Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan gäng sedan Nationen blifwir mera ivan wid denna beskattnings methode, hwilken ehuru dryg dock altid behäller det stora företräder framför all annan beskattning, art individer beskattar sig sjelf, sinner han afgifternk för stora, sä kan han undandraga sig dem kun, de afgiften höjas till g6 si. för tunnan och consumtions afgiften lill 12 si«, da Statens inträds blefwö 1,222,000 R:daler; äter en annan gäng och'i fall sedelwärdet ställe falla, lill en Riksdaler för tunna som sörbrännes, och consumtions afgiften till 16 si. öfwer hufwudet, dä Statens in - !ZS Den 9 Iulii. komst af bramvins tillwerkningen och consumlionen skulle stiga till l,6oo,oO2 Riksdaler. Sedan Nationen bewiljat en afgift blir det Regeringens sak att sä organisera upbörden och controllen, atr Skaten ma sä den utträde sc:n blifvit den samma amvist, och alt ingen mä kunna undandraga sig den afgift som pä honom kommer, akt de derlill tjenlige utwägar komma ali uttänkas och nyttjas bör ej ställas i lwifwelsmäl, det anstär wifferligen icke för mig atr tro det mina idöer kunde behöfva begagnas, men blott för att öfwertyga de twiflande huru lärt den nödiga conrroll kan beredas, utber jag mig att sä meddela följande project: Wid mantalsskrifningen i October anmale sig de som wilja bränna och upaifwe pannans storlek som de amna begagna. I November eller ock genast wid mantalsskrifningen uttager branwinsbrännaren hos upbördsmannen etk patent som berättigar honom alt med en gifwen panna bränna. Han betalar asgiften pä förskott och patentet blir hans qwitro.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, anser Utskottet sig böra hemställa, att till undvikande af tvetydighet vid tillämpning af Rikets Ständers här förut omförmälde serskilde skrifvelser af den 22 Augusti sistlidne och den 20 Januari innevarande år, Rikets Ständer vilie hos Kongl. Majrt i underdånighet anmäla, att sistnämnde skrifvelse icke verkar rubbning uti hvad förstnämnde skrifvelse innehåller om medgifvande ... ^ af anstånd nied liqviderande af Dal-allmogens undsättnings spanmåls-skulder samt att, då Rikets Ständer, sedan frågan om berörde skulder förevar, funnit sig böra, på sätt underdåniga skrifvelse!) af den 20 Januari detta år utvisar, i afseende å indrifningen af aila dylika skulder i Rikets serskilda Län, eftergifva betalnings-anspråken emot dem, som derför iklädt sig borgen eller betalningsansvar, hvad sistnämnde skrifvelse i denna del innehåller, må, utan hillder af hvad i förstbemälde skrifvelse är vordet härutinnan förklaradt, jemväl å sä beskaffade fordringar i Dalarne tillämpas.
Prestgård, kyrka, tingshus och häradsfängelse, skyldighet att bygga och underhålla, om förändring eller förklaring af nu gällande stadganden angående. VIII. E. 103- Prestmöten. om ändring i vissa delar af K. Presträttigheter, om konventioner angående. Se Konventioner. Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, yttranden. I. 337. II. 357. VIII. 368. 375. Pri vatoch Filial-' Ränker, angående försträckningars meddelande till. XI. B. 151. 26. A . 280. Privat-Bankerne, orri lagstiftning för. II 3'6. 1? 327. Proposition, angående al Bonde Ståndets Talman viigrad. XI. B. 3. 5. Propositioner oell Skrifvelse^ Kongl. Maj:ts nådiga: — N:o 1. till Siats-Utskottet, angående Statsverkets tillstånd och behof. I. Propositioner och Skrivelser, Kongl. Ma.j:ts nådiga: — N:o 2. till llikets Ständer, angående upphörande af det från rotehållarne eller soldaterne vid indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll. I. 70. R. 86, 1S1. R. 182. lil B. 504, 613. A. 657. IV. E. 193. — N:o 3- till Rikets Ständer, angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Bevärings-vnanskapet. 1. 70. R. 85. B. 287, 31R, II. B. 237, 526 lil. B. 347, 370. 400. A. 411. E. 414. — iN:o 4. till Rikets Ständer, om upphörande af fournge-passevolans-afgiften vid beridna Rusthålls Regementena. I. 70. R. 87. VI.
