Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid pröfningen af de bägge serskildta motionerne, som utgöra föremål för Utskottets 2:ne Utlåtanden N:s i38 och r3g har inom Utskottet anledning ansetts icke saknas till den förmodan, att Hr Strinnholm, med den stilistiska förmåga han visat sig äga, skulle söka vinna den belöning af 2000 R:dr B:co sora för erhållandet af en fullständig Historia om Konung Carl XI:s Regeringstid blifvit af Utskottet föreslagen, och uppnår han detta mål, så. är derigenom för honom äfven beredd en mera passande vedergällning för dess nit att gagna det allmänna, än man velat för närvarande honom tillskynda. Utlåtandet N:o 243 utreder vidare orsaken hvarföre Utskottet för en hlifvande Författare af Konung Carl XI;s Regering företrädesvis ansett sig böra tillstyrka belöning, och med åberopande deraf samt af de skäl hvilka grundlaggt Utskottets Utlåtande N:o i38 kan Utskottet icke frångå dess i detta ämne redan afgifna yttrande; ehuru Utskottet anser för en tillfredsställelse för sig att förklara, att, när en gång den nu ifrågakomne Författaren fulländat sitt arbete, han bör anses förtjent af någon vedergällning äfven af Allmänna medel, samt att Utskottet hoppas, det R. St:r då icke underlåta, att fästa behörigt afseende på det förtjenstfulla af hans vid utförandet af samma arbete nedlagda möda. iq2 S t a t s - fJ t s k ot s e t s N:o 243. (Bil. till Hufv. Tit.) Ytterligare Utlåtande, i fråga om Anslag af SlatsMedel, för författandet af en fullständig Historia om Konung Carl XI:s Regering samt den så kallade Frihetstiden. (U.-A.) I afgifvit Utlåtande K:o 13g har Utskottet tillstyrkt, att en Summa af 2000 R:dr måtte af It. St:r beviljas, såsom belöning åt den som framlemnar en sådan Historia om Förmyndareregeringen under K.
Hon trodde, att han älskade henne, hon tänkte det icke, utan anade, kände det. Denna qvällen isynnerhet. Han tog på lek ur kammen, som sammanhöll hennes flätor, de föllo ned på ryggen. Han kysste det ljusa håret och virade flätorna kring sin hals. Hon smälde honom skämtsamt på kinden och sprang förut. Han efter. Han snafvade i gräset, steg upp, snafvade igen och låg der på knä och bad. Med knäppta händer bönföll han, hon bara skrattade. Men med ens blef han ifrig, sprang upp, bad om igen, om hvad, det visste hon icke. Han friar, tänkte Kajsa och rodnade så vackert, han friar, jag skall fråga ingeniörens hvad jag skall svara. Sergej friade mycket ifrigt hela vägen. Kajsa log åt sin beundrare. Hemma hötte hon åt honom med näfven, tog godnatt, oaktadt hans föreställningar och stängde dörren. Saftri ropade hon efter honom, Saftri, i morgon, i morgon skall du få veta det. Om morgonen talade hon med kaptenskan. Sergej inkallades. Det blef en liten stum scen. Sergej ville egentligen ingenting. Han såg generad ut. Och Kajsa var ond hela tre dagar. Så började kurtisen om igen. Nu ville han bestämdt. Men inte hon. Kaptenskan kom ännu en gång emellan som tolk. Sergej ville »förlofva sig». »Endera giftas eller ingenting alls», förklarade Kajsa. Tre dagars stillestånd. Två dagars skärmytsling. Mulet väder, regn, åska i luften. På den sjette dagen klarnade himlen. På den sjunde sken solen. Sergej älskade. Kajsa stred emot, men den lyste ut ur hennes ögon, hjertelågan. Hon var i sjelfva verket redan öfvervunnen. För tredje gången gingo de in till herrskapet, båda två, hand i hand. Nu ville Sergej gifta sig. Kaptenen förmanade, påminte om hemlandet, dit de kanske snart nog måste återvända, Sergej försäkrade, att han skulle taga henne med. Kaptenskan talade om Kajsas dåliga affärsställning, om pojken som fans till och måste klädas och födas, om de barn som skulle komma med tiden.
