Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande öfver väckt fråga om nedsättning utaf Control-stämpel-afgiften å Guld-j Silfveroch Tenn-arbeten. (I. A.) Från Borgare-Ståndet är till Stats-Utskottets behandling remitterad en af Herr Justelius väckt motion, om nedsättning till hvad genom 1752 års Kongl. Control-sladga bestämmes, såsom Control-nfgift för Guld-, Silfveroch Tenn-arbeten; varande, till slöd för denna framställning, af Molionairen anfördt, att samma afgift icke sällan dubbelt öfverstiger dessa metallarbetares Kronooch Stats-utskylder, samt att, med betraktande af metallernes dyrhet och nuvarande ringa afsättning, berörde control-utgift af den Ulla arbetslönen vöre obillig, och dessutom orimlig, i anseende lill dess förhöjning till femdubbelt belopp ifrån 1819 års början, emot hvad högstbe - Stats-Utskottets Utlåtande JV.-o 54• rörde Kongl. Stadga utsätter; hvarjemte så väl Motionairen, som en annan Ledamot inom Borgare-Slåndet, Herr Leffler, erinrat, att merberörde afgift, jemlikt hvad Rikets Ständer äfven afsett, icke bör utgå till högre belopp, än sorn erfordras till aflöning för Tjenstemännen vid Control-Verket. Som Rikets Ständer vid sistförflutne 2:ne Riksdagar, uppå då väckte frågor om nedsättning uti Control-afgiften, förklarat sig icke kunna lemna bifall dertill, af anledning, att tillökningen deri, ehuru icke till beloppet närmare af Rikets Ständer föreslagen, likväl tillkommit, på grund af deras derom gjorde underdåniga hemställan, samt i öfrigt funnits erforderlig att, enligt hvad ifrån början varit påräknadt, utgöra fond för de med ControlVerket förenade utgifter; så och enär, på sätt Författningarne förutsätta, oftanämnde afgift utan tvifvel egentligen träffar köpare af ifrågasatte metallarbeten , så har Utskottet icke ansett sig kunna å ofvanberörde motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 12 April 1834* Bil. J.
Men det har jag. Du har burit dig åt som en Inga oädla vapen, doktor. allt fast af mig, han är man och ska' förstå dessutom han känner mig. Spela ädel, hva' sa'! SANDÉN. EKSKÖLD till Thora. Jag har ingenting att dölja. Allan ska' få veta Jag har sökt er länge och ändå gör det mig ondt mycket ondt att vi träffats. Jag ni söker efter ord. Farväl! Jag menar, det är tungt ibland att göra sin pligt. Bugar sig och ämnar gå, men stannar _________ ett ögonblick till höger om fonddörren och ser sig tillbaka. Sjunde scenen. De förra. ALLAN. Sedan YNGVA. ALLAN hastigt från fonden med Nej, jag måste in och kyssa er på hand, fru svärglädjestrålande ansigte. mor! Att ha födt Yngva till verlden, att ha fostrat och skyddat henne så, som ni fostrat och skyddat henne, måtte väl vara bra mycket mera värdt än en prests välsignel Får se Eksköld. Pappa! EKSKÖLD med återvunnen sjelfbeJa, jag har kommit för att personligen lära känna herskning. den familj, med hvilken du hoppades vår skulle bli så nära lierad. ALLAN. Sveriges förnämsta gentleman! Tack, pappa! Ropar i fonddörren. Skynda dig, Yngva! EKSKÖLD. ALLAN. Ja, är det inte det jag alltid sagt, att pappa är Jag önskar tala med dig enskildt. Strax. Yngva kommer. Yngva, kom, får jag pre sentera dig för min far, som sjelf kommit för att hos din mor anhålla om din hand. Yngva, kom till mig. Allan, vi måste gå. THORA. EKSKÖLD bugar sig lätt för Yngva. ALLAN. Yngvas hand. Gå! Nej, Yngva, stanna hos mig. Fattar EKSKÖLD. ALLAN. Jag har något att säga dig. Får jag be' pappa vara god och säga det nu. Skona henne! SANDÉN sakta till Allan. ALLAN spritter till, för Yngvas Nå, adjö då så länge, lilla fästmö! Vid närmare hand till sina läppar. eftersinnande har jag verkligen inte rättighet ännu att plåga dig med mina enskilda förhållanden. Farväl, fru Edlin.
