Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men enär staden Carlstad måst för förvärfvande af eganderätt till den gamla hamnen, med dertill hörande pråmkanal, vidkännas en betydligare utgift, samt staden dervid jemväl på visst sätt gjort en mot nominal-värdet å dess egna aktier i bolaget svarande förlust af Tretio Tusen Riksdaler, hade Styrelsen, med åberopande jemväl deraf att Rikets Ständer, såsom statsbidrag för ifrågavarande till en kostnad af 220,026 R:dr primitivt beräknade arbetsföretag, beviljat endast ett låneunderstöd å Ett Hundra Tusen Riksdaler, funnit sig böra i underdånighet hemställa, huruvida Kongl. Maj:t icke skulle i nåder finna skäligt att hos Rikets Ständer göra framställning om beviljande till Carlstads nya hamnanläggning af ett ytterligare understöd af Femtio Tusen Riksdaler Riksmynt, att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighet. Bih. lill R. St. Skrifvelse \:o 45. Kongl. Maj:t, som vid föredragning af detta ärende den 16 sistlidne September funnit godt gilla hvad af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader blifvit yttradt i afseende på Hamnbyggnads-direktionens anhållan om tillstånd till förändring i den för hamnoch kanalbyggnaden redan fastställda arbetsplan, vill härmed hafva till Rikets Ständer i nåder öfverlemnat den af Direktionen gjorda framställning om anslag till fullbordande af ifrågavarande arbetsföretag, i ändamål att Rikets Ständer, som å nästlidne riksdag dertill beviljat ett låneunderstöd, må komma i tillfälle att pröfva huruvida ytterligare statsbidrag till förelaget ina i anseende till de af Direktionen uppgifna omständigheter anvisas; kommande i sådant afseende handlingarne att Rikets Ständers Stat-s-Ulskott tillställas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Ludv. aUrnqvist. Kongl MajUs Nild Skrifvelse N:o 45. 27 Utdrag af protokollet 'öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 4 November 1859. Närvarande:
Slutligen bör jag fästa uppmärksamheten derå, att bibehållandet af lagbudet i 120 § skulle verka mycket strängare nu, än 9 H. 55 434 Den i G April f. ni. under tiden från sistförflutna riksdag. Först får jag fästa uppmärksamhet derå, att man efter nu vidtagna beslut kommer att såsom sedlar räkna hvad hittills icke bland sedelstocken inberäknats, nemi. behållningarne ä creditiven, och bästa beviset härå är, att i detta ögonblick äger Bankens metalliska cassa, efter gamla beräkningen, ett öfverskott öfver den stadgade proportionen, hvarigenom sålunda alla i 120 § innehållna inskränkningar i detta ögonblick äro livilande. Efter nya beräkningen skulle deremot en brist finnas, och således alla dessa inskränkningar finnas. Att icke omnämna den ökade skärpa budet skulle erhålla genom de i § 63 af lltskis förslag innehållna föreskrifter, vill jag endast fästa uppmärksamhet, alt enligt den af BorgareSt. antagna och af Hr von Hartmansdorff tillstyrkta redaclion, skulle Banken vara förbjuden alt, när proportionen vore bruten , ”utgifva några lån.” Det vill säga, om detta förslag nu vore lag, skulle i detta ögonblick, ingen silfversked, ingen jernstång få i Banken belånas, intet fastighets-eller discontlån utgifvas, med ett ord Bankens hela verksamhet såsom lånebank vara inställd. Della torde icke vara erforderligt för myntvärdets upprätthållande. Jag yrkar bifall å Utsk:s förslag och således afslag å Hr von Harlmansdorffs. Hr Lefre'n, Johan Pehr: Oaktadt Frih. Cederströms stränga dom, att de som skulle hysa den åsis:t, att ett förhållande, sådant som Hr von Hartmansdorff föreslagit, borde äga rum emellan silfverfonden och sedelstocken, äro att betrakta såsom svaga hjernor, så måste jag likväl pä förhand blottställa mig för detta anathera och försöka en framställning, som har för afsigt att styrka de åsigter, som Hr von Hartmansdorff söker göra gällande.
