Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r att sådant skulle i ännu »högre grad blifva förhållandet, derest en tjensteman skulle, utan »något hans eget förhållande, endast i följd af en sjukdom, måhända »ofta föranledd af det större nit han användt på upfyllandet af sina »tjenstepligter och förvärfvandet af en allt större skicklighet derför, »kunna skiljas från innehafvande befattning, utan att vara försäkrad, »att dervid få behålla hela den samma befattning åtföljande lön, och »således, utom den stora olycka, som en svår och obotlig sjukdom i »och för sig sjelf utgör, dertill möjligen blifva jemte de sina utsatt »för verklig brist; hvarigenom äfven det motiv, som förmår fler»talet till inträde i Statens tjenst, eller vissheten om en säker, om »än ofta knapp, bergning skulle uphöra. Härtill kommer, att de nu »i Statens tjenst varande personer tryggat sig vid K. Brefvet d. 23 »Sept. 1688, hvilket, ofta åberopadt, tillförsäkrar dem, som troget »tjent., att icke för sjukdom blottställas för att dömas sin lön eller »annan rättighet förlustige», samt att, »enl. E. St:rs tanke, sådana »fall, som i den K. Propos. omförmälas, icke torde inträffa så ofta, »att något allmänt stadgande derför erfordras; och E. St:r äro öfver»tygade, att den tjensteman, som ser sig för någon slags sjuklighet »urståndsatt att sin tjenst bestrida, skall finnas beredvillig att sjelf »begära sitt endtledigande, om han eger att sedermera påräkna till»räekligt understöd, äfvensom att, derest E. K. M. vid sådant till»fälle skulle i Nåder finna skäl, att till E. St:r göra nådig fram»ställning om sådant understöd, E. St:r icke skola sådant förvägra, »der ömmande omständigheter sig förete.» Ehuru jag, lika med R.
13 föreskrifna cmbetsberättelser skola omfatta den frän sednaste prestmöte förflutna tid; kommande hvad i öfrigt an°äende prestmöte är vordet förordnadt att till efterrättelse lända; och bör vid hvarje riksdag berättelser om hvad som förekommit vid de sedan sista riksdag hållna prestmöten ingifvas till Preste-Ståndet, som, i anledning deraf, vidtager de åtgärder, hvilka af omständigheterna påkallas. Stockholm den 29 Augusti 1854, » X:o 44. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1» Aug. 1854, kl. 7 a. m. Utlåtande, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande N:o 21, öfver väckt motion om förändring af hvad 15 kap. Arfda-balken stadgar om dana-arf. Den fråga, sorn utgör föremål för berörda Betänkande, hvilket bifallits af Högloflige Ridderskapet och Adeln under den 17 nästlidne Maj, af-Hög v. Preste-Slåndet under den 29 förutgångne April och af Heder v. Bonde-Ståndet under den 24 sistnämnde månad, har under den 27 samma månad blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterad till Lagutskottet, i anledning af Herr Henschens anmärkning, att, ehuru han vackt motion i samma ämne, som i Betänkandet blifvit behandladt, Utskottet likväl underlåtit att, på sätt ske bordt, deruti jemväl besvara denna motion. 14 Lag-Utskottet »Utlåtande, N:o 44. Genom densamma skulle nemligen Herr Henschen föreslagit, att dana-arf måtte tillfalla efterlefvande maka eller, om maka ej lefver efter, den kommun, inom hvilken den aflidne vid dödsfallet har sitt hemvist, samt lill slöd derför åberopat de skäl, hvarpå Herr Machel, hvars motion i omförmälda Betänkande är vorden besvarad, grundat sitt framställda, men af Utskottet afstyrkta förslag i enahanda syftning.
