Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om den hittills orepresenterade delen skulle få sin andel i lagstiftningen, kunde det ske, antingen genom dess intagande inom nuvarande ofrälse Stånden, eller genom formerandet af ett nytt femte Riks-Stånd. Båda sätten hafva sina olägenheter, hvilka icke så lätt öfvervinnas; men om detta äfven lyckades, återstår dock alltid samma klagan öfver nationens splittring i flere Stånd med deras serskilta intressen, såsom anledningar till tvister och oenighet, till ärendenas långsamma behandling, till hinder för Sveriges stigande välstånd och constitutionella utveckling, så länge hvart Stånd inom sina gränsor väljer sina representanter. Jag har derföre ansett mig böra biträda Utskottets förslag till samfäIdta val, ehuru jag i åtskilliga detaiile-frågor varit af olika mening med den segrande majoriteten. När sålunda valrätten blifvit bestämd, vidtog, efter mitt förmenande, omsorgen, att vid bestämmandet af yalbarlieten 4 Bilaga N;o 2 till Constitutions-Utskottels Memorial, IV.o 38. bereda elt samband emellan det nya förslaget och de nu gällande gamla formerna, eller, om man så vill, en lättad öfvergång ifrån det gamla till det nya. Efter en sådan åsigt, borde valbarheten inskränkas inom ståndsförhållanden, så att hvart val-district, utan inskränkning till viss ort eller bostad, egde välja fem Representanter, nemligen en Adelsman, en Prest, en Borgare, en Bonde och en Ståndsperson, eller hittills icke representerad medborgare. Alla intressen visade sig på detta sätt representerade. Ingen kunde med skäl klaga, alt hans Stånd mislat sitt deltagande i Statens angelägenheter, ingen att hans intresse icke vid Riksdagarne genom valde ombud bevakades. De på detta sätt valde Deputerade kunde icke vidare med skäl kallas eller anses vara Stånds-represenlanter, utan voro verkliga lolkombud, korade till sitt vigtiga värf genom medborgares samfälda val. Den ena national-angelägenheten kunde icke nu sägas vara eftersatt för den andra, som omfattades af en segrande majoritet; det ena Ståndet icke öfverväga det andra vid bestämmandet af anordningar för samhällets mångfaldiga och olikartade intressen.
M:t dock haft att underställa dylike frågor R. St:rs närmare bedömmande. Och tilläde Hr CommerceRådet muntligen: I öfrigt förenar jag mig med Hr Winberg uti allo, med det undantag endast, att jag ej kan säga mig vara ointresserad uti utgången; Handlingarne visar dock dettas obetydlighet, för att inverka på min öfvertygelse i saken, såsom allmänt ärende. De af mig anförde exempel äro ock ej hämtade af de mål mig enskildt angå; måhända skoladesse senare befinnas ej stå i alldeles samma Calhegori med de uppgifne; det blir ej min, utan öfrige Hög!. Utskottets Ledamöters sak att bedomina , och örn äfven de mig interesserande målen skulle blifva de ende, sorn skulle dömmas att ej böra godtgöras, skall jag vara tillfredsställd att hafva i min mon bidragit 320 Stats-Utskottets att skaffa godtgörelse åt de öfrige, hvaribland jag känner Enkor och Faderlösa Barn i rätt knappa omständigheter; utan att såra grannlagenheten har jag ansett mig berättigad att, så länge frågan ej varit partiel, utan allmän , och aldrahälst så länge den endast afsett princip-frågan, om målet skall till närmare granskning företagas eller ej, deltaga i discussion och öfverläggning af ämnet, hälst få af de i It. Sttrs Utskott förekommande allmänna mål lära vara af den beskaffenhet, att icke någon eller flere af Utskottets Ledamöter hafva enskildt interesse uti afgörandet. När åter fråga om partiella behandlingen af hvarje utaf de nu ifrågaställde nppbringningsmål förekommer, så skall jag visserligen veta att jäfva mig i afseende på de 2:ne uti hvilke jag har andeli När Högh Utskottet återfår Afdelningens fullständiga Betänkande till justerande , förbehåller jag mig att närmare få utveckla min enskildta tanka. Till Protocollet för d. 18 Februarii. I enlighet med mitt förbehåll den ig:de föl l. månad, då Högh StatsUtskottet, vid detta ärendets priliminaira föredragning från Riksg:s Afdelningen, fattade dess beslut att hos R. II.
