Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 56. i anledning af väckt motion om upphörande af skyldighet för landtman att afskala och samla barken å till deni upplåtna ekar. IV. A. 41. E. 175. — N:o 57. i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Juni 1843, angående kolmätning. III. — N;o 58. i anledning af väckt motion om beklädnads-directionens förpligtande, att insätta en del af de under deras förvaltning ställde medel uti Rikets Ständers bank, emot årlig ränta. — N:o 59. i anledning af väckt motion om tillvägabringande af en inhemsk försäkrings-inrätlning emot sjöskador. — N:o 60. i anledning af väckt motion i fråga om skyldighet för åboer å de till Kongl, och Hvitfeldtska Stipendie-inrättningen hörande hemman att riksdagsmanna-arfvode erlägga. IV. B. 197, 279. A. 319. — N:o 61. i anledning af väckt motion om indragning af Svenska postcontoret i Hamburg. — N:o 62. i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande för utbekommande från Danska archivet af åtskilliga äldre handlingar, rörande provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län. IV. B, 198, 279. A. 324. E. 544. — N:o 63. i anledning af väckt motion om ändring i det genom Kongl. Förordningen den 28 December 1844 fastställda formulär för trooch huldhets-eden. IV. B. 198, 279. A. 324. — N:o 64. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 28. — N:o 65. i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Patent-förordningen af den 13 December 1834.
Ordföranden i EgodelningsRätten icke blott äger Oeconomiska, utan äfven Juridiska kunskaper, i anseende till de flere dervid förekommande frågor, som röra EgandeRätten; och om Landtmätaren, såsom nu vid Enskiften tillgår, vid delnlngsförrättningen vore biträdd af gode män, hvilka med sakkännedom utredde frågorne, och deri afgåfvo deras förberedande utlåtande, samt EgodelningsRätten i sine Ledamöter ägde Personer med Oeconomiska insigter, synes ingen fruktan böra uppstå, att,'med Domare i orten till Ordförande i samma Rätt, målen skola ändamåis-enligt behandlas. Jag hemställer derföre vördsamt,' om icke Utskottens ifrågavarande ^Betänkande må återremitteras; då Utskotten torde taga i öfvervägande följande förslag till hufvudgrunder i ämnet, dem jag för min del tror vara lämpliga och närmast uppfylla ändamålet, nemligen: 1:0 Att ordinarie Domaren i orten eller den HofRätten, i händelse af hans förfall, till EgodelningsDomare förordnar, må vara Ordförande i EgodelningsRätten. ato Att EgodelningsRättens öfrige Ledamöter till ett antal af två eller fyra personer, utan afseende på Stånd, väljas inom Häradet bland sådane män, som i Landthushållningen aro kunnige. Att denna Domstol, hvars beslut ge* nom de fleste rösterne bestämdes, sammanträder en gäng vid hvarje ordinarie ting, ä den dag Domaren utsätter, för att handlägga och, om sig göra låter, utan syn på stället afgöra alla anmäldte Skiftes-ärender, och dermed såsom ofvan nämndt är gemenskap ägande frågor , hvilka i stadgad ordning skulle göras anhängige. 4:0 Att Rättens Ordförande eller Ledamöter vid desse sammanträden icke af Parterne skulle åtnjuta tractamente eller resekostnader; men om saken till syn på stället utsättes, och hvilken då ofördröjligen efter afslutadt Ting borde hållas, .skulle med nämde Arfvodens erläggande, hvilka enligt Taxa borde utgå, efter lag förhållas. 5Jo Ått öm någon