Ständerne skulle komma den ena gången och säga — bär hafva vi ett grundlagsförslag, och den andra gången komma och anhålla om nedsättande af en comité' för utarbetande af ett 336 Den 2.4 Maj. nytt förslag till nästa riksdag. Jag vill påminna den värda talaren att i riksdagsbeslutet upplages, att R. St. genom det förstärkta Coust.Utsk. antagit det livilande förslaget. Jag vet visserligen alt i formelt afseende är detta detsamma, sorn om R. St. antagit förslaget, men i sak är det likväl en himmelsvid skilnad, emedan utgången inom Utsk. berodde på en pluralitet af g personer. Det är således ingenting grundlagsvidrigt eller formvidrig! och endast en skenbar inconseqvens deruti, alt ett s. k. Ständernes beslut kommer att stå i strid med ett beslut, som verkligen är af R. St. fattadt; men eftersom man så mycket fästat sig vid det parodierande, så vill jag fråga örn det icke vore mera parodierande, i händelse man, af consideration för att icke begå en inconseqvens, skulle säga — dessa 3:ne RiksStms tanke må icke få göra sig gällande, men det förstärkta Const.- Utskts tanke; som likvisst icke segrat med mera än g rösters majoritet, det skall deremot göra sig gällande. Skulle man tro att kloka menniskor kunde anse sådant vara riktigt? Är det bevis på något annat än oförnuft, att säga det dessa g personers tanke skall gälla mera än 3 RiksStånds beslut. Då jag nu visat att motionen icke är grundlagsvidrig eller formvidrig, så skulle jag tro att det vore mycket mera förnuftsenlig! och värdigt Svenska folket, att söka, på sätt motionen åsyftar, bereda ett klokare och antagligare representationsförslag, än det nu befintliga, hvilket är så beskaffadt, att de fleste, sorn röstat för att det skulle blifva hvilande till nästa riksdag, hafva icke röstat för detsamma af det skäl att de vilja antaga det, utan de medgifva öppet, att de önska det hvilande endast för att få representationsfrågan allvarligt bragl å bane.
Svårast vore dock de fall, der fatalietid borde iakttagas. Inom densamma kunde svaranden hafva erhållit stämningen, och således ingen ting vara försmnmadt, 0111 han fortfore att lefva till rättegångens slut; men vid hans död kunde fatalietiden redan vara till ända lupen, eller så nära till ända, att ny stämningstid ej återstode. Gällde då icke den ågångna stämningen äfven mot svarandens sterbhus; så ägde käranden ej mer någon talan. Mot sterbhusets delägare hade han i denna stämning intet påstående gjort; och i läll deni på grund af densamma någon ting ådömdes; så hette det, att dömdt vore »i en fråga, hvilken icke varit »anhängig gjord». Genom dessa anmärkningar synes det mig vara ådagalagdt, att i förevarande sak sterbhusdelägarne såsom sådane voro att anse såsom hos Konungens Befallningshafvande sökte i och genom den ansökan, som emot sterbhusets aflidna ägare i dennes lifstid var gjord. Emot deni kumle icke göras »påstående om deras åläggande att betala» annorlunda, än att dertill skulle användas sterbhusets medel, så länge fråga ej var att, i följd af försummad urarfvagörelse, förpligta sterbluisdelägarna att gälda med egna medel. Men mot sterbhuset kunde intet påstående göras, utan att det angick dein, såsom varande i besittning af dess tillgångar och ägande anspråk på deri behållning, som i dessa tillgångar kunde linnas. Att emot dem förklara ogiltig den stämning eller lagsökning, sorn sterbhusets aflidna ägare ågått, är att låta dem inträda i hans rättigheter, utan att vidkännas de dermed förenade skyldigheter, gifva dem bättre rätt, än lian ägt. Den orätt, som skulle fordringsägare härigenom vederfaras, med allt vidare deraf följande äfventyr, lärer på intet annat sätt kunna undvikas, än att i hvarje fråga om civil rätt (egendoms-, fordringsrätt) ett lagligen anhängiggjordt påstående får gälla både mot den sökte (stämde, lagsökte) sjelf och mot hans rätts innehafvare.
