Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det andra och väsendtligaste skälet var dock det, att man ville förskaffa sig penningar för så godt pris som möjligt, och då nu inom, landet var ondt om kapitaler och räntan i dåvarande stund högre än vid föreg:de tidpunkt, så är det ganska påtagligt att hvad R. St:r afsåga med utländska lånet vanns, nemi. att få pengar för bättre pris. Då man sålunda å ena sidan för ett föremål, som var absolut nödvändigt, sökte bereda medel, ville naturligtvis å andra sidan StatsUtsk:t för sådana saker, som icke voro absolut nödvändiga, men kunde vara önskvärda, ej föreslå R. St:r att skaffa sig penningar till hvad pris som helst, utan ansåg Utsk:t öfverensstämmande med en klok hushållning, att bestämma en Den 12 September e. m. maximigräns för lånets uptagande inom landet, eller att det ej linge öfverstiga det pris, som det sista jernvägslånet kostade. Om Gr. Mörner eller någon annan, som intresserar sig för soken, läser hvad som står på 2:dra och 3:dje raden i punkten, så finner han föreskrifvet: »att lånet ej får uptagas i annat fall, än att penningar blifva inom riket att tillgå mot ett pris, sorn icke öfverstiger kostnaden för det under innevarande år till fortsättning af statens jernvägsbyggnader utom riket, uptagne lån», men att det är fullm:ge obetaget att, om penningeställningen sådant medgifver, uplaga lån för billigare pris. Sjelfva kostnaden för utländska lånet är icke känd till sin närmaste siffra, men dock så mycket, att man någorlunda vet, hvad det går till, enär sjelfva anslaget, som skalf utgå till betäckande af ränta och amortering, redan är af R. St:r voteradt, och upgår till 1,460,000 rdr om året. Då lånet skal! på 38 år amorteras, kan man uträkna, att räntan är mellan 4 och 4 3/t %. Jag anhåller om bifall till punkten. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef förev:de punkt af R. o. Ad. bifallen. Biföllos. 8:de punkten. Gr. Mörner:
Billighelen af en sådan åtgärd i fråga oni dessa bränneriet', har icke ens försvararne af Utsk:s Betänk, kunnat bestrida, nemi. alt det är orimligt, att, dä jordbrukaren beröfvas rättigheten att tillverka bränvin, icke destomindre 6 eller 7 personer, hvilka fått dessa privilegier under andra förhållanden, skola deraf få sig begagna; och dä man icke dragit i betänkande att, med den rätt bränvinsförordningen tillägger K. M., inskränka bränvinsbränningen under de 2 nämnda mänaderne, synes mig, att man kan betaga dessa 6 eller 7 personer rättigheten till bränvinstillverkning. Tvifvelsutan afsågs nemi. icke med orden ”högst vigliga fall” i bränvinsförordningen den omständigheten, att R. St. skulle belägga tillverkningen med en hög skatt. Då man nu i fråga om bränvinsbrännare i allmänhet gjort en deduktion af K. M. rätt, som troligen aldrig varit afsedd, anser jag skäl förefinnas, att åt desse resolutioner gifva eo tolkning, som jag icke kan finna med meningen och andan af dem vara så uppenbart stridande, att den ju icke kunnat göras. Hr Hjärne: Jag får hembära min tacksamhet till den siste talaren, som så tydligt och klart framställt de juridiska skäl, som tala för min åsigt i denna fråga. Såsom jurist har han varit i bättre tillfälle, alt djupare intränga i ämnet, än jag kunnat göra. Då jag begärde ordet, ämnade jag göra eu sådan framställning. Jag vill fästa upmärksamheten derpå, att Disk. bar antagit såsom gifvet, alt K. M. afsagt sig rättigheten att återkalla dessa resolutioner. Det har blifvit leiuligen klart utredt, att man icke bör taga detta för så alldeles gifvet. När frågan nu står så, ser jag icke annat, än all då man medgifver, att i sjelfva sakens beskaffenhet skäl funnits för motionens väckande, det äfven vore lämpligt, att R. St. yttra sin åsigt i frågan, och anmäla den hos K. M., som då kommer att i sista hand pröfva, huruvida något i Saken kan åtgöras eller icke.
