Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sålunda lemnade utredningen, öfver hvilken det efter min åsigt ålegat Lagutskottet att meddela utlåtande, skall såsom jag hoppas medföra den stora nytta att domare-korpsens samtelige medlemmar, hvilkas åsigter i frågan ännu äro vacklande, skola finna sig af pligt uppmanade att moget begrunda densamma till dess de derom hunnit fullkomligt stadga sin öfvertygelse, för hvilket ändamål de utan tvifvel skola finna det vara af nytta att läsa och återlösa den af Justitieombudsmannen uti berättelsen för år 1849 i denna fråga meddelade utredning, hvaraf jag ej kunnat underlåta att här citera några strofer. Sålunda yttras der bland annat: ”Vid domaremakten hvilar samhällets lagbundna trygghet. Ingenting skyddar allmän och enskild frihet, rätt, säkerhet, om ej denna makt uppfyller sitt kall. Och med icke mindre fog torde det kunna sägas, att så länge domaremaktens utöfning är ostörd, och dess åligganden fullgöras i undergifvenhet för lagen, och för ingen annan, den samhälls-inrättning, som frambragt och upprätthåller en sådan utöfning af domaremakten derigenom också uppfyllt det vigtigaste af sin bestämmelse. Det första nödvändiga för möjligheten att fullgöra domarens kall är, att han vet, hvad han under namn af lag skall lyda. Han får då icke tvingas att för lag erkänna hvad han ej finner så vara. — Från lagstiftarens behörighet allena härrörer egenskapen af lag. Lag är hvad rätter lagstiftare stadgat, och det endast. — Har domaren ej behörighet att göra en från obehörig ort utgången befallning kraftlös genom vägran att tillämpa den; så är det ej heller på honom som det ankommer att göra lag gällande, skydda rätt och frihet. Men ankommer detta ej på honom; då gifves ej heller något sätt att hindra, det lagstridiga befallningar gå i verkställighet, eller att efteråt godtgöra den skada de vållat.” Dessa af mig här citerade, ur berättelsen lösryckta strofer torde vara tillräckliga för att visa att den utredning, som Justitie-ombudsmannen meddelat öfver 14 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. denna vigtiga principfråga, fortjenar alt allvarligen begrundas af hvarje samvetsgrann domare. 3:o.
Den som bifaller StatsUlskottets förslag, att, i händelse Nyköpings Stad förmenar sig äga en i Förfatlningarne grundad rätt till ersättning af de utaf 56o Stats-Ulskottets fastigheter i Städerne utgående StadsUtskylder för LandshöfdingeResidence-Huset i nämnde Stad elle.' Kronans deltagande deruti för framtiden, Staden må lemnäs öppet, att i vederbörlig ordning göra sina anspråk gällande, samt, derest samma anspråk pröfvas giltige, de erforderlige Medlen af RiksgäldsContoret utbekomma; voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; så kommer alt genom serskild votering utrönas, huruvida Staden Nyköping må anses äga ovilkorlig rätt till ersättning för ifrågavarande Utskylder från år 1815 till år 1824 samt huru en sådan ersättning skall utgå. 2:0 i händelse förenämnde Nej-proposition vinner ; "Den som anser alt Staden Nyköping , på grund af K. M:ts Nåd. Skrifvelse»- till Konungens Befthde af den 26 Maji 1818 och d. »2 September 1822, äger rätt att ifrån 18»5 till år 1824 af Kronan uppbära de StadsUtskylder, som i enlighet med högstberörde Nåd. Skrifvelser böra utgöras af den till Residencehus för Landshöfdingen derstädes inköpte StadsEgendom, samt att desse Utslylder Staden af Riksgälds* Contorets Medel godtgöres; voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Be tä n kan den, N:s 314, 315. 561 Vinner Nej; kommer StatsUtskoltet, att vid Statsregleringen tillhandahålla Staden Nyköping de afgifter af LandshöfdingeResidence-Husel derstädes, hvilka, enligt K. M:ts I:lö'gstberörde Nåd. Förordnanden, Staden nied rätta tillkomma.