Man och qvinna stå ej lika, så länge Iion ej har samma tillträde som han till allt hvad hon duger till och far lika stor lön för det arbete hon fullgör lika bra som han. Hon har icke lika ratt med honom, nar ej hennes stamma kan göra sig gällande i alla samhallsarenden lika som hans. Det ar Pauli ord, har ar icke man eller qvinna.? som han gentemot allt detta kan åberopa, eller rättare den heliga skrift som ett helt; &gt;ehuru, säger han,:: jag alls icke vill Iiafva den brukad till lagbok och min syn för qvinnans ratta stallning ej ytterst beror på skriften,. Till sist upptager han de stallen hos Paulus, dem man oftast användt mot qvinnans talman. Vidkommande uttrycket, ~qvinnan tige i församlingen^, faster han uppmärksamhet dels vid det allmänt kända sakförhållandet, att man redan inom statslifvet - och till dettas förmån - flera gånger frångått hvarje slags trång uppfattning af uttrycket. M ~ F. har t. ex. @ ng efter annan haft regerande drottningar, och särdeles dugliga sådana. Dels affardas predikofrågan så: &gt;Vi må val kunna vara ense om, att der ett godt ord skall sagas, der det ar af behofvet påkalladt, ar det battre att en qvinna säger det, an att det alls icke blir sagdt, och att nar det blir val sagdt af henne, ar det battre, an om det i stallet skulle sägas illa af en man. :) Yttrandet, amannen ar qvinnans hufvud, likasom Kristus ar församlingens hufvuda, säger sig Hostrup aldrig fått någon tillfredsställande förklaring på. Men nar Paulus använder det till skal för, att qvinnan ej skall bedja med obetäckt hufvud eller bruka kortklippt har, samt tillägger, att s5 bjuder bruket i hans församlingar och afven inom moderförsamlingarna i Jerusalem; så ar tydligt nog åtminstone tillämpningen något e~tdost galla~zde för eiz sämkkd tid eller ett sarskildt rnimire samjk~tdpi dett i i d e m
Af Eders Kongl. Maj;ts Befallningshafvande har fråga blifvit väckt om Kurhusets härstädes utvidgande till Lazarett, hvilken fråga för närvarande beror på Eders Kongl. Maj:ls Nådiga afgörande. Ehuru Rotefrihels-afgiften för Extra-roteringen numera upphört, ansvarar likväl Staden fortfarande för Tio ordinarie Båtsmän, hvilket antal Staden dock äger grundadt hopp att få ytterligare nedsatt, så snart den af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade jemkning i Båtsmanshållet kommer att realiseras och hvilken af sådan anledning med längtan emotses. Priserna å dagsverken äro oförändrade och beräknas sommartiden till 32 sk. B:co och vintertiden till 20 sk. Med undanlag af säckars förfärdigande, hvarmed de fattigare sig sysselsätta, samt ett och annat fartygs byggnad, gifves icke egentligen något tillfälle till biförtjenster sistnämnde årstid. Den obetydliga tillförseln af Viclualievaror, som förut vid marknaderne i Januarii och Mars månader ägt rum, har sednare åren ännu mera aftagit och i hela Sveriges Rike torde knappast finnas någon Stad, der tillgång att få köpa lifsmedel är så ringa, som här. I Staden finnes en Källarmästare samt fyra Värdshusidkare och Krögare. 36 Beloppet af alla Stadens inkomster uppgick nästlidet år till något olver 4,000 R:dr Banco. Den af Handlande år i83o inrättade och i sisla Berättelsen omförmälde Pensions-fond för behöfvande af dess medlemmar, utgör nu i capital nära S.ooo R:dr Banco. Af välgörande Stiftelser för öfrigt må nämnas, utom åtskillige smärre dispositioner, af Herr Krigs-Rådet Strömbäck donerade 1,000 R:dr Banco under namn af Alftinska Enkefondeu, deraf årliga räntan tillfaller en Ståndspersons och en Handlandes Enka, till hälften hvardera, samt en af härvarande Musikaliska Sällskap samlad fond, uppgående till 1,000 R:dr Riksgäldssedlar, deraf årliga räntan utdelas lill pauvres honteux.
