Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den kortare tiden af tre år mellan riksdagarne har redan visat den glädjande erfarenheten af mera öfverensstämmelse och enhet i åsigter så väl rörande tulloch bränvinslagstiftningen, som äfven i fråga om förändringen af vår civiloch kriminallagstiftning i en mera frisinnad och tidsenlig rigtning — ett resultat säkert i väsendtlig mån härledande sig från representanternas närmare bekantskap med dessa ärenden och det tillfälle pressen derigenom erhållit att med sin upmärksamhet närmare följa desamma. Icke heller kan jag dela Hr Nordenfelts föreställning om opinionen i landsorten, att man der anser sig hafva »tillräckligt med riksdagar» och följaktligen vore temligen likgiltig för desamma. Jag beklagar, om förhållandet är sådant i det höfdingedöme, hvars styresman Hr Nordenfelt är, men jag tror för allt fall, att en sådan motvilja härleder sig just från de långvariga riksdagarne. För min del har jag erfarit alldeles motsatsen till hvad Hr Nordenfelt yttrat, under samtal med åtskillige af allmogens representanter vid innevide riksdag, hvilka sagt sig vilja med ett ganska lifligt intresse understödja motionen, och som äfven för den framgång den rönt i Konst.Utsk:t har att tacka, utom dess upiyste Hr Ordförande, hufvudsakligen Borgareoch BondeStms ledamöter, hvilka samtligen understödt densamma. Frih. Raab, Adam Christian: För min del kan jag icke annat än på det högsta önska framgång åt detta Konst. Utskits förslag. Jag har derföre också endast begärt ordet, för att få beröra ett par af de punkter, öfver hvilka Gr. Mörner uttalat sitt ogillande. Hr Gr:n hyste betänkligheter i afs:de på afgifvandet af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de statsverkets tillstånd och behof, emedan Hr Gr:n ansåg att det icke läte sig göra att K. M:t framställde förslag till ändring endast i de delar, som behöfde ändras. Ännu mera i ögonen fallande är Hr Grins fruktan för eu omstöpning i bevillningen. I detta alside kan jag dock icke finna någon fara, då alla §§ i R. O. äro så ändrade, att endast de delar skola granskas, i hvilka motioner blifvit väckte.
s 1293, 1294, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s io83, bif. af Adeln, IX s 1090, af BondeStåndet, IX s uo3. IntendentsÄmbetet, Öfver-, ställes under Ecclesiastik-FörValtningsCliefen. Särsk. Utskottets Förslag, XI s i5i, jfr i84> i85. InteresseMedel, I 1. s 841* Inventarium å Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar, rättighet för Arrén - *49 delnnehaf varén att begagna, II s 5n, 5l2. Invisningar, örn enskild* personers rättighet, alt utfärda och i anledning deraf om tillägg i 6 §. 4 Gap. UtsökningsBalken. Motion, remitt. till Stats-, Bancooch LagUtskotten, II s 1197. Utskottens Betänkande, IV 3. s 79-— återrem. af PresteSlåndet, IX. s 5ySf af BondeStändet, IX s 590, af BorgareStåndet, IX s 6g3. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 4*4'— 438, bif. af PresteStåndet, IX s 1206, af BondeStändet, IX s 131 o, af BorgareStåndet, IX s ia34- Underd. Nytt Utlåtande, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Svar å den underd. skrifvelsen, IV 6. s 6o5 — 608, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 481, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX 3. s 483, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s 484- RiksdagsBeslutet, §. 44- Jord, om användande af den till Städerne donerade; Motion, remitt. till Ekon. Utjskottet, II s 1396.
