Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s begäran; ty endast på sådant sätt lära R. St. kunna förvänta någon ändring i samma beslut. Utskm anföra deremot endast: ”att då af hvad deri blifvit anfordt till stöd derför, att hemmanens på Öland mulbetesrätt i utmarkerna ej skall vid hemmanens skattläggning blifvit tagen i beräkning till förhöjning i hemmantalet, Utskm icke blifvit om ett sådant förhållande fullt öfvertygade, helst flera af motionärerna i bestyrkta afskrifter företedda, åren '729, 1732, 1734 och 1735 upprättade skattläggningsinstrument öfver åtskilliga hemman å ön upptaga, alt till hemmanen hörde midbete på Alvaren, utan att bestämdt finnes uttryckt, det en sådan förmån ej skulle inverka på sjelfva skattläggningen , och att landshöfdingen uppgifvit, att utmarkerna äro af den dåliga beskaffenhet, att de icke kunna annorlunda än förut användas, så att någon förmån genom delningen icke för hemmanen uppkommit” Hvad det förra angår, lärer det vara klart, att i skattläggningarna icke lämpligen kunde särskildt uttryckas, att betet å alhnän:gsmarkerna icke inverkat på skattläggningarna (att det ej skett ådagalägges deraf, att skattläggningarna icke upptaga någon ränta derå till beräkning); och det kunde icke heller ske, då skattläggningsmethoden för ön, på sätt här ofvan är upptaget, icke innehåller någon föreskrift om betets skattläggande, såsom deremot den för Calmare län Den 6 Augusti e. m. stadgar. Beträffande åter den af Landsli. meddelta uppgiften, så strider den mot verkliga förhållandet, då en del af marken verkligen är inhägnad och äfven odlad.
Man har ock framställt den nya Löningsmethoden såsom snart sagt enda, eller nästan det enda, sättet att förbättra de, till så stor del, usla vilkor som Armeens Befäl för närvarande åtnjuter. Jag hoppas att så icke är; jag hoppas att flera utvägar dertill finnas, och jag ar Öfveitygad att ingen af Ridderskapet och Adeln skulle tveka att bidraga till en af behofvet så högt påkallad åtgärd, som denna, om sättet att vinna ändamålet tydligen vore förenadt med Statens allmänna fördel. Uti min tanka, skulle detta mål hinnas mera säkert och mera lätt, om icke på papperet dock uti verkställigheten, om man, med en och annan enskilt jämkning eller förhöjning Regements-vis, hufvudsakligen återförer loningarne vid Indelta Infanteriet till det allmänna förhållande, som var innan år 1819, då FördubblingsBefälet eller 84 Den 11 December f. ni. Befälet för allmänna Beväringsmanskapet tillsattes, och derpå tilldelle detta Befäl särskilte Löner, på Indelt Stat eller med Contant. Cavalleriets jämnare lening kan medelst en och annan partiel jämkning lätt åstadkommas. Hvem påminner sig icke året 1812 med lifligaste känsla af tacksamhet för den hand, som styrt Fäderneslandets öden. Förutan sin Verldshistoriska märkvärdighet hada det sin egen för oss. Lugnad, tröstad och förhoppningsfull såg mi Nationen i spetsen för ärenderne åter, efter lång väntan, en Hjelte, de gamla Carlarnes like. Den kände kig lifvad af den gamla modiga och förtröstansfulla andan, och beslöt att uppbjuda hvarje ägande kraft, för att återvinna sitt rum bland sjelfständiga Stater. Beväringspligten åtogs, och ungdomen var ej sen att samlas till fanorne; men medel till aflönande af Befäl saknades; en af nöden förestafvad utväg togs på bekostnad af den Indelta Armeen. Armeen, van att fördraga uppoffringar och knapp utkomst, har ärligt och troget uppfyllt sitt kall — men jag öfverlemnar åt Eder, mine Herrar! alt döma med hvilka förhoppningar på framtida bergning.
