Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Först som fästmö», säger hon, »hade jag kommit några få gånger på teatern; jag hade sett Hamlet och blifvit djupt gripen, ett par moderna komedier och känt mig upprörd i hela min rigorösa, ännu halft pietistiska, sedlighetskänsla af den lättsinniga och ytliga tonen häri. (Dessa första teaterintryck återfinnas hos Arla i En bal i societeten). Och detta var hela min teatererfarenhet. Det var således onekligen ett mer än djärft företag att skicka en pjes, skrifven på 14 dagar och läst endast af en yngre flickvän, till dramatiska teatern.» Hon skildrar den hänryckta häpnad med hvilken hon mottog underrättelsen om antagandet af pjesen, tjusningen af de hemlighetsfulla underhandlingarne med teatern, af att själf i sällskapslifvet få svara på frågor hvad hon tyckte om pjesen och om hon icke hört hvem som skrifvit den o. s. v. Hon fortsätter: »Den känslan att sitta midt på parkett och höra publiken ropa på författaren, och en skådespelare komma in och upplysa, att teaterdirektionen själf icke visste hvem författaren var – och vara lugn i medvetandet att icke en enda nyfiken blick riktades mot en själf, att man var där blott en åskådare bland de andra – det är en glädje, som man sedan aldrig får smaka mer; icke heller får man mer höra de fullkomligt oförfalskade omdömena om sitt arbete, sedan man nödgats ställa fram sin person som representant för sin diktning.» Om denna första, hemliga, berusande diktarlycka skref hon på sommaren 1873 under en norrlandsresa en prosadikt. Hon kallade den Fantasi vid Sollefteåfallet. Den berättade i sagoform om en ung fura på Multråberget, som växte snabbare än alla sina systrar för att snart bli huggen och få ila till fallet, som tagit hela hennes hjärta. För detta lycksaliga, efterlängtade ögonblick, då hon skulle slutas i forsens stora, eldiga famntag, offrade hon allt. Sagan slutar sålunda: »Ett långt lif af lidande och långsamt bortdöende väntade den arma furan på andra sidan forsen; hon fick aldrig mer se den gröna skogen, aldrig mer höra foglarnes sång, aldrig, aldrig höra forsens brus eller se dess skummande böljor! Men, hvad mer!
Att den, vid numerkarls antagande och inskrifning uti de å LandsContoret befintlige Recruleringsrullor, Corapaguie-Chefen förbehållne approbationsrätt, hvarigenom Rotehållarne i så målto skola vara underkastade godtycklig behandling, sorn recruten, ehvad han antages eller icke, dock fordrar utbekommandet af den betingade legan , måtte antingen upphäfvas eller inski änkas på det sätt, att Compagni-Chef, om anledning förefinnes, väl må hos Kongl. Majlis Befallningshafvande i orten göra framställning emot karls antagande i kronans tjenst, men att karlens ovillkorliga kasserande icke må deraf blifva en följd, så vida han vid antagandet varit försedd med nöjaktige Presteoch Läkare-betyg, utan bero på ben alde auetoritets pröfning och afgörande, med lemnad rättighet för Rotehållarne att uti beslutet derom, i vederbörlig ordning, söka rättelse; samt 4:0 Alt den, sisllidne höst, vid då hållen General-Mönstring med Båtsmans-Compagnierne på Gottland, till Rotehållarne gjorde Iramslällning att de skulle befrias från Båtsmans förseende med de för hans utredning och utrustning lill tjenstgöring erforderlige persedlar, emot erläggande Bih. till R. St. Trot. 1834 4 Sami.' 2 Afd. i ;sta Häftet, 2 Ilo StatsSamt Allni Bcsv. och Ocean, Ut sk. Utlåtande 2V;o A» of det för året derå gällande markegångspris, måtte, enär denna framställning vid nämnde tillfälle icke antogs, varda lill Rotehållarne förnyad, emedan omforma Ide vägran härledde sig dels af okunnighet om de förmoner, som deraf borde uppkomma, dels ock af fruktan hos de. lillslädesvarande ombaden alt handla emot hemmavarande Roleinteressenters åsigt af saken; oell har Riksdagsfullmäktige!! Per Isacsson från Gottland uti Kolmodin. s berörde yrkanden sig förenat.