I anledning af gå viii Herr Grönhagens, Gastaf, Förslag, att Öfver-StåthållareEmbetet i Police-Ärender må ställas under HofRättens granskning, samt de Protocoller och Domböcker sorn där hållas, till Hof-Rättea varda inlemnade, som den af Grefve Spens, Jacob Melker, gjorde hemställan, om angelägenheten af ett bestämmande utaf de ärender med hvilka Police-Magten och denna Magten serskildt böra äga att sig befatta5 deruti Utskottet, af anförde skäl ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å Herr Grönhagens Förslag, samt dels, i afseende å Grefve Spens’s Motion, åberopat det Yttrande Utskottet samma dag afgifvit öfver Grefve Gyllenborgs enahanda Motion. Fran BevillningUtskottet: Af den 26 sistledne Martil, deruti, i anledning af de hos Riks-Stånden yppade skiljaktigbeter, i frågan om Bevillnings-grundernes bestämmande, Utskottet, under åberopande af 71 §. i Regerings-Formen och 31 §. i Riksdagsordningen, dels ansett sig icke kunna frånträda dess i berörde ämne förut yttrade tanka, och dels föreslagit de Voterings-propositioner , hvilka, i händelse Riks-Stånden ej skulle, vid en förnyad granskning finna anledningar att till hvarandra närma sina meningar borde till d-et förstärkta Stats-Utskottet öfverlemnas. Fran Allmänna Besvärs-och Oeconoinice-Utskottet .* iso Af den 4 Martii, rörande Herr Borg - \ Den f April. mästaren J. H. Ekstrands väckte Motion, att Spannmåls och Victualie.handel å Landet må taxeras och beläggas med enahanda utskylder, som dessa Handels-Naringar uti Städerna åtfölja ; hvarå Utskottet på anförde skäl förmält sig icke kunna tillstyrka bifall. 2:0
N:o 00, vidblifvit sitt i ämnet förut fattade beslut och lagt Utsk:s utlåtande till handlingarne; men att någon underrättelse om samma Stånds beslut, i afseende på LagUtskis utlåt. N:o 65, icke derjemte erhållits, utan fortfarande saknades. Hr Lagerhjelm, Pehr: I anledn. af hvad under discussionen förefallit, synes mig frågan kunna inskränkas dertill, huruvida Hr Nordenanckar förslag skall kunna antagas, då jag förutsätter, att man icke vill ändra den ifrågavar. §, utan att erhålla något antagligt förslag. Jag är sjelf ordförande i en så beskaffad sockennämnd, som här är i fråga, uti eit ganska stort härad, nemi. Carlskoga. Vid hvarje ting förekomma der 20 ä 30 förmyndareförordnanden. Räknar man dem i medeltal til 25, så blifva de, med två ting om året, 50 för liela året, och om man antager, att hvarje förmynderskap, af hvilka de längsta kunna räcka 20 år, per medium endast fortfara 10 är, så skulle denna sockeunämnd få 500 förmynderskap om året alt sysselsätta sig med. I sådan händelse vore det ganska osäkert om man kunde påräkna ledamöter i denna nämnd, isynnerhet om den icke en gång skulle äga nog makt att tvinga förmyndare att inför nämnden redogöra för dess förvaltning. Och hvarifrån skulle man fä de nödvändiga anslagen att underhålla åtminstone en skrifvare? Såvidt dessa inkast icke kunna vederlägas, så synes mig llr Nordenanckar? förslag icke kunna antagas. Deremot hoppas jag, att det i en framlid skall låta sig göra att organisera förmyndareuppsiglen lill ett communalbestyr. Först måste man likväl skaffa sockennämnden juridisk kraft att verkställa sina beslut och sedan mäste den hafva' en cassa, som kanske kunde bildas af en ganska ringa proc. af de omyndiges medel, för att bestrida de oundgängliga kostnader, som måste uppstå, och sedan borde också denna nämnd få 7 H. 12 DO Den 5 Februari f. ra. ett bestämdt reglemente.
