Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom exempel torde böra betraktas följande möjliga casus: A utborgnr lill B ena dagen varor för 100 Rdr, andia dagen ulgifver han på samma summa invisning till C. Tredje; dagen kommer denne sednare och presenterar invisningen för A, hvilken erkänner den, och måste således fjerde dagen vara beredd betala samma invisning. Det torde lätt fattas, huru litet A varit betjenad med den korta credilen, äfvensom att han aktar sig för vidare affaires med A. Att detta är och kan blifva en gifven, följd af 4 §:s stadgande, lärer ej motsägas, äfvensom alt möjligheten af dylika surpriser, och farhågan för dem icke befordrar, snarare minskar liflighcten af det slags handel och rörelse, sorn måste, för en fermare afsättning af varor, laga credit eller uthergning lill hjelp. A f LagUtskollds Betänkande N:0 65, 17 Af lika skäl, som Höglofl. Utskottet i x §. föreslagit huru invisning bör, för att vara gällande, inrättas, nemi. i öfverensstämmelse med hvad i §, af Kgl. Förordningen den 28 Junii 1798 stadgar, angående skuldebref och löflesskrifter, af enahanda skäl hade bort i 5 §, uttryckas, huru det deri omnämnde bevis, öfver en uppvisad invisning, bör vara inrältadt och bestyrkt, lill undanrödjande af allt tvifvelsmål om rigtigheten af ett så beskaffadt bevis. Invisning kan vara ställd å person, som sjelf ej kan skrifva. Af vigt för denne, så väl som för invisningens innehafvare, (Ä.ssignatarien) är således att beviset är lagligen inrättadt och bestyrkt. Jag föreslår derföre, att till slutet af nämnde 5 §. må läggas följande: på tätt i t om invisnings lifgifvande stadgadt är, 8 §. synes mig böra erhålla följande lydelse, i stället för den föreslagne : ' ' ; ; - '
Huset, stallet och ladugården brunno af, och det under omständigheter som läto misstänka mordbrand, ty olyckan inträffade dagen efter assuransqvartalets utgång, och premierna som insändts af min far blefvo genom budets slarf fördröjda, så att de ej hunno fram i rättan tid. Hon fyller glaset och dricker. JEAN. Drick inte mer! FRÖKEN. och måste sofva i vagnarna. Min far visste icke hvar han skulle få pengar till husens uppbyggande. Då inger mor honom det rådet att söka låna af en ungFar lånar, men får icke betala någon ränta, hvilket dricker igen. Vet Åh hvad gör det! Vi stodo på bar backe domsvän till henne, en tegelfabrikant här i närheten. förvånade honom. Och så blef gården uppbyggd! ni hvem som brännt af gården? JEAN. Er fru mor! FRÖKEN. Vet ni hvem tegelfabrikanten var? Er mors älskare? JEAN. FRÖKEN. Vet ni hvems pengarna voro? JEAN. Tyst lite nej det vet jag inte? Det var min mors! FRÖKEN. JEAN. Grefvens alltså, om det icke var paktum? FRÖKEN. förmögenhet, som hon icke ville ha under min fars förvaltning, och derför satte hon in dem hos vännen. Det fans intet paktum! Min mor hade. en liten Som knep dem! JEAN. FRÖKEN. kommer till min fars kännedom; han kan inte göra process, inte betala sin hustrus älskare, inte bevisa att det är hustruns pengar! Det var min mors Alldeles riktigt! Han behöll dem! Detta allt hämd för att han tog väldet i huset. Den gången höll han på att skjuta sig! det gick rykten att han gjort det och misslyckats! Men han lefver opp, och min mor får umgälla sina handlingar! Det var fem år för mig, må ni tro! Jag sympatiserade med min far, men jag tog dock parti för min mor, eme dan jag icke kände omständigheterna. Af henne hade manfolk efter hvad ni hört och jag svor henne, att aldrig bli en mans slafvinna. JEAN. jag lärt misstro och hat mot mannen ty hon hatade Och så förlofvade ni er med kronofogden! Just derför, att han skulle bli min slaf.
