lysande fullmåne och vackra baletter, samt den nionde tablån, flykten på den af nafta brinnande Angarrafloden. A f den långa personlistan må nämnas hr Gastegren, hvilken synnerligen hurtigt företrädde den käcke knriren, fröken E k s t r ö m som Nadja, bans hjältemodiga följeslagarinna genom farorna, hr Oardt som styckets bof, den stämplande Ogareff, och fru Castegren som den demoniska zigenerakan Sangarra. Hrr W a r b e r g och S a l m s o n voro lustiga som ett par livaliserande tidningskorrespondenter, en fransk och en eDgelsk, som alltjämt döko upp i de mest kritiska situationerna. Bifallet var stormande, och » Tsarens kurir » artar eig att bli en kassapjäs för teatern, väl förtjänt genom de stora omkostnader, som nedlagts på framförandet. — I söndags gaf Emma Ekström, den allmänt uppburna unga sångerskan, en matiné å Vasateatern, hvarvid Sullivans förtjusande operett » Mikadon » stod på programmet. Huset var fullt och bifallet det lifligaste; den täcka Yum-Yum • — som bekant en af matinégifverskans allra bästa uppgifter — • nästan öfverhöljdes af blommor och lager.
Om det är obestridligt, att ett visst skydd för den brottslige, som i serskilda fall är honom lemnadt, att, fastän sjelfbekymmerslös om sitt bästa eller försumlig i bevakandet deraf, kunna trygga sig vid Öfver-Domarens tillsyn, att han för sin förbrytelse icke blifver hårdare tuktad, än La - Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o Si. 41 gen nödvändigt fordrar, utgör ett bland de vackrare drag af goda moraliska grunder för vårt Lagsiftnings-system; finner jag dock icke någon betänklighet att erkänna min öfvertygelse vara, att vården om Lagarnes helgd, och följaktligen den brottsliges befordrande till det straff, sorn han, efter dessa Lagar, rättligen förtjenar, är ett af de elementer i en rättskaffens Brotcmåls-Lagskipning, hvilka ega ett vida högre värde; borttagandet af det förra kunde måhända någon gång medföra en enskild persons hårdare bestraffning, än vederbordt, om nemligen han sjelf försummar sin aldrig förvägrade rätt aLt klaga ; men åsidosättandet af den senare, jag menar en sorgfällig vård om Lagarnes helgd, vöre en kränkning af Samhällets rätt och skulle rubba de grundvalar , å hvilka den allmänna säkerheten livilar. Jag kan således icke dela den tanka Rikets Ständer framställt, då det yttras, att underställningens ändamål synes vara ej så mycket, att vissa slag af brott må företrädesvis varda belagda med de i Lagen utsatta straff, sorn fastmer, att den tilltalades lätt må blifva sorgfälligt vårdad; men äfven, om så vore, förmår jag likväl ej inse, huru tillämpningen häraf må kunna sträckas till någon annan af den tilltalades rättigheter, än den , att, i det Brottmål, sorn, efter underställning, bör af 4a Bil. till K. M. Nådiga Fropos, N:o 81. Hof-Rälten bedömas, kunna, lika oberoende af Under-Domarens yttrande, antingen från bestraffningen alldeles frikännas , eller med en lindrigare beläggas , som lill ett svårare ansvar fällas, allt efter brottets egenskap och bevisningens fullständighet.
