Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hedenborg, Professor, angående understöd åt 53. Hedens forssar—Luleå eif, angående jernväg mellan 160: 4. Hedströms arfvingar, angående ersättning ät 54. Helgonskyld, angående klockare-lägenheternas i Skåne befrielse från erläggande af 153. Helsingborg, angående hamnanläggning vid 120: 16. » *•—Södra stambanan, angående jernvägjmellan 160: 1. i. Helsinglands^norra domsaga, angående inköp af boställe åt Häradshöfdingen uti 187. Hernösands länsresidens, angående hyresersättning för 152: 43. » » , angående inlösen af. 94: 16. Hjelms enka, angående pension till 152: 25. Hjelmarsund, angående anläggning af bro öfver 120: 11. Hjerta, Öfverstelöjtnant, angående pension åt 152: 23. Holms enka, angående dito 152: 15. Homöopathiskt sjukhus, angående inrättande af 123:112. Hufvudtitlarfi Utlåtande angående l:sta 47. Memorial i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande dito 124. Memorial angående återremisser"å N:is 49 och 50 126. Memorial i anledning af återremiss å 28:de punkten af d:o 127. Memorial i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående Utlåtandet N:o 123 178. Memorial med voterings-propositioner rörande N:is 123 " och 152 .. 195. Memorial i anledning af återremisser å N;o^l95 198. Hydrografiska kartor, angående anslag för upprättande af 113. Hydropathisk klinik, angående inrättande af 123: 113. Hållnäs församling, angående ersättning för oriktigt erlagd strömmings tionde till pastor i 70. Hårstorp, i Dörby socken, angående eftergift äf arrende för 72.
Glädjen och bränvinet gick efter den långa raden af gäster på lappbröllopet; de sutto på sina korslagda ben och stucko flottiga fingrar i puttrande grytor, däri halfkokadt kött och urkramade tarmar summo omkring och anammades med ett fast grepp. De skrattade och berättade; kvinnornas bjäfs och pärlor glittrade och glimmade; nyheten hade gjort dem uppsluppna; de slängde med ett plirande skratt köttstyckena af sina tjufskjutna renar: »nu skulle det vara slut med det.» Folket stod omkring och gapade, ty huru ofta nordsvensken än kommer i beröring med fjällfolket, huru mycket de båda folken så att säga gnida sig mot hvarandra, alltid finnes hos lappen något hemlighetsfullt, något bakom, som ingen vet. Ho, hej, hvad glädjen stod högt! Det ångade lifslust af hvar enda päls. De skrattade och berättade. Visste någon att kungen påbjudit: hädanefter skall lag skydda ren och lapp bättre än hittills? Kungen hade sagt det till höga herrar, höga herrar till lägre, och nu var det gånget från topp till topp som majeldar tills de hunnit hit och sken öfver deras tillvaro — och de jublade. En så’n kung! Ingen visste det säkert, men alla kunde berätta det. Aldrig mera skulle de plocka upp sina dödsskjutna djur under förbannelser. Om nu bara fan ville ta gråben — de skrattade. Björn, det var ingenting. Honom hade Klämmet utrotat. Och nu kommo historier. Hade någon hört att Klämmet nyss varit i färd med björn? Renfett rann i mungiporna på honom, som frågade. Åh Klämmet, björnmannen: i honom bodde mera än hin håle visste, fast det aldrig fick ord. Då han var ute sist, hade han skjutit ett felskott, björnen rusade på honom; Klämmet stöp i brådskan, fick handen i den öppna björnkäften, grep tag i tungan och höll fast. Det gälde lifvet. Klämmet kastades som en vante omkring, men höll, famlade efter knifven, fick honom i handen och stack så blodet forsade. Det var en seglifvad best. Tänk, öfver 30 stygn innan han stöp.