Hvarje väljande framträde till Valbordet att sin röst aflemna, och den, sorn cj, sedan hans namn blifvit 2:no gånger, omedelbart efter hvarandra, uppropadt, gifver sig tillkänna, antecknas såsom frånvarande, och håfve förlorat rättighet att sin röst afgifva. En frånvarande ege dock rätt att, under egen hand och Sigill, skriftligt votum, öppet eller försegladt, lemna. I saknad af Sigill böra tvänne ojäfvige vittnen, hvilka dock sjelfve kunna vara röstegande, hafva å Voteringssedeln undertecknat den mening, att de, ander edelig förbindelse, intyga, det röstgifvaren i deras närvaro egenhändigt sitt votum skrifvit, eller sjelf sitt namn undertecknat, eller ock Valsedeln skrifva låtit och innehållet deraf godkänt. Muntligt votum må ock genom ombud aflemnas, när aine ojäfvige vittnen, under enahanda förbindelse, till Prolocollet intyga, att röstegaren i deras närvaro omhudot befullmägtigat. Vare dock i alla fall af den frånvarande röstgifvaren utsatt eller uppgifvet den Prestmannens namn, på hvilken väljas skall. 1 annat fäll upptages ej rösten. §• 43* Ej må flera förena sig i ett och samma skriftliga votum, utan välje hvar för sig, men om för en egendom rösträttigheten tillhör flera, hvilkas andelar äro.bestämda, fast ej utbrutna, stånde dem öppet alt rösta serskildt eller samfälldt. Ingen, som för flere egendomar valrättighet eger, må på mer än en af de föreslag - no Bvrp. Htsh. Förslag till uriel. Shrifr». N>o 3^3. ne skriftligen eller muntligen, sjelf eller genom ombud välja. Gör Ilandet, håfve sin rösträtt vid valet förlorat. Har han sin röst för en egendom gifvit, varde då rösterne för de återslående på samma Prestman upptagne, ehuru röstgifvaren eller dess ombud skulle från Valförrättningen hafva afträdt, men njute ej sådan rätt för den eller de egendomar, hvilka blifvit uppropade innan han förut röstade. §• 44*
Om Ridderskapet och Adeln valde sina committerade i Riksens Ständers Utskott, på samma sått som Bancooch RiksgåldsContoirels fullmågtige samt Revisorerne väljas, utan. instantierna af Bånkmån ochElectorer, så skuL le väl LandtMarskalken icke kunna tilläta de Den 20 Januarii. 29 ansvarige Embetsmånnen, att afgifva Voterings^ Sedlar, eller att deltaga i valet. Kan det sägas: att icke deltaga i valet, att välja genom fullJ mågtige? Och när Ministrarne Kjelfve bli fullmågtige för de Bänkar, på hvilka de sitta, deltaga de icke i valet af Utskottens Ledamöter i högre proposition ån deras Bånkkamerater, för hvilka intet förbud att få deltaga i val af UtskottsLedamöter existerar? Om alla i 4i eiterade ansvarige Embetsman, jemte alla, sedan sista Riksdag, Constifnerade Föredragande Stats* Secreterare, hvilka tillsammans visserligen utgöra 26 , eller mer ån hälften af BånkmansUtskottet, skulle bli utsedde till Bänkman, och sedan komma öfverens om i3 Electorer, ägan» de lika åsigt med dem om de personer som böra sitta i Riksens Stånders Utskott eller icke sitta der. Iean den sågas hafva orätt, som påstår, att Ministrarne deltagit och ganska verksamt deltagit i valet af UtskotlaLedamöter ?
KERTTU tar sand ifrån marken och kastar rakt i ögonen på honom. Än nu än nu då ? RISTO. Låt bli, för böfveln i våld. Tusan, om hon har förderfvat ögonen på mig. KERTTU. Fick du ändtligen nog? TOPPO. Nåå, Risto, kunde du också bli stukad? RISTO. Låt bli att drifva gäck. Det här är allvarsamt. KERTTU. Kantänka, om de nu också skulle svida en stund. Du kan då komma ihåg att hädanefter låta mig vara i fred. TOPPO. Du kunde ha lydt mig och blifvit qvar på krogen. RISTO. Hjelp, godt folk. Fins det ingen, som har en droppe vatten eller mjölk? Folk samlas rundt omkring honom. Kerttu sätter sig på kanten af sin kärra. EN KLOK GUMMA. Hvad har kommit åt ögonen? RISTO. Flickan där kastade dem fulla af sand och mull. GUMMAN. Hvilken flicka? KERTTU. Jag. EN RÖST UR FOLKHOPEN. Tatterska, hedning. EN ANNAN. Du skulle förtjena stryk, din slyna. GUMMAN. Sätt dig där på kärran, så får jag se på dem litet bättre. Kerttu stiger upp och ger plats. RISTO. Åh, de bränner som eld. GUMMAN. Är det underligt? Gode Gud, det flyter ju renaste blod ifrån dem. Men gnid dem inte så, stackars man. Aj, aj, aj. De kommer aldrig i verlden att duga mer, de där ögonen. TOPPO. Åhå? Skulle det verkligen ha gått så galet? GUMMAN. Karlen stackare blir ohjelpligt blind. Sanna mina ord. KERTTU. Blind. Blir han blind? Ni ljuger. EN RÖST UR FOLKHOPEN. Det vet nog Badstu'-Anna bäst. Hon är en skicklig ögondoktor, hon. KERTTU. Inte kan synen gå bort för så litet. GUMMAN. Kom och se sjelf, ögonen ä' ju som riktiga blodkulor. RISTO. Är du nu belåten, Kerttu? Aj, satan, hvad de svider.