Derjemte hafva Utskotten ansett till ändamålet mest ledande om för resande Gesäller serskilda så kallade vandringsböcker kunde inrättas i likhet med hvad flerestädes i främmande länder med framgång är vordet föreskrifvei, uppställde enligt nedanstående formulaire, och tillika innehållande nedan stadgade reglor, om hvilkas fastställande och kungörande till efterlefnad, ölskotten likaledes hemställa, alt Rikets Ständer behagade till Kongl. Maj:t framföra deras underdåniga önskan, Formulaire. Första sidan: Passeller Vandrings-bok, innehållande . sidor, och utfärdad för Gesällen ... . vid afresa från .. Andra sidan; Innehafvarens Födelseort, Ålder, Längd, Ansigte, Hår, Panna, Ögonbryn, Ögon, Jfäsa, ■6 HLa%- samt .Allm. Besv.- och Ekon,-Utskollens Betänkande, lV:o 22. Kinder, Mund, Tänder, Haka, serskilda kännemärke, Egenliändiga namnteckning. Tredje sidan. Innehafvaren liar erhållit denna vandringsbok efter af lemnande af de i nedanstående -efterrättelser föreskrifna betyg, och har att ställa sig nämnda efterrättelser till noggrann åtlydnad. N • den ... 18 N. N. ^Stämpel) 1:0. Gesäll, infödd eller utlänning, som inom Sverige utlärt, eller såsom Gesäll arbetat och önskar resa till annan ort, åligger att utlaga vandringsbok vid första resans anträdande. 2:0. Vandringsboken, som gäller för hela den tid en Gesäll bär i landet befinner sig på resan, är Gesällens enda pass. Med resande Gesäll, sorn saknar vandringsbok, förfares såsom med annan passlös resande. 3:o. Till vandringsboks erhållande inställer sig Gesällen hos Magistraten i den stad, hvarifrån resan anträdes, uppgifve ort, dit han vill färdas, och aflemne afsked från den Mästare, Fabrikör eller Manufacturist, hos hvilken lian utlärt eller sist arbetat, innehållande följande intyganden: 1:0 Att Gesällen är nykter och i öfrigt af oklanderligt uppförande; 2:0
&en ni;a bränwinötitlwerfningöförorbningenö foränbrabe föreffrift i affeenbe å befattningögrunben, nemligen att wib alta bränneriet be* tätna tiftwerfningéafgiften efter fannetatet af bet, unber fontrotlörö tittan, på titlwerfniugöfiättet uppmätta bränwin, på fätt förut ägt rum enfamt wib be ftörre bränuerierna, äfweufom ben beri mebgifna något flörre frihet i affeenbe å tiben för bränwinétidwerfningö utöfwanbe, har bragt bränwinöbränningen tift närmare tittut meb en werftig fa* briféitäring, meb möjtigaft lifa befattning för atla befi ibfare. 3 följb häraf h«r brännerietnaö antal högft betpbtigt minf atö, på famina gång ftatenö infomft af tittwerfniugen aitfenligt öfatö, utan fpnnetlig ftprelfe fig tillbragtt feban fifta 9tifdbag. S9 titlöfning t fannetalet af tiöwerfabt bränwiu, enligt fjwab följanbe jern* förelfe åbagalägger: c Sfr 1860, bet fifta år, bå be minbre brännerienta wörö i werf' färnat, utöfwabed tiHwerfning i 506 ftörre od) 2,645 minbre eller titlfammand i 2,951 bränneriet. 5Det tidwerfabe beloppet ittgjorbe fannolift mellan 13 ocb 14 millioner fannor od) lemitabe flaten en nettoinfomft af .5,744,540 rbr 69 öre. o
Dä hufvudstadens garnison är förlagd på en från detta sjukhus så aflägsen stadsdel som Ladugårdslandet, och således en lång och för pafienterne svår transport af denna sjukinrättnings nuvarande läge förorsakas, lider det intet tvifvel, att Rikets Ständer snart skola anse sig nödsakade bevilja medel till ett garnisons-sjukhus i den stadsdel, der kasernerne befinnas, och då blefve denna vackra och kolossala byggnad användbar till universitets-byggnad. Det vid innevarande riksdag af enskild motionär begärda biblothekshus bör, om den äskade summan beviljas, blifva tillräckligt till inrymmande äfven af Upsala akademi’s bibliothek. Det utrymme detta kräfver får neni - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 311 ligen icke bedömas efter den byggnads omfång, som pä 1820-talet, der grundlädes; ty det kan icke vara obekant, att utrymmet i detta hus till en väsendtlig del upptages af en storartad solennitetssal, slottslika trappor m. m. Med ett ord, om alla omständigheter, som i detta fall böra tagas i betraktande, skänkas behörig uppmärksamhet, och om man, såsom naturligt är, icke påförer det nya universitetet kostnader, som i allt fall måste af Staten utgöras, skall man finna, att de kostnader, som för universitetets förläggande till Stockholm erfordrades, icke, i anseende till de flera gynnsamma förhållanden, som här i närvarande tid förefinnas och de utvägar, att af härvarande redan befintliga institutioner begagna sig, som erbjuda sig, skulle medföra en kostnad, uppgående ens till fjerdedelen af en million, än mindre till flera millioner. Denna summa skulle dessutom icke kunna betraktas såsom en ny, Staten tillskyndad uppoffring, emedan de upprepade fordringar å nya byggnader och institutioner, som från Upsala akademi framställas, innan kort, om tanken pä universitetets flyttning öfvergafves, skulle föranleda en minst lika stor summas nedläggande på dylika företag i Upsala.
