Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Drakenberg, Sten, yttrande: II. 591. Drottningholms och Svartsjö lustslott, angående tillökadt årligt anslag för. I. 401. R. 403. Duben, Friherre Aug. Gust. Henr. von, yttranden: VI, 110, 200, 480. Duben, Friherre Gustaf Wilhelm von, yttranden: IX. 674, 689. Dödsstraffets utbytande i åtskilliga lagrum mot mera lämpliga och tidsenliga bestraffningar, angående. I. 102. R. 144. Döfstumma och blinda. Se Institutet för. E. Ecclesiastik-Departementet. Se Riks-Statens Åttonde IIufvudTitel. Edelstam, Gustaf Jacob, yttrande: VIII. 176. Edenhjelm, Gillis, yttrande: II. 217. — angående eftergift af honom ådömd ersättning. Se eftergift. •— E — 47 Edgångar, om inskränkning i antalet af sådana som ej af domstol åliigges. III. 15. 399. 4(2, 501. A. 502- Edholm, Erik Willielm af, Yttranden: III. (15. Eftergift af kronans rätt till dana arf efter Enkan Ulrika Sofia Ekedal, född Nordenberg. III. B. 504, 613- A. 657. IV. E. 77. — af kronans rätt till dana-arf efter Lena Hansdotter i Sundsholm, till förmån för Misterhults sockens fattigvård. E. 19. — af kronans rätt till Dana-arf efter föraren Pihls frånskiljda hustru Charlotta Kindberg, angående. XI. B. 327. A. 331. E 367. — af kronans rätt till dana-arf efter Serafia Lindskog, till förmån för Jerlåsa församling. B. 81- IX B. 67. A. 99. E. 250. — af kronans rätt till dana arf efter jungfru Inga Catharina Tinglöf, angående, V. B. 176, 225. 232.
lätt på inre kanten däraf sätta en smal remsa af sin Titelpartiet innehades af dr. Sotlero, hvars i djupet tunnaste plåt, viken så, att den fasthåller pappersnågot sträfva stämma förträffligt passade till denna DR OSVALDO BOTTEROS AFSKCDSTNAIINÉ o m söndag bladet, och på samma gång så lång, att den räcker uppgift. Spel och sång voro som vanligt ypperligt påpeka vi ännu en gång. att fästa i granen. nyanserade. Särskildt torde böra framhållas scenen En sak, som vid alla dessa tillredelser må ihågi bimmelen, i trädgården och vid hexsabbaten. I kommas, är att man af alla småsaker fabricerar så första aktens andra tablå fick hr B. emottaga en mycket, att det räcker äfven att pryda en eller ett skallande applåd för öppen ridå; för öfrigt slösapar mindre granar, som barnen kunna få lof att des med det rikligaste bifall vid aktsluten och särskänka bort. Tänk, hvilken fröjd för dem att få J a g tror, att m ä n, s o m varit värda ett skildt efter sista akten, då hr B. till och med, gifva, och hvilken lycka i ett fattigt hem att få motdels ensam, dels med hr Odman, måste framträda bättre ö d e, g e n o m bristen p å b e k a n t s k a p m e d taga en festligt smyckad gran! — efter sedan järnridån gått ned. — Största intresset g o d a o c h ä l s k l i g a k v i n n o r sjunka o c h d ö som Mycket kunde ännu återstå att säga om » barnens för aftonen koncenterade sig emellertid omkring fru gräs i torka, under det att en lifvande b l i c k jultillredelser, » men i hufvudsak torde den framställda Ostberg, som vågat sig på den djärfva uppgiften att från en g o d k v i n n a hade varit s å s o m vårfrågan vara besvarad, och hvad i öfrigt förf. bär på återgifva Margareta-Helenas dubbelparti.
