Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För första gängen kallad att deltaga uti granskningen af detta angelägna Wcr 6 förwaltning, Lfrän hwilken all nytta eller stada för Rikets Penninge-Werk, Handel och Näringar flyter, erkän» ner jag otwungit mitt behof af all den uplysning, jag af mine Herrar Med-Revisorer kunnat erhälla, för att pröfwa mine begrepps riktighet, och aflemna ett yttrande icke utan all förtjenst, att bifogas de uplyste omdömen, som redan blifwit framstälde. Mi. na Principaler stola häraf en gäng kunna dömma, icke blott huru jag swarat emot deras mig kemnade för. 6 2 Den !4 November. förtroende, utan ock huru jag sökt att fullgöra milt pligt, och lill det minsta för min redeliga upriknghet, förlata mina misstag. Wio den första frägan, huruwida Herrar BancoFullmägtige förtjena bifall eller anmärkning för werkställigheten af en annan Realisations-plan, än den Riksens Högloft. Ständer dem förestrifwit, instämmer jag till alla delar, uti den dcrwid gjorde erin» bran, att denna fräga icke kan komma under Revisorers pröfning dä Kongl. Maju i Räder befallt denna »verkställighet. Men dä under öfwerläggningen, fortsatt i anledning af Herr Grosshandlaren Hstplunäs begäran, att jenne Herrar Fuamägtiges uuderdäniga Snar till Kongl. Maj:t fä bifoga stn färstildte underdäni, ga kanka, jag derom blisivit uplyst, att Herrar Fullmägkige haft fulla stal till deras nekade bifall dertill, emedan Kongl. Majst infordrat Herrar Fullmägtiges samfällda utlätande, hwarwid en enstildt Ledamots olika mening, icke kunde komma uti nägot afseende, sinner jag således, akr dek endast är detta Herrar Fullmagnges underdäniga sivar lill Kongl. Majst och deras uii det samma kemnade yttrande, alt Realisationen pä det sätt ullemnadc och med de till» gängar Kongl.
Under sådana förhållanden är det måhända icke rätt att bibehålla tystnaden, och det är denna omständighet, som varit anlednm för mig att uppträda i denna fråga , hvilken jag icke längre kan låta oanmärkt passera. Hr Lagerheim: Blott med några ord är jag skyldig att rätta 2:ne säkerligen ouppsålliga misstag af den talare, som adresserat sig till mig. Det första bestod deruti, att lian trodde, det jag betviflade, alt 4 och 16 §§:na lleg.Fm skulle blifva en sanning. Det har jag aldrig gjort, sä mycket mindre, som jag är fullt öfvertygad, att denna Coust.Utskrs skrifvelse nu icke blir antagen och gillad. Skulle förhållandet blifva motsatt, da erkänner jag, att jag möjligen kunde få skäl alt tvifla på fullkomliga uppfyllandet och sanningen af 4 §:n, enl. hvilken det icke ar Ständerne, utan Konungen som skall regera. Hvad sedermera angar denne talares förmodan, alt jag skulle hafva nämnt att Const Utsk. ville imponera på Konungen, så har förhållandet dervid varit, att jag i mitt yttrande aldrig nämnt detta ord , utan mitt uttryck var, att jag önskade att icke Frankrikes eller Spaniens så mycket prisade och efterlängtade constitutioner måtte hädanefter till vårt fädernesland inkomma, såsom en importerad modevara, hvilket sistnämnda ord troligen gifvit anledn. till denna förvexling. Gr. Anckarsvärd, uppropad, tillkännagaf, alt han ej hade något att tillägga sedan Frih. Sprengtporten yttrat sig. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om II. o. Ad. ansåg öfvei läggningen fulländad. Hopades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då propos. på ett utskts-betänk. vanligen först göres till bifall , och en sådan propos. blifvit äskad, finge Hr Landtm, till en början förklara, att han ansåg sig af grundlagen förhindrad alt en sådan propos. till bifall framställa; Hr Landtnus skäl vore, alt 37 §:n 2 mom.
