Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 afseende å artikeln Gevär, hvilka enligt gällande bestämmelser styckevis tullbehandlas, hafva embetsverken förmält, hurusom, i de fall att geväret inkommit i särskild dertill gjord låda, uti hvilken äfven funnits afskild» förvaringsrum för kulform, skrufmejsel, förladdning, hagelpung, kruthorn m. m., geväret blifvit förtulladt särskildt för sig och ladan med allt det öfriga tillhehöret såsom Etuis efter 75 öre skål - Expeditions-IJ(skottets Föt's/ag till underd. Skrifvelse, N:o -148. 11 pundet; och har, till afhjelpande af det obilliga i ett sådant förtullningssätt, blifvit föreslaget, att gevär och pistoler måtte, i likhet med hvad Norska tulltaxan innehåller, förtullas eller vigt med 40 öre per skålpund och närvarande taxerubrik utbytas mot: Gevär, skjutalla slag, vigten af fodraler och deri inlagda tillbehör inberäknad, — I skålpund — 40 öre. Då emellertid, enligt hvad Rikets Ständer varit i tillfälle inhemta, berörda tullsats icke står i skäligt förhållande till varans medelvärde, hafva Rikets Ständer, med godkännande af embetsverkens förslag i öfrigt, bestämdt införseltullen å ifrågavarande artikel till 20 öre per €(. För artikeln Glasvaror, försedda med flätning, som icke utgör varuemballage och som nu förtullas efter 20 öre per skålpund, hafva Rikets Ständer ansett böra i stället meddelas hänvisning för deras (ullbehandlande såsom glas. I öfverensstämmelse med embetsverkens förslag och på de af dem anförda skäl, hafva Rikets Ständer funnit artikeln GriJJlar af' slen böra erhålla den förändrade redaktion, förslaget utvisar.
Grefve von Rosen_, Axel: En värd talare Herr von Hartmansdorff har ifrågasatt, huruvida Landshöfdingarne lemna sine egna hästar till Kungsskjuts. Jag får derå äran svara, att jag, som aldrig haft någon egendom, och som troligen aldrig får någon, dock ifrån mitt Boställe, hvarå jag agde ii hästar, år 1808 under Norrska fälttåget skjutsade med g. Mitt exempel, som Landshöfdinge, behöfdes ej uti en provins, med skäl så känd för medborgerliga tänkesätt. Jag gjorde också den ifrågavarande uppoffringen endast med afseende å egen känsla, samt är öfvertygad, att hvarje af mina Kamrater, stadd i samma belägenhet, skulle förfarit lika med mig. Friherre Fock: Jag har aldrig hört omtalas den händelse Grefve Horn nu berättat, men skall hafva all möda ospard, att få sanna förhållandet upptäckt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtM.arska.lken Den 23 December. 3ig Horns ifrågavarande motion, jemte de af åtskillige Ledamöter, så väl den 12 dennes f. m. som i dag i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteras. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln hehagade tillåta, att Hans Excellence finge gå förbi åtskillige å Bordslistan nu i ordningen varande mål, för att framställa proposition till remiss af någre Kongl. Majrts Nådiga Propositioner, hvilka redan 8 dagar legat på bordet. Bifölls. Friherre Anckar swärd, Carl Henric: Jag föreslår, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade nu, likasom förra Riksdagen, efter eget godtfinnande, föredraga målen.
N:o 59, ansåg jag mig dervid icke böra göra någon anmärkn., emedan motionären icke allenast uplagit sådana utgifter, som böra bestridas ensamt af kommunen, utan äfven begärt för stort belopp; men då motionären nu nedsatt lånesumman till 20,000 K:dr b:ko, och begärt den endast i och för betäckande af kostnaderne till hamnen, bör jag med full öfvertygelse om billigheten af detta låns beviljande dertill söka medverka, och som skäl anföra, att kostnadsförslaget uptager en summa af 85,000 R:dr, men af till Utsk. inlemnade handlingar styrkes, att kostnaden verkligen upgår till mer än 140,000 R:dr. De med afseende å kostnadsförslaget förut beviljade förmåner äro: ett anslag af 15,000 R:dr, ett lån af 20,000 R:dr, och 12,000 R:dr af Handelsoch Sjöfarts-fonden mot 4 proc:s ränta, och 1,000 R:dr årlig kapital-afbetalning, eller sammanräknade 47,000 R:dr, som något öfverstiger hälften af den i förslaget påräknade kostnaden. Om det af vederbörlig auktoritet uprätlade kostnadsförslaget i någon mån närmat sig den verkliga kostnaden, hade troligen anslag och lån blifvit i proportion deraf beviljade, eller samhället nödgats genast afstå från företaget. När nu arbetet blifvit utfördt, under inseende af behörigen qvalificerad person, måste man medgifva, att samhället blifvit iuledt i ett företag, som troligen icke förr, än i aflägsen framtid kan lemna någon ersättning för deras förskjulne medel, och att det derföre är desto billigare, att, då nu ej begäres något ytterligare anslag, utan endast ett amorterings-lån, delta måtte bifallas, helst de åtnjutne fördelarne ändå icke motsvara hälften af den verkliga kostnaden.