Götha CanalStyrelse har dorumenterat sig vara berättigad till uppbärande af arbetsbiträdet, hvilket inträffar så snart vilkoren äro uppfyllde och Revisionen sådant bestyrkt. Jag delar således med Grefve Spens den öfvertygelse, att BancoFullmägtige ej behöft hänskjuta denna fråga tili BancoUtskottet, utan hade bordt på eget bevåg, i stöd af deras erhållna föreskrifter, bevilja utbetalningen. Hvad ytterligare beträffar Herr Cederskjölds mening , att Bolaget, genom detta utrordrande af biträdes-Summan, medgifvit sig vilja afstå ifrån all rätt tili ersättning för Disconten , kan jag ej dertill finna någon anledning, då dessa frågor ej med hvarandra stå i något sammanhang. Bolaget har ej refererat sig till något vid denna Riksdag fattadt Beslut, utan endast åberopat föregående Ständers ännu gällande föreskrift, och deraf begärt verkställighet. Herr Cederskjöld: I anledning af den siste värde Talareas yttrande, torde jag å nyo lå erinra, att hvarje anspråk på ett Contracts 314 Den 13 Maji, uppfyllande, nödvändigt innebär ett tillkännagifvande, att äfven på sin sida vilja uppfylla samma Contract. I och med det samma således CanalBoiaget yrkat uppfyllandet af det löfte, som 1815 års Ständer gifvit, har det också i sjelfva verket förklarat sig vilja till alla delar uppfylla sina deremot åtagna för bin» dHser. Miri anmärkning var derföre alldeles icke någon enskilt reservation; utan blott en erinran om. den i sjelfva sakens natur grundade betydelsen af B lagets veu kstäilda anspråk på det lofvade Byggnads biträdet. Herr Heykensköld, Datlof: Tå BancoUtskottet uti dess Betänkande upplyst, att genom Revisorernes Berättelse blifvit intygadt, att Götha-Canalarbetet under sistledit år blifvit fortsatt enligt den fastställde arbetsplanen och Bolaget i öfrigt fullgjort de för Byggnadsbiträdets erhållande nödige vilkor; sä kin jag ej finna någon orsak, hvarföre den för detta år återstående delen af nämnde lån biträde, elier 220,000 R:dr, skulle Bolaget förvägras.
Då, efter hvad jemväl upplyst blifvit, den vid Hallströms hos Kgl. Maj:t i underdånighet anförda besvär fogade attest öfver medlens deponerande i Södermanlands läns Känteri blifvit, för verkställighet af Kongl. Maj:ts nådiga utslag, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län öfversänd, kan följaktligen ersättning för ifrågavarande förskott icke uteblifva. Revisorerne hemställa derföre, att beloppet, 106 R:dr 28 sk., må få i riks-hufvudboken afskrifvas; och torde medlen, efter deras indrifning, till Kongl. Räntekammaren levereras och i dess räkenskaper upptagas bland extra medel och uppbörder. Till Höganäs Stenkolsgrufve-bolag 2,441: 32. År 1824 den 25 Februari, aflat Kongl. Maj:t nådig befallning till Statskontoret att, i och för den resa till England, som den vid Höganäs Transport: 31,508: 20. 6. 888: 16. — 5,272: 24. — II — Transport: 31,508: 20. 6. 888: 16. — 5,272: 24: stenkolsverk anställde Direktören Stawford då komme att företaga, låta, emot qvitto af En af Rikets Herrar Grefve De la Gardie, förskottsvis utbetala en summa af 200 £ sterb, att återgäldas af det blifvande nya grufveboiaget. Genom Kongl. Stats-kontorets försorg, anskaffades, den 17 påföljande Mars, en vexel å berörde belopp, och kostnaden derför blef, efter då gällande kurs, 12 R:dr 10 sk., anordnad af extra utgiftsmedlen och utbetald med 2,441 R:dr 32 sk. banko.