Skillnaden emellan dessa begge fall ar dock den stora och väsendtliga, alt i det sistnämnde det förra storskiftet redan eli gång blifvit rubbadt, och dervid efter ÉnskiftesFörfattningen pröfvadt och Undersökt, att utbrytningen i anseende till localen af ägorna icke kunnat göras i färre, än 3:ne skiften, och att detta skifte blifvit lagligen faststäldt, I förra händelsen sker nu först rubbningen af 39 II. 9* I 132 Den 27 Augusti f. m. storskiftet; det skulle möjligen hända, att alla delägarne kunde få hlott en enda skift hvar, och man har derföre ansett, att den delägare, sorn skulle vara fri från skyldigheten att med de öfrige ingå i det nya skiftet, icke borde få sine ägor i flere än arne skiften. Grefve Spens: Ettdera är Författningens princip sådan, att den tillåter alla inconsequenser, eller ock fordras för consequensens skull, att man här sätter tre skiften i stället för två. Treskiftet är tillåtet såsom resultat af den laga skiftning Stadgan omtalar. Antager man då den princip, att ett mindre antal skiften fordras för en äldre delning, innan den medför rättighet att neka en ny; då borde det äfven vara möjligt, att rubba det laga kraftvunna skiftet, när den ena fått sin jord på två ställen, och den andra på många flera. Mig synes, att då lagstiftaren på ett ställe nöjer sig med tre skiften , bör han fästa orubbligheten vid samma ziffra; eller ock bör man ej fästa den vid någon, och anse den enskiltes rätt nog skyddad derigenom, att saken går till Ägodeiningsrätten. Jag medger här såsom öfverallt det skydd , sorn denna pröfning inför Domstol medför, men der det redan fins dom på, huru stort det minsta antal skiften, som kan fås, är, der synes mig den nya pröfningen alltid betänklig; och alla de gamla stadgarne hafva ålagt Landtmätare Den 27 Augusti f. fn. och Gode Män att söka så få skiften som möjligt. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och position, godkände Ridderskapet och Adeln Utskottens yttrande i denna del.
Pä bestå grunder sär Utffottet ock afstyrka allt afseende ä förenämnde Förslag samt tilstyrka bibehållandet af hwad Författningarne i benna del förut stadga. "4:0 At dä Konungen i följd af ben ratt Honom tiikommer at göra förändringar uti Regementerne, endast Indelnings-Merker derigenom icke rubbas, anbefaller ändringar, ledande lil någon kostnad uti Rustningseller Noterings-ffyldigheten; kostnaden icke mätte drabba Rusteller Rotehallarne, utan af Kronan bekostas, samt at dä Karls och Hästs IvIuncleiinA efter faststäld moclel! bliswit förfärdigad, densamma icke bör omffaraö eller^ pä något z68 Den 8 Mars. något sätt förändras, sä längs den är i brukbark stand." Hwad denne omständighet angarp sä anser Utskottet sig icke behöfwa någor utlåtande deröfwer meddela, da Riksens Högloft. Stander, under innewarande Riksdag, uppå Utskottets gjorde rilstyrkande, i anledning af Herr Grefwe lckölicbs och Herr 8^1^ derom wackra motion, hos Kongl. Maj:t redan framställt sina underdånige önskningar i detta amne. "5:0. Det wederbörande mätte äläggas, at icke pålägga Ryttare eller Soldar nägon kostnad, hwilken honom icke genom Lonn-ack aligger, hwilket understundom skolat handt derigenom, at han antingen blifwit anbefalld ac förändra sin Mundering eller anskaffa nya smärre Munderings-Persedlar, och hwilket altid ledt til ökad kostnad för Rusteller Rotehallarne, hwilka, för ar ej adraga sig Soldatens mitznöje, mäst påkosta utgiften". I denne del finner Utskottet sig böra tilstyrka bifall til hwad i b/lemon-Uer yrkas, enär sadane smärre ändringar icke anbefallas dä Munderingen göres ä nyo, i hwilket fall desamma oftast kunna utan ökad kostnad werkstallas. "6:0.