Juryn fällde de tre förstnämnda, hvilka enligt 3 § 12 mom. tryckfrihetsförordningen dömdes att böta, den första 33 rdr 16 sk., och de två andra 66 rdr 32 sk. b:ko hvardera, hvarförutan skrifterna, af hvilka Wenersborgsbrefvet genast vid utgifvandet blef belagdt med qvarstad, konfiskerades. Cedergréen deremot frikändes af juryn. – Under sommaren 1846 kringlopp det rykte i Lohärads socken af Upland, att satan innästlat sig i ett hus nära Norrtelje, hvilket gjorde presten i grannskapet mycket besvär. Hans ärende lärer varit, att realisera sina anspråk på en orättfärdig man. Ett s. k. “Himmelsbref“, som till stilen ingalunda liknar Kristi ord, men likväl togs för godt och afskrefs flitigt, cirkulerade der i orten. Märkligen heter det deri: “staden Örebro är den syndfullaste i hela kristenheten“; att, “om de fattiges suckningar och förböner ej varit, så hade det icke regnat eller jorden burit någon frukt på 10 års tid, för menniskornas grufveliga stora synders skull“; att “om icke de omvände sig från sina synder, verlden icke skall stå mer än 30 år“, o. s. v. Detta himmelsbref skall der i orten ha funnit många troende och utpressat mångas tårar. Ännu på sommaren 1869 utkom i Södertelje en kuriös skrift, hvars fullständiga titel lydde: “Himmelsbref. Genom tron varda vi saliga. Afskrift af ett bref, som Gud sjelf med guldbokstäfver skrifvit hafver, och hvilket är upphängdt i S:t Marci kyrka på Mikaelsberget öfver altaret; Den, som detta bref vill taga, för den vill det flyga, men hvilken detta bref vill afskrifva, för den tillåtes det“. Den himmelska episteln är tryckt på ena sidan af ett stort qvartblad med röd stil, och texten omslutes af en ram.
I händelse återremiss beviljas, skall jag tili Utsk:t öfverlemna en skriftlig promemoria, som jag i ämnet uppsatt. I afseende ä det 3:dje mormt vill jag blott anmärka, att då mötena icke torde blifva synnerligen långvariga, hade Utsk:t, i min tanke, kunnat inskränka rättigheten att i mötet deltaga till de personer, som inom en viss tid komme tillstädes. Att lemna rättigheten öppen att komma när man behagar, synes mig icke lämpligt, i anseende till den korta tid mötet torde komma att vara. Sk tille emellertid Utsk:t icke anse nämnda inskränkning böra ega rum, vill jag icke hålla derpå. Frih. Braunerhjelm, Ferdinand: Vid utarbetandet af det förslag till Riddarh.-Ordn., som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, gjorde sig hos Utsk:t den åsigt gällande, att man i möjligaste måtto borde bibehåjla den gamla Riddarh.- Ordn:!) och deri icke göra andra förändringar, än sådana, som voro af behofvet oundgängligen påkallade. Denna åsigt hoppas jag äfven R. o. Ad. delar. Vi hafva under denna riksdag gjort ett jättesteg på reformens bana. Månne det icke vore skäl att. man förvissade sig om att det medfört välsignelserika följder, innan man fortgår på denna bana. Hittills hafva allmänna angelägenheter varit förenade med Ståndets enskilda. Numera återstå blott de enskilda. Ar det då väl skäl att vi endast för dessa förändra vårt representationssätt! Tvenne sätt att förändra representationen hafva blifvit ifrågasatta. Det ena sättet vore att tillerkänna hvarje adelsman rösträtt. Detta torde möta ganska stor svårighet, enär man väl för en sammankomst behöfver rum, deri de sammankommande kunna vistas under öfverläggningarne. Dessutom uppstode derigenom en orättvisa, enär det finnes ätter, som hafva 30 ä 40 ledamöter, och andra som icke hafva mera än i eller 2. Hvad det andra sättet beträffar, att inga fullmakter numera skulle få Ben 7 April c. »>. 109 gifvas, kan jag icke finna några förändrade omständigheter, som dertill föranleda.
