Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då dertill kommer, att ett sådant lagbud, som det ifrågavaride, icke kan tillämpas, finner jag intet skäl tala för afslag å Betänk. Obehöflighelen af en återremiss, hafva redan föreg:de talare ådagalagd!, och jag förenar mig således med dem, sorn yrkat bifall till förslaget. Hr von Knorring, Erik Oscar: Jag finner icke något giltigt skäl lala för bifall lill delta Betänk. Söndagen är instiftad för alt egnas åt andaktsöfningar, för att vara en helig hvila från verldsligt arbete och bestyr. Jag inser icke, att det är någon helig hvila, att gå och betrakta en gudstjenst, hållen för anhängare af en främmande troslära, lill hvilken man ej, vid äfventyr af det Strängaste straff, får öfvergå. Delta synes mig vara så klart, att jag anser allt vidare yttrande för afslag å Betänk, vara öfverflödigt. Gr. Sparre: Mig förefaller det, såsom skulle det vara bättre, att om söndagen bivista äfven en främmande gudstjenst, än att lägga sig till hvila. Jag tror att det förra medför större nytta, än det sednare. Hvad Frih. Cederslröms klander af Be'änk:s motivering beträffar, anser jag detsamma vara helt och hållet obefogadl. Utsk. säger, att den ursprungliga grunden för förbudet måste sökas i bemödandet att förekomma insupande af villfarelser, men att grunden för dess bibehållande i 1781 års bref, endast var afsiglen, att dymedelst befordra god ordning. Vidare säger Utsk., att förbudets qvarstående är lika obehöflig! för ordningens vidmakthållande, som olämpligt, och detta yttrande tror jag ej kunna bestridas. Att så verkligen är förhållandet, inses bäst deraf, att man aldrig ifrågasätter förbudets tillämpning, och då Utsk. anfört denna omständighet, anser jag att deri ligger ett till fyllest görande motiv för uphäfvandet af denna lag, som helt och hållet fallit i glömska, och som de facto eller i lagskipningen redan är uphäfd. Jag tror mig icke behöfva anföra några vidlyftiga skäl för bifall till Betänk.
Det har blifvit anmärkt att man icke bör kasta bort det goda man har och denna regel är ganska riktig, men jag tror att man .äfven måste tillämpa den regeln, att om man har någonting odugligt, är det en oklok hushållning att icke göra sig af dermed ju förr desto heldre, och jag tror det icke vara skäl att sälta så dyrbara intressen på spel genom alt använda en krigsmateriel, som är underlägsen den med hvilken man skall mäta sig. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Gr. von Platen har uti sitt anförande till granskning uplagit hela administrationen af Sjöförsvaret i allmänhet, och derjemte yttrat sig öfver innevande års utrustning till expedition. För min del kan jag dock icke finna alt det nu föredragna ämnet gifver anledn. till att ingå uti dessa frågor, enär icke något Statsölsk:s Utlåt, öfver afgifven motion rörande frågan i allmänhet här förevarit, och icke eller K. M:s Nåd. Propos. om anslag till 5:te Hufvud-titeln kunnat föranleda en sådan granskning af frågan i dess helhet. Den del af den Kongl. Proposin, sorn uptager behofvel af extra anslag för sjöförsvaret, skulle jag tro vara den som kunde gifva anledn. till discussion öfver frågan i allmänhet, och jag skulle derföre önska att discussionen härom Upskjötes till dess att de anslag förekomma, som af StatsUtsk. framdeles lära komma att föreslås. Det torde ursägtas mig att åtminstone nu för tillfället icke vara beredd att ingå uti en discussion af så vidsträckt syftning, som den, hvarifrån Gr. von Platen utgått, i synnerhet som man icke af mig kan fordra någon speciel kunskap i ämnet, om 158 Den 19 April f. m. jag äfven kan ega några allmänna grundsatser deruti.
