Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet, som bifallit betänkandet, N:o 19, vidblef sitt beslut och lade utlåtandet, NT:o 112, till handlingarne; N:o 114, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 77, rörande väckta motioner om bestämmande af aflöning för Fjerdingsman; om Säteriegares m. fl. skyldighet att deltaga i Fjerdingsmans-bestyret; om ordnin - 548 Prat.-Utdrag den 18 Januari iSJÖ. uen för denna tjensts bestridande af sockenboerne, samt om utfärdande af utt reglemente för Fjerdingsman: Ståndet, som afslagit betänkandet, N.-o 77, vidblef sitt beslut och lade utlåtandet, N:o 114, till handlingarne\ N:o 115, i anledning af väckt motion om fri kolhandel: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U:skot^ tets betänkande, N:o 116, i anledning af väckt motion om utvidgad smidesrätt inom Bergslagen, samt i sammanhang dermed Hederv. BondeStåndets medelst prctocolls-utdrag af den ij dennes gjorda inbjudning att instämma i Hederv. Ståndets beslut, enligt hvilket Ståndet, ined afslag A sagde betänkande, funnit för godt att i underdånig skrifvelse hos Kungl. Mai:t anmäla, det Ståndet till alla delar instämde uti de åsigler, som af Kiks-Stånden vid sistforflutne Riksmöte uti ifrågavarande ämne blifvit uttalade, med tillägg derjemte af Ståndets Önskan, att, der 2ne masugnar under de tio sisllöi flutna åren haft en årlig tillverkning af sammanlagdt ‘2,500 Skepp, lackjerns-belopp, de måtte berättigas att anlägga en stångjernshärd med inskränkt smidesrätt. Preste-Slåndet beslut att, med afslag å Allmänna Besvärsoch Iskon omi-Utskottets ifrågavarande betänkande, Nto 116, Hederv. Bonde-Ståndetsförenämnde inbjudning antaga.
Den solidariska ansvarighetens vigt förlamas härigenom så betydligen, att jag befarar, att en sådan liten Filial-bank icke kan förvärfva det förtroende, som är af nöden för att rätt betjena allmänheten genom medels upptagande på uppoch afskrifningsräkning, hvilket jag anser såsom en hufvudsak för att göra nu ofruktbara kapitaler rörliga, och hvilka kapitaler hufvudsakligast hafva att såsom säkerhet beräkna den solidariska ansvarigheten. Minst 50 aktie-egare med teckningssumma till 500,000 Rdr banko synas mig antaglige. Vid mom. 2. Förefaller mig betänkligt, om inteckning till 1850 års taxeringsvärde för fastighet å landet eller |:delar af brandförsäkringsverket å fastighet i stad kan lemna Rikets Ständers Rank fullkomlig säkerhet för en belåning till motsvarande belopp. Jag Banko-Utskottets Betänkande. 29 tror det icke och ledes till denna öfvertygelse deraf, att jag anser närvarande höga jordvärde vara öfverdrifvet, äfvensom jag känner, att taxeringsvärdena på sednare tider, såsom följd deraf, inom liera orter blifvit förhöjda, hvarförutom jag befarar, att, vid första inträffande financiel la kris, fastigheterna betydligen nedgå från de priser, hvartill de blifvit uppjagade under ymnig penningetillgäng och höga värden å landtmannaprodukter. Jag vet icke heller, hvarföre banken i detta fall skulle hafva ett längre utsträckt förtroende än för det närvarande vid dess fastighetsbelåning, om äfven den solidariska ansvarigheten skulle i viss mån dertill föranleda, så måste jag bekänna, såsom jag förut nämnt, att jag finnér denna svag bland ett så ringa antal aktie egare. Belåning till högre belopp än j af 1850 års taxeringsvärde för fastighet på landet och till Attén af brandförsäkringsvärdet för fastighet i stad \ill jag icke tillstyrka.
