Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Contoiret hörde blifvit, låta verkställa den slutliga reglering med Länsmanstjensterne i Riket, att vidare fråga om anslag för dylika befattningar icke må uppstå; hvarjemte Rikets Ständer tillika funnit lämpligt förordna, att de besparingar, som å det tillökade anslaget kunna uppkomma, intilldess berörde reglering varder tillvägabragt och löne-tillökningarne till vederbörande anvisade, utan sammanblandning med Hufvud-Titelns öfrige besparingar, bör,a till Riksgälds-Contoiret ingå. Beträffande den pension, som, enligt författningarne, bör Länsmännen Vid afskedstagande! tillkomma, hafva Rikets Ständer funnit densamma böra utgå till enahanda belopp, som tillförne, eller 100 R:dr. Expeditions-Utskottcts Förslag till und. Skrifvelse> N.-o 83. 1J7 I afseende å det till Kronofjerdingsmännen utgående Stats-anslag af 8,563 R:dr 19 sk. 8 rst., har E. K. M. i Nåder föreslagit, att detsamma vid den ifrågaställde nya löne-regleringen för Landt-slaten skulle indragas, likväl under förutsättning, att
M:s förslag och anslogo såsom orden lyda: ”Ordinarie ränta, förslagsvis r:dr 4000. och inlressemedel, likaledes förslagsvis ... , 3000. tillsammans r:dr 7G00.” 20 ::oo Den 10 Mars. Jag torde icke behöfva upläsa niera, för alt R. o. Ad. må finna att just denna skrifvelse N:o 177 innehåller i rak motsats mot hvad man förmenat, alt räntorna skulle indragas. Vidare har man talat om K. Brefvet d. 28 Nov. 1835, deri dessa ord förekomma: ”Härvid iakttages att de af Lappmarks Ecklesiastik-verks tillgångar åt vissa Pastorer och Skol-lärare med flere, såsom aflöning af ålder auslagne 174 T:r spanmål, nemi. i Westerbottens län 54,| T:r, i Jemtlands län 40 och från Arnäs kyrkoherberget i Wester-Nor ilands län 79£ T:r, hvilka oafbrutit varit innehafvarne in natura försäkrade, böra, på hittills vanligt sätt, utgå och af samma Länsstyrelser som hittills redovisas” etc. Jag kan ej neka alt häraf vill det synas, som skulle dessa 174| fortfarande in natura utgå, men måhända kan ordställningen lydas såsom gällde föreskriften endast dåvar. innehafvare. Vare dermed hurti som helst, tror jag mig dock hafva ådalagt, såvidt det kan ådagaläggas med de handlingar, sora jag fått i mina händer, att den beskyllning, som blifvit gjord föredraganden att hafva missledt K. M. med oriktiga upgifter, saknar full befogenhet. Behagar R. o. Ad. återremittera ärendet, så kan jag för min del icke hafva något deremot, öfverlygad som jag är, att återremissen ej kan bidraga till annat är sakens bättre utredande, och afstyrkande af den nu ifrågasatta underd. skrifvelsen. Frih. Cederström: Rud.: Att söka öfvertyga Frih. Raab om origtigheten af hans upfaltning rörande denna sak, lärer vara ett öfverflödigt bemödande, då Frih.
Jag kan således ej afstå ifrån hvad jag yrkat , utan fortfar att anse detsamma högst nödvändigt för bibehållande af ordning inom socknarna på landet. Hr Ribbing, Bengt: Jag förstår ganska väl Hr von Hohenhausens mening, och att han med sitt förslag till redactionsförändring åsyftar att åstadkomma den yttersta rättvisa. Detta är äfven min afsigt, och jag vill i hvad jag förmår söka att befrämja den; men jag får underställa honom, om det vid detta tillfälle är möjligt alt iakttaga en sådan rättvisa. Om det vore fråga om dagsverken, så kunde det gå an att så der reglementera, men här är fråga om att utvälja personer, hvars anlag passa för ett visst uppdrag. Skulle man det oaktadt på detta vis bestämma, att man ej i morgon får kalla dea, som man har kallat i dag, så skulle säkerligen pretentionerna inom hvarje rote blifva, att det skall gå efter viss tur eller efter en upprättad commandenrrulla. Det blir sedermera ingen hederspost att blifva kallad, det är ej vidare något förtroende, ulan ett onus, och jag tror icke att det är klokt att ställa så till med communalhefaltningar, att de blott anses som ett onus, utan det måste vara lif och rörelse deruti, och anses för en liten utmärkelse att blifva utsedd till sådana bestyr. Om nu så är, så lärer väl också en hvar finna, att det icke går an att Den ii Mars. 3a5 så långt reglementera liiir; allmänheten kominer ganska säkert att hålla en sådan ålderman i ordning, om lian skulle missbruka sin makt oell myndighet. Det är alltid tillfälle för en sådan person, som, genom någon oriktig bevekelsegrund lios åldermannen, blir tvungen att lemna för mycket biträde, att klaga bos nämnden. Det synes mig vara mindre bra att genom en författning, hvars grund är förtroende, åda galägga del misstroende till allmänbeten, att den ofta skall missbruka sina rättigheter; behöfdes ett sådant misstroende, så vore det oförståndigt att bilda några communahnrättningar. På sådan grund anhåller jag, att Hr von Hohenhausen? första anmärka, måtte förfalla, men tror deremot , att hans sednare anmärka, med fördel kan antagas.