Nio 146. i' Ank. till Exp. Utsk. den 21 Majj kl. gf mi Utlåtande j i anledning af Herr P etres ^ T., motion , angående pen sioner för Ledamöter af Stats-Rådet och Högste Domstolen3 Stats-Secreterare och andre Föredragande j under vissa förutsatta fall. (U. A.) Uu en från Välloflige Borgare-Ståndet lill Stats-Utskottet remitterad motion, har Herr Petrej T., äskat, att Stats-Utskottet måtte afgifva yttrande öfver följande allmänna frågor, som möjligen skulle kunna inträffa, men icke förut blifvit i betraktande tagne, nemligen: l:o huru förhållas skall med pensioner för ledamöter af Högste Domstolen, hvilka, näst före Opinions-nämndens sammanträde, under påstående Riksdag, bos Kongl. Majit begära och erhålla afsked, men sedermera, vid skeende omröstning bland Rikets Ständers deputerade, fällast och sålunda betraktas skyldige att från ledamotskap i Domstolen afträda; 2:o huru de Regerings-ledamöter skola pensioneras, hvilka, under påstående Riksdag, af Kongl. Majit hugnas med afsked och derefter, på grund af Constitutions-Utskottets granskning af Stats-Rådets protocoll, af Rikets Ständer anses hafva förvaltat Rådgifvare-kallet på ett sätt, som berättigar Ständerne att hos Kongl. Majit anmäla dem till endtledigande ur Stats-Rådet, i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 107:de §., och 3:o huruvida de Stats-Råd, Stats-Secreterare eller andre Föredragande, som, efter att hafva, till följd af grundlags-förändring, blifvit från Conseljen uteslutne, kunna, derest de derefter skulle af Rikets Ständer anses för vunne att hos Konungen anmälas, enligt 107 §. Regerings-Formen, vara berättigade att bibehållas vid större eller mindre delar af innehafde löner och emolu mentor.
Det vid denna §. föreslagna tillägg otn böter för lossning å olaga och annan än i Författningen stadgad tid, äfven otn oloflig varuinförsel icke föröfvas, har Herr Winbladh funnit olämpligt, då de till bevakning posterade Tullbetjenter, örn de ej öfver natten qvarstanna, böra, efter slutad lossning, försegla lucka eller tillgång till lasten, och således svårt vore att inse, huru lossning kunde företagas i annan afsigt än oloflig införsel; och Herr Ekerman har instämt uti Herr Friherre Cederström’ft i fråga orri denna §. afgifna reservation, med yrkande, att Tullbetjening, under hvars bevakning fartyget är ställdt, borde plikta lika med Skepparen, då dylik lossning, utan connivence med de bevakande Tjensternännen, icke kunde ske; hvarförutan Herr Ekerman ansett, att 25 R:dr vöre ett alltför ringa straff, om inbrott egt rum. Som likväl olaga lossning kan vid många tillfällen, t. ex. i öppna sjön, före Tullbetjening* ankomst o. s. v. verkställas, samt angeläget är, att stadgad ordning härvid iafcttages, Böv.~ Lags, Oec.-Utsk. Uti. N:o 28. 11 synes Herr Winbladht i detta fall gjorda anmärkning föga grundad och icke böra leda till någon påföljd.
