Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vegas utmärkte befälhafvare Louis Palander, dess vetenskapsmän och officerare, dess underbefäl och manskap! Utan deras mod och den hängifvenhet de visat för den uppgift, som förelåg oss, skulle nordostpassagen kanske ännu vänta på sin lösning. Öfversigt af Vegas färd. Karlskrona–Kjöbenhavn Kjöbenhavn–Göteborg Göteborg–Tromsö Tromsö–Chabarowa Chabarowa–Dicksons hamn Dicksons hamn–Kap Tscheljuskin Kap Tscheljusk.–Preobraschenie-ön Preobraschenie-ön–Lenas mynning Lenas mynning–Irkaipij Irkaipij–Pitlekaj Öfvervintringen Pitlekaj–S:t Lawrence-bay S:t Lawrence-bay–Port Clarence Port Clarence–Konyam-bay Konyam-bay–S:t Lawrence-ön S:t Lawrence-ön–Beringön Beringön–Jokohama Jokohama–Kobe Kobe–Nagasaki Nagasaki–Hongkong Hongkong–Labuan Labuan–Singapore Singapore–Point de Galle Point de Galle–Aden Aden–Sues Sues–Napoli Napoli–Lisboa Lisboa–Falmouth Falmouth–Vlissingen Vlissingen–Kjöbenhavn Kjöbenhavn–Stockholm 1878. juni 22–24 juni 26–27 juli 4–17 juli 21–30 aug. REGISTER. (n efter en siffra hänvisar till noten å den anförda sidan.) Aagaard, Aage 1: 288 n. Acanthostephia Ahlqvist, A. E. 1: 98. Akja, lapskt åkdon 1: 79. Alaska Commercial Company 2: 258. Alauda alpestris 1: 123 n. Alecto, se: Antedon. Aliberts grafitbrott 2: 236 n. Amerikas nordvestkust, först besökt af europeer 2: 211 n. ― ryska resor till 2: 197.
Som, på sätt Krigs-kollegium i underdånighet tillkännagifva, anslaget till kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning redan befunnits otillräckligt för de utgifter, som hittills varit afsedda att dermed bestridas, samt alltså än mindre lemnar tillgång för någon ny utgift, har Eders Kongl. Majit icke heller kunnat Sqvadrons-chefernas omförmälda underdåniga anhållan för närvarande i nädér bifalla, men deremot, enär den sökta tillökningen uti de årliga remonterings-anslagen endast komme att höja ersättningen för hvarje remont vid Lifgardet till häst till 230 R:dr, och vid Kronprinsens Hussar-regemente till 185 R:dr 16 sk. banko, till hvilka pris dugliga hästar' bevisligen numera i allmänhet icke kunna inom hvartdera regementets förläggningsort anskaffas, och det således kunde förutses, att, i händelse Sqvadrons-cheferne, till undvikande af påtagliga förluster, nödsakades uppsäga nu gällande passevolans om remonteringen och dennajderefter måste af kronan direkte besörjas, statsverkets utgift för anskaffningen af regementenas remonter blefve åtminstone lika hög, om icke högre än den nu ifrågaställa, i nåder förklarat sig vilja af Rikets snart sammanträdande Ständer begära, att ifrågavarande förhöjning i remonteringsanslagen, hvilken för Lifgardets till häst 584 hästar belöper till 1,920 R:dr och för Kronprinsens Hussar-regementes 357 hästar till 2,683 R:dr allt B:ko för år, och varda med en rund summa af 4,600 R:dr samma mynt beviljad; och utfores här alltså nämnda belopp 4,600: — hvarigenom ofvanberörda anslag skulle blifva till 52,600 R:dr förhöjdt. Fouragering af artilleriets legda hästar. Detta så kallade reservationsanslag å 3,000 R:dr har under en längre tid visat sig vara för dermed afsett ändamål otillräckligt, hvadan Eders Kongl. Majit ock redan af Rikets år 1847 församlade
Adeln på dessa i5 år ett antal af endast omkring Ett Hundrade. Innan Tabell-Commissioncn, med anledning af upprättade General-Sammandraget N:o XVI. och dertill hörande Partiela Tabellerna N:ris XVII, med XXVII, nu går att visa Folkhopens Yrken och Näringar, som här nedan särskildt för Landet, särskildt för Hufvudstaden och särskildt för de öfriga Rikets Städer skall upptagas, bör Commissionen i underdånighet anmärka, att denna Tableau, utom hvad de i tjenst varande Personer, samt Bondliopen af Mankönet vidkommer, icke kan utvisa verkliga Numerairen af hvarje Närings* Class, då, i följd af de för Tabellernes författande Nådigst gifna föreskrifter, ingen person mera än på ett ställe i de afdelade Classerna får intagas, hvadan alla så beskaffade personer, som innehafva mera vära Sami. 32 Riksens Ständers co co co än ett yrke eller kunna tillhöra flera Classer, till exempel: Åmbetsmän, som tillika äro Possessionater, Borgare, som ega Fabriks-Inrättn ingar, o. s. v., på någotdera stället måste vara