Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi böra dock derföre visserligen ej lemna allt till sista stunden, detta kan ej vara min mening, men då vi gifvit åt viss myndighet rätt, att i oförutsedda fall, när hastig och kraftfull handling gäller, besluta och verka, så tyckes mig att vi, trygga vid den ordning, vi stadgat för vårt samhälles gång ej opåkallat böra störa densamma, och derigenom visa ett misstroende, som ej kan hafva annat till påföljd, än att skada, det anseende af kraft, som en öfverhet bör ega. Finner Konungen att rikets inre och yttre angelägenheter så fordra, så återstår ju för honom att när som helst han sä för nödigt anser vidtaga de åtgärder, som äro behöfliga till betryggande af nationens väl. För Honom finnes ju ej brist på utvägar i detta fall, och han lär ej heller uraktlåta att begagna dem när det så tarfvas. Att nu, i förtid, innan någon verklig fara är å färde tvinga honom att välja emellan en hos en Regent ganska naturlig böjelse att göra representationen till viljes och Sin egen på djupare insigter i förhållanderna grundade öfvertygelse, vore efter min tanke, ej rätt, ja, ej ens värdigt. Eftergåfve Konungen för en sådan af R. St:r uttryckt önskan, och helt andra förhållanden upstodo, än de man väntat, hvilka omintetgjorde nyttan af ett dylikt medgifvande, hvad blef följden deraf? Jo, i första rummet, att Konungen, genom återtagande af 336 Den 4 Februari I. m. nyss utgifven lag, kom att bryta ett gifvet löfte, hvarvid en stor del af landets befolkning med vanligt förtroende fästat sig, och sålunda skadande Sitt eget anseende, kom att bidraga till tusentals enskildta förluster, känbarare än vanligt under en sådan tid som denna. Befunnes åter det steg, man nu, genom denna önskan vill förmå Konungen till, såsom rigtigt af följderna besannadt, så frågas: om landets fördelar ej på annat sätt kunnat försäkras än genom det i mina ögon vidriga företag, å den ena Statsmaktens sida mot den andra, som nu är å bane?
I dylika frägor, sä wäl som dem, hwilka angä tillämpning as serskilda straff, som Lag eller Författningar i öfrigt utstaka, inträffa wisierligcn nägon gäng händelser af dcn synnerliga bcffaffenhet, att billigheten synes böra medgifwa, hwad den stränga räktwisan icke tillätit; det händer-chc sällan, enskilde personer emellan, att dcn ena salunda bewekcs till eftergift af det hwarä han hoS den andre lagligen kunnat äga aistpräk; och pä desie har det alltid warit, och syaes alltid böra wara, högsta Styrelsens rättighet, att dä dcn ä eira sidan, med tillbörlig alfwarsamhct, tillhäller wedcrbörande fullgöra deras skyldigheter, wakar öfwer de allmänna medlens be. höriga anwändandc, och befordrar LagarncS wcrkstäl. lighet; ä andra sidan, enär skäl dertill p' öfwas för handen, äfwcn lemna den eftergift, omständighekerne och billigheten kunna fordra Och som ivid förefallande frägor i ofwannämnde ämne betänkligheter möta, i anseende till de medel, hwilka tillhöra Riksens Ständers P.n,-inge - Werk och de stag af ersättningar till StatsMerkel, hwilka icke härröra frän nägot af den till ersättningen dömde personens brott eller sel, utan annorledes - 4664 Den Zv October. lebes uppkommit, framställcS nu af Kongs. Majit kill Riksens Stander den fräga: om och hwad Jnstruckioa i»ä wara nödig att meddela wederbbrandc Ständernes Fullmägtige eller Cmbetsinän, hwilka i fäderne fall, som förenämnde äro, böra wara hörde. De uti Konungens Högsta Domstol, samt inför Kongl. Maj:t i wälet foebe Protocollcr warda härjemte bifogade. Kongl. MaZ:k fbrblifwcr samteligc Riksens Ständer med all Kongl.