Sedan jag, med anledning af en uti Blekinge länshäktes i Carlskrona fånglista för April månad 1835 befintlig anteckning, att Båtsmannen Jöns Silfver, i brist af ådörnda böter, 6 R:dr 32 sk. för obehörig persons hysande, en skilling för snatteri och 3 R:dr 16 sk. för vederparts missfirmande, undergått tolf dagars fängelse vid vatten och bröd samt tre dagars enkelt fängelse, uti allålen skrifvelse anmodat Konungens Befallningshafvande O O i nämnde Län att infordra och till mig insända det beslut, i grund hvaraf O 7 O Silfver blifvit till omförmälda straff befordrad; så hade Konungens Befallningshafvande, efter hvad i dess ankomna svar tillkännagafs, först ifrån vederbörande domare begärt och erhållit sådan del af samma beslut, som innefattades uti ett transsumt af Bräkne HäradsRälts protokoll den 3 i ofvansagde månad, och derefter, då af verifikationerna till saköresredovisningen inhämtats, att den af vederbörande Kronolänsman bestyrkta afskrift af nämnde beslut, som legat till grund för Silfvers bestraffning och medföljt vid hans insändande till häktet, var af olika innehåll med det af Domhäfvanden senast meddelade, anbefallt Länsmannen att aflemna det till honom från HäradsRätten expedierade utslag i original; hvilka begge handlingar, jemte Domhafvandens med den förslberörde följaktiga skrifvelse, blefvo af Konungens Befallningshafvande till mig öfversände.
Öppnades Herrar Electorers Lista til! val Ledamöter i Serskildta Utskottet; och befunnos följande Herrar dertill hafva blifvit usedde; N:0 337 Friherre af Wetterstedt, Eric, President; Nm Q9 Herr Silfversparre, Aron Isac, Lagman; NtO 2160 Herr Munck af Rosenchöld, Eberhard, Professor, Upplästes till Justering och godkändes följande frän Expeditions-Utskottet mkomne För* 5"3 6 Den 24 Februarii. slag till Rikseus Ständers underdåniga Skrif* vejser till Kongl, Maj:t: 1:0 Angående Kungsgården Tullgarns öf? verlemnande till Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, Oscar. 2:0 Angående Häradskrifvflren Rydströms Pensioq. 3:0 Angående nedläggning af Löfås Silfi ver-verk, 4:0 Angående sökt Gratjfication och Lön-: förhöjning för Karqereraren Miillern. 5:0 Angående Lagman J.1 G. Norlins un* derdåniga ansökning, om Lön-ersättning. 6:0 I anledning af Justitiae-Ombudsnaans Embets-Bsrättelser.j 7:0 Angående Domfört antal Ledamöter i Kämner*- och Rådstufvu-Rätter. 8:0 Angående antalet af Nämndemän vid Militiae-Bpställssyner. 9:0 Angående Cancelli-afgiften vid Ansökningsoch Besväts-Skrifter i enskildta Mål. 10: Angående betalningen till Inqvarte?ingsgifvare tor underhäll till tågande Trouppcr. Angående skyldigheten att fortskaffa Bref och Ordres innom Regementerne. 12:0 Angående upphäfvande af Förbudet tnot bruk och nyttjande af öfverflödigt Silfver 13:0 Angående Pass-Contoirs inrättande i alla Rikets Län. 14:0 Angående ändring i Krono-Brefbärningen. iy:o Angående upplifvande af Förbudet emot vissa Marknaders början dagen före eller efter någon Söneller Helgedag. 16:0 Angående Riksdagens förlängande på en månad.
R:dr 33 öre Riksmynt, utfallit, hvilket jag vördsamt föreslår måtte tillfalla köpingen, för att dermed i någon ringa män lindra de högst betydliga kommunalafgifterna derstädes. Utom det att uttaxeringen till Fattigvården årligen uppgår till omkring 2.600 R:dr, har köpingen för närvarande utgifter, dels till ett nytt skolhus för elementar-läroverket, som kommer att kosta minst 12,000 R:dr, dels till flera andra kommunala behof. De handlingar, som visa dana-arfvets tillvaro och storlek, bifogas här med vördsam begäran att efter deras begagnande återfå dem Remiss till vederbörligt Utskott begäres vördsamligen. Stockholm den 19 November 1862. Gustaf Carl Witt. JW Af Herr SöHMeiiUS: Angående vissa ändringar och lill i gg i gälland• Skolsladga. Då Kongl. Skol-stadgan af den 14 Aug. 1856 knappast varit tillämpad ett år, förrän Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhöllo att en Kommitté måtte nedsättas för att revidera densamma, så vågar jag ödmjukast föreslå att samma mesure måtte vidtagas med den nu gällande, som varit tillämpad i tre år och är behäftad med samina svära fel och brister, som den af år 1856. Afven den vande skolmannen har svårt att tinna någon väsendtlig skilnad emellan dessa bada författningar. Det största och väsendtligaste felet i 1856 års Skol-stadga var det hopade antal ämnen, som samtidigt skulle läsas; detta fel står ännu qvar i 1859 års Stadga. Kastar man en blick på de fordringar, nu gällande Skol-lag uppställer, så finner man att i de högre klasserna skall ynglingen samtidigt läsa: Kristendom, omfattande katekes, dogmatik, kyrkohistoria, nya testamentet pa grundspråket; Modersmålet; Latin; Grekiska: 44 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 26.