Det är således både i analogie med ett redan befintligt Grundlags-stadgande och i öfverensstämmelse med dettas nödtvunget utsträckta tillämpning , som ConstitutionsUtskottet får, till Grundlagsenlig åtgärd vördsamligen framställa det förslag, att i sista momentet af ofvanberörda Riksdagsordningens 29 efter orden: ”till hvilket Utskott uppkomna frågor och ämnen böra remitteras,” följande tillägg måtte inflyta : ”eller huruvida de slutligen skola till förstärkt Utskott hänskjutas och Stånden ej m. m.” Stockholm den 13 December 1823. 353 Constitutions-Vtskotkets betänkanden. Ankom den 19 December 1O23. Försträckte Constitutions Utskottets Memorial ill Riksens Ständer, rörande förloppet af en anstäld votering. Till följd af samtlige Respective RiksStåndens, på ConstitutionsUtskottets anmälan, fattade beslut, har i dag detta Utskott, förstärkt till Tjugu Ledamöter af hvarje Stånd, sammanträdt för att, jemlikt 56 §. Regeringsformen, rösta öfver nedanstående godkända Proposition : ”Den som vill att, enligt ConstitutionsUtskottets förslag, Landoch Sjöförsvarets ärenden skola i StatsRådet af en enda KrigsMinister föredragas, röste Ja.” *’Den det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, framställes, till Grundlagsenlig behandling, det förslag vid 6 §. Regeringsformen, att en KrigsMinister må föredraga Landförsvarets och en SjöMinister Sjöförsvarets ärenden samt, i följd deraf, genom 5 §. stadgas StatsRådspersonalens tillökning med En Ledamot,” hvilken votering, Grundlagsbehörigen förrättad, sålunda utfallit att, Constitutions-Utskottets Betänkanden. 352 vid Sedlarnes uppsummerande, befunnits gifna, sedan en casserats: TjuguSex Ja och FemtioTvå Nej. Stochholm den 18 December 1823. Ankom den 20 December 1823.
Det är utan tvifvel i afsigt att öka samhällets tillgångar till Ststsutgifternes bestridande, som man yrkat en förändring med recognitions-skogames disposition; men om å ena sidan man betänker, huru obetydlig denna tillgång skulle blifva, i jemförelse med Rikets öfrige Skogar, i synnerhet då man icke lär kunna eller vilja kullkasta redan afgjorde och bekräftade skatteköp, eller hindra de Bruksägare, som redan sig anmält till erhållande deraf, att i förut bestämd ordning få dessa afr handlingar afslutade; och å den andra sidan påminner sig, hvad de personer vågat, och huru de gagnat det allmänna, som uti aflägsne ödemarker, på grund af dessa upplåtelser, ingått i sådane kostsamma anläggningar, och man skall efter en sådan undersökning erkänna, att om i det ena afseendet rättvisan fordrar, att hvad redan är lofvadt, förblifver oTubbadt, bevisar också Statens verkliga fördel af samma förhållande, att dervid är mera vunnit, än förloradt. Den 29 Maji. 649 Om man betraktar vidden af de rymder, tom ännu inom Sveriges Landamären äro blott skogbeväxte, och der skogen dels är obegagnad, dels har föga eller intet värde, skall man också finna, att, i det hela tagit, är det icke Skogstillgång, som i Sverige saknas, men utväg att kunna med fördel den använda, och att hindren i detta afseende äro hufvudsakligen af tvänne slag, det ena: afiägsenheten, som förorsakar för dryg transportkostnad, och ofta gör sjelfva transporten omöjlig; det andra elimatets hårdhet och jordmånens beskaffenhet, som gör, att odlingar föga kunna företagas, och att bostäder 'i samma nion blifva sällsynte. Om man erinrar sig, att det icke är blott upplåtelse åt enskilta, utan understöd, uppmuntringar och frihets år, som i de flesta fall erfordras, om dessa hittills onyttjade tillgångar skola blifva användbare, och ödemarkerne befolkade, så lärer man också finna, att Staten har förbindelse till de enskilta personer, som redan, jemte afgift till Kronan, till en sådan befolkning utan någon dess kostnad bidragit, och i aflägsna trakter skapat nya näringar.