En tillökning uti detta Stats-anslag synes således blifva nödvändig, om Spinnhus - inrättningarne skola kunna vederbörligen underhållas Q^h uppfylla det med dem åsyftade ändamål. 4:0 Till Byggnader och Reparationer ä Kongl, Slottet, saint Kronans publika Hus i Stock-' hohn och Lands-Orterna. Uppå Staten bestås för detta behof 18,000 Jh.dr, deraf 12,000 R:dr äro anslagne till årliga Reparationer å Kongl. Slottet och de publika husen i Stockholm, samt 6,eoo B:dr till under* Ji.aUande af de publika husen i Landsorterna. •Detta Anslag har likväl för intet år varit tillräckligt, icke ens till blotta underhållandet, ännu mindre till förekommande högst nödi* ga Sen 14 Juli. 1337 ga Nybyggnader, utan bar, hvad som härutöfver erfordrats och varit af den beskaffenhet, att det icke kunnat uppskjutas, blifvit anvist att utgå af Hufvud Titelns besparingar. En tillökning häruti blifver således högst nödig, heldst betydliga Byggnader och Reparationer å Krono-Eängelserna i Götheborg , Upsala och Orebro samt Spinnhuset i Norrköping dels redan blifvit i Nåder beviljide, dels äro i underdånighet anrnäldte, och hvarföre kostnaden ensamt uppgår öfver 50,000 R.-dr; och i anseende till de förbättrade anstalter, som Eders Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt, i afseende på fangarnes värd och behandling, samt CorrectionsInrättningar, äro ofelbart ännu fle:a utgifter i denna väg från andra Län att förvänta. Dessutom förestå betydeliga af Eders Kongl. 4 Maj:t i Nåder anbefalla Reparat onev å Vesterås och Vadstena Slotts-byggnader.
Skolande Fullmäktige, sedan berörde ritning och kostnadsförslag till dem inkommit afgifva utlåtande rörande denna Revisorernes framställning. Hvad dernäst angår vattenuppfodringsverket vid stationen N:o 3, har Brandstyrelsen, jemte öfverlemnande af ett utaf Direktören Muncktell upprättadt kostnadsförslag å en dubbel tryckpump jemte rörledning till nämnde uppfordringsverk, slutande sig å 1,196 R:dr 29 sk. 4 rst. Ranko och åtföljdt af ett skriftligt anförande jemte 2:ne ritningar öfver tryckpumpen, uppå andragne skäl, hemställt om inrättande af en sådan tryckpump, Direktören Muncktell föreslagit. Som Fullmäktige, lika med Revis or erne, anse, att det quantum vatten, hvilket från den i stationen N:o 3 befintliga tryckpump kan uppfordras i reservoirerne kan blifva otillräckligt att ersätta den vattenmassa, som vid ett fortsatt anlitande deraf för de inre släcknings-anstalterne i båda Bankohusen möjligen behöfver aftappas; hvarföre och i händelse det nu varande tryckverket skulle under begagnandet komma i olag och till följd af sin sammansättning, särdeles hvad ventilernes anbringande beträffar, ej kunna med erforderlig skyndsamhet åter bringas i gång, en reservanstalt för vattnets obehindrade uppfordring är af väsendtlig nytta; få Fullmäktige, med åberopande af Protokollet för den 27 nästlidne Juni, hos Höglofl. Utskottet föreslå, att, för den anmärkte bristfällighetens afhjelpande ett förbättradt uppfordringsverk må anskaffas i enlighet med den plan, Direktören Muncktell, efter uppgjorde ritningar samt afgifvet kostnadsförslag uppgifvit och jemnlikt hvilken de nya rören komme att hufvudsakligen åtfölja de gamla, samt följaktligen vålla mindre svårigheter och kostnader, än eljest skolat blifva händelsen. Det åberopade kostnadsförslaget jemte ritningarne skola Höglofl. Utskottet tillhandahållas.