I afseende pa det sörsta af desta medel har jag den öfwcrkygelsen, att blott en allmän oinskränkt fri, het att a invända stna kunskaper, sin werkfamhet och fia förmögenhet, utan att störa någon annans lika ividsträckca frihet kan, uti alla möjliga yrken och nä» ringssang bringa individuerne i en Stat till en fullkomlig kännedom af sina egna, och som en följd der» af, äswen af Skakens högsta fördelar. Allmänna Oeconomiika sagar och författningar Uti ett widsträckt, kill jordmohn och öfriga beskaffenhet sä ombytligt land som wart, mäste nödwändigl bl isma högst ostillkomliga, felaktiga och ofta aldeles icke antväudbare. De sä som äro nödige, böra blott gifwas för särliilde orter, endast innefatta stadgander, som leda kill allmän ordning och säkerhet, ictt: föreskrifter, för - Den 21 December. 1277 förbud och befallningar för enskilde om sättet, huru de fä elier icke fä anmanda sin egendom. Genom underwisning om sina sanna fördelar, om okända nyttiga sätt att sköta sin egendom, skall den enskilde hushållare» bringas till ett klokt omvändande deraf. Men han skall aldrig genom befallningar och förbud rwingas tili det som gagnar och afhällas frän det som skadar, egentcljgen endast honom sjelf, dä fräga är om desi enskilda förmögenhet. Det ligger desiutom nog mycket i mcnskliga lynnet att öswerträda förbud deni man icke gillar, och man kan ibland mindre uplyst sol? antaga, att de ofta wcrksiälla en misihuöhallnings åtgärd, blon derföre att den är förbuden, dä de, endast ledde af om» lankan pä egen fördel, icke skulle hasma begäll samma m isiko g.
Den utlänning, som, utan att hafva sädant fullgjort eller den stadgade afgiften behörigen erlagt, beträdes med att bjuda ut eller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böta Femhundra Riksdaler. Förbrytelser häremot upptagas af poliskammare, der sådan finnes, och eljest af allmän domstol; och fördelas de ådömda böterne lika mellan åklagaren och de fattiga. — De sålunda uppburna bevillningsafiiiflerna ålisser det de särskilda Tullkamrarue att under enahanda kontroll, som för tull-uppbörd är stadgad, redovisa inför General-Tullstyrelsen, som låter deröfver för hela året upprätta en räkning, hvilken öfversändes till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, jemte bevis att medlen blifvit för detta Verk insatte, hvarefter räkningen, Förslag lill nevillriings-Stadga. 0 räkningen, sedan den i Riksgälds kontoret blifvit öfversedd, aflemnas lill Kongl, Majrts och Rikets Kammar-rätt att der granskas. Hvad i denria § är stadgadt rörande särskild bevillnings-afgift af utlänning, som utbjuder eller försäljer utländska varor, gäller icke för Norrman, som idkar handel med Norska produkter. G) Bevillning af ut lii nilin gar för konserter och dramatiska eller andra föreställningar. § *7 Utländsk man eller qvinna, som, emot inträdes-afgift, för egen räkning gifver konsert, uppförer skådespel, förevisar konslridning, lindansning mekaniska eller ondra konster, samlingar af djur och naturalier m. m , erlägger för hvarje särskild konsert eller hvarje dag, då skådespel eller annan föreställning gifves, i Stockholm ■och Göteborg Tre Riksdaler och å annan ort inom riket En Riksdaler femtio öre; börande sådan konsert-gifvare, teater-föreståndare, konst-idkare eller förevisare, innan han erhåller pass eller påskrift derå och från staden eller orten afreser, med vederbörligt qvitto styrka, att de honom åliggande afgilter blifvit i stadgad ordning erlagda.