När denna artikel utgjorde föremål för öfverläggning inom Bevilln.-Utsk:t, kan jag icke erinra mig att tankarne derom voro delade. Jag vågar derföre framhärda i samma öfvertygelse, som jag inom Utsk:t framställde, och anhåller om bifall till denna punkt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag, dels tullfrihet för ifrågavnle artikel, och dels slutligen att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, skulle bibehålla den nu för artikeln stadgade införseltull, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många ja och nej i blandning; sedermera propos. derå, att artikeln hår, hästeller tagel skulle från införseltull befrias, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskilliga ja, och slutligen propos. på afslag å Utsk:ts hemstäl - 564 Den 26 Maj f. m. Ian samt bibehållande af nu gällande tullbestämmelse för meranämnde artikel, hvilken propos. besvarades med många håde ja och nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd samt Frih. Stjernstedt anmält sig och förklarat, det han afstod från sitt yrkande om tullfrihet för artikeln och förenade sig med dem, som anhållit om bifall till Utsk:ts hemställan, uppsattes och justerades följande voter:spropos. : »Den, som bifaller Bevilln.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 8 gjorda hemställan om nedsättning af införseltullen å artikeln hår, hästeller tagel från 8 öre till 5 öre pr skålp., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:ts hemställan och bibehåller den nu gällande tullsatsen å ifrågav:de artikel.» Sedermera företogs voteringen, vid hvars slut och efter den förseglade votens-sedelns öppnande rösterna befunnos hafva utfallit sålunda: Ja — 32.
Bergslag på så kallade kopparsedlar samt för lån på jern och vågförda effekter med de lånen tillhörande vågattester.» »Chefen, en biträdande Kommissarie g) samt Kamereraren - formulären;» Chefen och biträdande Kommissarien i Sedel-kontoret, under gemensamt ansvar hafva vården af Kopparmyntsgeneral-kassan; c) Cheferne för Depositionsoch Låne afdelningarne, Låne-kansliet samt Revisionsoch Ekonomi-afdelningen, äfvensom de uti förstnämnda 2:ne afdelningar och i Låne-kansliet biträdande Kommissarier samt dessas vikarier, under enahanda ansvar, hafva nyckelvården till mindre General-kassan; d) Kassa-afdelningens Chef och Kamererare hafva nyckelvården till Dagvexlingskassan, under gemensamt ansvar; e) De tjenstemän, som dertill af Full mägtige utses och förordnas, under gemensam ansvarighet, hafva vården af guldoch silfverpant-hvalfvet; varande likväl Låne-afdelningens Chef, derest han underlåter att minst en gäng i hvarje månad, på obestämda dagar, anställa inventering i pantlånehvalfvet, ansvarig i sista rummet för den brist, som kan uppstå; f) Chefen och biträdande Kommissarien i Låne-afdelningen, under gemensamt ansvar, vårda ej allenast skuldförbindelserna för lån till Stora Kopparbergs Bergslag på så kallade kopparsedlar samt för lån på jern och vågförda effekter med de lånen tillhörande vågattester; än äfven för Bankens räkning uppköpta, ännu icke förfallna och remitterade vexlar; Chefen, biträdande Kommissarien och Kamereraren i Sedel-kontoret, under gemensam ansvarighet, vårda detta Banko-Dlskotlets Memorial, M 84. h) »Chefen och de biträdande Kommissarierne i Låne-kansliet under gemensamt ansvar vårda fastighetssamt odiings-lånehandlingarne.» Jemför 3 morn.: »Cheferne skola som hvar och en af dem, enligt Redovisningsoch Tjenstgörings-ordningarne för samma afdelning eller kontor ** eller förseelser.» Jemför 4 morn. oförändradt.