St. böra begära förändringen i ordningarna, om sådan pröfvas vara nödig, i så bestämda ordalag, som finnas svarande mot ändamålet och kunna leda till det resultat, som afStänderna åsyftas; Uti 116 §:n har, i följd af revisorerncs anmälan att utaf de under utrednings-afdelningens förvaltning ställda extraanslags-medel låneförsträckningar till de ordinarie ägt rum och bokförts under titel anticipation, utan alt under årets lopp hafva blifvit återbetalda, Utsk. tillstyrkt: ”det R. St. 348 Den 37 Maj f. m. ’’hos K. M. i und. framställa den l>egäran, atl så beskalFw”de dispositioner icke vidare må äga rum.” Harvid får jag anmärka, att Utsk. bort utreda, huruvida fordel eller föilus! för statsverket genom dessa dispositioner ägt ruin. Har fördel uppkommit, derigenom att man icke nödgats uppskjuta behölliga upphandlingar; så måste jag säga, att Utsk. gatt på sidan örn nationens ratt och hävta , då här blifvit tillstyrkt, alt sådant måtte för framtiden upphöra. Då en fullkomlig redovisning af de anticipationer eller lån, sorn ga från den ena fonden till den andia, alltid Verkställes, och nödiga dispositioner ej annorlunda kunna utgå, hemställer jag, att hvad Utsk. här framställt måtte helt och hållet föi falla saint från det förnyade betänk, uteslutas.
Uppå begäran af Hr Gunther, Carl Gust., blefvo de utlät, åtföljande reservationer upplästa. Frih. af Nordin, Carl Joli., uppläste följande: Utsk. hemtar skäl för dess öfvertygelse, att rörelsecapitalet är tillräckligt, deraf, att coursen håller sig vid 133 sk. eller öfver pari, och att, örn röreisecapitalet ökas inom landet, det återströmmar 111- Riket, intilldess de stigna varuprisen åter hunnit nedgå såsom en följd af det minskade röreisecapitalet. 133 sk:s cours denna årstid är icke, efter min tanke, öfver hvad coursen bör och mäste vara, i betraktande af vårt vintertiden afsk urna läge. Om än så icke vore, bevisar detta ingenting i denna sak. Utsk:s theori om penningars eller silfrets vandring från det ena landet till det andra är icke heller tillämplig. Det sanna förhållandet torde varå, att silfret, likasom all annan vara, söker sig till och förblifver der den största afkomst kan erhållas. Coursen beror af 2:ne sammanverkande omständigheter, nemi. af ett lands öfver-eller undervigt i handel samt af den större eller mindre fördel silfrets ägare i det ena eller andra landet deraf kan draga, utan risk att förlora capitalet. Att röreisecapitalet inom Riket är för l inga emot landets närvar, production tror jag mig finna af flera sammanstämmande omständigheter: 1:0 är räntan här vida högre än i de flesta öfriga Europas stater, hvilket icke vore händelsen, om lika capitaltillgångar inom oss funnes, som i andra länder; 2:0 lärer ingen kunna neka, att landels production betydligt stigit under de 20 sista åren.