Är ej någon af dem när, eller i stånd att sådan vårdnad utöfva, och finnes ej annan person, som af den döda till syssloman i boet satt är; då skall det af husfolk, eller af husvärd genast hos Rätten anmälas; och ligge å dem boets vård, till dess Rätten derom förordnat. 2 §. Uppteckning af boet, sådant det vid dödstillfället var, skall ulan dröjsmål företagas och inom tre månader från dödsfallet slutad vara. 3 §. Är bo så vidlyftigt, eller eljest så beskaffadt, att det ej upptecknas kan inom den tid, som i 2 § sägs, och söka sterbhusdelegare förty hos Rätten i den ort, der den dödas hemvist var, anstånd med uppteckningen; lagge Rätten annan tid dertill före. 4 §. Till bouppteckningsman eger sterbhusdelegare välja den de hafva förtroende Lag-Utskottets Betänkande JW 42. 13 för: sämjas de ej om valet; varde, då anmälan derom sker, bouppteckningsman af Rätten förordnad. Den, som bouppteckning förrättar, tage sig till biträde två ojäfvige mån, 5 § Bouppteckningsman utsätte dag, då bouppteckning hållas skall, och läte, sjelf eller genom den som boet i vård häfver, sterbhusdelegarne derom kunskap få. Är sterbhusdelegare i så god tid kallad, att han kunnat sig infinna, men kommer ej; gånge ändock bouppteckning för sig. G §. Är någon sterbhusdelegares vistande okändt, eller så fjerran, att säkert bud ej kan, inom bouppteckningstiden, till och ifrån honom komma; då skall det af annan sterbhusdelegare, eller af bouppteckningsman eller den, som boet i vård häfver, hos Rätten anmälas, der ej god man redan af Rätten förordnad är; och nämne Rätten, när sådan anmälan sker, god man, att vårda den frånvarandes rätt, till dess han sjelf kommer eller annorlunda förordnar. 7 §.
Jag återkommer således till den jemförelse, jag gjort emellan spanmälsför - 522 Den 16 Februari f. m. säljningen hos de jordbrukande och tackjernsförsäljningen hos (ack - jernsblåsaren, nemi. att de förra icke begära någon nedsättning uti sina spanmålsräntor, ulan underkasta sig de förluster som en mindre gynsam konjunktur kan ådraga dem. Hr af Harmens, Henr. Otto: Såsom delaktig i det beslut, hvilket vid sista riksdag fattades på StatsUlsk:s tillstyrkan af R. St. skall jag bedja att få lemna några upplysningar om den förändring som då vidtogs och hvilken man 1111 vill återtaga. Hvar och en torde påminna sig att en handelskris då inträffade, som drabbade först stångjernstillverkarne i Sverige. Sä stod saken vid riksdagens början. Dä inkommo en mängd motioner om lindring i hammarskatten och ungefär lika mänga om nedsättning i skatten för tackjernstillverkningen. Inom den StatsUtsk:s afd., der denna fråga bereddes, var man ense derom att nödvändighet vore för handen att från statens sida göra de konsessioner, som voro möjliga, pä det att den Svenska stängjernstillverkningen i någon män skulle kunna tälla med den produkt, som gjordes i främmande länder. Tackjernspriserna voro sådana att hvarje SkS som såldes, gaf en ganska betydlig förlust för tillverkaren och skälet hvarföre den Utsk:s-afd. som beredde målet, föll på den tankan att staten skulle nedsätta skatten på tackjern, är helt naturlig, om man nemi. ser endast på benämningen af skatten, nemi. tiondeskatt. Det förhåller sig dermed så, att kronan tager yjtdcl i skatt af bruttotillverkningen, d. v. s. lf> procent af det hela. Då föreslog en ledamot af SlatsUtsk., som alldeles icke kände handteringens ekonomiska ställning, men som fann onaturligt att staten skulle uppbära en så stor skatt, densammas nedsättande till hälften, och denna fråga föranledde då det beslut som fattades om skattens nedsättning, hvarefter frågan gick igenom i alla instanserna. Nu är det fråga om att åter höja den med 50 procent, ända till 75 procent af hvad den ursprungligen varit.
