Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Staten undveke äfven de förluster, som, oaktadt vidtagne försigtighetsmått, någon gång, i följd af arrendatorers och löftesmäns obestånd, inträffa. Det kan visserligen invändas, att, genom egendomarnes bibehållande under äganderätt, Staten kan påräkna att arrendena småningom ökas; men ehuru möjligheten af en dylik tillväxt uti arrendeinkomsterne icke kan bestridas, torde dock densamma, hvilken för hvarje egendom icke kan inträffa oftare än hvarje 30:de år, och dessutom blifver mindre betydlig genom arrendatorernes optionsrätt, svårligen kunna motsvara fördelen af förminskning uti administrationsbestyren och den särskilda kapitalinkomst, som försäljningen skulle inbringa. Det bör jemväl härvid komma i beräkning, att om de ifrågav:de egendomarne öfverginge till enskild eganderätt, skulle ej ringa årliga statsinkomster deraf beredas genom sådana afgifter, som föranleddes af de fyrfaldiga transaktioner me - 158 Den 3 December e. m. deist inteckningar, köp, boupteckningar och arfsskiften, hvarför dessa egendomar då blefve föremål; samma egendomars otvifvelaktig! stigande värde komme ock att bereda Staten flere ökade statsbidrag. Efter min åsigt skulle det således icke allenast för Staten medföra en verklig vinst, utan ock i öfrigt vara med dess rätt förstådda intresse mest öfverensstämmande, om de för Statsverkets räkning utarrenderade egendomar, eller de, hvilkas arrenden ingå bland de ordinarie statsinkomsterne, i den mån arrendena tilländalöpa, blefve genom offentlig auktion försålde och således kunde öfvergå till enskild ägo, så vida icke, i ett eller annat fall, något undanlag derifrån kunde anses böra äga rum. En sådan försäljning kan ske efter flere olika grunder, antingen så att egendomarne säljas endast med sådan skattskyldighet, som deras natur, enl. jordebok, dem åligger, eller ock med förbehåll å Statens sida, att af dem fortfarande utgöres större eller mindre del af de afgifter, hvilka nu äro såsom arrende bestämda. I förra fallet komme de att betalas efter fulla kapitalvärde, då Staten genom räntan å köpeskillingen skulle påräkna hela ersättningen för de uphörda arrendena.
Förordningen den 11 December 1830, angående behandling af extra ordinarie afskrifningslrågor och anmärkningsmål, Styrelsen under den 22 November sistlidet år och således innan Styrelsen erhållit del af Revisorernes förevarande framställning, genom utslag beslutat att i räkenskaperne afskrifva meranämnde återstod och underställt detta utslag Kongl. Kammar-Rätten, som den 17 derpåföljde December detsamma godkänt och fastställt. Siafs-Utskoitcts Utlåtande N:o 18. 37 Civil-Statens Pensions-Inrättning. § 37. (Rev.-ber. pag. 145. Förkl. pag. 290.) Jemle förmälan hurusom, med anledning af 1853 års Siats-revisorers gjorda framställning att, enär för pensionering af civila embetsoch tjenstemäns enkor ocb omyndiga barn, eli statsanslag å 25,000 R:dr vore anvisadt, samt Civil-statens allmänna enkeoch pupillfond uteslutande bestode af allmänna medel, redogörelsen deröfver borde undergå granskning hos Kongl. Kammar-rätten, direktionen öfver Civil-statens Pensionsinrättning uti underdånigt utlåtande tillstyrkt nådigt bifall till det sålunda väckta förslaget, hafva sednast församlade Revisorer, enär nämnde räkenskaper icke för något af revisionsåren blifvit uti Kongl. Kammar-Rätten granskade, hemställt, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, att den föreslagna och tillstyrkta åtgärden måtte, derest icke något hinder för dess verkställighet skulle anses möta, varda vederbörande till iakttagande anbefalld; — men som Utskottet inhemta), att Kongl. Majit under den 7 Mars innevarande år funnit godt i nåder förordna, att de årliga redogörelserna, såväl för pensionering af civile embetsoch Ijeslemäns enkor och omyndiga barn, som för Civil-statens allmänna enkeoch pupillfond hädanefter skola till Kammar-Rätten för behörig granskning öfverieinuas, lärer vid sådant förhållande Revisorernes ifrågavarande framställning icke till vidare åtgärd föranleda. Arméens Pensions-kassa. § 38.