Utstakade rågångar och skiftes-linier fot Mantal, förut åsatte, som blifvit afvittrade 778,100. 69,460. mm39j. 24. 3,583,518. l Stats-anslag Debet. Uppbörd: Riksmynt. Ralr. öre. ' 19,103: 1, Credi t. Debet. Uppbörd: Af Kon el. Ståts-kontoret, anordnade Riksmynt. Or edit. Arfvoden m. m Utgifter: 9,634: 1. § 1. Följande tablå (ifver storskiftesosh afvittrings-verkens fortgång under'år 1857 finnes intagen uti det Revisorerna meddelade transsumt af Öfver-direktörens för Landtmäteriet till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse för samma år. (Se Bil. Litt. R.) § 2. Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. — 144 — Koni>l. Landtbriiks-akadeinieii. Dess räkenskaper, soin icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisa inkomster och utgifter sålunda: Debet: Balans från år 1856: Uppbörd: Balans till år 1858: Or edit: Balans från år 1856: Utgifter: Fastighets-onera •••• H& 42. Balans till år 1858: Summa 294,311: 34. 9. — 145 — Vid granskningen af Experimental-fältets räkenskaper hafva Revisorerne funnit, att åtskillige dels i och för landtbruk dels vid trädgårdsskötsel begagnade inventarier äro afskrifna till ett sammanlagdt belopp af lil R:dr 12 sk., hvarvid det åsätta värdet af desamma blifvit upptaget till lika belopp med inköpspriset. Rå, af räkenskapen emellertid icke synes, att dessa förslitna effekter blifvit försålde eller på annat sätt kommit Experimental-fältet till godo, hafva Revisorerne ansett sig böra detta förhållande anmärka. Säkerhets-handlingarne hafva, vid anställd inventering, befunnits i god ordning.
Jag finner således äfven i denna måtto icke något skäl för R. o. Ad. att ingå på den föreslagna reformen, ehuru jag viserligen vill medgifva, att det omnämnda förhållandet tarfvar en nödig och lätt möjlig rättelse. Den 16 J anu ari. 63 Ytterligare liar man förebrått oss, att vi, till följd af vår organisation och de rättigheter vi besitta, komma ganska talrika till Biksdagarna; lliksdngstnän från de olika lands-orterna skynda dit, lifvade af den bästa vilja för sin provins, sin ort; de inkasta en mängd motioner och se till att de komma till behörigt Utsk., men derefter återvända de, vare sig till följd af familje-förhållanden eller saknade medel för vistelsen i hufvudstaden, lyckliga om deras motioner återkomma till Stånden, hvilket icke alltid är händelsen. Följden häraf har varit, att de angelägnaste ärenden erhålla siri första handläggning med ett ganska mångtaligt liiddarhus, och afgöras understundom med ett så fåtaligt, att det ofta knappt motsvarar en tiondedel af det ursprungliga. Detta gravamen måste jag till min smärta bekänna vara fullkomligt grundadt. Det är naturligt, att stora pligter måste åtfölja de rättigheter vi så ofta och med skiil åberopa att vara representanter; ty ingen rättighet existerar, mine Hrr, utan motsvarande pligt, och är jag ifrig att underhålla och försvara mina rättigheter, måste jag vara lika ifrig att iakttaga den motsvarande pligten. Det liar blifvit en oundviklig följd af förhållandena, att vårt Stånd ansetts representera egoism och likgiltighet för stats-angelägenheter. Beklagligen kan icke allt detta undanrödjas; icke så sorn om jag ej vore öfvertygad om, att i hvarje riddersmans hjerta finnes de känslor, som böra lifva en sann riddersman; men hänförda af den stora frihet, som vår BiddarhusOrdn. gifver oss, hafva vi mången gång blifvit förledda till sjelfsvåld; bekännom det öppet och villigt! Denna sista förebråelse, hvars sanning jag tror icke kan jäfvas, påkallar således en reform, hvilken jag anser vara högst nödvändig.