Om en ensam stående kvinna vare sig genom eget förvärf eller genom arf besitter ett kapital, hyser hon ofta D o g rent af motvilja att inlåta sig med detsamma i bankaffärer och saknar förstånd att praktiskt och säkert placera sina medel. Hon föredrar då allt för gärna att öfverlämna sina affärer i enskilda personers vård, där garantien naturligtvis aldrig kan blifva så tillfyllestgörande, och vi behöfva ej gå långt efter exempel, huru kvinnor genom sin godtrogenhet i den vägen blifvit utsatta för de kännbaraste förluster. En institution, som tagit till sin uppgift att i dessa och liknande fall under absolut säkerhet och mot en ytterst billig afgift betjäna den svenska publiken, är Stockholms Enskilda Binks notariatafdelning härstädes, som sedan några år bedrifvit sin verksamhet under alltjämt ökadt förtroende. V i anse oss synnerligen kunna anbefalla denna inrättning särskildt åt alla ensamma kvinnor, som vilja komma ifrån hvarje besvär och risk för förvaltningen af sin egendom och ändock känna sig öfvertygade, att densamma blir på det samvetsgrannaste och för deras egen fördel gynsammast besörjd. Stockholms Enskilda Banks notariatafdelning emottager mot kvitto värdehandlingar af alla slag under sin vård och uppbär och redovisar deras af kastning. Inteckningar blifva så till exempel utan något besvär för ägaren i rätt tid förnyade, skuldsedlar räddas undan preskription, obliga tionsutlottningar efterses, aktiekuponger företes till inlösen, så snart de förfalla, inteckningsräntor uppbäras o. s. v. Med den lyftade af kastningen förfar notariatafdelningen i enlighet med gifvet uppdrag, vare sig denna skall insättas å deponentens räkning hos bank, till deponenten försändas eller eljes för hans räkning utbetalas. 1893 Särskildt torde uppmärksamheten böra fä- stas på de fördelar notariatafdeluingen erbjuder i fråga om förvaltning af förmyndaremedel. Såsom bekant finnas, med undantag för Stockholm, icke i vårt land några förmyndarekamrar, afsedda att mottaga och vårda omyndigas medel. Följden häraf har blifvit, att i många fall myndlingarnes medel genom oklok eller oredlig förvaltning gått förlorade.
Vid de!ta betänk. äro bi fogade reservationer af Frih. Sprengtporten saint Hrr Tersmeden, af Geyerstam, von Troil och af Harmens, emot lånebeloppets nedsättande lill 5o pioc. utaf det ullen åsätta värde; anseende beinälde reservanter detta belopp böra bestämmas till 66| proc. af ullens värde. Jag instämmer nied dessa reservanter, ty under iakttagande af den efter min lanke riktiga bestämmelsen af ullens värde, skulle jag tro, att lånebeloppet, såsom de föreslagit, bör bestämmas till 6(>§- proc., oell jag finnér Ulsk:s förslag besynnerligt, helst då det blifvit afgifvet på en tid, då man just aldra mest borde befordra ullculturen. För att visa alt man vill skaffa klädestillverkningen inhemska rudimaterie!' och, så vidt som möjligt, vill bispringa så väl dem, hvilka måste sälja, sorn dem, hvilka behöfva köpa ull, de förra från nödvändigheten att sälja för ett alltför lågt pris, som för ögonblicket kan äga rum, och de sednare från förlusten alt för ett likaledes för ögonblicket uppstegradl pris nödgas göra sina inköp, anser jag högst nödigt, att ull med |dehu' af dess åsätta värde må belånas. Det kan ingalunda anses för mycket, helst orri man besinnar, att belåningen sker för att ej behöfva sälja eller köpa, då orimligt pris äger rum, och att i alla fall ett betydligt capital ligger dödt för den, som begagnar belåningsrätt till 6fi|- proc. af sin varas värde. Jag anhåller således om återremiss af detta betänkande. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag instämmer äfven i re servanternes åsigt, att vid belåning af ull hör med säkerhet kunna beviljas 66§ proc. af värdet, och anhåller således om återremiss; men då hufvudsaken, nemi.