>'79 komne, samt ilen 20 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtanden: Från Stats-Utskottet Af den 16 dennes: N:o 542, öfver gjord Motion om nedsättning afOuarantaines-afgifterne vid Känsö för Svenske Fartyg. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten Af den 10 dennes: N:o 543, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande , angående Communications öppnande med Gellivare Jernmalms-berg i Luleå Lappmark. Från Statsoch Bevillningsutskotten Af den 16 dennes: N:o 544» öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut afgifne Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , om extra Grufve-hjelpen i Stora Kopparbergs Län. uBo Prot. Utdr. d. a3 October i8a3. Från Lag-Utskottet Af den i3 dennes: Nio i gg, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående yrkad företrädesrätt för Jordegare till betalning af Brukares lösa egendom. Från Högv. Pr est e-St amiet. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos. Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 538 , om Häst-Vacance-afgiftens utgörande vid Östra Härads Esquadron af Smålands Husar-Regemente. Jöo 542, om nedsättning af Quarantaines - afgifterne vid Känsö för Svenska Fartyg. Statsoch Ekonomi-Utskottens: N:o 4°8> angående Communications öppnande med Gellivare Jernmalms-berg, i Luleå Lappmark med de uti sednare Utlåtandet N:o 543 gjorde förändringar.
M:l ansell t ull-rest i t u t iönsbeloppet för raffinerad! socker böra bestämmas lill 10 öre skålpundet och för läder till 2 R:dr 50 öre centnern. 484 ExpeditionsU/skottets Förslag till underd. SI rijvelse N:o 164. I följd af ofvanotnförmiilda beslut örn nedsättning lill 1 R:dr 25 öre af den utaf E. K. M:l till 2 R:dr per centner för oberedd,i, torra, saltade eller beslrukna hudar och skinn antagne tullsats, saint om fullkomlig tull frihet för våtsaltade och andra slag hudar, synes någon t u!!—rest il ut ion för läder af utländskt råämne icke vidare vara behöflig! eller böra medgifvas, helst en kontroll i afseende på riklig angifning af det slag oberedda hudar, hvaraf det utförda lädret blifvit berådt, icke utan förändring af de i allmänhet stadgade vilkoret) för I ull-fest i tu tion kan med behörig säkerhet hanrlhafvas. Till förekommande af möjliga missbruk vid restilutions-IÖrmånens tillgodonjutande, hafva Rikets Ständer ansett att dels i 2 mom. bör elter ordet ”råämne” tilläggas ”för hvilket full införsels-tull blifvit erlngd”, dels 4 moni., som stadgar att utförseln bör verificeras ant/nrjen genom intyg af Konsul eller annan vederbörande embels-nivndigbet å lossnings-orten, eiler genom attest af vederbörande tull-ljensteman om godsets bevakning lill öppen sjö, bör sålunda förändras, alt utförseln skall ovilkorligen verificeras genom vederbörligt intyg från lossningsorten, men alt restilutions-beloppct utbetalas efter företeendet al attest om godsets bevakning lill öppen sjö mot borgen, som, sedan utförseln blifvit veiificerad, ålerslälles. Vid hvad E K.
Majit disponeras till och fördelas emellan sådana lägre Landlbruks-skolor, hvilka visat sig hafva bildat ett capital af minst 20,000 R:dr Banco i penningar eller egendom, och hvilkas organisation i öfrigt af Kongl. Maj:t profvas motsvara det dermed åsyftade ändamål; och skulle i följd häraf, men med hufvudsakligt gillande i öfrigt, af hvad Utskottet yttrat, dels rörande räntemedlen till Landtbruks-Academien för återstoden af ett år 1819 beviljadt byggnads-anslag, hvarå capitalet ännu ej till fullo utgått, dels om arfvode "till Herr Plagemann för undervisning i potlaske-tillverkning, den för Utskottets Trot. Utdr. d. 12 Aug. 1840. 4g 5 rubrik, undervisnings-anstallter för jordbruket och näringarne erforderliga summa bestämmas till 21,000 R:dr Banco. 7:o Utskottets förslag angående befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar samt hästafvelns förbättrande, biföllos. 8:0 Hvad Utskottet under rubriken undervisnings-anstallfer för slöjderna föreslagit, bifölls med den förändring, alt den under Kongl. Commerce-Gollegii förvaltning ställda manufactur-lånefondens behållning i årliga vinstmedel icke skall Lill Riksgälds-Contoiret inlevereras. 9:o Utskottets förslag under rubrikerna, befrämjande i allmänhet af slöjderna; befiämjande i allmänhet af handel osli sjöfart; samt bergsbrukets understöd , bif öllos. 10:o lndeldta räntor, krono-tionde och spanmål in natura under denna IIufvud-Titel Uiföllos, att utgå, enligt senaste stats-reglering, med de förändringar, som af ofvanstående beslut föranledas. 11.-o Vid hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 217 yttrat, rörande möjligheten af ytterligare anslags uppförande å denna Hufvud-Titel för Navigationsskolor och under visnings-anstallter för skeppsbyggeri, lät Ridderskapet och Adeln bero. S. D.