— Ni kommer visst att finna det mycket ensligt här. Imellertid har jag mitt rum strax bredvid ert, så att ni är icke alldeles ensam i denna våning, och Pally, kammarpigan, bor på andra sidan. Men hvar har ni edra saker? Ah, jaså, hos David, nå då skall jag skicka Tom efter dem och imellertid skaffa er en bit fågel och ett glas vin, medan vi vänta på théet, som sällan drickes före klockan tio. Jag tackade henne, men försäkrade, att jag icke var hungrig, och satte mig ned, helt förbryllad öfver alla de olika känslor, som vexlat inom mig, sedan jag lemnat mitt fordna hem, der jag lefvat i ett lugn och en enformighet, som icke medgåfvo någon sinnesrörelse eller frestelse af hvad slag som helst. Miss Spencer gick, förmodligen finnande mig särdeles tafatt och otillgänglig; men den instinktlika visshet, som genast vid min mormors åsyn intog mig, att jag, så att säga, kommit i ett fiendtligt läger, gjorde mig misstänksam och orättvis emot den stackars sällskapsdamen, som i mig såg en medfånge inom de murar, hvarinom hon så länge dvalts i tryckande ensamhet, och derför var beredd att genast skänka mig sin passiva välvilja. Jag var ensam. Ack, om denna stund i mitt lif varit den sista, om jag kunde utplåna hvarje skugga af de händelser, som ifrån detta ögonblick väckte alla de böjelser i min själ, hvarom jag hittills varit okunnig! Jag trodde mig vara god och oskyldig, renhjertad och uppfostrad efter ädla grundsatser. Ack, jag var helt enkelt en ännu sofvande varelse, min själ var en källa, hvars yta ännu aldrig krusats af någon vind, och om allt det grummel, som fanns på dess botten, hade jag sjelf ingen aning. En timme derefter kom den artiga miss Spencer att hemta mig till théet. Denna qvinna, hvars ljumma vänskap jag snart lärde mig att värdera, så ung och ensam som jag var, har jag aldrig lyckats att fullkomligt få begrepp om. I häftigheten af mina egna känslor föreföll det mig omöjligt, att hon kunde vara sådan, som hon syntes, ständigt lugn, viljelös och passionsfri.
73 30 och deribland flere mycket stora, samt han således vore alldeles urståndsatt att på annat sätt till sin bergning bidraga; att i den mer än fördubblade posten lysningskostnad m. m. äfven inberäknats 1,800 R:dr hyra för atelier med tillbehör, hvilken, på sätt ofvan blifvit anfördt, icke kunnat inom Akademiens hus åstadkommas, utan för närvarande hyrdes med en af Akademiens enskilda medel bestridd kostnad af 700 R:dr för 3 månader hvarje år; att den för professorerne i figurteckning och målning uti den qvinliga afdelningen af Akademiens läroverk utförda posten af 2,420 R:dr på följande sätt fördelats: för 2 professorer i modelloch antikskolan, tjenstgörande hvardera 2 månader, 4 dagar i veckan och 2 timmar hvarje dag, å 270 R:dr per månad R:dr 1,080: — för 2 professorer i samma skola, hvardera en månad på lika sätt, å 270 R:dr i månaden R:dr 540: — samt i målareskolan hvardera 2 månader, 4 dagar i veckan, men endast en timma hvarje dag, å20OR:dr per månad 800: — ^ Summa R:dr 2,420: — att två nya lärarebefattningar vid samma afdelning blifvit föreslagna, nemligen en för handledning af de lärjungar, som på förmiddagen idkade teckning efter antiken, och en annan för linearteckning och perspektiv; den sednare med hänseende dertill, att då en större, måhända största, delen af de qvinliga eleverna egnade sig åt teckningslärare-kallet, det måtte beredas dem tillfälle att inhemta de kunskaper, som vöre nödiga för att, enligt 76 § i Stadgan för Elementar-läroverken den 29 Januari 1859, vinna kompetens att söka teckningslärarebefattningar derstädes; samt slutligen att i posten lysningskostnad m. m. för den qvinliga afdelningen inberäknats hyra för en atelier med 1,200 R:dr.