uteslutna och minska Classens egentliga antal, hvarigenom Commissionen också befinner sig utur stånd, att med behörig noggrannhet kunna urskilja den Jordbrukande Classens äfvensom Fabriksegares rätta antal, varandes de under denna sistnämnde Titul förekommande Husbönder och Egare allenast de, som, uteslutande från andra yrken, dermed ensamt sig sysselsätta. Mankönet. År . Uti I öfrige På i8i5. Laroeller Undervisnings-Stalen. Stockh, stader. Landet. Summa. Sjoman. I Stockholm. Sma-Städerne. Summa. « l8l5-B,.UnderdeTittlarTabell-for HusHanH«- HaHusHen bönder. ning. mulaiiet Upptager, nemi.: der. Betjen. der. Betjcn. der. Manners Konstnärer och Handtverkare.
O. berörde återremiss icke till någon åtgärd föranleda 2:0 Presteoch Bonde-stånden hafva bifallit, Ridderskapet och Adeln deremot afslagit samt Borgare-ståndet återremitterat Utskottets uti 3 § gjorda tillstyrkande, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det måtte ångfartyget ”Sverige”, för den händelse, alt detsamma icke utan alltför stora kostnader skulle kunna för sitt närvarande ändamål såsom reservfartyg användas, valda för postverkets räkning på förmånligaste sätt forså 1 < 11. De talare inom Borgare ståndet, hvilka yrkat återremiss, hafva såsom skäl derför anfört, att genom ifrågavarande försäljning, hvilken, efter all sannolikhet, komme alt ega rum, emot en ganska låg köpeskilling, förlust skulle tillskyndas postverket, samt att det fördenskull vore bättre att, äfven utan ersättning, öfverlemna fartyget till Kongl. Flottan, som, om än fartyget icke dugde för bestyckning, likväl kunde använda detsamma, lill bogseringsoch transport-fartyg. Som Utskottet inhemtat, att post-ångfartyget Sverige numera blifvit försåldt och följaktligen det af Utskottet, genom dess ifrågavarande tillstyrkande, åsyftade ändamål redan vunnits, lärer vid sådant förhållande Utskottets framställning i detta ämne böra förfalla. 3:o Utskottets uti 7 § gjorda hemställan, alt Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att de, för försålda kasserade effekter och persedlar af hvad slag och beskaffenhet sorn helst, till statens kassor hädanefter ingående medel måtte ställas lill Rikets Ständers disposition, för att vid en blifvande statsreglering tagas i beräkning såsom tillgång för den hufvudtitel, hvilken de försålda effekterna tillhört, hafva Borgareoch Bonde-stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet deremot afslagit.
Således uppstår ingen nödvändighet att antaga den 72 § af Utsk:s förslag, derföre att man antagit den 68- Bibehåller man i den 72 § den gamla författningens ordalydelse, så har man åtminstone vunnit den förmån att få en norm, som taxeringsmännen förstå, ty den norm som Utsk. föreslagit, skall sannolikt icke för dem blifva begriplig. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Utsk. föreslagna förändring af 72 §. Ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att ja öfverröstat nej. 44 Den 2 December. Ulsk:s förslag (ill ändring i 76 § blef härefter till pröfning företagen. Frih. Cederström: Jag hemställer, huruvida ieke ordet rättmätig i denna § må utbytas emot jemförlig, i likhet med hvad 11. o. Ad. gjorde vid den 50 §. Frih. Palmstjerna: Jag fruktar, att det ord Frih. Cederström föreslagit, icke kan lämpligen införas, emedan det icke är sagdt hvarmed dessa värden skola jemföras, ty här äro stampverk, sågverk och mjölqvarnar i allmänhet omnämnde, utan att något är bestämdt i afseende på dessa verk, och således ordet jemförliga kan tillåta en nedsättning lill hvad som helst, enär de ändå blifva med hvarandra jemförliga. Jag skulle tro, alt i detta afseende vore lämpligare om man uteslöte dessa ord: ”till deras rättmätiga värden upplagas, samt.” Meningen blefve då efter min öfvertygelse riktigare, emedan qvarnar, stampverk etc. då få ett jemförlig! värde med hvad de ge i afkastning. Föröfrigt öfverlemna!' jag saken helt och hållet till Ståndets afgörande. Frih. Cederström: Just på grund af det skäl, som Frih. Palmstjerna sednast anförde, nemi. att värdena höra jemföras på grund af deras inkomst, så kan jag icke finna annat än alt jag har rätt deruti, alt ordet jemförlig bör begagnas. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Uti Frih.
