Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saa-r Dm q o Julii 178S Saaledes har man anseet sig forpligtet till nöiere at udvikle den 7 §. i den naadigst foreslaaede Bigs-Act, i overeenssternmelse med Grundlovens §. 42, og ere Stor-Thingets nu forsamlede BeprEesentanter rede til egenhsendigen at underskrive og bekraefte denne Act, saa snart de vorde underrettede om det Svenske Biges Staenders samtykke , for at den derefter kan vorde Hans Kongelige Majestaet til naadigst sanction förelagt. Stor-Thinget i Christiania den 13 Juli 1815. Paa samtlige Bepraesentanters vegne Christie, p. t. President. Weidemann, p, t. Seeretair» Öfversättning. Förslag till en Riks-Act, till bestäm’ mande af de genom Föreningen mellan Norrige och Sverige uppkomna Constitutionella förhållanden. Vi efter&krifne Norriges Bikes BepresenJ tanter, sorn nu här i Christiania till Lagtima Stor-Thing församlade äro, så ock Svea Bikes Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskoppar, Bidderskap och Adel, Klerkeri, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu här i Stockholm till Urtima - *78* Den a o Juli. tima Riksdag församlade äro, gore vetterlig!
A. Prins af det Kongl. Huset mä ej gista sig utan Konungens wetlffap och samtycke, stker det än» dock hasme Han förwärkat arfs-rätl till Riket, för Sig, Barn och Efterkommande. — Lag samma ware om Han med eller man Konungens wettffap och samtycke tager till Gemål, enMld Swensk eller Utländsk mans dotter. Dock ware Honom ej förment, alt med Konungens wettstkav och samtycke kaga Gemål af Swenstka Konunga-Huset inom l Swensk Lag ej förbudna leder. §. 6. Pcinscstor af det Kongl. Huset mä ej träda i gifte utan Konungens »vettskap och samtycke. Ej el - Den 28 November. 1767 eller mä dek någonsin killatas med Swensk man utom der Kongl. Huset. L. 7. Prinsar och Prinscsior af det Kongl. Swenffa Husek mä ej anträda resa utrikes utan Konungens wettjlkap och samtycke. §. 8. Prins af Kongl. Swenska Huset» mä cj utan Konungens och Riksens Ständers samtycke bliftva Negerande Furste as Utlanff Slak, ware sig genom wal, ars eller gifte. Skee annorlunda, ware H-m och Hanö efterkommande ej berättigade att succedera lill Swensk» Thronen. T9- Skulle den olycka tima, att hela KonnngaHuset inom hwilket arfs-räkten till Riket räknas, antingen pä manliga sidan mginge, eller genom ururaktlätande af hwad denne Succesiions Ordning ulkryckeligen förefkrifwer, förlorar Succesiions - rätt, ware Thronen ledig till nytt wal» och utkore dä Riksens Ständer ett nytt Konunga-Hus. Till yttermera wisio hasme Wi alt detta föreskrifne sa belefwat och bestulit, hafwa Wi samteligc Swea Rikes Ständer delta underskrifwit och beseglat. som skedde i Stockholm den dagen i December - 1763 Dm 28 November. ber mänad äe efter Christi börd de Ettusende Åttahundrade och pä det Nionde.
Den 4 Augusti e. ta. i detta ämne; och får jag, till bestyrkande af det utaf mig omnämnda förhållande, åberopa 2:ne K. bref af d. 28 Oct. 1807 och d. 3 Oct. 1815- Lagoch Oecon.Utsk:ns utlåt. N:o 10 återremitterades. Föredrogs ånyo Lagoch Oecon.TJtskms d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk. N:o 11 öfver en af Hr Frih. J. Cederström vackt motion, om förändring i nu gällande föreskrifter om inskrifning till Kronorusthåll. Frih. Cederström, Jac.: Jag anhåller att få veta, huruvida från de öfriga Stånden någon underrättelse inkom» mit, huru målet der blifvit afgjordt. Underteckn. Ridd. Seer et.: Af de öfriga 3:ne Stånden är detta utlåt, bifallet. Frih. Cederström: Sedan 3:ne Stånd bifallit Utlåt., ämnar jag ej begära återremiss deraf, men anhåller att, till prot. få yttra, att, i händelse Utskm tagit närmare kännedom om de författningar-, som angå kronorusthåll, följden deraf förmodligen blifvit ett annat utlåt, än det, som Utsk:n afgifvit. Utskm hafva ansett förhållandet vara enahanda med kronorusthåll, sorn med kronohemman, och trott K. KammarCollegii kungörelse af d. 29 Febr. 1808 stå i enahanda kategori med författningarna, ang:de kronorusthåll. Förhållandet är dock icke sådant. Kronorusthåll hafva ansetts kunna försäljas från man till man, ehuru åboen endast till munderingen och rustningspersedlarna har äganderätt, hvilken deremot till sjelfva jorden tillkommer Kronan, Men att åboen icke alltid ansetts hafva äganderätt äfven till jorden hade Utskm kunnat inhemta af K. KrigsCollegii bref af år 1808, som stadgar, att kronorusthåll, hvartill uppbördsman har åborätt, får försäljas till fyllande of uppbördsmannens iråkade balance.