Den hade här lagts i händerna på hr Hjalmar Sjöberg, hvilken såväl genom sin maskering som utförande skapade ett af dessa gamla original, hvilka just för sin sällsynthet i vår nervösa tid vanligen ådraga sig speciel uppmärksamhet å scenen. Camille Baquin, som endast under första akten är med i pjesen, åter-gafs af hr Gottfrid Sjöberg. Afven han gjorde sin korta men visst icke lätta roll till full belåtenhet. Särskildt lyckades han gifva en sann bild af det svaga och bortklemade hos Camille. Nämna vi så slutligen hr Edvard Lundström som framstäUare af Michauds temligen anspråkslösa roll, tro vi oss tillräckligt ha belyst det första framträdandet af skådespelet Thérèse Baquin i svensk drägt på svensk scen. R. Bergström: Liieralur och Natur. L. IlÖker-bergs fört., 326 sid.t pris: 4: 75. Innehåll: Ossian; En Elzevier-samling; Spring, min snälla ren; Ornitologi och vitterhet; En liten visa; Skalden i bondbyn; En ny vetenskap. Literatur och natur — ett stort bibliotek, en stor skog, hvilka mot9atser, tyckes det! Bock icke så alldeles. Tvärtom. De erbjuda många paralleler, hvilka till och med slutligen råkas. Litet hvar har erfarit intrycket på stigarne i en vid skog, med sina beslöjade perspektiv, sin tystnad, sina skuggor. Men vandra genom de smala gångarne i ett stort biblioteks halfskumma salar, där böckerna stå uppradade i täta, slutna led, och samma slags stämning, nästan beklämning, inställer sig. Fattnings-gäfvan ryggar tillbaka vid de tallöpa föremålen, som ändlöst reproducera sig åt alla håll. Man kunde likna folkböckerna, visorna och sagorna vid mossorna, som i skogen öfverdraga marken och smyga uppför stammarne. Den mänskliga odlingens snillestorverk, som förklara det förflutna och sia framtiden, motsvaras af skogens jättar, som sträcka rötterna djupt genom mullen och lyfta hjässan mot himmelen. De klena eller rent af dåliga böckerna, hvilka också måste finnas i ett stort bibliotek, likna snåren och de torra grenarne.
Såsom ett bland de vigtigaste statsbehof, hvarom framställning sålunda blifvit gjord, måste man onekligen anse den af Kongl. Maj:t föreslagna förhöjning i aflöningen för såväl civila som militära embetsoch tjenstemän. Då emellertid förbållandet med dessa löner vore ganska olika, så att en del tjenstemän egde en, äfven med afseende å nuvarande högre lefnadskostnad, fullt tillräcklig inkomst, under det att andre voro särdeles illa lottade, och denna obilliga Stals-Utskoltetg Utlåtande JW 195. fördelning, enligt motionärens åsigt, hufvudsakligen härledde sig från den olika beskaffenheten af de boställen, som vore tilldelade de flesta militäre och en stor del civile tjenstemän, hsr motionären, för att på samma gång undanrödja orsaken till lönernas ojemnhet och bereda slaten en betydlig inkomst, som kunde användas till löneförbättringar, föreslagit, att alla boställen borde försäljas eller bortarrenderas och af köpeskillingarne eller arrende-afgifterna bildas en fond, hvaraf räntan skulle anslås till aflöning åt Statens embetsoch tjenstemän. Stats-Utskottet, som icke kan bestrida att den olika beskaffenheten af de boställen, som äro på lön anslagna åt embetsoch tjenstemän i många fall föranledt till icke obetydliga skiljaktigbeter emellan lönevilkoren för tjenstemän inom samma grad, får likväl, med anledning af förevarande motion, erinra, att, hvad beträffar de åt indelta arméen anslagna boställen, åtgärder lill afhjelpande af denna olägenhet redan blifvit vidtagna, enär Kongl. Maj:t under den 14 Oktober uästlidet år i Nåder anbefallt Krigsoch Kammar-kollegierne att inkomma med betänkande, huru en förnyad uppskattning af indelta arméens boställen må på tillförlitligaste sätt kunna verkställas äfvensom att i sådant afseende afgifva underdånigt förslag till instruktion.