Af de för hvarje särskildt lån meddelade upplysningar har Utskottet inhemtat: l:o alt återstående kapitalbeloppen af 38 stycken län från allmänna Diskontfonden å tillsammans R:dr 12,203: 79 öre, och de 2:ne lånen från Handels-och Näringsdiskonllbnden å tillhopa R:dr 1,687: 5 öre äro af beskaffenhet, alt något vidare icke kan derå indrifvas, enär så väl låntagare, som löftesrnännen och hypotheks-ulgifvare antingen redan i utfattigt tillstånd aflidit eller, der de ännu lefva, äro tiggare, boende inhyses och saknande det nödvändigaste eller åtnjuta understöd af fatligvårds-inrältningar, och följaktligen vid hållna undersökningar befunnits sakna all förmåga att rätt för sig göra, hvadan ifrågavarande under åren 1838—1855, såsom osäkra, inom linien förda lån jemväl blifvit af Låne-konlorets åren 1860 och 1861 församlade Revisorer föreslagna till afskrifning; 2:o ali, vidkommande 5 lån å tillhopa R:dr 1,286: 30 öro, de derför af gäldenärerna indrifna medel blifvit förskingrade af vederbörande executor, Kronofogden Chr. Öhbom, som numera aflidit och hvars elterlemnade tillgångar vid verkställd bevakning i urafvamälet efter honom, icke ens befunnits tillräckliga till betäckande af hans^hos^Kongl. Maj:t och Kronan ihäftande balans; 3:o alt, i afseende å 6 lån, som likaledes af vederbörande executor, Kronofogden A. J.
Förteckning a de arbeten, som med större eller mindre bidrag af de till StrömrenSningar och lätllvde Lommunicationer anflagne medel äro päbegyudte, iven ännu ej fullbordade, ,:o Wäddö Canal i Roslagen, har blifwit bekostad ensamt af Ströinrcnsningsmedlen. 2:0 Gräda Canal , har till en del bekostats af private; men det som ännu äterstär, bekosllrs af Strömrcnsningsmedlcu. 3;o Upprensning af Sikoch Fällforfarnc i Pitcä Elf: har hittills bekostats ensamt af allmänna medel. /s:n Hedenforfen i Lirlcä Elf. 5:» Arbeten till undwikande af Stallbacka Ström, samt strömdragen dcrimvid, bekostas af allmäima nicdel till hälften, och till andra hälften af Private. 6:0 Arbeten till undwikande af Strömdragen wid Holur och Hankkon i Götha Elf, bekostas till hälften af Private. 7:0 Arbeten till transportens lättande förbi Dejefors och Fvrshagafallcn i Clara Elf, bekostas till en del af Private. tdo M-beten till undwikande af Strömdragen wid Säffle a ByElfwen, bekostas till en del af Private, ge.o Upprensning af farleden emellan Säffle och Sulwiken ä By-Elfwcn, ämnad att till en del bekostas af Private. ru-.o Dragwägars anläggning emellan Skoghall och Carlstad ä Clara Elf, bekostas ensamt af Staten. I,xxxn Stats-, B:cosamt A. Besw. o. Ekon. ii:o Muddringar och öfrige arbeten till afhjelpande af de hastigt tilltagande uppgrundningarne i Götha Elf/ bekostas till hälften af Private. Stockholm, den 2, Ocrobcr 1829. Oiistak I,agei Iwim.
