Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Fortsattes föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtande JV2 80, i anledning af motioner, dels om fortsättande af arbetena å redan påbörjade stamba - Prot.-Utdrag den il Maj 1866. 309 nor, dels om anläggning af nya sädana banor, dels ock om anvisande af statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningar; dervid Ståndet fattade följande beslut: Utskottets hemställan i punkterna 3 och 4 godkändes. Hvad Utskottet i punkten 5 föreslagit af slogs; hvaremot Ståndet biföll hvad Utskottet tillstyrkt och hemställt i punkterna 6, 7, 8, 9, 10, II, 12 och 13. Beträffande Utskottets i punkten 14 gjorda hemställan beslöt Ståndet forsin del, att Rikets Ständer, med bifall i öfrigt till hvad Stats-Utskottet hemställt, mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att sedan, i fråga om beviljande af lån till föreslagen jernvägsanläggning mellan Frövi och Falun, Rikets Ständer visserligen icke ansett sig för närvarande böra sådant bevilja, men dock funnit den ifrågasatta kommunikationen vara af synnerligen stor vigt för utvidgandet af Sveriges bergshandtering, samt för befrämjande i öfrigt af landets industriela utveckling och ekonomiska välstånd, Kongl. Maj:t måtte täckas åt denna kommunikationslråga egna nådig uppmärksamhet, samt vid den tid och på det sätt, som Kongl. Maj:t tjenligast finner, göra nådig framställning till en kommande Riksdag». S. D Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Memorial JV2 85, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JV3 83, angående väckt motion om ändring i gällande stadgande i fråga om ersättning åt militieboställsinnehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek. Bifölls. Betänkande JVs 86, i anledning af motion om skydd för industriel eganderätt. Bifölls. Betänkande
1683 års riksdags beslut förklarar visserligen äfven frälhehemman vara utskrifning och roteringar underkastade, ehuru ”ingen knekt finge tagas ur gården”, men deremot afsågs deslomindre indelning till ständigt knektehåll, åtminstone hvad angick ulsockne-frälsel i Halland och Skäne, som när roteindelningen år 1689 skedde för kronooch kronoskattehemman i Halland till f. d. Enkedrottningens lif-regemente, utsockne-frälsehemmanen dervid icke kommo i fråga, likasom då år 1720 beslut fattades att nyssberörde indelning borde öfvergå till båtsmanshåll, utsockne-frälset icke deruti ingick, utan förklarades hemmansegarnes vägran dertill, uti krigsoch kammar-collegiernas samt statskontorets bref d. 15 November 1720, vara grundad pä Reg.- F:n; väl finnes i 9 § af 1723 års adliga privilegier icke uttryckligen nämndt, att utsockne-frälsehemmanen i Halland äro fritagne från rotering, men uti 10 § af samma privilegier stadgas dock, alt ”Adelns landtbonden och utsockne-frälsehemman icke skola något påläggas utan menige R. o. Ad:s goda ja och samtycke”, dervid proportionen, att frälset borde utgöra hälften mot krono, skulle iakttagas så väl i sådana hjelper, ”sorn ock om någon utskrifning hos allmogen beviljad varder”. Det var ock under åberopande af dessa uråldriga privilegier och förklaringar, som alla försök vid påföljande riksdagar, att förmå utsockne-frälsehemmanen i Halland att ingå på rotering, misslyckades, så att då båtsmans-roteringsverket för provinsen Halland d. 16 Januari 1739 af Konung Fredrik faststäldes, utsockne-frälset icke var deri inbegripet.