Gubben strök mjölken af råttan och lade henne på marken bredvid sig. »Der är så fasligt med möss i mathuset», sade han liksom urskuldande, »de sänka sig i mjölken allt som tätast.» Och så fortsatte han måltiden som om ingenting händt. Den unga flickan kastade en snabb blick på sin följeslagare. Det hade varit för mycket för honom, och han hade blifvit helt blek, ty han afskydde råttor och var till ytterlighet äckelmagad. Fröken nickade farväl åt gubben, och de gingo vidare. »Nå?» frågade hon då de gått en stund under tystnad. »Om jag också lefde bland dem i hundrade år, skulle jag aldrig lära mig att förstå sådana djur», svarade notarien mera kraftfullt än fint. Han kände sig illamående och greps af ett ursinnigt begär att hämnas på någon, lika godt hvem. Den unga flickan skrattade. »Ja det var det värsta jag har sett», medgaf hon, »men gubben skall försörja de sina och har ingen mat att spilla. Då de gått en stund tillade hon: »Hustrun har lungsot, och han stiger sjelf upp och kokar kaffe åt henne hvarje morgon innan han går till sitt arbete. Gör det efter.» Notarien bara skakade på hufvudet. Han plågades af qväljningar, och de försonande orden gjorde intet intryck på honom. Kaffet kunde icke uppväga råttan. FOLKVÄNNEN. Folkvännen. Det nya landsortsbladet hade burit sig godt under det snart tilländalupna året, och dess redaktör hade genom sitt fina sätt och sina små champagnefrukostar blifvit en man på modet. Hans tidning var sansadt folkvänlig och stötte aldrig någon för hufvudet; den var lättläst och billig, man såg den både i fattig mans koja och rik mans hus. Företaget hade slagit väl ut. Till nyåret ämnade redaktören flytta upp till Stockholm för att göra sitt blad till ett organ för arbetarrörelsen, och man lyckönskade honom allmänt till denna plan, ty han syntes klippt och skuren till ledare, och skulle aldrig göra sig saker till öfverdrifter. Det var en karl att lita på, derom var man ense. Han stod framför spegeln, läggande sista handen vid sin toilette, omsorgsfullt, noggrant som allt hvad han tog sig för.
Proposition N:o 105. 5 fItai endast med varsamhet må i lagstiftningen införas, låtit utarbeta ett förslag tilLFörordning i ämnet, hvaruti, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad af Kommitterade är vordet föreslaget och jemväl förut finnes i Norige antaget, räntans Irihet, med vissa bestämningar, medgifves vid försträckning på viss tid, som ej öfverstiger sex månader. l)e af Komittérade i öfrigt föreslagna lagförändringar hafva icke synts stå i det omedelbara sammanhang med frågan om frihet i ränteaftal, att denna bort af de förra göras beroende, utan torde desamma framdeles kunna verkställas, i den mån sådant af de förändrade förhållandena och lagstiftningens utveckling i öfrigt påkallas. Med öfverlemnande af de i Stats-Rådet och Högsta Domstolen i ämnet förda protokoll, vill Kongl. Maj:t härmed, enligt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande föreslå följande förslag till Förordning angående ränta vid försträckning på viss kort tid: “Hvad i 9 Kapitlet 6 § Handels-Balken finnes stadgadt om förbud att taga eller låta förskrifva sig större ränta, än sex för hundrade om året, ege ej tillämpning vid försträckning på viss tid, ej öfverstigande sex månader. Aftal om större ränta vare likväl ej gällande, der det ej med gäldenärens skrifteliga förbindelse styrkes. Underlåter borgenär, som betingat sig större ränta, att inom en månad frän förfallodagen, medelst gäldenären delgifven lagsökning eller stämning, gälden kräfva, njute, för den tid han efter förfallodagen är till ränta berättigad, ej mer än sex för hundrade om året. Ej må till högre belopp ränta i fast egendom intecknas. “ Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest »tädse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Louis De Geer. 6 Kongl. Majits Säll. Proposition N:o 105. Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden hållet inför Hans Maj:t Honungen uti Siats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 4 Februari 1860.