För sidenfabrikerne kunde alltså sagda verk numera icke anses behöfligt, och bibehållandet af en industri-inrättning, hvartill Kronan bar inskränkt eganderätt, men en enskild familj ständig besittningsrätt, syntes dessutom vara stridande emot de för utöfvande af fabrik och handtverk i gällande Fabriksoch Mandtverks-ordning lagde grunder. Sedan Kommers-kollegium erhållit nådig befallning, att, efter det vederbörande blifvit hörde, inkomma med underdånigt utlåtande öfver nu ifrågavarande ansökning, har Kollegium i underdånighet öfverlemnat yttranden dels af fullmäktige för sidenfabriksidkarno i bufvudstaden och dels af stadens Handelsoch Ekonomikollegium samt dess för besigtning och värdering å egendomen utsedde deputerade; och inhemtas af dessa handlingar: ali sidenfabriksidkarnes fulliiiägtige anfört, att det viii icke kunde bestridas, att, i följd af den år 1840 meddelade nådiga befallningen om
Men när jag såg upp, var det åter alldeles mörkt omkring mig, och jag erfor samma känsla af det normala lifvets återvändande, som när man vaknar upp efter en ohygglig dröm. Endast lukten af krutrök, som fyllde rummet, öfvertygade mig, att åtminstone något af hvad som händt mig, varit verklighet. Härom öfvertygades jag också ganska snart genom ett häftigt bultande på dörren af min värdinna, hvilken rusat upp i tanken att jag begått själfmord, något som hon syntes hafva ansett ej oförenligt med mina anlag och fallenheter. I en ursinnig ton, fullkomligt olik min vanliga, bad jag henne lämna mig i fred under förklaring att det hela var en tillfällighet. Hon lät emellertid ej afspisa sig så lätt, utan uttömde sig i en massa förklaringar, hvarför nyckeln setat kvar i låset vid min hemkomst, något, hvaraf jag dock endast förstod, att allt måtte hafva gått fullt naturligt till. Detta intresserade mig emellertid icke det ringaste. Jag var så upprörd, att jag icke en gång kom att tänka på, till hvilka besynnerliga rykten det nattliga skottet kunde gifva anledning, och krypande på golfvet, där jag slutligen fann den förlorade tändsticksasken, utstötte jag förbannelser öfver människor, hvilka icke ville låta mig vara i fred. Besynnerligt nog somnade jag in efter detta. Jag sof tungt och utan drömmar samt vaknade vid att min värdinnas dotter var sysselsatt med att som vanligt göra upp eld i min kakelugn. Långsamt klarnade mitt medvetande från den första dunkla förnimmelsen att något hade händt, som låg utom det hvardagliga, till den nyktra eftertanken huru jag för mig själf och dessa två kvinnor, hvilka kände min besynnerliga handling, skulle kunna på ett lämpligt sätt förklara nattens uppståndelse. Men eget nog var denna sista tanke, hvilken hos mig under vanliga förhållanden säkerligen skulle hafva undanträngt hvarje annan, denna gång alls icke den envåldshärskande.
