Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hå likväl enda möjliga utvägen att vinna tillförlitlig visshet derom, att gäldenär verkligen i de fall, Författningarne bestämma, fått tillgodonjuta detta afdrag, är att Borgenär sin uppgift derom edeligen bekräftar, helst erfarenheten visat, huruledes Gäldenärer, för att få behålla lån, ofta qvitterat Bevillnings-afdraget, utan att detBihang till Riki-St, Pret, i8jj, lodi Sami, i B, 8% 338 TJndtrddniga Skri/vilar. samma i sjelfva verket elem till godo kommit , hafv3 Riksens Ständer väl funnit denna Edsförpligtelse böra uti formuläiret bibehållas; Men deremot ansett sig böra föreslå, att, genom allmän Författning stadgas måtte: Att Borgenär, som icke vill eller kan fullgöra ifrågavarande Edsförpligtelse, må ega, att , vid RorgenärsEdens afläggande, densamma utesluta, under påföljd likväl, att, derest den anmälde fordran är af den bt-kafienhet, att Bevilfnings-afdrag å rän. tan bordt Gäldenär tillgodokomma, detsamma, ehvad det af Gäldenär är qvitteradt eller icke , ovillkorligen skall, för bela den tid det borda ega rum, Gäldenären eller Concurs-Msssan, vid slutliga utdelningen af de be vakade och fastställde fordringarne, godtgoras. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Sirifyeiier. )}f Nm 38^. tlppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 6 Dee. (St Preste-StSndet d. 6 — -— Borgare-Ståndet d. 6 —~ —- Bonde-Ståndet d, 8 - •—* Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreslagen ändring i 14 §. af Kongl, förordningen den i3 Julii 1818, om Inteckning i fast egendom. 8. A. K. Riksens
De till fängelse dömda böra väl ej hugnas med en sådan förkortning, derför att man sökt bereda dem en förmån. Stadgas en sådan förkortning blir deraf en följd att dessa fångar äfven måste oafbrutet förvaras i cell och den tiliämnade mildringen blir då i sjelfva verket en skärpning i straffet; hvartill då kommer den olägenheten, att långstyrelsen blir urståndsatt att förskaffa dessa fångar sådant arbete, som utom cellen lätt kan dem beredas, och som, efter hvad upplyst är, hittills merendels kunnat dem lemnäs. Då nu härtill kom - 8 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 48. iner, att dessa fångar, till lättnad i sin ställning, få njuta hela inkomsten af sitt arbete, synes mig deras belägenhet vara så god, som den kan vara i ett fängelse. För at tvisa, att min nu uttalade uppfattning af lag-förslaget icke är ensidig, torde det tillåtas mig, att bär få anföra hvad Herr Justitie-statsministern under diskussionen på Riddarhuset derom yttrat. Hans ord lydde så: ”Men helt olika är förhållandet med det lindrigare ensamhets-fängelse, som lag-förslaget upplager och hvilket i sjelfva verket ej innebär annat, än den befrielse från sammanblandning med andra fångar, hvilken man såsom en förmån redan tillförene, utan någon föreskrift i lag, sökt bereda alla sådana straff-fångar, som blifvit dömde till ett lindrigare fängelse-straff.
