Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
CommerceCollegium uppgifna förslag i det närmaste kunna följas. 44o Besv och Ekon. Utsk. Betankanäe.n Herr Prosten Säve inlemnade följande skriftliga Anförande: Förenande mig hufvudsakligen med Hedervärda BondeStåndets Fullmågtige i deras önskan af ett allvarsamt och ändamålsenligt motverkande af det inritade öfverllödet, får jag vördnadsfullt åberopa mina förut i detta ämne yttrade tänkesätt och grunder. Sedan urnder våra öfverläggningar luxen i allmänhet blifvit försvarad och på det fördelaktigaste föreställd, kan det icke af HögloflUtskotet finnas otjenligt eller oangenämt, att detta grannlaga ämne äfven på en motsatt sida skärskådas och granskas. Jag kan icke hvarken vara blind eller känslosös för oord' bingarne och skadan inom vårt land af ett öfverdrifvet yppighetsbegär, grundadt lika mycket i högfärden som i njutningsålrån. Jag misskänner ej källan till detta onda, denna urartade böjelse i mennisko na turen och vår sinnlighet. Jag känner väl, att hvad man kallar öfverflöd oeh förfinad lefnadsart, är relativt och måste efter olika tid och samhällsskick olika dömmas, att Luxen j emväl kan synas medföra vissa fördelar. Men hvarföre blott tala om dessa fördelar? -—• Hvarföre öfverdrifva dessa, ända till att nästan berömma Luxen? Hvarföre till en motsats af den rättelse och måtta, deri billigt önskas, anföra vildars och Kamschadalers seder? Hvarföre ur historien framrycka och gäcka vördnadsvärda Lagstiftare, hvilkas statsförfattniagar, just genom deras inrättningar längst bibehållit sitt bestånd och sin ära? Eesv. och Ekon. JJtsk. Betilnhanden. 44* Jag erkänner, att begär till beqvämlighet och välmåga är lofligt och nyttigt. Men hvarföre förvillande söka rättfärdiga sjelfva öfverflödet och yppigheten, sorn, i kraft af ordet, uttrycker det utsväfvande och omåttliga?
Ibland dessa kan glasfabrikationen räknas, och jag har rättighet att säga, att en af de störste gläsfabrikauterne i vårt land önskar alt tullen ä glas ej må förhöjas, hvarigenom det blefve honom omöjligt alt täfla med utländningen, i anseende till den uppmuntran, som derigenom uppstår 15G Den 11 Januari f. m. för lurendrejaren af denna vara. Utsk. har deremot försummat alt nedsätta tullen på de första lifvets förnödenheter för den fattige, nemi. salt och sill. Mig lemnadcs visserligen det svaret vid sisth riksdag, alt desse varor kunna den fattige icke undvara, således vore. man säker, att Staten skulle fä en stor inkomst på dem; men, mine Hrr, delta är att ockra på den fattiges lifsförnödenheter, och man borde besinna dessutom, att i fall tullen nedsällcs, får Slaten ändå sitt igen genom den större consumtioncn, men med den skillnad att Slaten då kan uppbära sin inkomst med godt samvete. Jag hade önskat, att någon af de mera genomgripande principer, som jag nu med få ord förordat, blifvit lagda till grund för vår tullstadga; men då så ej skett, kan jag ej undgå alt förena mig med dem sorn önska, att den nuvarande tulltaxan, byggd i allmänhet på en liberalare princip, måtte bli orubbad, med undanlag af de förändringar deruti, som Konungen funnit skäligt att vidtaga sedan förra riksdagen, hvarom jag vördsamt anhåller om propos. Hr Lefre'n, Johan Pehr: För mig, som under de 4 föreg:de riksdagar jag haft äran vara ledamot af detta Stånd, med lifligt intresse deltagit i öfverläggningarne ronde nu ifragarvar, ämne, är det mer än glädjande att se den stora grundsats för tull-lagstiftningen hyllad, som jag alltid försvarat och hvilken jag med min ringa röst alltid hädanefter skall komma att försvara, nemi. stadga i tull-lagstiftning.
