Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sir John ger en historik af frågans gång och de svårigheter, som hade varit att bekämpa, talar om hur de första förslagen gingo i papperskorgen, om huru de vanliga inkasten framlades, men hur frågan allt mer och mer växte i popularitet och slutligen, efter otroligt arbete, gick segrande igenom. Och hvad är resultatet? Jo, att inga af de bebådade sorgliga följderna uppstått, men att de nyligen hållna valen gingo för sig med ovanligt lugn, städadt och hyggligt. Kvinnorna, som till största möjliga mängd begagnade sig af sin rösträtt, hade, utom den goda ton de gåfvo åt det hela, så kraftigt inverkat på valen, att vida bättre män än förr blefvo valda, hvilket allt nu erkännes af motståndarne. De som tjänstgjorde vid valurnorna sade, att de hellre vill ha uppsikt öfver 200 kvinnor än 70 män. Till sist sade h a n: » Jag hoppas att snart åter få besöka England och är öfvertygad, att jag då skall få se dess kvinnor äga rösträtt för att nyttja den till sina landsmäns väl. » Miss Frances Willard, amerikanska och en af vår tids ädlaste kvinnor, president för världs-nykterhetsföreningen, uppträder nu. » En sådan man, » säger hon om sir John Hall, » ökar min tro på hela den öfriga mänskligheten; det tog 2,000 år af kristligt hemlif att frambringa honom! » Hon framhåller i sitt tal nödvändigheten af att vinna kvinnan i allmänhet, » the average woman », för saken, och hennes utmärkta tal, fullt af blixtrande kvickhet, är ständigt afbrutet af skratt och stormande applåder, däri män i allmänhet äro starkast. Man kan applådera här i landet, och ve den talare och talarinna, som ej tätt och ofta är afbruten af sådana bifallsyttringar. Men de kunna också tala dessa män och kvinnor, som här uppträda offentligt! Nu kommer turen till mrs Shepherd, en Nya Zeeland» valkvinna », som.
Vid öfvervägande häraf, har Utskottet, som ansett embetsoch tjenstemän icke kunna undgå, att, i likhet med andre samhällsclasser, bidraga till statsbehofvens fyllande, lör närvarande och innan vid bevillningens fördelning hunnit utrönas, huruvida någon lindring å lönebevillningen möjligen kan medgifvas, funnit sig å berörde motioner, i hvad de angå lönebevillningen, icke kunna fästa annat afseende, än att, då den så kallade cenlonal-afgiflen å löner, för hvilken, sedan den i sammanhang med allmänna bevillningen uppbäres och redovisas, motsvarande belopp finnes å Riks-Slaten uppfördt, icke utgår af alla löner, och vissa tjenstemän icke synas mer än andra vara skyldige att samma afgift vidkännas, samt debiteringen deraf ofta föranleder misstag och oreda i räkenskaperne, Utskottet vördsamt tillstyrker, att den i 2§ stadgade centonal-afgift af löner må upphöra; hvaremot Utskottet, enär hushyror och värdet af fria husrum, inqvarteringspenningar och procenter icke kunna annorlunda än såsom andre extra löneförmoner betraktas, ansett sig icke böra tillstyrka befrielse från bevillning deraf; men då vid Herr Fristedts ena motion finnes fogad styrkt afskrift af en Kongl.