Rosa den vård jag enligt Läkarens föreskrift visste vara för henne behöflig; hvarefter den ömsinte Doctorn äfven genast påkallades. Men Gud! Emilia, skulle du, efter detta häftiga utmattande sett den aftynade blomman, hvit och skön som en engel, med ömsom på mig, ömsom på den sig nu åter till krafter vaknande modren, rigtad blick, hvilken sednare vid betraktandet af sitt barns lidande väl icke skulle haft ett moders hjerta, om hon kunnat dölja den smärta hon erfor. Hon satt nu åter tätt lutad till Rosas bröst och bortkysste med qvalet tecknadt i egna drag, de fina svettperlor hvilka efter blodsförlusten svagt frambrutit på det älskade barnets panna. Klockan är redan elfva; en oafbruten tystnad har, enligt Läkarens uttryckliga föreskrift, efterträdt detta första utbrott, hvilket han bestämt förutsäger skall efterföljas af ännu flere andra; men, hvilka i synnerhet ovilkorligen skola försvåras, om icke den noggrannaste stillhet och tranquilité iakttages. Nu, god natt min Emilia, jag måste åter hasta, att i sällskap med Hofrådinnan, hvilken ej kan förmås öfvergifva sitt barn, uppfylla de kära skyldigheterna mot den älskade sjuka. O! kunde du väl ana till det bekymmer som omger din vän; huru varmt skulle icke äfven du, till den högste uppsända böner om deras lindrande, och sluteligen fullkomliga afhjelpande. Den 6 April. "Hon kämpat ut, och dödens genius hvilar Den svala vingen öfver hjertats brand." Vitalis. Hon ar ej mer Emilia, Gud! min Gud! och din Mathilda måste, måste verkeligen, under smärtans outsägliga qval, och i fullt medvetande af sanningen uti dessa fasliga ord, här nedskrifva dem. Nej, hon är ej mer, hennes ljusa ande har ändteligen hunnit det hemland, om hvars rena fröjd, hvars salighet hon redan här nere ofta drömde.
RättegångsBalken; af Herr Lundmans Memorialer, om ett noggrant bestämmande deraf, hvilka böra till allmänna Corrections-och Arbetsinrättningar försändas; angående förbättring af PoliseFörfatlningar för Städerne; angående nödvändigheten af en Författning om Promotorials utfärdande i Lagsökningsmål af LandshöfdingeEmbetcn; och om EmbetsVerkens skyldighet att, utan Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes anlitande, afsända Bref och handlingar liil den auctoritet, hvars åtgärd påfordras; af Herr 344 Den 29 Maji. Winblads Memorial, om upphörande af inrättade serskilde Domstolar, jemte Herrar Cronii och Donners afgifne Memorial i samma ämne; af Herr Winblads Memorial, angående förändring af 9 1 Cap, Con coursLagen; om nödvändigheten af en Lag till bestämmelse, inom hvilken tid Dom bör meddelas i mål, sedan de blifvit utagerade; och angående tillägg till 38 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807; af Herr Falkmans Memorial, angående förändring af 24 §• i Kongl. Förordningen d. |3 Julii 1818, om inteckning i Fast egendom; af Hr Leivtons Memorialer, om förändring af 11 5 Cap. ConcoursLagen m. m.; och om förkortning i expeditionssättet i Utsökningsmål vid LandsCanzlierne; af Herr Gröns Memorial, angående tillägg uti 17 Cap. 9 §. HandelsBalken och Förslag till en ny §. i samma Cap. och Balk; af Herr Richerts Memorial, angående föreslagit stadgande, alt gäldenär, som vid UnderRätt erkänt sin skold och blifvit dömd att den betala, må förklaras skyldig alt undergå utmätning, med rättighet för Borgenär, att det utmätte godset emot borgen lyfta; af Herr Santessons Memorialer, angående förändring af vitén, stadgade genom Kongl. Kungörelsen den rp April i8o3, angående afgifter till Medelländska Handelns och Segelfartens säkerhet och beskydd; om ändring af 24 §. i Kongl.
