Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har således ansett, att i stället för att kasta skulden på Regeringen, det vöre Ridderskapet och Adeln mera värdigt, att underdånigst racka för Sammankomsten, erkänna de förra misstagen, och allvarligt tänka pä sådane botemedel* hvarigenom det helas bestånd och trefnad beredes. Friherre Stael von Holstein: Ehuru jag thar. ker, det jag råkat stöta Herrar Landshöfdingar, I2g Deri i December. vill jag likväl icke återtaga hvad jag yttraf,) utan endast åbefopa allmänna Opinionen fråri ena ändan af Riket till deri andra, att Folket är fattigt, ej kan betala sina Krono-Utskylder , samt dessutom tryckt af mångfaldiga andra bördor* Jäg påstår ej, att Landshöfdingarnö dertill äro skulden ; men jag önskar en bättre ordning än den närvarande* Herr Skjöldebrand , Pehr ÉricDå jäg nd finner, att Herr Baron Stael missbrukadt deri! skonsamhet, hvarmed jag nyligen besvarade honom, finner jag mig föranlåten uppmana honom, att bestämdt uppgifva, hvilka äro de Landshöfdingar han anser förtjena de förgriplig^ angifvelser han tillåtit sig. Det tillhör icke mig att bedömma om tillståndet inom detLän, mig Nådigst är anförtrodtj under min styrelse, blifvit' förbättradt; men jag vågar tfa, under så väl min Embetsmanöa-befattning, söm hela min lefnad, mig hafva ådagalagt en lika god Patriotisme som Herr Baron Stael, och uppmanat honom således på nytt att bestämdt uppgifva * hvilka Landshöfdingar had anser förtjena dess vanhedrande beskyllningar> Och derest han sådant underlåter, yrkar jäg att han må blifva underkastad det ansvar* Författningarne ålägga! honom* friherre! Cederstfurri, jacob: Derinä öfver läggning hör egentligen icke hit; jag uppskjuter att yttra mig öfver Friherre Staeis utlåtanden , tills ds blifvit justerade* Hefr Friherre Staöl j Deri 2 December. Stael, har talat otti nöd iProvincerna, att Utlagorna ej kunna utgå:
Man tar då och sätter en dryckeskannor, blomvaser, flaskor, böcker och för pappskifva, som ej behöfver vara så särdeles tjock, öfrigt allt möjligt kan man sålunda ställa upp och bakom målningen och förenar glaset och denne ordna i lediga och naturliga ställningar. medels ett band af lämplig färg och bredd. Detta Ett råd, som jag vill gifva alla amatörer i pafästes medels lim, syndetikon eller något annat stellmålning, är att måla tämligen stora studier. kraftigt bindmedel rundt om målningen (pappskifDet går nämligen knappt an att använda de ospetvan) och glaset och vikes, så att det till någon sade kritorna, när man har att hålla sig inom del kommer att fästas vid pappskifvan och glaset. några få kvadratcentimeters yta. Resultatet blir Därefter lägges det hela i press (ej för stark, fördå nästan alltid ojämnt och mindre godt; somliga stås). Innan man fastklistrar bandet, bör man i part er lyckas man kanske utföra som sig bör, pappskifvan på lämpligt ställe arrangera någon under det att däremot andra bli helt groft behandslags hängare. I stället för band kan man, kanlade, till följd af det knappa utrymmet. ske till och med med större framgång, använda Lägger man däremot upp större studier, kan papper af lämplig färg, om det besitter tillräcklig man göra gällande en bredare färgbehandling, och fasthet och stadga. effekterna bli vanligen mera i öfverensstämmelse Några ytterligare råd beträffande pastellmålning med de åsyftade, då man ju är i tillfälle att antror jag ej, att jag har att gifva Iduns läsarinnor. vända teknikens alla hjälpmedel. De gifna äro kanske tillräckliga för att lämna nå- Vid pastellmålning tarfas naturligtvis ej någon gon ledning vid de första försöken. Hvad som, sådan mer eller mindre omständlig spänning af beträffande pastell, är för nybörjaren mest öfverpapperet som vid akvarellmålning. Här fäster raskande är den » korpus &gt; eller gedigenhet som man det blott vid ett ritbräde medels häftstift, då redan efter allra första kritstrecken uppenbarar sig. det blir tillräckligt spändt. Man kan ibland med helt liten ansträngning och I följd af de använda pastellkritornas lösa beskafmöda lyckas framställa oväntadt stämningsfulla fenhet blir en pastellmålning ganska ömtålig.