Han är visserligen äfven nu ansvarig att handlingar, som ingifvas, befinnas behörigen karterade, men ersättningsskyldigheten, likasom skyldigheten att med det erforderliga stäm - Den 8 April f. m. 489 pelpapperet förse handlingen, åligger icke egentligen domaren, utan parten sjelf. Då den genom Utsk:ts förslag afsedda besparingen säkert blir högst obetydlig och vid jemförelse med de minskningar i afgilter, som Utsk:t för öfrigt tillstyrkt, kommer att försvinna nära nog som en droppa i hafvet, samt då säkerheten såväl för domaren som för allmänheten är bättre bevarad genom nu gällande ordning, kan jag för min del icke finna skäl att deruti göra förändring, utan anhåller om bifall till Hr Doktor Nordlunds vid Betänk:t fogade reservation. Frih. Alströmer, Oscar: Ehuru Betänk:t icke utvisar mera än 4 reservationer, förmodar jag dock att meningarne varit ganska delade inom Utsk:t. Gr. Mörner har redan tydligen visat, att besparingen till följd af Utsk:ts förslag skulle blifva ganska obetydlig, men att det deremot skulle medföra många olägenheter. Det är visserligen en småsak, att tjenstemannen blir tvungen att sjelf bekosta papperet för expeditionerna, men det kan dock till följe deraf befaras, att han då kommer att taga mindre godt papper. Men det är .en annan olägenhet för parterna, som är af större betydelse. Arenderna tillväxa nemi. beständigt, och man klagar redan öfver, att expeditionerna ej erhållas nog tidigt. När man nu besinnar hvilken massa af expeditioner som utgår från t. ex. Landskanslierna, så är det gifvet att, om alla dessa skola särskildt förses med beläggningskartor, de blifva ändå mera fördröjda, och det torde äfven blifva nödigt för vederbörande embetsman att för detta arbete hålla särskildt biträde. Dessutom ligger det mera trygghet deruti, att expeditionen skrifves på sjelfva det stämplade papperet; dels får denna derigenom mera form och utseende af en offentlig handling, dels finnes i stämpelpapperet vattenstämpel, som försvårar förfalskning.
GarnizonsSjukhuset i och för Sjukvården och Underhållet belöpande Utgifter, det visat sig, att, under ett och samma år, en Sjuksäng vid det förra kostat i55 R:dr 3o sk. 9 r:st. och vid det sednare 173 R:dr 21 sk. 6 rist.; har, dels i hopp, alt sjukligheten hos Stockholms Garnizon, efter införandet af förbättrade MathållningsAnstalter för Manskapet, snarare skall afän tilltaga, dels i förmodan, att en sparsammare hushållning kan vid GarnizonsSjukhuset införas, Utskottet ansett det för en Sjuknumer af 160 man beräknade förra Anslaget kunna blifva för behofvet tillräckligt; hvadan Utskottet ej kan tillstyrka beviljandet af den äskade Tillökningen. 178 Stats-Utskottets 10:0 Indelta Arméens Befäl. Då Utskottet ej kunnat till antagande tillstyrka K. M:ts Nådiga Förslag, att alla Indelta Militaire-Löner må till Staten indragas och hela Befälet med Gontante Löner förses, derom Utskottet åberopar dess serskildta Betänkande under N:o 124, hvarigenom Utskottet anser de hos Högh H. och A. både för och emot denna fråga gjorde Anmärkningar besvarade, har Utskottet likväl, instämmande uti R. St:rs underd. Skrifvelse af d. 29 Juli 1823 yttrade åsigt, trott en reglering till förbättrade Lönevilkor för en stor del af Befälets Personal vara af behofvet påkallad.