Direkt, eger rätt att efter sig företeende omständigheter och i enlighet med R. o. Ad:s beslut af d. 23 Jan, 1779 pröfva huruvida den anser ifrågavar:de personer vara förtjente af alt erhålla pension, samt afser för det tredje med ganska tillbörlig försigtighet, att Riddarhuskassan icke må varda på en gång för myckel betungad med pensioner åt afskedstagande tjenstemän, enär det är stadgadt att ej större antal än 2 högst 3 sådana pensionärer må finnas under en och samma tid, samt slutligen att den föreslagna pensionen må beviljas till eller hälften af det belopp den afgåendes lön på Riddarhusets stat utgjort. Jag kan icke finna att något serskilt förhållande på något sätt kan föranleda R. o. Ad. att nu förändra denna § i enl. med hvad Utsk. föreslagit. Man har här sagt, alt, för att erhålla skickliga tjenstemän, är det nödvändigt garantera dem vissheten att erhålla pension. Det tror jag mera är en fras än grundadt på verkligt behof. Jag tror nemi. att vi hittills haft skicklisa embetsmän, eller åtminstone att sättet och vilkoren vid pensioneringen hittills icke varit orsaken om undantag egt rum. För min del skulle jag således tro, att icke något skäl förefinnes alt nu i annan mån förändra lydelsen i den §, som hittills gällt, än blott hvad angår RiddarhusKamereraren, i afseende på hvilken jag medgifver det billigheten fordrar, att afseende bör fästas derå, alt då hans hufvudsakliga lönevilkor bestå i sportler under tjensten, proportionen af hans pension bör vara större än i jemförelse med öfrige tjenstemännen, serdeles då man kommer ihåg att han under riksdagen icke har något serskildt arfvode. Med an - Den 26 Maj. 139 letin, af Hr Freidenfelts yttrande, det R. o. Ad. icke hade att göra med Ijenstemännens upförande utom tjensten, så tror jag besvarandet häraf beror på inom hvilka gränsor man anser sig böra bedomina deras beteenden.
Ut-* ikottet kunnat bedöma närvarande fråga. Jag delar fullkomligt med Utsk©ltet åm 8 Den 5 Jnnii. mäst oinskränkta förtröstan och öfvertygelse om Kongl. Maj:ts personliga vishet och omtanka i alla Riksärender, men jag anser deremot sora den mäst obilliga och förmätna väntan, att Konungen utan biträde skulle uppfatta och uppfinna alla de förbättringar och nya regleringar, som tidernas skick och händelsernas lopp kräfva. Då nu Konungens Rådgifvare, StatsRådct, endast äro negativt verkande, torde det så mycket mera tillkomma Riksens Ständer, att ej med liknöjd tystnad lemna allt oanmärkt, utan häldre följande den ledning till Omtanka och nit för Rikets fördelar, Konungen Sjelf med Sitt Eget exempel lemnar oss, med fog och undergifvenhet anmäla alla de upplysningar, 6ora kunna lända till Konungens och Natonens sanna ära och fördelar. Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag ej anse de närvarande Författningarne för det mäst tjenliga försigtighetsmått, då det ej är tänkbart att StatsMinistern för Utrikes ärenderne kan förena de vidsträckta kunskaper, hans Embete påkallar med den police egenskap att hafva eig bekant alla individuers moralitet i större delen af Europa. Rättvisan elier skadligheten af StatsMinisterns beslut i anseende till vägran eller bifall af pass skulle sålunda blifva ett lyckskott, och just den person som insläppes i Riket, torde snarast böra uteslutas. Att sådane misstag verkeligen ägt rum, kan bäst bevittnas af Policens Journaler, då mången som ankommit med StatsMinisterns Den 3 Junii. 9 pass, korrt derefter blifvit förvisad härifrån. För min enskilta tillfredsställelse skull, torde Höglofl.