tTill äfventyrs kun* de sådant vara nödvändigt för att lugna alla farhågor; men något verkeligt behof af ett Lån kan jag icke inse. Faran att meddela BancoStyrelsen rättighet att aftala derom, vöre likväl icke stor, då realisationen i sjelfva verket icke grundades å Linet utan å Banquens egne fonder samt hvad uti lånte Penningar möjlige^ intogeS aldrig borde blifva mera än att detsamma inom 2 a 3 år kun. de af Banquens egna medel återbetalas. Med antagandet af denna plan, följer nödvändig; heten att förändra sättet till Penninge-upplånandetill allmänna företag, emot skuldförbindelser stälde på längre betalningstid och följakeligen emot 5 pro - 878 Ranéö‘XJtsköttets 'Reinh anderi cents ränta, emedan allt val går an, att ställa' CR bligationerne å vista, då de inlösas med Banco Sedlar, kunna utbyta emot reelt mynt och för he« la summan Obligationer således silfver skulle kunna lyftas atur Banquen; om 200,000 R:dr af Banquens årliga inkomster anslås till ränta och amortissement å RiksgäldsContoirets Obligationer a 5 procent, är det ganska tillräckligt för ändamålet, och Banquen får derigenom behålla mera af sina inkomster till uppköp af myntbara metaller än Höglofl. Utskotten föreslagit. För öfrigt är det för sjelfva sakens skull alldeles likgiltigt, om Bänt quen för sine sedlar uppköpt silfver, eller om detta silfver blifvit af enskild man insatt och sedlar derföre utgifne, och Banquen i sådant fall utan fara kan amortera sedlar, svarande emot sin behållna inkomst, emedan sedelstocken derigenom icke un*> dergått någon förminskning. Med innerlig öfvertygelse derom att det sätt jag föreslagit till Penningeväsendets reglerande,' för det närvarande närmast förenar alla intressen, och så väl derigenom som genom det tillfälle, som skulle yppas till en verklig
De af motionären framställda förslagen hafva af Utskottet blifvit tagna i öfvervägande ; och hvad först angår den ifrågaställda förändringen af § 20, så, enär föreskriften att å de för transport af krut begagnade kärl skall finnas utsatt, jemte ordet krut, bestämmelseorten samt afsändarens och emottagarens namn. lätteligen kan, såsom motionären uppgifvit, leda till oafsigtlig öfverträdelse af författningen, äfvensom till obefogade beslags-åtgärder, och antagas bör att krut i större myckenhet än tio skålpund icke afsändes utan frakt eller forsedel, deraf upplysning erhåiles om bestämmelseorten samt afsändarens och emottagarens namn, anser Utskottet, hufvudsakligen med afseende derå, att en mera omfattande påskrift, som särdeles å mindre kärl svårligen kan med nödig tydlighet utsättas, afleder uppmärksamheten från det egentligen vigtiga ordet krut, sig ega anledning hemställa: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrti underdånighetanhålla att i § 20 af meranämnde nådiga förordning, orden: »hvarå med tydliga bokstaf ver skall finnas utsatt dels ordet Krut, dels ock bestämmelseorten samt afsändarens och emottagarens namn» måtte förändras till: »hvarå med tydliga bokstaf ver skall finnas utsatt ordet Krut.» Beträffande motionärens yrkande att § 21 måtte undergå den förändring, att, i stället för en krutqvantitet af endast fem centner, tio centner krut må, utan föregående anmälan hos Kongl. Majits Befallningshafvande, kunna från ort till annan få landvågen fortskaffas, sä, enär Utskottet, lika med motionären, har anledning antaga, att bestämmandet af fem centner haft sin grund hufvudsakligen i den omständighet, att denna vigtqvantitet ansetts i allmänhet motsvara ett 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UlskoUels, Betänkande N:o 47. vanligt hästlass, men bekant är, att i bergslagsorter dubbelt så stor tyngd gemenligen fores efter en bäst, och bibehållandet af den nuvarande föreskriften skulle hafva till följd, att för åstadkommande af fullt lass, andra effekter måste forslas i förening med krut, hvilket, enligt Utskottets åsigt, kan gifva anledning dertill, att mindre försigtighet vid transporten iakttages, och att derigenom större fara uppstår, än om en tillökad qvantitet krut föres, utan sammanbland ning med andra varor, anser Utskottet sig kunna tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att det i § 21 stadgade belopp af fern centner må, med bibehållande af §:ns lydelse i (ifrigt,