Det låg alltid något af frisk, landtlig naturlighet i hans umgänge och konversation, som tilltalade och piggade upp den han kom i beröring med, då grefven deremot var en typ för den blaserade Stockholmskavaljeren, som söker agera nordens parisare comme il faut. Det var visst tionde gången, på en bal hos öfverste * * *, som de bägge herrarne spelat rollen af rivaler för nöjet att, som jag trodde, få — förarga hvar andra. » För tusan, är den karlen också här i qväll, han är då öfverallt och ingenstädes, der man önskar se honom! » brast grefven ut och klämde med en ful grimas fast monoclen i ögonvrån, då han efter första valsen blef varse sin medtäflare. » Hvar önskar ni då se min vän hofmästaren? » frågade jag. » Hvar ?I Han kan dra åt skogen tycker jag, uppriktigt sagdt. » » Ni är för älskvärd i er » uppriktighet », men jag för min del föredrager heller era artigheter, herr grefve. Ty tänk om ni vore lika uppriktig mot mig som mot hofjägmästaren hvad skulle jag icke då få höra. » Pristäfling n:r 2. Sedan tiden för den första pristäflingen nu tilländagått och inom den samma inlemnats ej mindre än trettio sex (36) täflingsskrifter, hvilket ju visar, att täjlingen väckt ett lifligt intresse, hafva vi beslutit att redan nu anordna en ny pristäfling ', till hvilken vi utsatt två (2) pris å tjugu (20) och tio (10) kronor. I PY i I M I LJ \ J IN annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom 3. Gum2elius annonsbyrå och ' hes redaktionen. Abonnentsamlare antagas. » Åh, min nådiga, med er är det en annan sak. Er afgudar man, då man gör något alldeles tvärt emot med den der björnen! » » Så, det var okristligt.
För att icke uppehålla diskussionen och föranleda en serskild propos. frän Hr Gr. o. Landlm:s sida, afslär jag från min anmärkn., ehuru jag anser den grundad. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Land tm. framställde propos. lill bifall å Ulsk:ns ifrågavande utlåt., samt då härvid ropades starka ja jemte åtskilliga nej, tillkännagaf det han funnit ja öfvervägande. Föredrogs och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Ufskrns nedannämnde d. 23 dennes e. m. pä bordet lagda betänk :n : N:o 55, i anleda, af väckt fråga om ändring uti 1 § af 2 Cap. B. B. Ben 27 September. 509 N:o 56, i anledn. af väckte frågor om ersättning ät nämnd för biträde vid syner och extra förrättningar; N:o 57, i anledn. af väckt fråga om options-rätt för åboer å stomhemman; N:o 58, i anledn. af väckte frågor om ändring i K. förordningen om socknenämnder å landet d. 29 Augusti 1843; N:o 59, i anledn. af väckte motioner om ändring och förklaring dels af fiskeristadgan d. 14 November 1766, dels ock af reglementet för Nordsjö-fiskericrne i Götheborgs och Bohus län d. 21 Juli 1774; samt N:o 60, i anledn. af väckt fråga att houpptecknings-afgiften i Stockholm må bestämmas ali utgå till lika belopp i alla ofrälse sterbhus. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskms d. 23 dennes e. m. på bordel lagda betänk. N:o 61, i anledn. af väckt fråga om uppsättande af 2:ne nya årgångar predikotext^-. Ilr Printzensköld, Carl: Jag anhåller alt få veta huruvida något prot.-utdr. rörtde PresleShs beslut i detta ämne lill B. o. Ad:n ankommit.