Riksdagslitteraturen oberäknadt har här utkommit — jag tror 1822 — en allmänt läst skrift, der olägenheten af skråinrättningarnas upphäfvande på flerfaldiga orter i England omförmäldes. 182.4 eller 182.5 trycktes i Paris en mängd officiella framställningar och berättelser af handtverkare och näringsmyndigheter, ang:de olägenheterna af skråförfattningarnas upphälvande i Frankrike. Flera tidningsartiklar hos oss, särdeles i Journalen, hafva fästat uppmärksamheten på denna olägenhet. Om man blott erinrar sig det elände, hvari fabriksarbetarne, särdeles i berörde länder, befinna sig 468 Den aa December e. m. så bör man lätt inse vådan för handtverkarne att lomma i capitalisternas händer. Då jag nn hör omtalas oriktigheten deraf att icke tillåta huru många som helst att hvar de behaga idka samma handtverk, påminner jag mig, huru en liberal talare, som ofta med stor framgång höjt sin röst på delta rum, enskildt till mig yttrat, att så länge det i en viss stad blott fanns 5 skomakare, kunde man der få dugligt arbete gjordt, men att, sedande blifvit tio, arbetet försämrats i samma mån, som antalet ökats. Manne skälet kan vara annat än att de, af brist på förtjenst, förfalla till elände? I anledn. af Hr Rosenblads anmärkn. om skodonens uthållighet i det liberala Preussen får jag erinra, att det icke är skomakarne utan garfvarne, som bereda lädret; att om det spricker, sa är det de sednares fel; att deras näring äfven bedrifves såsom de beprisade fabrikerna, och alt läder dessutom får utifrån införas. Det är således ej på prohibitivsystemet hvarken i skrän eller tullväsendet, som vårt dåliga läder kan skyllas. Jag beklagar, att Hr Lefre'n, med hvilken jag instämt angtde våra handelsförhållanden med utländningen. . icke skall dela tankar med mig i fråga om varuförädlingen inom landet. Skillnaden oss emellan härrör deraf, att jag fortfar consequent i mina prohibitiva åsigler, då han deremot stadnar på halfva vägen.
Höga och låga, rika och fattiga ville på ett eller annat sätt deltaga i den "heliga" handlingen i hopp, "att hvar och en, som hedrar den helge Herren Hemming här i världen, honom hedrar han åter utan tvekan i himmelriket." Alla hus i staden pryddes med blomsterkransar och löfkvistar. Portarne till de högst uppsattes bostäder voro formligen omhöljda af gröna guirlander och blommor i alla färger och mellan dessa framskymtade adliga sköldemärken och förlänade färgrikedomen en än större prakt. I domkyrkan och dess närmaste omgifning voro fliten och ifvern likväl störst, ty här skulle de mest omfattande anordningarne ombesörjas. Mellan pelarne uppfördes en 4 alnar hög och 30 alnar lång estrad, hvarpå bygdes ett altare. Ofvanför estraden upphängdes 100 lampor och på densamma placerades så många vaxljus den möjligen kunde rymma. Vid foten af hvarje pelare ombragtes fat, i hvilka rökelse och myrrha skulle afbrännas. Midt i kyrkan upphängdes riksföreståndarens, ärkebiskopens och biskop Hemmings på båda sidor målade vapensköldar. Hvarje pelare pryddes därjämte med Hemmings bild och vapensköld, hvilka omgåfvos med talrika vaxljus. Blomsterguirlander fästes i midten af hvalfvet och midten af hvarje pelare och mellan dess placerades mindre vapensköldar och dekorationer. Kyrkogården och dess portar smyckades lika rikligt, och det hela tedde sålunda ett i allo högtidligt och prunkande utseende. Den nyss omnämda estraden eller parken som den kallades fick beträdas endast af biskoparne, riksföreståndaren, rådsherrarne och ridderskapets samt prästerskapets förnämste representanter. Till högtidligheten anlände äfven från Sverige flere af dess främste män, bland hvilka må nämnas ärkebiskopen i Upsala Jakob Ulfsson och biskop Matthias Byning från Strengnäs. Deltagarne från eget land voro ännu talrikare och i spetsen för dessa förmärktes naturligtvis biskop Arvid Kurck.
