Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man i tankarne insätter en annan person i sitt ställe o c h sina förhållanden o c h tänker sig • sjelf s o m en opartisk rådgifvare, så skall man, med den känne dom man har om gifna omständigheter, lättare kunna gifva sig sjelf ett godt råd. Lulan K. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. kunna t. ex. ställas vid sidorna den första tiden. Den lilla busken växer snart, grenar ut sig och blir så vacker och håller sig ständigt vid den friskaste grönska — ej ett gult blad har jag upptäckt — att det är en glädje iakttaga den samma. Som jag äfven nämt, göra små hvita bilder, porslinsblommor e. a. synnerlig effekt. Och allt detta blott för några på- fyllningar vatten då och då, ja, till och med om detta skulle dröja, så lefver likväl » den vandrande juden » — må- hända deraf dess namn — ty som bekant säger ju sagan, att » den vandrande juden » aldrig dör, utan ständigt irrar kring verlden. Ebon Hoi. Drycker. Cider. Sura äpplen tvättas väl; frö- hus och stjelkar borttagas. Sedan rifvas de oskalade å potatisqvarn (eller rifjern), och massan lägges i silduk att sjelfrinna. Saften bör kokas G — 7 dagar derefter i förtent kittel och, när den kallnat, fjdlas på buteljer, som korkas. Till soppor och krämer mycket användbar och god. Husdjuren. Renlighet vid mjjjlkningen är hufvudvilkoret för att erhålla prima smör och ost. Mjölk är i högsta grad mottaglig för orena dunster, smuts och orenlighet. Kons spenar och den mjölkandes händer böra tvättas före mjölkningen och mjölkkärlen vara väl rengjorda. Å r mjölken orenad i ladugården, hjelper sedan icke ens den renaste behandling, och mjölkprodukterna blifva af dålig ' beskaffenhet. Mjölkningen bör alltid ske på bestämda tider eller samma tid hvarje dag. Anta W. Syltning-. Rabarber kunna syltas med ingefära, alldeles som ingefärspäron. Äfven kunna rabarber användes i stället för russin eller katrinplommon i risgrynssoppa.
Men alla dessa hundar göra likväl mycken skada, och ehuru jag sjelf, om förslaget blefve antaget, skulle komma att betala en summa af 90 å 100 R:dr i årlig skatt, så skulle jag dock för min del anse detta vara en ren vinst, mot att nu, med förargelse, hvartenda år behöfva erfara, huru dessa odresserade hundar, som alltid medfölja sina egare på arbetet, springa omkring i skogarne och förstöra det unga D« n 7 April. vildbrådet, och jag vigar till och med med visshet påstå, att <5fver hälften af det vildbråd, som under året dödas, ihjälbites af dessa hundar. Då det jemväl, på sätt flere föregående talare bevisat, i sanitärt hänseende vore nyttigt att åstadkomma en minskning i hundarnes antal, så får jag, på grund af nu anförda skål, anhålla att Utsk:ts förslag måtte godkännas. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Enligt mitt förmenande, har Gr:ne Lagerbjelke och af Ugglas så fullständigt framlagt de skål, som tala för bifall af ifrågavarande Betänk., att jag icke synnerligen har något att tillägga, utan ber blott att i allo få förena mig med dem. Jag gillar i alla hänseenden det af Ekon.Utsk:t framställda förslag, och hoppas att detsamma måtte vinna all möjlig framgång. Söker man nemi. utforska orsaken, hvarföre den förfärliga sjukdomen, rabies canina, nästan hvarje sommar härjar på åtskilliga orter i vårt land, så skall man finna, att denna epidemi vanligen börjar med att hemsöka den del af hundar, som så val i städerna sora på landet springa omkring, och hvilka i brist på egare sakna ordentlig omvårdnad och skötsel. Vill man sålunda söka förekomma spridning af denna svåra sjukdom, så finnes härför intet annat korrektiv, än att beskatta innehafvarne af sådan egendom. Ty det är omöjligt att begära att polis-styrelsen skall kunna öfvervaka omvårdnaden af alla i städerna befintliga hundkreatur, ej heller kan man begära, att en länsman, sorn understundom har 12,000 personer i sitt distrikt, äfven skall kunna medhinna skötandet af en sådan syssla.