Emb.-Berätt else den 11 Juli 1844. 19 elen 20 December 1737 ytterligare bekräftadt påbud, ”att med kyrkoplikten borde förblifva efter förra vanligheten, intilldess den redan föreslagna nya Kyrko-ordningen kunde vid nästderpåföljde Riksdag öfverses;” ägde man ändock all anledning till den förmodan, att de förra betänkligheterna deremot, åter väckta och öfvervägda, snart måtte göra sig gällande; men likasom den förväntade nya Kyrko-ordningen sedermera och allt hittills uteblifvit, synes hufvudfrågan, eller den om sjelfva inrättningens lämplighet, icke hafva kommit under vidare skärskådan, åtminstone ej vunnit elt förtjent afseende, då i stället, tid efter annan och slutligen genom 1807 års Kongl. Förklaring, kyrkoplikten blifvit dels i vissa fall upphäfven, dels i andra åter stadgad; i sammanhang hvarmed föreskrifter jemväl meddelats, i ändamål att, oaktadt den dömdes motvilja, bringa kyrkoplikten till verkställighet. Det har stundom varit tvifvel underkasladt, huruvida uppenbar kyrkoplikt borde anses endast såsom ett försoningsmedel, eller såsom en del af bestraffningen. Kyrkolagen lemnar stöd åt den förra meningen. Deremot torde å andra sidan kunna invändas, alt hvarje offentlig botgöring egentligen är främmande för den protestantiska trosbekännelsen, äfvensom att lagen, då den för personer, som ej tillhöra Lutherska kyrkan, utsatt stockstraff i stället för kyrkoplikt, syntes antyda, att begreppet om straff vore med den sednare förenadt. De, som antagit sistnämnda mening, synas emedlertid numera, utan alt inlåta sig i bedömande om kyrkopliklens lämplighet i allmänhet, endast afse, att den borde för ljufnadsbrott bibehållas, såsom behöfligt för att afskräcka från sådana brott, så vida det derför, första gången, i lagen bestämda straff icke skulle i detta hänseende göra tillfyllest.
I Nyköping berättade man mig, att han ditkommit middagstiden den 16 och genast besökt landshöfding Öhmfelt, hos hvilken han någon stund fördröjt sig. I Wreta hade han talat vid kammarherre von Platen, men för öfrigt kunde jag genom mina indirekta frågor ej utröna, att han någonstädes uppehållit sig eller komprometterat sin höghet genom samtal med bönder. Norrköping hade han utan uppehåll passerat. I Linköping voro hans hästar bestälda till kl. 1 på natten och häraf finner jag tydligt, att han cj kunnat förspilla någon tid på politiken, då han på 1 dygn rest från Stockholm hit. I Nyköping mötte jag en resande, som med mycken begärelse efterfrågade stockholmsnyheter. Jag till-fredsstälde dess curiosité ' med sådana nouveller som redan voro tryckta i Gazetterna, nämligen de skedda befordringame, och pä min fråga om min herre kom från Skåne samt om han mött många resande, betalade han min nyfikenhet med en relation * Detta är påskriften &amp; de ifrågavarande i k. utrikesdepartementet befintliga brefven från Järta till Reuterholm.om Armfelts resa. Han sade sig omkring Eksjö hafva mött en svensk-tysk officer, hvars beskrifna figur och dekoration passade med Polett, som den 19 rest denna väg. Han hade med impatience efterfrågat Armfelt och sagt, att de efter aftal borde råkas i Ystad, der A. redan den 20 skulle inträffa, för att på samma postjakt fara öfver till Stralsund. Den resande hade Bedan fått veta, att Armfelt uppehållit sig några dagar på en gård nära Medevi, som han trodde vara Jung, och att han deri-från skulle denna dagen afresa. På dessa indicier sökte jag att i Linköping finna hvad väg han tagit, men hvarken fans namnet i dagboken eller kunde hållkarlen upplysa saken, emedan han trodde att Baron Armfelt rest från Karlskrona till Stockholm. Jag undvek att genom några precisa frågor röja mitt intérêt att utleta dess direktion och reste från Linköping till Bankeberg (första gästgifvaregården på skånska vägen) samt, då jag ej fann namnet der, stälde min kosa till Skeninge, hvarigenom närmaste vägen mellan Medevi och Ystad går.