Lit. D. icke innefattar något undantag, utan alla de fall bestämdt och ovilkorligt deruti antydas, i hvilka begrafningshjelp kan ega rum, och således äfven hvad angår de med pension å Allmänna Indragnings-Stalen afgående Einbetsoch Tjenstemän, hvilkas Sterbhus åter å samma Stat begrafningshjelp undfå, Directionen underdånigst anhållit, det Pensions-Inrältningen måtte bibehållas vid åtnjutande af de fördelar, som vid dess stiftelse blifvit påräknade och åt densamma försäkrade. Då Kongl. Majit af den vid 1815 års Riksdag vidtagna åtgärd att, under benämning af dödsfalls» och avancements-besparingar, såsom Statsinkomst uppföra en tillfällig, genom besparingar på anslag, ställda till Kongl. Majits disposition, uppkommande tillgång, icke funnit sig hindrad eller inskränkt i den Kongl. Maj:t tillerkända rätt, att för de hvarje hufvud» titel tillhörande föremål använda titlarnes besparingsmedel; så har Kongl. Majit, vid pröfningen af hvad Stats-Contoret och Directionen af CivilSlatens Pensions-Inrätlning uti förevarande ämne underdånigst yttrat, under den 1 1 Februarii förlidet år, med afseende å de af Stats-Contoret anförda skäl, i Nåder förklarat Nådårs-besparing hädanefter och lills vidare ej böra Pensions-Cassan tillkomma efter sådane Embetsoch Tjenstemän, hvilka erhållit afsked med pension å Rikets allmänna Indragnings-Stat. Enligt
Hr Weijdenhjelm har sagt, alt dugligheten och förmågan fordrar, såsom vilkor för att erbjuda sin tjenst, embelsmannens oafsälllighet. Det är en temligen hård dom öfver en mängd embetsman icke endast inom delta land utan äfven inom andra länder och jag måste beklaga att jag blifvit inbegripen i detta domslut. Hr Weijdenhjelm har äfven sagt, att det vore oförenligt med grunderna i ett konstitutionel! samhällsskick, att hafva afsättlige tjenstemän. Jag torde få erinra att i Amerika såsom allmänt kändt år, ett ombyte af President vanligen har till påföljd att ett stort antal embetsman äfven ombytas, och alt i Frankrike och England, hvilka äfven torde anses konstitutionela, liera embetsman äro mera amovibla än hos oss, samt slutligen alt i Norrige, som anses hafva en serdeles fri konstitution, Kanslipersonalen är långt mera amovibel än här. Hr Weijdenhjelm har sagt, att det skulle för Länsmännen medföra stor svårighet att anföra besvär emot K. Beflude. Jag får i det hänseendet uplysa att K. M. nyligen har afgjort sådane besvär af 3 Länsmän från serskilda delar af riket. Jag tror således, att lian icke har anfört något som föranleder lill afslag å Utsk:s betänk, och hoppas att R. o. Ad. icke eller vid detta tillfälle neka sitt godkännande af Ulsk:s utlåt, uti en fråga, somså ofta har utgjort föremål för R. Sus begrundande. Ilr Weidenhjelm: Jag beklagar alt jag så illa nttryckt mig, att jag kunnat så missförstås, som den siste värde talarens yttrande utvisar. Jag tror icke att jag sagt annat, än att det vanligen är oskickligheten eller nöden, som underkastar sig godtyc - Den 29 Januari. 203 ket, och att dugligheten och förmågan vanligen önskar en fast plats för sin verksamhet. Deruti måtte icke ligga någon tillvitelse hvarken emot den siste värde talaren eller någon annan af de tjenstemän, hvilka pä grund af K.
Det torde förefalla besynnerligt, att jag i en reservation uppräknat punkter, hvari jag, öfverensstämt med majoriteten, men jag har dermed velat antyda, att jag tror, att Komitén hade bordt något närmare redogöra för skiljaktigheterna emellan den lag vi ega och den som Komitén föreslagit. Stockholm den 8 April 1853. E. v. Troil. Editt» K. Delande Komiténs mening att hos Kongl. Majit i underdånighet tillstyrka, det Kongl. Majit täcktes åt sakkunnige män uppdraga att, så skyndsamt som möjligt, utarbeta förslag till förbättrade kreditlagar, hvilka skulle frambringa redbarhet och ordning i förhållanderne emellan köpare och säljare, samt i allmänna rörelsen framkalla affärspapper, hvarpå ändamålsenliga bankanstalter kunde grundas, kan jag likväl icke i alla delar biträda det anförande, hvilket en af Komiténs ledamöter afgifvit angående kreditlagstiftningen. För att tillstyrka, att den Franska handelslagstiftningen företrädesvis skulle hos oss tillämpas, förutsättes en säker kännedom icke blott om lagens föreskrifter, men ock huru de tillämpas och verka, hvarvid dessutom hufvudsakligt afseende bör fästas vid olika förhållanden, olika länder emellan. Vissa delar af handelslagstiftningen kunna öfverallt vara nära desamma, emedan föremålet för dem är af nära enahanda beskaffenhet; såsom bland annat händelsen är med vexellagen. Annorlunda är förhållandet med föreskrifter och lagbestämmelser för de många andra grenar af handeln, uti hvilka, såsom uti varuhandeln, icke blott qvantitet och pris, utan äfven andra vilkor bestämmas, med den fullkomliga frihet som inom handelstransaktioner måste ega rum; för sådane lärer Kongl. Majds Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 121 lärer man val icke i förväg kunna bestämma, från hvilket land mönstren för de ändamålsenligaslc lagstadganden kunna hämtas. Det är af synnerlig vigt, att handelslvister skyndsamligen afgöras och att bevisningen i dem förenklas och icke genom rätlegångsiormer försvåras, samt att domstolarne, der sådane tvister behandlas, äro så sammansatta, att inom dem fullkomlig och praktisk kännedom om ärendernas beskaffenhet förefinnes.