Men 14 kap. 4 § Skiftes-stadgan innehölle: ”När skiftesmannen på marken utstakat och rörlagt skiftet, samt anvist delegarne deras egolotter, vare han skyldig att dem, mot lösen, som, i fall den ej genast erlägges, genom krono-betjeningen på skiftesmannens reqvisition uttagas bör, meddela alla under skiftet förda protokoll, afslutade föreningar, jemte egograderings-längder och häfdebeskrifningar etc.;” hvaremot 15 § af 1834 års nådiga Taxa å landtmäteri-arfvoden stadgade: ”Begär någon att lösa karta med tillhörande protokoll öfver verkställd landtmäteriförrättning eller utdrag deraf, då må sådant icke förvägras. Ingen jordegare vare skyldig att lösa sådana kartor och protokoller, utan sä vida skifte skett, som laga kraft vunnit,” då dermed förhålles på sätt i Skiftes-stadgan sägs. Motionären ansåg att emellan dessa båda lagstadganden funnes motsägelse, enär på ena stället stadgas, att handlingarne skola af delegarne genast lösas vid skiftets afslutande, men det deremot på andra stället heter: ingen vare skyldig sådana handlingar lösa förr än skiftet vunnit laga kraft. Följden hade äfven blifvit den, att många rågrannar, som vid ett skifte uti ego-utbyte ingått, vägrat lösa utdrag af skiftes-protokollet, och som skiftet ej vunne laga kraft förrän 6(1 dagar efter dess afslutande, så förmodade motionären att sådana delegare svårligen kunde åläggas att protokolls-utdraget lösa. Men Egodelnings-rätten vägrade icke desto mindre skiftets fastställande, emedan handlingarne för ego-utbytet ej blifvit till rågrannen utgifne och Egodelnings-rätten, i följd deraf, ansåge, att det vid skiftet verkställda ego-utbyte ej vunnit laga kraft. Af de många olägenheter för jordegarne, som af denna lagens förmenta otydlighet kunde uppstå, ville motionären endast anföra den, att ett skiftes fastställelse derigenom kunde fördröjas i flera år, derunder jorden vansköttes, emedan delegarne ej hade någon säkerhet för sitt nya skiftes bibehållande eller tillträdande.
Riksdags-Ordningen, i mål af sådan beskaffenhet som detta, 3:ne Stånds beslut är gällande, och, i öfverensstämmelse med 49 § i samma Grund-Lag, ett Stånds olika mening ej kan. med de öfrige Ståndens beslut, i de mål der 3 Stånds röst utgör Rikets Ständers, deras kraft och verkan lill Expedition betaga, samt i öfrigt Grund-Lagen icke gifver någon anledning dertill, att ett Riks-Stånds skiljaktiga åsigt i en fråga skall, vid anmälan hos Konungen af Rikets Ständers derom fattade beslut, serskildt utmarkas, hvilket äfven strider emot det hittills följda expeditionssättet af Rikets Ständers beslut; anser Expedilions-Utskollet sig icke tillständigt, att, på grund af.omförmälde återremiss från Vällofl. Borgare-Ståndet, göra ändring i merberörde förslag till underd. Skrifvelse. Beträffande sedermera sjelfva ordslällningen i samma förslag, deri någon skiljaktighet hos Bonde-Ståndet yppats; så enär den förändring i Redactionen, som Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet för deras del antagit , medelst en menings omflyttning till slutet af den underdåniga Skrifvolsen, icke innefattar någon förändring af hvad Expeditions-Utskottel velat uttrycka, utan synes endast åsyfta alt få omföl mälda mening, såsom utmärkande ett förbehåll, att stå närmast efter den period hvarpå det har afseende, och en sådan redactionsförändring icke är af någon väsendtlig beskaffenhet; anser Expedilions-Utskoltet sig ega anledning vördsamt hemställa, om icke Hedervärda Bonde-Ståndet skulle behaga i samma redactionsförändring jemväl instämma, och Förslaget till underdånig Skrifvelse med en sådan rättelse godkänna. Tvänne Ledamöters serskilda mening bifogas. Stockholm den 16 September i834- Reservation , af Herr Linderholm'. ”Emot Utskottets beslut är jag föranlåten att reservera mig.
K, till olika priser. DIVERSE. Doktor A. Afzelius Lilla Tattugatan Företrädesvis mag34. och hudsjukdomar. Chokolad, sockrad och osockrad, hvaribland Hushålls-Chokolad o. Consum-Chokolad m. fl. ; Cacao Columbia, närande, lättsmält, fin i smaken, öfverträflär alla utländska sorter. Säljas hos alla specerioch delikatesshandlande samt i parti hos [128] J. E. Nordling, Lilla Nygatan 23. Behandlar företrädesvis domar. Barnsjuk[34] Landsortsboar Doktor C, D.Josephson H ö t o r g e t 1 1, 1 tr., Hvardagar 2 — 3. Helgdagar A l l m. telef. Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. fi k u n n a få hvarjeh. Postadr. : Engelbrektsg. Telegrafadr. : Ströms, Stockholm. [170] Maria Ström, född Klockhoff. Ättika Smm verldsberömda, prisbelönta [153] Hvardagar H u s m ö d r a r! va 03 X - S U co ca ti på flaskor för utspädning. C; tu ' L« » 5 - o 5 ca a a s oC3 a i Si « " Cl Is k * * * » blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Beefsteaksauce. Soja, flere g å n g e r prisbelönade o c h fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas h o s H r r specerihandlare. G. Hammars Lampkök. Dr ERNST SALÉN, M n i nya priskurant öfver rikhaltiga familj, d e r tillfälle till u m g ä n g e finnes. i skärgården. Bref m e d är nu utkommen och tillsändes franko. referenser, prisuppgift B o s t a d: Stora Vattugatan 2, m. m. [522] - V. P. Jensen. Pris: enkla med Teke 4 — 6 kr., extra solida 7 — 8 kr., med 2 vekar 12 kr.
