Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yi äro till och med skyldige, att tro dem vara i stånd att handla klokare, än vi, ty åren lära Nationerne mycket. Mig synes, att Utskotten derföre böra förändra denna mening så, att Rikets Ständer uttrycka deras åsigt vara: att tidens bestämmande för utvecclingen af Silfver mot Sedlar utur Rikets Ständers Bank bör blifva oberoende af allt annat j än Bankens förmåga, att med säkerhet fullgöra dess förbindelser. Då uppstår den följande frågan: hvad fordras för att Banken skall äga en sådan förmåga. ”Utskotten hafva ansett proportionen af Bankens reella fond till Sedcl”stocken, dertill räknadt Bancooch Riks"gäldsSedlarnes sammanlagde belopp, efter "ett afdrag, motsvarande Bancolånen på metaller, exportabla effecter och LåneBanco”Obligationer, böra blifva såsom 5 till 8, ”innan silfverutvexlingen får taga sin början.” 6a Den 9 Ju I i i f. m. Innan jag går till ett annat slags vederläggning af denna satts, ber jag att få följande frågor besvarade: Hvilken Bank på jorden äger *:dels Silfverfond? Huru kan den enda Banken, i ett land af 3,800 Sv. qvadrat-mil, behöfva -|:dels fond, då de Banker, som äro i länder, hvarest en Bank befinnes på hvarje 5, 6 å 10 qvadrat mil, icke behöfva i;dels, £:dels , ja ännu mindre Silfverfond. mot sine på silfver utställde BancoNoter? Huru kan en Bank, hvars Sedlar tagas i uppbörd och göra lagliga liqvider, befara att få in Sedelmassan, då den har half fond? Huru skulle vårt land se ut, om 10 millioner R:dr i Sedlar drogos utur rörelsen till Silfveruttagning? Manne ej Sediarne skulle genast i värde stiga öfver pari med silfver? Om de stego en enda skilling deröfver, hvem tog då ut silfver? Och hann ej Banken, att under tiden anskaffa för sin vinst temligt betydliga qvantiteter af denna vara?
Uti en annan jemväl särskildt aflåten nådig Proposition af den 21 sistlidne December (N:o 58) har Kongl. Maj:t likaledes, i öfverensstämmelse med vedorbörande embetsverks tillstyrkande, föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt kronotiondeanslag af 6 kubikfot 3 kannor, två tredjedelar råg och en tredjedel korn från hvardera af Bodarne och Skagershults socknar i Örebro län, att, efter årligen gällande medelmarkegångspris för Nerike, till kontraktsprosten i Edsbergs kontrakt såsom prostetunnor för nämnda socknar utgå; hemställande Utskottet, att de föreslagna prostetunnorna må å Riks-staten uppföras med 12 kubikfot 6 kannor oindelt spanmål, två tredjedelar råg och en tredjedel korn, att efter tio års medelmarkegång för Nerike i penningar utgå. 10:o. Likaledes har Kongl. Maj:t uti en samma dag aflåten nådig Proposition (N:o 59), uppå derom gjord underdånig framställning och i enlighet med Kammar-kollegii och Stats-kontorets tillstyrkande, föreslagit Rikets Ständer att bevilja ett årligt kronotiondeanslag af 6 kubikfot 3 kannor korn, att, efter årligen gällande medelmarkegång för Helsinglands distrikt, till kontraktsprosten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. 7 Helsinglands Westra öfra kontrakt såsom prostetunna för Ramsjö socken utgå; och då någon anmärkning häremot icke förekommit, tillstyrker Utskottet, att, med bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, å Riksstaten uppföres ett belopp af 6 kubikfot 3 kannor oindelt spanmål, att i penningar, efter tioårig medelmarkegång i nämnda distrikt årligen utgå. ll:o. Slutligen har Kongl.
SlnfTag för transport och förbafning af fpanmål meb tillfammans 35,000: £ela tillöfningen på 8:be djufrnubtiteln utgör falebeS . 149,094: 20. g, hwaraf 65,298: 10. 1. npa utgifter. 10,000: reban utgåenbe, men nu på ftat uppförbe; famt 73,796: 10. 8. utgifter öfmerfTpttabe tid oförän? brabt belopp ifrån anbra döufmubtitlar. DTär till ofmanbetörbe tillöfning lägges bet mib ftfTa Stats? reglering uppförbe anflag . 678,657: 7. 8. få blir 8:be ^»ufmubtitelns anflagsfumma 827,751: 28. Jtionse i&uftoutrtiteln. äferBcufct, $anteIitoc{) 9Jä cingntn t. Äongl. 2JTaj:t förefTår att benna h«fmubtitcl uppföres till famma belopp, font mib ftfTa ©tatsregleringen meb 134,348: 3o. 6. ® t 0 n tr e $ttftou&titeln. (El e r e c i e och £ärott>ecfett. £>å Äongl. 2)iaf:t anfer bet mib ftfTa Statsreglering farfTftlt till näfta Stifsbag bemiljabe anfTag för Säromerfen af 60,000 5R:br årligen mara fram? gent oundgängligen af nöden; få fbrcflac Äottgl. Söla j: t att, niet) bibef)ådanbe af berörde attflag, ‘lionbé «Ottftt)Ubtiteln nu, lifafom wib ftfla Dlifsbag, upptages titt . ♦ ♦ . ..
Utsk. har gått den försigligare vägen och velat aflemna bancovinstens efter hvarje år salderade behållning till Riksg.cont., dock under förbehåll, att Banken måtte tilldelas f af denna summa i obligationer, för alt kunna användas för Bankens räkning, i händelse behof deraf skulle uppstå. Delta tyckes vara en skyldig omtanka för Bankens bestånd och för dess credit inom och utom landet. Jag kan således icke annat, än tillstyrka bifall till hvad mom. litt. a) och b) innehålla; hvarvid jag likväl, på grund af den vändning, som discussionen bär tagit, ger - 264 Den 11 April. na skall förena mig uti det förslag till förändrad redaction af morn. a), som Gr. Gyldenstolpe har uppläst, och hvilket jag anhåller, att R. o. Ad. måtte antaga. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Discussionen synes hafva blifvit så sammanblandad emellan dessa 3:ne mom. af 6 § att jag nödgas anhålla hos Hr Gr. o. Landtm, om underrättelse huruvida icke vi böra afhandla ett mom. i sänder och om vi icke nu hälla på med mom. litt. a). H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att ehuru alla 3 mom. af (i § blifvit föredragne, del likväl berodde på R. o. Ad. alt företaga dem särskildt eller i ett sammanhang till afgörande; och * att H. Ex. derföre nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle, att de hvar för sig må komma under pröfning. Ropades ja. Till följd häraf inskränktes nu öfverläggningen till förslaget i mom. litt. a). H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Hindrad genom opasslighet i går att bevista öfverläggningen, har jag med mycken tillfredsställelse erfarit, att den 5 § af Utsk:s förslag blifvit af R. o. Ad. antagen.
P10- tocoll afgifna särskilda mening innehåller och hvilken jag nu får åberopa, uti grunderna för allmänna Bevillningen varit med Utskottets pluralitet af alldeles motsatt öfvertygelse och deremot antagit Herr Stallmästaren von Törnes förslag till BevjllningS utgörande efter behållen inkomst, såsom Vilande på den enkla och naturliga sanning , alt största tyngden af Statsbördorna bör drabba största förmågan och ej modernäringarna, den torftiga hyddan och arbe - 942 Den 2o Juli e. m. tande Classen, så får jag till alla delar instämma uti hvad Herr Fiiherie Mannerheim nu yttrat, och anser min meöborgligä pligt högt påkalla den åtgärd, att tåg, med begagnande af den mig i Grundlagarna förvarade ratt, inför det vördnadsvärda Stånd, hvaraf lag har den äran vara en medlem, till Protocollet reserverar mig emot en Bevillningslag, der Statsbördan tyngst drabbar, ej dem sorn äga största kraf* ten alt bära den, utan dem, hvilkas oförmåga att till Staten gifva en tung skatt heröfvar dem medel dertill, eller hvars egendoms natur, djupt fästad vid fosterlandet, ger Statsbördan det säkraste faste, en Be* villnings-lag, som till sin grund är oförenlig med de billiga fordringar Svenska folket , med rättvist afseende på den allmänna nöden, af dess Representanter, under tUofuingen af det dem anförtrodda vigtiga kall, iger rätt att yrka. * Herr Silverstolpe, Gustaf Abrnhatnt Med Friherre Mannerheim och Herr Assessor Uggla får jag förena mig, och begär min reservations intagande i Protocollet emot den nu antagna BevillningsFörordnin* gen. Jag önskar mera än jag vågar hoppas, att icke den skada, som mäste verkas af denna method att utgöra Bevillningen , snart Den 20 Juli e. m. 945 matte blifva .en alltför smäl tande anledning till antagande af rättvisare och billigare grunder. Ilerr Silfverstolpe, Johan David, tillkännagaf sitt instämmande uti Friherre Mannerbeims, Herr Ugglas och Herr Silverstolpes reservationer. Herr Mundi af Rosenschöld:
Efter hvad här kunnat inhemta®, synes besagde förfarande hafva grundats pä något med 1688 års häradsfogdeeller 1689 års häradsskrifvare-instruktion utfärdadt formulär eller Kongl. Kammar-kollegii cirkulärbref af den 22 Februari 1724, hvaruti amydts att, sedan hvarje hemmans tiondesäd blifvit uträknad efter profskylen, alltsammans skulle reduceras i ren spaumal, efter föreskrifven proportion; men da nämnde formulär och bref icke finnas att härstädes tillgå, har detta ej kunnat bestämdt utredas. Efter ofvanuppgifne beräkning hafva ren säd och hafra ingått uti indelningar till stater, verk och inrättningar, hvilka fått sig anslaget ett visst tunnetal spanmål, utan att dervid bestämts, af hvilka sädesslag och till huru stor del af hvarje anslaget utgjordes; ett bestämmande, som icke heller kunnat ega rum, emedan i en del tiondekontrakt tiondegifvarne förbehållit sig rättighet att efter årsväxtens beskaffenhet leverera, af det ena eller andra sädesslaget, ren säd eller hafra dubbel. Så har Kongl. Dalregementet, enligt sednast nådigst fastställda aflönings-indelningsverk, ett anslag af i,549 § tunnor »kronotionde». Utaf detta belopp utgjorde vid upphörandet af samtlige indelningshafvares rättighet till tionde-spanmålens utfordrande in natura 461 j tunnor dubbel hafra, och tunnetalet spanmål, som tillkommit regementet, har sålunda, om hafran beräknas såsom enkel, uppgått till 1,981 tunnor. Genom införande af den utaf Revisorerne föreslagna förändring i bokföringssättet skulle alltså det förhållande komma att inträffa, att räkenskaperna visade ett större anslag såsom regementet tillgodokommet, än aflöningsstaten upptoge, och sammaledes jemväl för andra stater och inrättningar, i hvilkas anslag dubbel hafra ingår.
St:rs beslut, utan endast mot sjelfva saken; huruvida nemi. K. M:s framställning blifvit grundlagsenlig! behandlad eller icke. Här återkommer jag och tröttar R. o. Ad. med hvad jag förut åberopat, nemi. att hvarje fråga, som kan förfalla och hvarpå 75:te §:n R.O. i något afs:de kan tillämpas, bör äfven förfalla och får icke vid samma riksdag vidare väckas. Hvad anslåendet af Leckö kungsgård till ekplantering vidkommer, så har Hr Ros kommit till den slutsats att denna fråga, Inverkar på Statens inkomster och utgifter. Skulle man nu gå så till väga, så, jag uprepar det ännu en gåDg, finnes ingen enda fråga, som har ringaste sammanhang med statsverkets inkomster och utgifter, som icke kan indrifvas i förstärkt StatsUtsk. Jag åberopade nyss förslaget ang:de eftergift af nrrendemedel för Borgholms kungsgård, då StatsUtskit tillstyrkte bifall till förslaget, men 2 Stånd stadnade mot 2, hvadan R. Stir ansågo saken hafva förfallit, och underd. skrifvelse afgick till K. M. derom att Proposin icke vunnit R. St:rs bifall. I full öfverensstämmelse med detta förhållande, har Exped.Utskit nu affattat denna ifrågav:de skrifvelse. Man har klandrat att icke StatsUtskit upsatt voter.-propos. i detta ämne, men pluraliteten i detta Utsk. förklarade att denna fråga icke kunde blifva föremål för votering, hvarföre ärendet har blifvit behandladt så som nu skett. Det har också ej ringaste gemenskap med regleringen af statsverket; ty betraktar man saken från denna synpunkt, har hvarje kronoarrende en så beskaffad gemenskap med statsregleringen, och hvarje eftergift, hvarje förändring, som ifrågakommer, skulle då, om 2 Stånd stadna mot 2, drifvas i förstärkt StatsUtsk. Detta kan dock icke hafva varit grundlagsstiftarens ursprungliga mening. Endast sådane frågor, sorn omedelbart röra statsregleringen, böra ingå i förstärkt StatsUtsk.
Anders Medin frän Kronobergs län, som, till beredande af lättnad i varutransporten inom nämnde län, föreslagit, att Rikets Ständer mätte anvisa en summa af 2,500 R:dr till besörjande af fullständig undersökning och upprättande af tillförlitligt kostnadsförslag för anläggning af en enkel jernväg eller bana för hästkraft emellan sjön Asnen oell staden Carlshamn, mot förbindelse för ortens invånare att bekosta hvad derutöfver kunde erfordras; b) af Riksdagsfullmäktige!! Nils Andersson från Wermlands län, som föreslagit, att en summa af minst 20,000 R:dr B:co mätte ställas antingen till länets Hushållnings-sällskaps eller Landshöfdinge-embetets disposition för att användas till undersökningar rörande sjöuttappningar, mossoch myrodlingar inom Dalby, Norra oell Södra Finnskoga, en tiel af Hvitsands, Östmarks, Gräsmarks och Lysviks m. fl. socknar i nämnde län. Slats-Utskoltets Utlåtande, N:o 163. 23 c) af Riksdagsfullmäktige!] Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län och TV. Magnusson från Calmar län, hvilka, understödda af A (loij (Vilh. Svartling och And. Pehrsson från förstnämnde län, anhållit, att Rikets Ständer måtte anvisa ett anslag af 2,000 R:dr b:ko till bestridande af de kostnader, som kunna erfordras för undersökning, angående lämpligaste sättet för en båtleds inrättande emellan städerna Wimmerby och Linköping samt vidare fortsättning till sjöarne Asonden och Sommen, äfvensom för uppgörande af fullständigt kostnadsförslag deröfver ; vid hvilken undersökning borde tillses och utredas om och i hvad mån Stångåns upprensning och sänkning af deromkring belägne sjöar för beredande af odlingsföretag skulle kunna bringas till verkställighet i sammanhang med den föreslagna bålledens inrättande.
Sådana oexaminerade personer kunna i följd deraf till lärare i småskolorna erhållas på betydligt billigare vilkor, än de vid nuvarande Seminarier bildade och examinerade skollärarne. Men äfven för lärareplatser vid de fasta skolorna torde icke vara nödvändigt eller ens lämpligt, att nu stadgade fordran, det lärarne skola hafva genomgått Seminarium, såsom ovilkorligt qvarstår. Genom detta stadgande går folkskolan i mistning af mången med håg för lärarekallet, skicklighet och erforderliga kunskaper utrustad person. Rikets Ständer anse deremot såsom ett hufvudvilkor för den blifvande lärarens antaglighet böra stadgas, alt han någon tid biträdt vid undervisningen i dessa skolor, men, der fråga uppstår om antagande af en lärare, som, i öfrigt af Skolstyrelsen ansedd lämplig för uppfyllandet af lärarens kall, icke genomgått en lärokurs vid något Seminarium, torde denna fordran lämpligen kunna ersättas genom ett vid Seminarium undergånget prof. Yrkandet alt qvinnan, med afseende på hennes dels vanligen inskränktare lefnadsbehof, dels äfven ofta öfvervägande fallenhet att väl behandla och undervisa barn, äfven skulle kunna användas att bestrida lärarekallet i folkskolorna, synes Rikets Ständer vara tillämpligt på småskolorna, äfvensom på flickskolor och möjligen också på de lästa skolor, der annan examinerad lärare tillika är anställd. På grund af hvad sålunda blifvit yttradt få Rikets Ständer bos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att stadgas måtte, dels att vid de skolor, der examinerad lärare erfordras, denna bör hafva aflagt prof på sina insigter vid Seminarium samt dessutom hafva minst ett år tjenstgjört vid folkskola, dels ock att qvinnor må såsom lärarinnor få anställas såväl i småskolorna, som ock vid sådana skolor, der annan examinerad lärare är anställd, och slutligen vid alla flickskolor. För bestridande af erforderliga kostnader för vissa* bland dej nu omförmälda föremålen, hafva Rikets Ständer till E. K.
Bevärings-skyldigheten varar i 30 år, deraf 13 2:ne år i Garnisonstjenst (Garderne i 3:ne år). 3me år i Krigsreserven , med en månads vapenöfning årligen. 7 ur i Landtvärnets i:sta uppbåd, med 14 dagars vapenöfning hvartannat år. Då armee-korpserne äro sammandragne, exercerar Landtvärnets l:sta uppbåd 1 månad. Dessutom målskjutning om söndagarne under 2:ne månader, tillsammans 8 dagar. 7 år i landtvärnets st:dra uppbåd, hvilket användes i krigstid till garnisoner och provinsens försvar, men har ingen vapenöfning i fredstid. 11 år i Landtstormen, som uppkallas vid utomordentliga tillfällen. Den till soldat i Preussen utlottade bevärings-karlen har sålunda följande tjenstgöring och vapenöfningar: 2:ne års garnisonstjenst 730 dagar. 3:ue års vapenöfningar i krigsreserven, å 1 månad årligen • 90 dagar. 7 år i landtvärnets lista uppbåd, derunder vapen öfningarna uppgå till minst 60 dagar. Som 40,(XX) man årligen uttagas af bevärings-manskapets första klass, så är Preussiska armeens styrka följande: I Garnisoner 80,000 man. I Krigs-reserven 120,000 „ I Landtvärnets lista uppbåd 280,000 „ Summa 480,000 man. I Landtvärnets 2:dra uppbåd 280,000. I Landtstormen 440,000. 72(),()(j() man. Summa 1,200,000 man. Dock lärer, i anseende till betydlig afgång, synnerligen inom landtstorms-afdelningen, de vapenöfvades antal i Preussen icke kunna uppskattas högre än till 1 million, utgörande omkring ^idel eller 7 procent af landets hela folkmängd. Bevärings-skyldigheten vidtager vid fyllda 20 år; manskapet är då icke fullvuxet. Wurtemberg.
Men följden af ett sådant ordnande blir att Kongl, bibliotheket förlorar föga af hvad det har, men deremot erhåller åtskilliga nu på andra ställen förvarade böcker och handskrifter, och att det utrymme i museum, som nu beräknas kunna räcka i 20 år i någon mån ytterligare upptages. Sålunda tror jag mig hafva framlagt tillräckliga skäl för mitt åtgörande, då jag härigenom har äran föreslå, att Rikets Ständer anslå en summa af 400,0 0 R:dr R:mt till uppförande af en byggnad, i hvilken såväl Kongl, bibliotheket som Riksarkivet kunna inrymmas. Med fästadt afseende på kostnaderna för Teknologiska Institutets och Vetenskapsakademiens nyligen uppförda byggnader torde man kunna antaga att ofvannämnde summa förslår till sjelfva huset, om Staten eller staden upplåter fri tomtplats. Genom försäljning af Riksarkivets hus torde en icke obetydlig ersättning kunna beredas statskassan. Till byggnadsplan har man att välja emellan Helgeandsholmens vestra del, obebyggda delar af Skeppsholmen, Humlegården, Drottning Desiderias stallplan med der bredvid liggande lägenheter på Blasiiholmen m. fl. Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen. Stockholm den 12 November 1862. O. E. Dahm. Af Herr Ditzinger: Om ansine/ till årligt understöd för 1808 urs landtvärnsman, sorn liro i behöfvande omständigheter. Jag vägar härmedelst taga Ståndets uppmärksamhet i anspråk med anhållan om understöd för några gamle män, hos hvilka fäderneslandet står i en stor, ehuru tyvärr ännu ej afbördad tacksamhetsskuld. lag menar ännu lefvande landtvärnsman från åren 1808 och 1809. Först pa sednare tider har man närmare lärt känna huru mycket de lidit och försakat för fäderneslandet. Mången har visst sedan ungdomen hört talas om dem, och om de sorgliga hemska minnen, som fästa sig vid deras öde. Men den historiska forskningen har först nyligen blottat det förskräckliga eländet i hela dess vidd.
Hans ögon voro väl ej skarpare än många andras, men han såg den dock som en hägring hvila på sin fordna ankarplats. Han igenkände dess vattengång, dess rigg, hvarje dess rå, segel och tåg; han hörde tillochmed ett vildt sorl från dess däck och varsnade bleka välbekanta ansigten öfver dess reling, alla med sina stirrande blickar fästade på honom. Orsaken till denna tillfälliga skarpsynthet var utan tvifvel den, att Ruys under natten och morgonen tittat djupare i bägaren än någon annan. Han hade först druckit om med sina begge vänner, de gamle flibustiererna, och derefter under bogseringen alltemellanåt fyllt och tömt sin bägare; men alkoholångorna måste under inflytelsen af en dyster, inbunden sinnesstämning hafva samlat sig i en viss del af hjernan, der inbillningskraftens organer befinna sig, och lemnat de öfriga i sitt vanliga tillstånd, ty ingenting, utom den glåmiga, fiskartade glansen i hans ögon, röjde, att han intagit en för stor laddning spirituosa, och han skötte så punktligt som vanligt sina förrättningar ombord. Nu stod han på gångbordet, betraktade spökskeppet och torkade ångestsvetten från sin panna. Och ju längre han betraktade det, desto mer antog hela omgifningen det utseende, som det hade, då han sist befann sig här. Solen strålade så varm och klar, som det höfves en Junisol, men för Ruys förvandlade den sig dock till nattens måne, dess glans till ett höstligt månsken, och han lyssnade, om ej från strandens klippor skulle höras samma signal, som då kallade honom att möta sin herre. Ur dessa fantasier väcktes gamle Ruys af Drakes röst. Han vände med möda sina ögon från den punkt, på hvilken de stirrat, och gick fram till kaptenen. – Vi hafva i dag ingen vind att vänta, sade Drake. – Vi stanna således här. Jag begifver mig i land och återvänder först mot natten. Behöfs min närvaro, så finnes jag på Sjövik, dit raka vägen från dender viken leder. Under min frånvaro skall du öfva besättningen efter mitt kommandosätt att sköta seglen. – Skall ske, svarade Ruys.
Till de senare hemställer jag likväl, om de icke, genom begäran af återremiss, endast understödja sakens motståndare, och derför kunde afstå derifrån, så att contra-proposition blefve på afslag, helst då, med våra vanliga bruk att något draga ut på tiden med återställande af de uppsatta yttranden, som skola åtfölja återremissen, ett nytt Betänkande icke före Riksdagens slut torde hinna tillbaka. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ytterligare, om Ridderskapet och Adeln behagade till contra-proposition antaga återremiss. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence hemställde, om Ståndet önskade, att afslag på Betänkandet skulle utgöra contra-proposition. Ropades åter Ja och Nej. Den ii Febr uar i i o. rn. Herr von Hartmansdorff: Jag skall för min del icke längre yrka pä afslag, om Ridderskapet och Adela, genom mia eftergifvenhet, kan bereda sig en tidigare nattro. Sedan Ridderskapet och Adeln med Ja besvarat Herr LandtMarskalkens förnyade hemställan, om återremiss af Betänkandet finge blifva contra-proposition blef den bär ofvan intagne contra-proposition ännu en gång uppläst, af Ståndet godkänd och anslagen. Voteringen företogs klockan en qvart till 12 e. m. och befanns vid dess slut, kl. 12 om natten, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voterings-sedlarne blifvit öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 66. Nej — 74. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit •uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att StatsUlskottets Betänkande blifvit, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden: 358 Den u Februarii e. ni. Från ConstitutionsUtskottet: Af den io dennes: N:o 67.
I sådant afseende har Friherre Raab, A. C., uti en inom Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 215), föreslagit, dels att Rikets Ständer icke må bevilja medel till andra “statsbanor", än till skyndsamt fullbordande af de under byggnad varande, och till påbörjande af banan genom Wermland till Norska gränsen, hvilken bana motionären ansett icke lofva den inkomst att enskilda bolag torde bilda sig för dess tillvägabringande, men hvars anläggning af politiska skäl icke gerna skulle kunna åsidosättas; och dels att Rikets Ständer deremot, för såvidt tillgångar kunde, utan allt för djup skuldsättning, beredas, ville med lån till den del af anläggningskostnaden och på de vilkor, Kongl. Maj:t föreslagit för de bolag, som redan bildat sig att utföra “den Skånska tvärbanan", befordra byggandet af jernbanor, i alla öfriga nu föreslagna rigtningar, genom enskilda bolag; samt att, derest flera än ett bolag skulle någonstädes bilda sig för tillvägabringande af jernbanor mellan samma ändpunkter, såsom t. ex. mellan Stockholm och Upsala, men på olika vägar, låneunderstöd företrädesvis måtte tillkomma det bolag, sorn erbjuder de för Staten fördelaktigaste vilkor, i förening med största säkerhet för deras uppfyllande. För att nu rätt kunna uppfatta frågan, om och hvilka jernvägsanläggningar, förutom de ofvanomförmälda stambanorna, böra på Statens bekostnad anläggas, anser Utskottet nödigt i största korthet erinra, dels om hvad under föregående riksdagar, i fråga om införandet af ett statsjernbane-system, hos Rikets Ständer förekommit, dels om do utredningar af denna fråga, som de för jernvägsundersökningarnes ombesörjande tillsatte komitéer samt Kongl. Maj:t i Sina till Rikets Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 5 Ständer, såväl vid de 3:ne sednast förflutne, sorn vid innevarande riksdag, aflåtne nådiga Propositioner lemnat.