Om för någon skjutsstation de skjutsskyldige, till så stor del, som ofvan är förutsatt, jättra sig benägne att ingå på entreprenad, men, af serskilda anledningar, bidrag dertill fordras utöfver hvad de skjutsskyldige skäligen kunna anses ega förmåga att åstadkomma, och, till följd häraf, en ytterligare stegring af skjutslegan anses oundgängligen nödvändig, eger Konungens Befallningshafvande att härom bos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan, dervid likväl i intet fäll må föreslås högre lega, än 32 sk. Banco milen för hvarje hust, ehvad det är å landet eller i stad. 10:o Vid uppgörande af contract om skjuts-entreprenad, skall Konungens Befallningshafvande tillse, all endast väl frejdad och pålitlig person till entrepreneur antagas, samt att han ställer vederhäftig borgen för fullgörandet af sina förbindelser, under minst 5 eller högst 10 år. Då afslutad entreprenad af en eller annan anledning upphörer, vidtager genast förpligtelse för de skjutsskyldige hemmanen att åter bestrida skjulsningen i den ordning, som varit iagttagen, innan entreprenaden afslutades, intilldess ny entreprenad kan åstadkommas. Med framställning af detta allt, få Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anhålla, att skjutsnings-anstalterne måtte ordnas, i enlighet med hvad Rikets Ständer sålunda underdånigst föreslagit, samt nödige föreskrifter i detta afseende varda i Nåder meddelade, äfvensom att E. K. M., i anledning af nu i frågaställd a förändrade förhållanden, läcktes låta utarbeta en ny Skjutsoch Gästgifveri-ordning, innehållande de stadganden, E. K. M. i Nåder prof var nödiga och ändamåls-enliga, till de resandes och skjutsandes 4?G Expedilions-Utskottets Förslag lill tind.
— I afseende på hvad Frih. läoye sedermera yttrat, får jag nämna, att jag icke fattade lians första tillkännagifvande ang:de criminal-lagförslagets öfverlemnande lill LagUtsk. vid denna riksdag annorlunda, uti som eathegoriskt; men nu har han i så målto ändrat detta, alt han, i egenskap af ledamot i tableau-commissionen, hoppats alt så skulle ske. Med all aktning för hans öfvertygelse i det fallet, skall jag åtminstone icke kunna trygga mig derlill, då jag tror, att denna, likasom många af hans öfriga förhoppningar, kunde svikas; men dä Gr. Löwenhjelm nämnt, att lagförändringar böra företagas i ett sammanhang, linner jag deraf en god anledn. till hvad jag nyss framställt, nemi. att R. o. Ad. matte förskaffa LagUtsk. upplysning, huruvida criminal-lagförslaget verkligen kommer till dess behandling vid denna riksdag. Jag är icke nog bevandrad i riksdagsförhandlingar för ali veta, huruvida detta kan låta sig göra, sedan motionstiden numera är förbi; men jag skulle dock tro, att det är en riksdagsmans rätt att, med anledn. af hvad som passerat, väcka en dermed sammanhang ägande fråga, och följaktligen äfven min rättighet att i motionsväg anhålla, att LagUtsk. måtte beredas en bestämd upplysning, hvartill det kan trygga sig, om criminal-lagförslaget vid denna riksdag är att förvänta eller icke; ty, som jag förut nämnt, skulle LagUtskts åtgärder blifva omintetgjorda, ifall, sedan riksdagen fortgått 4^5 månader, Utsk. skulle erhålla förslaget, ulan alt derom förut äga kännedom. Frih. Boye: Jag är icke rätt säker om jag riktigt uppfattat Gr. Anckarsvärds yttrande; men jag trodde mig finna, att han missförstått mig, och för denna möjlighet uther jag mig få erinra, att jag i mitt skriftliga yttrande begärt, alt motionen malte hvila, intilldess Utsk. blir i tillfälle att företaga den i sammanhang med nya lagförslagets stadgande i to cap. SIraIf-btn.