Då jag emedlertid misstagit mig om formerne, får jag förklara, att mitt misstag skett på den grund, att jag trott de af ConstitutionsUtskottet gjorda anmälanden komma att stå i isoleradt förhållande till sjelfva HufvudBetänkandet. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att som han redan sistlidne gårdag tillkännagifva, att Grundlagen icke berättigade till en sådan underdånig skrifvelse, sorn den då ifrågaställde, samt Herr LandtMarskalken jemväl, i följd deraf, i dag ansett Herr Grefve von Schwerins motion icke eller öfverensstämma med 107 §. i EdegeringsFormen, utan innefatta en åtgärd, hvilken syntes medföra ett tillägg till nämnde §., och sålunda till formen icke vara med Grundlagen enlig ; alltså och enär Grundlagarne, enligt 83 §. i RegeringsFormen, borde efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas, samt icke finge på annat sätt än i 81 och 82 §. §. RegeringsFormen stadgas, förändras eller förklaras, fortfor Herr Landt Mar/kalken i dess öfvertygelse, det han icke lagligen kunde meddela proposition å remiss af ifrågavarande motion till ConstitutionsUtskottet; men om Ståndet det oaktadt yrkade berörde proposition, hvilket Herr Grefven och LandtMarjkalken uppriktigt sagdt, skulle önska, korn ConstitutionsUtskottet i tillfälle att pröfva frågans stridighet eller enligt Den II Julii J, m. 507 het med Grundlagen, och skulle Herr LandtMarftxalken med fullkomligt nöje mottaga en rättelse af ConstitutionsUtskottet, om det funne sig dertill befogadt. Herr Cederfchjold: I anledning af hvad Herr Grefven och Landt-Marskalken nu behagat yttra, anhåller jag, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ståndets tanka, huruvida det yrkar proposition å remiss af Grefve von Schwerins motion till ConstitutionsUtskottet.
Skulle icke st % blifva forhdllandet, bor distriktforeningens styrelse utse en eller t v l af sina ledamoter att stalla sig i forbindelse och samarbete med namden i aUa till dess befogenhet horande sjukv&amp;rdsfr&amp;gor. 329 3) Skoterska atztages for e a tid nf tv&amp; dl. nzed tre nz&amp;qzadws omesid; ig zypsiigniag, melz kan a f nlinlde,~ for grofre tjb, ?stqfel afskeclas utaqz uppsdg d n g. Sill, fasta &amp; rliga lon er7zdller hon kvartalsvis frhz la~zdsti~zget. Ed besdc hos sjuka erhdller kon fri skjuts och lcost, 01 % goc7t@-es ~. rn6jlig t bor kostnnden, liar for af den sju-lce ellw demes ~ ~ z d l s m a ~ Ona fion drligen ht~zjuta ndgon tids (hiiyst 1 nz&amp;nads) semester. 4) Skb ' terskan bar hafva sin bostad i ndrheten of den ldkare, sow ar hemes ~zarwzaste forman ock som bestihnnzer hvar och lzuru h012 slcall zctoifva silt verksnnzhet. De farhagor, som frBn skilda orter i v t t land anforts rorande distril&lt;tskoterskors verlrsti1nhet, kunna saminanfattas. under ett enda &amp; d: kvacksalveri. Men erfarenheten har visat, att denna olagenhet fijrekominit endast dB skoterskan ej omedelbart subordinerat under liilxaren, utau st&amp;tt under icke saklntnnig ledning eller fgtt g&amp; alldeles ph egen Band.
Vid innevarande riksdag hafva åtskilliga förslag blifvit framställda, rörande det angelägna deri, att medel anvisades till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorna, hvilket ämne äfven utgjort föremål för ett af Chefen för Landlförsvars-Departementet till E. K. M:t afgifvet och uti del E. K. Mils nådiga Proposition angående Stats-verkels tillstånd och behof åtföljande Statsråds-protokoll intaget underdånigt Yttrande, i syftning att ådagalägga nödvändigheten af en sä beskaffad förstärkning utaf hufvudstadens försvar, och i afseende hvarå, såsom af delta yttrande tillika inhemlades, E. K. M:t jemväl hade åt serskilda kommitterade i Nåder uppdragit alt uppgöra och lill E. K. M:t inkomma med underdånigt förslag, jemte kostnads-beräkningar, huru Stockholm kunde, på ändamålsenligaste sätt, förses på landsidan med belastade verk, tillräckliga att i lärans stund betrygga hufvudstaden från en möjligen skeende öfverrumpling. Rikets Ständer, som fått sig meddeladt det af ofvannämnde Kommiltée, efter riksdagens början afgifva underdåniga Utlåtande, med tillhörande fullständiga förslag och ritningar till Stockholms befästande, hafva funnit denna fråga vara i hög grad förtjent af uppmärksamhet. Del kan nemligen icke förnekas, att Sveriges ställning i militäriskt hänseende nu är helt annorlunda än den var före år 1809. Sverige ägde dä ännu qvar Finland och detta utgjorde den förmur, som vid hvarje krig med rikets östra 196 Expeditions-Utskott ris Förslag till anderd. Skrifvelse, Nio 242. granne måste mottaga det första anfallet, och som genom sitt motstånd gaf moderlandet tid att samla sina krafter och bereda sig lill ett starkt försvar. Denna förmur är nu förlorad och Svenska folkel måste vara beredt på möjligheten, ali i händelse af ett anfall öster ifrån, nödgas moia fienden inom det gamla hufvudlandels egna gränser.