Då således en vida större passagerareoch gods-trafik har att påräkna l3/* mils kortare väg genom Nässjö-liniens antagande samt endast en mindre trafik genom samma linie får vägen förlängd med 2V2 mil, torde det minst sagdt vara tvifvelaktigt, på hvilken sida företrädet af den längre eller kortare vägen egentligen ligger. Beträffande åter anläggnings-kostnaden erkännes villigt Laga-liniens företräde. Men då Utskottet beräknar denna linie 3,126,136 R:dr billigare än Nässjö-Jinien, ligger häri ett misstag. Må väl vara, att tidpunkten för en jernbanas dragande Stats-Utskottets Utlåtande M 86. genom Östergötland ännu icke blifvit bestämd. Så mycket är dock i det hänseendet redan beslutad t, att en sädan jernbana, i fortsättning med Stockholm-—Katrineholms-banan, verkligen skall byggas, äfvensom att denna bana nägorstädes i trakten af Jönköping skall förena sig med den södra. — Om nu Laga-linien of Rikets Ständer beslutas, skulle anknytnings-punkten mellan den södra och östra banan blifva vid Tenhult, med fortsättning till Linköping antingen öfver Nässjö, eller också, såsom Ulskottet synes ifrågasätta, direkte från Tenhult till Linköping längs sjön Sommens norra strand. Med ledning af de upplysningar, som Jernvägs-kommittéen lemnat, uppställas här följande beräkningar öfver de olika anläggnings—kostnaderna: ena alternativet. Finjasjön—Tenhult R:dr R:mt 9,879,395. Tenhult—Nässjö » » 1,479,120. Nässjö—Linköping » » 7,436,245. Summa R:dr R:mt 18,794,760. andra alternativet. Finjasjön—Tenhult R:dr R:mt 9,879,395. Tenhult—Nobynäs—Linköping » » 10,008,171. Summa R:dr R:mt 19,887,566, hvaremot, om Nässjö-Iinien komme till anläggning, kostnads-förslaget blefve följande: Finjasjön—Nässjö R:dr R:mt 11,526,411.
Fastighetslånpå 5 procents ränta och 3 procents afbetalning, efter den principe, som 1818 stadgas Odlingslån inalles 3oo,ooo, men hvarå T*7:del af förra fonden bör afgå med 90,000, rester Manufactur-Discontlånen ökas med . i,o5o,ooo 210.000 120.000 i,38o,ooo Tillgångar härtill äro: Stats-Verks skuldens afbetalning . Transport 750.000 505.000 i,255,ooo Transport dfbetalningame pä Fastighetslänen med i8i5 års villkor: dessa utgöra omkring 2 procent af förra BoksIutsCapitalet . Då hela lånemethoden på 1815 års villkor med detta år sättes på indragningsstat; har jag hädanefter vid alla calculer justerat intraderne efter 1820 års bokslut. (Egenteligen borde de som ofvannämndes, beräknats för en del lån efter beloppet 1814» för en annan del efter 1815, och så vidare.) Fördelning af Bankens Hypothekmassa: 1821. Dec. 3l. StatsVerkets och RiksgäldsContoirets skuld Intraden deraf, bestämd till .. BancoDiscontens fond Intraden deraf, beräknas å 23 procent Fastighetslänen med 1815 års villkor . Intraden deraf upptages till 6 procent af Capitalets belopp den 3i Dec. 1820 Fastighetslänen med 1818 års villkor . Intraden deraf af 8 procent Odlingslå nefonden Intraden deraf, å 12 procent . ManufacturDiscontens lån ... Under loppet af året utlånas: Fastighetslånj på 1818 års villkor . Transport 1.070.000 1.070.000 Transport Ocllingslårij inalles 3oo,ooo, men hvarå TV< afgå med 111,000; rester i rundt tal ManuJacturDiscontens lån ökas med Tillgångar härtill äro: StatsVerksskuldens afbetalning