Emellertid kunde jag ej undvika att gå förbi henne, men jag tror ej hon kände igen mig, fastän hon häftigt vände sig om och gaf mig en sträng, förkrossande blick. Troligen ansåg hon mig förtappad, derför att jag lemnade salen innan seancen var slut. Då jag kom ut på gatan, stannade jag och drog ett djupt andetag af lättnad. Det var ett qvalm der inne, ett qvalm, som verkade både på kropp och själ, och min följeslagarinna medgaf, att jag hade rätt i att det var tid på att komma derifrån. Jag har sedermera gjort förfrågningar om f. d. guvernanten, och fått höra att hon i ett par år tillhört Frälsningsarmén, att hon innehar kaptens rang och är en af arméns ifrigaste och verksammaste medlemmar. PÅ DÅRHUSET. Strax utanför staden, icke långt ifrån landsvägen, låg dårhuset. Det var en vacker byggnad med flyglar och en prydlig fasad. Det var också stadens förnämsta arkitektoniska mästerstycke, och alla resande, som kommo dit, måste ovilkorligen fara ut och bese det, och i resehandböcker var det enda märkvärdiga, man hade att säga om den lilla staden, att den hade ett ovanligt vackert och väl organiseradt hospital för sinnessjuka. Det fans verkligen för öfrigt ingenting att bese i staden. Gatorna voro breda och folktomma, och torget var om sommaren öfverväxt af ogräs. På senare tiden hade man uppfört flere nya hus i en af stadens utkanter; man ville härma hufvudstaden och anlägga en villastad, och det blef plötsligen modernt att flytta in i de nya husen och torka ut fukten der. Man gjorde allt för att pryda den nya stadsdelen, anlade små, fyrkantiga trädgårdar med buskar och blomsterrabatter, och målade tak och förstugor i brokiga färger. Men man hade icke framgång i dessa sträfvanden; för besparings skull hade man bygt husen med tunna väggar och dåliga trossbottnar; för besparings skull ville man också ha så många våningar som möjligt att hyra ut, och derför sågo husen ut som lador eller kaserner.
Då frågar jag, hvad skall väl Generaltälttygmästare-embetet, Krigs-Coll., Förvaltn. af Sjö-ärendena göra? Denna komité skall icke allenast innefatta allt vetenskapligt och tekniskt, den skall äfven hafva det administrativa. Om man då går till motionen och frågar genom hvilka medel allt detta skall kunna åstadkommas, så tyckes svaret ligga deri, att det skall vara en ansvarig komité. Inför hvem skall den vara ansvarig? Inför R. St:r? Kan det vara motionärens mening att vi skola återgå till de tider, då vi hade Sekreta sig detaljerna af den verkställande makten? Eller är det meningen, att de skola ansvara inför K. M.? Om så är, hemställer jag, tror motionären att de myndigheter, som f. n. hafva sig anförtrodd Arméens och Flottans beväring, icke äro inför Konungen ansvarige för hvad de göra? Jag tror ej att ansvaret blir mindre nu, än om ett 1 O-mannaeller 20-manna-råd inrättades. Således, detj der vigtiga ansvaret, det är en fras, på hvilken jag ej anser mig kunna bygga. Men nu, beträffande Komitén, så får jag åter uprepa, att jag är långt ifrån att hafva något emot ändamålsenligt organiserade komitéer, ehuru jag icke tror dem ega någon så undergörande makt, som motionären tyckes antaga. Det finnes tvenne slags komitéer. Det ena har till hufvudsakligt föremål att sysselsätta sig med ge - 510 Den 30 November e. m. nerella vyer. Till denna kategori hörer den redan organiserade Svensk-Norska Artilleri-komitéen, och härtill skulle äfven räknas en komité, hvars ändamål vore att åstadkomma enhet i Arméens och Flottans beväpning i erforderliga fall. Det andra slaget är Special-komitéer, eller sådana, som hafva till föremål utredandet af vissa speciella frågor. Dessa kunna tydligen ej, såsom de förra, en gång för alla tillsättas, utan måste bildas för hvarje särskildt förekommande specielt fall. Om frågan är att utreda den ändamålsenligaste konstruktionen af handgevären, så måste Komitéen sammansättas af helt andra personer, än om t. ex. kruttillverkningen eller fordons-konstruktionen vore föremålet för utredningen.
Genom den nya lagen om boskilnad är, på sätt Utskottet angifvit, ett steg taget att skydda hustrun mot mannens vanvård om hennes egendom, och jag har för det närvarande ansett betänkligt att gå längre samt förty för min del inom Utskottet tillstyrkt att motionen må förfalla. “ af Herr Friherre Armfelt, M.: ”Sedan tre Riks-Stånd numera för sin del beslutat att, i motsats med hvad Dtskottet i ett föregående betänkande föreslagit, äfven myndig qvinna skall i vissa fall stå under giftomans inseende, så finner jag för min del ej vidare skäl att biträda hvad Utskottet i detta betänkande föreslagit i afseende å 8 Kap. 1 § Giftermåls-Balken; hvarföre, och då förändring i stadgandena om mannens målsmansrätt för hustrun icke synas mig kunna lämpligen företagas annat än i sammanhang med ändring af förenämnda lagrum, jag, för min del, anser motionen för det närvarande icke böra af Rikets Ständer bifallas.“ Herr Carlén har begärt få antecknadt, att han ej deltagit i detta ärendes afgörande. Bih. till R. St. T.ag-ZJtskottets Utlåtande 80. i JW 80. Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Nov. 1863, kl. 3 e. ra. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 57, öfver motion om förändring af Kongl. Förordningen, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855.