St:r tillstyrka, att de Tjenstemän vid Gen.-Assist.-Gontoiret, hvilka under de sex sista månaderne af år 1826 och de sex första månaderne af år 1827 med Lånrörelsen varit sysselsatte, måtte med Gratificationer för deras nit och möda varda ihogkomne. (p. 31 R. B.) 378 Stats-Utskottets Utskottet har, i afseende på 4;de UtlåningsDepartementets indragning, inhemtat, att, enligt för nasti, år, på grund af Riksmarkegångs-priset för den under lönerne vid Gen.-Assist.-Contoiret beräknade Spannemål, fastställde AflöningsStat, uppgår besparingen på de vid nämnde Departement indragne Löner, till omkring 3ooo R:dr B:co. — Och beträffande Gratificationerne, så, och efter det Hrr Fullmäktige, enligt Utskottets begäran, till Utskottet inkommit med förslag, i afseende på, ej mindre summan af Gratificationerne, än äfven de Tjenstemän emellan hvilka den skulle komma att fördelas, anser Utskottet skäligt tillstyrka, att, jemlikt Hrr Fullmäktiges nyssberörde förslag, de deri namngifne Tjenstemän varda med Gratificationer hugnade, nemi. 3:ne UtlåningsCommissarier och en Casseur, hvardera Ett Hundra Sextio Sex och Två Tredjedels R:dr och 3:ne Contorsskrifvare, hvardera Sextio Sex och Två Tredjedels R:dr; och hvilka Gratificationer, till ett sammanräknadt belopp af Åtta Hundra Sextio Sex (866) R:dr 32 sk. B:co, i händelse af R. H. St:rs bifall, komma att oafkortade utgå utaf Gen.-Assist.-Cont:s medel. Reservation: Af Herr Grosshandlaren Ekerman: I anledning af H. Utskottets framställning ang:de de från R:g:sCont. lyftade 25o,ooo R:dr, anser jag, det H.
Det har blifvit, och icke utan skäl, anmärkt, att om minut-handlen 9 Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 45. skall kunna tälla med utskänknings-slällena eller de s. k. krogarna och uttränga dem, genom att mera vänja allmänheten att hemma hos sig förtära det bränvin, sorn vana och fördom ännu göra lill ett behof, sä måste inköpet af varan till denna förbrukning i hemmet lättas genom ringheten af det belopp, som får på minuterings-stäliet köpas; men erfarenheten visar, att om ett så obetydligt qvantum, som en åttonde-dels kanna, hvilket varit såsom minimum föreslaget, lår där köpas, så hemföies det icke alltid, utan förtäres genast, om ej i sjelfva försäljnings-boden, åtminstone i dess granskap, och det utan mat. Det synes derföre icke vara rådligt att bestämma minut-handels-minimum allt för lågt; men å andra sidan skulle ändamålet säkert icke vinnas, i fall detta minimum sattes så högt, att den vanlige arbetaren, som sällan har på en gång större penninge-tillgång än en dags eller några få dagars förtjenst, icke förmådde köpa det. Skillnad torde imedlertid böra göras mellan stad och-land, i så måtto att arbetaren, hvars förtjenst i stad är mera tillfällig och oftare uttages, får köpa ett mindre parti än en person af motsvarande klass på landet, där arbets-förtjenst och lefnads-ordning icke äro så för dagen inrättade, utan stadigare, och böra i allmänhet tillåta längre beräkning och något större förlag. Torparen, den mindre jord-brukaren, bruks-arbetaren o. d., som icke sjelf tillverkar bränvin, men tror sig behöfva att i sitt hus äga ett mindre förråd deraf, bör kunna få tillfälle att förskaffa sig detta uti samma parti, som han hitintills kunnat erhålla hos hvarje enskild eller hos landt-handiaren. Mindre behöfver det ej vara, hvaremot stadsbon skulle tvingas att vända sig till krogen, om han ej annorstädes kan få mindre än ett belopp, öfverstigande det, som han vant sig att få uti det s. k. bränvinsmagasinet.