Särskilta Utskottet, såsom ock dess Ordförande enskilt, har inför Riksens Ständers ögon framlagt en berättelse öfver det olyckliga tillstånd, hvaruti Riket i närvarande stund sig befinner, i anseende till dess penningeställning; det har äfven utrönt, att en dei’- 984 Riksdagen 1815. till hufvudsakligen bidragande orsak är den öfver all höfva tillåtne import af Engelska manufacturer samt utländskt bränvin, hvilken inom några år dragit flere millioner ur Riket, utom det att en högst skadlig smak för bruket af utländska bomullsvahror inritat sig till och med i de mindre medborgs-classerna, som nu med svårighet står att utrota, men som, så väl för nuvarande tid som framtiden, är att anse som en kräfta för Staten; och hvilket desse Herrar förut lätteligen bordt kunna inse, då en hvar enskilt kunnat uträkna påföljden af sådane mått och steg. Då nu härtill lägges, att vid flera tillfällen särskilte tillåtelser blifvit enskilte personer så väl som handlande i Götheborg meddelte till införande så väl af förbudne bomullsvahror som bränvin, utan att en sådan tillåtelse blifvit andra städer och handlande i allmänhet beviljad, samt intet behörigt afseende blifvit gjordt på Ständernas önskan vid sista Riksdag, att blott utländska nödvändighetsvahror, hvartill luxe-articlar icke kunna räknas, samt ett inskränkt quantum bränvin måtte i Riket få införas, så synes detta allt vara dels af monopolisk beskaffenhet, dels i det hela alldeles stridande emot landets sannskyldiga nytta, och således anledning icke fattas till anmärkning i grund af 107 § i Regerings-Formen. Emot Särskilta Utskottets Herrar Ledamöter af alla Stånd, hvilkas patriotiska nit, forskningsgåfva och frimodighet gjort ett djupt intryck hos medborgare och yttermera väckt deras uppmärksamhet på sakernas närvarande bedröfliga ställning, genom hvilket allt de tillvunnit sig allmänhetens och i synnerhet de upplystes tacksamhet och aktning, skulle ett sådant beslut varit en verklig förebråelse och indirect tillvitelse att hafva misstagit sig och gjort ogrundade uppgifter, hvarigenom Ständerna och allmänheten kunnat förvillas och ledas bakom ljuset.
Trots det blomsterrika, österländska spåket röjer dock hennes poesi obestridligt inflytande af europeisk diktning. En del af hennes dikter utkom i samling för ungefär två år sedan under titeln » Afsus » (Suckar). I sanning en ypperlig rubrik för dessa sånger, hvilka genomströmmas af ett bedraget kvinnohjärtas dofva smärta och vemod. Arbetet väckte uppseende oeh fick snabb spridning. Grundliga kännare af turkiskan loforda språkets välljud, känslans innerlighet och tankarnes flykt. En del af dessa dikter har öfversatts till franskan, och andra ha iklädts ungersk dräkt af en ung orientalist i Budapest. I hvarje fall tillhör denna turkiska skaldinna, som är lika förtrogen med europeisk odling och vesterländsk kultur som med sitt hemlands känslolif och seder, de mest fängslande företeelser i den underbara staden vid Bosporen. På gatan enligt turkiskt bruk beslöjad och omhöljd af den säeklika » feredschens » böljande veck, träder i föräldrahuset den knappt tjugufemåriga, blomstrande unga kvinnan besökaren till mötes med obeslöjadt ansikte, lik en förnäm europeisk dam. Skaldinnans salong är ett helt hemtrefligt gemak med två fönster ut mot Bosporens härliga panorama. Med undantag af några dyrbara orientaliska mattor erinrar här knappast något om ett turkiskt hem. Taflor och stålstick betacka väggarna, illustrerade verk och fotografier ligga på bordet, bekväma stolar inbjuda till hvila. Beständigt på nytt hänförd af det tjusande sceneriet, tillbringar här Nigjar så många timmar, läsande, drömmande, diktande, målande; drömmande mycket ofta om denna stora vida värld, om hvilken hennes böcker förtälja henne — henne, den i det fördolda doftande österländska blomman. Iduns julklappsbazar. (Forts.) XXXVI. En liten praktisk julklapp till unga flickor är en väska af något brokigt eller broderadt tyg, fodrad med grå domestik och så bred och djup, att ett par skor rymmas däri. I öfre kanten förses väskan med en dragsko med några breda sideneller ylleband igenom. Den bäres då lätt på armen under färden till någon fest, där dansskor ej få saknas. Bordlöpare eller buffetduk.