Maj:ts nådiga Tjenstgörings-reglemente för arméen, 1 Del. 5 kap. 47 §, måtte, såsom vid äktenskaps ingående icke medförande något gagn, varda upphäfdt; oell då ifrågavarande föreskrift synts Rikets Ständer mindre ändamålsenlig, helst det icke lärer vara möjligt för befälet, att, när soldaten begär tillåtelse, att ingå äktenskap, kunna förutsäga eller veta om detta äktenskap skall blifva lyckosamt eller icke, och stadgandet således endast föranleder till besvär och kostnader samt till underkännande af de frioch rättigheter, hvilka soldaten, såsom myndig samhällsmedlem, böra tillkomma, så, och orri än medgifvas må att soldaten bör för viss ordnings skull hafva sig ålagdt att för befälet anmäla, när han ämnar träda i äktenskap, hafva Rikets Ständer, enär detta åliggande likväl icke, efter Rikets Ständers tanke, bör utsträckas derhän, att det skulle vara en skyldighet för honom alt af befälet dertill utverka sig tillstånd och det icke kan vara öfverensstämmande hvarken med billighetens eller rättvisans fordringar alt vilja i krigslagstiftningen bibehålla ett stadgande, hvarigenom soldaten beröfvas den åt alla andra svenska medborgare förunnade rättigheten att efter eget val och bestämmande träda i gifte, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:t anhålla om upphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 Juni 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 30 Juni t«60. Preste-Ståndet den 30 Borgare-Ståndet den so Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om befrielse för rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland från skyldigheten att bidraga till sadelmunderingens anskaffande och underhåll, m. m. (Statsoch Ekon.-Utsk:s Bet. N:o 6.) S. A. K.
De vid 1837 års Stats-Revision anmärkte 4,489 R:dr 25 sk. n r:st. äro uti 1836 års Hufvudbok redovisade, hvarjemte aflidne Kamereraren Schagerströms fordran, återstod af lön för år 1793, blifvit uti samma års Hufvudbok afskrifven, på grund af Kongl. Krigs-Collegii beslut. Under åren 1836 och 1837 hafva utgått så väl de vid nästlidne Revision anmärkte 50 R:dr till arfvode åt den som författat Bokslutet, som äfven Arfvoden af 400 R:dr och 200 R:dr till 2:ne Civil-Ledamöter i Kongl. Krigskollegium; hvarföre nuvarande Revisorer instämma uti de i 3:dje och 4:de punclerne af 1837 års Revisions-Berättelse gjorde anmärkningar. Vid inventering af Cassans säkerhetshandlingar har befunnits att så väl Reverser, som Hypotheker saknas för det utaf Armeens PensionsCassa erhållne lån å 50,000 R:dr samt för f. d. Herr Landshöfdingen Grefve Gyldenstolpes återstående skuld å förr omnämnde belopp 663 R:dr ig sk. Utrednings-Af delningen. Denna Afdelnings Räkenskaper, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1836 med och för år 1837 utan anmärkningar, utvisa: Debet. B al ance frän föregående året: Andre Stats-Anslag, som af Afdelnin439,358:21. o. 432,372:23. 5. gen disponerats Ersättningar af åtskilliga Verk och Per108,412:39. 2. 134,404:39. Balance till påföljande året: Credit. Balance frän föregående året: Upphandling af persedlar till Utredning, Armeens Beklädnad, Tross, Fästningarnes behof ra. m 510,975: 34. 8. 523,121:42. 9. Extraordinarie Utgifter: •
Lena satte sig med en psalmbok i handen, nickade och läste deruti, men sedan den åtskilliga gånger fallit ur handen ned på golfvet och åter blifvit upptagen, satt den nu upp och ned i läsarinnans hand, och i den ställningen betraktade psalmboken den bakåt-lutade, half-gapande och helt-sofvande Lena. Abraham begaf sig ut åt ladan och mediterade icke heller så länge öfver denna verldens fåfänglighet, utan tog sig en liten ljuflig söndags-tupplur, på sjelfva botten i ladan, ty allt foder var mest slut. Lotta hade bedt sig lof att gå bort till en af sina läskamrater, ty om vi hafva förgätit att säga det förut, si göra vi det nu, och förkunna således, att Lotta fick i år gå med de andra läsbarnen och läsa för kyrkoherden, alla måndagar och torsdagar, och att hon gjorde detta med temligt beröm, hvaraf dock största delen borde tillfallit Elin, och gjorde det äfven inom den klarsynte läraren. Elin hade lofvat lille Gustaf att roa honom och tog honom derföre med sig ned till sjöstranden, gick på en gång tankfull och oupphörligt jollrande med gossen ner till den der stenen, som vi känna af gammalt, der hon och Gunnar suttit ett par gånger under den förflutna sommaren, som för Elin tycktes så alldeles olik denna, fast allt yttre såg ut på samma sätt. – Söta, go’a Eli! kasta pannkaka! – bad Gustaf, och Elin samlade i sitt förkläde en hel mängd små platta stenar och kastade dem utåt sjön, just icke med särdeles konstfärdighet eller styrka, ty de flesta «föll’ i hafvet som en sten» utan att, som Gustaf ville, hoppa ett enda skutt, men någon gång gjorde stenen ett litet hopp innan den plumsade ned, och då jublade lille Gustaf och klappade händer. – Eli’ kan dålit. Falle kan bätter – sade Gustaf, sedan Elin en lång stund förgäfves försökt att få stenen till att hoppa på vattenytan. – Ja, hvad kan intet falle göra bättre än alla andra! – svarade Elin, och förnekade härvid icke det inslinktlika behof man har att berömma och upphöja den man älskar, så ofta äfven det ringaste tillfälle dertill bjudes.