I anledning bäraf anhåller jag hos Herr Grefven och Ordföranden, att proposition måtte göras sålunda: om Ridderskapet och Adeln vill tillåta publicitet å detta rum pä det sätt, att stadgandet derom kommer att införas i RiddarhusOrdningen, såsom ett medgifvande, och med iakttagande af de reglementariska författningar, som Ridderskapet och Adeln sedan finner för godt att bestämma. Herr Bråkenhjelm: Till svar på de anmärkningar mot mitt yttrande, att offentligheten i RiddarhusOrdningen skulle vara förbjuden, hvilka Herr Riben framställt, får jag göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme på alla de ställen i nu gällande Riddarhusordning, der ordet pollet förekommer. Det första är 12 §., der det heter: Härvid skall den ordning följas, att upprop sker efter en på alla lefvande Åtter författad Matrikel, efter den ordning, de på Riddarhuset säte äga, dä hvar och en vid uppropet framträder, låter uppteckna sig till förnamn och caractere, elter till granskning aflemnar sin erhållne Fullmakt, hvarefter honom tilldelas en med Riddarhusets sigill påtrjckt Pollet, med påskrift af ättens nummer och namn, med den antecknades förnamn samtfiVummer pä Den 3 Februarii f. m. 37 flen bänk, der hans ställe är honom anordnadt. Ej må någon till anteckning anmälas, som sig vid Riksdagen icke personligen infunnit eller Pollet för honom utgifvas. 14 §: Företer sig anledning, att inlemnadt betyg är oriktigt, blifve inlemnaren genast tilltalad i laga ordning, och erliålle ej inträdes-Pollet, innan han sig inför Domstol rättfärdigat, och skall han, i händelse betyget befinnes falskt, hafva förlorat, för den då påstående Riksdagen, all rätt till säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln. Innehålla de å Riddarhuset befintlige Genealogier fullständig underrättelse om den sökandes ålder med das _ . O och datum, är ej annat bevis af nöden; men påstår den sökande, att Genealogiens uppgifter är o oriktige, hvile frågan om Pollets erhållande &c. 17 §:
Utskottet medgifver visserligen att otn denna afgift vore , hvad flere förmodat, en ersättning till Stater! för det ansvar den ikläder sig, att i händelse Bref gå förlorade, hålla (Correspondenterne ska-; deslosä, skulle ingen tvifvel vara, att ju ej Staten borde ensam samma inkomst tillgodonjuta; mén då Recornmendatiöns-afgiften hvar; ken vid dess början eller i sednare tider varit ansedd såsöm en skydd-afgift, utan såsom en ersättning till Postmästare för deras tidsspillan, samt lack och segelgarn, hvilket förhållande ytterligare ådagälägges af rneränämndö afgifts ringa belopp , söm då dén beräknas till 5, 4, eller 8 skillingar Banco, afdeles icke kan ersätta mera betydligå summor, och dertill äfven kommer ej mindre, att recommenderade bref ofta kunna innehålla helt annat ari penningar, t. ex Rättegångshandlingar $ Fataliemål, m. m. , som icke kunna i penningevärde beräknas , än ock att Statens ansvarig, het för recommfendef ade bref ingalunda medföret något så beskafiadt äfvéntyr, sorn under öfverlaggningarne blifvit förmodadt, eller någon direct förlust för Statsverket* så vida orii penningar bortkomma med eller utan ett med öppen récommendation försedt bref, Statsverket för dess utbetalda ersättning till den afsändande haller sig sjelf skadeslös , genom förbud mot de förkon.n-e Sedlarnes inlösning i Ba nquen eller RiksgäldsContoiret ’ så förmodar Utskottet, utan att inlåta sig i frågan, huruvida sädant . instämmer med rättsgrunder i Bevillnings-Utskottets Bctänkunden ■Igg denna del bora förfaras på sätt hitintills skett Och denna afgift Postförvaltarne således tillfalla. Vidare innefatta några anmärkningar det yttrande, att BevillningsUtskottet bordt fästa afseende på ett uppgifvet Förslag till införande af så kallad franquering å bref, på samma sätt som i fremmande liander.