Berg hemställt, att, om, detta allt oafetadt, motionen skulle afslås, det åtminstone måtte förklaras utgöra en rättighet för hvarje Församlings Kyrfeo-Råd, att vid hvart års slut taga afskrift af Förteckningen öfver födda och döda, derå erhålla Pastors intyg om rigtigheten, samt den sedermera till förvar i Härads-Rättens Archiv nedlägga för framtida rättelse och upplysning, och har Berg ansett desto heldre nödigt, att hos Kongl. Majst måtte i underdånighet begäras, det ett allmänt gällande påbud härom blefve utfärdadt, som, ehuru enskildta Utdrag ej af Presterskapet kanna förvägras dem sådan© äska, Berg förment Besv. oeh Ekon. Utsk. Betänkanden. 753 samma beredvillighet å en del ställen icke vara att förvänta vid ifrågavande fall. Då Utskottet till förnyad öfverläggning förehaft ämnet, har Utskottet icke kunnat förändra den tanke, som det i sitt förra utlåtande yttrat, att egentligen endast för de tillfällen, då Kyrkoböcker genom våd. eld eller annan olyckshändelse gått förlorade, någon fördel kunde vinnas deraf, att tillgång till kännedom om deras innehåll å annat ställe vore beredd} och Utskottet har i följd häraf hvarken kunnat föreställa sig möjligheten, att Kyrkoböckernes förande skulle af någon Pastor underlåtas, eller trott den förutsatta händelse, att en Pastor skulle kunna tillåta sig förändringar i Kyrkoboken rimligen vara att befara. I förra fallet vore ock förgäfves, att vänta någon controllerande uppgift, då de anteckningar, hvarur den skulle hemtas, alldeles saknades; och med lika skäl, som man ansett 6ig kunna antaga en så långe drifven efterlåtenhet hos förmän, att försummelsen a£ Kyrkoböckers hållande a£ dem kunnat lemnäs oanmärkt, skulle man ock kunna förutsätta en fullkomlig brist på tillsyn öfver fullgörandet af förbindelsen, att insända utdrag af Kyrkoböckerna, hvarigenom således det correctiv emot en slik försummelse, som man härmed ville åstadkomma, skulle förfela sin verkan. Bihang till RiksSt, Fröt. >(323, gide Sami.
Gifve Gud att detta omdöme ej innebure en olycksbådande profetia så till vida att våra skogar hänsynslöst sköflas, icke allenast på de ställen hvarest marken är i stånd att löna åkerbrukarens mödor, utan äfven der björken och eken finna en sparsam näring i en stenbunden grusmark, hvilken – utom nämnda trädslag – knappt eger förmåga att frambringa annat än enbuskar och ljung. I Skånes mellersta och norra del hafva funnits och finnas ännu partier af utomordentlig skönhet, men de försvinna eller förändras alltmera. Liksom der är himmelsvid skilnad mellan den flacka, bördiga slätten, hvilken sträcker sig öfver den sydliga delen, och de högländare trakterna åt norr, så är den tröge slättbon i mycket olik skogstrakternas lifligare befolkning; äfven bygdemålet visar stora skiljaktigheter. För en främling som besöker Skåne tycks den lägre befolkningens skaplynne närma sig till slö likgiltighet, men oftast är detta orubbliga lugn endast ett sken, frambragt af vanans magt eller en bakvänd föreställning om det passande, det ”passar” sig aldrig att visa en alltför stark sinnesrörelse ty då kunde man lätt bli ansedd som lite ”artig” (tokig). Under allt detta kunna ofta stora lidelser drifva sitt spel, och hvem vet hvilka dramer som föregått de mord och sjelfmord hvilka tidningarne omnämna! Det är icke alltid de hafva en så lumpen, nästan löjlig anledning som när ryktaren gick och dränkte sig derföre att ett par kor dött. En trumpen likgiltighet är den täckmantel under hvilken månget brott mognat från tanke till utförande och mycket torde röra sig under den enformiga alldagligheten, hvilket den ytlige betraktaren icke anar. Skåningen är vanligtvis ihärdig eller snarare förstockad i så väl godt som ondt och om han äter dugtigt, arbetar han oftast i förhållande dertill; det synes ej gå fort men går jemnt, och jag har hört jernvägsingeniörer säga att bland deras sammanrafsade arbetare voro skåningarne de uthålligaste.