Det vope 1 ki !gstz grnd sorgligt, om de skulle aflas att med stamningar och instinkter uppföra några usla kortliiis, som genast blåste omkull; nej, det är bättre, oiii de icke hinna med nier an, en enda våning af huset, men den ar solid. Den d vilda)) kvinnan får nöja sig med att skrifva dikter och romaner ocli för man och söner vara en till strid eggande Hjördis, men icke iir det vardt, att Iion p stall er sig vid mannens sida i lagstiftningen^. Den ratten får hon lämna %t dem af sina systrar, som förena moderena sidan tillerknnnande ligheten nied förniåga af logiskt tankande. af röstriitt och alla medborgerliga rättigheter %t kvinnan, k den andra fastsliende af lieimes oförmfiga att inse 2) &lt; 2 Det tir icke heller sannt, att kvinnornas arbete maste gå stick i staf mot nliinneiis. Vårt saniballe lider visserligen af en mängd missförlihllanden, Ilrars afhjälpande ligger kvinnan nier än mannen o111 hjärtat, me11 icke ar det genom revolter hon skall aflagstia dem. Bättre vore, om lion grzmdligt satte sig i12 i förl~62ZnadR~m och med fasthet och mildhet meddelade sin p % erfarenhet stödda öfvertygelse åt de ädlare inänneii i sitt samliälle. Dessa komme alltid att stå på hennes sida, ocli tillsnwzccizs med dem skulle hon utföra verket. Ty lika litet son1 inannen ar ensam hiirskare i iddernas värld, lika litet ar ' kvinnan eiisain i strafyandet a t t genom kulturen ge utt ~ y c k för inanskliglietens mildare, » moderligno lzanslor. Kvi) l~oi~sti~~kte) z och kvi) ~i~ofÖrsYSfdi ?de1, dessa som man orätt förmenat fientliga makter, komma säkerligen att i kulturarbetet förlikas p % så sätt, att kvinnoinstinkten väljer syftena ocli kvinnoföqstindet anvisar medlen att nå dessa syfteii.
Sedlar, rusa pa 8-mguen och begära sa dem betalia icke med Ilmo» Sedlar, utan med 8kmc"8c»ecis. Härtil har jag sa mycken mera anledning, som jag är förnvsiad om at siera millioner Riksd. Riks^ gälde-Sedlar redan hos Utlänningen äro b^pors^uergcl-: i brist af tilgäng bade pä Wäxlar och Silfwer, och 6z6 som genast tvid RLsIilLliouans början komme at med L^ecic: inlöfaS, Ännu wädeligare wore Rwgusn5 stallning, om af de päräknade 4 4 Millioners Bewillninz til denna Resliis-ion genom deisi hos de (lnncribuabls den icke utgick. Utan dies relkaniisr fran det ena äret lil det andra. Dessutom, Mine Herrar, kan denna jaroieAeraäs Realisa-ion, om den af förutnämnda tilfällighcker misslyckas, medföra en betydligare olägenhet, genom Näringarnas förfall af hastig indragning af et i omlopp warande Rorelse-Opna!.