Utlåtande, angående Hufvud-BoJcen öfver Kronans Hus ock Byggnader. (I. A.) Sedan Rikets äv 1829 församlade Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majrt, (under N:o 272 intagen i io Sami, 2 Band. af Bihang till Rrks-Slåndens Protocoll) anhållit, att den Kongl. Kammar-Collegium dittils uppdragna befallning nied Kronans liuS och byggnader i landsorterne måtte öfverlemnas åt Öfver-lntendents-Embetet, samt att detsamma måtte anbefallas efter hand förskaffa sig ännu felande fullständiga heskrifningar, äfvensom ritningar öfver alla Kronans, med undantag af Militair-Staternes, hus och byggnader jemte tillhörande inventarier, samt att, i öfverensstämmelse med desse förteckningar, upprätta en Hufvudbok, deri alla skeende förändringar, så väl i afseende på sjelfva byggnadernes underhåll, som rörande dispositionssättet, borde noga antecknas, till rättelse vid förefallande frågor, har Kongl. Majit, efter Kongl. Kammar-Collegii, Kongl. Stats-Contorets och Öfver-Intendenls-Embelets hörande, genom Nådigt Bref af den 21 December i83o, förklarat Sig hafva funnit förrberörde af Rikets Ständer begärda förändring, rörande befattningen med de under Kongl. Kammar-Collegii inseende ställde Kronans hus och byggnader i landsorterne, icke vara lämplig eller medförande det dermed af Rikets Ständer åsyftade ändamål; hvarföre Kongl. Majit icke funnit skäl att Rikets
Nu mera tänker man icke allenast på att gifva sina döttrar kunskap om saker och ting, man vill äfven — och kanske helst — se dem utrustade med den praktiska duglighet, som kan göra det möjligt för dem att tillkämpa sig en oberoende ställning i samhället. Så infördes handarbete på skolans schema och på sista tiden hushållslära. Bland dem, som mest arbetat och inlagt de största förtjänsterna för detta senare ämnes införande på skolornas TJtgifningBtid: utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Nordllng. hvarje helgfri Tryckeri Aktiebolag. Fredagen den 21 j u n i 1895. N:r 25 (392) Iduns fredag. För » Platssökande » o. - r a d. Nilsson. arbetsordning, intages ett af de allra främsta rummen af fru Sofi. Nilsson, lärarinna vid Klara folkskola i Stockholm, hvars bild härmed ökar Iduns porträttgalleri. Kraftigt understödd af sin man, förste läraren i Nikolai församling, kan hon anses banbrytande, då det gäller hushållslärans införande i folkskolan. Nikolai och Klara folkskolor voro nämligen de första i vårt land, som inrättade så kallade skolkök, där de större flickorna fingo lära sig på ett praktiskt sätt huru ett större eller mindre hushåll skulle skötas. Skolköket i Nikolai inrättades år 1889. Sedermera har den ena skolan efter den andra följt exemplet både i hufvudstaden och landsorten. I sammanhang härmed må nämnas, att Nikolai församlings skolråd och kyrkostämma nu i dagarne beslutat i enlighet med d:r Nilssons förslag utvidga skolkökets verksamhet därhän, att hälften af högsta afdelningens flickor — 24 å 30 — samtidigt vid sex stycken smärre spislar kunna undervisas i matlagning. Vi svenskar! Se, vårt modersmål Oss binder hop med klang af stål, Och aldrig bryts det bandet. Hittills hafva endast sex stycken i sender kunnat i köket mottagas. För en sådan förändring beviljade kyrkostämman 1,700 kronor. En större donation har äfven kommit detta skolkök till godo. En märklig nyhet i skolköksfrågan kan äfven den publikation kallas, som i dagarne utkommit från C. E. Fritzes kongl. hofbokhandel, författad af fru Nilsson.