Statscont. äger speciel kännedom ang:de de i städer och orter gällande spanmålspris, samt ledning af ingående berättelser ang:dc årsvexlens beskaffenhet, såsom skäl hvarföre Statscont. skulle biträda Kammarcoll. vid sådane besvärsmål afgörande; men delta skäl har jag ej funnit gilltigt, emedan det är ganska lätt för högbemälde K. Collegium alt skalfa sig dessa upplysningar uti K. Statscont., och jag fruktar, alt om flere embetsverk skola sig härmed befatta, man, som ordspråket lyder, kommer ur askan och i elden. 14 Den 4 Januari f. m. Den andra frågan är, huruvida förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbeslämmelse må kunna af Kammaradvocatfiscalen yrkas eller af Kammarcoll. och Stalscont. medgifvas i de fall, då nämnde pris motsvarade eller öfversteg medium af de värden, som för samma räntepersedel finnas upptagne i priscuranterne från districten. När man tager i betraktande huru desse pris uppgöras, nemi. på sockneslämmorne af räntegifvarne sjelfve, sä kan jag ej annat än ined Frih. Cederström instämma i begäran om afslag å denna punkt, emedan man eljest synes vilja göra sig lill domare i sin egen sak. Men nu kommer den tredje frågan, eller att, med ändring af K. förordn. d. 22 Juli 1S03, som stadgar, att det ena länets uppgifna pris skall jemföras med det andra, hvarest lika omständigheter inträffa, det i stället må förordnas, alt förhöjning i markegångspris, der sådant ifrågakommer, bör grundas pä jemförelse mellan prisen såväl inom länet, som uti nästgränsande län. I detta afseende instämmer jag med StalsUtsk. Det kan ej nekas, alt det ligger någonting orimligt deruti, alt det pris på spanmål t. ex. som gäller i Norrland eller södra Sverige, skall lända till efterrättelse för medlersta delarne af landet; ty med lika fog kan man antaga prisen pä
Majus Proposition eller Lag-Comitéens Förslag; så kan jag. ej vidare häröfver yttra mig. Slut* Den a 8 funt 44 83 Slutligen rörande Collegiernas förändring,och Indragningen af flera Embetsman, som genom enskifta Memorial väckt och af Riksens Högloft. Ständer till Utskottet remitteradt; så ehuru jag är öfvertyga*!, att detta skulle för Riket vara ganska nyttigt, och i många afseende, lyckligt, orri, såsom uti Högstsalig .Konung Gustaf Adolph den Andres tid, flera Collegier voro sammanslagna under en President och en vice President, blott genom flera afdel/iingar eller Bureaner, hvart och ett Oollegii göromål åtskildes; såsom StatsContoiret, Bergsoch Commerce-Collegium, alla voro under en President och en vice President, med hvart och ett sitt särskildta Departement; såsom ock alla till Militairen, så till sjöss som Bands, åtskilda afdelningar under en President och ej flera än högst nödvändiga Embetsman, sorn sjelfve bestridde sina Sysslor och endast oumbärliga för sakernas ordinaira gång; men med uteslutande af alla Extra-ardinarie-r, lönlösa och öfverflödiga, hvilka för sin bergning nödgas deltaga uti flera åtskillda göromål, som alltid är etli hinder att ernå högsta möjliga kunskap uti ett visst bestämdt yrke.