Theatern, uppföras* Hos Bonde-Ståndet är anmärkt, att, då Kongl. Theatern endast är inrättad för hufvudstadens nöje, och redan kostat Staten betydliga summor, något anslag af allmänna medel icke vidare bör för densamma medgifvas. Då det hos alla bildade nationer varit insedt och erkändt, att Theatern utöfvar ett icke ringa inflytande på den sköna litteraturens utbildning, hvarföre ock de under allmänt inseende ställda Theatrarne i andra länder vanligen njuta ganska betydliga Statsbidrag, samt Utskottet, delande denna åsigt, anser den så kallade Kongl. Theatern icke böra betragtas såsom en Inrättning, tillkommen endastför hufvudstadens invånares nöje, har Utskottet icke funnit sig böra frångå tillstyrkandet, att det i långliga tider beviljade, mindre betydliga Stats-anslaget, må fortfara. Likasom Utskottet af hvad anfördt blifvit, icke fmuer sig föranlåtet frånträda det för anslaget tillstyrkte villkor; 8 Stats-Utshottets Utlåtande, N'.o 213. helst Utskottet anser en fri täflan nödig, för att åt Theatern bereda den utveckling, som måste vara ändamålet med det understöd, Staten lemnar. Hvad. angår Herr Munck af Rosenschölds framställning om anslag till prsemier för inhemska författares dramatiska arbeten; så, enär, enligt hvad kändt är, Theatern lemnar ersättning för sådane pjeser, som till spelning antagas, och detta är att hänföra lill nödiga omkostnader, som afTheaterns tillgångar skola bestridas, anser Utskottet någon åtgärd, i anledning af berörde framställning, icke erforderlig. g:0 Kongl. Vetenskaps-Academien. Vid denna punkt har inom PresteStåndet af tvänne Ledamöter, blifvit^ anmärkt, att, då Utskottet ansett anslag till jettoner icke böra af allmänna medel utgå, vore det inconseqvent att låta Yetenskaps-Academien, ehuru under annan benämning, bibehålla det för nämnde behof hittills åtnjutna anslag.
Föredrogs ånyo Const.Ulsk:s d. 31 sisth Maj och d. 7 dennes på bordet lagda mern. N:o 12, med betänk, öfver K. M:s uti nåd. skrifvelse af d. 1 Maj 1848, till R. St. afgilna förslag till ny riksd.- ordn., jemte en dervid fogad särskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed till ny Reg.F. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sorn K. M:ts ifrågavar, förslag blifvit af Const.Utsk. tillstyrkt att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, detsamma till följe af 81 § Reg.F. och 29 § Riksd.-ordn. komrne att hvila till nästa riksdag, då R. St. skola sitt beslut derom fatta. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Den som tiger, han samtycker, säger man. Sä är det likväl icke med mig vid detta tillfälle. Det nya representationsförslagets livilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, har, då Const.Utsk. sådant tillstyrkt icke kunnat vägras. Med detta förslag förhälle sig dessutom, efter hvad mig synes så, som med ett barn, hvilket kommit lill verlden emot de närmaste anhöriges önskan, hvilket skall välla föräldrarnes ofärd och hvilket icke ens är välskapadt. Under sådana omständigheter, linn man icke lyckönska föräldrarna, och man vill undvika att beklaga dem, såsom vid ett dödsfall. Del är derföre jag tegat. Men för den händelse, att jag ej skulle fä upplefva barnets jordfästning vid nästa riksdag, vill jag nu förklara, att jag instämmer i det yttrande, som faddrarne pä den manliga sidan — jag menar i den reservation som Const.Ulskrs konservativa ledamöter afgifvit. Föredrogs ånyo Lagsamt allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 31 sisth Maj och d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 18, i anledn. af väckt fråga, att oktrojer för privatbanker icke vidare må beviljas samt att s. k. hypotheks-föreningar jemväl mätte upphöra. Frih.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade, på sätt Friherre Anckarswärd föreslagit, åt Hans Excellence öfverlämna rättighet, att efter dess egen pröfning och förekommande omständigheter inför Ridderskapet och Adeln föredraga de på bordet hvilande mål, i hvilket fall Hans Excellence ville hafva äran försa - 320 Ben 23 December. kra Ridderskapet och Adeln, det Han, likasom vid sista Riksdagen skedde, skulle med samma grannlagenhet afpassa målens föredragning, så att aldrig något större eller vigtigare mål skulle varda inför Ridderskapet och Adeln föredragit, då Riddarhuset icke vore så fulltaligt, att hvarje Ledamot kunde aga tillfälle, att deröfver yttra sig. Ropades starka Ja. Härefter föredrogs till remitterande Kongl. Maj:ls den io dennes afgifne, och den i5 derpåföljde f. m. på bordet lagde Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående 3'tterligare anslag af Allmänna medel till Götha Canal-Byggnads fullbordande. Herr Hjerta, Gustaf j hade inlemnat följande Memorial, hvilket upplästes: Då nu den Kongl. Propositionen angående Byggnads-anslag för Götha Canal till Stats-Uskottets handläggning skall remitteras, utbeder jag mig, att få fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten och billigheten, att afse Bolagets belägenhet, de orsaker densamma föranledt, och de medel, sorn förefinnas, att kunna förhjelpa det till åtnjutande af en billig inkomst af Actierne, intill dess Canalen blifvit fullfärdig. Jag skall dervid hvarken blif - Den 23 December. blifva vidlyftig eller öfvertalande. Jag vet, att i ett ämne, som man så gerna begagnar till passionernas tummelplats, underhåller man lika litet uppmärksamheten genom utförligheten, som man förmår att väcka någon öfvertygelse genom framställningen af allt, hvad som eljest skulle tala för att göra ett så beskaffadt Nationalföretag, som Götha Canal, snart och väl färdigt.