415 !Henning, innefattande anmärkningar vid BevillningS-Utskottet den 9 dennes återremitterade Betänkande, angående Post-inrättningen och de deraf till Stats-Verket inflytande inkomster m. m. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den i:ste dennes afgifne samt den 8:de 4 samma månad på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde motioner, angående ytterligare Löneförhöjning för Militaire Staterne, fann Ridderskap pet och Adeln för godt, att, enär samma Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne Respective Riks-Stånden bifallet, för sin del dervid låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den l:sta dennes afgifne samt den 8:de i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde motioner, angående Tullverket och dermed gemenskap egande ämnen, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten aterremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af förstärk-? ta Stats-Utskottets den 5 dennes aflåtne samt dea 9 i samma månad på bordet lade Memorial, innefattande anmälan; att vid anställd omröstning öfver frågan, huruvida Kongl. Nummer-Lotte-, xiet borde indragas eller icke, Nummer-Lotteriet ansetts böra bibehållas; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial endast borde läggas till Handlingarne. Fran Högvördiga Preste - Ståndet. S. D. Efter öfverläggning om Banko-Utskottets fexrtyade Utlåtande N:o 4a, angående speciiice. 4 16 Pral. Ut dr. d.
Lika lydande med det i Djurgårds-cancelliet förvarade originalet, betygar J. af Ström. Då jag sålunda bevisat, att uppbörden af vägafgiften tillkommit genom ett Konungens och Standernes gemensamma beslut, och således icke bör kunna kallas lagstridigt, men Hr Hjerta i sin motion behagat sluta med denna strofen: ”En ”enkel framställning af sakens beskaffenhet hos K. M. skall ”utan tvifvel blifva tillräcklig till rättelses vinnande, då melingen säkert icke är, att Djurgårds-cassan skall vinna ”inkomster på ett lagstridigt sätt, mer än någon annan’’; så får jag till motionären framställa först den frågan, om han nu icke linner att det varit opassande, alt till ett hell Riksstånd - Den 20 Ma r s f. m. 4o9 Stund framkomma med en, lindrigast sagdt, osannfärdig uppgift, och sedan den frågan, om han nu ej skulle finna skäl uti att förändra sin motion, på det den ej måtte sprida sig till alla RiksSttn. I alla fall utbeder jag mig vördsammast alt detta anförande måtte få medfölja motionen, såsom ett beriktigande af bans uppgift. Hvad Lidingöboerne beträffar, hvars målsman motionären tyckes vara, så är taxan för deras mjölkkärror betydligt nedsatt mot hvad andra betala, ehuru de för sin trafik fått manga förmåner af Djurgården. Istället för den gamla vägen, som leder till deras förra färjställe vid Ropsten, och som ännu mäste underhållas och begagnas af både Lidingö- och Rvdboer m. fl., (ingo de göra ett brofäste nära Kaknäs, och derifrån fingo de anlägga en ny väg öfver Djurgårdens mark till stora vägen. För deras räkning anlades sedermera en gennie väg öfver Laboratoriehagen till lilla Blåporten, hvilken af Djurgården äfven måste underhållas.