Ählbergs uppförande å All männa Indragnings-staten till åtnjutande af en mot hans innehafvande provincial - Prot.-Vtdrag den 6 Augusti 1857. 477 läkare-lön svarande pension af 666 IV:dr 32 sk. Banko eller 1,000 R:dr Riksmynt årligen; 6:o. Angående anslag för uppförande af, ett kapell inom Pajala pastorat och af ett bönehus uti Turtola hy af Öfver-Torneå socken m. m.; 7:o. Angående fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsrnanshus-kassa och Amiralitets-krigsmans-kassan för de till Stats-verket indragna rusthålls^ samt en-per-mille-afgifterna; och 8:o. Angående öfverlåtelse på Järlåsa församling af Kronans rätt till danaarf efter Seraphia Lindskog. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 30 sistlidne Juli och den 5 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 100, angående väckt fråga om beviljandet af anslag eller lån lill en central-verkstad för tillverkningen af den vid Statens jernbanor nödvändiga materiel. S. I). Föredrogs ånyo och bifölls Slats-Utskotlets den 1 och 5 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 96, i anledning af erhållen återreiniss å Betänkandet N:o 55, i fråga om inrättande af ett Landtbruks-institut i Skåne. S. I). Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vtskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 103, i anledning af väckta motioner, rörande Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852, angående särskilda stadganden i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk, afslogs Utskottets, i afseende på en af Kontrakts-prosten Rundgren väckt motion, afgifna tillstyrkande, och blef återstående delen af förevarande Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallen. S. D.
Städerne hädanefter måtte i Saltpetergärden deltaga, i förhållande till husens uppskattningsvärden, efter 1 Art. BevillningsFörordningen , och hemmansvärdet på Landet likaledes blifva normen för samma gärds utgörande, samt gärden utgå med 2c>4 Stats-Utskottets vissa skålp. Saltpeter för hvarje 1000 Itcdrs uppskattningsvärde; hvilken fördelning, i synnerhet om Städernes jord korame att med husvärdet sammansräknas, skulle icke allenast föranleda till en billigare och jemnare beskattning, enär Städerne, vid tillfälle af en fiendes infallande i Landet, alltid hade mera att förlora än Landtmannen, utan ock till fullt belopp bereda tillgång till det nu uppgifne behofvet. Varandes desse anföranden, uti hvilka Ståndets Ledamöter i allmänhet hörts instämma, tillika med K. M:ts ofvanberörde Nådiga Proposition af H. BondeStåndet hänskjutne till Statsoch BcvillningsUtskottens gemensamma handläggning. StatsUtskottet har för sin del skolat, i anledning af de erhållne Remisserne, andraga: att, hvad först angår den enligt Coramitterades, vid dess underd. Berättelse bifogade, Förslag öfver Saltpeterfondens årliga inkomster och utgifter, uti samma fond uppkomne brist af 73,000 R:dr årligen, hvilken, som uppgifvit är, ostridigt uppkommit, ej mindre ifrån R.