1 sjelfva saken rörtde Tullverkets fribrefsrättighet vill jag endast, i anledning af hvad Hr Grundelstjerna på förmiddagen anförde, yttra, att jag väl känner tillvaron af det K. bref, som stadgar skyldighet för de embetsverk, som hafva egen uppbörd om hand, att erlägga postporto; men Tullverket har ingen egen uppbörd eller penningeförvaltning, utan behållningen af sjötullsmedlen ingår till Statscont. och är bevillningsmedel. Hr Munck af Rosenschöld, Eberh. Zach.: Jag skall icke upptaga tiden med anmärkningar mot detaillerna af Utsk:s förslag till statsreglering, ty äfven för StatsUtsk. anser jag det hafva varit omöjligt att bestämma, i hvad mån Den 26 Maj e. m. nationen kan bära de skatter, som kräfvas; dertill bade erfordrats, att financeregleringen och grunderna för bevillningen varit förutbestämda. Om linanceregleringen uppgöres pä sådant sätt, att rörelsecapitalet förminskas och egendomsvärdet nedsättes, vågar jag påstå, att nationen icke kan utgöra de begärda utgifterna utan skuldsättning, likasom jag, i motsatt fall och om bevillningsgrunderna blifva sådana, att största bevillningen lägges på dem, som hafva mesta tillgångarna att betala, tror, att någon särdeles svårighet för dessa utgifter icke skulle möta. Men så mycket ang:de principerna för statsregleringen i det hela. Hvad nu ifrågavar. 2:dra liufvudtitel beträffar, ser jag gerna, att Utsk. tillstyrkt uppmuntrande af diligenceoch paketpost-inrättningarna; ty jag är framför allt beredvillig att bevilja sådana utgifter, sorn å en annan sida bidraga att minska nationens mest tryckande onera, och deribland är skjutsen, hvilken minskas i samma mån som diligenceoch paketpost-inrättningarna uppmuntras, och utvidgas. Dock fäster jag härvid det vilkor, att dessa inrättningar må blifva mera ändamålsenliga än hittills.
Majtts Nådiga Bref den 25 November 1802, samt Kongl. Kammar Coilegii till underdånig åtlydnad deraf den 3 April 1803 utfärdade Circulaire stadgadt, atf, hvatt rörer den händelse, då vägbyggare vilja hämta sand a andra Hemmans inägox, åkergärden, ängar och hagar, Jordägarne i sådant fall böra deröfver förut ofelbart höras och, om de sådan hämtning bestrida, dermed på enahanda sätt som med åverkansmål efter Lag förfaras, samt att alla stridigheter om väglagcings - ämnens tagand© på berörde sätt borde tillhöra Domarens i orten pröfning, huruvida de skäl Jordägarena kunde förebringa, må verka något lagligt och gällande hinder mot grushämtningen, parferne dock obetaget att i den ordning Lag föreskrifver, uti Domstolens Beslut söka rättelse, om de dertill ansngo sig befogade; men att hvad åter beträffade rättigheten att för vägbyggnaden taga sand å skog och utmark, sådant icke kunde eller borde de väglagningsskyldige förvägras, då det verkställe3 i deri ordning och på det sätt, att sandgropar ej på flera stallen öpnas, sillänge de redan öpnade mele lemnade nödig sandtillgang och Icke funnos för nära vägen inrättade, sä att olyckor derigenom kunde uppkomma; i hvilket ändamål Konungens Befallningshafvande hvar i sitt JLän ägde att utse sådana ställen, der tjenliga ämnen till väglagning utan någons förfång beqvärnlignst kunde afhämtas, och tillika, meddela de föreskrifter, som voro nödiga att dervid iakttaga, äfvensom, derest i något I/än sådane förbud kunde vara af Härads-Rätterna utfärdade emot sandtagning, som ansågs ländande till hinder i väghållningen , Kongl.