Hans Excellence Herr Grefwe kumb: Sam detta ärende werkeligen är af mycken wigt, böe det äfwen säwm lädont behandlas. Jag sär till Herr Grefwen och LandtMarstalkens och Ridderstapet och AdclnS pröfning y-mställa, om det kan wara möjligt att fatta ett beslut öfwer allt hwad i ett fä inweckladt ämne som det förewarande nu här blilwit anmärkt, Man att dervfwer, till ledning författa en Rotel. Denna uiwäg skulle wara mäst bidragande lill ett systematiskt fäkt att afgöra fragan, hwarföre j g fär förestå, att alla Electorn ne finge sammanträda och wäija 6 personer, hwilka förut ej t Utstött äro sytzellotta, hwilka böra sammandraga allt hwad nu och förut rörande detta ämne är anmärkt. Sä, och endast pä detta 'ätt, tror jag att ordning och systeme j det hela kan winnås. Herr Grefwe» och LanötkNarfkalken §jor« de derester proposition rä denna af Hans ExcellentHerr Grefwe kumb framställde morton, hwilken Vijölls. Sti. Den 20 JanuarLt. 9Zl Lrlherre gjerts, ?re6ric, önstade att Ele» corerne ej mätte förbindas att, säforn Hanö Excel» tence Herr Grefwe ktuu:k> yrtrat, wäija endast sadane, som wore ledige ifrån Utstött, emedan just detze personer möjiiglwiö kunde hafwa den bästa kännedom as saken. Grefwe I^övveobjelm, olsrl Oullgf, sörstog att de Herrar som i dag talat ö'wer ämnet skulle dertill nu af Ridderffapet och Adrin Utnämnas. Grefwe körner, ^6olpli 6053!!, erindrade att Eiectorerne mätte fä fritt wä>ja ökwer hela Riddarhuset, och ej behöfwa binda sig wid Llatzer.
Jo, alt kyrkoherden varder fattig och att han, genom en sådan öfverenskommelse med församlingsboerne, förlorar det moraliska inflytande på dem, sorn han bör hafva. Uti stadspaslorat, hvarest kyrkoherdens aflöning heror på frivilliga bidrag, eller s. k. Påskören, är förhållandet ännu värre, emedan kyrkoherden der ännu mera beror af dem, som skola stå under hans själavård. Jag anser följaktligen Frih. Ilaabs yrkande förtjena allt afseende. Deremot tror jag, att ifrågavarande löneförändring icke kan göras med mindre PresteSt. dertill samtycker, emedan 4 § i dess previlegier försäkrar det om bibehållandet af sine nuvarande inkomster och rättigheter. Om således PresteSt. icke härtill samtycker, så blifver af allt delta ingenting. Jag anser följaktligen icke eller möjligt, att i delta afseende något åstadkomma, med mindre K. M. och PresteSt. äro derom ense, och att en K. propos. i enlighet dermed till R. St. aöemnas. En sådan kan icke nu åstadkommas, men om den möjligen skulle kunna föranledas, eller påskyndas deraf, alt R. St. i detta afseende gjorde en und. framställning till K. M., sä kunde det i min tanka icke skada, men deremot väl gagna. Jag instämmer således i Frih. Raabs önskan, att återremiss måtte bevilljas och ali saken icke må lemnäs derhän, på sätt Utsk. föreslagit. Frih. Raab: Sedan jag begärde ordet sista gången, har jag fått ett understöd, som torde göra det för mig öfverflödigt, att vidare orda i ämnet. Jag har dock begagnat mig af uppropet, för att besvara Gr. Björnstjerna, som trodde, att ett förändradt aflöningssätt för preslerskapet skulle sälla dem ali beroende, både i politiskt, religiöst och moraliskt afseende. Jag tror verkligen, lika med Hr von Hartmansdorff, att det nuvarande aflöningssältet är för Ståndets sjelfständighet, i moraliskt och religiöst och äfven politiskt afseende, det mest fördeifliga.
Donationen står under Pastors, Borgmästares och Rektors tillsyn och vård. Apelqvist-Mellinska donationen grundar sig på ett gåfvobref af den 13 December 1802 af dåvarande Rektor-skolse härstädes J. F. Mellin och Stads-komministern J. P. Apelqvist, hvarmedelst de gemensamt donerat 100 R:dr Runt, derå årliga räntan sålunda fördelas, att j tillfalla läroverket Lidköping den 22 December 1861. HiBlodnB amnötmnoA im' , n.cmi taod .31. •jD.-iöt / .ilima numb _ , — 343 — för att vid midsommarsexamen användas såsom premier till flitige och behöfvande ynglingar och | tillfaller församlingens fattige. Donationen skall handhafvas af stadens Pastor och Borgmästare. Ekströmska donationen grundar sig på en punkt i framlidne Källarmästaren Ekströms testamente, så lydande: »N:o 9. Till den bästa skolinrättning i Lidköpings stad 3,000 R:dr B:ko». Några närmare bestämmelser för fondens användande äro ej af testator gjorda. Yid allmän sockenstämma den 24 Maj 1846 beslöto stadens innevånare, att af årliga räntan skulle tillsvidare 100 R:dr R:mt anslås till nödig löneförbättring åt hvardera af stadens pedagogis båda lärare, samt 31 R:dr 24 sk. till premier åt flitige och sedige lärjungar vid samma pedagogi. Fonden står under Kyrkorådets vård och förvaltning. • Lidköping den 21 December 1861. : ' 'v;M .hDL Wilh. Nilson. Rektor. |.S>»SAn<m Strengnäs stifts Konsistor» underdåniga utlåtande, i anledning af en Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid nämnde Konsistorii rakenskaper för år 1859. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Uti nådig remiss af den 18 sistlidne Oktober har Eders Kongl. Majit anbefallt
Skrifvelse, X i.s 195, 196. — räntornas utgörande, angående, efter en förenklad beräkning; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 529 — 535, afsl. af Pi'esteStåndet, IX s 969, bif. af BondeStåndet, IX s 988, af Adeln, IX s xoo5. Underd. Skrifvelse, X 1. s 773 — 776. —• talet, att förmedlade, hädanefter må tagas till grund för alla Hemmanen åtföljande onera; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s i2o5. s 267, af BorgareStåndet, IX 3. s 270, af BondeStåndet, IX 3. s 274, af Adeln, IX 3. Herrestads Församling. Se Kyrkobyggnad. Hjelprotar vid de indelade Regementerne. Se Reglering, om en jemnare. Hjertås, om Hr ÖfversteLieulenant, ansökan om återvinning af förfluten tid till inlösen afåtskillige DiscontAssignationer. StatsUtskottets Utlåtande, IV 6. s 575 — 677. bif. af Adeln IX 3. s 3p9, af Bon' deSlåndet, IX 3. s 4ioi af PresteStån - 138 det, IX 3. f 431* af BorgareStåndet, IX 3. s 424* Underd. Skrifvelse, X 2. a. s 70. RiksdagsBeslutet, §. ig. HingstMedel, II s 4*4- Hjorth, Lagmannen. Se Befallningshafvande, Konungens, i Wermland. Historiographs-Ämbetet, Riks-, må bibehållas. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s j5o. HofCancellersämbetet, om. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s lag, a5o. — Hållning, om tillökning i anslaget för H. M. Konungens.
med stora, niistaii manligt kraftiga drag. Hon halsade oss med eri svag böjning p i hufrudet och såg sii klen ut, a t t jag verkligen nndiade pk att man vigat slappa in oss. JIeii saken var val den, att den stackars prinsessan höll pk att trhka $1 Slafveriet iir vii1 lagenligt upphiifclt i Tiuiis, inen likviil siiljas annu slafrar i basareii. Om de tjiinande krinnor vi biir mötte vor0 kiipta eller hnru pass fri deras stallning i harem var, diiroin kiliide fru F. ej upplyse mig. sig till döds och själf önskade se ett nytt ansikte och höra litet nytt f r h en várld, livilken för henne var en tillsluten bok. J a g drog denna slutsats, när jag fick se hennes Hlderstigne man, livilkens fadda och slappa ansikte blef &amp; iinu mera intetsägande genom den dyrbara, allsprHksfulla dräkt han bar, och jag fick efter .en stund ytterligare stöd £ör min mening. Kort efter vår ankomst inträdde en jättestor negrinna med en grannt färgad turban på hufvudet. Hon börjsde pyssla med något vid ett litet bord, och strax därpå serverade hon oss kaffe. Detta var lika, svart soin hon sjalf och alldeles tjockt, men smakade mot förväntan si godt, att jag önskade, det koppen varit något större an det lilla nötskal jag hade i lianden. Någon påtår kom icke i fråga. E n annan missräkning erfor jag, livad möbleringen beträffade. Vi fingo stolar att sitta pk, och rundtomkring väggarna stodo gammaldags eliropeiska soffor, öfverdragna ined guldbrokad; från taket nedhäugde två rader präktiga kristallkronor, och anordningen i sin lielliet kunde mycket väl ha tillhört en ganmalfransk slottssalong. Men framför sangen lkgo lyckligtvis n å g a långa, österländska kiiddar, och på dessa siitto hofdamerna. De voro alla unga och vackra OCIL högst fantastiskt kladda.
BDebet. år SS5Ö. år ISSI. Uppbörd: j Statsanslag 31,320: 31,320: Balans lill påföljande året: Antalet af vårdade patienter under revisionsåren, dagliga sjuknummern i medeltal samt underhålls-dagarnes antal synas af följande tabellariskt uppgifter, liemtade ur Direktionens underdåniga berättelse: år 1850. år ISSI. Qvarliggande från förra året 125. 122. Iukomne 1,622. 1,65)4. Afskedade såsom obotliga 48. 14. Döde - 76. 73. Qvarliggande till påföljande året —-— 122. 117. Dagliga sjuknummern i medeltal 180. 161. Underbållsdagarne, derunder de sjuke njutit vård och spisning, hafva uppgått till 65,702. 59,865. Vid räkenskaperna har någon anmärkning hos ltevisorerne ej förekommit. [Dess räkenskaper,£som för båda revisionsåren äro i Kongl. Kammar-rätten granskade med anmärkningar, utvisa: ISelsct. år 1850. år 1851. Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Afskrifning 3,413: 16. — Utgifter: Enligt livad af räkenskaperna inhemtas, har den tillverkade och till krutbruken lefvererade salpetern under revisionsåren uppgått till följande belopp: år 1850, 17,375 L& 2^4 lod, inlöst för . .. 4. — 65 — och har lösen för den inhemska salpetern, under berörde år, utgjort 5 Rdr 32 sk. samt medelpriset för den utländska, år 1850, 3 Rdr 30 sk. och, år 1851, 3 Rdr 38 sk.
Den 17 April J. m. 55i bragt, samt att i sådane fall vara mera angelägen cm ett bestämdt föremål, mot hvilket harmen och förebråelserne kunna rigtas, än om en noggrann undersökning angående de sannskyldige orsakeroa till det menliga förhållandet, och de rätta hjeipmedlen deremot. Detta lynne röjdes hos våra hedniska Förfäder, då de missväxter, hvarmed landet hemsöktes, tillräknades Konungarne, som stundom {ingo umgälla det med lifvet; och det synes ej vara alldeles främmande för deras Christna efterkommande, för att döma, bland annat, af föregående Riksdagars historia. Huru voro icke, vid 1815 års Riksdag importhandeln, och vid 1818 års Riksdag Disconterne, eller kanske rättare Importeurerne och DiscontDirecteurerne, sådane föremål och offer för missnöjet, som fingo, under Nationens lidande af ett, hufvudsakligast genom andra förhållanden förorsakadt trångmål, uppbära harmen för både det onda de gjort, och för det, som de icke vållat. Några FilialDisconter hafva sedermera icke funnits, och liks litet någon liflig och vidt utsträckt handel. Harmen olver det förtärande, tilltagande trångmålet har således måst taga en annan rigtning; andra föremål och offer för missnöjet hafva mast uppsökas; och någre hafva trott sig finna dem i de så kallade Ministrarne och i MagazinsDirectionen. Och liksom hos en och annan frågan härvid icke varit om Sveriges Ministére är till sjelfva sin grundinrättning, genom bestäm* da functioner och ärendernes fördelning så organiserad, att en del af des» medlemmar kan 3.32 v Den 17 Aprilf. m, uppfylla något annat ändamål än att hindra och motväga godtyckliga och lagstridiga åtgärder, utan om de så kallade Ministrarnes personliga skicklighet och duglighet: så har det ock mindre kommit j beräkning huruvida en Magazinslnrättning i stort, hufvudsakeligen ingripande i den enskilta Spannmåls handeln någonsin kan vara för ett Rike nyttig, och om för den så beskaffade inrättning, som förra Ständer sjelfve beslutat, ett bestämdt