Dylika frågor kunna likväl uppkomma och närvarande Riksmöte har lemnat exä empel derpå, att de Herrar hvilka verkställte anteckningen icke ansett sig kunna utlemna Pollet åt en person, som derom gjorde anhållan, utan blef frågan af Herr LandtMarskalken i Ståndet anmäld och der afgjord. Utskottet har derföre uti en ny §. under N:o 18 föreslagit huru i dylika fall borde förfaras, dervid Utskottet dock ej gjort det tillägg, att de beslut Ridderskapet och Adeln i sådane mål fatta, icke må såsom prejudicat anses eller framdeles kunna i sådan egenskap åberopas, hälst det i annat fall möjligen skulle kunna inträffa, att genom dylika beslut en Codex bildades, sorn vore för de fleste Ståndets Ledamöter okänd och hvarigenom förklaringen öfver eller tillägg i RiddarhusOrdniogen kunde uppkomma på en väg, som vöre stridande mot det sätt, hvilket för dylikas tillvägabringande redan finnes föreskrifven. Stockholm den 9 Maji 1823; På RiddarhusUtskottets vägnar CG. Spens. N. Snoilsky. 46 Oen 3 Juni i. Fårfla Afdelningen af Riddar husOrdnirtgeil i eller angående utöfningen af Ridderskapetg Och Adelns representationsrätt under Riksdag. i §— Se i §. j 181s års Riddarhusordning. få Riddarhuset eller vid Ridderskapets Och Adelns sammankomster under Riksdag, äge hvar och en introducerad ätt, efter den vid i8oy års Riksdag stadgade nummerföljd > Säte och Stämma, på sätt denna Riddarhusordning föreskrifver. §.2*
Straff derå är redan utstakadt i 8 Gap. 2 §. Missgernings-Balken, hvarest stadgas, att ”hvar som förfalskar Rättens domböcker, tänkeböcker och skrifter, eller Kronans räkenskaper och handlingar, sorn till allmän nytto och rättelse äro, varde ställd i halsjern vid en påla, och plikte meri arbete vid Konungens slott elter fästning på vissa år, eller hela sin lifstid, som gerningen är till.” Uti det serskilda mål, hvarå motionen har afseende, och som omförmäles i Stats-Utskoltets åberopade Betänkande N:o 145, finnes deremot icke, så vidt af Betänkandet kan inhemtas, att några allmänna räkenskaper och handlingar blifvit upprättade i strid emot sanna förhållandet; utan förekommer der händelsen sådan: att en Tjensteman, i den dubbla egenskapen af publik Cassaförvaltare ocb enskildt ombud för en Cassans gäldenär, sig till nytta användt räntemedel, hvilka han af gäldenären, för Cassans räkning, uppburit samt qvilterat och uti Cassans räkenskaper anmärkt, men utan att, efter hvad honom, såsom låntagarens ombud, ålegat, uppvisa qvittancerne för annan controlerande Tjensteman, hvadan det blifvit möjligt, alt det obehöriga användandet af penningarne en längre tid dölja. Uppå härföre anstäldt åtal vid Kämners-Rätt, hafva Domstolarne och Kongl. j:t förklarat Cassäförvaltaren icke kunna fällas till det å honor» 8 Lag~Utskoitets Betänkande N.o i53. yrkade ansvar för förfalskningsbrott, samt endast ålagt ersättningsskyldighet; och huruvida annat ansvar bort ega rum finnes ej hafva’ utgjort föremål för pröfning. Af detta måls utgång torde således icke kunna hemtas grundade skäl, att tillstyrka ändring i eller tillägg till ofvanberörde lagrum; och hemställer följaktligen Utskottet, att motionen icke må till någon vidare åtgärd Jöranleda. Ankom till Exp.-Utsk. den 25 October.