Banko årligen, derest han vill, i andra fall, än då sådant, för helsans skull, af läkare föreskrifves, till förtärande begagna bränvin eller andra destillerade ineller utländska sprit-drycker, vare sig oblandade eller med andra ämnen försatte; varande, i afseende på verkställigheten häraf, föreslaget: att vid mantalsskrifningen det år, då de år 1837 födde personer första gången upptagas till mantalspenningars erläggande, och sedan hvarje år vid mantalsskrifningarne, hvar och en i mantal ingående person borde tillfrågas, om han ville af sprit-drycker sig begagna eller derifrån afstå; att det härom uppgifna förhållandet borde antecknas i en serskild kolumn, på sätt nu sker med uppgifterne till bränvinsbränning, hvarefter de till förbrukningen sig anmälande borde derför debiteras: samtattde inflytande medlen sedermera borde af Kronans embetsman jemte krono-uppbörden uppbäras mot samma provision, som för skolmediens upptagande nu är faststäld, och slutligen, enligt räkning, mot qvitto öfverlemnas till församlingarnes fattigvårds-styreiser, att till fattigvårdens behof användas; och har motionären härjemte ansett ett bötesbelopp af 3 Rdr 16 sk. banko böra bestämmas för den, som, utan Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 3 att uppgifva sig till förbrukningen, deraf sig begagnar, af hvilka böter ^:del borde tillfalla angifvaren och §:delar församlingens fattigvård.
Län ätcrbetalas genom s procent ärligen, beräknade pä hela beloppet af Län-Summan, sadan som den klockan Sex om aftonen pä siukeliga anreckningsdagen besinncs^ och icke får öfwerstiga l,;ao u»c> R:dlr. Räntan utfaller wid hwarje ars förlopp ifrän Längifningsdagen. Som äterbetainingen kommer att ste genom Lottning, böra Obligationerne wid utfärdandet nummereras, äfwensom Amortissements, Summan i roos Riksdalers Lotter fördelas lill inlösning efter Lottning af motswarande Summa i Obligationer. För de första Twä ären efter siuteliga anteckningen werkställes första afbetalningen ai Tio procent pä en gäng, men sedermera af Fem procent ärligen, alltid beräknade af primitiva Capitalet och allsta med tilläggning för hwarje är af den pä de inlöste Obligationerne besparde räntan, fä widt den kan i jemna 1002 R:dlr fördelas, och kommer öfwerffottet att tillägga nästa Utlottnings-Fond, och sä widare. x:o. ÄterbetalningSwillkoren böra jemwal i Obligationerne inflyta. Och bör Riksgälds-Contoiret anställa Lottningen ett halft är förrän betalningsterminen infaller, samt genast uti Postoch Inrikes-Tidningarne tili innebaswarnes underrättelse kungöra Numrorna af de Obligationer, som till inlösen blifwit utlottade, emedan a8 ränta pä desseLän Sum - 2Z26 Den z August!.^ Summor med den dä utsätta och kungjorda inlösningsdagen kommer alt upphora. 6:0. Som dc: ar af högsta 'vigt att da Kongl. Majit nödgas tillgripa wapen för att trygga RiketS grantsor och försäkra Dek Innebyggare emot wald och förtryck, Kongl.