För-; slag till UtsökningsBalk i 4 Cap 20 och 21 §. §. omförmäler, och hvilket äfven instämmer med äldre Författningar, såsom Kongl. Placatet den 24 Januari 1684, samt Kongl. Brefvet den 1 Februarii 1700; enligt hvilka seqvester, till och med för Kronofordringar, icke utom inteckning ansågs i fast egendom gällan-' de. Om också i förra fallet säljaren, och i det senare borgenären, som utmätning erhållit, genom lag tillerkändes förmonsrätt framför de borgenärer, hvilka vid samma Ting låto inteckna sina fordringar, en förmonsrätt som skäligen synes böra de förre tillkomma i afseende på fordringarnes upphof, voro dock de se< nare, hvilka i det gravationsbevis, som de vid samma Tings slut ägde erhålla, om förhållandet bibragtes underrättelse, icke blottställde Den 11 Junii f, m. 99 för de opåräknade förluster, som nu, genom sådane för både dem och Domstolarne okändo gravationer, ofta kunna inträffa. Jag bar förr haft den äran tillkännagifva min åsigt, att då ett nytt Lagverks granskning och antagande snart förestår, partielle Lagförändringar böra ske sparsamt och endast i de fall, då de af synnerlig angelägenhet påkallas-, men jag anser en sådan angelägenhet inträffa i afseende på inteckningslagarne, hvilkas, så väl, som executionslagarnes förbättring i vissa delar, ostridigt lärer utgöra en af de åtgärder, som för creditens återställande och befästande, så vidt den af lagstiftningens omsorg beror, erfordras; och jag anhåller fördenskull om återremiss till Lagutskottet, på det motionerne och de Författningar, till hvilka de hänvisa, måga i ett sammanhang komma under närmare öfvervägande. N:0 4« Grefva Spens, Carl Gttjiafi Såsom skäl för återremiss af detta Betänkande torde jag få åberopa, så Väl det som deri anföres, sorn äfven reservationerna af Grefve Wachtmeister och Herr Ribbing.
De kungliga personerna och deras uppvaktning voro ömsesidigt besvärade af hvarandras närvaro. Det var blott mellan fyra ögon, eller omgifna af sina barn och den lille negergunstlingen, som konungaparet bortlade tvånget och förbehållsamheten. Fröken von Knesebeck var den enda, för hvilken drottningen öppnade sitt hjerta; och fröken Knesebeck ensam, emedan hon vid Sverige ej var fästad med något annat band, än landsmanskapet med dess Preussiska drottning, dristade utan förbehåll emottaga hennes, i denna tidpunkt så äfventyrliga förtroende. De dagar, konungen bevistat rådkammarens öfverläggningar, gjorde han, vid återkomsten till Drottningholm, sin gemål reda, i de minsta omständigheter, för allt hvad der förelupit. De höga makarna anade, att en storm förestod dem, men voro fullkomligen okunnige om: när och huru? Ändtligen bröt ovädret löst. Konungen medförde en vacker dag en från ständerna inhändigad skrifvelse, hvaruti med bjerta färger skildrades olägenheterna och vådorna af det missförhållande, att regenter taga intryck i statsangelägenheter af sina gemåler, och att de tillåta dessa ett obehörigt inflytande på sitt både offentliga och enskilta lif. Tillämpning af denna förberedelse gjordes på Lovisa Ulrika, och åtskilliga oregelbundenheter uppräknades, som deraf voro en följd. Skrifvelsen slöts med en uppmaning till konungen, att hädanefter sjelf blifva herre i sitt hus, och ett förklarande, att ständerna hvarken godkände eller erkände drottningens egenmäktiga inmängande i saker, som henne icke vidkommo. Visserligen voro pillerna beska; visserligen uppblossade den utrikes borna furstinnans vrede mot Svenskarne i så förfärliga hotelser, att den fromsintare konungen i sin själs djup tackade Gud, det ingen annan hörde dem, än fröken Knesebeck och morianen, begge utlänningar, liksom konungaparet: – en sten var icke destomindre lyftad från de höga makarnas bröst, ty de föreställde sig, att den bannande skrifvelsen innehölle ständernas sista ord och all den kraftyttring, hvaraf de voro mäktiga, i fråga om det upptäckta högförräderiet.