Lika som du gjort hafver, så skall dig ske igen; och såsom du förtjent hafver, så skall det komma dig uppå ditt hufvud igen. Ty lika som I på mitt helga berg druckit hafven, så skola alle Hedningar dricka allt framgent; ja, de skola utsupat och uppsvälgat, att det skall vara lika som der aldrig något varit hade. Men på Zions berg skola ännu somlige hulpne varda; de skola vara en helgedom, och Jacobs hus skall besitta sina besittare. Och Jacobs hus skall en eld varda, och Josephs hus en låge, men Esau hus strå; de skola upptända och förtära det, så att Esau huse intet skall qvart blifva; ty Herren hafver det talat. Och de söderut skola, besitta Esau berg, och de i dalomen skola besitta de Philisteer; ja, de skola besitta Ephraims mark, och Samarie mark; och BenJamin Gileads berg. Och de fördrefne af denna Israels barnas här, hvilke ibland de Cananeer allt intill Zarpath äro, och de fördrefne af Jerusalems stad, hvilke i Sepharad äro, skola besitta de städer söderut. Och frälsare skola uppkomma på Zions berg, till att döma Esau berg. Alltså skall då riket vara Herrans. Herrans ord skedde till Jona, Amitthai son, och sade: Upp, och gack in uti den stora staden Nineve, och predika derinne; förty hans ondska är kommen upp för mig. Men Jona stod upp, och flydde ifrå Herranom, och ville ut till hafs, och kom neder till Japho; och då han fann ett skepp, som till hafs fara ville, gaf han skepplön, och steg deruti, på det han skulle fara med dem till hafs, ifrå Herranom. Då lät Herren komma ett stort väder uppå hafvet, och en stor storm upphof sig på hafvet, så att man mente att skeppet skulle söndergå. Och skeppmännerna fruktade sig, och ropade hvar och en till sin gud, och kastade de tyg, som i skeppena voro, uti hafvet, att det skulle lättare varda; men Jona var stigen neder i skeppet, låg och sof.
Näst under tullbestämmelserna för äkta porslin, till ändring hvaraf anledning icke förekommit, lärer i form af anmärkning böra intagas den genom Sundhetskollegii kungörelse af den 28 Augusti 1837 meddelade föreskrift, att »kärl och »redskap af äkta porslin för farmaceutiska behof, mä, sedan beskaffenheten och »quantiteterna blifvit hos Sundhetskollegium uppgifna och godkända, af apotekare »i riket införas mot tull af 5 procent ä värdet». Portföljer, Med ändring i det nuvarande förtullningssiittet för portföljer, taskböcker, toMjocker, rediky|er och nattsäckar, nemligen ad volorem med 25 procent, synes lämpligen nuiuackar kunna stadgas, att de »af läder» förtullas såsom »läderarbeten, ej specificerade», och att de af »väfnad eller papper» förtullas »såsom ämnet, hvaraf de bestå, med tillägg af 23 procent». Potatesmjöl. Den nu med 24 sk. lispundet eller 55 Vs procent å tullvärdet utgående in förselsalgiften å potatesmjöl lärer böra jemkas till 25 procent eller i8 sk. flör. Vid artikeln rör synes annan ändring icke vara påkallad, än att rubriken »till käppar» utbytes mot »bambusoch spanskrör». Mtter, sibapör ej specificerade ätbara rötter torde införselstullen icke böra bestämmas c*' ""ciflce' högre belopp än hvad som är stadgadt för potates, med anledning hvaraf ned iahc. [)CCl C sättning deri föreslås från 24 till 16 sk. tunnan.