Kung. d. 28 Maj 1830, ang:de ekonomiska besigtningar å Kyrkoherde-boställen, Kapellausoch Klockare-bord, samt Preste-stomliemman; N:o 10, i anledn. af väckt motion om ändring af 24:de kap. 32:dra §:n Kyrkolagen, i fråga om Klockares skyldighet att fortskaffa Kyrkoherdes bref; samt 348 Den 19 Juli. N:o 11, i anledn. af väckt motion om fördelning af kostnad för grunddikning å boställen. Föredrogs, men lades, på begäran af flere ledamöter, ånyo på bordet, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms d.l4:de dennes första gången bordlagda Betänk. N:o 12, i anledn. af väckt motion om fördelning på vissa år af kostnader, som i och för allmänna byggnader från boställen utgå. H. R. Ad. åtskiljdes kl. J till 11 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Onsdagen den 19 Juli 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.-utdr. för d. 15:de dennes samt pleniprot. för d. 3:dje sistl. Maj f. m. Uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelser lill K. M.: N:o 82, ang:de utsträckning af den åt Mosaiske trosbekännare förunnade rätt till bosättning i Riket; N:o 93, ang:de förvaltningen af Sala Silfververks ränte-ersältning; och N:o 84, ang:de förnyade stadganden i afseende på åtgärder till förekommande af kolera-farsotens införande i Riket m. m. Uplästes ett af Gr. Wirsén, Axel Emil, inlemnadt sålydande Mern.:
I synnerhet svarar han för faran af: l:o. naturhändelser och sjöolyckor, ändå att de uppkommit genom tredje mans vållande, såsom: sjövattens inträngande, strandning, skeppsbrott, sjunkning, eld, explosion, blixt, jordbäfning, skada genom isgång, kantring, sjökast o. s. v.; 2:o. krig och åtgärder af högre hand; 3:o. qvarstad eller seqvester; 4:o. stöld, sjöröfveri, plundring och andra våldsamheter; Bih. lill R. St. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 164. 5:o. förbodmande af de försäkrade föremålen för resans fortsättning eller deras användning på annat sätt för nämnda ändamål; 6:0. oredlighet och förseelse af befälhafvaren eller någon af besättningen, så vidt derigenom skada å det försäkrade föremålet uppstår; 7:o. sammanstötning af fartyg, utan afseende derpå att det försäkrade före målet omedelbart genom sammanstötningen eller genom dess följder lider skada, eller att den uppstår derigenom att af det försäkrade föremålet ersättning måste utgöras för skada, som tillfogats tredje man. § 224. Deremot svarar försäkringsgifvaren icke: l:o. vid försäkring af fartyg eller frakt, för den skada, som uppkommer derigenom att fartyget, vid den tid faran började, icke var sjövärdigt eller behörigen utrustadt och bemannadt eller försedt med behöriga skeppshandlingar, ej heller lör den skada, som, utom vid sammanstötning, uppstår derigenom att redarne måste utbetala ersättning för den förlust, som genom befälhafvarens eller besättningens förvållande blifvit tredje man tillfogad.
Hrr, att om utslaget inom detta Stånd utfaller med ett sådant bifall, vågar jag äfven tro, att så pass vidgade statsekonomiska begrepp skola förefinnas inom BorgareSt., att K. M:s Propos. äfven der vinner bifall. Det skulle högligen förvåna mig om BondeStis beslut skulle blifva annorlunda, då detta Stånd helt nyligen fått en betydlig men billig och rättvis eftergift i en skatt nemi. befrielse från underhållet af beklädnaden för indeldta arméen. Uti nu förevaride skattefråga har endast det tiondetagande Ståndet ansett sig tillständigt att afslå K. M:s Propos., troligen på den grund, att det skulle vara en allt för stor skänk till den skattdragande delen af folket, om ett bifall till samma Propos. lemnades, och det är just detta exempel jag hvarken vill, kan, eller såsom ett folkombud bör följa. Jag anhåller derföre om afslag å Utskis Betänk, och bifall till K. M:s Propos. Hr von Troil, Sam. Gust.: Äfven jag ämnar icke ingå i någon utveckling af frågan, ty vid sista Eiksdagen hade jag tillfälle att i fullständiga föredrag uti detta hänseende uttala mina åsigter. Tankarne inom detta Stånd hafva icke varit mycket delade om rättvisan och billigheten i den K. Proposm. Alla talare hafva i det afseendet varit fullkomligt öfverens och jag skulle handla serdeles orätt, om jag genom ett återuprepande af hvad föregide talare så fullständigt utvecklat, skulle nu uptaga E. o. Adis tid. Jag tror likväl, att man bör taga i betraktande den stora statsekonomiska vinst, som landet har att påräkna, om man nu lossar de band, som trycka jernhandteringen, och att upnåendet af detta mål i icke ringa mån beror af det beslut vi här fatta. Egentligen har jag begärt ordet för att hemställa till de talare, som yrkat bifall till den K. Proposm, om det icke vore mera skäl att återremittera Betänk, till Utsk., enär denna återremiss inbegriper Ståndets önskan om bifall till K. M:s Propos. i ämnet.