Den föreg:de punkten afsåg en bestämd nedsättning af bevilln. på lönerna till 3 proc., hvaremot förevande punkt endast afser att genom nedsättning af proc.-siffran ärligare och sannfärdigare upgifter till Taxerings - | Den 24 Maj f. ra. 269 l > komitéerna skola leranäs. Såsom jag nämnt, finnes emellan deésa punkter icke det sammanhang, att den nu under öfverläggning varande jemväl bör återremitteras. f Hvad sjelfva saken beträffar, hafva inom Utsk. flertalet uttalat den åsigt, som af Hr von Koch här blifvit yttrad. De /hafva trott, att en nedsättning från 5 till 3 proc. ingalunda skulle medföra den fördel motionären åsyftat, emedan meningen med Bevilln:s-Förordn:n icke lärer kunna vara att af all inkomst uptaga 3 proc.; ty då skulle bevilln:n efter 2:dra Art. utgöra 3.000.000 R:dr, och hela skatten svara mot en inkomst af 50.000.000 IDdr, hvilket vore hela landets inkomst, hvaraf synes, att siffran påtagligen är alltför hög. Då Bevilln:s-Förordn:n sålunda antyder, alt afsigten icke är att utfå skattebeloppet efter denna proc., så är detta en anvisning åt hvar och en att söka jemka och se till, del nedsättningen icke blir alltför ringa, hvilket just skulle bli en följd af en nedsättning från 5 till 3 proc. Sannolikt, och jag vågar påstå, att man kan taga det för gifvet, skall mången, så vidt möjligt är, undandraga sig beskattningen lika såsom nu, oell Statens inkomster skulle nedsättas i samma proportion som 5 till 3. Dessutom hafva åtskillige talare påpekat^ att då meningen icke är att åstadkomma en nedsättning i beyilln:s-proc:n, utan endast att erhålla sannfärdiga upgifter, en dylik nedsättning omöjligen kan vidtagas, med mindre än att skärpta kontroller åstadkommas.
Björk under de gemensamma öfverliiggningarna på detta rum, föreslogos, skulle religionsfrihet, efter min förmening, möjligen äfven för det närv:de kunna medgifvas, eller sådana garantier, hvarigenom öfvergången ifrån en troslära till en annan blefve en följd af mogen öfverläggning och af innerlig öfvertygelse om den nya lärans företräde och mera öfverensstämmelse med Guds heliga Ord, än den, uti hvilken man blifvit upfödd och vid mogen ålder redan omfattar, och öfvergången således ej komme att ske af hugskott och lättsinne, något slags öfvertalande, passionens upskakning eller dylika bevekelsegrunder. Sådana finnas dock icke uti det nu framlagda förslaget. Af alla dessa farhågor, och ehuru jag är mot olika tänkande särdeles tolerant, kan jag ej vedervåga den lära jag är fullt öfvertygad, att hvarje verkligen sann Lutherskt-Evangeliskt kristen med hela sitt hjertås innerlighet omfattar och måste inse vara med Guds uppenbarade Ord mest öfverensstämmande. — Jag nödgas således lägga mitt votum emot det Nåd. Förslaget, sådant detsamma f. n. finnes upstäldt, förvissad likväl derom, att då principen i sig sjelf är riktig, en gång, när Gud ser dertill, religionsfrihet skall kunna uti alla länder medgifvas folken, af Guds anda sannt genomträngda. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad; hvarefter FIr Frih. o. Ordfiden framställde, att i afs:de på den nu förev:de inIX H. 21 322 Den 31 Oktober e. m. gressen till Utsk:s förslag till beslut blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag derå, och bifall till K. M:s ifrågav:de Nåd. Propos., och dels återremiss, samt att derjemte Hr Tersmeden begärt delning af frågan, så att särskild propos. blifvit framställd i afside på K.