för anläggning af väg mellan Osteroch Wester-Dalarne; för mindre hamnbyggnaders och årensningars understödjande; för hamnbyggnad vid Färjestaden i Thorslunda socken på Öland; samt för hamnbyggnad vid staden Falkenberg; » § 107, återstoden af anslagen för reparationer å Wadstena och Calmar slott; » § 108, mom. 3:o, 4:o, 5:o, 6:o, 7:o, 8:o, 9:o, 12:o, 13:o och 15;o, anslaget för inköpande af boställe åt en kapellpredikant i Pajala socken af Norrbottens län samt återstoden af anslagen för uppförande af nya skolhusoch gymnastik-byggnader i Göteborg och af ny skolhusbyggnad i Uddevalla samt af ett. nytt kemiskt laboratorium i Lund; för tillbyggnad af Vetenskaps-Akademiens hus (rätteligen 75,000 R:dr); för utgifning af ett plancheverk öfver fornsaker m. m., som förvaras i Statens Historiska Museum och ett sådant verk öfver medeltidssigiller; för fortsatt utgifning af arbetet ”Svenska språkets lagar"
Härtil ropades Nej. Herr Grefwen och Landt.Marskalken förklarade at det komme at stä i pcotocollet för Herr H,- nsiralcnL räkning. I2:te Z uplästcS, sä tyäl som Bollde-Skändets ber? tflid gjorde anmärkning. Friherre Oe Oscr. Jag förmodar ak anledningen hwarföre huSarsa influtit i denna § är den, ak den gamla Tjenstehjon?-Ordningen förut derom stadgat. Men nu S rn mera uplyst tid häller jag fbre at ct sadan t stadgande bör aldeles utgä. Husaga torde wäl ändock utöfwas, »nen billighet och klokhet synas bjuda, at derom ej »agot blifwcr sbrorduat. Herr von Kook, O ull sk. Stadgandet om husaga är grundadt pä tydelig tillätAse i MissgärningsWalken, hwaruli nägvn rubbning icke kan äga rum. Friherre Oo Leer. Just derföre at ben där nämnes, iäsom jag nu hbr anföras, bchbfwcr den ej nämnas i Ljenstehjons-stadgan. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflig® Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1823. Nionde Bandet. Första Afdelningen. STOCKHOLM, Tryckte hos Olof Grahn, i8s4. Fredagen den 3 October. Plenum klockan 9 förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUlskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: I anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad den rörer RikeStatens Femte HufvudTitel. I anledning af Kongl. Majlis Nådiga Remiss uppå KronoFogden E. Lindbergs underdåniga ansökning angående Löneanslag för en ExpeditionsFogde m. m. I anledning af Kongl. Maj:ts Nå: diga Remiss angående Sala Silfververk. Upplästes
Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af Hedervärd da Bonde-Ståndets äterremiss i frågan om tillökning i de Kongl, och Furste liga Hofvens Stats-Summor, Efter det Hedervärda Bonde-Ståndet deri a i denna Månad bifallit Stats-Utskottets Betänkande och Förslag om förhöjning i de Kongl, och Furstliga Hofvens Stats-Summor, med tillagd önskan att samma tillökning matte taga sin början från den 1 Januari detta år, så har Hedervärda Ståndet, enligt Protocolls-Utdrag den 7tde dennes, funnit det tillhöra ordningen att 1 sistnämnde del återremittera Betänkandet till Utskottet, ined anmodan att sig deröfver utlåta, I anledning häraf får Utskottet vördsammeligen tillkännagifva, att Högvördiga PrestStåndet, sorn hade förenat sig uti ofvanberörde tillägg vid beslutet, sedermera, enligt Protocolls-Uidrag den ao i denna Månad, frångått detsamma, enär Höglofl, Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet furtait sig ej kunna deruti instämma; Och är alltså Utskottets Betänkande utaf 3;ne af de respectiva Stånden i alla delar bifallet, samt ärendet sålunda afgjordt. Stockholm den 34 Juli i8i5« På Höglofl. Riddersk. På Högvördiga Prestg och Adelns Jjedam, Ståndets Uedam, vägnar Carl de Geerf vägnar C C. von Rosenstein. På Dai 2 5 Sidi. På Vällofl. BorgarePå Hedervärda Boude* C. Tunelius. Uppläst hbs Hög!, Ridd. och Adeln d, 05 Juli Riksens Häglof.