Ty hvad Statsverket belralfade, hade della, när sådant al förhållandet påkallades, alltid en öppen utväg alt bereda sig nedsättning i räntefoten, derigenom att nya obligationer eller föregången uppsägning utgäfvos i de gamlas ställe, d. v. s. alt lånet konverterades till den lägre ranta, som då kunde betingas; och, med hänsigt till penningestäliningen, läge i summans inskränkning till ett relativt obetydligt belopp en sä tillräcklig garanti mot all större rubbning i kapilaiernas placering, att någon farhåga i detta hänseende icke borde kunna uppslå. Årliga räntans föreslående till 3,65 procent, eller 3 R:dr 65 öre för 100 R:dr utaf den andra serien af obligationer, hvilka skulle kom ma alt utgifvas med nedsatt kurs, grundade sig derpå, alt denna räntefot medlörde en påfallande och särdeles önskvärd enkelhet vid räuleliqvidernas beräkning. Räntan komme nemligen dä att utgöra 1 öre per dag för 101) R;dr, och det bletve derigenom för hvar oell en lätt att, vid ölverlätelsen af en obligation, beräkna den derå upplupna räntan. Och dä den ä det nedlagda kapitalet effektivt utgående räntan i allt läll berodde på den kurs, hvartill obligationerna ulgålves, sä syntes tillfället icke böra försummas att, vid den mera godtyckliga räntefotens bestämmande, välja en sådan, som erbjöde en i praktiskt hänseende synnerligen fördelaktig enkelhet. Hufvudlrågan vore dock att bestämma kursen, hvarefter dessa obligationer skulle ullemifas; ty härpå berodde naturligtvis den effektiva ränta, sorn lör kapitalet erbölles. Enligt E. K. Majus åsigt, borde den kurs, hvartill dessa obligationer skulle utgifvas, nu bestämmas till 80 procent af obligationernas nominalbelopp; i hvilket läll den ränta, som långifvare!) ä det effektiva kapitalet erhötle, uppginge lill 4,56 procent, eller 4 R:dr 56 öre för 100 ll:dr. Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Med återställande af de den 30 sistlidne November till Kontorets yttrande remitterade transsumter af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, vid granskning af statsverkets fonders styrelse och förvaltning för år 1861, får Kontoret ödmjukligen upplysa, att liqvid öfver exppditionen med fregatten Eugenie åren 1851 - 1853 blifvit upprättad den 18 Mars 1855 af dåvarande Kamereraren i Kammar-kontoret, som dervid sannolikt förbisett det nu anmärkta influtna obetydliga ersättningsbeloppet 126 R:dr 46 öre, i följd af det då brukliga redogörelsesättet vid Kongl. Flottan, och hvilket belopp alltså icke kommit att i liqviden ingå; men då detsamma ganska riktigt blifvit uti Kongl. Flottans hufvudbok iakttaget såsom en behållning efter nämnde expedition och derstädes år efter annat i sådant hänseende balanserats, hvilket förhållande sålunda varit för Kongl. Förvaltningen af sjöärendena; dit stationens hufvudbok årligen ingår, bekant, hvadan Kontoret förmodat det någon befallning om huru med detta lilla öfverskott borde förfaras, skulle erhållas, har, då sådan uteblifvit. berörde belopp slutligen, enär några vidare liqvider rörande ofvannämnde expedition icke ansågos kunna ifrågakomma, år 1861 till Kongl. Konvoy-kommissariatet, såsom dess tillhörighet, inreverserats och qvittenset derföre uti räkenskaperna afförts. Karlskrona Kammar-kontor den 5 December 1863. D C. Forssman. — 328 — Kongl. Direktionens öfver Arméens Pensionskassa underdåniga förklaring öfver de anmärkningar, Rikets Ständers Revisorer iramställt vid Pensionskassans för år 1861 upprättade räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Genom nådig remiss af den 23 sistlidne Oktober, har Eders Kongl. Majit anbefallt
Tvänne allmänna sjukanstalter finnas, nemligen Lazarettsoch Kurhtisinrättningarne i Hernösand och Sundsvall, den förra länge för hela Länet, men numera blott för Ångermanland, och den sednare, inrättad enligt Kongl, brefvet den 19 Januari 1842 för Medelpad. Den i Hernösand bar rum för 80 och den i Sundsvall för 12 personer. Nedanstående uppgift visar dels huru många patienter sorn under uret vårdals, dels summan af utgifterna för inrättningen: År. Hernösand. Sundsvall. Patienter. Summa kostnad för inrättningen. Patienter. Summa kostnad för inrättningen. Betalande. Pä Nybergska frisängarne. Med venerisk smitta. Summa. Betalande. Med venerisk smitta. I Hernösand linnes ett Central-hospital, gemensamt för Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens Län, eller bela Hernösands stift, men med rum endast för 50 personer. Att detta utrymme är alltför inskränkt för den stora befolkning, lill hvars behof det är inrältadt, hafva Hospilalsföreståndarne anmält och derjemte visat att för närvarande inom stiftet finnas icke mindre än 91 personer, hvilka, såsom vådliga för allmänna sammanlefnaden, äro i behof af hospilalsvård, hvadan äfven såväl Kongl. Serafi me i-' Ordensgillet, som den för hospitalsväsendets ordnande särskildt i nåder tillförordnade Kommitté tillstyrkt utvidgning, och det är att förmoda att detta vigtiga behof, hvilket inom orten allmänt beklagas, således varder alhuipet genom nybyggnad, hvartill utrymme på hospitalsgården icke saknas. Nedanstående tabell visar såväl patienternas antal sorn inrättningens underhållskostnad under qvinqvenniet: År 1846 » 1847 »1848 » 1849 » 1850 Summa Medium De sjukdomar, som inom Länet allmännast förekomma, äro, utom yttre åkommor, ofta ådragna genom arbete i skogarne, mest kardialgi och rheutnatisrn, hvilken sednare, i anseende till de täta ombytena från värma till köld, blifvit stationär i Norrland.
Vi äro, som jag tror, ense derom, att den gamla, på obestånd komna , Allmänna Magazins-Inrättningen lagdt grunden till Spannemålsliandelns undergång, och jag för min del är yiss, att den nya skulle hafva samma verkan, utan att mer gagna jordbrukaren än den förra och med samma öde som den; huru kan han-^ del existera, utan att frihet deruti finnes? och denna åter, kan omöjligen stå tillsammans med minimioch maximi-priser; ingen köpman eller speculant lärer drista upphandla Spannemål, å länge sådane stadgar, på prisen lägga band, och ingen handel, med hvilken vahra sorn helst, existerar enär prisen icke få falla och stiga ef-r ter behof och tillgång. Lagstiftande makten bör stadga sådane författningar, som gifva frihet och säkerhet åt handelns yrken, och lagskipare» med omsorg vaka öfver dessa författa 698 Den Februarii. ningars efterlefnad, raen om någondera tillåter sig otjenligt förmynderskap öfver samma yrken, eller sjelf blandar sig uti deras bedrifvande, skola de vantrifvas eller gå under.
Domstol hänsk jutås; a o af Herr Grefve Jacob de la Gardie, som, jemte det han förmält sig instämma uti Herr Lag-Utskottets Beränkanden. jei von Feandts andragande, tillagt, att den händelse skulle, vid antagande af det föreslagna stadgande, inträffa, att Kongl. Maj:t och Kronan, ■Under den tid Rättegången med en Leverantör Varade, blifva i mistning af det betydliga förskott, som vanligen vid Contractets upprättande meddelas; och 3:0 af Herr Grefve Fredrik Bagislaus von Schverin, sorn väl funnit det instämmande med behörig ordning , att tvisten om uppfyllande eller rätta förståndet af ett Contract behandlades af vanfiga Domstolar, men tillika ansett, att, då de, hvilka afsluta Contracter om leveranser eller annat dylikt, icke lära underlåta att uti berörde Contracter betinga sig sådane förord, att, i händelse af tvist, ilen långa Rättegångsväsen må undvikas, skulle ock Utskottets föreslagna stadgande vara öfverflödigt och utan ändamål: Samt hos Högvördiga Präste Ståndet: af Herr Biskoppen Friherre Mörner, som ansett sig finna, att, då de publike auctoriteter, hvilka å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar afsluta Contracter, deraf icke ega någon nytta eller skada, borde de ock icke kunna betraktas såsom jäfvige att döva i frågor om uppfyllandet och tydningen af desamma; hvarjemte Herr Friherren och Biskoppen, i afseende så väl å olägenheterna af långvariga Rättegångar härom, sorn rättigheten för den med auctoritetens beslut missnöjde att deruti söka ändring, afgifvit enahanda yttrande , sorn här ofvan är förmäldt.