Sireftion. ager f)ufet Q.oarteret95.95. ©tabgjorb /to; inf 20 20,000 2,000 22,000 00 5,000 5,000 000 030 000 j Xareringg.- S Sommit i te'eng an* I tecfningar. © it nt m«n M a g cfrcer 18** års ^ewtnnittå för *5 * * 5 * $«it. ©ummarifB Uträkning ofvuctr perfonlig afgift cftet l 21tt. af 18#» års 23ennllmng6>Sta&ga utt VI. VI, ilan fou åt 18»» (£n(igt Mantals?» od) ©fattjfrif» ntngé^ängDcrneé innehåll: ä oo jf. perfonen a 00 fl?. Dito © »*ö *-s *0* ° sS to ÖS »: to (s) B - • Cfc 2 2 O C5 42*:? o Ö r* O (sl 5 5 ^ W. ©i» • | ©umma f (30) ©öminanörag <3fw>ei‘ £äjm*tngd«iLängt>ei*ne ■ö> •cr1 © © | Smé, tomter, 1 ©taWiorb, m.m. »emman. grälfe^antor. Sägenöeter. 13 g § i G/“ c/- »'O H CO* o 2* s* cT * göt Sanöet 9?.9}.©taD 9?. SDito ?R. 9?. ©ito ©uttima (31) Sammanlag åfweiCojtectnge^Angöcvttc H:o 2 uti H. H. Häii för åf 18»* @om inne&afwaS imber bojlåUSrätt. ipeno man. Sägen {»eter. Clmar-' nar od) ©agar. Slfgift ai Smbete od) SZjenfl. Sif Söne
Hemmansägaren Anders 1,373458: 35. 1. 1,412,296: 8. 5. 14,000: — - 14,000: 1,985: 2,590: 2,590: 11,850: 2,661: 20. 8. 2,661: 20: 8. 6,000: — 825: — 1,592: - Transport: 1,100,827: 7. 9. 1,456,799: 29. 1. för Germundsson, 6,000: 825: 1,592: — 25 Transport: för ett dylikt arbete vid hemmanet Rephult i samina socken, emot årlig inbetalning af 8 jirocent å hela lånesum man, efter 1851 års slut, till heminansägarne Olof och JohannesNilssöner, för dito vid hemmanen Tångarne Faxagård och fVostergård i samma socken, emot dito dito, inom Hallands län: till vederbörande jordägare invid Himbleå, för samma ås upprensning, emot inbetalning af 5 procent ärligen å ursprungliga lånesumman, dervid bör beräknas 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalnings-skyldighet vidtog år 1818, . _ „ vederbörande jordäg ar e invid Tollereds-u, för upprensningaf dennaå, emot dito dito, inom Elfsborgs län: lill deltag arne i sänkningen af Hasseråssjön samt upprensningen af Lerby och Snapperuds elfvar inom Åmåls och Mo socknar, emot dito dito, hvilken betalningsskyldighet vidtager 1851, ., vederbörande delägare för utdikningen af Hössna-mader inom Hössna och Knättle socknar, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman, under lii år efter 1853 års slut.
Söner, Kongl. Boktryckare. öfver Bevillnings-CItskottets afgifne Betänkanden, Utlåtanden och Memorial under urtima Riksdagen i Stockholm åren 1834—i835. A. Äccis-afgift: om fastställande af en dylik å bränvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes Memorial, i anledning af anmärkningar dervid ytterligare Memorial i ämnet Accis Salu-, angående städernes . Utlåtande, i anledning af anmärkningar dervid Adier, Trollhätte Canalsoch Sluss-Verks Bolags-, angående bevillning å utdelningen deraf . Bevillning, allmän, om grunderne derför — Utlåtande, i anledning af anmärkningar — Memoria], i anledning af Rikets Ständers olika beslut — å utdelningen af Trollhätte Canaloch Sluss-Verks • Bolags actier .. om lindring deri för staden Borås — Utlåtande, i anledning af anmärkningar dervid . — om lindring deri för staden Wenersborg — å Caracters-Fullmagier — Utlåtande, i anledning af anmärkningar Bevillnings-Förordning: förslag till förändringar i 1 och 2 Art — Utlåtande, i anledning af anmärkningar — Memorial, i anledning af olika beslut med voterings propositioner .. — förslag till 3 och 4 Art. (4 och 5 i nya Bev.-Förordn.) — Utlåtande, i anledning af anmärkningar — Memoria], med voterings-propositioner . — angående tiden, då den nya Förordningen skall börja tillämpas B evillnings-summan, angående fördelning deraf . i . 56. Memorial, i anledning af återremiss derå 63. Dito, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut angående Utskottets Betänkande N:o 63 65. Borås: om lindring i bevillningen för denna stad 25. Utlåtande, i anledning af anmärkningar dervid 3i. Brefvexlingen: i anledning af verkställd granskning af Post-Taxorne för inrikes .21. — Utlåtande i anledning af anmärkningar . 3o. — angående utrikes samt om postföringen inrikes or ter emellan m. m 22.