Likväl önskar jag, att remiss icke må äga rum, emedan jag lika med Hr af Billbergh finner, att remissen icke kan leda till någon påföljd. Då Frih. Palmstjernas motion remitterades, var, om jag icke missminner mig, jag ensam om att, kanske något för envist, bestrida remissen. Jag tog mig då friheten att förutsäga, hvad StatsUtsk:s yttrande deröfver skulle blifva. Min spådom slog in, ty StatsUtsk. har icke ansett sig kunna upptaga frågan. Jag kan på denna grund icke föreställa mig annat, än att StatsUtsk. på samma sätt kommer att behandla H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, hvars remitterande således icke kommer att leda till annat än ytterligare tidsutdrägt med beslutets fattande öfver BondeStrs inbjudn. Sjelfva saken har jag flera gånger sagt att jag anser af stor vigt, men jag anser äfven af stor vigt att icke längre uppskjuta att på ena eller andra sättet afgöra BondeStrs inbjudn. ; ty ehuru jag för närvar, hyser ganska litet hopp, att denna sak skall komma att så behandlas, att den leder Den i4 Mart. till resultat i hufvudsaken, är jag likväl öfvertygad, att genom hvarje ny tidsutdrägt en ny del borttages af det föga hopp, som nu för mig återstår om framgång för saken. Hr af Billbergh bar här anhållit, att R. o. Ad. skull? yttra sig, huruvida R. o. Ad. vill företaga äfgörandet af sjelfva frågan, emedan han förmodade, att H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt i sådan händelse skulle vara benägen att återtaga sin motion, emedan det sedermera vore H. Ex. öppet att få sin motion gällande, såsom modification i beslutet.
Göta Hofrätts pensionsfond. Bilagan litt. O. vid » 101. Göteborgs Depot af Flottan » 96—97. — Karantäns-kommission » 63. — Navigationsskola » 100—101. Bilagan litt. N. vid » 100. Stifts Konsistorii räkenskaper » 234 -239. 46 — 362 — Revisions berättelsen. Göteborgs undervisningsanstalt för barnmorskor sid. 53, 54. Haga lustslotts och parks räkenskaper » 180—181. Hallands Beväring. Bilagan litt. M. vid 82. Hallsberg—Örebro, sammanbindningsbanan » 118-119, 126. Bilagan litt. Q. vid » 124. Halmstads f. d. hospital » 193. Hamnbyggnader, statsbidrag för » lif)—lil. Handelsoch sjöfartsfond, Sveriges enskilda » 50, 109. Handkassa, f. d. Hedvigsberg och Konradsberg, hospitals byggnaden vid » 61. Hernösands navigationsskola » 100—101. Bilagan litt. N. vid » 100. —• Stifts Konsistor ii räkenskaper » 243—248. Holländerier-, Stam» 149— 154. Bilagan litt. S. vid » 153. Hospital, Danviks » 196— 198. — Halmstads f. d » 193. — Konradsbergs » 61, 194. Hospitalsoch barnhusfonden, allmänna » 191 — 193. Bilagorna litt. G., H., I., K., L. och M. vid » 64, 70, 82. Hufnudtitlarne, brister å » 7 8. — reserverade behållningar å » 8. Hufoudtitlarnes anslag till extra utgifter, anvisningar å » 9. — besparingar, Riksgälds kontoret tillgodoförda, » 6. Bilagan litt. H. vid » 64. Hunnebergs skogsskolas räkenskap Husqvarna gevärsfaktori » 71.