R:dr banko, dels örn beviljande af medel till anskaffande af eget hus för skolan, och har direktionen i sednare afseendet föreslagit, att för en gång måtte antingen beviljas ett förslagsanslag af 5o,ooo R:dr banko, eller om kronans lägenheter vid beridarebanan kunde få begagnas, den summa, förslagsvis beräknad till 3t,666 R:dr 3a sk. banko, som erfordras så väl för inköp af landtbruksakademiens dervid belägna lilla stenhus och tomt, som för att syftesenligt använda och ändra dessa lägenheter. Sedan riksmarskalksembetet, som i anledning häraf blifvit bordt, upplyst, att de ifrågavarande lägenheterna äro för hofstallets behof oumbärliga, har, uppå Eders Kongl. Majus nådiga befallning, undersökning genom öfverintendetsembetet, efter samråd med direktionen öfver nya elementarskolan, blifvit anställd rörande lämpligheten för skolans behof af några inom Clara församling belägna tomter, hvarvid befunnits, att begagnandet af den enda nu för ändamålet der tillgängliga tomt skulle medföra en kostnad af omkring 60,000 R:dr banko; i anledning hvaraf direktionen, om en så stor summa icke skulle kunna erhållas och Eders Kongl. Maj:t skulle finna, att de ifrågavarande tomterna] vid Hötorget icke böra eller kunna till skolan upplåtas, vidhållit sin först yttrade önskan att erhålla ett förslagsanslag af 5o,ooo Rulr, med hvilken tillgång, genast användbar, då passande byggnad eller tomt blefve fal, direktionen hoppades, hädanefter som tillförene, kunna anskaffa hvad som erfordras. Hvad först angår uppförande å stat af anslaget för nya elementarskolan, så är denna åtgärd redan vid sistlidne riksdag af Eders Kongl. Maj:t föreslagen, men Rikets Ständer lemnade då ej dertill deras bifall.
De män af BethLehem och Nethopha, hundrade åtta och åttatio. De män af Anathot, hundrade åtta och tjugu. De män af BethAsmaveth, två och fyratio. De män af KiriathJearim, Chephira och Beeroth, sjuhundrad tre och fyratio. De män af Rama och Gaba, sexhundrad en och tjugu. De män af Michmas, hundrade två och tjugu. De män af BethEl och Aj, hundrade tre och tjugu. De män af Nebo dess andras, två och femtio. Dens andras Elams barn, tusende tuhundrad fyra och femtio. Harims barn, trehundrad och tjugu. Jerecho barn, trehundrad fem och fyratio. Lod, Hadid, och Ono barn, sjuhundrad en och tjugu. Senaa barn, tretusend niohundrad och tretio. Presterna: Jedaja barn, af Jesua hus, niohundrad tre och sjutio. Immers barn, tusende två och femtio. Pashurs barn, tusende tuhundrad sju och fyratio. Harims barn, tusende och sjutton. Leviterna: Jesua barn, af Kadmiel, ibland Hodeva barn, fyra och sjutio. Sångarena: Assaphs barn, hundrade åtta och fyratio. Dörravaktarena: Sallums barn, Aters barn, Talmons barn, Akkubs barn, Hatita barn, Sobai barn; alle tillhopa hundrade åtta och tretio. De Nethinim: Ziha barn, Hasupha barn, Tabaoths barn, Keros barn, Sia barn, Padons barn, Lebana barn, Hagaba barn, Salmai barn, Hanans barn, Giddels barn, Gahars barn, Reaja barn, Rezins barn, Nekoda barn, Gassams barn, Ussa barn, Paseahs barn, Besai barn, Meunims barn, Nephisesims barn, Bakbuks barn, Hakupha barn, Harhurs barn, Bazliths barn, Mehida barn, Harsa barn, Barkos barn, Sisera barn, Thamahs barn, Neziahs barn, Hathipha barn.
I anledning af Riksens Ständers Statstich BancoUtskotts Betänkande, rörande DiscontVerkens utredning, grundad på Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om allmänna Penninge-röreisen och Myntvärdets upprätthållande m. m. får jag härmedelst den äran, till ytterligare utveckling af mitt förr i samma ämne afgifna vördsamma Memorial, ödmjukast föreslå : i:ö Riksens Ständers Banque bibehåller sin Discont och såsom hädanefter elen enda i Riket, ökas dess utlåningar efter behofvet. Ban quen lemnär årligen sina bestämda förskotter till SpannmålsDirectionen och till Göthtt Canal. Banquen inköper årligen ett visst qvantum Silfver, hvarmed småningom ökas desg SiifverFond till framtida Realisation, och med de öfriga Banquens inkomster öjkas synnerligast UppodiingsLånen. 32 Den 17 Martil , /. itu Banquens Sedelstock minskas således leka känbart tor Näringarne ; men igenom en årligen, ehuru litet ökad SilfverFond, skulle Banquens Credit och Sedelvärde beständigt tilltaga. Ingen BancoSedel utgifves tills vidare på mindre än 50 R:dr. 2:0 Riksens Ständers RiksgaldsContoir öfvertager FilialDisconternas alla Tillgångar och Skulder. Banquens Creditiv till RiksgäldsContoiret upphör, men RiksgäldsContoiret får till Hypotheque för sin Sedelstock Kronans Dömai* ner, Hemman, Allmänningar och RecognitionsSkogar, samt inväxlar fran utsatt dag under 5 år allt DiscontPapper, till fullt belopp af Capital och Ränta. Igenom ett sådant Riksens Ständers beslut återvinna dessa Disconters Assignationer och TreprocentsSedlar genast gångbarhet, och skulle de senare icke presenteras till inlösen förrän mot slutet af denna tid.