Riksdagsordningen, som säger, att hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förviser, ligga på bordet till nästa Plenum, Den 12 Febr u ar i i fm. då Remiss bör ske. Remiss måste således ske på hvarje allmän fråga. Om ock denna fråga ej kan blifva ett föremål för förslag, och om äfven något Betänkande ej deraf kan blifva följden (flere sådane slags frågor finnas), måste saken likväl få remiss; och till alla de Herrar, som jemte mig ansett detta vara en allmän fråga, hemställer jag, om det ej är nödvändigt att remittera målet till något Utskott, i hvilket fall jag ej kan finna något annat lämpeligt, utom ExpeditionsUtskottet. Alt Herr Grefve af Wetterstedt för öfrigt ansett saken af constitutionel natur, samt velat, att den så skall behandlas och förekomma i form af ett Grundlagsändringsförslag, som borde öfverlemnas till Konungens sanction, det finnér jag förenligt med åsigten att lägga saken till handlingarne; men hvad jag ej kan undgå anmärka, är, att han uppträtt med en försäkran, att detta förslag skulle möta Konungens bifall. Jag kan ej förstå, med hvad rättighet han kan aflemna en försäkran om hvad som skall möta Konungens bifall eller ej. På sin höjd kan han säga, hvad han skall tillstyrka Konungen att antaga eller icke, men alldeles icke, innan något förslag är i vederbörlig form afgifvet, lemna försäkringar om Konungens bifall. Friherre Anckarswärd: En värd Ledamot har förklarat sig instämma i min åsigt, att ConstitutionsUtskottet orätt be - 2o8 Den 12 Februari! f. m. handlat målet, men har kommit till den slutsatts, att min begäran om återremiss vore origtig. Jag tror, på de grander som af Herr Cederschjöld blifvit utvecklade, det vara af vigt, att ConstitutionsUtskottet påminnes om formernes iakttagande, då dessa former förbises.
Gårdfarihandlande med de mest fogliga och öfvertalande lämpor utbjuda sina varor, hvarigenom Allmogen och framför allt tjenstehjon, oftast utan verkligt behof - lockas till handel, särdeles då längre eller kortare credit beviljas, så har Utskottet, till hindrandet af detta så allmänt öfverklagade onda, trott sig böra tillstyrka att för hvad som utborgas ej tiller* kännes någon laglig betalningspligt; ochdå dertill kommer, att en mängd Gårdfarihandlande, hvaribland synnerligast kan nämnas Contingentborgare, under förefallande resor, och sedan egna från orten medförda varor blifvit försålda, hämtat nya lager hos Lärftskrämare och andra handlande, så väl i Hufvudstadeu som annorstädes, för hvilka de ännu äro skyldige ofantliga summor, samt derföre lagsökte, och att högst bedräglige concourser dagligen vittna om detta lika skadliga som skamliga förhållandet, så synes Utskottets Betänkande vara af vigtiga orsaker påkalladt och innebärande det förtjenstfull, att utvägar tillen urartad och sjelfsvåldig handelsrättighet blifvit föreslagne. 398 Den 19 Juni. Att rättigheten till erhållande af enskildta pass ej af Utskottet medgifves, tror jag vara bygdt på grunder hämtade af erfarenhet; ty under hvarjehanda förevändningar att indrifva fordringar, bevaka concourser, uppsöka slägtingar i alla och de mest vidsträckta landsorter, samt att rådfråga Läkare, har fordom den,osed varit inrotad, att pass derföre blifvit begärdta, men i sednare tider sällan beviljade, då säkra bevis ej kunnat företes, att resan varit högst oumbärlig. Denna granskning tillkommer Landshöfdingen, och lärer han ej underlåta att noga pröfva och bedomina hvad som med den sökandes förmon och rättighet kan förenas. Friherre
Gif allmänheten sanning, så blir den upplyst och då blifva oriktiga omdömen kullslagna. Jag lemnar helt och hållet åsido, huruvida denna sats är riktig; för att blifva riktig förutsätter den, att hvar och en, som ingår i bedömandet, skall använda vilja, mod och omtanka för att pröfva sanningen, samt således vara opassionerad, och att detta vanligen icke är händelsen uti närvarande epok, hvarunder passionerna så ofta äro med i spelet, det är något, som historien och erfarenheten visat oss alltför mycket. Men om man äfven antager, att denna Hr Cederschjölds sats vore riktig, förfaller den, då han sjelf, med den kännedom häri äger om Utsk:s prof., förklarat, att de icke innehålla hågra utdrag af Statsrådets protocoll. Anledningen till motionen var ju önskan att betaga omdömet den slutsats, att Constit.- Utsk:s utlåtrn om granskningen af Statsrådets prof. hafva varit ensidiga; men om man tror det, är det icke möjligt att genom allmängörandet af Utsk:s prot., sådana de efter Hr Cederschjölds egen uppgift äro, förändra denna tro, ty då man icke ser allt, d. v. s. jämväl Statsrådets prot., med alla der intagna raisonnementer och beslut, skulle, efter erhållandet af Constit.-TJlsk:s prot., qvarstå samma förevändning för dem, som anse Utskts utlåttn ensidiga, så att målet vore lika litet vunnet. Jag kan icke annat än på begge dessa skäl anse motionen olämplig; men på det första skälet förenar jag mig med dem, som ansett den grundlagsvidrig. Hr Cederschjöld: I anledning af de yttranden, sorn blifvit fällda, sedan jag sednast hade ordet, skall jag utbedja mig att först få erinra, det Hr Lagerhjelm, hvars närvaro jag nu saknar, talat om Statsrådets prot., om hvilkas utlemnande det aldrig varit fråga. Alla hans farhågor för vådorna af bifall till min motion, grundade sig på denna orätt fattade mening. Innan han aflägsnade sig, upplyste jag honom derom, och han fann äfven sitt misstag.
Uppfyllandet af bagge dessa ändamäl ankommer dock pa annu saknade medel. Q. Kongl. Maj:t har ansett Vaccinationen och Barnmorske, konsterne höra till den förbättrade Läkareward i Riket, som Riksens Ständer haft till föremäl. Belöningarne för Vaccinationen haswa fortfarit och Collegium Medicum blifwit anbesaldt att i underdänighet förestä allt hwad till betz förbättrande och utwidgande kunde tiena. I anseende til! Barnmorske-konsten och tillgång pä Barnmorskor i Landsorterne har ett utlätande af Collegium Medicum blifwit i Nader infordradt, hwarjämte Kongl. Mant redan wid, tagit en och annan till ändamälet ledande anstalt, samt anbefalt Landshöfdingarne och Con, ststorierne att uppmuntra Församlingarne i Riket att förse stg med underwista Barnmorskor, hwilket pä flere orter i Riket i senare tider blifwit uturaktlätit. K. Wid förekommande farsoter har Kongl. Maju, biträdd af Collegium Medicum, lätit foga skyndsamma och werksamma anstalter, samt anlydt Presterstapet att med tidiga underrättelser inkomma. För öfrigt lärer Riksens Ständers Statsutskott säkert inhemta nied hwad sorgfällig on? Den 2; April. 97 omtanka de af Riksens Ständer för Mcdicinakwerket ansiagne medel blifwit anwände och anordnade. 8:0 I anledning af ettRectornSilwerstslpeS förstag till förbättringar wid Underwisningsoch Uppfostrings-werken i Riket hafwa Riksens Ständer uti underdånig Skrifwclfe af den z April 1810 anhällit, att Kongl. Maju täcktes läta genom kunnige Män undersöka tillständet af alla Lärowerk för att winna förbättringar, instämmande med tidehwarfwetö stick och upplysning.
Utsk. bar således just i dessa från RiksSt:n erhållna remisser och förslag haft en grundlagsenlig anledning, att, vida längre än hvad Utsk. nu gjort, sträcka sitt yttrande angående dispositionen af den behållna bancovinsten. Utsk. har likväl icke velat ingå i något utlåt, härom. Utsk. har endast uppgifvit beloppet af den summa, som enligt Utskts åsigt kan från banken aflemnas och användas lill allmänna behof; men Utsk. har likväl icke trott sig kunna underlåta att fästa uppmärksamheten på en motsedd möjlighet af tillökning i bankens nuvar. lånerörelse, helst flera omständigheter synas dertill föranleda. De talare, som här klandrat den försigtighet, som BancoUtsk. ådagalagt vid framställningen om afbetalning åStatens skuld till banken och samma afbetalnings användande; desse talare, säger jag, borde hafva varit närvar, vid BancoUtsk:s sammanträden och hört de mångfalldiga anspråk, som der framställts om utvidgning af bankens lånerörelse, och om bankens skyldighet alt genom låne-understöd lätta och befrämja alla möjliga grenar af inhemska industrien. Jag tror att desse herrar då skolat finna en nöjaktig förklaringsgrund till förslaget, att en viss disponibel summa måtte finnas att tillgå för de äskade lånebiträdena. I annat fall torde, under nuvar. förhållanden, anledn icke saknas till farhåga för rubbning af de vid realisationens beslutande faststallda grundsatser i afseende på bankens sedelntgifning; ty jag betviflar högeligen, att dessa mångfalldiga låne-anspTåk kunna särdeles hos de öfriga Stånden helt och hållet undertryckas. Man har sagt, att BancoUtskts förslag skulle medföra en strypning; detta kan jag likväl ej medgifva. Räntevinsten ligger nu till största delen använd i Handelsoch Närings-disconten, samt är på detta sätt i låneväg utgången i allmänna rörelsen.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonorniUtskott, i anledning af dit remitterade serskilte Memorialer , endast i berörde fråga, handlagdt, anser Utskottet dels det icke kunna erfordras, dels sig icke tillhörande, att något yttrande rörande desse omständigheter afgifva. Detta alt, tillika med de serskilte meningar, hvaruti flere af Utskottets Ledamöter, vid förehafvandet häraf, stannat, varder till Riksens Högloft, Ständers vidare pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den 27 Februarii 1818. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm d^n 27:de Febr uar ii 1S18* D, flere till Utskottet remitterade Memorialer Lag-Utskottets Tetcinkanden. 223 om skärpning i straffet för stöld, hvilka den qi i denne Manad blifvit uppläste och på bordet lagde, föredrogos nu åter. Efter öfverläggning i detta ämne förenade sig Utskottets Ledamöter om det utlåtande, sorn Betänkapdet N:r 55 innehåller, utom hvad angår förslaget, att itererad stöld måtte beläggas med straff af hängning, hvilken strängare bestraffning, på de skäl, som i Betänkandet upptagas, tillstyrkte? utaf Samtlige Ledamöterne af Bonde - Ståndet, Herr Advocat - Fiskalen Cramer, Herr Lectorn och Prosten Doctor Eurén, Herr Lectorn och Prosten Fellenius, Herr Förste Expeditions - Sekreteraren Stråle och Herr Landshöfdingen Baron Edelcreutz; hvaremot Herr Borgmästaren Björkman yttrade: Utskottet har redan fattat ett beslut, sorn, satt i verkställig, het, säkert skall leda till minskning af tjufnadsbrott och hvarigenom synes ändamålet med de väckta motionerne hufvudsakligen vara vunnit.