I ett väl ordnad t samhälle, och delta visar sig af våra rikaste och nuigtigaste Stater, bör ej annan begränsning af rörelse-capitalet äga rum, än den, som industriens liflighet och productionens tillväxt eller minskning antyder. Från dessa synpunkter bör rörelse-capitalet höjas eller sänkas; och lill dess vidmaglhållande på denna ståndpunkt, måste användas icke blott RiksBankens, utan äfven den enskildta förmögenhetens credit och resourser. Om det lyckats mig, att med sina sanna färgor måla den tafla, som jag för Ridderskapet och Adeln sökt framställa: taflan nemligen, af de inbördes strideröe emellan 96 Den 6 Jul i i f. rn. den skuldsatte och capitalisten om myntvärdet, hvilka strider icke genom 1823 års Finance-beslut äro afhjelpta, så öfverlemnar jag till Ridderskapets och Adelns eget upplysta bedömmände, huruvida något annat medel finnes, till ernående af ett slut på sådane missförhållanden, än Rikets Ständers kraftiga beslut, att bestämma detta myntvärde. Det utgör, efter min tanka, enda möjligheten att bereda ett upphörande af den 19-åriga oredan, som vållat så många redliga medborgares fall, om man skrider till en myntbestämning, som sanctioneras af Konungen, och som icke kan, utan Konungs och Ständers gemensamma beslut, ändras. Ty huru är det tänkbart, att handel, slöjder och näringar skola vinna trefnad i ett land, der Varumätaren, hvarpå dessas bestånd skall grunda sig, sjelf oupphörligen och af alla möjliga tillfälligheter undergår fluclnationer? Skall ej derigenom en del medborgare oförskyldt förlora, en annan elei oförskyldt vinna, utan att någon ting annat än hazärden dertill varit orsaken, utan att någondera genom redligt arbete förtjent en sådan vinst, eller sjelf genom ovarsamhet vållat en sådan förlust. Jag åberopar de skäl, som Utskotten anfört, att myntbestämningen sker efter 128 sk. cours. Till lägre pris kan silfver icke Den 6 Julii f. ra. 97 icke för närvarande inbekommas.
Holmbehg & Comp., 1866. t Stats-Utskottets Utlåtande N:o 404. 1 ]\l:o lOl Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Maj 1866, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj As Nådiga Proposition, angående kostnadsfri utdelning af Postoch Inrikes Tidningar till alla kommuner i riket. (U. A.) Uti högstberörda Nådiga Proposition (Nio 81) har, — med afseende dels derå, att i de fall då, enligt gällande lagar och författningar, stämningar, andra kallelser eller underrättelser af hvarjehanda slag skola meddelas allmänheten genom tidningar, sådant, pä sätt Lagberedningen i underdånig skrifvelse den 28 Oktober 1850 anmärkt, icke kunde anses ske på ett tillfyllestgörande sätt, derest icke nämnda meddelanden, på hvilkas iakttaganden ganska många menniskors hela välfärd beror, införas i något kungörelseblad, som kostnadsfritt sprides till hvarje kommun för att öfverallt i riket vara tillgängligt för en hvar, som deraf vill hemta någon upplysning; dels ock å angelägenheten deraf, att ej mindre folket eger tillfälle att taga kännedom af de redogörelser för allmänna ärenden, som böra intagas i en officiel tidning eller åtfölja densamma såsom bilagor, än ock Regeringen eger en organ, hvarigenom den kan meddela allmänheten de upplysningar, som anses behöfliga för att förklara Regeringens åtgärder och utveckla grunderna för dess beslut; hvilken angelägenhet måste blifva af större vigt i samma mån, som, till följd af stigande bildning och förändrad lagstiftning, allt flere medborgare finna sig manade att med uppmärksamhet följa de allmänna ärendena, — Kongl. Maj:t, ehuru hinder mötte att för närvarande framlägga förslag till ett fullBill. till B. St.
Angående de under sista Kriget fäncme Officerares och Under,Officerares lill Stats. AZerket mdragne halfwa LönerS utbetalande. Och 7:0 llppförande pä Stat af 16,606 R:dr Z2 fi. Den i? Junii. 717 gr fi. ärligen för Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen, Hertigen af Södermanland, Föredrogs nu ä nyo och pillades. Ot supra. llx protocollo. Le raström. Utdrag af wällöf!. Borgare.Ständets protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Junit »812. SD. ^ anledning af derwid gjorda anmärkningar, bestöt Borgare-Ständet, att till Lag-Utskottet aterförwisa dest Betänkande, angående förhöjd lösen för Gravations - bewis. I7t supra. blx krotocollo, ^s. kerfström. Utdrag af prstscollet, hället hos wällöf!. Borgare,Ståndet wtd Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Junit 1812. S. D.^ag-Utstottets serstildta utlätanden, i anledning af i:o Riksdagsmannen Lars Perssons frän Skaraborgs Län Memorial, angående Pante-stillingars beräkning wid äterlösandc af pantsatt Jord. 2:0 Herr Prosten Doctor Renströms motion om förändring i skyldigheten för Innehafware af Bolby, att stänga emot Utmark, nar den möter Odal inägorOch gro Serstildte ifrån Hederwarda Bonde-Ständet remitterade motioner om anläggning af Owar - 7»8 Den ry Junii. nar, förhöjning i answarct för den, som inlager mäld pä oskattlagd qwarn, samt bibehållande af de i Orust och Tjörns Harad »varande HusbehofWäderqwarnar; blefwo nu a nyo föredragne och godkände. Ut supra. Lx protocollo, ^f. Lerström.