Och har hos Rikets nu församlade Ständer fråga blifvit väckt om upprättande, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med komiterades åsigter, af förslag till Ordnings-stadga för städerna, att af Rikets Ständer till E. K. Majit inlemnas, med underdånig anhållan, att detsamma, så fort ske kunde, måtte af E. K. Majit pröfvas och i de delar, det vunne E. K. Majits bifall, till allmän efterrättelse utfärdas. Vid pröfning af detta ärende hafva Rikets Ständer väl ansett sig, för sin del, förhindrade att upprätta det ifrågavarande förslaget; men då Rikets Ständer ej kunnat undgå att erkänna angelägenheten deraf, icke allenast att osäkerheten, beträffande hvad i ordningsoch polismål för städerna skall anses fortfarande gällande eller icke, måtte med det snaraste upphöra, utan äfven att stadsmyndigheternas behörighet i fråga om lagstiftandet för sådana mål varder bestämd, helst tvifvelsmålen i dessa hänsee‘nden kunna anses hafva blifvit ökade i följd af åtskilliga, sedan förenämnde komiterades underdåniga betänkande och förslag afgåfvos, utfärdade författningar, såsom om kommunalstyrelse i stad, om utvidgad näringsfrihet m. II., äfvensom af de i nya Strafflagen upptagna grundsatser och meddelade bestämmelser, hafva Rikets Ständer funnit sig föranlåtna att hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det E. K. Majit täcktes, för vinnande af det med ofvan omförmälda komités nedsättande afsedda ändamål, vidtaga de åtgärder, som E. K. Majit kan finna lämpliga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Mars 1806. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Expedit iöns-1] Iskottets Förslog till underd.
StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s 708 — 795, bif. af PresteStåndet, IX. 3. s 48, af Adeln, IX 3. s 70, af BorgareStåndet, IX 3, s 108, af BondeStåndet, IX 3. s 133. Ringqvist, Vice MagazinsFörvaltare i Norrköping, af AdvocatFiscalsÄmbetet tilltalad, II s 847, 848. Roscnheims, Generalen von, ansökan örn utbekommande af innestående Lön, Statsutskottets Utlåtande öfver, IV 1. s 247 — 25i, bif. af BorgareStåndet, IX. s 7b, af Adeln, IX. s 77, af PresteStåndet,-IX s 81, af BondeStåndet, ix s 86, Underd. Rosen, Landshöfdingen Grefve von, lemnat Allmänna MagazinsDirectionens Medel till Lån åt BohusLäns Regementes BeklädnadsDirection, II s 587, 85i, 852. StatsUtskottets Utlåtande öfver denna Revisorernes anmärkning, IV 2. s 1076, bif. af PresteStåndet, IX s 345, af BorgareStåndet, IX s 35o, af Adeln, IX s 366. 232 Rosen, Landshöfdingen Grefve von, öfver ansökan af, om befrielse från ansvar för Grönvalls Balance, StatsUtskottets Utlåtande, IV i. s 44 — 47» hif. af BorgareStåndet, IX s 46» af BondeStåndet, ix s 49» Adeln, IX s 5a, af PresteStåndet, ix s 54, Rosersbergs Kongsgård, angående upplåtande af, till Enkesäte åt H. M. Drottningen. StatsUtskottets Betänkande, IV 4.