En annan talare, Herr von Kock, Nils Samuel, som förklarat sig uti motionens syftning fullkomligt instämma, har åter framställt det förslag, att Konungens Befallningshafvande borde föranstalta om undersökning för att få utrönt antalet af de hästar, som borde hållas i beredskap att utgå på resandes anfordran och efter viss bestämd tid, äfvensom beloppet af den lega, dermed skjutsande, med afseende på lokala förhållanden, kunde anses vara skadeslös. Derefter borde Konungens Befallningshafvande bestämma häslantalet och skjutslegans belopp, hvilket sistnämnde dock ej på något ställe finge öfverstiga 120 öre R:mt för mil. Skulle vid derefter anställd entreprenad-auktion pålitlig man icke vilja åtaga sig skjutsens bestridande ens emot den af Konungens Befallningshafvande för stationen bestämda högsta sjutslegan, så skulle det belopp, som derutöfver i penningar årligen måste lemnäs entreprenör, fördelas emellan de hemmansegare, som hittills haft skjutsen vid gästgifvaregården sig ålagd, i förhållande till hvars och ens skjuts-skyldighet. Entreprenad-tiden borde blifva 3 å 5, högst 10 år. Efter dessa års förlopp och sedan derunder sannolikt en klass af entreprenörer uppkommit, som kunde konkurrera på alla skjuts-ombyten, hvarefter sammansättning till legans oskäliga höjning ej mera vore alt befara, kunde de nu skjuts-skyldige alldeles befrias från tillskott för skjutsen. Sedan Grefve Anckarsvärds motion delgilvits de öfriga Riks-Stånden, har densamma, vid föredragning hos Bonde-Ståndet, blifvit af Riksdags-fullmäktigen Paul Fritz Mengel från Upsala län upptagen såsom egen motion, hvarefter den, tillika med de många yttranden, som deröfver afgifvits, remitterats till Stats-Utskottet. Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskoltets Utlåtande M 17. förberedande behandling denna fråga sedermera blifvit öfverlernnad, bar tagit densamma i noggrannt öfvervägande.
Lifvet är ju så kort, ungdomen glider omärkligt bort, och öfver dess varma känslor lägger kanske snart nog lifvet sin kylande mask. Hällre då hängifva sig, medan lidelsen är stark och frisk, njuta lifvet helt — om ock blott för ett ögonblick, i stället för att brännas invärtes, långsamt förkolna vid flämtande begär och dö utan att hafva lefvat. Framåt rullar tåget, ideligen framåt i enformig, söfvande skakning. Telegrafstolparne springa förbi, trådarne synas än sänka sig ner till kupéfönstret, än höja sig där öfver — och bakom ligger den vida slätten, solbelyst, i gröna, grå och bruna nyanser. Här och där ett hemman, omgifvet af träd, planterade i regelmässig fyrkant. Mellan de gröna bladen skymtas en blodröd gafvel eller ett gråhvitt, bländande spåntak. Kandidaten sluter ögonen och hängifver sig åt sina drömmar. Han ser den synen åter, som var hans lifs käraste minne, som han såg för ett år sedan, då han sista gången for in till Lund: alla fönster öpna till hennes rum, fläktande gardiner, hon själf i mörkblått trikålif, viftande till afsked; solen faller öfver hennes gulröda, färgmättade hår, och stålbroschen vid hennes hals kastar blinkande blixtar till afsked. Men han själf sitter icke på vagnen och far därifrån. Bakom henne kommer han insmygande, ser hennes smärta figur bakifrån, skarpt tecknad mot himlen och luften utanför — den späda nacken något framåtböjd — ena kinden hvitglänsande af solljuset, som faller rikt där öfver. — Han hinner bort till henne, lägger händerna kring hennes blåa midja; och hon vänder sig om och kysser honom i en brusande omfamning Och hennes rum blir till en luxuöst inredd salong, som också är hans; hon sitter i en sidenskimrande ämma, han vid hennes fötter på en mjuk matta; balkongdörrarna öpna, utanför ett soligt landskap och vårens doftande fläktar trängande in i rummet. “Hva’ betaler di’?“ Han spratt upp och kastade en blick full af ovilja på den grupp, hvarifrån den högljudda rösten kommit.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att i afseende på de ifrågavande 2 och 3 momme af 1 §, följande yrkanden blifvit gjorde af Hr Braunerhjelm: antagande af Frih. Raabs reservation, från hvilket yrkande Hr Braunerhjelm likväl sedan afstått; af Gr. Posse , alt i 2 mom. orden i833 eller, Deu 27 April e. m. 529 eller, äfvensom de efter ordet domare införde orden på landet skulle utgå samt att i 3:dje mom. efter orden kontrakt med Kronan skulle tilläggas indelningshafvare; af Gr. Mörner; bifall till Frih Raabs reservation; af Hr von Koch, alt årtalet 1857 skulle utbytas emot årtalet 1855, samt alt med uteslutande af orden på landet framför ordet domare skulle tilläggas ordinarie; af Hr Ekströmer, alt efter orden embetseller tjenstemän skulle tilläggas: t tjenst varande eller praktiserande Idkare; af Hr Ribbing, bifall till Hr von Hartmansdorff reservation; och af Frih. Raab, bifall till den af honom afgifna reservation, hvarjemte Frilen instämt i Gr. Posses yrkande om uteslutande af orden 1832 eller. Frih. Raab: Jag får tillkännagifva, det jag för min del icke yrkar någon propos. å mitt förslag. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då Gr. Mörner yrkat bifall lill Frih. Raabs reservation, propos. derå i alla fall mäste framställas.