Man var derföre nödsakad, att återkomma till vattnet; och Johannes har fått den äran, att i alla tider passera för en habil vattendöpare. Tillåt mig, att med stillatigande få lemna åt mina Skrifter att refutera det beröm Hr K. S. behagat tilldela mig. Såsom tillräcklig vederläggning för denna gången, sändes härmed oden öfver Förtviflan. Jag har blottat mitt hjerta; jag har gjort min bekännelse på ära och samvete. Anse den för sådan, och var öfvertygad, att ingen kan med större beundran af Hr K. S.s snille och med lifligare regrêt af Dess vänskap förblifva etc. Tack som en Voltaire, för denna dagens present! Man såg aldrig ett mera godt plaisanteri 83. Förlåt, om jag säger det på mitt vanliga raka sätt. – Lenngren och jag äro nu båda af den tanken, att skurkens annonce 84 ej bör införas, utan lemnas honom tillbaka med tillsägelse, att, som det är ett tillmäle utan bevis, så kan det ej införas mer än alla andra assertioner af sådan natur. Rosenstein tillstyrkte ock i går denna utväg; och Hr K. S. borde gilla den. Emellertid vore dock bäst, att ha några ord i promt beredskap, i fall han reusserade att få den införd i Allehanda. Intet vore så nyttigt, som att nu strax, och innan någon generelare anstalt af Kungen kan hinna vidtagas, få någon bjudande vink t. ex. från Baron Armfelt genom moyen af Polis-mästaren, – i fall ej directe, – som höll Hr Pfeiffer85 till sin skyldighet. Ursäkta min slurfvighet, och må väl! Mannen 86 har lofvat skrifva ett litet juvenaliskt stycke, der han skall skicka oss alla åt helvete. – I afton skall jag skicka början af Recensionen 87. Om jag brustit i mitt löfte, att till i går aftons ha början färdig af Recensionen: så tillräkna det min sjukdom, – förökad af det bref Hr K. S. var god och sände mig i går morgons.
Taube mycket riktigt anmärkt, nemi. den förökning i göromålen vid alla underrätter, som genom ett bifall till Utsk:ts förslag skulle åstadkommas, — dessa göromål, som redan nu äro så betungande för domhafvanden och som i anseende till den massa af expeditioner, som ständigt behöfva utskrifvas, t. ex. vid häradsrätterna, taga såväl domarens egen, som en mängd honom biträdande personers hela tid i anspråk, — tror jag man lätteligen skall finna obilligheten deraf, att, för det att staten skall få åtnjuta en besparing af några tusende riksdaler, domrarne skola ytterligare öfverhopas med göromål, som af mån - Den 2 ii Maj. 419 gen kanhända anses vara af vida besvärligare natur, än sjelfva utskrifvande! af expeditionerna. Ja! det är otvifvelaktig! ett ganska tråkigt och besvärligt bestyr, att, sedan massor af expeditioner äro utskrifna, å hvar och en af dem sammanräkna ark-antalet och sedan karte-heloppet, med hvilket hvarje expedition skall beläggas. Utsk:t har ej med ett enda ord antydt detta förhållande, hvilket synes mig -sä mymket mer förundransvärd!, som dess ordfrde, Hr Gr. Lagerbjelke, nyss uppläste ur gällande författningar, hvilket besvär som tillskyndades vederbörande prester och andra embetsman vid uppbärandet af en annan statsintrad, af samma beskaffenhet, som den nu ifrågav:de. För att ådagalägga konseqvens i sitt förfaringssätt, borde väl den ädle Gr:n visa sig lika mån om dessa som om de nyss ifrågav:de tjenstemännen, helst som desamma komma att tillskyndas en ganska kännbar förlust å sina inkomster derigenom, att de skola sjelfva bekosta det papper, som skall utgå till expeditioner. Mot detta sednare mot v torde visserligen kunna invändas, att domrarne, enär de i expeditionslösen fått en ganska betydlig tillökning i sina inkomster, gerna kunna vidkännas denna utgift.