°“närn.,ies 1 tölTa berättelse,!, bär under \L åd, f f°™.k,at dem med omkring 120 tunneland, samt betyda *>tt iordhU^3 flj!kana^en* Öfversten, som för bestridande af >tt jordbruk foijer det aldre sättet, att, genom anläggning af jordtorp berell arbfar.eIl 1 T. 3f od,lu»arnes tillväxt, bär, utom dea längd Wignader dertill erfodrats, äfven utfört flere mekaniska anläggningar såLandsh. Femårs-Berättelse för Stochholms Län. Ö° 0 a’ .-1 och grvn-qvarnar, sgm lemna utmärkt god tillverkning, hvaraf £iÄnenIryin?d dubbelverk af jern, samt ett Imber"!- ningsmachineri af sällsynt föirdelaklg sammansättning. Tl sö Utom betydliga odlingar vid Udby och‘ *h sedan Udby socken tillhörige ,Yiktualie-band anden C. ^brebamsen £ #f qvarnar är .83. nedbrunni ägaren drifis genom sten och 3 våningars j » dubbel utvexling, hvarmed hissnings-raa förträfiligt inrättad mekanik med ^ "tT~7v;lkrt för orten och Imfchineri och slipverk jemväl utmärkt genom föreningen 1Ä”3® - u .a^ <«»*»• *■- Skebol i Botkyrka -eken en Herr Grefve C. C. Piper, kafva 70,t“”n'a"i >Xydimdc,tillhörigt Herr säteriet Djursholm ' »“^f^h^t EXfrU Grefvinnan Wirsén,; >64 Stats-Råilel m. ”>• Grefve ^ | mossar; vid Rydboholm tunnland, dels ofruktbar ängsmark, dels ka Gref„ M. Brahes En i Ryds socken, tillhörigt en al 1J "aptem„
Transport: 1,645,874: 40. 3. 1,750,551: 38. 10. — 30 — Transport: till deltagarne i aftappningen af Stenkulls-, Mellanoch Mexarps-sjöarne inom Qvenneberga, Slätthögs och Mistelås socknar af Albo härad, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å liela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden, r , dito i aftappningen och sänkningen af sjön Möckeln mellan Albo och Sunnerbo härader, emot dito dito, inom Hallands län: till vederbörande jordägare invid Himble å, för samma ås upprensning, å 4,533 R:dr 16 sk., emot inbetalning af 5 pro 1 cent årligen å denna summa, dervid bör beräknas 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog år 1848, „ vederbörande jordägare invid Tollereds å, af 2,133 Rdr 16 sk., för upprensningen af denna a, emot dito dito, — - „ deltagarne i upprensningen af Ysby å inom Walda, Tölö och Släps socknar af Fjäre härad, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å liela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden, inom Elfsborgs län: till deltagarne i sänkningen af Hasserås sjön samt upprensningen af Lerbg och Snapperuds elfvar inom Åmåls och Mo socknar, emot inbetalning af 5 procent årligen å ursprungliga lånesumman, med beräkning af 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog efter 1851 års slut, delägarne i Hössna-mader inom Hössna och Knättle socknar, för utdikning deraf, å 8,386 Rdr, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela denna summa, under 14 \ år efter 1853 års slut, 1,645,874: 40. 3. 1,750,551: 38. 10. 2,000: 4,533: 16. — 4,379: 26.
För den Revision, som begynnes den 1 Juni 1854: till Revisor: Herr Consulen L. N. Eneqvist, till Suppleant: Handlanden i Wisby C. AEngbom; För den Revision, som begynnes den 1 Juni 1855: till Revisor: Handlanden C. fl. Wallér, till Suppleant: Handlanden J. P. Aberg; och För den Revision, som begynnes den 1 Juni 1856: till Revisor: Handlanden, Herr Consulen B. Kramér, till Suppleant: Handlanden C. J. Kolmodin. Om hvilka val underrättelse skulle genom utdrag af protokollet meddelas. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial, N:o 5, om val af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskont-verkens räkenskaper. Härvid förekommo: l:o Utskottets framställning, i fråga om förändringar i grunderna för utseende af Revisorer öfver Banko-diskont-verket, till förekommande af omvägar och tidsutdrägt vid nya val, under vissa förhållanden. För detta ändamål beslöt Borgare-Ståndet, 4:o att anmoda ej mindre BankoFullmägtige att i November månad det föregående året, eller det år, för hvilket granskningen skall ske, i stället för under December månad, såsom hitintills öfligt varit, till Kongl. 100 Prot.-Utdrag den 14 Januari 1854.