StatsUtskottets den 15 dennes aflåtne, samt den 16 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes meddelte yttrande och förslag om den Summa, som för Statsoch RiksgäldsVerkens samfälda behof erfordras, att genom allmän Bevillning utgöras. Grefve Spens, Carl Gustaf: Det är en a£ oss alla känd sats, att innan resultaterne blifva afgjorda, böra premissefne vara det j denna sats stadgar hos mig den öfvertygelsen, att StåtsUtskottets Betänkande endast år en provisionel calcul öfver Bevdlningsbeloppet, sådant det kan beräknas, innan den allmänna StatsRegleringen blifvit fastställd, samt innan Financefrågan blifvit afgjord , jemte den dermed sammanhang ägande frågan om Amortissementsanslaget och användandet af Banquens öfverskotter. Dess» förinnnan kari BevillningsSumman icke vara bestämd ; oell jag förmodar således* att de tre andra Stånden ansett BevillningsSumnun, so® s Den 19 Maji. provisionel! uppgifven ; men då det är angeläget , att icke gifva anledning till någon tvetydighet, begär jag ödmjnkast Proposition på bifall al Betänkandet med det tillägg, att då RiksStaten ännu ej inkommit och Financefrågan ännu ej är afgjord, finner Ridderskapet och Adeln sig icke kunna anse detta Betänkande för det, som i 69. §. RegeringsFormen omtalas, utan förmodar ett ytterligare Betänkande ännu vara att förvänta, hvarvid det egenteliga bestämmandet af Bevillnings-summans belopp bör göras. Hans Excellence, Herr Grefven och Landt: Marskalken yttrade, att som de öfrige irenne RiksStånden redan bifallit StatsU'skottets Utlåtande och målet derigenom, enligt 69. §. i RegeringsFormen, vore afgjordt, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln äfven för sin del behagade uti enahanda beslut instämma. Hjrr Cederskjöld, Pehr Gustaf:
Jordegaren hade fullt viltsord lill graderingens godkännande; vid hvilket förhållande det var angeläget, att de, vid graderingens uppgörande förblefvo, så vidt möjligt var, i okunnighet om läget för hvarderas skiften, emedan eljest ökade anledningar skulle funnits till väld i uppgiften om egornes godhet ; men sedan nu mera jordegarne förlorat denna rättighet, vore för dem icke likgiltigt, om denna fastställes före eller efter Skiftesläggningen; att den generela och egentliga egograderingen icke sker å hvarje delegares enskilda jordlott, utan å hela Skifteslagets samfälda jord, och först, vid uppstådd fråga om rättelse i en förment io4 kagsa/nt Allm. Besv. o. Oec. Vtsk. Uti. Nta origtig gradering å ett eller annat jordstycke, af delegaren upptäckt när de nya egolotterne blifvit utlagde, vore det som taxeringen å dessa stycken är medgifven att kunna revideras, hvilket icke verkställes af delegarne, utan af Skiftesmännen och Domaren, och dervid således delegarens Väld eller ensidighet icke är af inflytande. Utskotten, som förut, i anledning af de mot litte Cap, gjorda anmärkningar, sökt ådagalägga, att, fastän beslutande-rätten, i frågan om egograderingen, tillkommer Landtmätaren och Gode Männen, Jordegarnes yttrande i detta ämne måste vara af ganska stort inflytande, hafva af de framställde anmärkningarne icke funnit anledning att förändra deras förut yttrade öfvertygelse, den Utskotten alltså förnya, utan att anse af nöden att ånyo upprepa de derföre anförde skäl. 18 Cap. 18 §. Den af Utskotten föreslagna redactions-förändring i denna § har Herr Danckwardt, Magnus, ansett kunna antagas, ehuru, vid jemförelse af påföljande 19 §, det syntes vara tern ligen klart, att de till saken hörande handlingar, hvarpå klaganden vill stödja sin talan, äfven borde in duplo bifogas. Deremot har Herr Bibbing, Arvid, yttrat, alt det föreslagna förtydligandet Z«gsamt Allm.