Riksdags-Ordningen. XI. B. 243. A. 281. — N:o 45. i anledning af Preste-Ståndels återremiss af Memorialet N:o 35, innehållande volerings-propositioner rörande Utskottets ( 52 ) förslag i Memorialet N:o 15, till ändring i 39:de §. Riksdagsordningen. XI. B. 243. A. 281. Constitutions-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 46. i anledning af Preste-Ståndets ålerremiss af Memorialet N:o 37, innefattande hemställan om volerings-propositioner angående det i Memorialet N:o 17 afgifna förslag till ändring af 14:de §. Riksdags-Ordningen. XI. B. 244. A. 281. N:o 47. med Utlåtande om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring i 39, 40, m. fl. §§. i Regerings-Formen och 4, 6, m. fl. §§. i Riksdags-Ordningen, i afseende på sättet för Riks-Slyrelsens förande i vissa fall. XI. B. 315, 372. XII. 4. A. 7. XV. E. 175. — N:o 48. i anledning af två Stånds ålerremiss af Memorialet N:o 40, innehållande förslag till ändringar i 56 och 81 §§. Regerings-Formen samt 29 §. 1 momentet Riksdags-Ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i grundlagarne. XI. B. 373. XII. A. 62. U 362. A. 420. XIII.
Men vi hafva nu erfarit, att detta hufvudsyfte blott i ringa mån upptagit R. o. Ad:s tid, då deremot andra ämnen så mycket lifligare blifvit framställda. Det må derföre äfven tillåtas mig att, innan jag öfvergår till sjelfva hufvudfrågan, göra några betraktelser. Under de sednaste dagarnes diskussion har icke sällan blifvit framställd den sats, att vår tullagstiftning icke i någon väsendtlig mån inverkat på ställningen i landet. För min del vill jag icke heller tillmäta tullagstiftningen något afgörande inflytande på den finansiella ställningen, men jag kan icke förneka att denna lagstiftning kan och måste på dessa förhållanden inverka. En talare har, såsom stöd för den tröst han gifvit R. o. Ad. att allt skulle stå väl till, låtit oss höra en urkund från 1790- talet, för att derigenom ådagalägga, att, ehuru man för 70 år sedan klagade deröfver, att man här i landet hushållande illa, så står staten likväl ännu på benen. Jag tror att denna klagan var väl berättigad och att regeringen handlade klokt, då den varnade för den olycksdigra lusten att lefva öfver sina tillgångar och genom njutningar af alla slag uppoffra nutid och framtid. Jag läser historien på annat sätt än den värde talaren. Om jag börjar med Gustaf Wasa, se vi huru han, trotsande folkets vidskepelse, tillgrep klockorna från kyrkorna och silfret från altarne för att frigöra sitt land från det utländska penningeväl ’e, som då tyngde oss. Carl IX och Carl XI voro stora hushållare och stränga herrar, som egnade mycken uppmärksamhet åt landets finanser. Den ll:te Carl hade t. o. m. förmågan att samla stora skatter, som hans son hade lika stor Den 30 Maj. 679 förmåga att göra slut på. Under denna tid hade herrskarne hållit folket ifrån att lefva öfver sina tillgångar. Nu följde den s. k. frihetstiden och derunder disponerades bankens tillgångar af den, som för tillfället hade magten. Det ena systemet utträngde det andra och landet måste undergå en svår kris. Detsamma kommer ock att hända oss så snart penningeupplåningen stoppar.
Därpå började han plötsligt: » Ave, mamma har en gång nämnt, att du i din ungdom varit bekant med von Hejkels familj, och mamma har också någon gång nämnt fröken Lavinia. Säg, är månne ej denna sedermera så egenrättfärdiga dam ej indirekt orsaken till hans moraliska förfall? Mamma har omedvetet skildrat henne som en simpel kokett. Hon dog ju ärad som ett dygdemönster. » Jag slapp att svara på Eriks fråga, ty vi voro nu vid trappan till min tillfälliga bostad, men Lavinias namn — det verkliga, förstås — frammanade med ens för minnet det gamla herresätet, där jag först såg henne och så ofta med ungdomens vaknande undran sett hennes lek med hvarje ung man, som kom i hennes närhet. Senare i lifvet fick jag se de vidtgående följderna af denna, för hvarje människa ovärdiga lek med själar; det är dödsbringande smittstoff i oa dylik. n ^ Männen filosofera bättre öfver människohjärtat än kvinnan, men hon läser däri bättre än de. Rousseau. När våren kom. [TV * * ådant litet blekt barn, » sade förbigående. wfi En och annan ryckte på axlarna och talade i öfverlägsen ton om brist på sol, dålig luft och otillräcklig föda. Många gingo väl också förbi, utan att kasta en enda blick till lilla Majas fönster. Men nu, när våren snart skulle komma och stängda hjärtan öppnades för att släppa in den lifgifvande solen, när hvarenda halfutsprucken blåsippa har sin egen lilla saga, som sedan lefver i minnet hos skogens vaggande grässtrån, då göra sådana där stora, glänsande barnögen som lilla Majas ett vemodigt intryck på vekhjärtade idealister, och de möta den sorgsna, längtande blicken med ett litet små- leende och en vänlig nick. Och lilla Maja nickade igen och talade om för sin stackars bleka mamma, som satt till hälften begrafd bakom en hög bländande hvitt linne, att stora herrar nickade åt Maja, och modern drog ur en tråckeltråd, lyfte litet på hufvudet och log. Ett stackars stelnadt leende, som hårdfrusit i vinterns köld på de färglösa läpparne.