Vid föregående Riksdagar har, i anseende till mängden och beskaffenheten af de till Stats-Utskottets' handläggning hörande göromål, såsom omfattande både Statsverkets och Riksgälds-Kontorets ärenden, detta Utskott, utöfver den i Riksdagsordningens 24 § bestämda tjenstemannapersonal, nemligen en Sekreterare och för hvarje afdelning, hvarå Utskottet sig fördelat, en kanslist, haft af nöden och fått begagna en särskild Sekreterare till biträde vid de Riksgäldsverket rörande frågor, en Kamererare för räkenskapsgöromålen i afseende å statsregleringens olika delar, samt en tillökad kanslibetjening; och då, efter ali anledning, göromålen inom Utskottet äfven under innevarande Riksdag blifva många och maktpåliggande, får Utskottet, med stöd af hvad nyss åberopade § vidare innehåller, till Rikets Ständer hemställa, det Utskottet må tillåtas att, för ärendenas behöriga och skyndsamma behandling, i mån af behofvet, antaga en Sekreterare för Riksgälds-afdelningen. en Kamererare och till en början Två Notarier. Stockholm den 1 November 1859. STOCKHOLM, (ryckt hos G. E. Ljunggren, 1859. Statg-Utskottets Memorial N:o 11. 1 i\:« a. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 1 \ Nov. 1859, kl. 2 e. ut. Memorial, med deri till Rikets nu församlade Ständer af Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret afgifna Berättelse. (Riksgiilds-Afdeln.) Stats-Utskottet, som vid sitt lörsta sammanträde mottagit oell sedermera genomgått den, enligt gällande reglemente af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse om nämnda Verks ställning och förvaltning sedan början af förlidne riksdag, får, i likhet med hvad under föregående riksdagar iakttagits, samma berättelse härmed till Rikets Ständers kännedom öfverlemna; kommande Utskottet att framdeles under riksdagens lopp, till följd af grundlagarnes föreskrift, afgifva sitt utlåtande om Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning under den tid berättelsen omfattar.
De rannsakade hennes outgrundliga inre, de kände den oroliga, törstande, sökande, längtande, forskande, fridlösa ande, som bodde i henne, och de visste dess mål, som hon själf icke visste. Hon hade vuxit bort från sin första fostermoders fromma barnatro; hon sökte icke, eller trodde sig icke mera söka den Gud, som utstrött på fästet dessa skinande världsklot. Hon sökte med vetandets hela törst det oändliga utom henne och inom henne, men det antog icke mera för henne en personlig gestalt; det förlorade sig i tillvarons dunkla djup, i företeelsernas oöfverskådliga mångfald. Hvarifrån kom hon? Hvart gick hon? Var hon hemma från stjärnorna, hvarför var hon då här? Och gick hon till dem tillbaka, hvem gaf henne vingar? Intet svar, intet fäste. Hvem var hon? Hvarför fanns hon i världen? Hon sökte i det förgångna och i det närvarande. Öfverallt fann hon endast den flytande spånen, vågornas lekboll, stjärnornas hittebarn. Så underligt det kan tyckas, tänker man sådana tankar mera vid femton år, än vid femtio. Men Hagar hade icke varit ett barn på ungdomens gräns, om hon länge förmått irra i dessa öde tankerymder. Hon stirrade på den stora, klara stjärnan, hennes lifs stjärna, med hvilken hon varit förtrogen allt sedan augustikvällen på berget vid Hållviken. Svara mig du, ty du måste veta det Stjärnan såg tillbaka på henne och likasom flöt in i henne. Hon tyckte sig simma i ljus; hennes tankar förlorade sig åter i halfvakna drömmar ... Stjärnan icke hon på himmelen, utan hon, som flutit in i den drömmande flickans själ fick ord och sade till henne: Jag är din och din broders stjärna och ännu en tredjes. Utan mig skulle du hafva förgåtts i vinternatten, förrän du skådat dagens ljus. Utan mig skulle du hafva bundits i vanmakt och mörker vid den torfva, som såg dig födas. Utan mig skulle du hela ditt lif igenom vara hafvets flytande spån och aldrig finna en hamn för din längtan eller ett mål för din tillvaro.