Utskottens noggrannaste uppmärksamhet å de, till antagande, framlagde projecterade Tariffer,’ och derefter stadga en sådan, som i det närJ mäste förenar sig med billighet, Jag kan för min del ej anse Förslagen vara härpå byg-’ da, utan snarare rakt stridande deremot och förfelade i grundprincipen,” l Bi!.t.Bev.-,Lag.s,Allm.Besv>o.OiCt-Vtsk.Bet.N.iCi. 53 ”Jag har förut inför Höglofl. Utskotten till Protocollet afgifvit mitt serskilda project till Tariff öfver Brännings-afgiften för erikla pannor, äfven med bibehållande af de förut stadgade lägsta och högsta afgifterne. Deremellan har jag projecterat 15 progressivt stigande betalningsclasser, som skola, hvar för sig betraktade, efter förhållandena till hvarandra finnas planmessiga, såväl till förvarande af Statens påräknade inkomst, som Medborgares billiga väntan, att icke orättvist belastas med öfvermåttan höga utgifter, synnerligäst Allmogen, som för det mesta endast begagnar 6må pannor.” ’’Af sådana åsigter ledd, har jag författat min projecterade Tariff. Skulle Höglofl. Utskotten icke fästa något afseende deta, torde den, jemte detta mitt yttrande, i egenskap af Reservation, likväl få åtfölja Höglofl. Utskottens Betänkande till Rikets Höglofl. Ständer, såsom min enskilda framställning i denna beskattningsfråga, dertill jag äfven åberopar hvad mitt förra anförande vidare innehåller.” Herr Rydström: ”Jag är så vida skiljaktig från Höglofl.
L 42 Vid sjukbädden; några ord om grunddragen af en naturenlig sjukvård af Fr. Muller ... 42, 45 Hjärteäfventyr; ett litet samtal för mödrar att begrunda; af Thesi Bohm _. 43 Måla eller icke måla. Af Georg Nordensvan 43 Kvinnan och söndagen; af H. G. Blumenberg 44 Husliga scener 44 Matlagning som läroämne i våra flickskolor ... 44 Att skrifva dagbok; af Efraim Rosenius .. 45 Blommor; för Idun af Helena Nyblom 45 — 49 N:r Från velocipeden; af Nancy Palmkvist 45 Med egna ögon; af Laura Fitinghoff 46 Skolskvaller; af J. F — lm 46 Iduns julklappsbasar 46 — 49 Jul och julklappar; af Malhilda Langlet 47 Att skrifva dagbok; af Johanne 47 I » skvallerfrågan »; af Florentin 48 0 m pianoklink; af Efraim Rosenius 48 De svenska kvinnornas Chicagoutställning ... 48 Mormors vantar; af Christel 48 La parisienne 48 Att stärka linne 48 Arbetsbrist; af Mathilda Langlet 49 Glädjebringare; af Mathilda Roos .. _. 49 Julfrid; af Maja Bernhardsdotler 49 På Börsen; en vandring genom utställningen och basaren till förmån för de svenska kvinnornas Chicagoutställning (med 3 teckningar) 49 Kvinnliga eröfringar 50 Kom och köp; af Behasar 50 Husmodern och drickspengarne; af Vera 50 Smittstoff; af Ave 51 Barnafrid; af Ellen Key 51 Kulikonkurrens bland kvinnorna; af Efraim Rosenius 52 Slakt på landet: af H. 52 Torka tårarne; af Gurli Linder 53 Noveller, skisser och kåserier: För alltid; skiss af Elena. Bel. med hedersomn. 1 Ett möte; utkast af Cecilia Båålh-Holmberg ... 1 — 3 Den rätta; berättelse från landsbygden af Fanny Chrysander. Prisbel.
