Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sirs Just.- ombudsman, i fall han innan nästföljande riksdag skulle med döden afgå; och befunnos, vid valsedlarnas öppnande, rösterna hafva utfallit som föijer: Hof - Den 8 September. 73 Hofrättsrådet och Ridd. af K. Nordstjerneorden G. L. Landin a5 röster. Häradshöfd, och Ridd. af K. Nordstjerneorden J. J. Bergström . , 12 „ Häradshöfd. Gr. Dav. Frölich 10 „ Krigshofrättsrådet och Ridd. af K. Nordstjerneorden Glaes Livijn t röst. Varande altså Hofrättsrådet och Ridd. C. L. Landin utsedd att efterträda R. St:s Just.omljudsman, i fall han innan nästföljande riksdag skulle med döden afgå. Ut supra. At'v. Arv.son Posse. C. P. Ödmann. Joli. Bengtsson. Öppnades Hrr Electorers lista till fyllande af åtskilliga lediga platser i Utsk:n; och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i ConstitutionsUtskottet: efter Hr Cederschjöld, Pehr Gust., N:o 1191 Hr Anckarloo, Dav. Gust.; StatsUtskottet: efter Hr Tamm, Pehr Adolph, N:o i43o Hr Gyllengahm, fullm. Hr von Troil, Emil; BevillningsUtskottet: efter Hr Tham, Wolrath, Hr Stedt, Claes, och Hr von Kraemer, Rob., N:o 290 Frih. von Rosen, fullm. Gr. Lewenhaupt, Mauritz, , 86 Hr Stuart, Fredr.
Palmstjerna ganska riklig anmärkt, kommer att i väsendtlig mån förändras, derigenom att alla brutna tal af persedelränlornå skola till penningar förvandlas. Då således kalkylen icke skulle blifva fullt tillförlitlig, utan måhända endast gifva anledn. till klander och missförstånd, finnér jag, med frånträdande af min förut i ämnet uttalade åsigt, det icke vara lämpligt, att en sådan kalkyl upgöres, och yrkar således endast bifall till denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Då Konungen, i Sin Nåd. Propos. , upgifvit, att grundräntorna utgöra 2,900,000 R:dr samt att den del deraf, som är penningeränta, upgår till 144,000 H:dr, så synes det mig, att äfven StatsUtsk. mätte kunna ungefärligen säga, att, efter den beräkning Utsk. upställt, utgöra grundräntorna i det liela så och så mycket samt penningeräntan serskildt det eller det beloppet. Jag har med min framställning åsyftat, att få följande frågor besvarade: 1) till hvilket ungefärligt belopp i penningar upgå de småpersedlar, hvilka, enl. Ständernas beslut, skola förvandlas till penningar; samt 2) huru mycket utgöra i penningar de hufvudränlepersedlar af hvarjehanda art, hvilka blifvit föreslagna, att till andra persedlar förvandlas? Med detsamma finge man en öfversigt af de förhållanden, hvilka skatteförenklingen skulle medföra. Sedan jag yttrat min mening, öfverlemna!' jag åt R. o. Ad. att derå fästa det afseende, Ståndet för godt finner. Vill man icke lemna dessa uplysningar, nå väl, så torde andra komma att sakna dem mera än jag. Hr Fåhraeus: Jag instämmer visserligen med Hr von Hartmansdorff deri, att uplysning i ifrågakomne hänseende är behöflig ; men då R. o. Ad., likasom PresteSt., redan fattat definitift beslut i afseende å frågan i dess helhet, synes det mig som skulle för nämnde 2:ne Stånd de fordrade uplysningarne vara utan någon serdeles vigt.