Konungen har sedan den tiden utplånat och betalt Rikets skuld, och General Adlercreutz har derunder intagit det ärofulla rummet, närmast vid Konungens sida, då med vapnen i hand, de politiska grundsatser »egrande försvarades, på hvilka allena en så - 6a Den 5 Augusti f. m. dan förmån för Riket kunde bringas i verket; Riksens Ständer år 1823 hafva alltså icke blott att uppfylla hvad Riksens Ständer år 1809 hade önskat, men af anförde skål, då icke kunde utföra: de hafva äfven att i särskild erinran bringa, huru samina man, som steg för steg blodigt kämpade om sin fädernejord, sedan den tiden uppoffrade sina återstående krafter, att i sin nion bidraga till förvärfvande af någon ersättning för det som icke kunde återvinnas, huru han ännu i sin mannaålder, och med fulla sinneskrafter, måste underligga krigsmödornas verkningar på hans hälsa. Med Grefve Adlercreutz föll all jordisk lycka för hans Enkefru: blott sorger och motgångar af mångfaldig beskaffenhet hafva liksom uppvuxit på den mull, som gömmer denna märkvärdiga man. Var det vål för att motställas och uppväga det ärofulla arfvet, som den återstående lefnaden skulle för Fru Adlercreutz af så stora olyckor förbittras? detta ligger utom området lör vår forskning : men med hemsk förvåning hvilar erinran vid de inom denna famille, sedan hans död, inträffade händelser; och då blott den del deraf, som ännu kan godtgöras, genom mildrade lefnadsomsorger för de qvarvarande, ligger inom området för menniskors alhjelpande, skulle väl Riksens Ständer tveka att gifva sitt bifall till hvad Kongl. Majit härom ädelmodigt framståldt? Hade den stora verksamhet, som var Herr Grefve Adlercreutz medfödd, odelad fått ägnas Den 5 Augusti f, m. 6l åt enskildta omsorger, så skulle hans famille ingalunda behöft utgöra något föremål för Riksens Ständers pröfning om ett biträde.
Indelta räntors debiterade värde 900: — 317,157: 47. Balans till år 1860: Förskotter, upptagna inom linien, 154,482: 32. Summa 504,573: 28. b) Fortifikations-afdclningeu. Debet. Balans från år 1858: Förskotter, upptagna inom linien, 85,366: 27. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 93,421; — , Arrende-, jordskyldsoch tomtöremedel 3,820: 99. Skulder, upptagne inom linien, 3,110: 55. Credit. Balans från år 1858: Skulder, upptagna inom linien, 2,885: 36. Utgifter: Försträckning mot ersättning 40,357: 57. Balans till år 1860: Förskotter, upptagna inom linien, 117,134: l._ Summa 240,526:~T§! c) Inlenilents*afdeliiiugen. Debet. Balans från år 1858: Kontant behållning 129,277: 11. Förskotter, upptagna inom linien, 345,504: 57. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 744,737: 38. Indelta arméens d:o. 8,297: 24. Yärfvade arméens beklädnad 50,86!: 58. Skulder, upptagna inom linien, 9,800: 34. Credit. Balans från år 1858: Skulder, upptagna inom linien, 22.482: 40. Utgifter: Beklädnadshjelp för underofficerare Förrådens diverse behof Sjakvårdspersedlar , Transportkoatnader Byggnader och reparationer . Sängkläder och servismedel Flrsträckningar mst ersättning Försvarsverkets fullständigare ordnande Medicinaloch instrumental-attiralj Diverse utgifter • Balans till år 1860: Kontant behållning
Borgenärerna kunna anse sig fria från ansvar för Bevillningen, om Cessionen eller dödsfallet inträffar innan Mantalsskrifningen är slutad. Ynglingar som vid Akademier, Gym - 138 Den 17 December f. m. nasier och Allmänna Scholor studier idka* Bör vära: Ynglingar sorn vid Akademier Gymnasierj allmänna Scholor och andre Läroverk af alla slag , studier idka. Ty det har t. ex. handt att de vid Carolinska Institutet i Stockholm studerande så kallade Pharroacepter blifvit taxerade, emedan de ej varit ansedde höra till det i Bevillniogsförordniogen stadgade undantag. Sid. y4:> Momentet 2, 1:0 står: / tje?ist varande &c, , jemte håtsmanshållet. Här bör tilläggas: äfvensom ock för sådanepersoner hvilka vid Mantalsskrifningen ägt försvärj, men derefter antagit värfning. Ty ofta har besvär och oreda uppkommit derigenom attén Soldat, som vid Mantals-* skrifningen ej var Soldat, har ansetts böra erlägga skatter. Sid. ySj Momentet 3. 2:0 stadgar befrielse efter II. Art. för Lärlingar i handtverk. Derigenom har det besynnerliga och obilliga förhållande uppstått, attllandtverkslärlingar befrias och Fahrikslärlingar taxeras efter II, Art.; så att t, ex. Lärlingar hos Snickare, Skomakare, Skräddare, Källarmästare m. m. äro frie, men Lärlingarne hos en Hallvätts-skomakare, Hallrättssnickare, Lackfabrikör, Kortfabrikör m. m. skola taxeras vid i5 års ålder såsom Arbetare, se pag. 14. Detta förhållande måste nödvändigt förekomraas och Bevillnings - Den 17 December f. m. *39 förordningen häruti blifva mera tydlig, bestämd och utgående från en princip. Sid. j5j /po bör närmare bestämma om sådane Lägenheter och Hus som t. ex. tillhöra Stockholms Stad, som genom Testamente eller Köp tillfallit Staden, som ej begagnas till någre publike inrättningar och hvaraf Stadens Cassa erhåller revenuer, ej böra beskattas.