Det är icke obekant, att det utan inskränkning är tillåtet, att uti Norrige från Utrikes orter införa , allt, hvad som antingen af beliofvet eller luxen och öfverflödet kan påka'llas, hvaraf alltså följer, det en mängd här i Sverige både förbudna och tillåtna varor till Norrige inkomma, och det emot erläggande af Tull-umgälder, hvilka äro mindre , än de som i vårt Fädernesland betalas. Om nu Gränse-Tullarne, detta enda, fastän troligen otillräckliga hinder mot lurendrägeri, Tullförsnillning och förbudna varors införande öfver gränsen, skulle indragas, kan Utskottet icke dölja sin öfvertygelse derom, att Dandet snart skulle blifva öfversvämmadt af en sådan mängd förbudet gods, att ej allenast vår han-, dels-våg skulle förlora all jemnvigt, utan ock våra inhemska Fabriker så undergräfvas, att de icke skulle kunna återfå deras redan förut aftynade lif.
är U g g l a n s » klä ' då » kråkorna » i borde kanten Insekter kunna, likasom kräldjur och återstående Mot djurfamiljer, fiskarne saklöst opoetiska, d. v. 8. inte vi, utan pas, det inte blir något Nu ber lämnas åsido. varna vi såsom varande absolut jag få ge fiskarne! Hopmissförstånd. mina unga läsarinnor ven, finkan, allt trasten. svalan som med hafva och ärlan, men vingar notam. vj i sparfdjur dufvan, är minsann ingen lätt sig att passa för in användning i poesi, och dem på rätta ställena. Gör därför så som alla förståndiga och verksamma er, skalder och skaldinnor h a gjort före välj er en älsklingsblomma lingsfågel, viol kan älsken drillande lärka, och håll er seBry er inte om några andra! slita på dem i åratal, och de skola ej förlora sin Ett och en en lilja och en trast eller en b l y g och Ni framför försedda såsom i poesien erkändaDet lämpa förstå sig andra vi ad sak att hålla reda på alla djur och blommor, dan till dem! (Passeres) fraicheur. annat på sätt är att alldeles icke några artbestämningar, inlåta utan helt enkelt bara ta en fågel i största allmänhet och en blomma utan namn. D e t är nästan allra poetiskaste. ver lag, de sistnämnda dock endast i förbinmåste man ha, om det skall bli en något så delse med sköna och förtrollande när hygglig Däggdjuren hållning. gen under fjärilarne rosor. lämna mycket litet poetisk beLejon och tigrar duga, likaså varbenämningen ulf. Springarn hästen) är i hög grad användbar, ( G n ä g g a bör han sas, använda dem till, de kunna användas på frå- mångahanda Man kan till exempel för ro skull söm om man hade en långt, till blomman a l l a däggande djur är skall gar ni. han Af fågel lyrik. man helst l å t a bli, hvaremot ingenting hindrar att » vreuskas ». E n b l o m m a och en det öfeldig och stolt och frustar. Ocli snigeln k r y p e r öfver dittVeii stig. höken oanvändbar om natten.