(Husarer, grenadjärer, karbinjärer, soldater) Kongl Maj: ts Nådiga vilja är, att var man sker rätt, har någon skäl att klaga, bör anmälan därom ske inför mönsterordet. Därefter sker upprop. Därefter får inga klagomål anmälas. § 7 Klagomål, som anförs över befäl eller rusthållare skall särskilt noga upptas. Dessa ärenden bevakas sedan av regementschefen. § 8 Vid mönstringen skall Konungens Befallningshavande i länet vara närvarande. Även rusthållaren är tillåten att bevaka sina intressen samt att granska regementschefens redogörelser och förvaltning av beklädnads och rustningsmedel. § 9 Manskapet uppropas till mönsterbordet för att undgå noggrann besiktning. Rekryterna bör ha god frejd och kroppsstyrka, vara utan lyten, fel eller bräcklighet, mellan 17 - 30 år och ha det för kavalleriet fastställda måttet 5 fot 7 tum. Något kortare för växande ungdom De som är kroppssvaga, är sjukliga eller av andra skäl inte anses lämpliga till krigstjänst ogillas. Legan återställs till rusthållaren. Skulle undermålighet vara orsaken till ogillandet stannar ansvaret och kostnaden hos den som antagit karlen, vilket noga antecknas i rullorna. De till infanteri förvandlade kavalleriregementen antar rekryter mellan 18 - 36 år. Den som fyllt 55 år och inte längre har styrka nog att uthärda krigstjänst, inte längre utan hjälp kan stiga till häst, bära packning och hantera geväret och är sjukliga skall ha bevis från läkare och avskedas. De skall anmäla underhåll hos Wadstena krigsmanshus kassa. Även de som efter långvarig tjänstetid, erhållit blessyrer och skador är berättigade till gratial. De som är 55 år men fortfarande äger styrka och krafter får kvarstå i tjänst till nästa mönstring. Skulle någon rusthållare på grund av karlens oduglighet, liderlighet eller brottsligt förhållande vilja avskeda någon är han i sin rätt om någon ställs i hans ställe. Vill någon karl återgå till hemmansbruk och ställer annan i sitt ställe är han tillåten. Avskedspassen skall skrivas enligt särskilt formulär. Får den avskedade inte underhåll får han avskedspasset innan han lämnar mönstringen.
Bd. M 2. träffar att vittnen äro boende en half mil eller längre från bränneriet, utan att dö likväl kunna tillerkännas ersättning för sine resor dit och åter, samt vid nu omförmälde förhållanden skäligen kan befaras, att, under en tid, då arbetslönerna i allmänhet betydligt ökats, någon person med de egenskaper, förordningen fordrar, svårligen skall vilja emot nu stadgadt arfvode åtaga sig en befattning af ifrågavarande art, men å andra sidan den föreslagna tillökningen i arfvodet torde vara nog hög, hemställer Utskottet, att samma arfvode matte af Rikets Ständer bestämmas till 2 R:dr Riksmynt för hvarje dag, som vittnet måste sig vid bränneriet in finna. § 60. Andra momentet i denna § stadgar, att så ofta redskap i större bränneri ombytes eller förändras, skall ny beskrifning öfver bränneriet i tre exemplar upprättas. Då i emellertid detta stadgande föranleder till göromål, som till en del äro helt och hållet öfverflödige, enär ganska ofta smärre förändringar af redskapen vid tagas och det i sådan händelse är fullt tillräckligt att den skedda förändringen beskrifves, föreslår Utskottet, att andra momentet i § 60 måtte erhålla den med afseende härå förändrade lydelse, förslaget innefattar. § 62. Då sista punkten uti l:sta mom. af denna § skulle kunna tydas derhän, att dislillerings—idkare, som i § 20 omförmäles, om han missbrukat sin distilleringsrättighet till oloflig bränvinstillverkning, icke vöre underkastad annan påföljd, än att hafva lorbrutit distillerings-rältigheten, har Utskottet ansett nödigt att åt ifrågavarande lagrum gifva den förändrade lydelse, förslaget innehåller. Enligt 2:dra mom. i § 62, skall tillverknings-afgift och böter för lönbränning med enkel redskap beräknas efter redskapens pannerymd och afverknings-förmåga, hvilket väl låter sig göra, då redskapen tages i beslag, men icke i händelse densamma, såsom ganska ofta inträffar, blifvit af lönbrännaren på förhand undanskaffad.