Herr KsrAensträftls önskade att Se ris! betänkandet bifogade memorialer mätte urnan iven» »574 Dm 28 December. ventilationen begyndes upläsas; men dä äkMige' af Ridderskavet och Agelii ej funno denna upläsning nö« dig och Herr Län dt,Marskalken erinrade alt frägan denna gången troligen ej blefwe annat än ättrremitz, osstod Herr kerxenskrZIiIs deristän, och uppläste följande skrifteligq anförande till Protocollet: Högwälborne Herr Grefwe och Laudt-Marskalk! Höglofl. Niddcrskcp och A el! I anledning af de Uti Riksens Ständers Stars, Utskott förehasde öswerläggningar att ti!! förmän för Stats Merkel med äderopande af 77 §. as den an, kagna RegermgsiFornien uphäswr sadane Comroccer, som uran offen-elig anction, dock likwäl geavm särkildt Kongl, Förordnande ^li^wir asstutna, nödgas jag att fä lästa Riksens Högloff Ständers upinärkiamher pä den olycka och dek lidande som en sadan författning skulle träffa antingen mig eller den som med mig om rit sadank arrende afhandlat och utbedja mig att kill Högloft. Riksens Ständers rättmisa och ädelmod hem» ställa följande; Om i följe af nägot i Konunga.Balken for« dom insördt stadgande, om Kungsgårdars oskiljaktighet jfrän Kronan, eller i kraft af de i senare tider under Lren 1727 och 174g wldtagne författningar StatS, Utskottet skulls anse en arrendators rätt till ett Kungsgårds arrende icke wara försurad en annorledes än sä wida upbudet skett pä Auction eller förläningen bliswit genom Könungs och S-änders gemensamma samtycke bekräftad, torde jag tilt uplysande af hwad Den 28 December.
Vid förnyad föredragning af Stals-UlskolteLs den 3 och 15 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 435 Litt. C, i anledning af erhållna återremisser af Utlåtandet N:o 354 Litt. C., blef Utlåtandet N:o 435 Litt. C. af Ridderskapet och Adeln bifallit med följande förändringar: l:o Till aflöning för den nya Styrelsen för allmänna arbeten, med derunder lydande District-Chefer, beviljades ett anslag af 9,766 R:dr 32 sk. årligen alt utgå i 4 år. 2:o Det i 7 punkten under hufvud-rubriken vallencommunicationer framställde förslag om anslag till upprensning af Indals-elfven, bifölls med det vilkor, att oi tens invånare till fullbordande af ifrågavarande upprensnings-arbete bidraga med en tredjedel af kostnaden, vare sig genom arbete eller i penningar. 3:o För det i 9 punkten under hufvud-rubriken valten-communicationer omtalade ändamål, upprensning af Ljusna^elf beviljades ett anslag af 6000 Rjdr med vilkor att ortens invånare sjelfva genom arbete eller bidrag i penningar bekosta det öfriga, som erfordras för ifrågavarande strömrensning. 4:o I afseende på 15 punkten under hufvud-rubriken valten-communicationer beslöt Ridderskapet och Adeln, det må 600,000 R;dr Banco i Riksgäl ds-Contoiret afsätlas, för alt under 15 års tid, med upplöpande räntor, användas med 50,000
Slutligen är det svårt att göra sig reda för hvad längden af den tidrymd, som fått förflyta innan åtalet anställdes, kunnat inverka på målets bedömande, då i fråga om exsecutionsdiariers insändande intet undantag blifvit gjordt från den allmänna regeln, att praescription icke finnes för åtal om tjenstefel. Två af Högsta Domstolens ledamöter voro skiljaktige och dömde, med åberopande af 1798 års Förordning, Kronofogden att, för det han under 1,279 dagar försummat att insända exsecutionsdiarier, böta En H:dr för hvarje dag med 1,279 Il:dr Banco. Äfven denna mening torde icke vara fullt antaglig. Den åberopade författningen synes åtminstone ej lemna rum för någon tvekan, att ju särskildt dagabot bör ådömas för hvarje diarium, hvars insändande fördröjes, hvaremot de skiljaktiga ledamöternes mening leder derhän, att vederbörande, så snart insändande af ett diarium vore försummadt, skulle saklöst kunna undanhålla huru många sorn helst. Skillnaden imellan de skuldsedlar, hvilka såsom ställda till innehafvaren eller ock till viss man eller ordres gälla i hvars mans hand, och den art af skuldförbindelse, som endast äro ställda till viss man och gälla endast i hans hand, utan rätt att dem till annan öfverlåta, är ett bland de ämnen för rättsläran, om hvilka det är nödigt, att klara och bestämda begrepp råda i lagskipningen. Huruvida någon brist häri yppat sig vid de tvänne särskilda fall, — 68 — hvarom nedanstående anteckningar handla, har jag derföre trott mig böra göra till föremål för sakkunniges eftersinnande. Innehafvaren af åtskilliga, af samma person utfärdade, löpande skuldsedlar sökte hos Konungens Befallningshafvande att gäldenären, som vägrat betala upplupen ränta innan skulddebrefven för hans å uppgifven ort bosatta ombud uppvistes, måtte förpligtas att erlägga räntan till sökanden i hans hemvist eller, derest annan betalningsort bestämdes, ersätta kostnaden för sökandens inställelse derstädes.