Saken är dock i det hela af ringa vigt, och att Geijers mognad skedde jemförelsevis långsamt och i sjelfva verket fortgick hela lifvet igenom är sant, och bildar ett af de egendomligaste dragen i hans lef-nadshistoria. Sedan författaren längre fram redogjort för hvad enligt Geijer borde vara historieskrifningens mål (“ det mensk-liga “), yttrar han ordagrant följande: “ Till det ... anförda må det vara mig tillåtet att slutligen foga en erinran om den / orm, hvari Geijer i sitt fäderneslands historia funnit det politiska uttrycket för detmensTcliga i dettas inre väsendtliga sammanhang, han i den historiska utvecklingen aökte. Det är deri, att ’ svenska folkets historia varit deras konungars ’; i den solidariska enheten mellan folk och konung har han funnit Sveriges styrka och lycka, i hvarje mellan båda ititrängande mellanmagt åter en fara och en början af svaghet och upplösning; — i snörrätt motsats till våra dagars politiska theorier och sträf-vanden, i hvilka mellanmagter intaga ett utrymme, bredvid hvilket plats föga finnes för mera än på den ena sidan en skugga på den andra ett instrument åt magten. “ Hvar har väl Geijer yttrat något som låter förmoda, att det ofvan anförda skulle varit hufvudsumman af hans politiska åsigter? Slå vi upp det så ofta anförda stället i slutet af hans Karl IX: s historia, så läsa vi något helt annat än ett dylikt blindt lofprisande af den “ solidariska enheten mellan konung och folk “ såsom utgörande en fullgod borgen för landets styrka och lycka. Det heter der: ' Det är sådana män “ (som Karl d. IX och Gustaf d. II Adolf — således icke hvilka konungar * som helst, icke ‘ haller blott konungar) — “ Det är sådana män fulla af framtid, som med eller mot sin vilja taga folken med sig “.
De skola blifva friskare, kunna arbeta mera och bättre samt köpa landlmannens produkter ej blott för sig sjelfva utan för hustrur och barn, i stället för att nu sjelfva försupna och förvildade, lemna familjen att försörjas af fattigvården. Jag anhåller, att nu få vördsamt föreslå hvad som i detta ämne enl. min tanke skulle vara mest enligt med landets bästa. l:o Rättigheten, att tillverka bränvin, uphör alt vara fästad vid jorden. A denna sidan är det af vigt att denna grundsats erkännes och bestämmes på det att, utan hinder af några anspråk å uteslutande rättighet, till idkande af denna näring, densamma må kunna framgent regleras på det för hela landet förmånligaste sätt. A den andra sidan åter, blifver, när fabriksbränning är införd, jordegares uteslutande rätt att tillverka bränvin af föga eller intet värde. 2:o Husbehofsbränning bär icke upmuntras genom lägre skatt ä densamma än ä annan bränning. Skatteskillnaden utgör naturligtvis ett premium för de små brännerierna. Meningen med denna skatteskillnad kan icke vara annat än att bestämma den till ett sådant belopp att derigenom ersättes hvad det kostar mera att tillverka bränvin i mindre än i större skala. Men en sådan beräkning är omöjlig att upgöra annat än slumpvis, emedan lokala förhållanden och hvarje tillverkares individuella förmåga att sköta sin rörelse eller upgöra sina beräkningar i oändlighet skola förändra de enskilta resultaterna. Husbehofsbrännaren sköter, såsom anmärkt är, nemligen sin rörelse illa. Ilan måste dessutom bindas i afseende ä sättet för sin tillverkning af noggranna reglementariska föreskrifter under hvilka sällan någon näring kan med fördel drifvas. Troligen skola derföre ganska få husbehofsbrännare, till hvad belopp skatteskillnaden än må sältas, finna densamma nog stor. Syftemålet att tillfredsställa dessa kommer ofia, efter all sannolikhet, helt och hållet att förfelas. Deremot blifva alla andra samhällsklasser lidande och mindre belåtna - genom en sådan skatteskillnad. Låtom oss, för den händelse, att en sådan skatteskillnad skulle bestämmas, antaga 3:ne tänkbara fall. Antingen: A.): Lyckas R.