Mka val, ofta måhända med mindre olägenhet, än på andra ställen, kunna å helgdagen förrättas, när aflägsenlieten från kyrkan, i allt fall, gör det för församlings - medlemmarne nödvändigt, att intill nästföljande dag vid Kyrkan, eller i dess granskap, förblifva. Föga nödvändigt är det, i Utskottens tanka, fördenskull, att åt Consistorierne begära en rättighet till godtyckliga dispensers meddelande i detta hänseende, helst derigenom enheten i föreskrifter, utan verkligt behof, skulle rubbas. § /f2. Få derom gjord anmärkning, hafva orden i Comiterades Förslag: Utur Bih. t. R.St. Prat. 18280.1829.7 Sami. a AJd. a B.d. 4 3;dje Haft. 5o Lags. Allm. Bcsv. o. Oec. lits k. Uti. Kyrkofästan uttages det på Frågodagen der ijilagde Exemplar af Vallängden jemte det vid Fr ägodags-förrättningen hållna Protocoll, blifvit såsom öfverflödige, utur denna § uteslutne. § 44* De af Utskotten vid denna § upptagne och besvarade Motioner om votering med slutna sedlar hafva utaf de Resp. Motionairerne så inom Högloflige Ridderskapet och Adela, sorn Högvördige PresteStåndet ytterligare blifvit framställde, utvecklade och till antagande föreslagne.
Vid d en af Rikets Höglofl. Ständers sednast församlade Revisorer verkställda granskning af Riksgälds-Verkets förvaltning och räkenskaper samt Götha Kanal-Bolags och Malmö f. d. Diskont-inrättningars utredning, hafva, på sätt Revisorernes derom afgifna Berättelse innehåller, åtskilliga anmärkningar och framställningar blifvit gjorda, hvilka synas påkalla en närmare utredning från Styrelsen öfver nämnde Verk. Fullmäktige anhålla derföre, att, på grund al 5 §. uti gällande Instruktion för revisionerna af Riksgälds-Verket, nu få i sådant afseende meddela följande upplysningar och yttranden, alt jemte förberörde Berättelse till trycket befordras; och då denna Berättelse upptager särskilt hvad som vid granskningen af Riksgälds-Kontorets räkenskaper funnits att erinra och särskilt hvad som under läsningen af Fullmäktiges protokoller förekommit anmärkningsvärdt, hafva Fullmäktige trott lämpligast att äfven iakttaga samma ordning för de yttranden, Fullmäktige nu gå att afgifva. Beträffande således först hvad sorn blifvit erinradt i anledning af räkenskapernas granskning, så synes dermed egentligen åsyftas att ådagalägga i hvad mån de af Fullmäktige meddelade föreskrifter, rörande bokföringen vid detta Verk, blifvit iakttagna. Då dervid afvikelser i ett och annat fall från dessa föreskrifter blifvit af Revisorerne anmärkta, hafva Fullmäktige deröfver infordrat förklaring från Kommissariatet vid Riksgälds-Kontoret, och få nu Fullmäktige till Rikets Höglofl. Ständer öfverlemna denna förklaring samt derjemte, för egen del, vördsamt anföra följande: Rättelse i de utaf Revisorerne anmärkta oriktigheter (pag. 20) i afseende å balanserandet af en del utaf förre Nummer-Lotleri-Kollektören J. A. Enggrens uppbördsbrist har, enligt Kommissariatets anmälan, blifvit anbefalld till iakttagande uti innevarande års hufvudbok. Vidare åtgärd härutinnan lärer således icke erfordras.
59 Se så, ställ opp tunnan här, låt se, (ser på ett papper) sex steg bakom och mellan träden det är precist här. Se så, ställ opp henne. En Trädgårdsdräng (till venster om Trädgårdsmästaren) . Ska' hon stå på bottnen? Trädgårdsmästaren. Det förstås, inte ska' hon vändas upp och ned. En Gosse (till höger om Trädgårdsmästaren) . Men vet Trädgårdsmästaren, då syns inte magistern, när han ska' stå der i afton. Trädgårdsmästaren. Ja, det kan väl vara; men han ska' väl bli en sorts mirakel eller orakel och bara tala genom sprundet, kan jag tro. En Gosse. Men ska' de inte se Guden? Trädgårdsmästaren. Dumbom! Vet du inte att han ska' föreställa den osynliga Guden, och derför ska' han stå i tunnan, så att han inte syns, eljest kunde man väl inte begära den största tunnan som fanns, om han inte skulle stå i'na. En Gubbe (längst till höger) . Men det 60 är ändå syndigt att agera Gud sjelf. Så menniskan kan förhäfva sig i sitt öfvermod! Trädgårdsmästaren. Åh ja, det kan väl så vara, men inte angår det oss. Det får herrskapet ta' på sig på den yttersta dagen. Men nu ä' det inte tid till prat. Hit pojkar med löf ock kransar, ta' der i Kärran och spika på. (Läser på papperet) . Jag ska' säga, hur det ska' vara. (Läser) a, a, a, kransar; b, b, b, festoner det är de der långa blomremsorna; hängas i festoner, det vill säga i långa krokar (visar med fingret i luften en krokig figur) . Nåh, skynda på. Det der blir allt bra, Magistern ska' stå der som en piedestal. Han ä' lång, han, så att han nog räcker öfver så mycke att näsan syns. Men se der kommer sjelfva komedimästaren. ADERTONDE SCENEN. De Förra. Kammarherren (till höger om trädgårdsmästaren) . Se det va' bra, go' vänner. (För sig.) Nu har jag laddat åt Willner. K AMMARHERREN (från höger) .