Dock anser jag den principen riktig, att officer, som är för gammal till verklig krigstjenst, dock bör vid rustningar, och med rustningar kan ej menas andra än de som ske, vare sig för att förekomma eiler för att göra krig, att vid rustningar afskedad officer och hans krafter af fäderneslandet tagas i anspråk till tjenst vid stationerna; helst det bör vara en ära för en Officer att på gamla dagar med återstoden af sina krafter, som ej tili annat användas, tjena sitt i behof stadda fädernesland! Slutligen har Gr:n klandrat åsidosättandet af den roende Skärgårdsflottans förökande. Härutinnan är jag med Hr Gr:n af olika åsigter och anhåller att ånyo få erinra, huru ringa denna Flotta kan uträtta. Det är i militäriskt afseende så obetydligt, att jag icke kan inse något skäl att föröka denna Flotta. Sedan våra fiender använda ångans kraft på deras Flottor, kan, enl. min åsigt, en roende Skärgårdsflotta begagnas endast bakom försänkningar och i trånga farvatten, der manöver är omöjlig, men vid tillfällen, då sådan kan komma i fråga, förbi ifver en roende skärgårdsflotta fullkomligt oduglig i jemförelse med en af ånga framdrifven. Jag frågar Eder, mine Hrr, om man skulle kunna tänka sig, att ett KavalleriReg:te med dess hastiga framfart under galopp hade samma stridssätt och framkomlighet i all slags mark, som infanteriet har, om man då någonsin skulle falla på den ljusa idéen, att fortfarande dana Infanterier, som fordras hafva en hastighet af 108 steg i minuten. Jag frågar eder om icke alltid det Infanteri, som har en mångdubbel större hastighet än ett annat, är ojemförligt öfverlägset det sednare. Hvad åter angår Gr:ns åsigt, att de båda Flottorna böra skiljas, är jag icke heller af samma tanke med Hr Gr:n, emedan ångan har den inverkan på marinen, att den närmar till hvarandra de olika certerna af fartyg, att den ena Flottan liksom inflyttas i den andra.
Ständer få nu i underdånighet anhålla, det täcktes Eders Kongl, Majd ersättningen för Den i Maj. 13 för Jen till tryckningen af de frenne öfriga Ståndens Protocoll jemte Bihanget afgående kostnad, uti Stats-Coritoiret , å dea till Riksdagsutgifterna anslagna Samma, i Nåder anordna, till utbetalning månadtligen, så val för tryckningen af Ståndens Protocoll, efter räkningar bestyrkte af dem, åt hvilka Stånden omsorgen rörande Protocollstryckningen uppdragit , som för tryckningen a£ Eihanget, efter räkningar verificerade af Expedit iöns-Utskottets Secreterare. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trollet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung ! Eders Kongl. Maj.-ts På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Uppläst hos Samteliga Riks-Stånden den I Maj. Stormägtigste Allernådigste Konung ! Sedan Riksens Ständers Stats-Utskott, efter jemförelse med den kostnad, som åtgått för Riksdagen i Örebro 1812 , ansett den till kostnadernas bestridande under nu påstående Riksdag erforderliga Summa kunna uppgå till högst 30,000 - « underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter vagnar Carl Mörner h. t. Eandtmarskalk. På Borgare-Ståndets vägnar II. N Schwan li. t. Talman. vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Bonde Ståndets vägnar Lars Olsson • n. v. Talman, R:dr Den i Maj. R:dr Banco i månaden, ifrån och med början äf Mars månad räknadt; sä få hos Eders Kongl.Maj:t Riksens Ständer nu i underdånighet anhålla, det täcktes Eders Kongl. Majit låta Nådig befallning till StatsContoiret afgå, att, på skeende vederböra liga reqvisitioner, utbetala nödiga medel, i den mon behofvet fordrar , med behörig redovisning derför.