Ståndet först skulle vilja öfverenskomma om vissa artiklar, som borde utgöra föremål för serskild pröfning och sedan, hvad beträffar alla de öfriga artiklarne hvilka på detta sätt icke blifvit undantagne till serskild pröfning, att de sedermera må afgöras allesammans på en gång, antingen då den liberalare åsigt, som i detta betänkande blifvit uttalad, segrat, eller också den mera prohibiliva som ligger till grund för 1845 års tulltaxa. Då jag fäster uppmärksamheten derpå, att det icke i allmänhet lämpar sig väl, att fatta beslut, om hvarje serskild ari ikel för sig, serdeles i ett Stånd, som så ofta kan ombyta personer och derigenom också majoritet, hvarigenom kan hända, att i den ena artikeln kommer man att följa en mera prohibitiv, och i den andra en mera liberal grundsats, hvarigenom all konseqvens uti de fattade besluten skulle försvinna. Jag hemställer derföre att Ståndet först behagade välja artiklar, som må utgöra föremål för serskild öfverläggning och sedan dessa artiklar sålunda blifvit utplockade ur lulllaxan, må man granska dem hvar och en för sig, och slutligen besluta om för de återstående artiklarne, Ståndet behagar att bestämma tullen efter 1845 års taxa eller 1848 års förslag. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab har bestridt Hr Lefre'ns yttrande, att den n. v. tiden vore otjenlig för införandet af de förändringar i lulllaxan, hvilka Utsk. föreslagit. Frih:n har dervid yttrat, att om utländningen kunde undersälja oss ganska betydligt, derföre att osäkerhet och förlägenhet nödgade än den ena än den andra utländningen att sälja bort sina varor till underpris, hvarigenom de följaktligen kunde vid enahanda försäljning i Sverige undergräfva våra tillverkare, så borde man, å andra sidan, äfven betänka, att förlägenheten också hindrar nya varors tillverkning i andra länder, der Frih:n förmodar, att de rätta prisen skulle hålla sig och tillförseln icke blifva så betydlig.
Lades till handkna StatsUtsk:s d. 11 dennes f. m. på bordet lagda memor.: ]V:o 359 i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtsk:s utlåt. N:o 297; N:o 36o. i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtsk:s utlåt. Likaledes lades till handkna förstärkta StalsUtsk:s d. 11 dennes f. m. på bordet lagda memor.: N:o 36i. rör:de verkställd omröstning i fråga om arfvodet till BondeSt:s secreterare; N:o 302. i anledn. af verkställd omröstning i fråga om handtlangningsunderstöd för nybyggare uti de norra orterna. Vid förnyad föredragning fann R. o. Ad. för godt att åt BevilIn.Utsk. till kännedom meddela förstärkta Stats-Utsk:s d. n dennes e. m. på bordet lagda memor.: N:o 363. ang:de anställd omröstning i fråga om brännvinsbränningens beskattning; N:o 364. ang:de anställd omröstning i åtskilliga frågor om stämplade pappersafgiften. Då nu ånyo föredrogs Statsoch Oecon.Utsk:ns d. 11 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o Sfi i anledn. af väckt motion, ang:de roteringen i Skåne, blef nämnde utlåt. ånyo lagdt på bordet af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr, och Hr Stuart, Carl Gust. Ånyo föredrogs och bifölls LagUtskrs d. 11 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 69 i anledn. af Hr Lakes motion om ofördröjligt utbetalande från Banken af Brandförsäkringsbolagets der innestående medel, hvilka blifvit uppsagda för Wenersborgs stads bispringande. Vid förnyad föredragning lades å nyo på bordet af Hrr Hjärne, Harald, och Rosenblad, Bernh., Bancooch 4oG Den ao December c. m. LagUtskrns d. n dennes f. ro. på bordet lagda betänk.