»Det måste jag säga», sa Villy litet kort, »att ni har ett sätt att läsa baklänges, fröken Ester, som –» »Vill man förstå en sak rätt, så måste man allt läsa den baklänges», afbröt Ester muntert, »eller hvad tror tant Lova?» Men tant Lova trodde ingenting. Det kändes presis som om min röst skulle ha »skurit i», den med, och så teg jag; men efteråt, när jag tänkte öfver saken, så tyckte jag allt, att Ester hade bra orätt. Hur svag en människa än må vara till förståndet, så inte lär hon väl ändå kunna vilja bli komediant, när hon eller han kan få vara Kung! Och hvad de där höjderna angår, så begrep jag inte riktigt. Blir det revolusjon, det Gud förhindre, så får man väl hålla till litet hvar stans, tänker jag. Nu åt vi middag på Stadskällaren, som har den allra näpnaste trädgård, fast där inte fanns stort med grönt att skryta af ännu, och så for vi hem med den sista båten. Det blef en färd som Lovan sent glömmer! Skymningen kom, inte så där på en gång, utan som om den smugit sig fram. Vattnet var så blankt och stilla. Slottet försvann uti ett stort rödgult moln, och allt var så märkvärdigt tyst. Ja, obegripligt härligt var det! Få människor fanns ombord, och ingen enda tycktes hågad att prata. Jag satt och höll Gustafs hand i min, och kände mig så ung och lycklig, att jag nästan skämdes. En bit från oss satt Ester med ansiktet vändt mot solnedgången, och bredvid henne stod Villy och höll handen stödd mot soffans ryggstöd. De var bleka båda två. Kring Esters läppar låg ett svagt leende, och hennes ögon var så ovanligt djupa och mörka. – Och Villygossen? Ja, kanske skulle han neka om jag frågade honom nu, men då kände jag, att han var både »sentimental» och lycklig! När vi kom i närheten af land, hvem fick jag se stå där, trygg och lugn, med de spejande ögonen dubbelt spejande mot vanligt, om inte Krycke! Ester lutade sig med en snabb rörelse framåt och vinkade.
Skall åkerjorden till trädesbruk indelas, och ligger äng så i sammanhang dermed, att den måste i gärdena inbegripas; då skall den äng delägarne imellan, så skiftas, att de alla deraf inom hvartdera gärdet få hvar sin lott efter samma förhållande, som de i hela delningsmassan del äga; Och så vidt ske kan, varde hvars och ens skifte i äng lagdt i sammanhang med dess åkerskifte. All annan äng skall särskildt så skiftas, att hvarje delägare erhåller deraf fvllnaden i sitt belopp; Och varde hvars och ens lott, så vidt möjligt är, sammandragen eller i så få skiften indelad, som ske kan. Ej må antalet af sådane ängskiften större vara, än fyra på hvarje delägares lott. §11. Af all jord, som i utbrytning eller skifte ingår, skall hvarje stycke mot annat värderas efter deras olika godhet, innan skifte sker eller plan dertill uppgöres. Har jord vunnit stadigvarande förbättring; då skall den derefter uppskattas. Häfd, som icke åstadkommit sådan förbättring, må ej afses. Alla delar af det område, som delas skall, vardén sig imellan jemförde och efter en gemensam grund värderade. Sedan beräknas i delningen hvarje stycke efter sammanlagd godhet och vidd. Vid jordens värdering galle delägarnes beslut, der de ense äro. Eljest skola skiftesmännen derom besluta. Der vexelbruk inrättas, äge den delägare, som afstår större vidd af odlad jord eller sådan, som är bättre häfdad, än den han återfår, att af de öfriga, som erhålla den större vidden af odlad jord eller den bättre häfdade jorden, njuta ersättning för den bristande häfden. Sker indelning till trädesbruk; vare då den, som erhåller den större vidden af odlad jord eller den bättre häfdade jorden, ej skyldig att ersätta odlingskostnad å större del deraf, än honom i åker rätteligen tillkommer. För den odlade jord, hvilken icke sålunda till åker bibehålles, bekostas odlingsersättningen af delägarne samfäldt.