Med anledning deraf förenar jag mig med dem, som begärt återremiss. Gr. Sparre: Med anledning af den siste värde talarens yttrande, att många af de brott, som i denna § omförmälas såsom medförande förlust af medborgerligt förtroende för alltid, icke skulle vara hvarken för brottslingens moraliska värde så nedsättande eller utgöra bevis på en så dålig karakter att derpå borde följa denna svåra påföljd, ber jag att få uppräkna hvilka brott de här citerade §§:na handla om. lista §:n hand - Den 15 Juli t. m. 503 lar om mord, ett brott, som väl måtte förtjena denna straffpåföljd; § 2 om försök till mord, hvars fullbordan endast förhindrats genom omständigheter oberoende af gerningsmannens vilja; § 18 handlar om giftmord och § 19 om det brott, att någon, för att skada annan, förgiftar lifsmedel eller dylikt, så att deraf uppkommer fara för menniskors lif eller helsa, tvänne brott, som enligt min tanke icke vittna förmånligt om gerningsmannens karakter; § 28 handlar om den, som emot qvinnas vilja söker fördrifva eller döda hennes foster, hvilket jag icke tror vara af beskaffenhet att utvisa något synnerligen högt moraliskt värde hos brottslingen, likasom icke heller det brott, § 40 omförmäler, eller svekfullt förfarande vid envig. Om enviget skall kunna försvaras, måste det försvaras på den grund, att det sker mellan personer, som af missförstådd hederskänsla anse att de icke kunna utplåna en förolämpning annat än med vederdelomannens blod. och om icke de iöreskrifna reglorna vid enviget samvetsgrann! iakltagas, förvandlas detsamma derigenom till ett uppsåtligt mord. För mig synes det derför att man bör med strängaste påföljd af vanheder bestraffa hvarje svekfullt förfarande vid envig. Jag har nu uppräknat de brott, som i de uppgifna §§:na förekomma. Dertill kommer äfven det uti sednare mom:t omnämnda, alt läkare eller apothekare biträda qvinna att fördrifva hennes foster, och det tyckes mig, som om de, hvilka sysselsätta sig med denna ädla industri, icke genom förlusten af medborgerligt förtroende skulle vara orättvist brännmärkta.
Han sjunger uti sin » Junge Leiden »: » Anfangs wollt ' ich fast verzagen, und ich glaubt ', ich trug es nie; und ich hab ' es doch getragen, aber fragt mich nur nicht wie? » Detta låter ju som ett från hjertat trängande smärtans skri — men, mina damer, anledningen var allt annat än poetisk! Heine hade nämligen den gången haft för trånga skor, och vid hemkomsten, sedan han befriat sig från dessa tortyrredskap, hade tanken på de genomgångna marterna ingifvit honom ofvannämda rader. A l l a menskor spå (jag vet ej, om gubben Nostradamus haft sitt ord med här vid lag) att vi skola få en ovanligt het sommar så- som en slags skadeersättning för förra årets Dessa omständigheter äro i och för sig obetydregniga. liga, men de bevisa, med hvilken entusiasm och beDå, mina damer, vill jag gifva eder ett undran den nu för alltid förstummade sångerskan godt råd, alldeles oss emellan; skratten ej åt med rätta omfattades. Det har sedermera blifvit mig förunnadt att höra mig utan lyssnen andäktigt: begagnen aldrig de flesta storheter på musikens område under de svarta strumpor om sommaren! sista 40 åren, men jag måste ännu i dag tillstå, att Se här mina goda skäl! Svarta strumpor jag aldrig hört Jenny Linds like. Hur tydligt hennes själfulla qvinlighet, hennes kraftiga och poetiska äro ytterst skadliga, t. o. m. skadligare än konstnärsnatur kommo till uttryck i hennes sång är andra färgade strumpor. Den svarta färgen j u verldsbekant, och benämningen » den svenska bränner edra små fötter, så att de blifva näktergalen » har så ofta tillämpats på henne, att olidligt ömma, och dertill färgar den ifrån den måhända förefaller utnött, men den är allt för sig på skinnet värre än alla andra. träffande att någonsin kunna ersättas. J synnerhet kommo hennes sorgsna, klagande sånger hjertat att Tanken nu blott, när myggen börjar svärma vibrera liksom vid en näktergals suckan.