Om omdislillering af del redan en gäng drygt beskattade bränvinet endast inskränkes till den för bränvinsbränning tillåtna tiden, så antager jag med säkerhet, alt knapt nog någon enda dermed kommer ali befalla sig, aldra hälst Serskildta Utsk. föreslagit, att ouidistilleringen skall ske med bränvinsbränningsredskapen, — hvarigenom den distillerade varan än ytterligare skulle blifva beskattad, och bränvinsbrännaren derigenom förlora af sin ändå redan nog korta bränningstid, hvaraf han väl ej lärer vilja afstå en enda timme; sedan han företrädesvis fått erlägga deu höga skatten för sin tillverkning. Den första olägenheten härutaf, skulle sålanda blifva, 570 Den 29 April f. m. alt den konsumerande allmänheten ovilkorligen kommer all påtvingas varan uli eli oförädladt tillstånd. Jag liar visst hört en värd talare anmärka, ali man uti pannan kan lägga kol och dymedelst under kokningen rena bränvinet; deremot vill jag dock anmärka, att om än kolen genast, innan kokningen kommer i gång, draga finkeloljan lill sig, så släpper de den dock sedermera under kokningen återigen ifrån sig, då den öfvergår till bränvinet. — För ali kolen under operationen skola qvarhålla oljan, så mäste bränvinet kunna kondenseras uti sjelfva kolmassan, hvilket myckel väl låter sig göra, men fördröjer fabrikationen lill den grad, att säkerligen ingen kommer alt begagna sig deraf, och omdistilleringen blifver ogjord Deti som något känner till förhållanderna torde det vara bekant, hurusom 100,000:lals k:r bränvin, efter att först hafva genom en omsorgsfull omdistillalion blifvit befriade ifrån den ytterst gifiiga och i öfrigt sä vidriga finkeloljan, sedan blifvit använde till förskäring af Arrac, Rom, Conjac ro. 111. Detta skulle hädanefter blifva en omöjlighet, ly på kall våg eller genom kolrening utan omdistillering kan ej denna rening åstadkommas till fyllest, och följden skulle blifva, att importen af dessa utländska spirituosa uti en ofantlig grad skall tilltaga.
”För att vara så kort, sorn möjligt» Får jag slutligen anmäla mitt ogillande af Betänkandet i det hela, och emot dalarne särskildt anmärka, att jag anser behof af vissa föreskrifter till förekommande deraf* att vid nya Vattenverks anläggning anledning till uppdämning å annans jord icke må gifvas; att om den föreslagna Lagen skulle antagas anser jag endast mindre Vattenverk böra få lösas, och att ett maximum i Värde derå bör bestämmas; att det äfven i sådant fall bör medgifvas reciprocitet för Yattenverksegaren till lika lösningsrätt af Lagutskott et i B et änkan den. 7Z i 14S LagVtsiotttts RttAnkandftti Jord, som den Jordegare kan beviljas i afseende på Vattenverk , heldst en absolut nytta endast af jordodlingar af mig ej kail medgifvas; och slutligen, alt förslaget ej undanrödjer Statens möjliga förlust af de flere afgifter, olika Vattenverk Lex. Jern» bruk utgöra, heldst vid öfverflyttningeil deraf på den odelbara jorden, ifrågavarande inrättningars föränderliga förhållande ej kan föresesi ”Jag anhåller att denna min reserva» tion måtte få Betänkandet åtfölja/’ Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Norström. Herr von Hauswolff ansåg för sin del, att från tillämpning af den antagna tvångsrätten, undantag bordt göras för vigtigare Vattenverk, samt att den Vattenverksega» ^re tillagda ersättning utöfver värdet af ett rifvet Vattenverk eller dess genom förändring inträffade försämring icke bordt be» stämmas till högre belopp än 25 plbcent; i hvilken sistnämnde omständighet Herr von Törne sig förenade, under åberopande af dess härom yttrade och förra Betänkan» det bifogade särskilda tanka; Slutligen refererade sig Herr Bibbing till sin samma Betänkande följaktiga reservation, och trbdde i följd deraf, att vid värderingen af Vattenverk och ersättning derföre till egaren, borde ingå i beräkning den förlust, som den upphörda driften af Vattenverket kan tillskynda de dermed förenade Hemman.
Far bestämt gick jag med farkost från Götheborg och for på briggen Frohe Jeanette hemma i Bremen, kapten Justus Schmoll, söndagseftermiddag den tionde från Sverige. Klockan fem på eftermiddagen hissade vi i Jesu namn seglen, vinden var O. N. O. med ganska styf kultje, och jag, som aldrig varit i större vatten än i vår fisk-eka på Åsnen, blef fyld af förfäran inför detta hiskeliga spectacle. Frohe Jeanette dansade på böljorna som en sjöblåst ulltapp, och rödspåttan jag ätit hos min vördade farbror och tante Eleonora till middagen längtade kännbarligen till sitt element igen. Urplötsligt kom ett stort moln. Regnet slog in i cajutan, där jag låg, men jag öfverantvardade mitt öde i Herrans hand och, mediterande det sköna språket Zacharias 10, 11: Och Han skall gå igenom det trånga hafwet och slå böljorna i hafwet at alla djupa floder uttorkade warda, somnade jag in. Andra morgonen vaknade jag stärkt och glad efter en välsignad slummer, och ehuru det blåste tappert, befann jag mig rätt väl och kunde giöra min reskamrats agréabla connaissance. Till min stora fröjd befans han vara den lärda dr Gottlob Knoblauch från Hamburg på återresa från Götheborg, där han varit huspredikant hos varfsägaren Angerstein. Jag vet ej om min Far äger i sitt förträffeliga och utvalda bibliotheque hans lärda skrift De Insectis quæ in Testamento veteri occurrunt (Hamburgum 1754 8:o) – men jag tänker nog, att denna traktat om skridfän i Gamla Testamentet ej heller undgått min vördade och lärde Faders uppmärksamhet. Dr Knoblauch var en prestman med ett mildt ansikte, nog mycket Hallensis i några punkter, men utan pietistisk sjelfdryghet, och med stor nytta hörde jag honom med många subtila inkast och grundelig argumentation belysa åtskilliga tvistiga frågor. Och den vackra edition af Arndts Paradisgärtlein, som den vördade mannen gaf mig till afsked, skall altid för mitt minne uppkalla hans omtyckta bild.