Enligt nu gällande taxa är, med nyssnämnde undantag, tullen ä alla lill införsel lofgifna slag bränvin och sprit, från och med nästlidne års början, då de transatlantiska tull-lindringarne upphörde, bestämd till 28 sk. kannan, ulan afseende å varornas större eller mindre styrka, samt tullvärdel antaget till 2 R:dr kannan. Utom holländsk geniever och fransk konjak äro alla slag bränvin och sprit af säd, potates eller andra jordfrukter, äfvensom af frukt, förbjudne till införsel. Med de af Rikets Ständer vid innevarande riksdag hyllade tulllagstiftnings-grundsatser, låta dessa införsels-förbud lika litet, som de flera andra, hvilka nu gällande taxa innehåller, förlika sig. De äro hvarken nödiga eller nyttiga. Olika tullbestämmelser för särskilda slag bränvin och sprit måste vid tillämpningen medföra olägenheter af ganska väsendtlig art; och med obetydliga tillsatser, som förändrade varans utseende och smak, skulle, om det i öfrigt lönade sig, de förbjudna bränvins-slagen inkomma under de lofgifnas namn. Asättas deremot alla slagen en gemensam och i förhållande till den inhemska hränvins-skatten afpassad införsels-tull, så vinnes, hvad icke nog kan eftersträfvas, enkelhet oall säkerhet vid tullbehandlingen, utan att man behöfver befara, alt en sådan gemensam tullsats skall lemna rum för betydlig, om ens någon införsel af de jemförelsevis billiga bran vinsslag, hvilka äro föremål för inhemsk tillverkning. Mindre för att utestänga täflan med den inhemska bränvins-tillverkningen, än för beredande af stats-inkomst, har tullafgiften å spritdrycker redan hittills varit bestämd lill så högt belopp, i förhållande till varuvärdet, som den från öfverdrifna lullafgifler alltid oskiljaktiga faran af oloflig införsel ansetts tillåta.
N:o 1, om Statsverket 1865. fullkraftig ångmaskin och bestyckade med några få kanoner af så grof kaliber dylika fartyg äro i stånd att föra; samt derjemte, i mån af mouitorssystemets ytterligare fulländning, så många pansarklädda, sjögående tornfartyg, som framtida ekonomiska tillgångar kunna medgifva. De 3:ne “monitorer", som nu byggas, äro af det djupgående oell för öfrigt af så stora dimensioner att de, ehuru kraftiga för positionsförsvaret, ej kunna anses blifva så lättmanövrerliga som är erforderligt för skärgårdskriget. i dess vidsträcktare bemärkelse, och då de dertill, enligt sednare erfarenhet, äfven under storm på Atlantiska oceanen, visat sig vara säkra sjöbåtar, och således ej kunna förnekas namnet af sjögående tornfartyg, böra de i följd af dessa och flera andra deras egenskaper, tillhöra det yttre sjöförsvaret. För det inre sjöförsvaret blir det nödvändigt att skaffa så grundgående fartyg som möjligt. Ehuru de ej må anses annorlunda än såsom flytande lavetter, afsedde för vattnen inuti våra skärgårdar, böra de fortskaffas med ångkraft, eea det gröf , O ' o 'o o sta artilleri, vara pansarklädda, och ändock af ej större dimensioner än att de genom slussarne å Göta Kanal i nödfall kunna inkomma på våra stora insjöar. (Se noten till Bil. F.) Derjemte torde behofvet kräfva ännu mindre och lättrörligare båtar för fortskaffandet af ett landstigningsartilleri, hvilket, tillgängligt på våra talrika inre vattendrag, kunde landsättas och uppträda på en terräng, der icke något annat artilleri, beroende af anspann, kunde röra sig. Detta synes vara allt hvad man med någorlunda visshet kan förutsäga; men utan tvifvel blefve det en kedja af misstag, om man försökte att ännu närmare fastställa de blifvande fartygens certer, örn man bestämde antalet samt för någon längre tid framlade kostnadsberäkningar m. m. (Se Bil. E.) , 7:o. Nedanstående befälspersonal antages förslagsvis för det yttre sjöförsvaret, hvaraf dock några platser, enligt hvad längre fram anföres, tills vidare böra hållas vakanta.