N:o 158 behandlade frågor om stats bidrag för vägförbättringar och vattenaftappningar jemte andra arbetsföretag. XL B, 85, 115. A. 122, 127. U. 268, 287. U. 288, 303- E. 306- — N:o 219- i anledning af Riks-Ståudens skiljaktiga beslut angående det, enligt Utskottets Utlåtande N:o 176, af Nora-Ervalla jemvägs-bolag sökta ytterligare lån. XL B. 85. A. 115. U. 288, 303. E. 331. — N:o 220. med förslag till voterings proposition i fråga om beviljande af ett förslags anslag till löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet. XI. B. 85. A. 1 15- — N:o 221. angående hegardt anslag till undersöknings-kostnaden för en jernvägs anläggning från Wexiö.till södra stambanan. XI. B. 85, 115. A. 119. — N:o 222. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående kostnaderna för anskaffning af måttoch vigt-likare samt modeller åt Generaloch Provius-Landtmäteri-kontoren. XI. B. 85. A. 115. E. 136. — N:o 223. angående bestridande af kostnaderna för vatten-afiedningars företagande & Komminister-boställen. XI. B. 85. A. 115. — N:o 224. i anledning af väck t fråga om upplåtelse af vissa Calmar f. d. fästning tillhörande lägenheter dels åt Calmar Domkyrka med full egande rätt och dels åt Calmar siad för åstadkommande af ny begrafnings-plats. XI. B. 86. A. 119. E. 136. — N:o 225. i anledning af Kongl. Majds nådiga Skrifvelse i fråga om eftergift af f. d. Ländskamereraren, Karnmarriitts-Rådet S.
Samma års inkomster, bestående af Tolagsmedel 10,000 R:dr, räntor samt influten betalning för lemnad sjukvård ra. m., uppgingo till 47,568 R:dr 43 sk. 8 r:st.; utgifterne åter till 43,895 R:dr 16 sk. 1 r:st. De å Lazarettet vårdade sjukes antal utgjorde för året 2,697 och i medeltal dagligen 247. e) Provisoriska Sjukhuset uti Catharina: f. d. Krono B ränner i-Egendom, hvilket har till ändamål, att vid inträffande epidemier och en mera utbredd sjuklighet emottaga sjuke, som ej på de öfrige Sjukvårds-anstalterne kunna inrymmas, eller icke böra der intagas i anseende till den smittande egenskapen af deras sjukdomar, har under de år, hvilka denna Berättelse afser, varit upplåtet för botande af koppsmittade eller med veneriska sjukdomar behäftade personer. Kostnaden för detta Sjukhus har utgått af Allmänna Fattigvårdens medel, och är inbegripen i det ofvan uppgifna utgifts-beloppet för Allmänna Fattigvården. f) Allmänna Garnisons-Sjukhuset. Utgifterne för detsamma år 1842 voro 31,522 R:dr 26 sk. 9 r:st., som blifvit bestridde af dertill i Riks-Staten uppfördt anslag 31,320 R:dr årligen, jemte extra bidrag af Statsmedlen, samt ersättningar, enligt bestämde grunder, för främmande sjukes vård och underhåll. Dagliga sjuknummern vid Sjukhuset var i medeltal 163. D) Arbets-Inrättningar: a) Norra Frivilliga Arbetshuset. Denna Arbets-Inrältning, som är tillkommen genom enskild frikostighet inom Jacobs och Johannis Församlingar och 49 och ställd under dervarande Fattigvårds-Directions styrelse, är egentligen bestämd för dessa Församlingars fattige, men har jemväl lemnat arbetsförtjenst åt arbetssökande från alla öfrige Församlingar å Norrmalm.