Genom en sådan åtgärd föreställer jag mig alt rättvisa skall göra sig gällande och således de ofta återkommande klagomålen öfver ojemnheter försvinna.» Vid 14:de punkten, af grefve Mörner, C. G.: »Utan att i minsta mån vilja bestrida riktigheten af hvad Utskottet yttrat om vigten och värdet af en utvidgad undervisning i naturvetenskaperne vid Upsala universitet, saknar jag dock den speciella kännedom om alla förhållanden vid universitetet, hvilken erfordras för bedömande af lämpligheten och verkställbarheten af den utaf Utskottet omordade plan för ordnandet af ej mindre de förslagna nya läroslolarne, än ock en redan vid universitetet befintlig lärostol. Jag har derföre icke kunnat biträda Utskottets yttrande i denna del, likasom det synts mig, att sådan utredning af det oundgängliga behofvet af tillökade lärostolar icke eller blifvit åstadkommen, att derutaf fullgiltig anledning funnits att tillstyrka högre anslag, än som erfordrats för inrättandet af en ny profession i kemi.» Slals-Utskoltets Utlåtande, M 89. 45 utaf herr Harmens, //. 0.: »Den 7:de April på förmiddagen beslöt
Det ofta anförda skälet för afslag, att staten ej skulle kunna bära en börda, som dock nu ensamt bäres af en del af den i mantal satta jorden, är ej annat än ett tomt svepskäl. På nu anförda grunder får jag vördsamt anhålla om propos. på bifall till Utsk:ts förslag i denna puukt. Hr von Troil, Sam. Gust.: Att det onus, som för närv:de åligger jordbruket, nemi. att besörja skjutsen, är i hög grad tryckande, kan ingalunda bestridas, likasom jag tror att hvar och en, som tagit kännedom om dessa förhållanden, med glädje skall söka att omfatta hvarje tillfälle att deri kunna åvägabringa en ändring; men likväl anser jag att de olägenheter, som härleda sig från skjutsningsbestyret och som i så bjerta färger blifvit framställda, till stor del under de sednare åren aftagit. Jag erkänner visserligen, att det gilves provinser, der denna tunga i ganska betydlig mån framstår; men å andra sidan tror jag att detta onus i allmänhet på de sednare åren högst betydligt minskats mot hvad det var för några år sedan. Vi hafva i detta hänseende erhållit ganska intressanta upplysningar genom det sammandrag, som blifvit al statistiska Central-byrån, på grund af 5-års-berättelserna, uppgjordt. Beklagligtvis äro dessa 5-årsberättelser icke fullständiga, i afseende på skjutsen, för alla län, utan blott för 16. Jo säkerligen är den att söka i skjutslegans förhöjning genom K. förordn. den 15 December 1857, som bestämde den till dess nuv:de höjd. Det är ett faktum, att så länge skjutslegan var låg, så reste hvar och en för sitt nöjes skull långt heldre med skjuts, än han begagnade andra fotskaffningsmedel; men sedan den höjdes, så begagnar man egna hästar eller uppgör beting, för att kunna fortskalfa sig. År 1860 funnos gästgifvaregårdar: vid allmän landsväg 960. » häradsväg 370. » sockneväg 71. i städer 87. eller tillsammans 1,492.