Ovåttegång^alfen, tiU föl# janhe ipbelfe: 9Töje$ man ef dt tfjen bom eller utflag, forn «?)årab5#3cått i 87 bufmubfafen, å finger, eller mib laga fpn, i jorbatmift, eller bufefpn å ^reffe# boi, grålfe# eller ©fattebemman, fållt bäfver; tå må (jan måbja mebtremarf unber Sagman, antingen genaft, eller fijt innan åttonbe bagen gatt till ånbo, tfjen inråfnab tå bomen foll: £>dj #årab$böfbing jfrifme ftrajrt a bomen, att (jan lagliga måbjat, ocb bor fafen fullfölja å nåjta gagman^ing; mare ocf t(jen, forn munnit, ffplbig att unberråtta fig af ©omaren cm måbfabtår, od) tfjer få (Fett, låte ocf (jon tecfna, till fin råttelfe, åo©ombref fitt: t|jer må ej fcrbraé ferjfilb betalning före. SBåbja t(je båba, gånge bermeb fatnmalebeé. ^arterne (Fola feban till gagmané # ^ing fomma, utan (Winning eller ferffilb fungörelfe, mib upprop, forn af gagmannen båtled; ocb utfåtre gag# mannen, bå för (to uppropet (Iutaö, genom anflag å SRåttené borr, mifj bag tfjerefter, innan fl. 7 eftermibbagen, fåfom tben (ifla tib, bvarå fåranbe par# ter måge tljeraö fåromål fullfölja ocb fvaranbe parter tiU fmaromålS afgif# manbe ftg anmåla.
Ständers Allmänna Beswärs-och OtconvaueUtst ons den 8 i denna mänad asgtsne Betänkande öfwer KonglMajus Nädiga proposition, akt, i anseende dertill, art Lagen i stte Capillst z ZByggningaBalken om Gärdesgärd, mindre bestämdt stadgar, huru hög en sädan gärd, der den af Sten eller annat efter ortens lägenhet göres, bör mora, för att som Laggjld anses, till Kongl. Majtt mätte mwerlemnos att, ester wederbörandes hörande, Sjelf r Räder widtaga den författning, som, lämpad etter hwarje Landsorts behof 06) loctta omständigheter, närmast more med ändamälet af Kongl. Majus Nådiga atsigr öfwerensstämmande, btef samma höga Proposition ofStändet r underdånighet bifallen, hwarom de öfriga ResprctlveSkänden wörds^mk och manligen skulle underrättas, vr supra. Lx krotocollo I, bl. ketcrlon. Utdr -n as PrOkscoller, baller un Borga cS an ecs plcinrm wrd Riksdagen i Grock^vlm örn 15 Januaru igro. E. DWld granssningen af Riksens Hög lssi. löstStänders Stats-Mstotts Betänkande sf den y nästledne December, angående den General, Tullarrende-Socieleten för förivrade Tullinkomster frän Finland bewiljade ärliga afstri!ning till ett belopp 52,284 Riksdaler r st 7 rft., bestöt BorgareStänder att, med anledning af hwad Utstokcet r Dcst förrberörds Betänkande tillstyrkt, mälet kill Utskottet äkcrremittera, som behagade infordra Tullarrsnde-Societens Fullmagkiges utlätande, och dermed, jemte eget yttrande, till Riksens Ständers Plena inkomma, dä Ständer till widare och hufvudsaklig pröfning will detta ärende företaga.
Vidare har motionären i afseende på förhållandet med städernes jord yttrat, att, enligt Konungens Belällningshafvandes femårsberättelser för åren 1837—1842, sådan jord skulle utgöras af: åker 33,622 tunneland äng 31,301 „ skog och betesmark 82,422 , Summa 147 345 tunneland med ett uppskattadt värde af 6,357,240 r:dr banko samt i hemmantal sligande till 731 mantal. Möjligt vore, att någon del af denna oerhörda fastighets-förmögenhet genom köp eller enskilda gåfvor kommit i städernas ego och i sådant lall kunde och borde fråga derot* 4 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59. icke uppstå; men annat vore förliållandet med den sannolikt vida större del, som fordom varit statens tillhörighet och af framlarne Regenter blifvit städerne donerad, serdeles om donationerne lemnats under vissa villkor och förbindelser och dessa skulle hafva blifvit 011 ppfylide eller förgätne. Genom Kongl. Rrefven den 25 Juni 1745, den 14 September 1752, den 28 Juli 1756 och den 4 November 1772 vöre stadgadt, dels att städerna i allmänhet böra tillhållas använda någon del af sin jord till linoch hampsäde samt lill tobaksplantering, åtminstone två kappeland af hvart tunneland utaf donerad jord, som deras borgare och andre innehafva, så framt likväl jorden är för tobaksplantering tjenlig; dels att, om någon vill i städerna anlägga någon plantage, ej mindre af lin, hampa eller tobak, än ock af allehanda färg-gräs, kardborrar och mera dylikt för fabrikernes nytta, må honom framför andre så mycket af den till staden gifna och tillika odisponerade jord tilldelas, som dertill behöfves och sedermera brukas, så alt sådan jord icke må till någon annan öfverlemnas, än dem, hvilka visa sig derå vilja slika planteringrr anlägga.