Län blifvit fullbordad, syntes tiden nu vara inne, då man kan förvänta sig Kongl. Maj:ts Kådiga Beslut i detta för Skogshushållningen vigtiga ämne; — hvadan, och för alt i möjligaste mån påskynda detsamma, samt derigenom minska det lidande, Skal» lehemmansegare nu få erfara, Nils Månsson föreslagit den underdåniga anhållan af Rikets Höglöflige Ständer^ att Innehafvare af Skattehemman i de Län, der de anbefallde Skogsundersökningarne redan föregått, mätte förklaras berättigade till fri egandeeller dispositionsrätt, lika med Säterioch Frälsehemmansegare, af alla sådane å deras egor nu växande Eketräd, som ej blifvit utmärkte såsom tjenlige för Kranans behof, jemte alla Ekar, utan undantag, som framdeles kunna uppväxa, och att en lika förmån jemnväl måtte förunnas andre Skattehemmansägare , i den mån undersökningarne hinna att verkställas i de öfrige Lanell; Och har Nils Månsson, i sammanhang härmed yrkat, af - S ta ts-U t sk o t te ts Be t änkan Jen. ^83 skaffandet af Skogsoch Jägeri Betjeningen, Jen han anser skadlig för Landet samt alldeles öfverflödig, om Kongl. Maj:t och Kronan afstår dess anspråk på Ekelräd å Skattejord. — Vid' remitteringen af dett& Memorial, som vunnit Bonde-Ståndets synnerliga bifall och deruti Per Persson från Blekinge i allo instämt, har Nils Månsson tillagt: alt då Kronan förbehållit sig serskilda Parker, kan Ekplantering för dess räkning derstädes ske. 3:o Särskildte Memorialer af Riksdags - Fullmäktigen Peter Åndersson m. fl. från Halland, Nils Persson från Malmöhus Län och G. F. Berg m. fl. från Bohus Län; hvilka Memorialer äro af samma syftning med Nils Månssons, nemligen, att egare af skattehemman må erhålla fri disposition af derå växande Ekar, samt att Skogsoch Jägeribetjeningen må indragas.
Ekman, H., frii, Göteborg. Berg, Marie Louise, fru,, Engeström, Edvard, grosshandlare, Malmö. Berggren, Eleonore, fru, Engeström, Eugenia, fru, Malmö. Berggren, Robert, grosshandlare, Stockholm. Ericison, H. M., broksegare, Ramsberg. Bergman, Agnes, fru, Stockliolm. Eschelsson, Elsa, jur. kandidat, Stockholm. Bergsten, A. G. haradshöfding, Mora. Eurenius, M. J., lektor, Malmö. Billbergh, af, Martina, fru, Stockholm. Falk,.Anna, Upsala. Bille, Ellen, fru, Stockholm. Falkman, Carl, grosshancllare, Stockholm. Bille, Vilhelm, Bokhandlare, Stockholm. Flensburg, Anna, fru, Stockholm, Billströq Selma, fru, Stockholm. E ' lensburg, Louise, frii, Malmö. Björkegren, Sigrid, fru, Simbrishamn. Björklund, Gustaf? exped. sekret., Stockholm. Blair-Bruce, Carolina, fru, Grez. Forssell, Amelie, fröken, Borås. Borg, Emma, fröken, Lund. Boström, Sophie, fru, Tynnelsö, Ofver Selö. Braathen, Anna, fru, Sundsvall. Brandt, Axel, grosshandlare, Stockholm. Brandt, Edla, fru, Stockholm. Frick, David, possessionat, Malmö. Bredberg, Louise, fru,, Geijer, Theresa, fröken, Stockholm. Brown, Anna, fru, Grotenfeldt, Ellen, fr ii, Helsingfors. Bråken hjelm, Margaret, %u, Stockholm. Gyllander, Amalia, fröken, Örebro. Brikenhjelm, Per, underutåtlii !illare. Sthm. Btilom, von, Amalia, fru, ~jerajölagbd Hallwyl, von, W., grefve, Stockholm. Bunsors Fr., grosshandlare, Stockholm. Hammarskj Old, C. G., justitieråd, Stockholm. Bunsom, Lona, fru; Stockholm. Hasselblad, Victor fru Göteborg. Bocklin&gt; Nykoping. Hederstjerna, Fredrik, iandshöfding, Vesterås.