Summa b.ko r:dr 24,029: 4. 7. Efter att hafva tagit fullständig kännedom om hvad här ofvan anförda handlingar innehålla, får Utskottet, för sin del, yttra, att, sedan sist förlidna riksdags Bevillnings-utskott, medelst ett af Rikets då församlade Ständer godkändt utlåtande, förklarat, att utgörandet utaf den bevillning, som för utrikes beskickningarnas hela aflöningsanslag blifvit eriagd, icke varit en följd af något stadgande i Bevillningsförordning en, utan endast härrört af saknad upplysning om beloppet af den aflöning, som från Svenska statsverket till minister-staten rätteligen utgått, måste, enligt Stats-utskottets åsigt, de vid nämnde beskickningar anställde embetsoch tjenstemän anses berättigade att, i likhet med andra skattskyldige, af allmänna medel återbekomma hvad, som kan visas vara för mycket eller orätt affordradt och vederbörligen inbetaldt. Beträffande derefter den grund, hvilken blifvit föreslagen och tillämpad för bestämmandet af det bevillningsbelopp, desse embetsoch tjenstemän under den förflutna tiden erlagt utöfver hvad, som, enligt gällande bevillningsförordning, belöpte för deras sådan beskattning underkastade aflöning, så anser Utskottet denna grund, eller förhållandet mellan de begge förenade rikenas hela årliga bidrag till de diplomatiska utgifterna, vara den enda riktiga och härvid fullt tillämpliga, samt fördenskull jemväl böra af Rikets Ständer gillas och godkännas. Vidkommande åter tiden, för hvilken vederbörande löntagare eller deras rätts innehafvare böra komma i åtnjutande af de restitutioner, hvarom nu är fråga, så synes det i allmänhet gällande stadgande, att de i statens kassor orätt influtna afgifter skola, vid förlust af vidare talan, i föreskrifven ordning återsökas inom 3:ne år efter betalningsdagen, icke skäligen böra eller kunna tilläm, pas i afseende på restitu eran det af den lönebevillning, som blifvit förenämnde embets och tjenstemän påförd och af dem på stadgadt sätt eriagd. Dessa. Stats-ltskottets
Hot Canzler uppläste det wid dolta Protokoll bilagde Förslag lill Kongl» Maj:«s Nädiga Proposition till 9l>kse»s Ständer, rörande wal af en Efterträdare till Swerige» Krona, hwilket pä Stats Riders Ledamöters enhälliga underdåniga tillstyrkan af Kongl» Majit t Näder gillades. ta käsm ?»otc>colli« 6. sk VVsttsrstsäk. Wördsamt Memorial l ^ i i följe af 59 §. Riksdagsordningen döt äligqe» Erpedikisng u skottet att lära Utgifva ve handlingar som utgöra Bihangek till samtlige RlksständenS Vcsrocoll, sär Uljkolter hos Riksens ^öglofl. Stän, dök 5- Den 18 Aug. der anmäla sin ödmjuka anhållan, at dels -illa Ständens Protecolls Utdrag mätte lUffotiet meddelas. ^dels alla Utskott mätte anmodas, att af sina Betänkande», och sörkieuiagar en afffrift äfwen lill Expeditions-Utskottet i god tid insända. Ore, Lro den i8 Augusti igtv. k. StrömfeltL.uäv. körner; LZZs. Lric Cliston, frän Stockholms Län. Utdrag af Högloft. Ridderssapets och Adelns Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro, -en -8 Augusti 1810. S. D. Emedan Högloft. Ridderskapet och Adeln lätit sig föredragas ett den ,Z sistledne pä bordet lagdt Memorial ifrån det särskilda Utskott Riksens Högloft.
Båda dessa för afslag af Utsk. anförde skäl voro likväl, enl. min upfattning, af den beskaffenhet att de hvarken af Utsk. bordt anföras eller af RiksSt:n gillas; Utsk:s Betänkrde blef ock hos R. o. Ad. med ogillande lagdt till handhne. Undersöker man hvad det först förekommande skälet angår, huru vid förevande tidpunkt inom andra Europeiska Stater tillvägagick, så finnér man, att bifall och understöd icke allenast lemnades åt enskildte Officerare att i det pågående kriget deltaga, utan till så väl krigstbeatern vid Donau som Krim afsändes hela af Officerare sammansatte komitéer, för att på stället följa krigshändelsernas gång. Det enda deremot, som hos oss vidtogs, var, att sedan stridsbullret vid Sebastopol tystnat och kulorna uphört att hvina, ditsändos en Officer, för att taga fästningsruinerne i skärskådande. Pröfvar man åter Utsk:s andra skäl för afslag, så finner man med verkligt vemod, att samma Utsk. som afslår 6000 r:dr till militärbefälets praktiska utbildning genom bibringad krigserfarenhet, beviljar såsom mera maktpåliggande ett förökadt årligt anslag af 14,000 r:dr till K. Theatern! — Valet emellan fäderneslandets försvarare och theatern utföll således lill den sednares fördel. För min enskilda del anser jag dock framgången af min omordade motion lika maktpåliggande i dag som jag ansåg den år 1848, och som jag uti den K. Proposm om Statsverkets tillstånd och behof, oaktadt allt hvad deruti om förökade anslag förekommer, ingenting kunnat upspåra rörande det af mig ifrågasatta, af R. St:r till nytta och gagn erkända, samt på arméebefälets framtida tjenstbarhet i så hög mån inverkande förhållande, så anhåller jag härmed vördsamligen att nu för 4:de gången få förnya min i ämnet gjorda motion. Ett förökadt skäl dertill hemtar jag äfven af förberörde Nåd.