KammarCollegium framställt, att alla fiskerier i Norrlands större elfvar och slrömar alltid varit Kronans enskilda egendom. Härmed är väl möjligheten af den senare satsen icke uppliäfven; men behofvet af bevis för dess giltighet är erkändt. Det bör således undersökas, huru densamma är af Kammar-Collegium bevisad. Frågan är om stridighet imellan denna Kronans enskilda rätt och jordägares rätt till fiske vid deras strand. Om denna senare lyder Fiskeristadgans allmänna bud uti 3 kap. 4 §. sålunda: ”alla fiskevatten inom enskilda ”frälse-, skatteoch kronohemmans rå och rör nyttje strandoch jordegare, utan andras intrång”. Att Kronan, utan hinder af en sådan jordäganderätten åtföljande fiskerätt, undantagsvis äger sina enskilda fisken i stora elfvar, åar, strömar och insjöar, der dessa fisken af ålder varit och ännu innehafvas, är ingen tvist underkastadt; men längre sträcker sig också icke Kronans rätt. För att nu styrka, att densamma omfattar allt fiske i Norrlands större elfvar och strömar, inlåter sig Kammar-Collegium icke i särskilda undersökningar för hvarje ställe, utan anser tvisten redan vara till Kronans fördel sliten genom allmänna författningar. Förnämligast åberopas härvid, hvad om ortens skattläggningar är stadgadt. Efter omförmälande af hvad fiskelängder och kronoräkenskaper innehålla örn fiskelägenheters upplagande, begagnande för Kronans räkning, sedan åter nedläggande, omförande från en Litel till en annan, allt elter sorn Kronans fogdar voro härvid mer eller mindre verksame eller efterlåtne, medgifver nemligen Kammar-Collegium, att från dessa titlar ej kan dragas någon säker slutsats för bedömandet af äganderätten, och finner först uppmärksamheten böra fästas derpå, om fiskerierne blifvit tagne i beräkning vid de af ålder hemmanen i norra orterna åsätta räntor samt skattetal. Undersökningen härom börjar med Ångermanland, Medelpad och Helsingland, och förmäles der endast jordetalet och årliga utsädet hafva legat lill grund för hemmantal och räntor, allt intill dess nu gällande skattläggningsmethoder utkommo.
Hvilket dock Riksens Högloff. Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 29 April 1823. Beiv. och Ekon, Utsk. Ankom den Io Maj 1823. Betänkande, i anledning af väckte niotionen rörande de i Riket vistande Judar. I detta ämne har Utskottet från Hederv, BondeStåndet fått emottaga särskildte Memorial: Af Olof Månsson från Blekinge, som efter en utförlig framställning af det onda, som landet skall tillskyndas genom de här bosatte Judar, och under yttrad farhåga för dess vidare tilltagande genom den jemt stigande starka tillökningen af deras antal, yrkat deras förvisande ur Riket, samt att den jord, som någon af dem, tvärtemot det för Judarne utfärdade Reglemente, kunde hafva förvärfvat sig, måtte staten hemfalla. Af Anders Nilsson, från Östergöthland, 8omunderlemnaduppgift, att Judarne, oansedt förbudet deremot, i Reglementet för dem af d. 27 Maj 1782, allmänt begagna sig af Svenska Tjenstehion, hvilka i deras tjenst vänjas vid sysslolöshet, smak för lux, öfverdrifna lönepretentioner samt liknöjdhet för religionsoch samhälls-pligter, föreslagit. 1:0 Att hvar och en Jude, somnubefinnes hafva någon Svensk i sin tjenst och derigenom brutit emot ett af de vigtigaste stadganden i Reglementet, mätte anses bal - 4e6 Besv, och Ekon. IJtsk. Retänkanäen. va förverkat den säkerhet, i likhet med Svenska Undersåtare, hvilken honom i grund af Reglementets 52 §. icke med annat vilkor blifvit förunnad, än att han borde ställa sig Sveriges Lag och Regeringssätt jemte Reglementet till obrottslig efterlefnad samt följakteligen varda ur Riket förvisad, 2:0