Stats-utskottet har vid detta tillfälle icke velat med tystnad förbigå, att Kongl, Maj:t, dels genom nådig kungörelse den 9 Oktober 1845 förklarat, att, för att befordra någon inskränkning i förbrukningen af spanmål efter den samma år inom rikets bördigare landskap inträffade missväxt, de idkare af bränvinsbränning, hvilka inom slutet af Oktober månad berörde år vilje afsäga sig rättigheten att under påföljande November och December månader bränna, skulle ega att, i förhållande till nämnde tid, tillgodonjuta afkortning eller restitution af påförd eller erlagd pannerymds afgift, dels ock, medelst nådig kungörelse den 27 Oktober 1846, i anledning af årets ofördelaktiga potatisskörd och då gängse höga spanmålspriser, förordnat, att de, hvilka vore berättigade att under hela December månad sistberörde år utöfvat bränvinsbränning, men inom slutet af förutgångne November afsade sig rättigheten dertill, egde att, i förhållande till tiden, hvarunder bränvinsbränningen icke verkställdes, erhålla restitution eller afkortning för erlagde eller debiterade pannerymds-afgifter. Att af dessa Kongl, författningar, tillkomne för serskilda fall och af serskilda orsaker, något stöd icke eller lärer kunna hemtas för bifall till motionärens anhållan, torde vara utom allt tvifvel, helst högstberörde författningar dessutom blifvit utfärdade långt efter den tid, motionärens framställning omfattar. Stats-Vlskottels Utlåtande, N:o 302. 15
Icke heller den förut af mig omnämnde motionär har afstyrkt samma bana, utan allenast yrkat på uppskof med dess anläggning; men det är just detta uppskof, som jag vill bevisa kommer att medföra stor ekonomisk förlust. En hvar måste inse, att den bangård, som finnes å Söder, redan nu, sedan vestra stambanan blifvit färdigbyggd, är otillräcklig för rörelsebehofvet. Om nu ytterligare en jernväg från Norrköping och hela södra stambanan blifva färdigbyggda under nästa statsreglerings-period, så kommer en sådan mängd effekter och resande från dessa orter till förutnämnde station å Söder att öfverföras, att man lätt kan föreställa sig, huru mycket mer behöfligt ett nytt aflopp för all denna rörelse skall blifva. Man måste sålunda ovilkorligen föra jernvägen ned till Jernvägen redan under nästa statsreglerings-period. Men låtom oss då beräkna, hvilka pekuniera uppoffringar måste göras för den egentliga sammanbindnings-banan. — Tunneln till Jernvägen skulle kosta 960,00 rdr. För banan från Tegelbacken till Gamla Kungs - 310 Den 5 December. holmsbrogatan, der eljest stationen för norra banan borde anläggas, den nya stationen inberäknad, har beräknats 610,000 rdr. Sålunda för båda dessa poster tillsammans 1,570,000 rdr. Afräknar man dessa 1,570,000 rdr från den för sammanbindnings-banan föreslagne total-kostnad, rdr 3,070,000, återstår 1.500.000 rdr för den egentliga sammanbindnings-banan mellan Jernvägen och Tegelbacken. Komiterade hafva ansett att det vore af största vigt, att man samtidigt med norra stambanan företoge sig sammanbindnings-banans anläggning, emedan man i annat fall måste utvidga byggnaderna vid södra stationen och ett sådant arbete skulle uppgå till 250,000 rdr. Härtill komme ytterligare kostnaden för 2:ne reserv-lokomotiv, hvilken kan beräknas till 100,000 rdr, samt för passagerareoch lastvagnar i reserv minst 120,000 rdr, tillsammans 470,000 rdr.