Riksdags ordningen föreskrifvre får framställas, samt en underdånig anmälan, att Indelningsverkets grunder ej böra undergå någon annan förändring, än den, sorn blifvit begärd af Riksdagsfullmägtige från Jemtland, är desto mera olämplig och öfverflödig, som 80 § Regeringsformen tydligen innehåller, att sådan förändring icke kan lillvägabringas utan Konungens och Rikets Ständers samfällda Beslut; alltså tillstyrka Utskotten, att Riksdagsfullmägtigen Rutbergs ifrågavarande Motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 6 October 1829, Stats'samt Allm, Besv-o Otc -Uts^-Mem.N-o^^.^^ AV 76. Ankom till Exp.-Utsk. d. 14 Oct. 1829. Memorial, med förslag till undanrödjande af missförstånd vid tilldelandet af den utaf Rikets Högloft. Ständer, med anledning af Utskottens Utlåtanden N:ris 23 och 59, beviljade belöning för införde förbättringar i väfnadskonsten. Tin Statssamt Allm. Besvärs* och Oeconomie-Utskotten hafva Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat Rikets Högloft, Ständers ExpeditionsUtskotts, under N:o 180, afgifna Memorial, deruti bemälde Utskott tillkännagifva, att, vid handläggning af förstbemälde Utskotts, af Rikets Högloft. Ständer bifallna Betänkanden N:ris 23 och 59,angående beviljad belöning för FabriksIdkaren JE. Ekenmark, dess Hustru och tvänne Systrar, för införda förbättringar i väfnadskonsten, förekommit, att, emot hvad ofvanåberopade Betänkanden innehålla, i afseende på de personer, sorn af ifrågavarande förmon skulle komma i åtnjutande, enligt erhållne uppgifter, Fabriks-Idkaren J. E. Ekenmark skall vara ogift, men dess Broder Gu - 38 Stats-samt Allm. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Mälsäganden eller äklagareu äge äfwen, om han sädant nödigt anser, at af dy. lik rättegängsförmon sig begagna." "Måls. k 55 1 "Mälsägande eller äklagare äge forst, at inför Domstolen anföra de jäf, hwartil han enligt 17.' 7- §- jemförd med iz. Osp. Rätteg. Balken funnit sig befogad." "Ibland sädane jäf mä ej antagas det, emot Tryckfrihets - Lommntesns Ledamöter, at de tilförene ullälit sig rörande qwarstad ä den äklagade Skriften. E) heller kan nägon Nämn. deus Ledamot eller göras jäfaktig derigenom, at Parten emot honom talar eller ffrifwer wanwördeligen, honom höter, eller undsäger, eller gckwer smädcliga ord, eller til heder och ära angriper, för hwilket alt den brottsligt särffilt bör i Hof. Rätten anklagas och dömas. Sedan de, efter kärandens päsia. ende, genom Domarens Utslag, jäfwades rum blinvit med ^upplssnter upfylde, widtager den anklagades rättighet at anföra jäf. Den an. klagade äae dä först at anmäla de jäf, hwarlil han enligt de anförde Lagens rum, och den ofwan gisna förklaringen, kan sinna sig berät. tigad. Skolandes drt uti alla desia jäisiragor förblifwa wid första Domstolens beslut, hwar. uti ändring icke sökas mä. Utgär pä detta sätt efter Domarens Utslag ur Nämnden mindre än Tolf Ledamöter, stände den anklagade fritt at, utan anförda skäl, jäswa sä mänga, at detta antal bltfwer fullt.