Jag tillstyrker H. R. o. Ad. att godkänna hvad Utsk. i denna puukt föreslagit; men jag tager mig friheten derjemte hemställa, att Ståndet måtte utsträcka detta beslut så, alt man, i st. f. att säga, det afgiften skall fo/lfara intill del är, då nästa riksdag slutas, måtte stadga, att afgiften skall tills vidare fortfara. Örn ståndet så beslutar, kan afgiften ändock vid nästa riksdag upphäfvas, om man finner sig icke mera behöfva densamma. Rån man åter icke undvara henne, så undviker man, att vid hvarje riksdags slut, såsom hitintills skett, ingå lill K. M. med anhållan om utfärdande af förnyad kungörelse derom. Till förekommande af en så öfverflödig åtgärd, har jag ansett mig böra framställa detta förslag. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: Min öfvertygelse är alt man 104 Den S Mars f. m. rätteligen boule låta det förblifva vid hvad Kidd.Direkta] föreslagit, nemi. ali ifrägavar. afgift hädanefter icke behöfde utgå, hvartill skälen blifvit fullständigt af Ridd.Direklm anförda. Det hade varit så mycket mera anleda, härtill, som, enligt hvad hvar och en känner, beskattningsrätten tilkommer R. St., och således ett enskilt Stånds beslut, att belägga dess medlemmar med större eller mindre afgifter, icke ens bar lagligbeten för sig. Denna sjelftagna beskattning är dessutom obehöflig, då Ridd.kassan är tillräckligt rik, del bar Ridd.Direklm sjelf visat; men om R. o. Ad., det oaktadt, vill fortfarande pålägga afgiften, vill jag åtminstone protestera emot ett sådant förfarande, som det af Hr von Hartmansdorff föreslagna, hvarigenom pålagan skulle ytterligare perpetueras, ulan önskar då, att Ståndet hellre måtte godkänna Utslcs tillstyrkande i denna del. Hr von Hartmansdorff:
Stockholm den 6 April 4866 Reservationer: Lag-Utskottets Betänkande N:o 34. I afseende å första punkten: af Herr Henschen. I afseende å tredje punkten: af Herr Grefve Sparre: »I den mån förändringarne inom kreditlagstiftningen framkallade behofvet af en allvarligare tillsyn å förvaltningen af omyndiges egendom, gjorde sig också den åsigten alltmer gällande, att kommunernas biträde borde för sådant ändamål anlitas. Vid den tid, då jag hade äran deltaga i utarbetandet af det lagförslag, som ligger till grund för nu gällande lagstiftning i ämnet, hade åsigterna härom erhållit en sådan styrka, alt frågan egentligen endast rörde sättet för användandet af detta kommunernas biträde. I anseende till kommunalväsendets föga utvecklade ståndpunkt kunde det likväl endast, med iakttagande af den yttersta försigtighet, såsom en skyldighet åläggas dem att deltaga i förmyndarevården, och särdeles var det af vigt, att de erhöllo den största möjliga frihet i valet af sätt att fullgöra denna nya skyldighet. Ett omständligt reglementerande i denna del syntes derföre olämpligt, och åt alla de stadganden, som angingo kommunernas skyldigheter i nu ifrågavarande afseende, gafs den enklaste form. Sålunda, ehuru nyttigt det kunde hafva varit att uppdraga bestämda gränser emellan de särskilda kommunernas behörighet i afseende på utöfvandet af kontrollen öfver förmyndarne, undvek man att lemna detaljerade föreskrifter i afseende på det s. k. kontrolleringsforum. Förmyndare har sålunda för närvarande valet att redovisa inför gode männen i den kommun, der han sjelf är bosatt, eller der myndlingen bor, eller der han emottagit förmynderskapet; och gode männen äro befriade från omsorgen alt pröfva sin egen behörighet i detta fall. Det har ansetts nog, att förmyndaren någorstädes redovisar, och kontrollen derå har ålagts domstolen. 1 afseende på domstolarnes kompetens i förmyndaremål eller det s. k. förmynderskapsforum äro också fullständiga stadganden meddelade i 1 § af författningen, och genom föreskriften om de förmynderskapsförteckningar, som vid domstolarne böra hållas, är sörjdt för nödig kontroll å redovisningsskyldighetens fullgörande.