Betänkandet N:o 128 och Utlåtandet N.‘o 237 biföllos, endast med löljande förändringar, att det föreslagna antalet af 3.'ne nya Asaessors-löner i Svea Hof-Rätt bör nedsättas £4 Prof. Utdrag den a5 Sept. i8agi till 2:ne, och att de för närvarande Svea HofBätt bestådde Adjunctionsmedel af 600 Rds må bibehållas. d Punkten, angående antlaget för Statt■ Contoiret, jemte yttrandet, angående Löneförbättringars åtnjutande af endast tjenstgörande (pag. 79 af Betänkandet N:o 128 och pag. 29 och 30 af Utlåtandet, N;o tyjf) Betänkandet N:o 138 och Utlåtandet N:o 237 biföllos, 7 Punkten, angående Taffelpenningar för Presidenten i Kongl. Kammar-Rätten. Ståndet beslöt, att Taffelpenningar för bemälde President icke må på Stat uppföras. 8 Punkten, angående anslag för Bergs-SchöIan i Fahlun; 9 Punkten, angående anslag för MinisterStaten ; 10 Punkten, angående anslag för Tullverket och 11 Punkten, angående anslag för Postverket; Betänkandet N:o lag och Utlåtandet N:o 237 i dessa punkter biföllos. 12 Punkten, angående Smidhets-Collegii Aflonings-Stat, samt anslag för Provincial-Chirnrgerne i Stockholms Län, en Electricitets-Machin, m. m.; Utlåtandet N:o 237 bifölls. S. D. Till Handlingarne lades förstärkts Stats-Utskottet* Memorial; 'Prot. Utdrag den x5 Sept. 182g. 85 Nio 266, angående verkställd votering i fråga om Bevillnings erläggande för ProstTunnor; och N:o 267, i anledning af skiljaktige beslut inom Riks-Stånden, angående stämplade Pappersafgiften. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D.
Och Gud gjorde fästet, och åtskilde det vattnet, som var under fästet, ifrå det vatten, som var ofvan fästet. Och det skedde så. Och Gud kallade fästet Himmel. Och vardt af afton och morgon den andra dagen. Och Gud sade: Församle sig vattnet, som är under himmelen, uti besynnerligit rum, att det torra må synas. Och det skedde så. Och Gud kallade det torra Jord, och vattnens församlingar kallade han Haf. Och Gud såg, att det var godt. Och Gud sade: Bäre jorden gräs och örter, som frö hafva, och fruktsam trä, att hvart och ett bär frukt efter sin art, och hafver sitt eget frö i sig sjelfvo på jordene. Och det skedde så. Och jorden bar gräs och örter, som frö hade, hvart efter sin art, och trä, som frukt båro, och hade sitt eget frö i sig sjelfvo, hvart efter sin art. Och Gud såg, att det var godt. Och vardt af afton och morgon den tredje dagen. Och Gud sade: Varde Ljus uti himmelens fäste, och åtskilje dag och natt, och gifve tecken, månader, dagar och år. Och vare för ljus uti himmelens fäste, och lyse på jordene. Och det skedde så. Och Gud gjorde tu stor ljus; ett stort ljus, som regerade dagen, och ett litet ljus, som regerade nattena; och stjernor. Och Gud satte dem uti himmelens fäste, att de skina skulle på jordena; Och regera dagen och nattena, och åtskilja ljuset och mörkret. Och Gud såg, att det var godt. Och vardt af afton och morgon den fjerde dagen. Och Gud sade: Göre vattnet af sig kräkande och lefvande djur, och foglar, som på jordene flyga under himmelens fäste. Och Gud skapade stora hvalar, och allahanda lefvande och kräkande djur, som vattnet af sig gör, hvart efter sin art, och allahanda fjäderfoglar, hvart efter sin art. Och Gud såg, att det var godt. Och välsignade dem, och sade: Varer fruktsamme, och förökens, och uppfyller hafsens vatten, och foglarna föröke sig på jordene. Och vardt af afton och morgon den femte dagen.
Näst nu /afliandlade motstånd, möta förslagen till allmänna arbetsföretag den ovilja, som härrör af faihågor för intrång, hvilka skulle ske aldre likartade anläggningar eller andra localileler. — Men ofta saknar sådan oro all grund; eller bildar intrångets verklighet ett ytterligare stöd ät den projecterade anläggningens anspråk på företräde. — Dock skulle lika obehörigt som fåfängt klandras, alt representanten med förkärlek förordar den ort lian tillhör. Så gör jag när det gäller Wermland. Men — hvem skulle vilja vidkännas fortsättandet af sådant ensidigt förfarande, sedan utrönt blifvit alt dermed motstås Rikets fördel på det hela; tv dennas representanter och advocaler måstfe vi ju, framför hvarje annans, vara. Mig återstår bemödandet att återföra dem, som i allt dylikt anlitande af statsverkets tillgångar (hvilka de ganska egentligen benämna skatteprodueter) se idel mannamån och orättrådighet. — Allmängjorda anföranden i andra Stånd vittna om sådan uppfattning hos flera riksdagsmän, bland hvilka jag dock räknar politiska vänner, hvars fosterländska redlighet skulle hafva att påräkna mitt lifligasle försvar, om ilen kunde betviflas. — Sådan åsigt hafva de med värma, ja med bitterhet, uttalat. —Men jag må ju antaga, att i sådan villomening kunna uppriktiga sinnen icke framhärda. Helt visst låta de öfvertyga sig, alt hvarje local, eller enskildt, välfången fördel eller förkofran omsider, men ofelbart, varder Rikets. — Hvarje påstående bör ju leda till en förståndig slutsats; eller var det icke sjelft förståndigt. Men nu är ett företag, som icke främst, ja mest gagnar närmaste ort och dess befolkning, ju alldeles icke tänkbart. Solen, som i morse öppnade denna dag i Stockholm, belyste ju sednare Götheborg. Men, enär således förkastandet af hvarje företag, som icke liktidigt och genast gagnar i alla landsändar, leder rakt till den slutföljd alt i Sverige må alldeles icke några allmänna arbeten företagas, — framstår ju ett på sådan grund bygdt förkastande såsom up penbarligen oförståndigt.