Jag hemställer då till eder, mine Hrr, huru det skulle kännas att afhöra ett tredubbelt antal dylika skrifter, hvaribland säkerligen många endast påminnande om inskränkta lokalintressen. Der finnas Stånd der förslager om Klockare-aflön ingar eller Debetsedelslösen discuteras lika lifligt som de största samhällsfrågor hos andra. Vore det då verkligen en vinst att nödgas dag ut och dag in afhöra dylika strider. Jag tror det icke, antingen neddrages sinnet derigenom till småaktighet eller ock väckes leda för Riksdagsärendena; denna åter framkallar den tomhet på R. o. Ad:s bänkar vi ofta nog måste beklaga. Nej, invänder förslagets vänner, det är ej vid remissen men vid frågans slutliga afgörande som tid vinnes. Äfven detta vågar jag betvifla. Ekonomiska mål, om andra är här icke tal, omfattas vanligen mera lifligt än af det ena än af det andra Ståndet, allt som saken närmare rör den ena eller andra samhällsklassen. I detta Stånd utredes således frågan grundligt då ett MedStånd deremot hastigt afgör den för att sedan öfvergå till ett nytt ämne som möjligen närmare rörer detta sednare och mindre MedSlånden. Förslaget deremot framtvingar ju en lång öfverläggning i hvarje småsak, ty att motionären åtminstone kommer att försvara sitt förslag, torde vara gifvet. Månne ej detta mångdubbelt upväger vinsten af att få sammanjemkningsförslagen genast afgjorda. Hvad R. o. Ad. angår, innehåller förändringen en verklig Den 30 September f. m. A2f> nedsättning i vårt inflytande. Hos oss. liksom hos alla obetalte Riksförsamlingar, ligger det i sakens natur att representanterne ofta ombytas, ofta aflägsna sig. Högst otroligt är således att samtlige våra 30 ledamöter af den mindre nämnden någonsin skola finnas tillstädes vid den slutliga omröstningen, då detta deremot 0 t v i f v e 1 a k t i g t nästan alltid inträffar med elt eller annat af MedStånden. Att R. o. Adis tanke således blefve undertryckt, är gifvet. Det må förlåtas mig om jag ej finner någon särdeles förtjenst deri. Den omtalade tidsvinsten torde således få antagas vara Nu till bekantskapen.
Jag anser detta icke vara rätt, ty motioner böra få framställas muntligen, då man för öfrigt bibehåller föreskriften att motionen sedermera skall utarbetas och bestämdt innehålla ordalydelsen af det lagstadgande eller den nya föreskrift, man åstundar. Det inträffar icke sällan, att, under öfverläggningar, ett framstäldt yrkande föranleder någon ledamot af motsatt mening, att i st. f. annan vederläggning framställa en annan motion alldeles så, som Gr. Lagerbjelke på f. m. gjorde, då fråga var om Const.Utsk:s förslag ronde tillsättandet af RondeSt:s sekreterare. Gr:ns hemställan, att sekreterarne i alla Utsk:n skulle nämnas af Konungen, må hafva varit riktig eller ej; men jag nämner henne såsom ett bevis derpå, att omständigheter kunna föranleda talare att muntligen göra ett förslag. Hvarföre skall sådant vara dem betaget ? Jag inser således icke, hvarföre man i sådane fall skall binda liänderne på Ståndels ledamöter, när man, såsom jag redan nämnt, kan i alla fall fä den utredning och bestämdare uppställning af förslagen, hvilka Const.Utsk. åsyftat. Jag hemställer således vördsamt, att Ro. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, det rättigheten att muntligen framställa motioner må bibehållas, dock alt, på sätt Utsk. föreslagit, dessa motioner skola skriftligen författas, innan remiss deraf får ske. Ofverläggningen om Const.Utsk:s förevande mern. förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först, i afseende på 1 mom. 49 § Riksd.Ordn., hemställde om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas förslag, behagade såsom Ståndets gemensamma tanke förklara, att Utsk:s förslag till redaction af sagde moment bör förtydligas till sin syftning samt upptaga den nuvarrde föreskriften om en motions skriftliga affaltande, och derjemte så rättas, att ett RiksSlånds rätt att vägra remiss på en der väckt motion icke blir afskuren. Ropades ja.