Om någon skulle fråga hvari Österlandets tjusning bestod, så skulle man svara: i stilla fornglädje. Kring de ljust färgade minareten kuttrade dufvorna, försäljarne utbjödo sina varor under skämtsamma anspelningar och trasmännen tiggde sjungande. Byggnaderna hvilade icke som i Vesterlandet på tunga, tryckta hvalf och kolonner, hvilka liksom suckade under sin börda. Till och med i stadsmurarne, fästningsverken och fängelserna lyste smäckra pelare och lätta hästskobågar som hade byggnaderna icke rest sig under svett och möda utan vuxit ur marken af sig sjelft likt trädgårdarnes palmer och bananer. Men icke blott öfver muslimanens hem och stad, utan ännu öfver hans graf låg ett skimmer af lek, af leende glädje. De kristnes kyrkogårdar framkallade fasa; till muslimanernes soliga grafstäder trängde ännu lifvets poesi som en mild smekning af en kvinnohand. Han berättade hur grafstenarne i Stambul voro försedda med små fördjupningar, hvilka uppsamlade regnvattnet så att foglarne som kvittrade i cypresserna kunde dricka der ur. Han berättade om sultanernes mausoleer, turborna, som voro belägna midt i staden vid de lifligaste gatorna, på det att sultanens multna kropp ännu i grafvens sömn måtte höra sorlet af det lif, hvars ljufhet han en gång njutit. Dessa turbors grafkamrar talade ännu om lifvets nöjen. De voro möblerade med divaner, länstolar och pendyler. Genom bågfönstrens förgylda och brokigt färgade gallerverk trängde springbrunnars brus och vällukter från trädgårdar. Emin reste sig medan han talade. Men han gjorde inga hetsiga åtbörder; alla hans rörelser voro beherskade, afmätta och fulla af manligt behag. Äfven den fattigaste och trasigaste arabs plastik är så fulländadt måttfull och värdig att den skulle göra heder åt en vesterländsk furste. Hans ansigte röjde samma egendomligt ljusa allvar som ständigt. Icke ens det flyktigaste löje undslapp honom, men hans ögon tindrade. Nelly betraktade honom med en viss beundran och nändes icke afbryta honom med en enda invändning eller fråga. Hans åskådning föreföll henne fortfarande så främmande.
P. 444- 539 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: angående StatsUtskottets Utlåtanden: 1} om medels anslående till befordrande af Vexel-undervisningen; 2) om användandet af Djeknepenningar i Hernösands Stift; 3} angående inlösen vid RiksgäldsContoiret af 12 stycken skadade Creditsedlar; 4) om förskotts anvisning å den summa Riksens Ständer komma att anslå till kostnadernes godtgörande vid H. Ii. H. Kronprinsens förestående förmälning och verkslälde Utrikes resa; 5) om inköp af åtskilligé trähus i Götheborg. P. 444* — om StatsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande angående TalemansTafflarne. P. 445* — om StatsUtskottets Utlåtande rörande anslag till inköp af Astronomiska instrumenter. P. 446- — om remisser: af Frih. Wrangels memorial, med förslag till ett IndustrieReglemente; af Herr Berghmans memorial innehållande anmärkningar vid StatsUtskottets hemställan, det åtskillige till Utskottet remitterade memorial måtte till Särskilta Utskottet öfverlemnas; af Friherre Focks memorial, angående Allmänna Magazins-Directionen. P. 44^> —• om remiss af Grefve Hårds memorial med anmärkningar emot Finance-Comilens Betänkande. P. 447* “ RiddarhusUtskottets memorial, angående Bänkmäns afskaffande. P. 44?* — om remiss af Frih. Tolls anförande rörande ett IndustrieRegiementc 340 P. 5j8. — om RiddarhusUlskottets memorial rörande introduetion för Förste Lif Medicus af Edholm P. 51S— om remiss af Herr von Harlmansdorffs anmärkningar rörande StatsUtskottets Utlåtande om anslag för Kongl. Bibliotheket.