Fullmägtigens påskrift å verificationerne för en mängd smärre, vanligen redan bestridde utgifter, är endast en formalitet, emedan han svårligen kan densamma förvägra, denna formalitet kunde upliöra och Bruksförvaltaren berättigas att inom en viss bestämd totalsumma, dock med fortfarande ansvarighet för utgiftens tillbörlighet, få använda de erforderlige medlen, utan behof af en sådan påteckning. I afseende på den kostnad, som undertecknad Rosenblads besök vid Tumba, under åren 1841 och 1842, förorsakat Bruks-Cassan, anförer Herr Prosten Sandberg i dess, Revisions Berättelsen vidfogade, serskildta anförande följande: ”Ibland annat inhemtas af dessa räkningar att Herr Kammarherren ”Rosenblad båda åren 1841 och 1842 uppehållit sig på Tumba 2:ne dagar ”näst före samtlige Herrar Fullmägtiges ditresa, jag säger derföre icke att ”det skett för att rangera om dessa Herrars emottagande, ehuru det kunde ”så tyckas. Man tycker sig ock finna, att Herr Presidenten von Harlmans”dorffs 2:ne besök på Tumba, såsom Inspecterande Fuilmägtig, utan betjent, ”har kostat Bruket tillsammans 4 R:dr, men att lika många eller 2:ne be”sök af Herr Kammarherren Rosenblad, i enahanda egenskap, med betjent, 'kostat 14 R:dr eller 3^ gång mera” Banco-Reglementets 239 §. stadgar, att ”sedan bokslutet för det föregående året blifvit upgjordt, sammanträda Banco-Fullmägtige, såväl för ”att taga närmare kännedom af förra årets förvaltning, som ock att tillse ”byggnaders och machineriers tillstånd m. m.; börandes dervid berättelser 116 ”af Inspecterande Fullmägtigen för förvaltningen i dess helhet, samt af Förvaltaren och Pappersmästaren för hvarderas detalj afgifvas, om bruksdrif”ten under näslförflutna året, uplysande orsakerne till möjligen inträffande ”afvikelser från de upgjorda förslagen.”
R:dr smärre sedlar mot silfver, realisalionen skulle blifva upphäfd, kan Utskottet ej heller undgå påminna, så väl att Utskottet alltid såsom möjlighet förutsatt, det proportionen för längre eller kortare tid kunde komma alt stå lägre än som 2 till 5, utan att realisationen derföre måste anses såsom upphäfd, dels ock att nämnde beräkning icke finnes tillämplig, utan under förutsättande deraf, att, medan desse 10 millioner consecutivt ombyttes medelst vexling, Banco-Styrelsen tillika skulle sakna all möjlighet att på annan väg åstadkomma Cassans förstärkning, och således under hela den period, som härtill erfordrades, oafbrutet vara genom conjuncturen bragt derhän, alt Styrelsen nödsakades alldeles overksamt och passivt åse Silfverfondens dagliga förminskning. Till svar å den af andre Ledamöter yttrade åsigt, att Banken ej ens borde tillåtas betala hvad transportkostnaden öfversteg pari-curs, utan att allenast borde bestämmas, det Banken invexlär silfver efter 128 sk., får Utskottet erinra, att det sistnämnde är en Banken alltid åliggande skyldighet ifrån och med den dag Banken till silfver-utvexling öppnas, och att det förra desto mindre kunde medföra någon föi lust för Banken, som, enligt Utskottets plan, och på sätt, vid besvarandet af anmärkningarne till punkterne 1 och 2, närmare blifvit visadt, Banken, i samma nion som den metalliska Cassan erhölle förstärkning, skulle kunna antingen utsträcka eller undvika att inskränka sin rörelse, samt sålunda i ränle-inkomster erhålla full ersättning för en dylik utgift.