Med afseende å den ledning, förenämnde åsigter lemna lör bedömandet af den inhemska Schäferi-nåringens nuvarande tillstånd och behof af understöd till vidare förkofran, har Gommerce-Collegium i underdånighet ansett, att fullföljandet af den våg, hvartill böljan redan år gjord, medelst anläggning af Stam schåferier af passande får racer, utan tvifvel utgjorde den forsta och säkraste grundvalen för all ändamålsenlig förädling; men alt den nuvarande UllDiscont-Fondens användande, för detta ändamål, vore af flera skål olämpligt, helst denna Fond, med några jemkningar, ännu kunde blifva i samma våg, som förut, af verklig nytta för den inf hemska Ull-productionen, och svårighet icke borde mota att uppfinna andra medel till Stam* schåferiers anläggande, i den mon de profvades nyttiga, hvarvid dessutom endast den forsta utgiften för inköpet af fåren borde komma i fråga, enär anledning funnes till den förmodan, att dessa Stam schåferiers underhållande skulle af enskilde med fordel kunna ofvertagas. Commerce-Collegium, som alltså hyste dea tankan, att Ull-Disconten, äfven för framtiden, 1 borde bibehållas för sitt ursprungliga ändamål, som vöre Ullhandelns underlättande genom - Stats-j Bevillningssamt Oec.-Utsk. Vtl. IV.-o log. g nom lån, emot låg ränta, Lar likväl ansett densamma, i sin närvarande författning, förfela denna sin bestämmelse, hufvudsakligen derigenom, att producenten vore utestängd från låne-råttigheten.
St:r således redan pröfvad och afgjord, icke synes kunna vid detta Riksmöte blifva föremål för vidare handläggning, enär, i54 Stats-Utskottets i sådant fall ett af R. St:r fattadt beslut skulle, genom ny öfverläggning, kunna upprifvas; liar Utskottet ansett Hr Friherre Wrangels ofvanberörde motion, i följd deraf, icke böra till pröfning upptagas. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 190, angrde ersättning till frami. BergsRådet, Friherre Hermelins inhemta, att Utskottets förenämnde Betänkande blifvit af H. PresteStdndet den 16 sisth Julii samt af V. BorgareSlåndet och 11. BondeStändet d. 13 i berörde månad godkändt, finner Utskottet sig icke kunna till någon ytterligare åtgärd upptaga de anmärkningar, som bos H. R. o. A. blifvit väckte vid ofvanåberopade yttrande, enär frågan, likmätigt 69 §. i Reg.Formen, är att anse såsom afgjord. E11 Ledamots serskilda mening bifogas. Af Hr von Hartmansdorffj August; Genom de afiemnade 2:ne Betyg, det ena utgifvet af Häradsskrifvaren Pehr Öhrling den 8 October 1812, innehållande att uti Norrbottens Län samt Torneå och Luleå Fögderier, alla, som vid försiggångne Bevillnings-Tuxerin - N:o 54g Arfvingar, (U.-A.)
Iltffottet framlägger för Riksens Ständer dekässade krojectet til en ny Regeringsform efter de keyi-68entLtion8-grunder, som hittils ägt rum; likwäl möjligast sä inrättadt, at det ej innefattar hinder för en förbättring i detza sednare, hwilken, jag uprepar det, är alldeles instämmande med min önskan, men hwartil torde gifmas bättre tids rädrum, sedan Regeringsformen til sit innehåll först blifwit stadgad. Sannolikt skola de moäilicationer, som derutinnan genom llexresentLtionsförändringen kunna möjligtwis föranlätas, icke träffa Regeringsformens hufwudprinciper. Detza röra egenteligen Konungens och Nationens inbördes förhållanden til hwarannan; och deremot, Na tional - Oi'ALlii8Ltionen tvid Riksmöten. Jag uprepar tillika, at jag ej inser huru eon8titution8-Utffottet r en annan wäg, utan den betydligaste tidsutdrägt, är i Ulftand at fullgöra sit äliggande. Tilräckliga statistiffa upgifter, nödwändiga hjelpredor, säkra grundbegrep saknas; och et arbete, innan detze hunnit samlas, skulle ej utan oberäkneliga swärigheter kunna i hast företagas, än mindre fnllbordas. Sädana äro mina tankar om et xroject Lil National-I^exre8entLtionen8 förbättring i denna stund. Hwad äter angär Riksdagsoch Riddarhus-Ordningen, sä föreser jag wäl at detza författningar, om de för det närwarande omarbetades, kunde komma at undergä mycken jemkning efter en för. ändrad R,eyr686ntation; men som, fast ock en sädan ej hunnit stadgas, detza Lagar ej kunna til Den 2 Junit. 331 til efterlefnad umbäras, i den likställighet Regeringssättet fordrar, torde det blifwa nödigt, at interim pä xrojsct bertil wara betänkt, sä fort Regeringsformen wunnit behörig sancticm. O. ^.älerbetb."