Darwins något om apa erinrande utseende och deras öfverlägsna begåfning kunna ha haft något att göra med hvarandra och jag tror, att man ibland påträffar elefantliknande personligheter med snusande och snörflande näsor och klumpigt klifvande ben, hvilkas godmodiga lynne och anlag för en viss storlemmad skämtsamhet icke utesluta en stor klokhet. Kanske måste man först genomgå många äfter hvarandra följande stadier af likhet med allehanda djursläkten och liksom förmänskliga dem, innan man når full helmänsklighet och möjligen har man icke nått denna förrän den sista tillstymmelsen till likhet med vare sig den ena äller den andra djurtypen försvunnit, ehuru de alla ingått som ingredienser i helstöpningen. Man erinre sig den gamla anekdoten om springpojken, som blef sänd med ett bud till William Shakspeare, hvilken befann sig på ett värdshus, omgifven af stort sällskap. Som gossen icke sett Shakspeare, bad han om upplysning, hur han skulle finna den rätte. “Lämna brefvet till den som är mäst lik en människa“, blef svaret, och upplysningen var tillräcklig för budet att finna den sökte. Shakspeares människolikhet var så afgjordt öfverlägsen de andres, att den ögonblickligen ledde rätt. Emällertid är som sagdt djurlikheten icke blott uttryckt i hufvudets, anletets och gestaltens form, utan där denna slags likhet icke förefinnes äfven i ansiktsuttrycket och sättet att röra och föra sig. De äljest mäst människoliknande människor kunde därför såväl för ögonblicket som för långa perioder och ett helt lif igenom vara mera djurliknande än de, hvilkas hufvud, anlete och gestalt hafva stark anstrykning af en äller annan djurtyp. I sådana fall kunde man kanske misstänka att afkomman finge någon skymt af större äller mindre djurlikhet i själfva formen, om nämligen förvärfvade egenskaper gå i arf, hvilket ju dock betviflas. Dessutom kan en fysiognomis nedärfda typlikhet med ett bestämdt djursläkte hafva till den grad nedtryckt öfriga arf äfter förgångna djurtyplikheter, att de sällan äller aldrig uppträda ens såsom flyktigt förbigående uttrycksskymt.
Ett trectfe bolag — kändt under namnet » Den Flygande Skotten », på grund af dess jernvägstågs hastighet — annonserade då att det hädanefter på expresstågeo skulle medtaga tredje-klass passagerare, som hittills varit uteslutna från dessa | tig, hvilka naturligtvis söka att minska tyngden. Man klagar ofta öfver att » Bradschow » icke utkommer förr än samma dag som de nya trafikbestämmelserna träda i verksamhet och att publiken derför icke på förhand kan underrätta ^ sig om dem. Saken är den att bolagen tveka att offentliggöra | deras förändringar. Hvart och ett väntar att se hvad hans granne | skall göra. Intet bolag bränner öfverlagdt och frivilligt extra kol, låter tågen göra uppehåll på mellanliggande ställen, och delar dess tåg i två delar endast för nöjet att minBka hastighetsresultatet. Qvarje bolag gör det i mening att locka grannens kunder till sig. Och under det att ett bolag, Bom tänker införa några förbättringar, naturligtvis icke har någon lust att allt för tidigt visa sina kort, så vet det rivaliserande bolaget icke hvad det skall göra förr än det ser grannens program. Det är som ett parti whist. På kontinenten, der konkurrens för det mesta icke existerar, finnes intet skäl hvarför en lista på förändringar icke skulle offentliggöras sex månader på förhand. De förbättringar, som karakterisera Stor Britaniens nya Julinummer af » Brad-schaw » äro ökning af expres9tågens antal och hastighet. En skotsk train vinner sålunda en timme i hastighet. Och hela dessa sextio minuter hafva knappats in på tiden då tåget är i gång, under det att uppehållen och stationerna äro oförminskade. Det är äfven anmärkningsvtfrdt att sedan den ökade hastigheten införts, tågen ofta anländt före den utsatta tiden. Det skulle blifva svårt att afgöra antingen man är skyldig större erkännaode åt det ena bolaget för dess jernvägståg öfver Cumberland ’ s kullar ett hundra fyrtiofem kilometer på ett hundra trettio minuter, eller åt det andra för dess lysande resor öfver Låg Skotlands vattu-dämningar, ett hundra sextiotre kilometer på ett huudra trettiotre minuter. En sak är fullkomligt säker, nämligen att annorstädes än i England båda dessa konststycken skulle förklaras omöjliga.