Det mäste således vara tydligt för hvar och en, att Skifte kan antagas såsom det säkraste medel till befordrande af Landets odling och jordbrukarens välstånd; och då full ägande rätt icke förr finnes å största delen af Svenska jorden, än Skiftena blifvit fullbordade, anser jag mig böra understödja den princip, sorn ligger till grund för den sednaste SkiftesStadgan, att nemligen på allt, med ordning och Egendoms säkerhet förenligt, sätt, befordra Skiften. Jag bestrider ej, att i Stadgan finnas fel; men jag tror, att de anmärkta ligga mer i behofvet af Redactions förtydliganden, än i grunderne. Jag anhåller derföre att få föreslå någre sådane smärre Redactionsförbättringar. Hvad principerne beträffar, tillstår jag, att jag med förundran hört så olika omdömen deröfver af sakkunnige jordbrukare, och detta bör öfvertyga oss om nödvändigheten och vigten att aflemna den underdåniga Skrifvelse Utskotten föreslagit, med begäran att Konungen ville infordra nödiga upplysningar om behofvet af serskildte Stadganden för olika Provinser. Då Herr Tham här drifvit den sats, att bibehållande af grunderna i 1812 års Författning varit förmånligare för Skaraborgs Län, än de raskare åtgärder, som sista SkiftesStadgan tillåter för befordrande af Skiftesverket, så tror jag att han misstagit sig om Provinsens sanna intresse. Jag vill visserligen ej påstå, att icke un - Den 6 April e. m. 34g <Jer tider af förlorad credit, förstördt myntväsende oell mindre kännedom om ett rätt ordnadt Landtbruk, sådane förhållanden kunna uppstå, som göra Skiftesverkets alltför häftiga pådrifvande skadligt. Men bästa correctivet deremot ligger i serskilta orters kännedom af sine enskildta behof och tillgångar i denna del, och icke uti ett Lagstadgande, som skulle motverka ändamålet äfven under sådane conjuncturer, då Skiftena kunde med lätthet verkställas.
Om meningen är att söka lån mot betydlig rabatt på capitalet, medger jag, att det är consequent att genomdrifva Hr v. Troils förslag oförändradt; men då det deremot kan arithmetiskt bevisas, att det sätt, jag föredrager, är mera vinstbringande såväl i afseende ä capital som ränta, torde det åtminstone böra lemnäs FuIImägtige öppet att försöka detsamma. Hr Lefre'n: Det förundrar mig, att åtskilliga talare, som vanligen påyrka, att näringarna böra bispringas och att man ej bör försvåra utvägarna för den enskilde att dertill skaffa sig medel, att dessa talare nu ifra för ett sådant sätt att Den xg November. 217 att upplåna för Riksg.contcs behof, hvars tendens är att undanrycka näringarna alla låntillgångar. Det är evident, alt Riksg.cont kan få lån mot 3 ä i proc., allt efter de mer eller mindre korta uppsägningsterrninerna, och får fullt för fullo; men en annan fråga blir.: Är det lätt att i Slockholm etablera en sådan lånerörelse för statens räkning, hvarigenom enskilda lånbehöfvande Oupphörligen gingos i förväg? Är det rätt att i Stockholm etablera en stor huf, som undanfiskade för den enskilde de dagliga tillgångarna? En sådan är redan etablerad uti Handelsdisconten; och sedan denna finnes, är det en dubbel ineonsequens att inrätta en dylik jemväl för Riksg.cont. och sålunda ställa dessa i oupphörlig opposition mot Banken, likasom alne dragare, hvaraf man låter den ena undanrycka fodret för den andra. Det är bast, att vi följa andra länders exempel; och jag är öfvertygad, att Riksg.cont. skulle blifva illa i sina aflärer, om en kris uppstod, då näringarna stridde om capitalerna. Det går icke an att stidla statscrediten på så lösa grunder för att vinna några r:dr på räntan, Jag adresserar mig särskildt till Frih. Boye, som alltid visat sig ifra för näringarna; ty i detta fall tror jag, att Ur Frih. misstager sig, då han tillstyrker detsamma sorn reservationen. Frih. Boye:
Om det numera, tvertemot hvad ofvan är anfördt, vöre tillåtet att pröfva den gjorda fördelningen, så synes mig Hernösands kyrka icke skäligen kunna missnöjas med sin lott. Deremot är den af sammansatta Utskotten föreslagna fördelningen synbarligen och i hög grad obillig. Hernösands kyrka skulle nemligen, enligt den, erhålla 194 och Upsala något öfver 500 tunnor, den senare sålunda icke fullt tre gånger den förras anslag. En sådan fördelning skulle i sanning, i förhållande till de ifrågavarande byggnadernas anseende, vigt och behof, vara högst vidunderlig. Men äfven med hänsigt till andra Stift, som blifvit på lika sätt och vid samma tid styckade, synes fördelningen väl proportionerad. Vid sistnämnde Stift finnes nemligen den nya Stifts-kyrkan begåfvad med omkring 80 tunnor spanmål, indelta på orter, der priser äro mycket låga, således i värde ingalunda öfverstigande de till Hernösands kyrka anslagna 70 tunnor. På andra ställen har man med de förunnade anslagen kunnat både bygga och underhålla Stifts-kyrka och Stiftshus utan skuld och utan klagomål. På tvåhundrade årj göra dock 70 tunnor årligen icke mindre än 14,000 tunnor; och då, såsom i Hernösand litet eller intet blifvit användt till den gamla kyrkans upprätthållande, borde en betydlig capital-tillgång vara besparad till nybyggnad. En sådan hushållning är öfverallt vanlig äfven i våra fattigaste landtförsamlingar, hvilka dock, oberäknad vinsäden, icke hafva en enda kappe af Kronans tionde-spanmål; att förtiga det Rikets största och dyrbaraste Domkyrkor icke ega större spanmålsanslag, än det som nu föreslås för Hernösand. Statssamt Allm. Betv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 13. 7 3:o Slutligen äfven vådligt.
S D. föredrogs a nyo Lag-Utskottets d. 9 Juni, pä bordet lagda Memorial rörande en hos Högwörd. Prest-Standet wäckt motion om en preskriptions-tids stadfästande för rättelser i Storskiften och Enstiften, och blef i anledning af derwid gjorda anmärkningar, berörde Memorial till Lag-Utskot» tet ater remitteradt. Ht sugrs. Lx ?rotocoUo. ^.6. 8 il ver 5t olge. Utdrag af protocollet, häller hos Högloft. Ridderstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen L Orebro den iz Junit 1812. S D. biföll Högloflige Nidderstapet och Adeln Lag - Utskouets den 9 sistledne Junti pä bordet lagda och nu a nyo föredragna Memorial i anledning af Riksens Ständers Justitie Ombudsmans förslag att bestämd lösen för Gravations-bewiS matte stadgas. Ot sugra. Utdrag af protocollet, hället hos Högwörd. prest-Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den i; Junti I8l2. S. D.^ag-Utstottets den 9 dennes pa bordet lag de Memorial, om serskildt stadgande för lösen af Er^wations-bewis, föredrogs a nyo och bifölls. Ut supra. Lx krotocollo, st. 77. ^Imuuist. Ut. Den rz Junii. 6Zz Utdrag af protocollet, hället hos Högwörd. prest-Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro, den iz Junit 1812. SD. ä anseende till de anmärkningar, hwilka inom Ståndet gjordes, emot Lag-Utskottets den gude dennes pa bordel lagde Memorial, i anledning-af Prosten Lindeströms till Utskottet remitterade hemställan, om utstakande af witz preskriptions-lid, för klander öfwer Landtmäteri-förrättningar, blef samma utlåtande till Lag-Utskottet äterförwisadt. Ut supra.