»Detta grundlags-ändringsförslag, hvilket, på samma gång det afser att tillvägabringa ökade kontroller öfver Konungens Rådgifvare, äfven vill nedsätta giltigheten af granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af nya Ständer i samma mål vara tilläten; dock bör, oaktadt den af Riksens Ständers Utskott eller Revisorer förrättade generela öfversigt af statsmedlens utdelning, det åligga vederbörande embetsmän att verkställa den speciela revision, som dem Tkraft.af deras embetsbefattning tillkommer. 8 Konslilutions-Utskottels Memorial N:o 8. den granskning, som hitintills varit uteslutande förbehållen hvarje riksdags Konstitutionsutskott, öfver de under mellantiden från den nästförlidna riksdagens början vidtagna regerings-åtgärder, har jag icke med min röst kunnat understödja. 1:0 emedan den konstitutionela ansvarigheten för Konungens Rådgifvare synes mig hafva sin naturliga begränsning i hvarje särskild riksdags-period, och icke böra kunna tiil 2:ne sådana utsträckas. 2:o emedan Konstitutions-Utskottet, som, efter vår grundlag, är den högsta myndigheten för bedömmandet af Regeringens tillgöranden och för fullgörandet af detta sitt vigtiga uppdrag är ölorhindradt att förskaffa sig tillträde till alla erforderiiga upplysningar, skulle, efter detta förslag, komma att på visst sätt underordnas under 2:ne andra Ständer-delegationer, och derigenom förlora den högre politiska betydelse, som bör detsamma tillkomma. 3:o emedan följden af ett sådant grundlags-stadgande, som det föreslagna, skulle någon gång kunna blifva, att samma regeringsåtgärd, som af den ena riksdagens Konslilutions-Utskolt. blifvit gillad, skulle af en följande riksdags enahanda myndighet kunna komma alt på annat sätt bedömas. 4 o emedan ett med detta fullkomligt likartad! förslag vid innevarande riksdag blifvit af ett Riks
Jag slöt dem åter, och lyssnade till ett oredigt sorl omkring mig, – öppnade dem ånyo helt litet, och sökte urskilja föremålen som omgåfvo mig, hvilka förekommo mig så gåtlika och underbara, att jag nästan fruktade att mina sinnen voro förvirrade. Jag låg på en soffa, och ... nej jag bedrog mig verkeligen icke, – den söta flickan, hvars bild oupphörligt sväfvat för min tanke hela aftonen, stod verkeligen bredvid mig och baddade, med ett himmelskt uttryck af deltagande; mitt hufvud med ätticka. En ung man, hvars ansigte föreföll mig bekant, höll min hand mellan sina. Jag urskiljde äfven den tjocka herrn, en mager dito, frun, barnen, och i aflägsen skymning såg jag skymta thebordets paradis; i korthet, jag befann mig genom något obegripligt ödets hokus pokus midt ibland den famille, som jag för en timma sedan med så lifligt interesse betraktat. Då jag fullkomligt återkom till sansning, famnade mig den unga mannen flera gånger med militärisk häftighet. „Känner du då ej igen mig?“ utropade han, trött att se mig så statue till själ och kropp. „Har du då så alldeles glömt August D ***, hvars lif du så nyligen frälst med fara af ditt eget? Medusas hufvud PROLOG Det var ett sällskap herrar och damer som sutto tillsammans efter en glad middag, och samtalet gick muntert och lätt. I denna lilla krets rådde den underliga stämning, som kommer, när man vet, att icke ett enda missljud kan afbryta den tysta glädje, hvilken präglar samkvämet mellan människor, som veta, att ingen behöfver väga sina ord af fruktan för att framkalla förstämning eller antipati. Vi voro allesammans människor, hvilka lefde mera eller mindre i skymundan för den yttre världen, och som träffades med den gemensamma behagliga känslan, att allt detta, som spelar en rol bland människorna, var åtminstone för en stund af underordnadt värde, och det fanns ingen möjlighet att i det samtal som fördes, plötsligt skulle sticka upp en eller annan underförstådd mening, hvarigenom den talande ville söka bereda mark för en fördel, som han eller hon önskade att förvärfva.