Dä gjole ja’ å’, å så gick ja ätter apodeldocken, som ja’ hadde i kista, för att gni’n me’, men när ja’ så kom tebakars, hadd’en trilla åt sia å bliga på mej så könstit, att ja’ rakt som kände mej misstänksam. Hur ä dä me I, far, frägte ja’, men aldri ett knytt svarte’n. Han bara blinke å blinke, som om’en vela’ säje någe me’ yga, om dä bara gått för sej. Nu gne’ ja’n i hufve’ me’ apodeldocken, ätter ja’ int’ kom åt’en nå’n an’stans, men då grinte’n te så illa, att ja’ rakt tappe kurasche å börje rope på hjälp. I däsamma såg’n på mej så bedjanste, bedjanste, att dä rent va’ ynkelit, – stånka’ te’ ä tag å trille i golfve’ alldeles blo’ rö’ i syna. – Ja ha, så va’ dä slut.» »Sa’n int nå’ mer?» frågade Nylunda-mor, som rott fram och tillbaka hela tiden, alldeles som om hon setat i kyrkan. »Allri’ ett knytt. Han bare pillre me’ högre pekfingre’ ett tag, men så släppte’n dödspusta mä’samme.» Det blef tyst i rummet. Sy-Malena, som hade ett lättrördt hjärta, snöt sig innerst i näsduken, som varit i kyrkan fem gånger och således »inte va’ för skadlin att väte ner». Klockaren strök sig öfver magen, som om han känt sig få desert på frukosten, de båda sveperskorna gjorde hvad de kunde för att se »anständiga» ut, men det misslyckades alldeles. Ingen hade likväl lyssnat med mer spänd uppmärksamhet än Lisa. Munnen var vidöppen, det burriga håret stod rakt på ända, under det rysning efter rysning drog öfver ryggen. Liksom alla hysteriska personer, erfor hon en fullkomlig njutning vid rafflande sinnesrörelser och hade, trots sin rädsla, en riktig passion för allt som »var hämskt».
Det kunde vara likgillligt om det vore för en kort tid, men då en utredning af bankens concurstillstånd kunde blifva mångårig, så skulle det blifva en ganska lönande speculation alt köpa upp bankens sedlar, och behålla dem så länge som möjligt, ty jag tager för afgjordt, att det aldrig skulle kunna inträffa, att icke full valuta fuunes för de utelöpande sedlarne. Jag anhåller derföre om den förändring, all 6 proc. insättas i stället för S. Ilr von Hohenhausen: Det är den väsendtligt skillnad emellan en privatbank och en enskild person, sorn utgifver skuldsedler, att banken får låta sina löpa såsom mynt. Derjemte får han afdraga räntan på förhand och åtnjuter under en viss bestämd lid öfverränta. Derföre bör också banken vara ansvarig för upprätthållandet af sina sedlars värde genom att genast inlösa dem, och det är en försummelse om han icke ställer så till alt del alltid sker, hvilket bör förekommas genom - Den 23 April e. m. 73 norn några tvingande band. Directionen bör kunna visa på faran deraf, för alt motstå actieägarnes vinningsbegär. Det är sådana skäl, som de förenade Ulsk:n hafva ansell det vara mycket billigt, att privatbankerna skola gifva 8 proc., till dess alt de inlösa sina sedlar. Vore det en vexelgifvare, så kriip lian genast i häkte, och så torde del äfven vara med privatbankerna. Frih. Raab: Märkvärdigt nog har jag denna gången den lyckan, jag tror för lörsta gången, att instämma med Hr von Hohenhausen, om också icke alldeles af samma skäl. Jag tror nemi. för det första, alt denna föreskrift skulle lugna allmänheten; för det andra, i fall det skulle inträffa, att någon bank icke för tillfället honorerade sin förbindelse alt med riksmynt inlösa sina sedlar, sä vore det tillfälle för sedelinnehafvarnc att lätt blifva af med dem, då de alltid skulle blifva begärliga för räntans skull, och för del tredje skulle denna betydliga ränta af 8 proc. tvinga privalbanksägarne, att för sitt eget intresse skyndsamt utreda hanken, hvilket också är allmänhetens fördel.