Från Hö glo fl. Ridderskapet och Adeen, S. D. 1 anledning af inom Ridderskapet och Adelngjordanmälan derom, att Eanco-Utskottet icke ansett sig böra till Rikets Ständer anmäla det resultat, som Utskottet ansett följa af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan om sättet för Banco-Reglementets öfverlemnande till Kongl. Majtt, beslöt Ridderskapet och Adeln ålägga Banco-Utskottet, att, inom kortaste tid och senast inom instundande Fredag den 22 dennes, inkomma med berättelse och anmälan om förhållandet med ofvannämnde mål; i hvilket beslut de öfrige respective Stånden vänligen skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 17 dennes på bordet lagde Memorial, Nro 147, med öfverlemnande af voterings-propositioner, i anledning af Rikets Ständers skiljaktiga beslut vid Utskottets, under JN:o 142, afgifae Utlåtande, godkände Ridderskapet och Adeln ilo Prot. Ut dr. d. 20 Maji j835. tle föreslagne voterings-propositionerne, äfvensom livad Utskottet yttrat, rörande förevarande måls anmälande till Kongl. Maj:t genom en underdånig Skrifvelse. 'S. D. Vid förnyad föredragning al Stats Utskottets förliden gårdag på hordet lagde Utlåtande, N:o 474» i anledning af erhållen åtenemiss af Betänkandet N:o ^2, rörande Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret hemställan, att hvad sorn vid innevarande Riksdag blifvit stadgadt, i afseende på Bankens Tjenstemän, hvilka, när de befordras, innehafva tjenstår utom Banco-Verket, mätte få gälla och tillämpas för Riksgälds-Contorets Tjenstemän^ beslöt
Sedermera upträdde Hr Tersmeden och framställde sin anhållan om afslag; Frih. Cederström ansåg troligen denna fråga om kontrapropos. icke inverka på hans rätt, att få den af honom begärda votering verkställd; detta torde väl ej eller kunna förnekas. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den discussion, som nu börjat, syntes honom öfverflödig, helst E. och Ad. hade sig bekant, att uti grundlagen icke funnes något stadgande, att eller när beslutet Den 4 Mars e. m. 75 skall anses genom klubbslag befästadt. När en sädan handling icke var i grundlagen föreskrifven, förlorade den all betydelse, och endast sedan man öfvergått till ett annat ämne, eller då votenspropos. hade blifvit justerad, kunde icke frågan åter uptagas; men tills detta skett hade, åtminstone medan Hr Gr. o. Landtm, varit ordf:de hos E. och Ad., icke varit förvägradt, att en ledamot skulte hafva tillfälle att få sin mening underkastad K. och Ad:s pröfning, och detta trodde Hr Gr. o. Landtm, också vara med grundlagen mest öfverensstämmande. Gr. af Ugglas: Min mening var blott att anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, behagade afgifva en förklaring i detta ämne, på det att discussionen måtte kunna afbrytas. Upläste» till justering och godkändes en så lydande voter:spropos. : Den som till kontrapropos., vid äskad votering om bifall till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s uti Betänk N:o 52 afgifna tillstyrkanden, ang:de Kyrkoherden Schönbecks motion, antager afslag å dessa tillstyrkanden, röstar IT a, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antager E. och Ad. till kontrapropos. vid denna vote^ ring bifall till det af Prosten Millén, i dess vid Utsk:s Betänk, fogade reservation, framställda förslag till beslut. Vid voteringens slut befunos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 67. Nej — .25.