Sedan Landsliöfdinge-embetet i detta Län bief mig i Nåder anförlrodt, bar man dock, särdeles i Medelpad och Södra Ångermanland, mest klagat öfver den nuvarande orättvisa fördelningen af delta onus, uppkommet deraf, att skjulsregleringarne uppgjorts för längre lid tillbaka ocb med den på de resandes då vanliga antal grundade beräkning, att de vid gästgifverierne anslagne hållhästar, som utgingo från vissa hemman i mån af deras skatt, skulle vara i det närmaste tillräck lige för de resandes bortskaffande och reserv kastanie åtel’, som af andra hemman utgöras i tur, mera sällan anlitas, hvaremot i sednare tider de resandes ökade antal på många ställen föranledt reservhästarnes oftare anlitande, ända derhän att ett eller annat reservhemman fått utgöra skjuts flera, till och med 30 gånger, då ett hållhemman af lika skaltetal endast skjutsat en gång. För att både afhjelpa detta missförhållande vid utgörande af ett onus, hvartill alla skjutsskyldiga hemman äro i lika mån förpligtade, samt på samma gång, så vidt görligt vore, deruti för alla bereda lindring, bär jag, sedan förberedande arbeten blifvit undangjorda, i sisllidne
Förordningen den 19 Juli 1815, den som är å fri fot, att, såvidt sådant ej förut vid besvärs anförande i Hofrätt emot Underrätts utslag skett, hos Konungens Befallningshafvande, Magistraten eller Kronofogden i orten nedsätta böter, ersättning för rättegångskostnader och hvad Hofrätten derjemte ålagt den missnöjde parten att gälda, samt bifoga besvären bevis om nedsättnirgen eller ock, om den sakfällde är så fattig att han ej kan utgifva de ådömde medlen, förete intyg derom af domstolen eller domaren, eller, om det ej kan ske, af vederbörande kronobetjent eller kyrkoherden i den församling, der den sakfällde bor och har sitt hemvist. Och är i begge dessa författningar för försummelse att iakttaga någon af de meddelade föreskrifterna utsatt det äfventyr, att klaganden skall anses hafva förlorat sin talan och hans besvär ej komma under pröfning. __ I anledning af en vid sisthållna riksdag väckt motion föreslog dåvarande Lag-Utskott i dess Betänkande N:o 89, att Rikets Ständer skulle, för sin del, besluta en författning, hvarigenom dels förklarades, att hvad i 38 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Förordningen den 19 Juli 1835 finnes stadgadt om skyldighet för den, som är på fri fot och vill söka ändring i Underrätts eller Hoteller Olverrätts utslag i brottmål, att nedsätta honom ådömde böter och ersätt - Lag-Utskottets Betänkande N:o 24. 13 ning, eller för böter ställa borgen, eller ock förete intyg om sin fattigdom, upphört att vara gällande; dels ock stadgades, att 3 Kap. 5 8 Utsöknings-Balken skulle erhålla ett tillägg af denna lydelse: »Hvar som i brottmål blifvit tilldömd ersättning för skada eller kostnad, håfve ock rätt derför njuta utmätning, ändå att ändring i högre Rätt sökes, ställe dock för det, som lyftes, full borgen.» Detta förslag lyckades emellertid icke att vinna Rikets Ständers bifall.
R:dr, hvartill de enskilda tillgångarne ej voré tillräcklige, omförmäide årliga belopp måtte, intilldess annan tillgång kunde beredas, till Vetenskapsoch Vitterhets-Samhällets disposition i Nåder anvisas, emot skyldighet för detsamma, att, inför Vetenskaps-Academien eller annan vederbörlig myndighet, årligen redovisa sina åtgärder för den locala naturforskningen och Musei förkofran, såsom vilkor för medlens anordnande ett påföljande år; så och efter det Vetenskaps-Academien blifvit hörd och i underdånighet yttrat, att ifrågaställde Museum väl ännu endast vore i sin början, men kunde dock, såsom centralpunkt för insamling af naturalster från Rikets vestra skärgård, blifva för studium af Skandinaviens Fauna, äfvensom för Rikets publika naturhistoriska Museer af ganska mycken vigt, har Kongl. Marjt, enär tillgång af allmänna medel för ifrågavarande ändamål saknades, genom till Stats-Utskottet aflåten Nådig Skrifvelse, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på behofvet att lill förenämnde Museum anvisa ett anslag af 5oo R:dr årligen. Ulskottet erkänner väl det förtjenslfulla uti den ifrågavarande stiftelsen och nyttan, att i Rikets provinser hafva dylika samlingar; men Bill. lill R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 jfustiticeOmbiidsm. EmbetsBerdttelrer. 301 ställt vederhäftig borgen, så att någon förlust för Eders Kongl. Maj:t och Kronan, om samma Inventarier förr eller sednare under Arrende-tidens lopp completieras , icke synes vara att be> fara ; Och, som han i sin underdåniga ansökan rörande öfvertagande af Hedbergs andel i Arrendet och den dervid ingångne förbindelse för den af Hedberg ådragne Inventarii-brist Femtusende Tvåhundrade Aderton Riksdaler , Tjuge Skill.