Nordin, Gustaf af, dess yttrande: II. 447 Noret, angående dispositionen af medel, som influtit för skedd ex» propriering af jord från den Landshöfdingen i Stora Kopparbergs Län på lön anslagna Kungsgården —: IV, 516; K. V. 10; B. X. 247. 282,. A. 282; E. XI. 115. Norling, Sven Adolf, Öfver-Direktör, angående pension åt hans efterlemnade äldsta dotter; motion af Herr David Ludvig Silfverstolpe: se Motioner. Norrbottens Län, angående rätt till erhållande af utsyning af skogs-alster från Kronans marker för sjelf egande frälse-bönder samt lar.dt-bönder inom —: B. XI 347, 369, A. 369. —, angående undersökning af de rörande jord och skogar inom nämnde Län utfärdade privilegier, frihetsbref, m. m.: B. X. 64, 158, 210, A. 210; E. XI. 3. Norrbottens Läns Hushållnings sällskap, angående upplåtande till detsamma af gamla läns-fängelse-bvgguaden i Piteå: I. 115, R. 119; B. III. 13, A. 48, E. 119. Norrbottens och Vesterbottens Län, angående ändring af den för nämnde Norforss laxfiske i Vesterbottens Län, angående arrende deraf: B. V. 240, A. 278. Norroch Ilosslags-tullarne, angående makadamisering af de genom nämnde tullar frän Stockholm ledande vägar, samt i fråga om erläggande af afgift för samma vägars begagnande: B. VI. 36, 429 A. 429 N — Norrvikens fögderi af Götheborgs och Bohus Län, angående befrielse från roterings-skyldigheten för åtskilliga fisklägen inom —: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9; U. IX. 58, 110, A. 110.
Erfaren - Lag-Utskottets Utlåtande M 52. 3 heten har bekräftat, att ju lifligare gemenskapen blifver emellan olika länder, desto mera kommer det ena landets mynt och sedlar i omlopp i det andra landet; och förfalskning af utländskt mynt och utländska sedlar kan då medföra lika mycken skada, som om det skett med inländska. Saken är blott att de förra i allmänna rörelsen ga och gälla såsom penningar, ty då är den allmänna säkerheten ej mindre blottställd i ena, än i andra fallet; och deras gångbarhet man och man emellan betingas af något helt annat än lagbud. Penningen är nemligen en verldsborgare; hans burskapsrätt inskränkes icke af ländernas geografiska gränsor, utan af det allmänna förtroendet; finnes detta, emottages han äfven ; och derföre skulle detta, för affärslifvet nödiga förtroende, alltför mycket åsidosättas, om lagstiftaren gjorde ifrågaställda skillnad. Grunden till en dylik skillnad kan ock endast hemtas från förhållanden, hvilka ingalunda upphäfva den likhet i brottslighet, som gerningsmannen i omförmälda fall uppenbarar. Lika beskaffade medel, enahanda uppsåt och samma onda vilja utmärka brottsligheten i dessa fall; och det är äfven derföre, som ruan i flera af de nyaste strafflagar ansett förfalskning af inoch utländskt mynt, inoch utländska sedlar vara lika straffbar; och denna grundsats blef äfven af Lag-kommittéen adopterad. Också hafva två Kiks-stånd godkänt förslagets 11 §, som stadgar lika straff för förfalskning af inoch utländskt mynt; Och, så vidt diskussionerna utmärka, kan den öfvervägande meningen inom representationen ej antagas vara för en olikhet i detta hänseende, då fråga är om sedlar.