Att något bestämdt bidrag af postverket ej må i Riksstaten uppföras utöfver hvad som kommer att beräknas för postverkets egna stat och omkostnader; men att deremot, sedan postverkets utgifter blifvit bestridda, denöverskjutande behållningen skall lill Statsverket inbetalas; Varande i sammanhang härmed det förslag af motionären vidare framstäldt, att Rikets Ständer må, enligt 89 § Regeringsformen, hos Kongl; Maj.t i underdånighet anhålla: a) att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, som erfordras för införande af det när ofvan omförmälda sätt att betala postporto med stämpladt papper, i likhet med det i Englend brukliga, och hvarå prof blifvit motionen bifogade. b) att sådane portostämplar till en början af 4 sk., 8- sk. och 12 sk. banko valör måtte förfärdigas och på samtlige rikets ordinarie postkontor hållas allmänheten tillhanda styckevis, till det å hvarje sådan stämpel utsatta pris, men att 100 stämplar å 4 sk. eller ett: deremot svarande antal af högre valör, måtte försäljas för ett, till åtta riksdaler banko jemkadt, belopp och så vidare. c) Att, utom nyssnämnde ordinarie postkontor, emottagningsställen för de på ifrågavarande sätt porto-stämplade bref måtte inrättas öfverallt i riket, der det lämpligen kan ske och så, att den betungande kronobrefbäringen måtte kunna derigenom inskränkas. d) Att de till sådana emottagningsställen inlemnade eller ankommande bref, adresserade till personer i grannskapet, måtte på lämpligt sätt till dem fortskalTas. e) Att porto för bref, som på dessa ställen inlemnas, icke måtte få betalas med penningar, utan antingen sändas obetalde eller ock vara försedde med full portostämpel, enligt ofvanstående beräkningsgrund. f) Att, i annat fall, derest brefvet är försedt med portostämpel till mindre belopp, än. det, som, enligt denna beräkningsgrund, fordras för ett bref af sådan vigt, detsamma skall anses helt och hållet obetaldt; samt slutligen, gV att emottagaren, om han vill utlösa ett obetaldt bref, skall för detsamma erläggai sex skillingar banko för hvarje lod af dess vigt, enligt samma beräkningsgrund; hvarföru - Bevillninysoch Ekon.-Utsk.
Han sade nemi., att genom uphäfvande af ifrågav:de Kongl. Bref skulle ogift qvinna, som framfödt oäkta barn, benämnas i offentliga handlingar mindre ärlig, och att vid dop skulle skillnad göras emellan äkta och oäkta barn. Ledamöter af PresteSt. uplyste likväl inom Utsk., att särskildta formulärer icke finnas för dop af de sednare barnen, och min öfvertygelse är, att det icke kan falla någon prest in, hvarken att göra en sådan skillnad eller att vid lysning framhålla qvinnans fall. Deremot förbigick Hr Carleson den vigtigaste punkten, som stadgar, att qvinna, som vill å okänd ort förlossas, skall lemnäs ostörd, och att barnmorska icke må npgifva namnet på qvinna, som'föder barn. Det är temligen klart, att om denna författnings syftemål skall vara, att bereda qvinna tillfälle att, utan att begå barnamord, undgå det, som skulle blifva följden af barnets tillkomst till verlden, måste hon på en annan ort framföda sitt barn och emot betalning låta det upfostras af andra. Följden häraf blir åter, att endast bemedlade personer kunna begagna sig häraf. De fattige kunna det icke, och för dem återstår endast att söka förmå lägersmannen, eller rättare barnets fader, att bidraga till barnets underhåll. Eli föreg:de talare har redan ådagalagt, att qvinnans rättighet att å främmande ort föda barn, i hög grad missbrukas, och mångå bland PresteStus ledamöter i Utsk., och deribland en högt upsatt prestman, hvars vittnesbörd icke kail jäfvas, intygade, att Författningen missbrukas på det mest förvånande sätt, så att personer, tillhörande både herreklassen och allmogen, framföda barn hos barnmorskor, och efter förlossningen eller tillfrisknandet aflägsna sig, utan att man vet hvarthän de gå. Författningen innehåller äfven ett omhuldande af qvinnan, hvilket, enligt min åsigt, icke bör finnas, och omedelbart efter Författningens utfärdande begärde presterskapet också dess uphäfvande