BondeSt. har deremot för en sådan förändring gjort intet. BorgareSt., pä samma vis intet. Det yrkar visserligen allmänna val, men vill göra eli undantag för sig sjelf, då det fordrar, att småstäderna, som endast äro bebodda af borgare, skola välja särskildt. Förberedande statistiska uppgifter kunna visserligen samlas af en comité', men jag tror, att Tabellcommissionen bäst kan upplysa 602 Den 22 Maj. derom. Om Regeringen på Sländernas önskan anbefallde Tabellcommissionen alt dermed gå tillhanda, så tror jag visserligen, att ett klokare representationsförslag skulle kunna uppgöras än som lills dalö blifvit gjordt, nemi. så vida man vill begagna dessa statistiska uppgifter, hvilket hittills aldrig skett. Då man här åberopat den Engelska reformhillen, så torde R. o. Ad. tillåta mig, som var närvarande under hela den tid, da denna reformbitl genomdrefs, alt lemna några upplysningar derom. Man bedrager sig helt och hållet, om man tror, såsom man verkligen här i allmänhet blifvit förledd alt Iro, genom våra tidningar, som hemta sina uppgifter endast frän radikala Engelska tidningar, om man tror, säger jag, att reformhillen var ett afgörande steg lill democraliens fördel. Detta var alldeles icke händelsen. Rolten boroughs voro icke uteslutande i aristocratiens händer; många deraf tillhörde medelclassen, (lera tillhörde judar, och i allmänhet penningekarlar, som hade köpt dem, för alt få inflytande i Parlamentet. Då dessa lyckligtvis försvunno, (ingo grefskaperna flera röster än förut, och det är grefskapernes röster egentligen, sorn inuehafvas af landets jordaristocrali. Resultatet är äf\en, alt Underhuset aldrig har varit så aristocratiskt sammansatt, som nu efter reformhillen. Med sakkännedom kan man således icke åberopa reformhillen såsom ett verktyg till democraliens framskridande i England. Jag högaktar democratien, om den är bildad, den utgör ett nödvändigt element i den constitulionella monarkien, men den bör derföre icke vara allena regerande, utan hör hafva en motvigt i det eonservativa elementet.
Ofvanberörda obligationer med lägre ränta än 4 procent; Fullmägtige obetaget att, i händelse omständigheterna skulle dertill föranleda, nedsätta belåningsvärdct å de i l:a och 2:a punkterna omförmälda obligationer. 3:o mot tillika ställd antaglig borgen för den brist i verkets fordran, som vid hypothekets användande möjligen kan uppkomma: a) aktier i Hjelmare kanaloch slussverks-bolag till högst 50 procent af aktiekapitalet; b) aktier i Södertelje kanaloch slussverks-bolag till högst 50 procent af det ursprungligen tecknade kapitalet, belöpande sig till 10 procent af den summa, nuvarande aktier upptaga; och c) aktier i Göta kanal-bolag, af första klassen, till högst 33j procent å primitiva aktiekapitalet. “Lånen meddelas å en tid af högst 6 månader.“ Mom. 3. Lån mot hypothek af löpande förskrifning eller accepterad invisning utgifves icke å mindre summa, än 1000 R:dr Runt, samt mot hypothek af aktier och publika papper å lägre belopp, än 200 R:dr samma mynt, eller annorlunda än å hela tiotal Riksdaler derutöfver. De i §§ 162—166 intagna föreskrifter äro sammanförda i en paragraf. Belåningspriset skall, enligt berörda föreskrifter, af Fullmägtige bestämmas å jern, stål, messing, koppar m. m. i Juni och December månader hvarje år för påföljande halfår till högst, trefjerdedelar af pantens försäljningsvärde, enligt mäklare-attest eller eljest kända förhållanden och å tackjern före slutet af hvarje år för nästföljande året, med afseende å konjunktur och öfriga omständigheter, till högst tvåtredjedelar af det pris, som årligen för hvarje bergslags särskilda tillverk - Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 43 ningar, såsom lösen för Kronans tionde-tackjern, af vederbörande embetsverk fastställas. Dessä för belånihgspriséts bestämmande föreskrifna tider äro ieke lämpliga oell sättet för bestämningen är, hvad angår tackjern, föråldradt.