Hvilket förstockadt samvete skall man icke ha för att ej känna det ringaste styng af sjelfförebråelse vid tanken på att blott för tidsfördrif ha brutit detta stackars barn och sköflat hela hennes lif!253 AFSKEDET MED BRANDES Häftet № 3.254 Hur sågo vi hvarandra åter? Det var den 29 Juni. Jag hade rest med Axel till Kjöbenhavn. Jag hade skrifvit att jag skulle komma, – skrifvit det från Hörby – men jag visste ju icke om brefvet träffat honom eller blifvit uppsnappadt af hustrun. I den ljumma, instängda sommarskymningen satt jag ensam på mitt rum och väntade, våndades, gissade. Hurudant skulle vårt möte bli? Jag satt och virkade så länge jag kunde se, jag ville i den mekaniska sysselsättningen finna en motvigt mot själsoron, men till slut var jag så hopplöst uttröttad. Hvad tjenade hela denna kamp till! Jag var och jag blef blott en misslyckad, föraktad skribent. Jag kastade mig på chäslongen, borta vid fönstret och försökte sofva. När jag legat der en stund knackade det, och han kom. En kall, ovänlig helsning, en min som tycktes säga: hvad vill du här? Vi satte oss och han började tala om Fru Marianne. Hån. ”De skaaner os slet ikke: vi skal have baade Aftenen og frokostscenen.” Icke en vänlig min, ingenting. – ”De skriver uartige Breve.” – Och så anspelningar på hans förhållanden i Ryssland och Polen för att plåga mig med svartsjuka. – ”I Briandsk, – det er der man faar Naadestöden” – (det är der man får nådestöten.) Lilla svarta satan, hvilka ögon han satte på mig! Han såg hur jag led, han njöt af det. Och han skröt med sin furstinna, med hvad hennes hushållning kostade om året, utom att räkna hennes toiletter eller mannens utgifter, bara hennes hushållsbok. Han hade frågat henne en gång hvad den gick till. Jag vet icke hvad det var, en 60,000 eller 100,000 rubel om året.255
Besv,- och Ekon.-XJtskoltens Utlåtande, N.o gol i5 söner berama bos sig bearbetas, mot skälig betalning, äfvensom i öfrigt tillfälle beredas alla socknens fattige alt för sill arbete förskaffa sig nödtorftigt uppehälle; att Pastor, i förening med församlingens äldste, måtte tillerkännas busbonde-rätt öfver den ungdom, som till någon del åtnjöt församlingens understöd, och således ega att från försumliga föräldrar, som, varnade, icke ville bättra sig, taga barnet och anförtro det åt till barnauppfostran skicklige och villige personer, att i tjenst hos allvarsam och ordentlig husbonde borttinga yngling, som blifvit försvarslös, och att i allmänhet med faderlig rätt vaka öfver ungdomens Gudsfruktan, seder och ordentlighet och håila den till nykterhet, arbetsamhet, tukt och ärbarhet. Sedan sålunda blifvit ordnadt för det sedliga och fysiska lifvets vård bland de fattige inom en församling, borde först Förordningen mot tiggeri sättas i verkställighet; att då vissa församlingar, synnerligen vid vestra kusten af Riket, vore serdeles fattige och således icke ensamme kunde besörja sin fattigvård, ett understöd af högst 400 R:dr B:co, sedan behofvet blifvit undersökt och bekräftadt samt ett fattigvårds-reglemente uppgjordt och af vederbörande prövadt och godkändt, måtte, helst såsom anslag, eller, der detta skulle nekas, såsom lån, emot låg ränta och amortissement samt församlingens gemensamma ansvarighet, af allmänna medel sådane församlingar beviljas. Utskotten, som tagit motionen i öfvervägande, erkänna de ädla afsigter och det varma nit för den fattiges och villsefördes bästa, som deruti uppenbara sig, äfvensom den nytta, förslaget i vissa delar kan medföra.