S. D. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 113 , angående ifrågaställde löne-ersättningar till LandtRäntmästarne i Götheborgsoch Bohus samt Malmöhus Län, jemte ersättning åt Landt-R^ntrnästare i allmänhet, för förluster genom cassering af Sedlar, blef, vid förnyad föredragning, bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets Utlåtande, N:o rob, angående begärdt understöd af allmänna medel för Ortopediska Institutet i Stockholm, blef samma Utlåtande bifallet. S. D. Föredrogs å nyo och blef, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt Lag-Utskottets Betänkande, N:o 67, öfver väckt Motion om inskränkning af den i 15 Cap. 5 §, Arfda-Balken stadgade prasscriptionstid för Inländsk arfvinge, hvars vistelseort är okänd, samt om föreskrift, huru hans rätt under nämnde tid må bevaras. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Lag-Utskottets Betänkande, N:r> 6 6, öfver väckta Motioner om den ändring i 2 och 3 §, §. af 3 Cap. Arfda-Balken, att Syskonbarns rätt att, vid arftägt emellan sidoarfviugar, träda i sin aflidne ya Vrot. Utdrag deri i3 Junii 1829'. Faders eller Moders ställe, må utsträckas tili syskons barnabarn och deras afkdrnlingar. S. D. Föredrogs a nyo oell bifölls LagUtskottets Betänkande, N:o 65, i anledning af väckt Motion om förklaring öfver 1 r Cap. g §. Rättegångs-Balken. S. D. Efter nu ä nyo skedd föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 36* i anledning af gjorda anmärkningar vid det sistnämnde Utskottets Betänkande, N:o 43, rörande förklaringar och tillägg i Kongl.
Hr Printzensköld har sagt, att frimärkens begagnande vore endast till fördel för dem, som skrifva och på en gång afsända flera bref, och att behofvet, alt betala portot kontant, skulle drabba dem, hvilka sjelfva inlemna ett eller annat bref och bo aflägse från Postkontoret. Vill någon, heldre än att erlägga den ringa afgiften, göra sig besväret att resa en längre väg, för att köpa dessa frimärken, må det vara honom obetaget. Denna och öfrige invändningar, den värde talaren framställt, förtjena icke, i mitt tycke, det af talaren önskade afseende, utan anhåller jag om bifall lill Gr. Lagerbjelkes förslag. 410 Den 16 Augusti e. m. Hr von Hartmansdorff: Detta förslag, likasom andra nutidens förändringar, är till fördel för den rike, men till skada för den fattige. Sådant vill man afhjelpa derigenom,- att afgiften skall blifva mindre, än I sk., som här är föreslagen. Delta belopp synes mig icke vara för liögt i förhållande till det besvär, postförvaltaren måste vidkännas, emedan han, om' ett inlemnadt bref väger öfver ett lod, skall påsätta flera frimärken. Tänker man sig ett bref, om 20 lods vigt, huru många frimärken skola icke derå sättas. Efter all anledn., nödgas man, emedan de icke utan stor svårighet få rum på ett vanligt bref, stämpla, bär såsom annorstädes, frimärken af olika värden. Man får således med detsamma skiljemynt å hvarjehanda skillings eller öres belopp, som det kommer att heta. När den föreslagna afgiften enl. min tanke icke är för stor, serdeles då man ihågkommer, att Postförvaltaren, som mottager brefven, skall derjemte tillse, att, om de än äro försedde med frimärken, dessa motsvara brefvens vigt: så måste Postförvaltaren vidkännas åtskilligt besvär, hvarifrån han hittills varit befriad. Då det i allmänhet tillkommer R. St:r att bestämma postafgifterna: så böra de väl äfven ega bestämma beloppet af Poslförvaltarnes godlgörelse.