M. redan förordnat om upphörande af den befattning, som förut tillhört comiterade för norra väganläggningarne, och öfverflyttande af deras ärenden till Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader. Jag hemställer, om icke R. o. Ad., vid sådant förhållande må finna frågan om en und. skrifvelse i ämnet böra förfalla. Propos. till afslag å 24 § blef härefter framställd och af R. o. Ad. med ja besvarad. 25 §. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag får vördsamt Den 27 November f. m. 475 hemställa, huruvida icke den 25 § kommer ungefärligen i samma cathegori med den af R. o. Ad. nyss afslagne 1(5 §. Om jag misstager mig, sä anhåller jag att derom blifva upplyst af någon, som närmare känner förhållandet. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Räntekammarens ifrågavar. obligationer äro snarast att jemföra med af Ranken ulgifna sedlar. Prcscriptionstid å dessa sedlar är, likasom för riksg.- sedlar, bestämd, hvilket nu äfven är föreslaget att äga rum för ifråga var. obligationer, och har jag för min del intet att deremot erinra. Frih. Cederström: Den ifrågavar. prescriptionen är visserligen icke af samma beskaffenhet som den förra, hvilken af R. o. Ad. hlef afslagen. Här är nemi. Statscont:s assignalioner, hvilka ännu äro oiulöste lill ett belopp af 280 r:dr 1 sk. 10 r:st., och man önskar, alt för dessa obligationer mätte bestämmas en viss lid, inom hvilken de böra inlösas. Det är mycket möjligt alt ifrågavar. obligationer hafva blifvit förstörda genom eld oell brand, oell det kan således vara skäligen oskyldigt om eu prescriptionstid för dein blir bestämd. Likväl bör tiden bestämmas sä lång och så tidigt kungöras i utländska tidningar, att innehafvarne möjligen kunna lära känna prcscriptionsliden och, ifall del lönar mödan för den lilla summan, presentera deu lill inlösen. Hr Printzenskjöld:
Utskottet, sorn tagit denna framställning i öfvervägande, får i anledning deraf till en böljan anmärka hurusom i Kongl, förordningen den 20 No v. 6 Lag-Ulskotlels Betänkande, N:o 82. 1845 finnes stadgadt, att, „utan hinder af domsagornas nuvarande indelning, särskilda härader, efter ty som Konungen derom förordnar, må hafva gemensamt häkt'*, inrättadt för de häktades förvarande i enrum, så ock, i närheten af det häkte, gemensam tingstad, hvarest ransakas och dömas må i brottmål, der häktad person tilltalas för gerning, deri han begått inom något af de härader, för hvilka häktet är gemensamt., Häraf inhenrtas således att särskilda härader kunna äga gemensam tingstad, vid häkte, som efter cellsystemet blifvit inrättadt; och deröfver anser Utskottet denna gemensamhet ej böra utsträckas. Den enda öfvervägande fördelen af dylika gemensamma tingställen består, efter Utskottets omdöme, deruti att de ransakningsfångar, hvilka förvaras i ensamhetsfängelse, derigenom undgå det på deras sinnesstämning och förhållanden högst menliga inflytandet af den sammanvaro, som ofta under fångtransporter mellan häktena icke kan undvika', utan betydligt ökade transportkostnader. Det var ock detta förhållande, som grundläde det Rikets Ständers beslut, i öfverensstämmelse hvarmed ofvananmärkta författning blifvit utfärdad. Ty de fördelar, man i öfrigt genom gemensamheten förespeglat, synas vara mera skenbara än verkliga. Sålunda komme den påräknade besparingen i utgifterna för fångforslingen utan tvifvel att åter gå förlorad i ökade ersättningar åt vittnen.