En värd talare har sagt, att det nyintagna förbudet för vissa personers hustrur, vore en försämring, men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att då förslaget tillerkänner gift qvinna rättighet alt idka handel, för så vidt hennes man ansvarar för hennes förbindelser, torde ifrågav:de inskränkning vara ganska välbetänkt, alldenstund följden i annat fall blefve den, att det väl vore hustrun som hettes drifva handeln, men mannen som skötte den; oell då man är ense derom, att mannen, så vida han hör till de uppgifna kategorierna, icke bör dertill vara berättigad, är det konseqvent af Utsk:t att föreslå alt äfven hustrun skall vara betagen denna rättighet. Att stadgandet om nattvardsbegående blifvit borttaget, anser jag ega fullgoda skäl för sig, enär äfven judar få drifva handel och tillstyrkandet för öfrigt står i öfverensstämmelse med R. St:rs förut vid denna riksdag fattade beslut. Vidare har man velat borttaga föreskriften derom, att den som vill idka handel, skall kunna läsa och skrifva. Nämnde stadgande kan i och för sig vara ganska förståndigt, men jag hemställer till en och hvar, om det är sannolikt att en person, som icke kan läsa och skrifva, skall med någon framgång kunna inlåta sig i handelsföretag. Det förbjuder i sjelfva verket sig sjelft. På grund af dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. behagade bifalla punkten 2:0. Hr Den 13 Juni f. m. 193 Hr von Koch: Jag anser ingen vigt ligga derpå, om föreskriften att hafva begått Herrans Heliga Nattvard bibehålles eller icke. Qvarstår den, hjelpes det med afseende å judar dermed att en särskild § i handelsordningen stadgar undantag för dem. Af lika ringa betydelse anser jag det vara, om bestämmelsen att kunna läsa och skrifva qvarstår eller ej. Deremot är det en väsendtlig olikhet mellan ifrågav:de förslag deri, att, enligt förslaget, rättighet att idka handel tillerkännes jemväl qvinnor, hvaremot, enligt gällande förordning, nämnde rättighet i regel tillkommer endast män. Vid denna olikhet har ingen föreg:de talare fäst sig.
Öfver ordningens vidmakthållande vaka de embetsoeh tjenstemän, som sådant, enligt lag, författningar och instruktioner tillkomma; och i åtskillige socknar äro ordningsmän vid sockenstämmor valda samt af Eders Majrts Befallningshafvande förordnade, med uppdrag att vid auktioner och allmänna samqväm afstyra oordningar och hos vederbörande kronobetjent anmäla förbrytelser som tima. De brottslingar som i häkte inmanas förvaras uti Länshäktet här i Cai Istad, och utlöras derifrån till tingsställena hvarje gång som de lill rall A - £L 26 saltning skola vid domstolarne inställas. I anseende till nämnde häktes tränga, osäkra och osunda beskaffenhet har Eders Kongl. Maj:t i Nåder behagat förordna örn nytt Länshäktes uppförande härstädes hvarmed början förlidet år skett. Under det sista qvinqvennium hafva inom detta Län nio dels fasta dels ambulatoriska skolor på landsbygden tillkommit, eller en i hvardera af följande socknar, nemligen: Wäse socken der numera 2:ne ambulatoriska skolor finnas, Weiinskogs, Töksrnarks, Gräsmarks, Fogelviks, Gåsborns, Sunne, Kihls och ÖslerwaIskogs socknar. Uti sex af dessa skolor är vexelundervisningen införd och äro 2:ne af dem, den i Gräsmarks socken och den i Kihls socken i Kihls härad grundade på donationer. Socknarnes vidd och gårdarnes spridda lägen förorsaka alt allmogen hälst begagnar ambulatoriska skolor för sina barns undervisning. Antalet af barn som vid förlidet års slut begagnade de tillkomne nya skolorne var minst i Wäse sockens skola och utgjorde 16, samt störst i Kihls sockens skola och utgjorde der 259. Till undanrödjande af alla hinder för begagnandet af den vexelundervisningsskola, som Uddeholms bruks-bolag redan för längre lid sedan i Gustaf Adolfs socken inrättat för bolagets arbetares barn, är den välgörande anstalt af bolaget trälfad, att barnen under vistandet i skolan erhålla jemte undervisning, kläder, föda och husrum.