Preste-Ständet den 6 Borgare-Ståndet den 6 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående sökt garanti af staten, i afseende på anläggning uf en jernväg emellan Fahlun och Gefe. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 254.) S. A. K. Sedan, uti en till E. K. M:t ingifven skrift, Landshöfdingen i Gefleborgs län, riddaren af E. K. M:ts Svärds-orden L. M. Lagerheim, Geschvvornern G. A. Lundqvist, Rådmannen E. D. Grape samt Bruksidkaren Th. Petré, med bifogande af 2:ne uppgjorda förslag, jemte tillhörande plankartor, m. m., öfver sättet för och kostnaden vid åstadkommande af en jernväg i, så vidt möjligt vore, rät linea emellan städerna Fahlun och Gefle, enligt hvilka kostnaden för en lokomotiv-bana skulle uppgå till 2,400,000 R:dr banko och för en jernbana för hästkraft till 1,637,000 R:dr samma mynt, samt under åberopande af de väsendtliga fördelar, som en dylik jernvägsanläggning skulle tillskynda provinserna Gestrikland och Dalarne, i underdånighet anhållit, att med afseende på det förmenta behofvet af en jernvägsanläggning emellan nämnde städer, hvilken, äfven med beräkning af blott en inskränkt del af den varutrafik, som redan egde rum ifrån och till Fahlun, syntes icke allenast kunna bära sig, utan troligen lemna en årlig behållning af sju procent å anläggnings-kapitalel, E. K. M:t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig framställning derom: l:o att, då denna anläggning, ehuru efter all sannolikhet redan från början vinstgifvande, erfordrade en kostnad, vida öfverstigande alla de enskilda krafter, som här kunde komma i Bih. till R. St.
Tisdagen den 16 Junii* Plenum kl, 9 förmiddagen» Justerades följandet Utdrag af Protocollet, hållet hos Hog; loflige Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, deri 15 Junii 1818, S. D . Remitterades till Stafsoch BancoUtskotten Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, rörande behofvet af särskilta penninge-tillgångar till upphandling af spann; mål. Ut supra. S. D. Då nu föredrogos följande från de Den 16 Junii f. m. 19 andre Respective RiksStånden ankomne Pro-5 tocollbUtdrag, nemligen: Från Pr este Ståndet\ Af den 5 dennes, innefattande åfskiHige af Freste-Ståndet beslutade|rättelsajr uti LagUtiskottets förnyade Utlåtande, rörande det af Kongl. Maj:t till Riksens Ständers antagande i Nåder framställde Förslag till en ny Coa* cursLag. Från BorgareStåndet: Af den 9 dennes, innehållande de af Ståndet vid LagUtskottets förnyade Utlåtande, rötande Förslag tillden ny ConcursLag, gjorde rättelser. Från BondeStåndet '. 1) Af den 2q mtlidne Maji, innefattande étt tillägg uti ExpeditionsUtsköttets förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Båtsmamlndelniriii gen i Blekinge. 2) Af den 8 dennes, innehållande ett tiI-3 lägg till StatsUtskottets förnyade Betänkande, angående Skånska Roteringen 3 uti hvilka rätielser och tillägg Ridderskapet och Adeln blifvit inbjudit, att sig med de öfrige RiksStånden förena; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att vid fine i berörde frågor redan fat-i 20 Den 16 Junii f. mi tade beslut, utan all förändring förblifva# Ut supra.
Jag medger att en olägenhet åtföljer denna prisbestämmelse, i så måtto, att det föregide årets markegångstaxa måste äfven för det kommande uret vara gällande, ifall tvister uppkomma om prisen för året och parlerne icke vilja sig derom förena; men dessa tillfallen äro dock få och af mindre betydlig olägenhet i jemförelse med hvad som en förändrad tid för markegångssättningen skulle medföra i afseende på uppbörden m. m. Då man nu erinrar sig, att svårigheterna för bestämmandet af de rätta prisen icke äro så stora, som man framställt, skulle jag förmoda alt den nu ifrågasatta skrifvelsen är föga af behofvet påkallad. Gr. Horn; På det att R. o. Ad. icke måtte riskera någonting af de dolda afsigter, som här blifvit förespeglade, och i följd af den paniska fruktan, som från ett visst håll visat sig, tror jag det bäst vara, att R. o. Ad. afslår denna punkt, emedan den nu icke är af vigt, då icke fråga är om antagande af hela det af StatsUtsk. föreslagna systemet, hvilket R. o. Ad. redan afslagit. Gr. Frölich: Jag skulle gerna hafva viljnt förena mig med min värde vän Gr. Horn, om jag icke verkligen funnit det af Hr Lefren antagna motiv så beskaffad!, att jag måste med honom i allo instämma om nyttan afen sådan und. skrifvelse, för att bibehålla det lugn, som kari uppstå deri16 H. 18 138 Den 7 November f. m. genom, att denna fråga utsältes till en sednare tids behandling. Detta motiv röjer en djup politik vid behandlingen af alla vigtiga ärenden, och denna behandling inom RiksStrn kan, såsom en talare nyss yttrat, liknas vid att slå raffel; men politiken må dock vaka öfver att icke lugnet genom sådana åtgärder störes, då man nu vill uppskjuta ärendet till en ny tid.