Endast s8 skola de kanna vinna den utveckling af sin menskliga personlighet, som de s3 mycket efterstrafva, men hvilken hämmas på ett mycket värre satt af tendensen till en naturstridig karlaktighet, an af förflutna tiders öfverdrifna och tillgjorda qvinlighets-kult. Först om qvinnorna skulle svika sig sjelfva och gb öfver till venster-reaktionen, först d2 skulle högerns ensidigheter blifva farliga, ' detta genom att blifva i viss m h beriittigade. Vi hoppas dock för visso, att ccntenz, &amp; t s u n h och sansall framdtsk~idandefs parti, skall segra, sarskihlt i aktenskapsfr~gan, emedan denna i sig innebar hela qvinnofrågaa, likasom bhnknoppen biir inom sig den blifvande frukten. Ingen vantar, att det nya aktenskapsidealet skall tränga igenom med ett enda slag. JIan hoppas icke ens, att det någonsin skall i full sanning realiserss af alla. För de lyckligaste ar det icke ens nytt. I besta fall är det en gradvis sig utvecklande historia. För andra ar och förblir det en chimär. Var tro ar, att det smaningom skall genomtränga det allmänna medvetandet och att, under dess hagn, i trots af de förirringar och missgrepp i enstaka fall, som äro oskiljaktiga från alla brytningstider, familjen och henilifvet skbla, icke som höger-reaktionärerna förmena, slappas och upplösas, utan på grunden af individuel .frihet och förbindande karlekspligter utveckla sig renare och mera harmoniskt an förr. Huru det etiska aktenskapsidealet kommer att verka på det personliga förhållandet makarne emellan, säger oss, på grund af egen erfarenhet, Stuart Mill. Hans ord innebära den bästa vederläggning af våra reaktionärers farhågor, och vi afsluta derför med dem vår lilla uppsats.
Då det likväl vore angeläget, att desse Skogar, hvilka, så vidt de äro behöflige för de grufvor, åt hvilka de blifvit upplåtne , icke lära kunna dem frånkännas, till både Statens och Bergverkens ömsesidiga framtida förmån och gagn varj da använde; men betänkligheter icke utan skäl möta, att, såsom om Recognitions-Skogarne är föreskrifvet, skilja dem från Kronan och öfverlemna dem till den enskildta egande-rätten helst i afseende på desse skogar, som hufvudsakligen äro ämnade att förse Grufvorne med storverksträd för deras behof, och dertill böra sparas, en helt annan hushållning, än med RecognitionsSkogarne böra vidtagas och hvilken icke a£ enskilde, titan allmänt inseende derå kan förW väntas, hvadan ock desse skogar hittills varit un* der Bergs-Styrelsens uppsigt stahle och utan för-» ut af den medgifven utsyning, icke fått begag-; rias, hvarförutan i öfrigt de samma jemväl under den åsigt icke böra Staten frånskiljas, att enär den grufva, åt hvilka en sådan skog var,it upplåten, skulle upphöra, Skogen må kunna till understöd åt en annan Grufva öfverlemnas; så vill Kongl. Majit föreslå Riksens Ständer, om icke Riksens Ständer skulle rörande desse Skogar finna godt stadga, att de samma, för de Grufvor* behof och nytta varit upplåtne, maga bibehållas och, på sätt hittills skett begagnas, 6å länge Bihang till Kikt-St. Prat■ i',it» Sami. Ig2_j. 2 t 338 Proposition om Recognitions-Skogarne'. samma Grufvor arbetas, och, vid deras upphö* rande, åt andra grufvor som deraf kunna vara i behof upplåtas och användas; dock att , på det Staten icke må sakna inkomst af dessa Skogar , vanlig Recognitions-afgift, i likhet med hvad mväl för någre af dem redan eger rum, må desamma åsättas, att hädanefter årligen till Staten erläggas.