Indeldte Lesepenningarns . .. .. ^80:-^- ^// ondsgeL ä ^/ndra //n/Er/-/7te/?r sön de forrs ksfste-tings penningarne, sertan ofvannämnds 820 k:dr akgatt, återstoden 828: — 8umma i,io3: —- /emt/and§ Län. Likekälles viri tjenste»: kontant Lön^ werl derunder kerälrnade »44 ^d, ä 6 ll:dr tunnan ° . 1,816: lillölrning för sädén lorslsgsvis 36 slr. pr t:s 108: 1,62^: — kärak lierälrngs 800 Il:dr som lalfelpenningar. Le^e^enn/ngar 200: — 2// an^/äget /ör sr^ättn/ngen /ör /n/^-^e^/r/o?r^-dng^ner/enK / L>onoöerg>5 Län.- Lönetörliöjning enligt Liongl. Lrekvet den i3 kedruari »836 . 600: — deraf ^00 > jemte de förenämnde 200 k:dr, kerälrnas som kesepenningar. ^/n^/nAet ä v/nr/ra //n/ond-Lde/n för ds förra Läkstetiugs penningarne , . 296: — ^dn§/aget ä ^dndra //n/und-Lde/n i stället för arrendet af en äng vict ^Vadstena 228: — /ord te// Le§/den§et.- lrr^ddjord, 2:ne vretlotter, en lrälkags seli jord vid kuset, tillköpa 3 tunni. 2 3/8 k.pl. samt slrogsslrift 2 tunni. 20 lupl. rälrnas till ... 5o: — ^nsläs^ tjenste»:
Sl:r kan pröfva, om meranamtide hemman enligt Författningarne måga till Sö - 336 Stats-Utskottets kanderne öfverlemnas i betalning för deras fastställde fordringar; och jag tror det så mycket mera, som St:rne dels sjelfve oell innan Sökanderne uppgåfvo desse hemman, gaf anvisning pcå dem såsom användbare till detta ändamål, dels förklarat, att med desse hemman de åtgärder borde vidtagas, som äro föreskrifne för öfrige ledige Krono-lägenheter, dels slutligen 1823 gillat StatsUtskottets yttrande i anledning af gjorde motioner angtde Guldverket, hvaruti, under åberopande af R. St:rs första yttrande, öfverlemnas till K. M:t, att vid pröfningen af målet, å R. St:rs förut gjorde framställning fästa det nådiga afseende, hvartill förhållandet föranleder, vid hvilket allt R. St:r ej förbehållit sig att i granskningen om egendomens användande deltaga.” Det kan visserligen icke undfalla äfven mig, att Kronan möjligen kan på ett mera fördelaktigt sätt använda egendomen antingen genom försäljning eller arrende, och alt Sökanderne som 1782 begärde, att den förlorade qvarnen skulle inköpas för 666 R:dr 32 sk., hvarföre den då var såld, men hvarå afslag följde, skulle, om de vinna deras önskan få en vinst, som andra icke erhålla; men emedlertid är Statens skyldighet gifven att betala sin skuld, verkställigheten deraf hvad Sökanderne angår redan länge uppehållen, och för öfrigt vederbörande Embetsverks skyldighet att tillse, det Sökanderne ej få mer af dessa hemman än som svarar mot hvad de hafva att fordra.” ”På alla dessa skäl skulle jag för min del tillstyrka, att Sökanderne för deras godkända och nu Betänkandcn, N:o 275.
Såsom ytterligare skål för Utskottets förslag att den norra banan borde på så direkt våg som möjligt såttas i förbindelse med Saltsjön, genom anläggande af en bangård å Ladugårdslandet vid trakten emellan Humlegården och Nybron, anser jag att jemväl följande omständigheter hade förtjent att upptagas i betänkandet och får, då sådant icke skett, härmed tillägga följande, för att utröna huru stort antal af hufvudstadens befolkning får närmare till en bangård vid Clara sjö eller en sådan nedanför Humlegården: Om man nemligen på kartan öfver Stockholm drager en li nea vinkelrätt genom medelafståndet mellan båda dessa punkter och räknar antalet af de qvarter som finnas å hvardera sidan af denna linie samt antager att hvarje qvarter öfverhufvud har lika många invånare, så får man vid sammanräkning af befolkningen i Kungsholms, Clara, Adolf Fredriks, Jacobs & Johannes och Ladugårdslands församlingar 19,937 personer som hafva närmare till bangården vid Clara sjö, Bih. till li. St. Prot. 1862 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 Haft. 12 90 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. och 39,426 personer, Som hafva nårmare till bangården vid Ladugårdslandet, eller nära 20,000 flera, som hafva nårmare till den sednare ån till den förra. För folket i staden inom broarna och för Södermalm blir förhållandet i det nårmaste lika då de skola passera Norrbro, och den förutnämnda afskårningsliniens södra ända midt öfver Jacobstorg tråffar östra sidan af Operahusets tomt. Den invändning, som å andra sidan blifvit gjord, att staden inom broarne borde räknas såsom mera fallande inom området för bangården vid Clara ån vid Ladugårdslandet, måste i följd häraf förfalla. — Djurgårdens invähare åro icke inräknade i ofvanstående öfvervägande antal.
Upplästes till justering och godkäödes följande från Expeditions-Utskottet ankomna Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrif, velser till Kongl. Maj:t: 1:0 Om ytterligare bidrag till Södertelge Canal - Inrättnings fullbordande. 2:0 I anledning af ankomna Nådiga Skrif, velser om den årliga Ränta, som är Hans Maj:t Konungen och Dess Arfvingar tillslagen. 3:0 Om ett årligt Anslag för BergsRådet Friherre Hermelin. 4:0 Om förklaring öfver 12. Cap. r. och 3. §§. GiftermålsBalken, angående Afvittring. 412 Den S4 Martil, e. »O 5:0 Angående stället till val af Krono* Skjutsskyldiges Deputerade. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets den 24- sistledne Februarii afgifna, samt den 17. och 19. dennes på bordet lagda Betänkande öfver föreslagna än* dringar uti Författningarne rörande Husbehofs* Brännvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen* Herr Hummelhjelm uppläste följande : Sedan en bättre methode att af Potatoes tillverka Bränvin, na mera blifvit känd och med så mycken fördel åtminstone i Rikets Sö. dra Provincer practicerad, anser jag, för min ringa del, visst icke båtande, om ej snarare som ett våld emot Jordbruket och dess Idkare, att uti samma handtering göra någon vidare inskränkning, än nu gällande Författningar redan föreskrifva. Med liten erfarenhet härutinnan visar det sig, att i stället för befarad Sädes. brist, som genom en så beskaffad Brännvinsbrännings friare utöfning skulle uppkomma, är det just motsatsen, eller ymnigare förråd af oförvandlad säd, som Jordbruket med minsta möjeliga tvång, uti denna detsamma egenteligen tillhörande Näring, nödvändigt skulle prestera.
Dessa tillgångar uptagas nemi. uti den rekapitulerade jemförelse emellan landtförs va rets närt':de och föreslagna organisation, sorn finnes bifogad vid slutet af motionen, år 1848 till 5,767,423 R:dr, år 1850 till 6,252,825 och år 1856 till 7,447,591 Ridr. M„ed så hastigt stigande af Arméens tillgångar, kan man knappast göra sig begrepp om hvartill de kunna upgå, derest förslaget vid ännu flera Riksdagar återkommer. Det är visserligen sannt, att ett skäl för ifrågavide summas stigande kan ligga deruti, att den Arméen tillhörande jord, äfvensom räntor betydligt stigit i värde, hvilket förhållande äfven hädanefter torde komma att fortfara; hvadan vi efter ett tiotal af år möjligen komma att få se den beräkneiiga tillgången för landtförsvaret uptagen till dubbelt emot hvad den hittills varit. Det är i denna förhoppning och i betraktande af de förbättringar hvilka medelst sålunda stegrade tillgångar kunna åstadkommas, som jag önskar, att motionen måtte få samma öde, som hennes föregångare vid förflutne Riksdagar. Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Då jag redan vid 1848 års Riksdag föranleddes att säga några ord till bestridande af den motion Hr Stjernsvärd då afgaf, och min öfvertygelse i intet afseende sedan dess blifvit rubbad, kan jag icke heller nu motstå det inre tvånget att jemväl vid detta tillfälle yttra mig, äfven om jag dermed skulle onödigtvis uptaga en för R. och Ad. dyrbar tid. 4IU Den 6 December e. m. Den nu förevande motionen går ut på att en Komité måtte blifva nedsatt för att pröfva det af motionaren framställda förslaget, och han har sjelf så till vida modifierat sina åsigter samt närmat dem till mina och många andras, att han erkänner nödvändigheten af en soldatstam, sorn hor på boställen, d. v. med andra ord säga, en indelt trupp.