U:dr, emot dito af 5 procent å denna summa, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden; hvilken betalnings-skyl dighet vidtog år 1849, » bemälte Prost, för dito af Mellings myr inom Ekstads och Sproge socknar, å 2,870 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande jemte krono-utskylderne af 143 R:dr 24 sk. årligen för åren 1856 med 1886, » Rådmannen P. II. Lindström, för utdikningen af en Westöö hemman tillhörig myr inom Halls socken, å 2,200 R:dr, dito dito af 110 R:dr årligen jemte dito för åren 1857 med 1887, » f. d. Fältkamereraren G. M. de Berg, för dito af Hallbros myr inom Westerhejde socken och Södra häradet, emot årlig, år 1856 vidtagande, inbetalning af 5 procent å lånesumman, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden, » deltagarne i utdikningen och aftappningen af Elingheims myr inom Hangvare, Tingstäde och Stenkyrka socknar å 10.900 Transport: 2,237,554: 33. 8. 2,397,115: 39. 2. — 28 Transport: inom Kalmar län, tilt deltagarne i vatten-a/tappningar inom Dörby och Kläckeberga socknar af Norra Möre härad, å 2,650 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af 212 H:dr årligen jemte krono-ntskvlderna lör åren 1852 med 1865, och 106
Hvad det andra förslaget beträffar, så är det visserl. sannt, att, i händelse det första blefve afslaget, ett bifall till detta redan vore att betrakta som en vinst; men jag anser det första vara både nödigt och nyttigt, och om R. o. Ad:n dertill lemnar sitt bifall, kan i alla fall Ståndets rätt att behandla förslaget N:o 2 ej vara förverkad, då detta förslag är af Konst.Utsk. framstäldt, endast för den händelse, att det förra af något Stånd afslås. En talare har här påstått, att om man nu ökade de konsultative StatsRådens antal med en, så skulle snart upstå fordran att få ännu flera, och att, Den 10 December f. m. 255 om ändamålet härmed vore att halva vikarie till hands för någon Dep.Chef, som finge förfall, så borde med samma skäl äfven förde öfriga Dep.Cbeferna sådana finnas att tillgå. Jag tror mig redan vid den gemensamma öfverläggningen hafva vederlagt denna anmärkning. Det kan icke vara af nöden att hafva en supleant för hvarje Dep.Chef, emedan ärendena inom vissa Dep. stå med hvarandra i så nära sammanhang, att om en Dep.Chef får förfall, en annan kan för någon kortare tid, jemte sitt eget Dep., öfvertaga äfven ett annat. Men om man således också kan klassificera Dep:na, och indela i vissa grupper dem, som höra tillsammans, såsom t. ex. Civiloch Finans-, de båda FörsvarsDepma o. s. v., hvarigenom man kan undvika att behöfva en supleant för hvarje Dep., så bevisar detta ingalunda, att ej antalet af de konsultativa StatsRåden nu är för ringa. Jag uplyste sista gången, huru mycket de konsultativa StatsRåden äro uptagna. Jag kan tillägga, att det icke sällan handt, att, sedan beredningen fortgått hela f. m., dessa måst komma tillbaka straxt på e. m., för att fortsätta öfverläggningen om något särskildt mål af större vigt, såsom författningar o. dyl., och således fått stanna i beredningen hela dagen.