Den lilla församlingen stämde in. Erik hade stannat vid dörren. Den tända granen, det högtidsklädda folket och framförallt Märta grep honom så underbart. Han hade aldrig varit med om en sådan julafton, och han önskade, som då han var liten gosse o c h gladde sig åt julklapparna, att kvällen aldrig skulle taga slut. Syskonen kommo ut på annandagen och stannade till öfver nyår. Märta var sig lik som i sin flicktid, o c h det ena vinternöjet aflöste det andra, men ändå kunde ej Erik tillbakavisa en hemlig fruktan att mista henne. Denna känsla ö v e r v ä l - digade honom stundom så, att han ej kunde dölja den. Märta försökte då göra honom förtrogen därmed. Träden därute började åter löfvas, lärka och gök, bjödo i parken våren sitt välkommen; o c h i hvarje blomma, som slog ut i skogen eller på trädgårdssängen, såg Märta en bekräftelse på uppståndelsens löfte, men hos Erik väckte hvarje så- dan tanke, hvilken han genast förknippade med Märtas död, ett utrop af smärta. « * Det var en riktigt skön midsommardag. Tant Anna, Elise och ett par af jungfrurna hade tidigt på morgonen rest till kyrkan i närgränsande pastorat. Det var därför så tyst i det stora huset. Sommarvinden lekle med bladen på fruktträden och for smekande fram öfver blommorna. Träden hade sin nya sommarskrud nyss rentvagen af ett mildt sommarregn. Svalorna flögo hvinande från och till sina reden under takåsen, i körsbärsträden sjöngo bofinkarne och fram öfver sandgången trippade den näpnaste lilla sädesärla. Dörrarne till verandan stodo öppna för atl kunna insläppa hela knippen af solstrålar. Dessa uppfångades på sufletten af en barnvagn. Därunder slumrade en späd liten världsborgare, som dagen förut döpts till Harald. Vid vagnen satt Märta. Hon var klädd i en morgonrock af ljusblått flanell, kring halsen hade hon en veckad, hvit spels, sammanhållen af en dyrbar brosch, och på hufvudet en ungmorsmössa. Ernst Björks dikter lågo uppslagna i hennes knä, men hon läste icke.
Länge, länge hade den gått i arf från far till son; under de ideligen återkommande krigen hade den åter och åter blifvit sköflad och fått stå obrukad. Ingen mansålder hade svunnit, att icke krigets härjande hand gått fram öfver gården eller dess ägare, men aldrig hade dess åbor svikit sin plikt mot Finland. Ännu under det sista kriget — » sista gången vi slogos med ryssarne, » såsom min ledsagerska yttrade sig med gnistrande ögon — hade gården legat i lägervall, boningshuset hade varit eländigt, åkrarne öde. Men sedan dess hade fred och ro rådt i Finland i åttio år — Sveriges tillstädesvärande representant ficksig här en talande blick — och 279 finnen hade lärt sig att sköta sig själf. Och nu stod gården nybyggd och prydlig. Det var en lektion i finsk historia, som jag icke väntat mig. Men jag kunde ej förmå mig att känna mig stött öfver de enkla, rättframma orden. T y först och främst voro de obestridligen sanna, och för det andra yttrades de med en så innerligt vänlig ton — just deusamma som för en stund sedan ljudit emot mig i orden: » A h, ni är svensk. » Och den enkla bondkvinnan stod där framför mig såsom en bild af den vaknade finska nationaliteten, ett lefvande bevis på den förmåga att väcka och höja, som nationalitetsmedvetandet äger. Det var med saknad jag slutligen måste bjuda min präktiga värdinna farväl. Hennes öppna väsen, hennes oförställda vänlighet mot mig som svensk och hennes fasta, tvärsäkra finska lynne hade efterlämnat ett outplånligt intryck, och jag tänkte, då jag skildes från henne: ägde vi inom Sveriges gränser många dina likar i ädel själfkänsla och stolt nationalitetsmedvetande! Vilh. Lundström. Den ryktbara sångerskan Zelia Trebelli har plötsligt aflidit å franska badorten Etretat vid Kanalen. Zelia Gilbert, såsom Trebellis borgerliga namn lydde, föddes 1838 i Paris af tyska föräldrar. Efter att ha idkat sångstudier under Wartels ledning debuterade hon 1859 med stor framgång i Madrid och sjöng sedan på Tysklands förnämsta scener, lika uppburen af kritik som publik för sin röst, sitt fulländade sångsätt samt sin framstående dramatiska talang.
Låt vara, att en person använder ioc,soo R:dr i uppköp af utländska varor till nederlag eller till transito-handel, och låt vara, att detta capital inom året återkommer medin procents vinst, som gör i capital och vinst 125,000 R:dr. Med capiialet hafva, 300 R:dr på personen, 330 personer kunnat i prcductif väg sysselsättas, och låt vara med endast 20 Riksdalers behållning på hvardera, så uppstår deraf 6600 R.dr , hvaremot i den förenämnde rörelsen kanske 2 å 3 individuer varit sysselsatte att åt den enda principalen förskaffa 25,000 R.dr; men de i inhemsk industrie bristande 81,600 hafva stannat der varorna blifvit producerade, med den dertill kommande oberäkneliga förmån, att de derstädes till största delen återgått, eller kunnat återgå till nya productiva företag, då de här qvarblifne 25,000 R:dr med större sannolikhet återgått i samma rörelse sorn förut, eller ock, hvilket troligare är, till en stor del tjenat till rent af consumtion, måhända al åtskilliga äfven utländska varor jemte inhemska af ett mindre redbart värde •, ty man bör besinna, att handelsklassen merendels är den, som mindst eifaren vid jordbruk och andra näringsyrken, äfven mindst gör afseende på ett direct deltagande deruti, mera fäster sig vid det som lemnar beqvämlighet, som är af sällsynthet och anseende, än af redbarhet, samt derföre oftare bedrifver Landtbruket och andra yrken som bisaker, än som rentegilvande Den 31 Mars'. 389 näringar, och således hvarken deruti sjelf använder sina capital med påräknad vinst, eller kan åtnöjismed den renta tor deruti utlånade, som näringarne kunna gifva. Det är ingen nyhet i vårt Fädernesland, att i lönid hafva gynnat och befordrat utsträckta och aflägsna handelsföretagi vår Näringshistoria vittnar derom tillräckligt.