Vesterlandet med den frankiska postvagnen och flög utefter telegraftråden ända in i hjertat af Stambul. Endast ett litet fåtal infödingar visste fullt klart, att Emin och hans vänner haft en nattlig sammankomst. Hans anhängare sågo redan i honom ämnet till en af Österlandets tid efter annan plötsligt uppstigande meteorer, en af de halft ofattliga väldiga personligheter, som ena gången kallas Mohammed Ali pascha, andra gången Mahdin, och som nästan med ens höja sig till en personifikation af sin race, till en fruktad, afskydd och beundrad försvarare af allt hvad denna race eger förnedradt, förtrampadt och bortstött. Då Emin höjde sig öfver sina anhängare var det i synnerhet genom beslutet att handla, att våga, att vinna eller sjelf gå under, att, med ett ord, sätta sin egen lycka på spel. Vidare röjde sig hans öfverlägsenhet i hans sträfvan att likna forntidens storheter, som låtit Islam uppträda med mildhet i stället för grymhet. I öfrigt kunde han icke undgå att bibehålla de egenheter och fel som karaktäriserade hans race. Han var icke en af de österländingar, som genom resor och studier i Europa förvandlats till efterbildningar af oss franker. Han egde stora kunskaper, men de hvilade alla på arabisk grundval. Emin var en gammalmodig arab af den gåtfulla, men intressanta typ, som inom ett fåtal år kanske endast står att återfinna i aflägsna trakter långt från städerna. Då han nu uttänkte ett sätt att anskaffa de penningar som fattades för att kunna muta paschan, gick han derför också äkta arabiskt tillväga. En långsam, med ihärdigt arbete ledd folkresning låg ej för hans temperament. Nej, ett bizarrt, sagoaktigt streck rann honom i stället i sinnet och kom hans lättrörda, obändiga österländska fantasi att svalla upp. Han beslöt en handling, som han kände sig stolt öfver, men som en nyktert tänkande frankisk folktribun skulle ha betraktat som den naivaste pojkaktighet. Så snart han blifvit allena med sina tolf utvalde, befalde han Liljornas Väktare att taga den ännu brinnande hornlyktan på ryggen samt att anskaffa två hackor, två spadar och två såll.
Sammanräknade väglängden emellan Stockholm och Sala öfver Ujisala utgör således 11 mil 28600 fot, med en beräknad anläggningskostnad af 9,222,100 R:dr. Som det likväl varit Kommittéen öppet lemnadt att föreslå äfven någon annan rigtning af Norra stambanan emellan Stockholm, Upsala och Sala, derest en sådan skulle befinnas i öfvervägande mån ändamålsenlig, och då ett förslag blifvit ifrågasatt att leda samma bana från hufvudstaden öfver Almarestäke, Örsundsbro eller Girista till Sala, med utgrening från trakten af örsundsbro till Upsala, så har Kommittéen, för att så fullständigt som möjligt kunna framställa den ena eller andra linien i tekniskt och ekonomiskt hänseende, äfvenledes låtit ånyo dels undersöka och till anläggningskostnad beräkna den af 1856 års Jernvägs-Kommitté föreslagna linien från Stockholm öfver Järfälla, Stäket och Hjelsta till Örsundsbro och derifrån till Upsala, dels i fortsättning från Örsundsbro utstaka en ny linie öfver Thorstuna och Altuna till Sala. I afseende först på de tekniska frågorna, åberopar Kommittéen hosföljande tabell Litt. A, hvaraf inhämtas, att lutningarna på bansträckan från Stockholm öfver Upsala till Sala utgöra tillsamman 127050 fot i längd med 1 på 100, 82050 med 1 på 200 och 52900 fot med 1 på 300. I afseende på krökningar, så äro de på ingendera linien af någon betydenhet, då lokalen för banornas utläggning i plan i allmänhet är gynnsam. Beträffande lutningarne, har linien öfver örsundsbro till Upsala och Sala visserligen ett företräde, då de med 33000 fot i längd af 1 på 100 och 22000 fot med 1 på 300 understiga dem på linien öster om Sigtunafjärden, hvaremot dessa senare understiga linien vester om samma fjärd med 19600 fot af 1 på 200. En jemförelse åter endast emellan linien Stockholm-Örsundsbro-Upsala och den östra linien från Stockholm till Upsala utfaller till fördel för den senare.