Norrköping har 10,494 invånare, och är fördelad i fyra qvarter, nemligen Norra, Strand, Dahls och Bergs qvarteren, med til - sammans 1137 hela hustomter, af hvilka ganska många äro styckad*' i mindre delar, men äfven flere sammanlagde. De bebygde gårdai ne, för hvilka skatt erlägges, utgöra 698 stycken och efter arne stora eldsvådor som härjat staden åren 1822 och 1826, sakna de öfrigt tomterna ännu åbyggnader, i synnerhet å den sednast afbrände de len, der likväl årligen nya hus blifvit uppförde. Villgren för de lån Rikets Ständer vid sista riksdag beviljade dem, hvilka 1826 lidi brandskada, hafva funnits sä svåra, att ingen enda af låne-rättighe ten sig begagnat, och säkert kommer, i brist af nödige medel, e längre tid att förflyta, innan den då afbrände delen af staden ka hinna att blifva fullt bebyggd. Tabellen för städerne, sorn är bi*0' gad denna underdåniga Berättelse, utvisar ett betydligen högre a tighethetsvärde, än det som i tabellen till sednaste fern-års-Beratte sen är upptaget, hvilket härleder sig dels derifrån, att större solidare byggnader efter eldsvådorna blifvit uppförde, dels ock t . det i förra Berättelsen anmärkta förhållande, att både de afbrän ^ tomterna, och de byggnader som hunnit nybyggas, då voro fria t* uppskattning till bevillning och således icke till värde upptagne. — 17 — Den utrikes sjöfarten, som af förut uppgifne orsaker, de sednare åren betydligen minskats, torde komma att än vidare aftaga, sedan Nordsjöns och Östersjöns förening medelst Götha kanal blifvit fullbordad, hvaremot den Inrikes handelsrörelsen tilltager, genom den lätta och hastiga kommunikation som medelst ångfartygen, hvilka nu äro 4 st., dagligen, under seglingstideri, äger rum med hufvudstaden.
Det förra afser Bankens styrelse och förvaltning; den sednare åter är ej annat än den' högsta verkställande maktens försäkran, alt ingångna förbindelser skola uppfyllas. Jag fruktar dessutom i allmänhet lör så väl direkta, som indirekta vägar att inleda Staten i utländsk skuld. Kunna, såsom man hoppas, dessa obligationer användas af inhemska kapitalister, så hehöfves ej Regeringens garanti för deras kredit. Man har derjemte anfört såsom ett väsentligt skäl för öfverflyttningen, att Bankens låne-operationer skulle vara farliga för mynt-värdets upprätthållande, emedan fonderna, som för längre tid qvarhållas i gäldenärernes händer, icke utan stor skakning kunna indragas och således i behofvets stund icke äro tillgängliga, samt att genom låne-grenarnes utvidgning, hvartill frestelsen vore ofta för handen, er. sedel-utgifning skulle kunna tillvägabringas, sorn icke motsvarades af metallisk valuta eller af lätt realisabla papper och derföre kunde blifva högst vådlig. Låne-röreisen borde derföre skiljas från Banken, som hädanefter icke skulle sysselsätta sig med annat än vexeloch deposit-affärer. Om detta vore fullkomligen rätt, så borde ju all låne-rörelse afsöndras från Banken, synnerligast utlåningen root inteckning i fast egendom. Men först måtte väl låne-rörelsen kunna genom reglementariska stadganden och åtgärder så inskränkas och ordnas, att den icke blir vådligare för Banken hädanefter, än hittills; sedan skulle väl äfven denna rörelse kunna både till fonder, förbindelser, Styrelse och ansvar så bestämdt skiljas ifrån den egentliga Vexeloch DepositBanken, att den sednare icke på minsta sätt oroades eller äfventyrades af den förres operationer. Hitintills synes Banken, i sitt nuvarande skick, icke hafva haft någon annan olägenhet af sin låne-rörelse, än att dess fonder oupphörligen ökats, således, efter vanliga åsigter, dess soliditet blifvit allt större; och detta ehuru Staten för sina behof användt betydliga summor af den samlade Banko-vinsten. AO JUl. till Banco-VtsTwttets Betänkande, N:o 29.