Att instämma deruti erkänner jag mig dock icke vara capabel af, och då jag särskildt på detta rom af aktningsvärda ledamöter erhållit vänskapliga, men dock ganska ampra förebråelser, för det att jag ständigt förorsakar splittring inom detta Hus, så ber jag få förklara, alt jag skulle så gerna som någon vilja förena mig om vissa här fattade beslut, blott jag funne att de kunde äga bestånd mer än för dagen och för en enda votering; så fort någon uppstår och afgifver ett någorlunda passabelt förslag, som jag kan anse kunna uthärda mer än en dags lifstid, såskall jag sluta mig dertill; men olyckan vill, att den sidan, till hvilken jag rätteligen, enligt mitt skaplynne, borde höra, icke genom sina representanter har lyckats att uppställa uti representationsfrågan någon princip, och detta parti kan icke begära nytt biträde till deras arbete, emedan hvarken jag eller någon annan verkligen kunna veta hvad de egentligen önska, under det jag sjelf har en ganska bestämd åsigt om representationsfrågan och om möjligheten att nu få den afgjord, Jag kan derföre icke inlåta mig i den strid, som nu är öppnad rör:de detta Const.Utsk:s mern. N:o 33, på det sätt, som Hr Lagerhjelm och Hr von Hartmansdorff hafva gjort. Jag vill alldeles icke företaga mig att, för att åstadkomma en gemensam tanka, granska de reglementariska föreskrifter, som Hrrme nu synas vara angelägne att här få antagne; men jag vill likvisst närmare och, om Hrrme tillåta mig, genom en bild bedja att få förklara, hvarigenom jag skiljer mig ifrån de öfrigas åsigter. Jag anser, att genom representationsfrågans väckande och fortfarande är ett stort fälttåg öppnadt emellan dem, som vilja hafva representationsförändring och dem, som icke vilja hafva någon sådan. Till delta fälttåg och egentligen för att kunna fortsätta striden med 86 Den 5 April f. m. framgång är behöfligt att söka intaga säkra positioner. Snart upptäcker man, att det finnes en fästning, hvilken är lika som nyckeln till hela fälttåget. Denna fästning finnes i de här förevar. §§, och deri är nuvarande Const.Utsk. jemte sin förnämste ledare allsvåldig.
Den 69 §:n i Reg.F:n är beklagligen icke den enda § i vår grundlag, som icke är fullkomligen tydlig och från 2:ne sidor kan betraktas, hvilket denna discussion tillräckligen har ådagalagt; men då förhållandet är sådant alt tydningen af §:n kan vara två fal Idigså tror jag att till dess densamma blifver ändrad, måste man hålla sig till hvad praxis varit. Om jag nu åter går till det historiska af frågan, så upplyses jag derigenom, att vid denna riksdag har en händelse inträffat, att endast 11g personer varit närvar, vid en votering inom förstärkt StatsUtsk.; men inom samma Utsk. har, äfvenledes vid denna riksdag, en annan votering ägt rum, uti hvilken 121 personer deltagit, och denna sistnämnda votering har blifvit af RiksSt:n godkänd. Vore icke ämnet verkligen så allvarsamt, så skulle man kunna föreslå R. St. att taga bort den ena rösten på det ena stället, der det är en röst för mycket, och lägga till på det andra, der en röst fattas. Frih. Cederström: Hr von Hartmansdorff har anfört såsom ett skäl för lillräckligheten af ett mindre antal ledamöter af förstärkt StatsUtsk. än 3o af hvarje Stånd, att man valt suppleanter till detta Utskott. Jag skulle tro att detta bevisar just motsatsen; ty jag kan icke inse att anledningen till utväljande af sådana personer kan vara någon annan än den att hålla det förstärkta Utsk. fulltaligt, äfven om någon ordinarie ledamot efter erhållen permission bortrest eller af sjukdom eller annat laga förfall är hindrad att sig vid förstärkta Utsk:s sammanträde inställa. Det har blifvit sagdt, att det icke vore grundlagsenlig! att här yttra sig öfver denna fråga; men 5o §:n Riksd.- Ordn. berättigar hvarje riksdagsman att yttra sig öfver lagligheten af allt hvad inom hans Stånd förekommer; således Ur det min ovillkorliga rätt att äfven yttra mig i detta ämne. — Jag slutar med att fästa uppmärksamheten derpå, att om, på sätt Frih.