Stånd borltagne utförsels-afgifter, lära de af Utskottet härom redan under J\T:ris i54 oell i55 uppställda voteringar höra ega rum sålunda: 13:o. «) Den som anser, att i hufvudsakliga voteringen, rörande utförseln af Jern', smult eller valsa dt: Baiuloch Plattunder l'.de!s tums tjocklek, etc., Ridderskapels och Adelns beslut, att sagde artikel bör kunna fritt från tull utföras, skall antagas till cunlra-proposition, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer contra-propositionen alt utgöras af BorgareStåndets beslut, att den ifrågavarande artikeln bör vid utförsel beläggas med 8 sk:s tull per skeppund, St. v. 14:o. £) Den, som godkänner Utskottets förslag, att å Jern', smidt eller valsadt: Bandoch Plattunder |'.dels tums tjocklek, Bultoch Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, knipoch fyrkant-, af \:dels tum och derunder, Skiroch Klippjern, Saltpanneplåtar, | -.dels turn tjocka och deröfver samt af 12 tums bredd och deröfver, bör bestämmas losk. 8 rst. utförsels-tull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, (h;a alternativet) antages Ridderskapets och Adelns beslut. (A:a alternativet) antages Borgare-Ståndets beslut. 1’.»?. 79 l'ior. Ehuru Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ansett Jern', smidt eller valsadt'. Plutat", of örtente v 12 B ivi lining s - Ui skut Let a Utlåtande, N:o 48. linder *hlels tuni tjocka: af till oell med 6 l/spunds vigt stycket, höra lill införsel lillå las, kan likväl, enar artikeln tillförne varit till införsel förbjuden, sunt' Presteoch Bonde-Stånden gillat
Det är ett stort missöde för de nu lefvande tyska ju-darne, att Heine, som likväl annars i historiskt och politiskt afseende hade en så skarp och genialisk blick, ja som i många punkter har visat sig som profet — han har bland annat spått kommunen, ja spått att den skulle rifva Yendömekolonnen ned — det är ett stort missöde^ att han ingen aning haft om den mission som var Preussen förbehållen såsom grundläggare af Tysklands enhet. Hans blödiga gyckel öfver den store Friedrich och hans efterföljare, hans förakt för det preussiska militärväsendéF, som han ständigt såg i Jena-belysning, tager sig nu för tiden föråldrad ut och väcker ovilja hos alla dem, hvilka icke förmå att taga den historiska situation i betraktande, från h vilken, till utgångspunkt, han skref. Treitschkes förbittring mot hvad han kallar hans hån mot sina landsmän som » de dumma och de fega » känner inga gränser, och de nu lefvande ju-darne skola umgälla Heines obetänksamheter. På grund af dessa demonstreras det, att judarne i allmänhet icke hafva fosterlandssinne. Reaktionen och chauvinismen i förening hafva alltså underblåst det i icke alla fullt genombildade sinnen ända från urminnes tid på djupet glimmande rashatet. Detta hat har ju gent emot denna egendomliga ras en vida mer än tusenårig historia och det har allt sedan judarnes emancipation blifvit närdt, uppammadt, lifvadt och understödt af en brandgul afundsjuka, som sträcker sig genom alla sam-hällslager, i hvilkä det fins judar. Öfverallt, hvar som helst ieke särskildfc högsinnad tysk i en än så öppen, ärlig konkurrens blifvit undanträngd, slagen, öfverglänst af en jude, vare sig i konst eller handtverk, i affärer eller industri, i rent vetenskaplig prestation eller i täflingsstriden om en universitetsplats, har vederbörande dragit sig tillbaka med « » tt skällsord mot » juden » på sina läppar. Hur mycket mera vid de tillfällen, när judens beteende varit förkastligt «lier blott slugt beräknande!
Stms skrifvelse skulle hos Konungahusets samtliga Medlemmar framkalla, önskade att detta öfverlemnande mätte ske endast genom Ståndens Talmän; och skulle K. M. framdeles dertill utsätta dag. Företog H. R. o. Ad. val af Bänkmän efter följande Hrr nemi.: inom 44:de Bänkm:s-Afdcln.: A. Hr Nordenschiöld, Fullm. Hr Virgin, Christian Adolf. inom 22: dr a Bänkmans-Af (lein.: J\s 2112. Hr Sjöholm, Fullm. Hr Westfelt, Otto Wilhelm; och befunnos efter valförrättningens slut, till Bänkman hafva blifvit utsedde: inom 4 4:de Bänkm:s-AJ'deln.: Hr af Wincklerfeldt, Fullm. Gr. Wachtmeister, Rutger; inom 22:dra Bänkm:sAfdeln. : M 2078. C. Hr Toll, Fullm. Hr Blomstedt, Christian Jacob. 14 Den 5 April. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att enl. hvad Riddarh.-Fiskalen anmält, Gr. Sandels, Samuel August, och Hr Krusenstjerna, Salomon Mauritz, som varit utsedde lill Elektorer, inlemnat sina riksdagsmanna-poletter, samt anmodade fördenskull Hrr Bänkman, alt sammanträda till val af Elektorer i de sålunda afgångnes ställe. Hr Hjerta Lars, anförde skriftligen: Då förslag om antagande af ett lågt medelporto för brefvexlingen emellan alla Rikets postkontor redan väcktes vid sisllidne Risdag hvilket föranledde R.