276 —- ny redaction af 5 §. 23 Cap 286 — ändring af 5 §. i5 Cap 3o9 Ädelfors’s Guldverk: användande af den dertill lydande egendom med tillhörigheter 335 Ö Öland: ifrågaställdt upphäfvande af förbudet emot de der befintliga Kronohemman® försäljande till Skatte . 53 — förändrad indelning af Båtsmansrotarne derstädes 284 — yrkadt upphäfvande af åsatt ränta å utmarken derstädes .3x4 Österoch Vester-Rekarnes Härader: sjöledes förskaffande af Räntegifvarnes Afradsoch Kronotionde r'”" Spannmål 87 Örebro Stad: uppförande af ett nytt Seholhus derstädes, genom upp - Register ofver Rikets Ständers und. Skrifvelser. 87 N:o låtelse af en Örebro Slott tillhörig tomt 133 Öfverskott på Stats -Verkets inkomster : öfverlemnande deraf till Riksgälds-Contoiret • .212 — bestridda utgifter och beviljade af skrifningar derå . 220 Öregrunds Stad: ansökning om byggnadshjelp dertill 323 REGISTER öfver Expe~ dä i ons~ (IIs hot tets till Rikets Ständer aflcltna Memorial, samt öfver dess förslag till underdåniga Adresser, vid Riksdagen i Stockholm, åren i 82 8—i83ot Numer a rdet utlåtna Memorialet» A Adress3 lyckönsknings-1 till H. M. Konungen i anledning af H. K. H. Alf-» Furstens födelse 18 — till H.M. Drottningen, isamma ämne 19 — till H. K. H. Kron-Prinsen dito 20 — till H. K. H. Prinsessan Sophia Albertina dito dito 21 Adress_, condoleance-, till II. M. Konungen, i anledning af H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle 4 3 AdresSj i anledning af JL M.
När de äro gjorda, så återstår för ett Utsk. ingenting annat, än att afgifva förslag till sarnmanjemkning af Ståndens olika beslut eller till omröstningar deröfver. Const.Utsk. har, i afseende på vallagen, ingifvit tvänne betänkm; det ena N:o 38 och det andra N:o 85, förra delen. Huru skulle nu Utsk. kunna, rörrde vallagen, ingifva något annat förslag, än till voter:s-propos:r, ifall Ståndens beslut blifva skiljaktiga? 1 hänseende till kamrarnes bildande har Utsk. likaledes inkommit med tvänne förslag. Det ena är betänk. N:o 68, det andra N:o 85, sednare delen, så att äfven i delta fall återstår ej för Utsk., efter min förmening, någon annan laglig rätt, än den, att äfven härutinnan inkomma med förslag till voler:spropos. mellan olika beslut. Begge frågorna stå således på samma punkt, utan att Utsk. kan komma längre än jag nu visat. Const.Utsk. må i alla fall, för sin del, göra hvad det för godt finner; men för R. o. Ad. tror jag icke det vara skäl att låta ett förslag, som Ståndet ansåge oriktigt, antagas endast af fruktan att få andra, som möjligen vore än värre, eller mindre lagligt tillkomna. Om vi således kunna ogilla förslaget, så återkomma vi till frågan, om vi skola göra det i dess helhet, eller om vi skola behandla detsamma punktvis. D detta hänseende finnas trenne vägar att begagna Den 17 April e. m. Vi veta att ett Stånd gillat betänk, i dess helhet, och att ett annat ogillat det jemväl i dess helhet. Vi kunna välja hvilkendera vi vilja af dessa ?.:ne utvägar, eller ock taga den 3:dje, att afgöra frågorna punktvis. Men för hvilkendera vi besluta oss, så, emedan intet Stånds mening får förtryckas, är det oundgängligt att saken kommer till förstärkt Const.Ulskott. Skola vi nu göra, såsom man säger, processen kort, eller så lång som möjligt?