Brefwek den 17 Marrit 1807 inskränktes til! 2§ ars bcstltningslid. 6:0 Allcstads Krono-Särcri, hwara perpekuelle arrendet, medelst Kongl. Brefwek den 12 November 1808 förändrades pä det sätt, att ronkractets lagliga innehafware mä till berör» de säteri äga skatte lösningsrätt. 7:0 Ottenby Kungs» Ladugärd ywarest en Stuteri inrättning efter coiuractetS föreskrift är anlagd och Zine arrende är allenast återstå. 8:0 Horns Kunas-Ladugärd, hwarä arrendet med Mld» fastan är 1814 löper till ända. giv IVlsilicssdorgg» Kungs Ladugärd, som enligt Kongl Resolutionen den lZ April l8O2 blifwil borlarrenderad pä zo är. io:o Den 16 December. 1047 iv:o Uranienborgs Kungs-Ladugärd, hwarä arrendet uphör med midfastan r8n och r i:o Ainerups Kungsgård såsom anslagen i löncwilkoren för Landshöfdingen i Malmöhus Län. Någon rubbning mi de om Veste Kungsoch Kungs-Ladugärdar nu gällande contracler, lärer icke lämpeligen kunna förcftäs. Flere olägenheter för Slats-Werket skulle deri» genom upkomma, om conkracterne nphäfaes, än om de till arrendetidens slut fortfara.
Härvid ropades starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge anslaget böra bestämmas till 5 proc. af oplånings-beloppet, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, jemte några Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Då nu Hr Gr. o. Landtm, såsom föremål för beslut framställde antagandet af lista'hnotms redaktion, samt alt dervid ifrågakomme, dels Utsk:s förslag med införande af 5 i st. f. proc., dels Gr. Lagerbjelkes förslag, hvarenligt, i st. f. orden ”så att lånet må kunna vara återbetaldt under en tidrymd af högst 40 år”, skulle införas ”så att minst en half proc. å den föreskrifna låoesumman årligen må kunna användas lill lånets återbetalande”, och dels Frih. Raabs förslag, som afsåg uteslutande af nyssnämnde mening, så att momentet skulle slutas med ordet ”uplånas”; anmälcTe sig och yttrade Frih. Raab: Min mening var icke att punkten skulle stanna der, ulan att det^eflerföljande skulle hänga dermed tillsammans. Den 7 Nov ernber. 335 Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt lian bade misstagit sig om Frill, Raabs mening, samt hemställde nu om R. o. Ad. bifölle Ulsk:s förslag till redaktion, med den förändring, att 5 i st. f. 5£ proc. infördes. Ropades Nej. De härefter till antagande af Gr. Lagerbjelkes och Frill. Raabs förslag framställde propos-.ne besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. bifölle Gr. Lagerbjelkes förslag, samt, efter denna proposis besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade del lian ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. utan förändring bifölle 2:dra mom:t enl.
Der bomma de för den sunda naturen med vidriga konventioner, kyssa fotterna på skoputsaren, för att han skall göra dem påminta hos » Hans Nåd », och hunsa den stackars satan, som de icke frukta etc. » Detta var ju han sjelf, hans egna tankar och intryck, hans drömmar omsatta i ord, hans revolterande kritik i tryck. » Det fans sålunda en annan och en stor, berömd förf., som känt samma äckel för hela skoloch universitetsbildningen, och som hellre velat vara %n Robinson eller en stråtröfvare, än låta inskrifva sig i denna armé, som kallades samhället » Här predikades upproret, krig mot det bestående. Röfva-ren blef hans hjelte, hans ideal, hans andra jag. Och » han imiterade honom ej, ty han var så lik honom, att han ej behöfde efterapa. Lika uppstudsig, lika vacklande, lika oklar. » Sådan * hade han blifvit Han var led vid det hela; han tänkte på att fly bort ur det civiliserade samhället, på Algier och på främlingslegionen. Här spirar sålunda redan * Se » Likt och Olikt » .nu denna framtidstanke. Sedermera förverkligas den — i böckerna och på tiljan. Presten i » Högre ändamål » flyr till Vestmanland8 urskogar; Kristian i » En Ovälkommen » seglar ut till hafs, och medeltidens skogsman blir en missnöjd revolutionshjelte. Strindberg ser hos honom denna hemlängtan efter naturen, » som visar samhället icke såsom en sund utveckling, utan såsom en förkonstling, samma längtan, hvilken brutit ut i revolutioner eller tagit uttryck i siares fantasiskapelser. » Bland siarne anför han, jerate Rousseau och Yoltaire, Schillers Carl Moor. Äfven Kristus blir en missnöjd, en annan August Strindberg. » Kristus, » heter det, » kunde icke vara så glad af naturen, då han varit nog olycklig att få upp ögonen för det bakvända i verlden, och han gick ofta i ensamheten att låta tankar och tvifvel mogna ut Han gick ut ur samhället » * * Sjelf har han förverkligat denna flykt ur samhället Schweiz blef det paradis, som Strindberg uppsökte. Småningom förbättrades dock hans ställning och hans ut-sigter.