Ola Bosson Olssons från Christianstads län (N:o 105), att elementarläroverkets tvänne lägsta klasser må derifrån afskiljas och fordringarne för inträde i elementarläroverk blifva ungefär hvad de nu äro för inträde i tredje klassen, i följd hvaraf då blifvande treklassiga läroverk uppnådde samma höjd som nuvarande femklassiga och femklassiga blefve lika med de nuvarande sjuklassiga. Jonas Anderssons från Ostergötlands län (N:o 267), att Rikets Ständer ville för sin del besluta, att läroämnena i elementarläroverkens första klass öfverflyttas till folkskolan, och att derigenom besparade lärarekrafter uppflyttas till bildande af en motsvarande högre klass i de ofullständiga läroverken, samt till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med anhållande om verkställighet af en sådan ändring i läroverkens organisation. Johannes Anderssons från Elfsborgs län (Nio 133), att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet förnya sin anhållan om den förändring i Stadgan om elementarläroverken, att ynglingar, som läsa latin, må, om deras målsmän så önska, befrias från läsning af grekiska, och att de å den tid, som derigenom blir ledig, må få läsa engelska språket och naturvetenskaper. Vid besvarandet af dessa motioner, bland hvilka i synnerhet en innehåller organisationsförslag af större omfattning, och andra äfven sysselsätta sig med flera än ett ämne, bör visserligen följas den ordning, sorn af de särskilda framställningarnes inre sammanhang betingas; men Utskottet har ansett sig, oaktadt det samband, som förefinnes emellan Ola Bosson Olssons och Jonas Anderssons förslag, å ena sidan, samt frågan om läroämnenas fördelning på elementarläroverkens olika klasser, å den andra, böra i främsta rummet sysselsätta sig med nämnde begge motionärers hemställan rörande öfverflyttande af en del utaf undervisningen från elementarläroverket till folkskolan, emedan detta förslag på sätt och vis utgör eli 4 Allm.
Uti den af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman aflemnade allmänna Redogörelse öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete, sedan nästförflutne Riksdag, har Justiae-Ombudsmannen förmält, huruledes hos honom blifvit anmäldt och styrkt, det en Landtman, hvilken af en Fabriksidkare till eget behof köpt Manufacturvaror och derföre utgifyit sin till säljaren eller Ordres ställ; if> Lag• samt Allm, B »sv.«. Oec, Uifk.Utj.N: o j6« de förskrifning, att efter Nio Månader betalas, är å Manufactur-Discontens vägnar; hvarest Säljaren belänt och hypothiseral lör-! skrifningen, vorden Lagsökt, med påstående ati, jemte Capitalbeloppet, erlägga ej allenast ränta derå till |:dels procent i månaden, utan ock 2 procent i utsöknings-provision, jemte er-! sättning för Stämplade papperet, allt på grund af Kongl, Reglementet den 12 Februarii 1817, och Kongl. Brefven af den 17 December :18a5 och den 20 Junii 1791. — I anledning af detta förhållande har Justitise-Ombudsmannen ansett sig böra fästa Rikets Stän-; ders uppmärksamhet på den, efter JustitiaeOmbudsmannens åsigt, sig härvid företeende betänkliga omständighet, att ej allenast pantsättaren eller Fabriksidkaren, som till Disconten står i det förhållande, att han i och för sina tillverkningar —• men ingen annan — deruti eger lånerättighet, utan ocksedelutgifvaren och hans acceptant eller löftesmän skola vara underkastade lika dryg utsökningskostnad och högre ränteberäkning, än etter allmänna Lagar eger rum.