Det svarta palazzo Geraci stod eldrödt, som om det hade belysts af en eldsvåda. Man såg ingenting af världen utom torget. Allt där utanför var djupt mörker, och detta gjorde, att hon åter tyckte sig känna igen det gamla förtrollade Diamante, som ej låg på jorden, utan var en helig borg på ett af himmelens berg. Rådhuset med de tunga balkongerna och den höga trappan, det långa nunneklostret och den romerska porten voro åter härliga och förunderliga. Och hon kunde knappast tro, att det var i denna stad, som ett så förfärligt lidande hade drabbat henne. Midt inne i den stora människomassan, kändes ingen kyla. Vinternatten var ljum som en vårnatt. Och donna Micaela började känna inom sig något af vår. Det började skälfva och darra inom henne på ett sätt, som var både ljuft och förfärligt. Så måste det kännas i Etnas snömassor, då solen upplöser dem till gnistrande bergbäckar, Hon såg på människorna, som fyllde torget och förvånade sig öfver att hon hade varit så pinad af dem på förmiddagen. Hon tyckte nog om att de älskade Gaetano. Ack, om han endast fortfarit att älska henne, skulle hon varit outsägligt stolt och lycklig öfver deras kärlek. Då skulle hon kunnat kyssa dessa gamla valkiga händer, som formade bilder af honom och knäpptes till böner för honom. Som hon tänkte detta, slogs kyrkdörren upp och en stor, platt vagn rullades ut ur kyrkan. Högst uppe på den rödklädda vagnen stod San Sebastiano vid sin påle, och nedanför bilden sutto de fyra sångare, som skulle täfla. Det var en gammal blind man från Nicolosi, en tunnbindare från Catania, som ansågs vara den bäste improvisatore på hela Sicilien, en smed från Termini och den lille Gandolfo, som var son till väktaren på rådhuset i Diamante. Alla människor förvånade sig öfver att Gandolfo vågade uppträda i en så farlig täflan. Gjorde han det månne för att behaga sin fästmö, den lilla Rosalia? Ingen hade förr hört talas om att han kunde improvisera. Han hade aldrig i hela sitt lif gjort annat än ätit mandariner och stirrat på Etna.
I öfrigt tror jag mig icke sakna anledning till det yttrande, att då man jemförer effecten af ConstitutionsUtskottets granskning under de förflutne Riksdagarne på divisioner af S personer, och deras derunder till Riksens Ständer framställte yt - Den 25 Martti. tranden och omdömen, med Riksens Ständers Revisorers granskning och omdömen af Revisionens fulla personal 24 personer, denna jemförelse skall tala emot Utskottets principe, till förmohn för ett större antal af granskare, som acke af det större antalet förspordt något hinder för den jemna lugna uppmärksamheten, hvarigenom Nationens rättigheter likväl tryggast bevakas dä den ursägt, för underlåten granskning, icke kan få förcbäras att man icke känt ämnet och icke suttit på den division, der det kunnat förekomma Under åberopande af hvad jag nu anfört, och med förbigående af de svagare 6käl, Utskottet emot dess förstärkande, anfort, anhåller jag vördsammeligen att få fästa Ridderskapefs och Adelns uppmärksamhet derpå „ att frågan som nu är föremål, för öfverläggning icke är så likgiltig, som vid hastig^åsigt den torde flere förekomma, utan deremot för framtiden af ganska stor vigt, helst densamma, i anseende till tillämpning af granskningssättet af Regeringsärender, närmare rörer hufvudgrunderna i vår Constitution, enär ConstitutionsUtskottet genom dess uteslutande rättighet till bedömande och ansvars yrkande är den enda Constitutionelle motvigt emot administrativa åtgärder, hvarom den enskilt* Riksdagsmannen icke äger omdömesrättighet, utan måste lägga hand på munnen under trones lydnad; och bade väl vid Constitutionens antagande, Riksens Ständer aldrig medgifvit, att det, i 29 §. Riksdagsordningen föreskrifne antal, af 24, till läsning af StafsRådets Protocoller skulle Dea Jg Martn.