Då öns befolkning är så ringa, att den densamma tillkommande andel i skyddsafgiften uppgår endast till 52 R:dr, hvartill visserligen kommer, dels understöd af Statsverket 80 R:dr, och dels afgift af 19 öre på hvarje mantalsskrifven person, utgörande 54 R:dr, har följden af dessa ringa tillgångar varit, att examinerad skollärare icke kunnat erhållas, utan har predikanten, emot åtnjutande af 160 R:dr lön, jemte bestridande af de presterliga göromålen, besörjt undervisningen i folkskolan, men då hans presterliga göromål icke tillåta honom att mer ön 5:ne dagar i veckan lemna undervisning i skolan under fem månader på året, är det i ögonen fallande alt en examinerad skollärare är högligen af behofvet påkallad. Och får jag, med anledning af hvad jag nu i korthet andragit, föreslå: det måtte Rikets Ständer af den till folkskolorna utgående personliga skyddsafgiften anslå särskildt såsom lönebidrag till en examinerad folkskolelärare inom Hemsö kapellförsamling, af Gudmundrå pastorat i Hernösands stift, 200 It:dr årligen, mot del att församlingen, med tillhjelp af den hittills vanliga halfva skyddsafgiften, bör hålla sin folkskola i det ordnade skick, som förfaltningarne derom föreskrifva. I sammanhang härmed och då kapellprcdikanten på ön, som i lön uppbär endast 17 tunnor korn och en tunna råg, samt innehar ett boställe, hvarå födes blott en häst och tvänne kor, skulle, då en folkskolelärare blefve antagen och denne blifvit i åtnjutande af de till folkskolan anvisade förmåner, som förut till kapellpredikanten utgått, komma i bekymmer för sitt nödtorftiga uppehälle, vågar jag föreslå: det måtte Rikets Höglofliga Ständer, under behjertande att Hemsö kapellförsamling icke mägtar åstadkomma vidare tillökning i predikantens lön, 318 Motioner i Bonde-Ståndet 1862 N:o 214. anslå såsom tillökning i hans lön 160 R:dr årligen, till dess en ändamålsenlig reglering af presterskapets löner blifver genomförd.
Utskottet ansett desto betänkligare att föreslå några betydliga förändringar och tillägg, . som densamma dels genom en flerårig efterlefnad hunnit ej allenast blifva allmänt känd, utan ock den enskilda hushållningen. blifvit derefter lämpad, dels äfven 3o Bevillnings-Utskottets inga betydliga anmärkningar mot grunderne derföre förekommit. Visserligen liar Utskottet fått emottaga åtskilliga Remisser från Respective Riks-Stånden i detta ämne, men då dessa antingen afse ändringar och rättelser i den utgående Pannerymds-afgiften, derom Utskottet sig redan utlåtit, eller ock innefatta frågor om en utvidgad eller inskränkt Brännvins-bränningsrättighet, hvaröfver Högloft. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Betänkande enskildt afgifvit, i anledning hvaraf Riksens Högloft. Ständer sig yttrat, anser Utskottet för sig endast återstå, att bestämma de grunder hvarefter denna Bevillning må utgöras, de villkor hvarunder den må ega rum, och det belopp hvartill den bör utgå. Redan äldre författningar hafva lågt jorden till grund för en beskattning, sorn härleder sig från rättigheten att förädla jordens alster. Denna mening är jemväl för det närvarande den rådande; och egande eller nyttjande rätten afgjord, så vidt den utgör ett föremål för den allmänna beskattningen, antagen att medföra rättighet till Brännvinsbränning. Riksens Högloft. Ständers härom fattade Beslut, har således gifvit Bevillningsutskottet en ytterligare anvisning, att härifrån utgå vid Brännvins-brännings jBevillningens bestämmande och fördelning ; och sålunda anse en skillnad på jord under Släderne eller Befänkanden. 3i på Landet mindre instämmande med Rättvisan. Såsom en följd häraf, liar Utskottet 1 det barbos vördsammeligen bifogade förslag till en ny Författning, angående Brännvins-bräunirigen och den derföre bestämda Bevillning, med oförändradt bibehållande af i §. i Morn., uti det påföljande, vidtagit nödige rättelser i afseende på egares , af Stadsjord samt särskildt skattlagde Torp , rättighet att i Brännvinstillverkningen deltaga.