Jag anser mig skyldig lemna Hr Rosenblad den upplysning, att inteckning icke företrädesvis antages såsom säkerhet åtminstone i alla privatbankerna. Får man ett godt namn, så lemnäs krediti vet lika gerna derpå, och de Hesta krediliver lemnäs på namn och borgen, och något utsättande af inieckningssäkerhet behöfver sä mycket mindre här göras, som upprepandet af alla slags säkerheter, hvilka af vederbör, få antagas, skulle blifva alltför vidlyftigt. O Hr Akerman: Jag hade trott, alt Utsk. handlat ganska välbetänkt, då det uti denna punkt icke ingått i några specialiteter utan helt enkelt föreslagit ”den säkerhet, som af vederbör, godkännes”. Det torde icke behöfva ådagaläggas, att understundom kunna 10 namn betyda ingenting/ då deremot å en annan sida ett enda namn kan lemna mera säkerhet än flera inteckningar. Jag tror derföre, att man gör klokt att öfverlemna pröfningen af säkerheten ät vederbör, direktion, som icke är bunden hvarken i det ena eller andra fallet vidare, än att den bör tillse, det full säkerhet vinnes. Hr Tornerhjelm: Jag vill blott nämna, i anledn. af Hr Rosenblads yttrande om otydligheten af ordet ”säkerhet”, alt på eli ställe säges, att inteckningar icke få belånas i banken och i allmänhet alt det skall vara borgen. Jag anser det dock vara riktigast, att här stadga det säkerhet af både inteckning och borgen får emottagas. 1 anledn. af Hr Ribbings upplysning, alt i Smålands privatbank icke gifves kreditiver företrädesvis på inteckning, får jag upplysa, att i Skånska privatbanken lemnäs kreditiver både emot inteckning och namn, då dessa äro säkra. Jag får, lika med Hr Rosenblad, anhålla om ett förtydligande af ordet ”säkerhet”. Frih. Raab: Jag ber för det första atl få motsäga Hr Ribbing i den uppgiften, alt namn i allmänhet och hufvudsakligen begagnas såsom säkerhet för kreditiv. Jag har åtminstone den erfarenheten, all kredit!v-gifvare i privatbankerne företrädesvis söka och emottaga inteckningar såsom säkerheter.
Hon ögnade flyktigt här och der på de fullskrifna bladen, men så blef intresset henne öfvermäktigt. » När jag kom hem satt mor på sin stol och skref. Jag blef så glad för det att jag kysste henne på kinden. Hon är så knuten fast till allt, slingrad in i vårt lif under dessa tre månader – och hvad hon varit för oss, det vet du lika godt som jag. Jag har aldrig förr hållit af henne, tycker jag. Hon gaf mig allt men jag hade ingenting att ge. Ingenting till någon menniska i verlden; jag bara tog emot, återgäldade ingenting, ty jag hade ingenting, jag var så fattig invärtes. Nu tycks det mig som om jag blifvit rikare med ens » Hon kom icke längre. Tårarne störtade utför hennes kinder, hon måste taga sin näsduk upp för att hämma dem. Men när hon en stund derefter skref sin helsning på sista sidan, kunde hon icke låta bli att läsa hvad han skrifvit derofvan. » Det är sent. Klockan är visst öfver 1. Och i morgon skall jag upp som vanligt. Om det inte vore så gammalt och utnött skulle jag säga: ’God natt, lilla sparfunge!’ Men det är gammalt och utnött. Och det är dumt. Ty sparfungen sofver an­tagligenderättfärdigessömn,detgamlaromantiska kvinnoidealets djupa, drömlösa sömn. Och öfver ditt läger sväfva hvita vingar och små englar spela ljufva melodier på gullharpor i vrårna. Gud hvad det är vackert! Och hvad jag gerna ville vara en ren, hvit engel som satt på din sängkant och spelade på gullharpa medan du sof! Brinner ampeln i taket? Är dess sken ljuseller mörkrödt?