LruksLat, orien LaagenZerg.- dag kan icke inse någon n;tla vinnas derigenom att silfver fär insättas i Lanken mot ulbvte af Lancosedlar, dä det förmänliga vilkoret för Insaltare, dervid fästes att ban sär Återtaga silsre! när ban för godt linner; derigenom Hk, 5>tatsoell Lanco-Dtskotken» skulle Lanken ej kunna komma i tillfalls att pa sätt k. 8t:r redan beslutat tillksndla sig silfver, t^ kvar oelr en som linde silfver stt allata skulle naturligtvis finns sin fördel stt insätta det i Lanken emot utlaende sf sedlar för stt sedermera vid öksd eonrs återtaga detssmma, Om salunda Lanken Lade efter 128 sk. eonrs invexlat nägra millioner Iltdr i silfver oek eoursen någon tid derefter steg till iZH a i36 sk. vore säkert att alla som insatt silfver i Lanken skulle pä en gang söka utfå det, för att genom försäljning efter ökad eours kereda sig en gifven vinst. Den kastiga indragning af sedelstocken som derigenom förorsakades lemnar ej koppfulla resultat, ock kan ekler min öfvertygelse ej annat än verka ofördelaktigt pä allmänna penningerörelsen, k vårföre jag för min del alst^rker kinanceLeredningeus kärutinnan atgifns förslag. BäneLanI^ens, Odligalionen K:8r 969,626: 4/- »o. Ilpplupne kanton clsrä Iltelöpanös tnvisningan oell Attesten Oepositionsäl^ulö VexelLanliens, Iltelöpanös Baneoseölan Utelöpande Invisningan oell Attesten Oepositionssliulcj till Diverse Dito till HtatsVeiket oell kongl. IVI^ntet - Dito körsliott till kilialDiseontennes utneclning 1,426,426: 4o. 6. ^IIm.
Bete för en ko och några får, samt dragare till nödiga qvarnresor, äfvensom till åkerns och täppans körning, samt till nödigt bränsles hemskaffatide från Rotens skog lemna vi honom i tur inom Roten årligen. 7:0 Afsäga sig Rotehållarne att af karlens årliga lön taga någon ersättning för mötes-kosten. Med detta contract förklara vi oss å ömse sidor nöjda, som skedde i Ullsta d. 28 Juni i83i. Carl Pehrsson. Anders (A) Gustaf Andersson. Pehr (E) Enstrom. Anders Ersson. Jan (J) Jansson. Som närvarande vittnen underskrifva E. G. Nyström. L. G. Haglund. Handlande i Mariefred. Handlande i Mariefred. Att å andra sidan stående contract är rätteligen afskrifvet bestyrka J. C. Liedberg. C. C. Söderholm, f. d. StadsCasseur. Den Februarii f. m. Uti detta contract deltaga: Ulsta Kronoskatte under Äleby för : I förmed!. M:tl. D:o Frälseskatte dito d:o d:o. Bil. Litt N. (Afskrift.) Emellan undertecknade interessenter i Roten K:o ioo3 Kälsta och drängen Johan Fredr. Simsson, nuvarande vid Björkby i Ö. Selö, att såsom ordinarie Soldat tjena för Hoten emot följande vilkor, nemligen: 1:0 Gifves i legd 20 R:dr B:co, hvaraf J utgifves efter inskrifningen vid Recruterings-mötet och |, eller i3R:dr 16 sk. B:co, nästa höst 1820, samt till ko 16 R:dr 32 sk. B:co, då Soldaten den påfordrar. 2:0 Hemkall, bestående af 1 t:a råg och 1 t:a korn, 2 fjerdingar ärter, 2:ne lass hö och 1 tjog logbunden halm. 3:o Matår, bestående af 3:ne t:r spannmål, hälften råg och hälften korn, 1 LÄ torrt fläsk, 1 LÄ torrt kött, 1 fjerd, sill och 2 kappar salt. 4:o