Den t9 April. e. m. 587 Åkerbruket har ingen tillgång till lån utom i Disconterna, och dessa lån , egentligen tj.nliga för Handlanden, någon gång lör Fabrikanten, äro för Landtmannen för mycket betungande och alldeles icke passande, så väl för den dryga rentan, hvilken med alla kostnader går öfver 7 procent, som i anseende till de svårigheter, de der i synnerhet träffa Landtmannen, dels att anskaffa säkra hypotheker, dels ock att afbörda sig hvarje halft år infallande afbetalningar under en tid, då den under odling varande jorden icke kan återlemna det mindsta af de gjorda förskott, ehuru jordtorfvan ofta utgör mycket säkrare hypothek, än flera till en tid välfrägdade namn och Actier i flera Verk. Svenska Folket går gerna ifrån den ena ytterligheten till den andra. En tid öppnades Banken till lån på fastigheter utan inskränkning. Riket öfversvämmades med BancoTransportsedlar, och följden biet" vingleri med Egendomsköp, sällan Egendomars förbättring. När de elaka följderna häraf blefvo alltför tydliga, stadgades alldeles stridiga grundsatser. 1770 öppnades Banken till lån på fastigheter, men tillslöts sedermera för längre tid för dylika lån, under förevändning att Bankens bestånd sådant fordrade. Icke dess mindre har Banken utan obestånd kunnat bistå RiksDisconten med 5 till 6 millioner om året, de öfriga Disconterna med några 100,000 R;dr, utlåna på Jern 3 millioner} och vid 1809 5 SS Den 19 April. t. m. års Riksdag förmått gynna Fahlu Bergslag med fördubbhd lånrättighet på Koppar, att förtiga alia lån på pant af guld och silfver; men icke nog att Banken tillslöts för Jordbrukaren, den enda inrättning, som i sednare tider gynnat honom och lemnat lån på Fastigheter en. däst med 120,000 Rds tillskott af StaisContoiret, jag imnar GeneralDisconten, upphörde år 1302, sedan 1800 års Ständer funnit för godt gifva åt Discontlnrättningen en blott för penningekarkr mera gagnelig omskapning.
På det af den siste Talaren föreslagne tillägg vill jag ingå, så vidt dermed bestämmes sådana kunskaper, sorn för näringsyrken i 6i H. i * 4 Den 5 Fe b ruari i f. in. allmänhet blifva användbara. I annat fall kunde det Ilända, att en sökande anmälde sig, hvilken möjligen kunde läsa arabiska och hebreiska, och på sådan grund tog företrädet från en annan skickligare. Herr von Hartmansdorff: Jag har icke eller menat andra kunskaper. Derföre kunde man ju säga, att ett högre mått af de erforderliga kunskaperne skulle gifva företräde. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 2:dra punkten af Utskottets Memorial, under iakttagande deraf, att, på sätt Herr von Hartmansdorff föreslagit, följande tillägg vid slutet af punkten skulle äga rum: när alla andra omständigheter äro lika., bör ett högre mått af de erforderliga kunskaperna gifva företräde. Ropades Ja. 3:dje och 4'-de Punkterna. Dessa tvänne Punkter biföllos. 5:te Punkten. Herr von Hartmansdorff: Om man icke bestämmer, närmare än Utskottet gjort, det mått af kunskaper, som erfordras, fälman från Prester på landet, och äfven i städerna, betyg, hvilka alldeles icke äro Den 5 Februari i f. m. 5 med hvarannan jemförliga, öfverdrifterna å någondera sidan oberäknade. Man finner ju dagligen, att ett aprobatur i Upsala betyder, i vissa vetenskaper, mera än i Lund, och tvärtom i andra. Likväl finnes någon öfverensstämmelse dem emellan, hvilket icke är händelsen med enskilta Lärares betyg. Jag anser derföre säkrast vara, att Ridderskapet och Adeln beslutar, det samma kunskapsfordringar skola äga rum för dessa stipendier, som för en Student-examen, med undantag af de gamla och nya främmande språken. Detta kunskapsmått är, då man undantager de gamla språken, visserligen icke stort; men om Kongl. Majit godkänner det nya förslaget till Student-examen, hvilket LäroverksCommitleen ingifvit, så innefattar det något mer, ehuru icke utöfver, hvad något hvar bör kunna åstadkomma.