Min tanke om arbetssättet i beredningen, har varit den, att de första öf verläggningarne borde egenteligen riktas på undersökningen, om det närvarande tillståndet och dess orsa - Dm i April f, m. lil kerj och hvad deraf upphemtades, såsom resultat, borde gifva anvisningen till förslag för reglering och rättelse. Funnes det'exempelvis, att det omvexlande * myntvärdet vöre en väsendtlig orsak, till misscrediten, till hinder i företag till enskild förkofran, eller till felslagne beräkningar i hvad som redan blifvit företagit: då först kunde myntbestämningen antagas såsom en nödvändig reglering: skedde det, så förekomme i ordningen frågan om medlen dertill. Herr Friherre Björnstjerna har sjelf, såsom Ledamot af FinanceComittéen, uppgifvit flere sådane, sorn blifva ledning för Utskottens öfverläggningar. Andra Ledamöter af RiksStånden, hafva ock uppgifvit flere Förslag: äfven de böra på samma sätt pröfvas. Funnes det vidare, att skatterne icke 6tå i förhållande till afkastning för arbete och speculation, så måste de minskas, om Samhället skall äga bestånd. Funnes det vidare, att de nödvändiga allmänna utgifterna icke för närvarande kunde inskränkas i samma tnån som medborgarnes bördor oundgängeligen fordrade lindring; då först kunde fråga uppstå, att hänskjuta differencen till framtiden: det vill säga, att upptaga lån. Funnes det vidare, att den enskildta Creditens närvarande förfall möjligen af allmän medverkan kunde understödjas, så förekomme om medlen dertill} och på samma sätt i alla de ämnen, som, af Den 7 April f ni. motionerne föranledde, syfta att gifva lif och tiya krafter åt aftynande röfelsér. jag anser det alltför troligt, att tJtskotten skola] finna angelägenheten deraf, att uti ett preliminairt betänkande, först redogöra för ett allmännare resultat af deras undersökning och öfverläggningar
Jag måste resei vera mig emot den revolutionära rörelse, för hvilken Hr Frih. o. Landtm, synts hafya satt sig i spetsen, genom vägran att framställa propos. till bifall på ett !)■ tank ifrån del Utsk., som har sig i grundlagarna uppdraget att tolk.) dessa lagar och a!t slita de tvister, sorn möjligtvis inom Stånden kunna uppkomma ang.-de samma lagars orda förstånd, enär det, efter min tanke, malte ligga klart för livars och eris begrepp, att Coust.Utsk., vid afgifvandet af sitt ifrågavar. förslag, icke kunnat annat än anse detsamma öfverensstämma med laglighet och således nödvändigt påkalla från Hr Frih. o. Landtnäs sida pligten att derå framställa propos. till bifall. Jag reserverar mig vidare emot Hr Frih. o Landtnäs ytterligare åtgärd, att, då han icke ansett sig kunna framställa nyssnämnda propos., sådant oaktadt hafva framställt propos. till afslag, hvilket förfarande jag, efter det sunda förnuftets tolkning, tror innefatta en af de största oformligheter man kan tänka sig. Bland de kännbaraste uppoffringar, roedliorgerligheten har att göra, är säkert ilen af en mångårig, långvarig, ocn, hvad mig enskildt beträffa'' , mera än 3o:årig förkärlek för personligheten; och för mig är det alltså smärtpnde att vid delta tillfälle på fosterlandets altare nedlägga uppoffringen af denna känsla för fullgörandet af mina medborgerliga pligter. Emellan Hr Frih. o. Landtm, samt den majoritet inom detta klus, sorn så val i dag sorn vid flera andra tillfällen understöd! Hr Frihrns vägrade pipposrr och den minoritet, till hvilken jag hörer, finnes ingen annan domare än Svenska folket; peli dpt är till detta folk jag vädjar, säker om domslutet oss emellan. Frih. Tersmeden, Willi.Fredr.: