Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den slutsats, som Hr Gripenstedt framställt, nemi. att, derföre att brännvinsbränningen ej blifvit fri att utöfvas både i släder och på landet, af jordägare eller icke jordägare, så skulle också tidens inskränkning deraf blifva en följd, och deruti att man i denna fråga borde antaga PresteSt:s inbjudning, kan jag för min del alldeles icke instämma, ty om frågan rör:de tillämpning på brännvinsbränningen af den allmännare grundsats för näringarnes utöfning i Riket, som står i öfverensstämmelse med våra grundlagar och de riksdagsbeslut, hvilka i sammanhang dermed blifvit (ältade, om, säger jag, denna fråga måste förfalla, genom olika beslut inom RiksStånden, så böra väl ej de, sorn hafva rättighet att idka denna näring, derföre blifva inskränkta i afseende på liden för utöfningen deraf, utan den frågan står väl icke dess mindre öppen att besluta öfver, huruvida deri, sorn har lätlighet alt bränna brännvin, må göra det hela året 0111, sex månader, elleitre månader af året. Dessa äro de trenne frågor, som nu skola afgöras, emedan de äro sins emellan skiljaktiga. Om nu intet Stånd (örenar sig med PresteSt. eller BondeSl., så (öijer af sig sjelft, att voterings-propos. skall I *4 Den 17 Mars f. m. uppgöräs på det sätt, att i det ena alternativet står BorgareSt:s samt R. o. Ad:.; beslut, om obegränsad tid, och contrapropos blifver PresteSt:; eller BondeSl:s beslut. Hr Gripenstedt: Mitt yttrande, att den obegränsa de lidens antagande skulle stå i strid med det beslut, R. o. A l. förut fatlat i afseende på hushehofsbränningen, var en s 11 b | o c t i v åsigt af mig, och då Frih. Gederström ej delar den, så är derom intet vidare alt säga. Hvad åter vidkommer Frih. Cederström; yttrande, att saken ovillkorligen skall hänskjuta; till ett förstärkt TJtsk., om
Skulle Ridderffapet och Adeln (om L Utstötte» Voteringen per Capita antagcs:) rj fiu» na 1Z26 Den 29 August,. kia med Ordningen mera öfwerensstämmande med hwad som stcr i alla Rätter, hwad Co:istitutionsUtstottet sjelf i 66 §. af den projecterade Rikdags.-Ordningen föreslagit, och i det (högst sälsynt blifwande) fall dä Rösierne i et Utstött äro lika, lämna^Ordförande afgörande röst. Jag tror mig sä mpcket förr böra tilfiyrka detta, som Utstotten ej äga beflutande utan endast förefläende rätt. Herr kotbliel). Det är helt och HZllit öfverflödigt, at jag anforer nägra stal och grunder för bibehällandet af det gamla omröstningssättet i Utstotten dä Herr Grefwe äe la Laräio med flere wärde Ledamöter yttra t sig i detta ämne. De jag hade ärnat andraga, äro hufrvudsakeligen de samma: jag sär Medes endast förena mig , med hwad Grefwe äs ^ <Z-lräis nu anfort. Men wid början af denna §. fär jag desiutom göra följande anmärkning. Der stär, Ej, mä lltskott nägot ärende afgöra, med mindre kwatredjedelar af lktstottets Ledamöter tilstädes äro. Utstött stulle Medes kunna afgöra Ärender, om et helt Ständs Deputerade more fränwarande, blott ^ af Utstottets samtelrge Ledamöter more tilstades : Här mäste derföre enligt min tanka, tilläggas; Ned mindre L af hwarje Stånds Ledamöter i klrststtet tiistädcs äro. Herr krintz 8 kölä, ?3.nl. Ödmjukaste Anförande til Protocollet.
Är det såsom medborgare eller såsom hörande till brödraskapet ni frågar det? Silfverhjelm. Såsom medborgare. Hertigen. Det är intet värdt att spjerna emot udden. Det som är förutsedt skall ske. Det kan ej undvikas. Jorden skall hafva en renselse. Denna tiden skola alla riken ändras. Det som sker på ett sätt i Sverige, sker på ett annat i Ryssland innan kort. Det som sker framdeles är länge förutsedt, förutsagdt och stadfästadt. – De som sätta sig deremot, springa endast till sin egen olycka. Silfverhjelm. Kan hertigen säga oss något mera i detta ämne? Hertigen. Jag har redan kanske sagt mera än jag borde säga. Silfverhjelm. På hvad sätt kunna vi begagna oss af de upplysningar vi nu fått? Hertigen. De upplysningar I fått skolen I behålla för eder sjelfva, till dess riket kommer i det lugn, då de få blifva uppenbara. De skola gagna eder sjelfva; men om de blifva uppenbarade i förtid, skulle det kasta en skugga på er andra och på mig, och det skulle profanera saken. – Att jag talar så här i sömnen sker för att gifva eder försäkran om visshet på de saker, som förut varit kända, och att bevara mina vänner, hvilka onda andar sökt att föra på onda vägar, och hvilka med mig en dag skola hjelpa att återupprätta riket. Här har varit mycket buller af ett stort arbete här uppe. Onda andar hafva velat förföra mina vänner till våldsamheter, och att spjerna emot udden, på det de skulle blifva förgjorda, och det sammanband förstördt mellan mig och dem, hvilka äro utsedda, att jemte mig tjena verlden till upplysning, och just derför att hindra sådant, talar jag nu detta. Men det som är förutsedt, det måste ske, och står icke att hindras. — De sex smorda hafva förklarat, att de som vilja vara och bibehållas i detta samband, ej skola spjerna emot udden, ty då allting går förbi och blir lugnt igen, skall deras tid komma. Silfverhjelm. Hvad är det för en ande som nu talar genom hertigen? Hertigen. En god ande. Silfverhjelm. Blir här eldsvåda snart i staden? Hertigen.
Vrot. 1845, 5 Sami. 1 /lfd. 20 Höft. 1 Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N'.o 3'f. deras yrken hörande varor, Riks-Stånden i så målto slannat i olika beslut, att Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-Stånden ansett den nu gällande inskränkningen till vissa hamnar i rättigheten att införa grof ull skola fortfara och i följd deraf gillat Utskottets för sådant fall uppställda förslag, dels att vid artikeln ull hör inflyta en så lydande anmärkning: "Grof ull må införas endast till städerna Stockholm, Götheborg, Norrköping, ''Malmö, Halmstad och Helsingborg; och ankommer det på General-tullstyrelsen att föreskrifva de serskilta controller, som kunna anses nödige till ''förekommande af finare ulls införtullning såsom gröfre,” och dels att tillägget till 9 § bör lyda sålunda: "I de städer, dit grof ull får införas, till kommer samma rättighet i afseende å denna artikel, äfven schäferi-egare "och ull-producenter i riket;” hvaremot Borgare-Ståndet, med vidblifvande af förut fattadt beslut, (nemligen alt all slags ull borde till alla rikets stapel-städer få införas) antog det af Utskottet för sådant fall uppgjorde alternativa förslag till lydelse af berörde tillägg, nemligen: ”1 afseende å artikeln ull tillkommer samma rättighet äfven scliäferi"egare och ull-producenter i riket;” — Men som tre Stånds beslut, i så beskaffad fråga som denna, mäste utgöra Rikets Ständers,. lärer Borgare-Ståndets omförmälde skiljaktighet icke kunna till någon åtgärd föranleda, utan begränsningen i införseln af ull och lydelsen af det ifrågavarande tillägget till 9 §. böra blifva, i öfverensstämmelse med hvad de tre andra Stånden beslutat. Stockholm den 17 April i8/}5. Ant. tiD Exp.-Utsk. d. 21 April, kl. 8 e. m. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Dessa föreskrifter intagas på kurslistorna. 47:0 Skulle Postmästare, då han enligt föregående §. äger att extrapost afsända, icke äga ordinarie postiljon att tillgå, äge han att för tillfället extra-postiljon antaga, kunnandes lian, om garnison på stället finnes, någon dertill tjenlig af manskapet hos vederbörande militärbefälhafvarc begära. fortskaflfas, liar man destomindre trott sig höra föreslå för enskilte rätt, att, genom Extraposts reqvirerande, vinna hvad den i vissa länder tillåtna rättigheten att reqvirera Estafette lemnar, hälst denna rätt hos oss, der så lätt och för så lindrig kostnad en privatkurir kan såsom resande afsändas, är mindre nödig. —I afseende på möjligt uppehåll i sidoposts ankomst, hör aldrig afgången af hufvudpost uppehållas. Sådane af Postmästare afsändande extraposter kommo egentligen endast i Götheborg, Ystad och Helsingborg i fråga, der utländska posternes försenade ankomst kunde sådane erfordra, och der befintlig garnison gifver lätt tillgång lill Extraposti 1- joner. 32,4 Den si Januarii, 48:o Vederbörande LandshöfdiugeEmbeten, Magistrater och Kronobetjening gånge General-Poststyrelsen tillhanda i allt, som han hafva afseende på hvad för postgångens ordnande är föreskrifvet. 49:0 Finner Landshöfdinge-Embete något i afseende på postgången inom dess Län, vara att anmärka, eller att dess bättre ordnande eller ortens behof några förändringar påkalla, äge detta Embete, att sådant bos Generalpoststyrelsen anmäla. 5o:o General-Poststyrelsen äge, att hos Kongl. Maj:t så väl i dess afgifvande årliga berättelse öfver brefoch skjutsbefordringsväsendet i riket, som när den nödigt pröfvar, Om General-PostStyrelsens årsberättelser, se mera annorstädes. Den 21 Januarii» var, anmäla de förslag till ändringar eller tillägg i här upptagna stadganden för bref* postgången, som deri ian anse af behofvet påkallas» 2 Art.
I anledning af den ratt till Pension och Underhall för Bewärings-Manskapet, som i z:te puneten af Kongl. Majus Nådiga Proposition omtalas, wille^ Utikoctet hos Riksens Stander anmäla, det den önskan matte af Riksens Ständer i underdånighet yttras, det tiden till sädana Pensioners erhållande matte för Bewärings-Manskapet förkortas', emot hwad för den wanliga Armeen hittills är stadgadt, emedan när alltid en stor del deraf mindre af fritt wal utgår, än när tjenst wid den stående Armeen antages, hwarest hwar och en, a swen hwad den Indelta beträffar, njuter sadane willor, att han för sig, hustru och barn, ej kan sagas sakna alla utwägar lill uppehälle, någon större uppmuntran och säkerhet emot en alltför torftig framtida lefnad, synes wara blista, om icke alldeles af nöden. Äswenledes tror Utskottet sig böra tillstyrka en underdånig anhållan hos Hans Kongl. Majtt om undantag för Studenter ifrån kallelse till »verkelig Tjenst i Krig, utan sa wida Rikets nöd skulle göra allt afseende pa ömmande omständigheter obehörigt. Utskottet trodde, att man ej blott borde hasum afseende pä Rikets Förswar, utan afwen tänka Pa behofwet i en framtid af skicklige Embetsman till Statens förwaltning, allmänna odlingens uppehållande och befrämjande Att de, som i Studier utmärka sig genom flit, goda framsteg och oklanderliga seder, kunna, om de ej ruckas derifrån, en dag med sina Sjals-egenskaper blifwa nyttigare för Staken, än genom det modigaste anwändande af kroppens krafter, hwarigenom deras wäxande odling afbrötes, lärer svårligen kunna motsägas, men att häraf manSihgng. Desn iz Junit. Den i? 6?; ga ogiltiga förewändningar till undantag skulle kunna uppsta, will Utjkottet icke eller bestrida.
Struensee leende. – Nåja – Brandts uppsyn fördystras ännu mer – jag rodnar och bleknar skiftesvis – det kommer sig af orolig hjärtverksamhet. Säkert är att jag känner mig långtifrån frisk. Jag sofver också illa om nätterna. – Det är dåliga tecken – anmärker Struensee, hvars läkareinstinkter börja vakna. – Låt mig känna på er puls. Han reser sig och går fram till Brandt, som emellertid envist vägrar att utlämna sin hand. – Nej, nej, blif vid din läst, skomakare! Ni som håller på att bota statens krämpor, skall icke spilla tid på att plåstra med mina. För resten är det mitt hjärta som är sjukt. – Ingenting annat! För den saken finns det bot. – Det är också därför jag vändt mig till er. Sedan Amalie – grefvinnan Holstein – reste, har jag icke haft en lycklig stund. Jag skulle vara er mycket förbunden, om ni ville bereda hennes gemål någon anställning här i hufvudstaden. Därigenom skulle hofvet och sällskapslifvet tillförsäkras en kraft, som sannerligen är för god att vissna bort i en aflägsen landsända. – Ni menar grefve Ulrich Holstein? – Nej, jag menar naturligtvis Amalie. – Nå. Men eftersom gemålen skall ha en anställning – har ni någon aning om hvad han möjligtvis kan duga till? – Ja – säger Brandt fundersamt, i det han betraktar sina naglar – Amalie tycks ha den uppfattningen, att han icke duger till stort; från andra håll hör jag, att han lär vara en svår fruntimmersjägare. – Det är en märklig meritlista! Och Amalies gemål får man naturligtvis icke bjuda någon underordnad post? – Omöjligt! En sådan skulle han aldrig mottaga. Dessutom skulle jag själf känna detta nära nog som en personlig kränkning – Jag förstår! Men den nuvarande regeringen har offentligen proklamerat, att endast verklig förtjänst hädanefter berättigar till ett ämbete. Jag ser verkligen ingen annan lösning på detta problem, än att grefve Holstein får taga er plats som direktör för K. – Nej, hvad tänker ni på! – protesterar Brandt indigneradt. – Detta skulle vara den största olycka, som kan drabba konsten i detta arma land. Låt Holstein hellre få Ostens post som utrikesminister.
Lagstiftaren, som förutsatt att ett sådant uppsåt förefinnes, har naturligtvis endast för att pröfva detsammas bestånd lemnat föreskriften att viss tid skall den afvikna makan föresättas. Att döma till skillnad innan denna pröfvotid, som lagstiftaren med hänsigt till menniskosinnets beskaffenhet eller föränderlighet förordnat, är naturligen en illudering eller missförstånd af lagen. Då denna pröfvotid, som bör en afviken maka genom stämning föresättas, icke i något fall bör blifva kortare, än att föreskriften i 1 \ Kap. i § Rättegångs-balken om sex månaders stämningstid iakttages och således till skillnad, på grund af stämning, ej kan lagligen dömas förr än öfver halft år förflutit från det stämningen utfärdades, har jag förut yttrat min mening vara, att vid vår gällande lag borde förblifva samt att de Domare, som misstydde densamma, på sätt motionären omförmält, kunde genom åklagaremaktens mellankomst tillrättavisas Jag har likväl ej velat motsätta mig en förklaring af lagen och äfven derom i Utskottet framställt förslag, som vid anställd votering var nära att vinna pluralitet. Jag vågar fördenskull ånyo i samma syfte framställa detta förslag, nemligen, att genom en författning måtte förklaras: att i det fall. då Domaren, med föranledande af stadgandet i 43 Kap. 4 § Giflermåls-balken, genom stämning kallar afviken maka till inställelse, tiden Bih. till R. St. Prof. 1856 A 1857. 7 Samt. 1 Afd. 13 Haft. 2 6 Lag-Utskottets Memorial JH 31. derföre ej må utsäitas kortare, än som med föreskriften i il Kap. 4 § Rältegångs-balken om instämning af utom riket varande part år förenligt, samt att till skillnad i äktenskapet ej må dömas förr än den i stämningen sålunda föresätta tid tilländalupit.y> af Herr Hasselrot med tillkännagivande att han ej deltagit i beslut om detta utlåtande. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Maj 1837,. kl. fi e. m.
Om nu någon skrattar ut dem, hvilka s o m en klenod förvara upptöad snö på flaskor, o c h frå- gar, huru kan dagg eller snövatten vara bättre än vanligt vatten, så kunna vi svara, att det i dagg o c h snö verkligen förefinnes ett visst något, som är istånd att göra huden bländande hvit. H v a d det är, därtill skola vi senare återkomma, nu först det gamla o c h sedan det förklarande nya. Majdagg, den o m våren ur de beskurna vinstockarne drypande saften o c h det vatten, s o m samlar sig i kardborrplantans bägarlika blad, voro i gamla tider hufvudbeståndsdelar i skönhetsvatten. Visserligen behöfde de d o c k äfven andra kraftigare tillsatser af på den tiden mestadels dyrbara ämnen, svåra att anskaffa, emedan den billiga järnvägsfrakten då icke existerade. A f dessa vill jag endast nämna några, hvilkas verkRingar, Armband, Kedjor, Broscher, Kedjearmband, Nålar, Bref besvaras omgående. ningar icke kunna bestridas, o c h hvilka ännu i dag äro oersättliga för toalettkemien. För det första namnes borax, » s o m af guldsmeder brukas ». B o r a x hämtades från Italien; den renaste k o m från Venedig, senare från Holland, där det från Asien härstammande råmaterialet rafinerades. B o r a x har samma egenskaper, som en mild tvål. Den gör vattnet mjukt, o c h häraf k o m m e r det sig, att tvål skummar kraftigare i m e d b o r a x uppblandadt vatten än i hårdt vatten. Detta skönhetsmedels verkningar förklaras sålunda m y c k e t lätt. Det renar huden, emedan det själft likt tvålen upplöser orenligheten, och vidare underhjälper det tvålens funktioner. Den, som endast har hårdt tvättvatten att tillgå, finner i b o r a x ett förträffligt toalettmedel o c h skall i n o m kort k o m m a till den åsikten, att de gamle hade g o d iakttagelseförmåga, då de valde detta milda, giftfria salt vid hudens vård. För det andra satte man kamfer till skönhetsvattnen.
Men om man än icke längre vill erkänna rigtigheten deraf, att jorden efter hemmantalet, så, som gemenligen hittills varit bruket, skall föda fattige af jordbrukande classen, så borde man åtminstone finna betänkligt, att genom annat allmänt stadgande utkasta ett frö till oenighet nästan inom hvarje Svensk Församling, enär den allmänna skadan häraf visserligen icke vore att jemföra med den fördel, som en eller annan enskild genom rubbningen, på ett mer eller mindre rättvist sätt skulle tillskyndas. Få yi behålla den närvarande ordningen i 9én 5 Augusti f\ ni* r år t fattigväsende, så torde icke behof göras, att anlita allmänna uppbördsman, hvarom sista §;n i denna artikel handlar. Vid 5:te Artikeln, såsom egentligen innefattande PoliceLagar till förekommande af tiggeri och kringstrykande, får jag anmärka, att den omsorg synes mig vara allt för vida utsträckt, som under medgifvande af rätten att i avisor tigga, dels förbjuder, att igenom ord eller skrifter, begära, eller medelst åtbörder, sång eller musik, utan vederbörligt tillstånd, söka tillvinna sig almosor, dels ock utstakar ansvar för den, som utgifver bevis, syftande till almosors insamlande. Dessa stadgander synas mig allt för obestämda och i allmänhet måste det vara tillåtit, att utgifva hvad bevis som hälst, blott det ar sanfärdigt. Att man föreslagit, att den dass af fattige, sorn till arbete äro alldeles oförmögne, skulle, såsom straff för kringstrykande, hållas till det arbete de kunde förrätta, är ett misstag, som man väl icke åsyftat; men då man anser nödigt, att de fattige, som hos enskild person vistas, sättas under hans husbonde välde, synes en fattigvårdsstyrelse icke böra vara underkastad flere omgångar, än den enskildte vid de tillfällen, som det pröfvas nödigt att näpsa eller aga ett mindre väl artadt fattighjon
N-o 3n, med öfverlemnande af 53 §§ af förslaget till det nya reglementet för Riksgälds-Contoret. S. il. Vid skedd föredragning biföllos Lag-Utskottets följande på bordet hvilande utlåtande ot:h betänkande: N;o 109, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets belän - Prot.-Utdrag, den i5 Maj 1845. 933 kande N:o Szj öfver väckta motioner om förändring af Lagens stadgande, rörande testamentsfriheten och gåfva med varm hand; samt N:o 120, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga propositioner, angående antagande af dels ny Stralllag dels ock Lag om verkställighet af fängelsestraff. S. D. Föredrogos å nyo Coustitutions-Utskottets på bordet hvilande utlåtanden: N:o 44> ^ anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 37: N:o 45 j i anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 38-; och N:o 46* i anledning af 2:ne Stånds återremisser å memorialet N:o 42: De föreslagne voteringspropositionerna godkändes. S. D. Åter föredrogos JBanco-Utskottets följande memorial:' N:o 61, med förslag till åtskilliga förändrade] föreskrifter i 1 Art. af nu gällande Bancoreglemente; Godkändes endast med anmärkning af ett förelupet tryckfel å sid. 5, der det heter; ”Sedan Utskottet bifallit” i stället föt "Sedan Rikets Ständer bifallit”; N:o 62, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje Art. af nu gällande Bancoreglemente: Godkändes utom i afseende å 5;te punkten litt. e och f. samt 6.‘te och 9:de punkterne, i hvilka delar Ståndet ansåg föreskrifterne i nu gällande Bancoreglemente böra oförändrade bibehållas; N-.o 63, med förslag till ålskillige förändrade föreskrifter i 7;de Art. af nu gällande Bancoreglemente: Godkändes. Den 17 Maj.
Är åter meningen med Ilr Grefvens klander, att endast varna nu församlade eller kommande Ständer för obetänksamhet och olagligheter, sä är företaget berömligt och af behofvet påkalladt; emedan ledan påbörjade åtgärder tyckas utvisa, att 0111 de ej af Hr Grefven eller andra hejdas i deras framfart, så skola de föranleda mera eftertal pä års riksmöte, än i8i5 års Ständer ådragit sig. Men om vi än ginge motionärens anmärkningsnit till mötes, och, med åsidosättande af alla förenämnda betänkligheter, företoge oss att granska lagligheten af gällande författningars tillkomst i ett land, hvilket undergått så täta statshvälfningar, som Sverige; huru många författningar skulle val kunna bestå? Utan tvifvel mycket färre än motionären förmodat eller sjelf velat ifrågaställa, då han gjorde sin anmärkning. För att ej långväga söka våra exempel, förblifvom vid lagboken. Der plägar finnas aftryckt och bifogad den s. k. 1807 års förklaring, daterad Malmö den ?.3 Mars, och contrasignerad af dåvar. Revisions-secretrn, sedermera aflidne Jnst.Statsministei 11 Gr. Fredr. Gyllenborg. Med sina underafdelningar, innehåller denna förklaring visserligen öfver 5o särskildta stadganden, både i allman civil-, criminaloch kyrkolag. Huru laglig är deras tillkomst? Den då gällande Säkerhets-acten förmäler intet om lags stiftande eller förklaring ; men säger uttryckligen i c).'de punkten, att Reg.F:n af den 21 Äng. 1772 skulle blifva oförryckt beståndande uti allt hvad som ej genom denna act vore ändradt. Nu innehålla 4°i 41 ocb 42 §§:ne * nämnda Reg.F., att hvarken kunde ny lag stiftas eller g a nima 1 afskaffas, utan Konungs och Ständers ömsesidiga samtycke. Ordet lagförklaring nämnes icke, men i 43 §:n sägs: att örn det uppkomme någon ny lagfråga, så skulle den afgöras jemlikt (\i §:n.
Maj:ts Befallningshafvande, som äfven bestämmer hans resekostnadsersättning och arfvode, hvarvid, med iakttagande af hvad i nästföregående mom. är stadgadt, bör tagas i betraktande bränneriets större eller mindre betydenhet, samt den olika omfattningen eller besvärligheten af kontrollörens tillsyn. § 29. Finner kontrollör vid det under hans uppsigt ställda bränneri någon afvikelse från denna författning vara begången; gifve ofördröjligen sådant tillkänna hos allmän åklagare, hvilken skall afvikelsen åtala. § 30. De sålunda anställde kontrollörer lyda under öfverkontrollörer, hvilka skola hålla allmän tillsyn öfver författningens efterlefnad. Öfverkontrollör lyde under den embetsmyndighet, ät hvilken Kongl. Maj:t sådan öfverstyrelse uppdragit. Bih. till B. St. Bevillnings-, Lagsamt Allin. JJesvoch Ekon.-Utsk. Bet. J\fi> Öfverkontrollörer, till erforderligt antal, förordnas af Kongl. Maj:t, sorn da jemväl deras arfvode och resekostnadsersättning bestämmer. § 31. Öfverkontrollörer och kontrollörer ställe sig till noggrann efterrättelse den särskilda ordningsstadga, som varder utfärdad. § 32. I hvarje bränneri skall finnas en sprithållare, uti hvilken, vid bränvinstillverkning, spriten, bränvinet eller lanken, genom ett rör från imkylaren, omedelbarligen inledes. Sprithållaren skall vara stående i särskildt, säkert rum. Den bör vara fullkomligt tät, enkel och fristående, så att, genom besigtning å dess botten och sidor, med lätthet kan utrönas, att hemlig afledning ej finnes, och skall vara af den storlek, att deri rymmes minst ett dygns tillverkning, samt inrättad med tätt slutande och med lås försedt lock. Vid bränneriet skall bränvinstillverkaren hålla en efter faststäldt formulär upprättad anteckningsbok, utvisande beloppet af såväl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka till bränvinstillverkningen användas, som det bränvin, deraf erhålles.