Bränvinsbränningen. men så länge tillåtelsen ej är helt och hållet upphäfd, måste missbruk blifva oundvikliga. I g 2 af Tull-lagen den 28 Julii 4S24 var införsel af vin-sprit endast tillåten från Engelska, Irländska, Fransyska, Spanska och Portugisiska hamnar och från medelhafvet samt ställen utom Europa, hvilken inskränkning blef upphäfd genom förordningen af den 9 Aug. 1859, så att införseln deraf nu är fri. Det är en bekant sak, att det, till och med på kemisk väg, är så godt sam omöjligt att skilja sprit af. säd eller potates från sprit af vindrufvor, och följden är, att en stor mängd af den förra införes under namn af vin-sprit, särdeles från Hamburg och Altona, hvartill upphäfvandet af nämnde inskränkning uti Tull-lagen af -1824 gifvit anledning. Sålunda hafva under åren 4844— 4846 utaf hela importen af sprit 50 till 60 % ensamt från de tvänne nämnda ställena blifvit införda, hvarutaf det hufvudsakliga varit sädoch potates-bränvin, och det oaktadt denna vara i lagstiftningen är förklarad för kontraband. Detta ger kommissionen anledning att framlägga till öfvervägande, om det ej skulle vara ändamålsenligt, att åter upptaga den ofvannämnda upphäfna inskränkningen uti Tulllagen af -1824, likväl med undantag af den i lagen förunnade förmån för de Irländska och Brittiska hamnarne,eftersom i dessa länder icke tillverkas bränvin af vindrufvor. Att fästa uppmärksamheten på införseln af vin, hvarunder, såsom bekant är, ett betydligt qvantum bränvin gömmer sig, särdeles, sedan sista förordningen om brånvinsförsäljning utkommit, kan vara öfverflödigt, efter sorn .det synes af Finans-departementets, cirkulär-skifvelse af den 6 Okt d. å., att man redan träffat förfoganden i detta afseende.
Till stöd för frågans återupptagande har emedlertid herr Dalman anfört, att omförmäldla skäl utgjorde blott en konservatismens utnötta lias och kunde ingalunda beslå inför det allmänna omdömet i afseende på lagstiftningsfrågors behandling; — alt man således ej borde åberopa alt allmänna tänkesättet skulle ogilla en lag, sorn slödjes på rätt, eller att svenska lolkel ej vore moget all emottaga bättre lagar än de, sorn för 150 år sedan passade för samma folk; — samt att det dessutom tillhörde lagstiftaren att ställa sig i spetsen för förbällringarne, besegra fördomarne och förvillelserna, och ej buga sig för hopen, ty så hade tillgått, efter hvad lagsliltningens historia visade, ifrån Solons och Lycurgi tider intill Napoleon den stores; — och det är således under den Lag-Vtskollets Betänkande, N:o 29. 7 nyare epoken af denna historia, som herr Dalman vill anvisa vägen för testamentslagurnes förbättring. Grundas likväl förbudet mot arfvejords bortgifvande på allenast en fördom, så är den åtminstone en gammal. Men i detta förbuds ålder och varaktighet, under det öfriga lagar omgestaltats, ligger beviset derom alt det har en djupare och fastare grund än fördomen. Denna grund har Utskottet ofvan sökt utreda; och om än slägljorden i dess fordna betydelse upphört, så har dock det derifrån härledda begreppet om arfvejord, om otillåtligheten för den, som ärft jord å landet, att genom gåfva eller testamente afhända sina arfvingar samma jord, slagit så djupa rötter i det allmänna tänkesättet, att de försök, som under några af sista riksmöten blifvit gjorda, att lossa på omförmäldte förbud, aldrig funnit någon genklang hos dem, hvilkas röst, i frågor af denna art, måste antagas säkrast uttrycka folkets tänkesätt och, önskningar. Fördomar kunna väl beherrska sin tid; men de trotsa ej århundradens makt. Rättigheten alt genom testamente förändra den fastställda arfsordningen har dessutom sin enda grund i den positiva lagen; och den ordnas derföre icke elter bestämda rättsgrundsatser, utan efter livad som anses klokast och nyttigast.