— Svente, hifva u p p skrinet bak i vagnen, fröken tar plats vid min gröna sida, så kila vi i väg! » » H v e m är k a r l e n? » frågade h o n stationskarlen hviskande. » Jag åker ej m e d honom. » » Sonen i huset. Det är ej värdt att fröken låtsar o m något, ty han blir lätt vild, när han fått sig ett par glas, eljes är där inte vidare ondt m e d pojken. H a n kör säkert, för han är ju husar. » » Officer, » tillade Hildur i tankarne o c h klef, m o d i g vorden, u p p och tog plats bredvid sin körsven, o c h så bar det i väg tvärs g e n o m den blå- svarta molnväggen. » Jag far be om ursäkt för mitt dröjsmål att möta fröken Vestersson! — Ä r eljes aldrig försumlig på någon mötesplats — Hi, h i! — Ja. Ajda är väl framme n u; fiffigt uttänkt det där, att gratis få gå o c h spankulera i stad ett par månader. Jag trodde min själ aldrig, att hon skulle få någon till att byta med sig. » » Menar ni e r syster, fröken A g d a? » — Enligt från L o n d o n ingången underättelse har öfverstekammarjunkaren grefve O. G. Rosens svärmoder, änkefru Clara Moore, därstädes aflidit vid hög ålder. Hennes flicknamn var Jessup. H o n var, om v i ej misstaga oss, infödd amerikanska och änka efter e n amerikan Blomfield H. Moore. Makarne v o r e bosatta i Filadelfia, då deras dotter Ella i n o v e m b e r 1864 ingick äktenskap med då- varande kaptenlöjtnanten i svenska flottan, varfsadjutanten i Karlskrona grefve von R o s e n, hvilken vid nämnda tid besökte Amerika i sjömilitära uppdrag från svenska regeringen. H e n n e s moder, den nu aflidna änkefru Moore, flyttade sedermera öfver till L o n d o n, där hon sedan flere år varit bosatt. H o n lär efterlämna en högst betydande förmögenhet.
Ja, det är mycket allvarligt; fader har stora och nya bekymmer, emedan oro förspörjes i södra provinserna, särskildt Småland, och som det är möjligt att konungen måste lämna sin hufvudstad, räknar han på tronföljarens bistånd vid regeringsärendenas skötande. PRINS E. Hälften är lögn, förstås, och regeringen är det så många om ändå! Gå i frid, broder; jag kommer när jag kommer! PRINS J. Min pligt är fylld, och jag beklagar endast att jag har så litet herr broders öra; hans hjärta har jag allsintet. Går. PRINS E. till Göran P. Blir Du slug på den pojken? GÖRAN P. Nej. PRINS E. Tror han själf på sina kanslistilspredikningar? GÖRAN P. Det är just det värsta att han tror på't. Vanliga skurkar som jag och Du, hvilka icke tro på ANDRA AKTEN någonting, vi kunna icke få sådana ord öfver tandgårdarne, och därför lura vi ingen! PRINS E. Du är ett as, Göran! GÖRAN P. Ja. PRINS E. Fins det intet godt hos dig? GÖRAN P. Inte ett spår: För resten: hvad är godt? Paus. GÖRAN P. Min mor sade alltid att jag skulle sluta i galgen; tror Du att ens öde är förutbestämdt? PRINS E. Ja, så påstår Mäster Dionysius, som är Calvinist, och han bevisar med Den Heliga Skrift att Nådavalet ej beror af människan själf! GÖRAN P. Låt gå för galgen då! Det är den nåd man valt åt mig. GUSTAV VASA PRINS E. Tänk att den där Jakob säger att jag är född till olycka och det säger far också när han är ond. Hvar tror Du jag kommer att sluta? GÖRAN P. Är det inte den helige Augustinus som först påstått att den som är slagen till slant han blir aldrig en daler? PRINS E. Jo, det är det!
”Då någon utländsk Magts undersåte ankommer till Rikets gräns, bör han genom Militär-befälhafvaren, ”Magistraten, eller, der sådan ej finnes, genom Gi änse-Tullkammare-Före”ståndaren inställas eller förpassas till Landshöfdingen i Länet, som undersöker hans pass och anställer förhör om föremålet för den främmandes resa, Protocollet öfver detta förhör bör med nästa post afsändas till ”Stats-Ministeru för Utrikes Ärendena, hvilken bör detsamma bos Kongl. ”Majit i underdånighet anmäla, samt emottaga Dess Nådiga befallning, hu”ruvida den utländske resande må få fortfara med sin resa, eller om han ”åter bör begifva sig utur Riket. Den resande vare emedlertid skyldig att ”afvagta Nådig befallning i detta ämne, som genom Stats-Ministern för ”Utrikes Ärendena skall Landshöfdingen tillkännagifvas; och|må den redande utlänningen, vid ansvar af trenne månaders arrest och en plikt ”af 5o R:dr, icke utan tillstånd från Läne-Residenset afresa; hvarom Lands”höfdingarne böra den resande vid dess ankomst till efterrättelse behörigen ”förständiga.” Det är uppenbart, att det hinder, som sålunda möter för utlänningars besök inom Riket, måste åstadkomma ganska kännbara svårigheter i handelsoch industri-förhållanden, och den föreskrifne försigtigheten, sorn blifvit påbjuden under en tid, då Rikets politiska ställning var olik den Ligsimt Al'n. Ioch Ekon.-Utskottem betänkande, N:o iq. ai närvarande, synes icke vara af något behof pA kal lael j under det Riket njuter fred nied alla Magter, Den innebär också en kränkning af den agtuing och grannlagenhet,sam älven en medlem af främmande samhälle har skäligt anspråk alt fordra, då han icke genom sitt uppförande gifvil anledning lill inskränkning deraf. — Utskotten anse sig således böra tillstyrka Rikets Högloft. Ständer att för sin del besluta: att 1 och 6 §§. af Kongl.
Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade Hr Gr. och Landtm., att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande, än att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts inbjudning, skulle vidhålla sitt förut i frågan fattade beslut; hvarefter Hr Gr. och Landtm, först framställde propos. på inbjudningens antagande, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt det förra beslutets vidblilvande, hvilken propos. med ja besvarades. § 19, sista mom:t. Det förra beslutet frånträddes, och Utsk:ts förslag till mom:ts lydelse antogs. § 21, mom. 2. Utsk:ts inbjudning antogs. 168 Den 31 Oktober. Utsk :ts förslag till förändrad lydelse för dess på sid. 15 i Betänk:t N:o 34 under punkten l:o afgifna hemställan. Det förra beslutet frånträddes och Utsk:ts förslag bifölls. Utslita slutliga, till Presteoch Borgare-St:n gjorda hemställan. Lades till handlingarne. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 28 och 30 dennes på bordet lagde Mern. N:o 75, med voter:s-propos:r i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk. N:o 33, öfver väckta motioner om förändring i stadgandena angående giltomannarält. Frih. Armfelt, Magnus: Jag anhåller, att R. o. Ad. täcktes vidblifva sitt förut lättade beslut i denna fråga. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på antagande af Utsk:ts inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å inbjudningen, skulle godkänna de föreslagna voter:s-propos:ne, hvarvid svarades ja. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 28 och 30 dennes på hordet lagde IJtlåt. N:o 76, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk.
Det är besynnerligt att man icke, på sätt ofta påmint är, vill skilja lagstiftningsfrågan från verk - 446 Den 25 September. ställighelsåtgärden. Det finnes lagar i vårt samhälle, som icke kunna upphäfvas med mindre än att den, hvars rätt derunder är beroende, i saken varder hörd. En sådan form måste äfven iakttagas här, då frågan i sjelfva verket icke rörer någonting annat, än ett genom kontrakt uppkommit förhållande, hvilket den ena parten icke är berättigad att upphäfva utan den andras samtycke. Då nu Kronan såsom jordägare kontraherat med den enskildte, så kan hon väl icke ensidigt upphäfva detta kontrakt, aldraminst kan raan till följd af ett beslut, tillkommet genom en votering i förstärkt SlatsUtsk., på sätt här är föreslagit, afhända den enskildte kontrahenten en rättighet, som är honom både i grundlag och civillag uttryckligen förvarad. Hr von Hartmansdorff: Hr Stuart säger, att örn den tionde, som är Kronan behållen, och således ingår lill statsverket, blefve förvandlad lill ständig penningeränla, så skulle den enskildtes rätt icke derigenom förnärmas. Jag tror tvärtom, emedan han skulle förlora sin nu innehafvande rätt att säga: som jag saknar penningar, så vill jag lemna tionden in natura. Delta är denna rättighet, som icke kan honom afhändas utan genom en lagstiftningsåtgärd. Månne den beror på Konungen allena, såsom tillhörande den i 89 § omnämnda ekonomiska lagstiftning? Ingalunda. Beror den på R. St. allena? Icke eller. Ty hvad Gr. Lagerbjelke än må anföra om den 69 §, så hafva dock Borgareoch BondeSt:n sjelfva vid 1840 års riksdag erkänt att denna fråga vore af beskaffenhet, att till ändring erfordras Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Der Konung och Ständer gemensamt stifta lag, är det således icke fråga blott om allmän civil-, kriminelleller kyrkolag, utan det finnes äfven andra lagar i Sverige, som i delta afseende äro af enahanda beskaffenhet, nemi. de financiella.