General-Assistance-Contorets Enkeoch 'Pupill-Cassör eller om ärligt anslag till Enke Cassan vid förstnämnde Verk. (Rgs. Afd.) Uti en, genom Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, till Stats-Utskottet öfverlemnad skrift, hafva förvaltarne af den för tjenstemännens och vaktbetje ningens vid detta Verk enkor och barn stiftade Pensions-cassa anhållit om Utskottets medverkan för vinnande af Rikets Ständers bifall till några af nämnde Cassas bekymmersamma ställning föranledda förslag, åsyftande att betrygga Cassaxrs framtida bestånd oell vinna det med dess stiftande afsedda välgörande ändamål. Såsom första fonden för berörde Pensions-inrättning, hade Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag anslagit RiksgäldsContorets andelar i fordna Discont-verkets utestående osäkra fordringar. Men hufvudsakligen vore densamma grundad på delegarnes inträdesoch befordrings-afgifter samt årliga tillskott. Enligt det för Cassan senast utfärdade reglemente, skulle dessa inträdesoch befordrings-afgifter utgöras med 4 och 2 procent af delegarnes löner samt de årliga tillskotten med En procent deraf. Nyssberörde tillskott hade dock sedermera blifvit ökade, så att de för närvarande uppgingo till 2i procent af lönerne och 15 procent af de med endast £:del af lönerne utgående pensions-beloppen. Oansedt dessa för delegarne högst betungande bidrag, som vida öfverstego afgifterne till andra dylika Cassör, motsvarade likväl icke ifrågavarande Pensions-cassas inkomster be - 6 Slats~Utskotlels Utlåtandet N.o tS3. loppet af de derifrån nu, enligt 26 serskilda pensionsbref, med nära 2,200 R:dr årligen utgående pensioner.
Adolf Bonniers förlag: Norrtelje Tidning ett af landsortens bästa annonsblad, därför att en stor del af Norrtelje Tidnings läsare bor i trakter, som hafva all sin handel på hufvudstaden. Annonspris: 10 öre före och 8 öre efter texten, med rabatt för längre tids annonsering. UPPLYSNINGRAR OCH HJÄLP FÖR INKÖP O. ORDNANDET AF MIDDAGRAR OCH SOUPÉER. SKICKLIGA KOKFRUAR. PRIS 5 KR. MIDDAGR, 3 KR. SOUPÉ. PIANISTER FÖR DANSMUSIK KUNNA ALLTID GRENOM BYRÅN ERHÅLLAS. FÖR KOLIMPORT OCH ÅNGRVEDSÅGRERIET UPPTAGRAS MED TACKSAMHET ORDER Å ALL SLAG-S KOL OCH VED. For Stockholms affärsmän försäljare för Siavenows &amp; C:S omtyckta instr. Resp, damer N Försök 25 Enda A. W. E K D A H L, Kongl: Hofbalmusikdirektör. [2326] grundad 1 8 7 0 21 KLARABEKGSGATAN 21 försäljer i kommission allehanda svenska fruntimmersarbeten, såsom: konstväfnader, gardiner, natlonaldräkter, spetsar, träsniderier, plysoharbeten, broderier, stickade och virkade arbeten, förkläden, dekoratlonsartiklar, arbetskorgar, lampskärmar, dockor, leksaker, julgransprydnader m. m. Rekvisitioner äfvensom beställningar expedieras skyndsamt o. omsorgsfullt. Utstyrslar för brudar och späda barn förfärdigas på beställning. Märkning med broderi och bläck utföres. Handbroderade remsor, knypplade och virkade spetsar finnas på lager. [2892] 46 69 Nya modeller efter Rönisch och Steinway &amp; Son. IPIANOAFFAR HUSMÖDRAR. Billig o. bra kokbjälp adress Drottninggatan 90, på gården venster 4 tr. Bek. af en matmoder. [2972| U TAFFLAR Uppköp och alla slags uppdrag utföras skyndsamt och billigt genom TH. TJÄDERS B Y R Å STOCKHOLM.