StatsContoret i underd. tillstyrkt Nådigt bifall, samt 1827 års Revisorer, med tillkännagifvande, att äldre förskotter, ända sedan år 1791, ännu fortforo att vara oredovista, uti samma Förslag instämt, har Utskottet, äfven för sin del inseende behofvet och nyttan af någon åtgärd härutinnan, skolat tillstyrka R. H. St:r: att hos K. M;t i undcrd. begära förenandet af sådane Nådiga föreskrifter med rättigheten, att af Statsmedlen undfå för skatter j hvarigenom icke allenast förskottstagarne ovilkorligen tillförbindas j att derföre afgifva redovisning sist ett år efter uppbärandet vid äfventyr att, i annat fallj förskottets hela belopp hos dem varder utkräfdtj utan allt afseende på hvad deraf kan hafva blifvit användt utan ock det förvaltande Verkj inför hvilket förskottets redovisning bör verkställas j få sig ålaggdtj, vid påföljd af egen ersättningsskyldighet att öfver fullgörandet deraf hålla handy så vida icke K. M:tj uppå skedd underd. anmälan j i något fall serskildt Betänkande n. 24g pröfvat godt i nåder medgifva utsträckning af redogörelsetiden utöfver nämnde termin. Med hänsigt till den fullständiga uppfattning af StatsVerkets tillstånd, sorn genom RiksBokslutet är åsyftad, har Utskottet funnit nödigt, att uti RiksHufvudBoken serskildt balanceras alla sådane förskotterj för hvilka redo ej blifvit gjord och sorn rätteligen intill dess, i synnerhet de emot framdeles ersättning utgångnej böra betraktas såsom tillgång.
Om detta lånebitråde således skall uppfylla ändamålet; om Stadens innevånare derigenom skola komma i författning att återhämta egna krafter, för att dermed uppfylla hvad som brister i de otaliga behofven för Stadens återupprättande, så är det af största vigt, att detta låne bidrag skyndsammeiigen utfaller. All tidsutdrägt dermed , Ökar den förlägenhet som derigenom skall afhjelpas, och då detta anslag icke år en förlorad summa för Staten, utan ett lån som lemnäs mot full säkerhet och successive skall återbetalas, så föreslår jag vördsamt, att dessa 100,000 R.dr B;co måtte blifva för de låntagande tiiigångélige, i den mohn de prestera den säkerhet, som utgör villkoret för lånet# erhällan» Den »7 Augusti J. m. ile. Under loppet af en förfluten sommar, åro många hus och byggnader uppförde i hopp att erhålla hjelp genom ifrågavarande lån, och en villervalla skulle uppkomma, om dermed fördröjes, som dels skulle förlänga, dels nästan förnya ölyckan. 2:0 Då någon summa, icke i likhet med hvad för Norrköping är föreslagit, blifvit disponerad till Stadens publike byggnader, så anhåller jag att 14,000 llidr Banco för detta ändamål må blifva af totala lånesumman bestämd, för hvilken Magistraten och Stadens äldste gifva sin förbindelse, intecknad i de fastigheter Staden äger, hvilken inteckning, sedan byggnaderne åro fullbordade och brandförsåkrade till det belopp som erfordras för att göra full säkerhet för summan, får på dem öfverflyttas, 3:0 Utskotten föreslå att Magistraten och Stadens äldste i Borås skola besörja fördelningen af lånesumman, och blifva serskildt ansvarige för fullgörandet af hvad Utskotten i Betänkandets 6:te punkt föreskrifvit. I min tanka, skulle en Comité, i likhet med hvad för Norrköping är stadgadt, lämpligast befrämja ändamålet, hvarföre jag äfven föreslår denna förändring.