Jag har tagit mig fri - 374 Den 14 December f. m. beten att i denna fråga vädja till Slåndets gra n n 1 agen b e tsk ii 11 skr, och hoppas ännu alt icke hafva gjort detta vädjande förgäfves. Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, yttrade II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm., att den ledamot, som icke instämde i Ståndets beslut, enligt 1 mom. 57 § Riksd.Ordn., ägde ostridig rättighet alt få sin särskilda tanke hos de öfriga RiksStm anmäld, dä han iakttog hvad detta mom. föreskrifver; men att enligt II. Ex:s omdöme detta stadgande hade afseende på det vanliga sättet att communicera beslut med öfriga Stånd, hvilket i alla händelser skall iakttagas, och deremot icke afsäg de fall, då RiksStm genom deputationer inbjödo hvarandra att instämma i fattade beslut. II. Ex. trodde således icke, hvarken att den ledamot, som var af särskild tanke i ämnet, kunde genom begäran alt fä sin tanke meddelad andra RiksSt., uppehålla deputationens afgång, eller att han ägde fordra, ätt deputationen skulle medföra hans dictamen till protocollet. Deremot föreställde II. Ex. sig, att något hinder icke mötte det af Gr. Cronhjelm väckta förslag, alt uti det prot.utdr., hvarmed deputationen borde vara försedd, blefve så inrältadt att det utvisade, dels huru voteringen, om den komme alt äga rum, hade utfallit, och dels hvilka personer emot beslutet sig reserverat. Frih.
N:o 18. hänseenden äfven mätte för Kongl. Majit i underdånighet framläggas. i Gap. Om oloflig utförsel eller införsel af voror samt ansvaret derå. 2 §. För att i denna §. vinna mera enkelhet och tydlighet, hafva Utskotten trott innehållet böra blifva följande: ”Beträdes någon med sådan förbrytelse, sorn ”i i §. säges, bote forsta gången godsets halfr ”va värde; andra gången godsets fulla värde; ”och tredje gången, eller oftare, dubbla värdet :*och straffes derjemte, i sistnämnde fall, med allmänt arbete.” (Se Författningens Redaction.) S §• Enär Krono-Betjente bör lemnäs rättighet, att äfven åtala brott emot ifrågavarande Författning, få Utskotten hemställa, om icke Krono-Betjente samt Landsoch Stads-Fiscaler, hvilkas skyldighet det är att vid alla tillfällen, som deras Embeten föranleda, bevaka Statens lätt och bästa, böra för förbrytelser emot denna Författning straffas lika med Tull-Einbetsmän, och sådant genom följande förändring i denna §. uttryckas, nemligen: ”Beträdes Embetseller Tjensteman, eller ”Betjent vid Tull-, Lots-, Dykerieller Hall”verket, Krono-Fogde, Länsman, Stadsoch ”Lands-Fiscaler eller Fabriks-Ombudsman, etc.” (Lika med Redactionen i Författningen.) Bevilln.- Lago, Oec. Utsk. Bet.
Nej, kommer 63 §. att, i likhet med Borgare-Ståndets beslut, erhålla följande lydelse: ”Oberoende af de åtgärder, Banco-Fullmägtige hafva att vidtaga till förstärkning af Bankens metalliska cassa, åligger det Fullmägtige aLt, när större uttagningar af silfver från Banken ega rum eller Bankens ställning i öfrigt det påkallar, a) minska utlåningen genom Handelsoch Närings-Disconterne och afslå ansökningar om nya creditiv; b) alldeles inställa nämnde utlåning samt indraga större eller mindre del af utlåningen på namn och reverser med omsättningsrätt genom Banco-Disconten och Låne-Contoren; c) antingen, emot betalning i Bancosedlar, försälja innehafvande Obligationer, eller upptaga lån emot räntebärande förbindelser, ställda pi viss tid eller uppsägning; samt Förstärkta Banco^Uiskottets Memorial, N\o 60. 9 il) genom vägran af nya lån, efter liand minska öfriga grenar af Bankens lånerörelse, den på fastigheter dock i sista rummet; börande dessa för metalliska cassans bibehållande, medelst förminskning af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser, anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade.” Vid denna votering hafva rösterne utfallit med 76