SD?aj:t3 nåbiga propofltion upps gifna toralfumma till materiellt 9i:br 3,591,000, mera ätt fltoab uti ben betaillerabe uppgift lltflottct fått för flit leb 2,897,540. eller ett ffilnab af ... Sltör 693,320, ginfla nteblen fjär jag lifa meb ©tatsSon Sif 1828 ärS 23ancön>injt ©amia SKagajin&gonbenS BctjSCTningar. 23efparanbe ärlige anflag ä 9tif3gälb8*<5cmtoiret en Jptpa»af äter efter&anb utgä • att erf)ällaé af be bär ofroan ttppräfnabe 5 forfta Sillgängé Sill be öfrige begärbe ©ptra anftagenå belopp more aBtjS attpåräfna be a:ne fifie SitfgängS Ont ofmannämnbe åfmerffott frän ett är till annat, utgöranbe af 5Rif8galbS*£ontoiret förräntas, äfwen blott å 3 prort, ffttHe berigenont inbringas . forn nteb bet förllnämnbe bfmerjfott berebbe en ytterligare tillgäng af . 980,000 — 600,000 — 410,000 — 410,000 — 2110,000 — 200,000 2.820.000 2.820.000 — 200,000 200,000 200,000 200,000 210,000 200,000 410,000 1.645.000 1.610.000 - 35,ooo
Dahlgren, G. J. Pålön, J. Ii. Låstbom, O. F. Åkerren, C. A. Kullenbergh, Auctions-Notarien Aug. von Baumgarten, Värderingsmannen för Guld, Silfver och prostiosa S. F. Wessberg, till K. M:t i underd. ingifven Skrift, deri anföres, hurusom, genom 3:ne RiksStånds vid innevarande Riksdag fattade Beslut, är vordet förordnadt, att, vidFebruari månads slut år 1833., General-Assistance-Contoiret skall upphöra; och hvarvid den Betjening, sorn före den i Juli 1818 varit nog lycklig, att der blifva engagerad, kommer att vid sina då innehafde Löner bibehållas, men de, som efter denna tid endast erhållit provisionella förordnanden , undfå såsom discretion för sin använda tjenstetid från 8, ia till och med t8 år, endast ett halft års Lön, hvaraf makar och barn uti en framtid skola påräkna sin bergning. I anseende hvartill bemälde Tjenstemän i underd. anhållit, att i Nåder varda hugnade med Expectance-Löner, om de också ej skulle sträcka sig till högre belopp, än lägsta Löne-graden, och hvilken omkostnad, i anseende till sin expectance-natur, kunde indragas och besparas, när någon bland Sökanderne erhölle befordran uti något af Ständernas Verk; äfvensom att uti denna framställda underdåniga anhållan Vaklbetjeningen måtte anses inbegripen.