Så tog han studentexamen, debuterade på kungliga teatern och var ' sedan i 5 år försvunnen fråu Stockholms horisont. Han gjorde sina lärospån i landsorten och i Helsingfors. När han kom tillbaka till hufvudstaden, var han den färdige konstnären. I 20 år har han sedan varit fästad vid stockholmsseenen — den korta direktörstiden i Göteborg 1880 oräknad. Det har varit tider, då han ej gjort sig så gällande i vårt teaterlif som önskligt varit, tider af skenbart stillastående, af håglöshet eller olust hos konstnären, men så har det till ersättning varit så mycket längre tider, då hans snille lyst med sin fulla glans och då han gifvit oss den ena fullö- diga, ibland djärft realistiska, ibland monumentalt storstilade skapelsen efter den andra. Med Hillberg — har man sagt — kom den fullfjädrade realismen in på svensk scen (detsamma sade godt folk i världen o m hr Fredriksson, då han som en ung och ogenerad elegant trädde in där). Hillberg har åstadkommit djärft och originelt hållna figurer inom det moderna verklighetsskå- despelet, särskildt inom den svenska skådespelsdiktningen från 1870- och 80 talen. Det är svårt att säga, hvar han varit bäst, som realist i det moderna tendensskådespelet — det som var modernt för tio år sedan — eller i det » stora » dramat. Men det ser ut, som vore han — åtminstone numera — mest intresserad för uppgifter inom det sistnämnda. Det är också inom sorgespelet, han efter sitt engagement vid Vasateatern gjort sig gällande, och det är en storstilad karaktärsroll, han valt för sin jubileumsafton, den demoniske, hatfulle, intrigante 80-årige biskop Nikolas i » Kongsemnerne », Ibsens präktiga drama. Vid de påsksoaréer hr Hillberg flere år å rad föranstaltat till förmån, aldrig för sig själf, utan för de sceniska artisternas pensionskassa, har han alltid valt tragiska dikter, klassiska eller moderna, men ingen gång ett modernt tendensstycke. Hvad han egentligen saknat under sin senare tid vid Dramatiska teatern, tycks ha varit stora uppgifter, som ha kunnat sporra honom. Nordensuan. I pianooch pinofrågan.
I anledning af väckt fråga om tillämpning af s5 Cap, 1 §. ByggningaBalken på alla för varu-transport nödige vägar. Från Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskottet: Af den 16 sistl. Junii: N:o 119. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 26 sistlidne Mars under Den j Julli f. m. 9 N;o Qg meddeldte Betänkande, rörande anläggande af en Köping uti Frycksände Socken af Wermlands Län. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 10 sistlidne Junii under N:o 120 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 18 sistlidne Mars under N:o i4 meddeldté Betänkande, om Lumpsamlings-skyldighetens upphäfvande, samt om förändrade föreskrifter, i afseende på sättet, att samla lumpor för Pappersbrukens behof; fann Bidderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 7 sisth April eftermiddagen af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Herr Dillman, Lars polian, anförde skriftligen:' (Se Bilagan N:o 1.) Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om icke Herr Dalmans memorial, sorn innefattade anmärkningar vid BevillningsUtskottets den 28 sistledne Junii eftermiddagen återremitterade Betänkande, angående de genom Sto - 10 Den 2 Julii f, m. ra SjöTullen inflytande Bevillnings-medel, kunde till bemålte Utskott remittexas; hvilket bifölls. Företogs till pröfning
Emeriti-löner vid 12,480: Anm.: 1 händelse af Rikets Ständers bifall till Stats-Utskottets utlåtande N:o 51 A., kommer ofvanstående kontanta anslagssumma att okas med 142,133: 16. men deremot Indelda Räntor och Spanmål att minskas med 45,312: 10. 6. Hör till StatsDisk. Oindeld. Mätt. Rättelser uti Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 79. Sid. 1, raden 18, står: återbekommit, läs: återbekommet — 2, — 24, — Stats-kontorets — Stats-kontoret — 3, — 13, 14, — uraktlåten, — uraktlåtenheten, — 4, — 3, 5, 11, står: kalk-bruk läs: kalkbruk — 26, — län, — lån, — 5, — 9, — tegelstenoch kalkbrukshus, läs: tegel-, stenoch kalk brukshus, 13, 14, slår: ordning före den tid, läs: ordning aflemnade före den tid, 19, står: sten läs: sten - Bih. till R. St. Trot. iS50 §f ISSI. 4 Sami. i Afd. 33 Haft. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Stats-Utslcottets Utlåtande, N:o 91. 1 N:o 91. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 April 1851, kl. 6 c. in. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, dels om framläggande för Rikets Ständer i ett sammanhang af hela statsregleringen } dels om densammas bibehållande oförändrad intill nästa riksdag. O Till Stats-Utskoltet hafva i dessa ämnen blifvit remitterade följande motioner, nemi.: Från Ilögv.