Orsaken hvarföre jag för min ringa del måste yrka, att Privat-Banksxstemet icke måtte utvidgas öfver hvad det för närvarande är, är icke så myckel vådan förBankernes möjliga omstörtning, icke heller uppkomsten af ett alltför stort rörelse-capital, icke heller villervallan af ett så mångfaldigt mynt i landet, att hvarje provins slutligen skulle hafva sitt eget, icke heller det aristokratiska öfvervälde, som dessa alltför vida utsträckta inrättningar skulle utöfva öfver Nationen; men hufvudsukligast, och mera än detta, den riglning till consumtionen, som det utvidgade rörelse-capitalet måste taga, när dess utveckling lemnäs åt enskilta institutioner; då deremot när detta är öfverlemnadt åt en National-Bank, hvarje ny tillökning deraf bestämdt kan ledas till productionen. Pri vat-Bankerne utgifva nemligen i vårt land hufvudsakligen endast tvenne slags lån, Discont-lån och Creditiv-lån. Alt de senare hufvudsakligen gagna productionen, medgifves visserligen; men deremot kunna Discontlånen utgå lika så mycket till improducliva och de enskildtas förmögenhet undergräfvande ändamål, d. ä, användas till underhåll af del en gång hos oss alltför allmänna och ofta utan afseende på tillgångar antagna flärdfull» lefnadssätlet; i hvilket afseende inflytandet af sädane inrättningar i vårt land kan vara mvcket olika hvad de verka hos en sparsam och af naturen industriell nation, sådan som den Skottska och Nord-Amerikanska anses vara. Då nu DiscontJBik. till 11. St.
L Fouragcring 4I»^oo: — “i Kronprinsens Hussar-Regemcntc, dito I^cmontt*'*ng 8,320: — -) _ . s {Fouragcring 42,173: — -j Svea Lif-Gardes Regemente Andra D:o D:o Wermlands Fält-Jägare D:o • . Konungens Eget Värfvade Regemente ("Svea Artilleri-Regemente D:o ... XVUliUUgt'118 Ilig» {Svea Artiller Götha D:o Wenjdes D:o fEifGard a. m.< Keonpr. t Artiller rdet till Häst 10,633 Hussarer 8,326 rict 5,284 Cavallenoch Artilleri-Hästars Rcmontering, skoning m Artilleri-Hästars underhåll af Rusthållare vid afsutne Cavallerict f LifGaulet 4i,5oo Fouragcring för Värfvade Artilleriets och Cavalleriets Hästar! K ronpr. Hussarer 42,17b (.Artilleriet 21,420 ,j} S;r Be varin Lif-Bevärings-Regementet Got h lands National-Beväring . Hallands Beväring Be vä rings Man skåpets Va penöfni n g S:r S:a Materiel. Försvars-Verket, eller Krigs-Collcgii Departementer («.) . samt af Öfverskotten ... Lifmnndering för Indelta Infanteriet S:r Diverse Anslag. Spanmåls-upphandling och Bageri-kostnad Ved och Ljus för Fästningsoch Garnisons-Ortev (a.) Skrifmaterialier och Expenser m, m. för Krigs-CoJlegium Värfningsoch Rccapitulations-Pcnningar Spanmål in natura. T:r kpr Penningar. Clerecie-Staten Academie-> Gymnasiioch Skol-Staten Gymnastiska Gentral-Institutet . * Kyrkors Underhåll ...
Så har man sagt mig i Skåne, emellan Westerås och Fahlun o. s. v., med ett ord öfverallt, utom der jag ville börja den, nemi. i Upsala. När jag kom till Upsala år 1845, så hade Baron von Kramer godheten alt båda tillsammans en mängd possessionaten och personer deromkring. Alla önskade visserligen denna kommunikation, men icke kunde de begripa, hvarföre den skulle börjas ifrån Upsala, så att Frih. von Kramer och jag voro ense om denna åsigt; men intresset för jernvägarne har så småningom utvecklat sig, och hvar och en anser no, alt den punkt der han bor är den rälta för denna kommunikations börjande, hvilket härrör deraf, att han känner förhållandet i sin provins och huru mycket han lider hvarje gång han i bottenlösa vägar skall skicka ett bud till staden. Olika är det med personer, som stå på en sådan ståndpunkt, och Regeringens Ledamöter, som stå på en högre ståndpunkt; men man må förlåta mig, om jag tror, att jag ser frågan precist nr samma synpunkt som Regeringen d. v. s. opartiskt, ty jag har icke några sympatier mera med det ena landskapet än det andra; mina sympatier ligga i Sverige. Man har Visserligen på sednare tider nästan glömt hvad jag sagt på delta runi, men det är detsamma, sanningen blifver beståndande och den dör icke med mig heller. Gr. Posse, Gust. Mauritz: Hr von Troi! har, såsom skäl för den Skånska jernvägen, framdragit den stora trafiken af spanmål och säger alt flera tusen tunnor spanmål blifvit utskeppade från Skånska hamnar under innevarande år. Jag får göra Hr von Troil upmärksam på ett förhållande, sora han ganska väl känner, nemi. att större delen af denna spanmål, sorn exporteras från de Skånska hamnarna, produceras aldra högst 3 mil ifrån städerna Malmö, Ystad och Landskrona, och att denna utförsel således föga eller intet skulle komma att begagna sig af den 28 mil långa jernvägen emellan Jönköping och Malmö. Hvad de Skånska vägarne beträffar, får jag uplysa, att vägen emellan Malmö och Ystad är den bästa vägen i Skåne och alldeles icke så dålig, som vägarne der i allmänhet äro.