Hans Excellence Herr Grefven och RandtMar skalken ansåg sig höra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, i fall Ståndet först afslog den af Herr Crusenstolpe yrkade inbjudning, kunde den ej sedermera intagas uti propositionen om den allmänna inbjudningen, emedan frågan derom redan vore definitift afgjord; hvaremot om Ridderskapet och Adeln först afslog den allmänna inbjudningen, det icke vore något hinder att derefter till särskildt afgörande företaga och, om så godt syntes, bifalla den partiella. Friherre Cederström: Herr Crusenstolpe har hegart, att få tillägga ordet partielt. Om en sak partielt eller till en del afslås, kan den likväl sedan collectift bifallas; deruti ligger ingen contradiction. Herr Munck af Rosenschöld: Efter min tanka är det klart, att Ridderskapet och Adeln kan besluta, att icke göra en inbjud - I 7.1 Den i3 October. liing på en liten del, men likväl sedan ganska consequent besluta, att göra den i afseende på alla besluten. Frågan blir då i första fallet, om Ridderskapets och Adelns inbjudning sker blott på en liten del, och i det sednare fallet, huruvida dfen sker i afseende på alla besluten. Herr von Hartmansdorff, August: Sedan Friherre Cederström föranleder Ridderskapet och Adeln att förlora denna eftermiddag genom de tvänne voteringar, hvarmed vi nu hotas, synes emellan de olika meningarne ej vara någon annan möjlighet till förlikning, än att, såsom Herr Grefven och LandtMarskalken nämnt, Friherre Cederströms och Herr Crusenstolpes framställningar utbyta ordningen, hvari de skola föredragas. Jag tror ej, att Herr Crusenstolpe förlorar derpå, ty om jag ej misstager mig om Ridderskapets och Adelns sinnesstämning, så blir följden af det företräde Friherre Cederströms framställning får, att afslaget derå varder så mycket fullständigare, som Ståndet nu är talrikare församladt, än det troligen blifver vid den sednare voteringen. Herr Crusenstolpe:
6 Konduktörer, lön ... „ 300: tjenstgörings-penningar . » 80: 580. 10 Under-Konduktörer, lön . » 220: tjenstgörings-penningar . » 30: 230; Civil-Staten: 1 Sekreterare, lön R:dr 830: 1 Kanslist, » » 420: 3 Kassörer och Förrådsförvaltare å » 600: 3 » » å » 420: 1 Vaktmästare . » 250: och då, enligt detta förslag, som, utom förut varande tjenster, upptoge 6 nya konduktörs-platser, erfordrades 39,000 R:dr, men nuvarande aflönings-stat uppgick till endast 21,930 R:dr, utgjorde den behölliga tillökningen i anslag 17,070 R:dr; hvarförutan af motionärerne föreslagits, att kassörer och förrådsförvaltare, hvilka icke kunde påräkna någon befordran, måtte undfå, efter 10 års tjenstgöring, 23 procent och efter 20 års tjenst 30 procent förhöjning i lönen, i likhet med motsvarande tjenstemän vid artilleriet, hvilka dessutom hade biträde af tygskrif vare; varande Hr Lejonanchers motion biträdd af Hr von Hartmansdorff, A., som fästat uppmärksamhet derå, att, med inberäknande i nuvarande aflönings-staten af de från andra anslag utgående här nedan omförmälde medel, till sammanlagdt belopp af 940 R:dr, den verkliga tillökningen utgjorde endast 16,130 R:dr. Utskottet, som tillika erhållit del af ofvanberörde, utaf Chefen för Ingeniörkorpsen afgifne, till trycket befordrade, underdåniga memorial, har dervid funnit de af motionärerne framställde förhållanden och förslag vara i allo öfverensstämmande med dem, som blifvit framlagde i nämnde underdåniga memorial, ur hvilket sednare Utskottet ansett sig böra, för frågans fullständiga utredning, meddela följande omständigheter rörande korpsens underbefäl och civil-stat.
Lindström ’ . — 16 — Dec. 3. Gauffin 5o: 24. — ;-Statens 2:dra H ufvudtitels anslag till skrifch expenser m. m„ följande anordningar: i836 Febr. den 5. Svan 4: Mars den 21. Nordström . 8:36. — Juli den 16. Tillsammans 478: 2. 4* Börande, i öfverensstämmelse härmed, Räkenskaperna omslutas. Wenersborg å Lands-Kontoret den 3 November i838. P. Sandelhjelm. F. H. Gasslander, 41 — 318 — Afskrift. Till Elfsborgs Läns Ränteri. På grund af Kongl. Kammar-Kollegii Bref den r Augusti detta år, skola nedan uppräknade anticipationer allöras i Särskilta Utgifts-räkningen, å anslaget till reparationer af Kronans hus och byggnader i landsorterna för nästkommande år, nemi. i838 Nov. a. Vaktmästaren Dahlberg . .. i3: i Dec. 12. Vaktmästaren Gauffin 23: 2/f* med afdrag af å detta års anslag, enligt order den 19 sistl. April, an vista 5: 18: 24. — Tillsammans 34: 8. — “Wenersborg å Lands-Kontoret den 3 September r83g. X*. Sandelhjelm. F„ H. Gasslander. 319 — Direktionens öfver Teknologiska Institutet underd. Utlåtande , i anledning af Revisionsberättelsen rörande nämde Instiituts Räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majlis, uti Remiss den no sistlidne Februari, Direktionen öfver Teknologiska Institutet meddelade Nådiga befallning ”att med förklaring, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer, enligt närlagdt transumt, anmärkt vid Teknologiska Institutets Räkenskaper, till Kong!- Majit i underdånighet inkomma så tidigt, att samma förklaring, efter föregången underdånig ^anmälan inför Kongl.