Han ej funnit nödigt i Resolutionerna upprepa hvad sorn i Förordningen finnes uttryckligen stadgadt, afsagt sig ofvannämnde rättighet för dessa särskilda fäll, kan jag så mycket mindre föreställa mig, som inga särskilda omkostnader behöfvas för anläggande af sådana brännerier, som här äro i fråga, hvartill icke erfordras annat än vanlig bränvins-brännings-redskap, och det således icke kan uppletas ett enda skäl, hvarföre Kongl. Maj:t skulle ansett sig böra omgärda dessa, företrädesvis gynnade, 7 stycken bränvins-fabriker med en större orubblighet i deras verksamhet, än den Kongl. Förordningen tillerkänner nära 40,000 andra brännerier i Riket. Den hårklyfvande åtskilnad man velat finna emellan en allmän Kongl. Förordning och en Kongl. Resolution för enskild man, i ett fall som handlar om samma sak i en ekonomisk lagstiftnings-fråga, lärer ej kunna bortblanda begreppet i hufvudsaken. I förevarande fall skulle man snarare kunna säga, att den allmänna Förordningen, som rörer mångas rätt, står, i betydelse, ett steg högre, än den särskilda Resolution, som rörer en endas rätt. Hvad Betänkandet innehåller om tydningen af 90 § Regerings-formen, förbigår jag, såsom en alltför långt drifven orimlig sats; ty, med gillande af densamma, hade Rikets Ständers rätt, enligt 89 § Regerings-formen och 34 § Riksdags-ordningen, blifvit till en del afskuren. På grund af alla dessa skäl, föreslår jag, att Rikets Ständer besluta ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t behagade i nåder pröfva, huruvida icke, under nuvarande förhållanden, all bränvins-bränning i sammanhang med press-jäst tillverkning borde upphöra, och att, i sådant fall, de under helt an / dra förhållanden utfärdade Kongl. Resolutioner, hvarpå dylik bränvins tillverkning grundar sig, varda, så fort ske kan, återkallade. Häri hafva Herr Österberg, Lars Larsson från Elfsborgs Län, Magnus Månsson från Östergöthlands Län, A. Medin från Kronobergs Län, Jöns Persson från Blekinge Län och Erik Jansson från Stora Kopparbergs
» Ja, han tycker inte om antimakasser, kallar dem för grannlåtssnaror, som man bara hänger upp sig i, då man vill njuta ro på ett hörn, men den här skall bli ett undantag — det vill jag då lofva! » Hon gick in i hvardagsrummet — de hade ingen salong — tände taklampan och alla de åtta ljusen däromkring, bredde ut den skärblommiga grannlåtssnaran öfver soffryggen — de hade inga emmastolar — och tänkte med ungdomlig ifver: Hvad det skall bli roligt, när han kommer hem och får se det! Och hennes själ fylldes af jubel, jubel öfver att veta sig ha varit så efterlängtad, öfver att veta sig vara så älskad. Men ljus och skugga följa trofast hvarandra, det är ej långt från leendet till sucken, och jublet byttes snabbt till ett vemodigt hvarför — - hvarför funno vi ej hvarandra förr? Vid denna frågan kände hon en trånande lust att blicka uppåt i rymder utan gräns, och följande sin ingifvelse, gick hon bort till fönstret och sökte skymta vinterhimlen, där de otaliga stjärnorna brunno i spelande glans. Och hon betänkte, att den makt, som styr världarne, hade äfven styrt hennes öden, och hon sänkte sitt hufvud och hviskade sakta: » Nu förstår jag, hvarför lyckan kom så sent. Måhända hade vi glömt Gud för hvarandra? » Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! Kvinnornas världsutställning. Brefkort från vår Chicago korrespondent. J ^ r s Potter Palmer, president, för » kvinfjl nornas utställning », är nu återkommen till Amerika efter några månaders vistelse i Europa i och för anskaffandet af en eller flere kvinnliga dekorationsmålare, kompetenta att öfvertaga ledningen af den inre dekoreringen af » kvinnornas utställningspalats. » Efter en hel del svårigheter har det lyckats mrs Palmer att finna tvänne utmärkta artister inom denna, af kvinnor så föga idkade branch af målarekonsten, nämligen miss Cassatt och mrs Mac Monies. Båda äro infödda amerikanskor. Den förstnämnda, miss Cassatt, elev af Degas, lär vara ansedd, i synnerhet i Paris, där hon förlidet år vann ett pris » au Salon », som en af våra förnämsta kvinnliga målare.