Uti dessa ämnen hafva motioner blifvit väckta: iuonu Högv. Preste-Ståndet, af Herr Conlracts-Prosten Doctor Sandberg, sorn ansett tillförlitliga upplysningar böra inhemtas ora Biskoparnes löners •■verkliga belopp både uti innehafvande jord, åtnjutande räntor, kronotionde, pra;bende-pastorater” ni. m. och samma löner ”bora regleras till hvad tjenstemän åtnjuta uti dermed jemförliga befattningar”, samt de derigenom uppkommande besparingar användas till aflöning för sämre lönade Prester och Skollärare; inom Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Berglund, som, jemte en framställning om Biskoparnes loneförmoner, föreslagit, att Biskops-Embetena måtte indragas, med undantag af dem uti Upsala och Lund, hvilken indragning dock icke borde verkställas förr än med de nu varande Biskoparnes afgång; af Herr Winge, som dels anfört, att Stats-samt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskotten, uti sitt vid sista Riksdag afgifne betänkande i ofvannämnde ämnen No 21, ansett de då framställda förslag om indragning af Biskops-Embetena vara grundade på så giltiga skäl, att, med afseende derå samt den betydliga inkomst, som genom en sådan indragning för Staten skulle uppkomma, Utskotten ansett sig böra tillstyrka, att Biskops-Embetena måtte indragas i den mon de efier innehafvarnes afgång blefve lediga, samt att de medel, som derigenom blefve besparade, mätte i Riksgälds-Contoret insättas; och dels förklarat, att han ansåge det bifall, som Borgareoch BondeSlånden vid nämnde Riksdag gifvit till berörde betänkande, oaktadt Ridderskapet och Adeln afslagit detsamma samt Preste-Ståndet lagt det ad acta, vara ”ett uttryck af den allmänna tankan”, samt inom Hederv. Bonde-Ståndet: af Sven Heurlin från Kronobergs
Ty då Utskottet föreslår, att de försträckningar, som dessa Filial-banker från RiksBanken skulle erhålla, borde lemnäs med två tredjedelar såsom lån och med en tredjedel såsom kreditiv, är detta visserligen en förbättring jemförelsevis med det stadgande uti förra Banko-reglemenlel, att blott en femtedel skulle såsom kreditiv erhållas, hvars m Banko-Utskottets Betänkande, N:o Si. tillämpning säkerligen hade haft till påföljd, att Filial-bankerne småningom hufvudsakligen hade kommit att bedrifva en diskont-rörelse eller utlåning på namn emot borgen, alldeles likartadt med den, som inom Riks-Bankéns Diskont-verk nu med ringa förmån för allmänna rörelsen skötes. Men om man vill skapa fullt ändamålsenliga hank-inrättningar är den föreskriften ännu för mycket bindande, alt tvä tredjedelar af RiksBankens försträckning ovilkorligen skola uttagas såsom stående lån, och blott en tredjedel erhållas såsom kreditiv. De rörelsegrenar, som väl inrättade banker hufvudsakligen böra bedrifva, äro diskontering och utgifning af vexlar samt kreditivoch depositionsrörelse. Men för att kunna i större skala drifva sådan nyttig bank-rörelse, behöfva bankerne obestridligen antingen rättigheten att sjelfve utgifva sedlar, eller ock en vidsträckt assignations-rätt på ett kreditiv hos en annan sedelutgifvande bank. Och jag tror derföre, att Utskottets förslag hade haft en nyttigare syftning, om dess innehåll varit sådant, att af Riks-bankens försträckning skulle högst två tredjedelar få uttagas såsom lån, men hela beloppet kunna få begagnas såsom kreditiv.