Af sådan anledning har den för silfvermalmens tillgodogörande straxt nedanom Dahlby masugn uppförde så kallade Profhytta blifvit förflyttad, till Hemmanet Marsätter i Hammars Socken, hvarest ock ett Bokoch Vask-Verk blifvit inrättadt; denna anläggning, söm med ospard kostnad blifvit verkställd och, genom Bergs-Collegii previlegium af den 25 Februari 1836, fått sig tillagd 15 frihetsår från afrads erläggande till Eders Kongl. Maj:t och Kronan, hämtar sitt malmfång dels från åtskilliga i Lerbäcks Socken bearbetade mälman visningar, dels ock från Svenskhults och Hesselkulla Grufvor, af hvilka den förre, belägen i Godegårds Socken af Linköpings Län, skall hafva god tillgång på en fattig blötmalm, och den senare, belägen i Vintrosa Socken af detta Län, fortfarande utgör föremål för en, med afseende på malmens kopparhalt, lönande gritfvedrift. Den vid Marsätter åstadkomne Koppar-tillverkningen utgjorde år 1835 28 Skeppd. 15 Lispd. 14 Marker samt uppgick påföljande året till det ansenliga beloppet af 110 Skeppund. Sedan genom Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 7 Juli 1832 ägarne af Håkansboda eller Flögforss Kopparverk i Ramsbergs Socken erhållit tillstånd, att nedlägga Koppar-tillverkningen derstädes samt att använda den samme Verk ansiagne Recognitions-allmänning, Trekanten kallad, för Tackjerns-blåsningen inom Orten, har med nämnde år, då befintliga inventarier af Malmoch Kopparhaltigt gods blefvo tillgodogjorde med ett utbyte af 49 Skeppd. 5 Lispd. Garkoppar, denna tillverkning vid Flögforss alldeles upphört. Emellertid blef redan samma år det öfvergifna Håkansbo grufvefältet åter inmutad t; och den så kallade Märs-grufvan, som nästpåföljde året belädes med arbete, har ock sedermera fortdrifvits, ehuru någon lönande afsättFemärs-Berättelse för Örebro Län. 2 10 ning på den der uppbrutna Kopparmalmen icke kunnat beredas.
Allmogens kreatur, som redan tidigt på våren utsläppas å de ljungbeväxta utmarkerne, och der qvarlemnas till vintrens början, kunna ej uppnå särdeles storlek. Endast på större Egendomar finnas bättre racer och har Ägaren af Skottorp från England infört utmärkta Boskapskreatur. I södra delen af Länet, der Fårskötseln ej 0- betydligen idkas, i anseende till Allmogens tillverkning af Vadmal, Strumpor m. m., har dock genom foderbrist antalet af Får förminskats. Genom Directeur Stephens är från Skottlands högländer införskrifva några ChiviotFår, dem han ansåg mycket passande för södra Halland. Ku finnas på Biskopsgårds Kungsgård a5 stycken sådana, som trifvas väl, gå ute hela året och lemna 2 å 3 gånger så mycket ull som vanliga Får. Ullen är den gröfre, men befinnes tjenlig till de tillverkningar, hvarmed Allmogen här sysselsätter sig. Skogar. Krono-Parker eller Allmänningar finnas ej i Länet. Sedan Skatte-Allmogen erhöll rättighet att till sig lösa den på deras jord befintliga Ekeskog, och af Laga Skiftena den följd uppstått, att den skog, som ej kan utbytas, inom viss tid skall afverkas eller huggas, hafva de ringa 6 Ekeskogarne ytterligare äftagit. För återplanlering är Allmogen föga fallen, och uppmaningar dertill lemnäs utan afseende. Samma förhållande är med Bokeskogarne, hvilka medtagas mycket genom Stäfver, som utföras till Norrige. Länets Hushålls-Sällskap har från England förskrifvit och utdelat 20,000 Lärk-Träd (Larix) plantor. Bergsrörelse finnes ej i Länet. Fabriker. Yid den i Halmstad varande Klädesfabrik, hvarmed är förenadt ett Färgeri, tillverkades i836 15,442 alnar Kläde, i,6i5 alnar Filtar, i5,ooo alnar Vadmal, beredt lill Boji, 85 alnar Flanell, alltsammans till ett värde af 68,183 R:dr Banko. Denna Fabrik sysselsätter 97 arbetare.
Det har äfven hos Riksens Ständer korn* »nit i betragtande, hurusom hvarjehanda olägenheter med denna Rotering äro förenade för de Rotar, der delegarne finnas spridde till J5 och 20 mils afstånd från hvarandra samt långt aflägse från mötesplatsen. Riksens Ständer tro' sig derför ega skal till den önskan och anhållan, de nu i underdånighet frambära, att E. K. M-, efter infordrade Utlåtanden från Dess och Rikets Krigsoch Kammar-Collegier om allt hvad som angår Roteringen och förut skedd Rotejemkning vid Vesterbottens Regimente, täckes i Naclér utse och förordna visse Kommitterade, hvilka, en-' ligt den Instruktion , E. K. M. lärer för dem litfarda, i orten noggraqnt undersöka Roterings - Underdåniga. Skrifvelserl Verket samt för detfa Regimente i underdånighet föreslå och lill E. K. M:s Nådiga pröfning öfverlemna en ny Koterings-jemkning , med afseende på alla hemman inom Regimentets hela stånd eller läge, utan beräkning af Socknarne hvar för sig annorlunda än till hemmantalet samt hemmanens mer eller mindre förmånlighet, Och anse Riksens Ständer, i stöd af redan gifi)3 Nådiga Resolutioner, de inom Socknarna befintliga skattlagdt nyhemman böra i nuvarande Ordinarie Knektehallet af 9)3 Man indelas saint alltså från Extra Roteringen befrias. Riksens Ständer framhärda 8Cc. N:r 82. Uppläst o. godkänd hos Ridd. o. Adeln d. i5 April 1818. Prest-Standet d. i5 BorgareStändet d, l5 Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående Ädelforss Guldverk.
D e små noviserna tycktes vilja säga detsamma åt mig, s o m fransmännens general vid F o n t e n o y sade till den engelske befälhafvåren: Flerrar af gardet, skjuten första salvan! — Jag lydde ordres o c h framstammade en bedröflig fras, hvilken dock verkade som den tändande gnistan, ty ett ögonblick därefter var samtalet i full gång. De berättade, att de skulle stanna i klostret så länge de lefde, o c h att de trifdes där alldeles utmärkt väl samt med otålighet motsågo den stund, då de skulle få taga slöjan. Då jag talade o m, hvarifrån jag var, blefvo de m y c k e t fundersamma, till dess något Ijushufvud bland d e m k o m att nämna den tolfte Carls namn. — Ögonblickligen v o r o de alla med. » Oui, oui! Charles X I I ett Pierre le Grand et la victoire de Poltava. » » Ja, ja, Pultava minns ni nog, m e n Narva o c h Holofzin o c h Clissow ha ni g l ö m t. » Nej, det hade de då aldrig i lifvet hört talas om. — Då jag sagt d e m farväl o c h åter skulle nedstiga för den branta trappan, bäfvade jag för att se ned i afgrunden, hvarför jag beslöt att gå baklänges. » Nej, nej, inte så, inte baklänges, » ropade flickorna i korus. » D å blir ni alldeles vimmelkantig, innan ni k o m m e r ner. » Jag ville emellertid inte riskera en kullerbytta, hvarför jag fortsatte som jag börjat, b e m ö d a n d e mig att göra min sortie så värdig s o m möjligt. D o c k v o r o alla mina ansträngningar i den vägen förgäfves, ty flickorna samlade sig i en halfcirkel omkring den ödesdigra trappan o c h skrattade af hjärtans lust, hvari jag slutligen inte kunde annat än instämma. Väl n e d k o m m e n hörde jag körsång från en af kyrkorna, hvarför jag begaf mig dit. Man höll aftongudstjänst, o c h ett hundratal af nunnorna voro församlade därinne.