Ar 1855 utgjorde, enligt skjutskomiléns betänkande, det utgångna antalet skjutshästar 1,373,556 stycken; år 1860 var det minskadt till 716,119 eller en minskning af 657,437 på fem år. I de 16 län, från Den 19 April. 339 hvilka fullständiga årsberättelser i detta hänseende inkommit, visar sig att inom dessa 16 Man finnér här ungefär samma proportion i minskning, som vid den ofvanstående för hela riket, och hör deraf med säkerhet kunna sluta att det nu utgående hästantalet knappast uppgår till hälften mot det. för 1860, då man tager i betraktande den sträcka jernvägar, som sedan 1860 blifvit för trafiken öppnade, och än mer när nu påbörjade Nordvestra, Upsalaoch Norrköpingsbanorna blifva lärdiga. En märklig och hastig minskning egde rum från 1857 till 1858 eller på ett år från 812,406 till 483,879 styeken utgående skjutshästar. Denna minskning liar sin förklaringsgrund i den förhöjningen i skjutslegan, som genom kongl, förordningen af den 15 Dec. 1857 egde runi. — Skulle nu skjutslegan, på sätt Utsk:t föreslagit, vid entreprenaders upprättande höjas till 1: 50 å 1: 20 pr mi], som något så när motsvarar hvad kostnaden för den enskilda jordbrukaren skulle vara, orri denne bestrede skjutsen, så kan man vara förvissad att det utgående hästantalet för befordrande af resande skulle än ytterligare minskas. Under sådana förhållanden ligger det ingen orimlighet uti att begära det Staten skall öfvertaga skyldigheten af resandes fortkomst, synnerligast om man, med godkännande af denna Statens skyldighet, lemnar vederbörande någon tid för dess utförande.
A t t den fördarfliga svenska iitvaiidrii~.gen från Srniiland och angränsande lanclslap i viss mBz blifvit hamnlail beror visserligen till stor del på förlindrade elronorniska föörhållai~clen inom visse delar af v h t fäclerneslan.cl, nien af in; iin.gn saiiistanimiga uppgifter från utvandringsorterna torde dock komiterade med skal kunn.a hysa den tillfi-edsställelsen, att dess verksamhet till izAgon del afven. härtill Bidragit. Tradgårdskomiten. Frågan om nya arbetsområden för livianor har alltid inom Förbnnclets ledalicle kretsar omfattats nied varmt intresse. Från flera hiil1 hade p&amp; senare tid sports en önskan a t t genom Förbundet söka verka för a t t Bvinilan, mer än Iiittills skett, måtte agna sig &amp; t trädgårdssl~otsel, en verksai-nhet som vore för henne särskilclt läinplig dels såsom en lönaiide förvlirfskalla, dels iifve11. såsoni bidragande a t t stärka kvinnornas, genom för mycket stillasittande och instängt arbete inomhns mången gång nedsatta andliga och kroppsliga krafter. Med anledning haraf ',. och sedan man enats om a t t basta sättet för fylimjande af deiiiia sak, vore, om tillträde bereddes till en läroaiistalt, hvarest kvinliga trädg&amp;rdselever knnde mottagas till utbildning, samt a t t till någon eller några af dessa elever peiiniiigunderstöd i form af stipendier tinder liirotideii kunde liimnas, vacktes tinder året 1890 inom ' styselsen furslag i nämnda syfte och tiUsa.ttes en särskild 7i0ji~ité, f6r ol-d~mzcie nf ti.ii (?qr (, .r ?sk~~r~~~~. Samma år pk hösten började komitén sin \ - ekaamhet.