På den tid allmogens befattning med handeln var inskränkt till föryttrande å sodra orterna af egen och grannars medhafvande gårds-afvel, samt att i utbyte hemföra penningar och förnödenhets-varor, lärer någon anmärkning deremot icke kunnat med fog göras, annorlunda än så vidt dylike utfarter i handels-ärender haft ett menligt inflytande på allmogens lynne och sedlighet. Från denna för orten förmonliga rörelse har den, i motsatt förhållande, allt mer och mer förändrat sig till verklig landthandel, som numera idkas icke blott af hermnans-ägare, utan jemväl af torpare och drängar, och hvarvid merendels så tillgår, att landt-handlaren, vid marknader och deremellan i säljarens hemvist, verksläller uppköp af ortens produkter sällan mot kontant betalning, dock med löfte om sådan, efter skedd försäljning; men då denna ej utfaller efter önskan, och då landt-handlaren, ofta för att kunna bli af med varan och måhända lika ofta af stegrad vinningslystnad, ser sig nödsakad eller låta förleda sig, att, i stället för penningar, taga bränvin, likörer och lux-artiklar, måste säljaren låta nöja sig med den betalning, som kari fås, äfvensom landt-handlaren söker att, hvad han kan, prångla på den förre af sitt hemförda kram. När härtill kommer, att dessa handelsföretag, merendels verkställda utan nödig beräkning af tid och omkostnader, ofta inleda i skuldsättning samt vingleri, och att landt-handeln från jordbruket rycker en mängd ynglingar samt återlemnar dem frånvande all trägnare och mödosammare sysselsättning, så visar sig samma handel, sålunda handhafd, vara af temligen eftertänklig art. Då detta öfverklagade förhållande Lill en del velat härledas från Norra Ångermanlands aflägsenhet från köpstad, har fråga uppstått om en köpings anläggande derstädes, hvartill 12 Eder Kongl. Majit äfven läckts lemna Nådigt tillstånd. Hvad förra berättelserna innehålla angående gårdfari-handelns skadlighet gäller äfven för närvarande. 5 4. Politisk författning. Kammar-verk.
Hvarför säger tant så? FRU KNUTSON. förmiddagen! Som är tvungen att sitta på banken hela FRÖKEN TORNSTRÖM. annat håll. Ja, jag är säker på, att hans tankar äro på FRÖKEN JÖNSSON. Hm! LOUISE. Behagar tant en liten tår kaffe till? FRU KNUTSON. ska' laga, att det fins en tår till kamrern också, när han kommer. Han tycker så mycket om det serveras af denhär lilla handen. kaffe klappar Louise på handen i synnerhet när Nej tack, kära barn. Skämtsamt välvilligt. Vi LOUISE. Behagar ingen en påtår? Gerda? Hanna? Sofi? FRÖKEN TORNSTRÖM räcker fram sin kopp. Jo tack kanske en liten tår. 124 - LOUISE serverar. Det var snällt. FRU KNUTSON. jag rädd, att middagen inte blir färdig i tid. Och Knutson blir i misshumör, om inte maten står på bordet klockan tolf. Reser sig. Ja, så är det att vara husmor. Jag får väl se att komma åstad, annars är FRÖKEN KNUTSON reser sig också. Åh ja, men FRU KNUTSON. farligt alls, egentligen. Det har också sina betill afsked. Det har du rätt i, mitt barn. Det är inte hag, Louise lilla. Går fram emot Louise och räcker hand i dag om man får vara så näsvis att fråga? LOUISE. Hur gammal är det egentligen, du blir Tretiotvå år. FRU KNUTSON. Helsa kamrern! Det är hög tid! Skrattande. Farväl, farväl! De andra damerna resa sig också; fröken Tornström slukar i hast kaffet och de småbröd, hon serverat sig. FRÖKEN KNUTSON räcker hand till Louise. Farväl, farväl! 125 - FRÖKEN JÖNSSON räcker hand. Adjö, Louise! Helsa fnittrar. FRÖKEN TORNSTRÖM ännu tuggande. Adjö, Louise. FRU KNUTSON räcker hand. Farväl, herr literatör. Lycklig resa! bugar sig. VIGGO Tack, tack! De andra damerna trycka hans hand i tur och ordning. FRÖKEN SVENSSON