Konungen äge ej makt att fordra någon annan Gärd, till utförande af ett uppkommet Krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en Landsort kan blifva erforderligt till Krigsfolks underhållande under Tåg eller Marche, när de särskilda orter, der detta Tåg sker, icke förmå Trupperna med nödigt uppehälle förse. Denna Gärd skall dock genast med penningar af Stals-Medlen de lefvererande betalas efter de fastställda Marke - §. 66. Inga nya pålagor, utskrifningar af manskap, eller af penningar och varor, må hädanefter, utan Riksens Ständers fria vilja och samtycke, i den ordning förut nämndt är, påbjudas, uppbäras eller fordras. §. 67. Konungen ege ej makt att fordra någon annan Gärd, till utförande af ett uppkommet krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en landsort kan blifva erforderligt till krigsfolks underhållande under tåg eller marche, när de serskilda orter, der detta tåg sker, icke förmå trupperna med nödigt uppehälle förse. Denna gärd skall dock genast med penningar af statsmedlen de levererande betalas efter de fastställda marke - Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 89 gångspris och med förhöjning deruti till hälften af deras belopp. Den må icke äskas för Trupper, som å någon ort blifva förlagda, eller under Krigsrörelser nyttjas, då Trupperna böra utur dertill samlade Magasiner eller Förråd med deras behof varda försedde. gångspris och med förhöjning deruti till hälften af deras belopp. Den må icke äskas för trupper, som å någon ort blifva förlagda, eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperna böra utur dertill samlade magasiner eller förråd med deras behof varda försedde. §• 75. De årliga Markegångs-Taxorna skola upprättas genom Deputerade af alla Riksr Stånd, nämnde på det sätt hvarje Stånd särskildt för sig föreskrifver; Hvad desse fastställa, tjene lill efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. Utan Riksens Ständers samtycke kan Konungen icke
»Jag har aldrig betraktat lifvet såsom en sammansättning af tillfälligtvis hopkomna, af hvarandra inbördes oberoende fragmenter, utan fast hellre såsom en fortsatt serie af lifsyttringar, den ena betingande den andra. Jag tror icke på slumpen såsom en i vårt lif nyckfullt ingripande magt; deremot tror jag på ett organiskt, inom oss bestämmande, genom hela vårt lif fortgående högre inflytande. Liksom hvarje växt har i sin rot eller i sitt frö ett bestämmande vilkor för dess art, dess utveckling, dess egen blomstring och egen frösättning, är jag öfvertygad om att – och det i ännu högre måtto – hvarje menniska har det. De större och mägtigare intryck vi erfara i våra tidigaste år, utöfva bland annat ett stort och kraftfullt inflytande på hela vårt lif. Något hvar som med allvarlig sjelfkritik genomgår och granskar sin lefnad skall, derom är jag fullt öfvertygad, alltid i de unga årens märkligast anslående företeelser, kunna leta sig till och äfven finna de egentliga upplagsändarne till sitt skaplynne och följaktligen till de trådar, som företrädesvis ådra sig fram genom hans lefnads gerning.» Det är här, som Ridderstad skildrar de på haf och land vexlande, hänförande taflorna kring det hem der hans vagga stod och han tillägger: »Jag föreställer mig att denna natur äfven utöfvat ett visst inflytande på mig. Måhända har jag orätt, men understundom har det dock fallit sig såsom om äfven jag skulle ega en liten flora inom mig, anspråkslös och enkel; som om leende och milda utsigter skulle förefinnas äfven i mitt inre väsende; som om äfven der, himmel och jord smälte tillhopa i ett långt aflägset perspektiv, belyst vare sig af en uppgående eller nedgående sol; men som om också allt detta, hurudant det nu än må vara, hastigt kan öfvergå till upproriska, våldsamma stormar ... nå ja (hvad vet jag), yttrar Orvar Odd. – Min fattiga sångmö, om det tillätes mig att tala om henne, har väl haft känning häraf.