HetänJtdnden. 401’ af Votering, frånträdt dess förra mening , i afseende pä redaclionen i vissa delar af den blifyande ChartoeSigillataeFörordningen , och förenat sig med de öfriga respective Riks-Ståfiden , så lärer detta måls hänskjutande till Höglofl. Förs a t k ta Stats Utskottet, på sätt Bevillningsutskottet i Memorial af den 23 dennes hemställt, nu mera icke vara af nöden; hvilket förhållande Bevillnings-U skottet ansett sig bära Riksens Höglofl. Ständer vöriisamlieen tillkännagifva. Stockholm den 25 Junii 1818. N:r 3 2 Riksens Höglofl. St meier s Bevillningsutskotts Memorial, angående den så kallade Minimi-Tabellen. Som"7' vid förehafd granskning af Riksens Höglofl. Ständers Bevillnings-Utskotts den 17 dennes afgifne Utlåtande i anledning af åtskilige mot X, II, V och VI Artiklarne i Projectet till en blifvande Be villnings-Föroi dning gjorde Anmärkningar, det samma blifvit under den 20 och 22 i samma Månad af Riksens Höglofl. Ständer i Allmänhet bifallit och godkändt, dock med undantag af den så kallade Minimi-Tabellen , hvars antagande Hedervärda' BondeStåndet afslagit, så får Bevillnings-Utskot-t tet, sorn redan tvänne särskildte gånger frarns 40 5 BevillningsZJtsJt. Betan/tanden. lagt de skäl, hvika föranlåtit det att föreslå i V Art* 2 §. 2 2 Morn., det borde uppskattningen af Fastigheter på Handel verkställas med hänsigt till det förhållande för hvarje Fan , som en särskildt bifogad Tabell utvisade och i samma Art. 5 §.
RikS.Ständen blcfwo dä, för att icke hindra antagandet af den del af ett förslag, soM wore enlig med deras öfwertygelse, satte i nödwän» Vighet, a» utan afseende pä egna anmärkningar, antaga den som wore stridande deremot; och för att icke förfela wissa äsyftade föremål, skulle de se sig oftare nödgade, ait bifalla än anslä, dä deraS bifall innefattade endast en formalilö, e) ett eget afgörande beslut. Dessutom i händelse ett Stand biföll ett fran Utskottet af sadan egenskap framstäldt lörstaa, och ert annat Ständ afslog detsamma, huru skulle dä det äsyftade resultatet winnaotz Genom desse, troligen inträffande händelser, fruktar jag, att wänga gagneliga och efter tidernas skick nödige förändringar i gnmdlagarne, dels skutt k Den y Juni!» 5Zt ke aldeles förfelas, dels fördröjas och det gäml» vfullkomliga, fortfara alt wara gällande» I anledning af hwad jag nu anfötk, katt Med alt skäl as mig fordras, akt jag framställer nätzöt fullkomligare i stället för hwad jag wägat klandra»