Om icke all kostnad för de för krigets förande afsedda anstalter under fredstid blir orimligt dyr, för att icke med många använda uttrycket af bortkastade penningar; om icke, mer än i många dylika fall, i det nu förekommande förtjenar tagas i betraktande den äfven meddelade upplysningen att de, som vid ifrågavarande corps uppfostras, erhålla ett kunskapsmått, hvarigenom de med lätthet kunna vinna förmånlig anställning på annat håll, och månne man icke nog uteslutande fäster sig endast vid vapnets fördel, då man fördömmer den militäriska uppfostran, som äfven bibringar skicklighet att gagna i fredliga yrken? och slutligen 63 Om man, såsom betänkandet omförmäler, följdriktigt kan framställa såsom en sats att bygga på, att ett sjöförsvar, grundadt på batterier och ångfartyg, afsedda för samma farvatten som de förra, verkligen står närmare det s. k. yttre sjöförsvarets materiel, än de roddkanonbåtar, som fordom måste färdas öfver hvarje del af Östersjön och som äro beräknade att begagnas ännu i nio års tid, med till dem hörande ångfartyg? På svaren å dessa frågor beror nyttan, icke utaf att inbespara anslag, ty sådant bar i detta fall icke blifvit ifrågasatt, utan af att förvandla Kanonierer till Matroser. Hvad slutligen öfningen vidkommer, skulle det blifva att taga utrymmet alltför mycket i anspråk, om jag skulle utförligare redogöra för de beräkningar, på grund af hvilka jag kommit till den slutsats jag önskar anföra och som öfvertygat mig att, genom meddelande af olika öfning i mån af den olika tjenstgöring den ena eller andra delen af sjöförsvarets personal är afsedd att under krig bestrida, ett vida fördelaktigare resultat står att vinna, än det betänkandet föreslår, eller, att antingen detsamma kan erhållas med mindre anslag än det uppgifna, eller ock att, med ett lika stort anslag, större fördelar kunna erhållas. De äro tillfyllestgörande för mig, för att stadga min öfvertygelse om skyldigheten att söka fästa andras uppmärksamhet derpå, oell Styrelsen eger i sin hand bästa tillgång på uppgifter för att närmare granska förhållandet, och då för öfrigt ett dylikt ordnande kan ske på mera än ett sätt, anföres nedanstående snarare såsom exempel på ett sätt derför.
Departementets expensmedelsräkning för år 1860. Utdrag af Protokollet öfver Edde siastik-är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet pä Stockholms Slott den 9 Januari 1863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes-ärendena, Herr Grefve Manderström. Statsraden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Departements-cliefen, Statsrådet Thyselius föredrog i underdånighet: De förklaringar, sorn, till följd af nådig befallning, blifvit från nedan älunda myn digheter afgifna i anledning af de anmärkningar, hvilka Rikets Ständers Revisorer framställt vid granskningen af statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860, nemligen från I sammanhang härmed tillkännagaf föredragande Departements-chefen, att, med anledning af en utaf Revisorerne framställd anmärkning om felande attestering å räkningar, som från Ecklesiastik-departementets Expedition utgått, redogöraren derstädes erhållit förständigande, att för framtiden tillse, att de räkningar, som kunna förekomma, varda försedda med vederbörligt intyg om utgifternas behörighet. Ex protocollo: F. A. Dahlgren. 41 - 322 — Cliefens för Kongl. Finansdepartementet underdåniga tillkännagifvande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers vid detta Departements expansmedelsräkning gjorda anmärkning. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 23 Januari 1863. Chefen för Finans-departementet, Stats-Rådet Herr Friherre Gripenstedt föredrog i underdånighet: De underdåniga förklaringar, som, till följd af nådig befallning, blifvit fran -— afgifna i anledning af de anmärkningar, hvilka Rikets Ständers Revisorer framställt vid granskningen af statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860.