Med den liberalitL fom räder uti Jngreflen till de 688 Den !4 November. de nu upv^äste Förflaa till ansmarighekssag sök StatsRäders Lcdanröter, och föredragande, kan jog tj förena den härdhet uti straff venamllias flera § Z för möjliga förseelser »'sätta.' Jag hyser derjemte twifweismät, ark för de satt som aro klar^ och bestämda propor.ionen emellan b>osl och stra s alltid med noggranhet är iagtragen. As annu beturkligL» re söljdn olie, vm obestänidhet lämnas ti ljäiie till e t lika hardt bedöimnanoe as en s var och en ooekyd, stg förseelse. " tz. r. U s.-'er lifsstraff för den StalsNädets Ledamot som med Råd eller ge'Nliia medioe^klir till Lagflridigk förändrande rller us ph5,.rande a» någon grundlag. Ätt medverka ti!!' agll-nigt upphäfwande af sadan Lag är misierli.-en döven n>ärok; men dä under rubrik af förätrdring kall hänföras ett sel emot mindre beiydliga former, hn-iska i det wäsendlliga till ingen rubbning ledas ar emell m desie förseels rs påföljd gansta flor stillnad, men em-llan straffen ingen. §. z. För steg stridande emot Nissens Minders Uti 57, 60 och 7Z H §. R-ge ingssonnen förwarade bestå tningsrätk straffas till lif>ve. Om ä ena sidan denna RstsenS Stanoers dyrbaratie rättighet, bör pä allt satt einor inträng ^ mstansas. ar och ä den andra angeläget, att ej utsträcka be-irepptt om densamma utöfver desi rätta gräns.
Utskottet bordt åtlyda remisserne första gången och ej tillåta sig att företaga i ämnet enskildt, då detsamma icke ensamt till Utskottets åtgärd skall varit remitteradt, samt att när sådant af anmärkningarne vid Utskottets första Betänkande Den 14 Augusti f. m. skall än vidare blifvit upplyst, Utskottet bordt återföras från dess så kallade ensidighet, att ensamt ärendet behandla, o. s. v. Men man har härvid måhända glömt, att hufvudämnet, hvarom fråga var, är en bevillning, den Rikets Ständer, enligt 07 och 60 §. § Regei ingsFormen, äga att allena bestämma: att det Utskott, hvars åtgärder äro föremål för de värde Ledamöternes klander, är ett Bevillning* UtJkott, hvilket har sig i 70 §. RegeringsFormen och 5i §. Riksdagsordningen ålagdt, att opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderne för den blifvande Bevillningens fördelning och att derefter, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till Bevillningens utgörande; att, i följd af denna BevillningsUtskottet ensamt tillhörande handläggning, Utskottet bland de remitterade motionerne ansett sig noga böra ufskilja dem som rörde boskattningen från dem, hvilka angingo handeln, samt de dervid fästade olika åsigter och olika afsigter. Denna pligt har ock Utskottet fullgjordt. Utskottet liar dervid ställdt sig RegeringsFormens föreskrift till efterrättelse, en Lag, den Utskottet ansett för en heligare pligt att åtlyda, än enskilde anmärkares vanskeliga önskningar och en någon gång deraf tillkommen lika vanskelig Remiss. Utskottet liar jemväl erinrat sig den i RegeringsFormens by §. tydeligen uppdragne skillnad emellan Statens ordinarie inkomster, sorn alla utgå efter vissa och fastställda grunder samt Bevillningsmedlen, vid hvilkas bestämmande, så till grund som till belopp, Svenska folket utöfvar sin urgamla och elter många skiften genom 57 §.