Rå det emellertid under många år gått för sig, att i fråga om skiftesstadgan aflåta skrifvelse till K. M:t med anhållan om vidtagande af förändring, och häfd fiir detta bruk redan finnes, tyckes det mig vara en finess, att säga, att det numera icke skulle duga. Jag kan icke anse att invändningen förtjenar något afseende, utan anhåller om bifall till Retäuk:t olörändradt. Gr. Mörner: Mot siste värde talare tillåter jag mig den anmärkning, alt om R. St:r »för sin del besluta» och stadgandet alser civi lag, skall K. M:t utan förändring bifalla eller afslå framställningen, men »anhålla» R. St:r i underdånig skrifvelse om en förändring, då lastar K. M:t å denna skrifvelse det afseende, han kan finna för godt och förändrar eller omarbetar lörslaget efter behag, utan att R. St:r hafva något att säga deremot. Att skifteslagen varit behandlad såsom ekonomisk lag bestrider jag visserligen icke, men i densamma förefinnas äfven stadganden, som höra till civillagen. Alt 15 kap. Jordabalken icke är att till civillagen hänföra, visste jag icke förr, än jag hörde det påstås af Konungens Juslitie-Kansler. Della är en nyhet, men jag hoppas att den icke vinner häfd, tv den är alltför äfventyrlig. I)å jag anser förslaget högst olämpligt, hoppas jag, att det af R. o. Ad. icke godkännes. Gr. Taube: Jag hegärde ordet med anledning af ett ut tryck af en föregående värd talare. Det smärtar mig att Gr. Anckarsvärd så hårrit bedömer en hel korps, och jag hemställer huruvida det är rättvist och billigt atf, om, såsom det skett vid alla storskiften, en och annan bit blifvit lemnad oskiftad, och någon delegare i skilteslaget företagit odlingar på ett sådant område, när nytt skifte sedermera göres, denne delegare skall vara i orubbad besittning af hvad han tillskansat sig afenderas Mej. 411 eller allas gemensamma rätt.
Då fanns ej denna mäktiga medelklass, som nu dragit bildningen, rikedomen och makten till sig. En nutidens grosshandlare eller brukspatron skulle ej förstå den simple handelsman, som sjelf stod i sitt trånga och illa luktande kyffe till bod, eller den inspektor öfver statens bruk och räntor, som hörde till Lucidors umgängeskrets. Endast när de blifvit rika och förvärfvat sig allmännare anseende bland sina likar, upphöjdes de till rådmän. En nutidens militär, som är sällskapslifvets och balernas riddare, skulle lika litet kunna jemföras med sextonhundratalets löjtnant eller fänrik, hvilken aldrig kunde styra sitt lynne och ständigt var invecklad i blodiga gräl. Och nutidens unga damer af den högre bourgeoisin skulle ej vilja erkänna den Sissla eller Malen, som aldrig lemnat hemmet, som knappt kunde läsa innantill och alldeles icke kunde skrifva en läslig rad, som förgäfves låtsade sig misstycka männens råa skämt, och som i de förmögnare husen skötte om matskåpet och bränvinsstopet samt dess emellan sqvallrade och tisslade med sina leksystrar. Blifna fruar, ställde de sig ofta vid fönsterna eller portarna och gjorde spefulla anmärkningar om de förbigående karlarna. Men dessa skaldens bekanta, hvilkas seder han skildrar, voro den tidens medelklass. Och det språk han begagnar är en trogen bild af medelklassens då varande språk, ogrammatikaliskt och tungrodt till sina former, naivt och ej nogräknadt till sitt innehåll, snarlikt det idiom, som nu talas af vår tids halfuppfostrade allmoge. Man ser blott deraf, bland hvilka personer han var van att röra sig. Ty hvilken skilnad mellan hans simpla och inkorrekta, men rent fosterländska uttryck och den halffransyska och latinbemängda svenska i de mest städade och finpolerade perioder, som vi läsa uti en de la Gardies och de andra rådsherrarnes bref! Kanske dessa ej ens så ofta talade svenska. Ty Sveriges lysande aristokrati var då på det strängaste afsöndrad från det öfriga samhället och lika mycket europeisk som svensk.