Både dagens och nattens timmar funno ynglingen lutad öfver en bok, än någon af de gamla nordiska hjältesagorna, än Homér, ej hälft förstådd, men älskad desto mer. » Ljusen, som den ordentliga husmodern för dagen lämnade ut, ville på hans rum aldrig förslå, » berättar Bottiger i of van nämnda lefnadsteckning. » Ljus var det bästa man kunde gifva honom och ljus hans enstafviga svar, när han tillfrågades, hvarmed man kunde bereda honom något särskildt nöje. Den af hans lärjungars systrar, som i detta fall ofta visste att hjälpa honom ur förlägenheten, vann också mer och mer hans tacksamma hjärta. » Den tärna, hvilken sålunda i ordets fullaste mening lyste sig in i det sjuttonåriga skaldehjärtat, var den då fjortonåriga Anna Maria Myhrman. Då Esaias lämnade Ramens björklundar för att vid det sydsvenska universitetet grundlägga sitt rykte och sin lefnadsställning, medföljde främst bland hans bästa tankar och förhoppningar hennes väna bild. Och äfven hans bild stod i blyg förhoppnings dager för den unga flickan, hvilken nu gått in i sin knoppande lefnadsvår och som från sina tankars föremål fick dessa skalkaktiga verser: Ljuf och mild och skön som dagen, njut er glada ungdomsvår, som vid edra sjutton år följer glädjen och behagen. Än bekymmerslös och glad, lik en dans, er dag försvinner, öfverallt ni nöjet finner, till och med i Filipstad. Utvecklingen af de båda ungas kärlek till hvarandra kan eftervärlden följa i den å Lunds bibliotek förvarade brefväxlingen mellan Esaias Tegnér och hans äldre broder Elof. Här må ur dessa bref några utdrag meddelas. Redan i maj 1799 skrifver den då sjuttonårige Esaias från Ramen till brodern: » Du kan aldrig föreställa dig » Men jag gör dig väl, bäste Esse, en allt för stor orättvisa, om jag längre dröjer att nämna något o m Y. (Anna). Nå väl då, jag har lyckligt uträttat min kommission. Efter någon liten förberedelse lämnade jag henne ditt bref. Hon ville för ett ögonblick ej mottaga det, efter jag, som hon sade, skrifvit det blott för att narra henne. Emellertid rodnade hon starkt och äfven bleknade. Ögat visade förvirring och blygsamhet.
M. framställa följande gemensamma önskningar: 1:0 att, lill befrämjande af den inhemska produetionen mätte godkännas såsom hufvudsaklig grundsats: a) oinskränkt frihet att producera, utan afseende på qvalitet, qvantitet, tid eller ort, hvilkas bestämmande måtte åt den enskilda orntankan öfverlemnas; b) näringsfrihet eller rättighet för en hvar alt, till ostörd täflan med hvarje annan individ eller näringsclass, använda capitaler och skicklighet, ulan inskränkning af skråtvång; c) afskaffandet af all export-tull, hvilken egentligen verkar såsom en premie, betald från Sverige till uppmuntran för andra länders produetion; 2:0 att alla förbud mot införsel af främmande varor måtte, så fort rättvisan det tillåter, upphöra, och alla tullafgifter derefter hufvudsakligen grunda sig på stats-intrader. 3:o att sjöfarten, så väl med afseende å landets försvar som nationalrikedomens förökande måtte uppmuntras : a) genom undanrödjandet utaf alla onödiga controller och förenkling af de nödvändiga, så för den utrikes som inrikes sjöfarten; b) genom tullfri införsel af alla skeppsförnödenheter; c) genom en förändrad organisation af nuvar. consulatväsende, så att svenska sjöfarten måtte vinna fördelar, svarande emot de ofta betungande consulat-afgifterna; och slutligen d) genom navigationsoch skeppsbyggeri-skolors snara inrättande i de orter, der rörelsen lemnar bästa tillfälle till praktisk utöfning af dessa vettenskaper. Lades på bordel, Frih. von Kraemer, Robert, anförde skriftligen: Ett af mig till K. M. stäldt und. memorial, ronde stiftandet af ett större cent r al-land t_br uks-institut på Ulltuna ku n gs-1 adu gå r d, har af II. Äl. nådigst blifvit 54 Den 4 Mars f. m. till R.