Under de åtta månader J varit församlade Den 21 Jidit. omkrfttg Thronen, har Jag oafbrutet och med det lifligaste deltagande, följt Edra öfverläggningar. Om stundom Edra beslut varit fördröjde, skola likväl de, som opartiskt bedomina Edra handlingar, erkänna, att dessa uppskof varit föranledde, så väl af de ämnens sva: righet och vigt, J ägden att afgöra, som af bristerne i Vår SamhällsFörfattning. Men dessa dröjsmål skola icke vara förlorade för framti: den och erfarenheten. Tillkommande Riksdag gar skola veta draga fördel deraf, och åt deras öfverläggningar, liksom åt den inre Styrelsens gång, gifva den enhet och den verksamma fullkomlighet, hvaraf de stundom äro i mistning. Under fortgången af detta Riksmöte, hat jag sett Folket och dess Ombud utveckla en stor national-anda; och då Jag nu hemförlof-i var Eder, äger Jag den tillfredsställelsen, att finna Eder alla öfvertygade, att en Nation, som i politiskt afseende uppnått sin myndig-» hets-ålder, genom en rättvisligen vunnen ära, och genom Lagar, som besegla ursprunget och den sanna rättmätigheten af dess frihet, icke, utan förlusten af dess heder eller af dess tillvarelse, kan afstå dessa fördelar. Åldrar och herradömen följas och försvinna; men den e« viga sanningens grundsatser äro höjde öfver tiden och händelserne. Om fördomar söka att dem bestrida och förqväfva, skall, i läng-i den, denna strid endast öka glansen af deras seger. Den 21 Julii» 405 Föreningen med Norrige, vinner med hvar: je dag ny styrka. Omständigheternas makt; Eders helgd och gemensamma interessen äro en borgen för dess bestånd och varaktighet. Passionerne försvinna, emedan Folken vilja lefva i lugn, under Lagarnes Styrelse. Förnuftet säger dem, att upprätthållandet af deras frihet och sjelfständighet hvilar på ett orubbligt och constitutionelt förtroende emellan bägge Nationerne. Jag hembär Eder Min tacksägelse, Gode Herrar och Svenske Män, för det nya bevis J gifvit Norrmännen af Edra uppriktiga tänkesätt för dem.
Bonde-ståndet till Utskottets behandling remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Andreas Bengtsson från Jönköpings län anfört, att sedan den motion, som vid innevarande riksdags början blif - 4 Banko-Utsk:s Utlåtande, N:o 65. vit af honom väckt, rörande utbetalning till Gravören Åkerberg af den utaf Rikets år j 845 församlade Ständer utfäste belöning, 8,ooo r:dr banko, för prof på ett förbätlradt sedelmynt, genom försummelse eller glömska af Utskottets Sekreterare, föredragits först efter det decharge-betänkandet blifvit diskuleradt, afgjordt samt af Rikets Ständer bifallet, och i följd häraf den oformlighet skall hafva uppstått, att hvarken motionen, då den förekom, vidare kunde till pröfning upptagas, eller en af Åkerberg i sammanhang dermed till Utskottet ingifven skrift, med öfverlemnande af ett gravyrprof, till någon åtgärd föranleda, genom hvilket allt Åkerbergs rätt att af Rikets Ständer utbekomma belöningen, skall genom ett formfel blifvit afsk uren, finge Andreas Bengtsson, med åberopande af Riksdags-ordningens 56 §, föreslå, att ”i ställel för det pris, som sålunda blifvit Åkerberg be’ röfvadt, honom måtte af Ständerna beviljas något mindre belopp, t. ex. ”3,ooo r:dr banko, på det han icke må blifva alldeles utan all ersättning ”för den betydliga kostnad och möda, hvari han genom Rikets Ständers 'föranledande blifvit inledd, äfvensom att, då Rikets Ständer vägrat utbetalningen af det utsatta priset, de jemväl mätte låta sina anspråk på de ”bankgravyrs-machiner, hvilka Åkerberg förfärdigat och som kostat mångfaldiga gånger mer än det obetydliga förskott af 1,000 r:dr banko, som ”Ständerna honom försträckt, falla.’’ I afseende på den anmärkning vid frågans behandling inom Utskottet, motionären framställt, bör Utskottet endast upplysa, att öfver Bankofullmäktiges beslut, hvarigenom Åkerberg förklarats icke vara berättigad till den af rikets sednast församlade
Grefwe von Schwerin, Fredric Bogislans: I händelse af återremiss, anhåller jag få tiplysa, att Stats-Utskottet, med begifvande af Expeditions-Utskottet, besö'rjt tryckningen af sina Betänkanden, hvarigenom Stats-Utskottetkunnat bespara 1 Gancellisf. De anmärkte sme tryck, felen erkännas, men jag har aldrig läst någon bok, utan tryckfel flera eller färre. Correcturläsningen verkställes väl säkrast af dero, som öfvervarit målens handläggning, serdeles som det ofta händer, att stilarne äro svåra att läsa. Om Expeditions-Utskottet afstår rättigheten att besörja tryckningen af de öfriga Utskotten* Betänkanden, i likhet med hvad som egt ruin Bilt. till II. St. Brot. IS28 -182g 9:de Sami. a:dra Häftet, B. 60 Pro t, TJt dr. d. 31 Jan. i$7q emot Stats-Utskottet, så vännes visst ett ändamålenligare Expeditionssätt. Från Högvördige Preste-Ståndet. S, D. Då nu åny o föredrogs Allm: Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N:o i3, i anledning af väckt motion om olägenheterne för Linköpings Stad deraf, att Lif-Grenadier-Regementenas Musil-Corpser bo i Staden och ej på rotarne, blef detsamma, i anledning af de inom Preste-Ståndet dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D.
Della skäl låter sannerligen såsom om hittills allt ordnande af archivet varit försummadt, hvilket viii icke hör förmodas; ty för de handlingar, som numera till delta archiv efterhand inkomma, bör icke något särdeles vidlyftigt ordnande behöfvas, helst, som bekant är, enligt Ridd.instructionen, Ridd.secret. äger alt dertill påkalla biträde af första Ridd.cancellisten ; men äfven för den händelse, att ett sådant ordnande nu vore af behofvet pH kalladt, synes mig detta kunna på två sätt åstadkommas, nemi. antingen derigenom, alt R. o. Ad. anställer en skicklig person med särskildt arfvode, som, under Ridd.secret:s inseende, på ett år säkerligen hinner att tillräckligt ordna archivet, eller också, att R. o. Ad. helt enkelt såsom gåfva öfverlemnar archivet, vare sig till Den 9 November f. m. 141 Riksarchivet eller till K. Bibliolheket. Skulle vårt archiv innehålla så dyrbara skatter, som Ulsk. yttrat, och hvilket jag icke vill bestrida, så lilefve en sådan gåfva säkerligen välkommen. Skulle den åter icke blifva välkommen, så torde väl sådant innebära ett bevis, alt några särdeles dyrbara skatter uti vårt archiv ieke finnas; och i sådant fall torde det icke behöfvas något vidare ordnande, än som redan ägt runi. Det sjunde skälet, som Utsk. anfört, innefattar, att grunden för min motion utgöres af förutsättningen, att en representationsförändring snart skulle komma att inträffa, men att, då en sådan icke ännu blifvit beredd, mindre antagen, så vore det ännu för tidigt att på en sådan förutsättning grunda några beslut. Af denna ordställning skulle det synas, som Utsk. lill sist sparat sitt egentligaste skäl, tvekande alt såsom gilltig premiss för det af mig yrkade beslutet erkänna möjligheten af en representationsförändrings realiserande.
Denna bindning har verkstälts så, att hela pansarskjortan, då den ej användes, kan fällas ihop. Jemte spjut och pansar begagnade de forna tschuktscherna båge för krigsbruk. Numera användes detta vapen endast för jagt, men det tyckes, som om det äfven för detta ändamål snart skulle komma ur bruk. Några af infödingarne sköta dock ännu bågen med temligen stor träffsäkerhet. De bågar, jag tillbytte mig, bestodo vanligen af en illa arbetad, föga böjd, fjädrande träbit, hvars ändar voro hopspända med en skinnrem. Endast några gamla bågar hade en ädlare form. De voro större och förfärdigade med omsorg, t.ex. omgifna med näfver och förstärkta med en konstig flätning af senor på yttersidan. Pilarne äro af mångahanda slag, dels försedda med beneller träspets, dels skodda med jern. Riktfjädrar saknas oftast. Skaftet utgöres af en klumpigt arbetad trästicka. Äfven pilbössor eller armborst begagnas stundom. Leksaksbågar, med omsorgsfullt arbetade, jernskodda pilar, sågo vi äfven. I tältplatserna nära vinterstationen funnos ett par slaglåsgevär, jemte knallhattar, bly och krut. De begagnades tydligen föga, och mitt försök att medelst löfte om en bössa med nödigt förråd af krut och bly locka tschuktscherna till långa resor misslyckades helt och hållet. Då den tschuktsch, som fört våra bref till Nischni Kolymsk, efter återkomsten belönades med en röd skjorta, ett gevär, knallhattar, kulor och krut, ville han utbyta geväret med tillbehör mot en yxa. Tschuktschernas hufvudnäring består af jagt och fiske. Båda utfalla vissa tider af året mycket rikligt, men blifva under den kalla årstiden föga gifvande, hvarvid, till följd af vildens ringa förtänksamhet, stor brist uppstår så väl på föda som på bränsle och medel att smälta snö. Hvad deras jagtoch fiskredskap beträffar, kan jag ej lemna så fullständiga upplysningar jag skulle önska, emedan de mycket omsorgsfullt undveko att taga någon af Vegas jägare med sig på sina jagtfärder.