Då voro det väl hardt om en Bank skulle tvingas alt upphöra med fullgörandet af sina förbindelser, blott derföre att den råkat blifva inblandad i några dylika konkurser. För öfrigt skulle det blifva ytterst svåit för K. M:s Befhde att kontrollera, när Banken verkligen råkat in i så många konkurser, ty dertill skulle erfordras en vidlyftig revision af alla Bankens handlingar, hvilket K. M:s Befhdes ombud svårligen skulle kunna medhinna. Jag anser likväl en återremiss af § i alla fall vara behöflig; ty då R. o. Ad. återremitterat frågan: huruvida lottegare skola få ingå i Bankerna, så måste man äfven återremittera alla §:r, hvari solidariskt ansvarige bolagsmän omtalas. Jag vill således icke motsätta mig en återremiss, utan har endast i allmänhet bemött Hr Lagerstråles anmärkn. Ilr Lagerstråle: Måhända uttryckte jag mig icke nog tydligt, men min mening var att Bankerna icke borde få fortsätta sin rörelse, när t. ex. 50 proc. af Bankens utestående fordringar voro på utredning af konkurser beroende. Det lär svårligen kunna bestridas, att om 50 proc. af en Banks utestående fordringar bero på utredning i konkurser, så är detta för det allmänna mera vådligt, än om Banken förlorat 10 proc. af sin grundfond. Hvad angår svårigheten för K. M:s Befhde att kontrollera detta, så får jag erinra att min mening naturligtvis icke är att denna beräkning skall taga sin början förr än fordringarne i konkursen börjat bevakas, och då måste det alltid i Bankerna finnas offentliga handlingar öfver hvad som är bevakadt för Bankens räkning. Men åratal kunna förgå innan Bankens förlust blir afgjord, och om då år efter år allt större fordringsbelopp blifva beroende på konkurser, så kan Bankens tillstånd blifva vida betänkligare, än om 10 proc. af grundfonden förlorats. Jag får äfven fästa upmärksamheten derpå, att flere af de personer, hos hvilka Banken har fordringar, kunna vara bland Bankens stiftare och aktie ägare.
Det förefaller mig verkligen eget, att de talare, hvilka här, den ene efter den andre, fällt enahanda yttranden, icke kommit underfund med detta enkla förhållande. Då det deremot för Utsk:t var tydligt, att qvinna icke kunde erhålla någon af de nu omnämnda tjensterna, återstod det för Utsk:t att efterse, hvilka befattningar kunde åt henne upplåtas. Detta blef ingen lätt uppgift. Samtlige ledamöter voro t. ex. derom öfverens, att vissa befattningar inom postverket vore särdeles lämpliga, dock icke sådane, hvilka medförde befäl öfver postiljoner. Mindre omfattande tjenster vid telegrafverket förordades äfven, dock icke de som fordra eftersyn å trådledningarne. Vid statens jernvägar ansågs hon användbar som biljettförsäljerska, men ej som stationsinspektor o. s. v. Sedan man plockat ihop alla dessa smärre befattningar af olika slag, fann Utsk:t. snart för sig omöjligt att uppgöra en lämplig fördelning deraf. Utsk:t beslöt då anhålla, det K. M:t täcktes bestämma de »tjenster och befattningar, hvartill qvinna kan pröfvas lämplig.» K. M:t skulle således icke pröfva hvarje särskildt fall, utan, på vederbörande Depart:s-Chefs föredragning, en gång för alla bestämma saken. Här har yttrats, att Utsk:t velat tvinga alla fruntimmer att blifva embetsman, taga studentexamen eller filosofiska graden; men hvar har Ulsk:t sagt något sådant? Det är en stor skillnad emellan att tillåta och ålägga, ja emellan att tillåta och uppmuntra. Jag frågar deremot, om det ej ligger den aldra största billighet deri, att, om bland det stora antal qvinnor, hvilka sakna hopp att blifva husmödrar, någon finnes, som vill taga studentexamen, och således förskaffa sig en sjelfständigare bergning, hon då må ega rättighet dertill. Sedan jag nu i korthet redogjort för Utsk:ts i min tanke temligen moderata förslag, öfvergår jag till besvarande af några anmärkningar, som mot detsamma blifvit framställda. Jag måste dervid med verklig ledsnad särskildt vända mig mot den utmärkte vetenskapsman, som jag äfven härom aftonen hade till min motståndare.
Med en blick kastad på förhållandet imellan Rikets Import-^och Export - Handel, upptäcker man genast, att d^ forstnärnda hufvudsakligen ligga i den rubbning, dels i politiska förhållanden, dels i Handelns och Näringarnes gång, sorn striden imellan Frankrike och England for hela Europa åstadkommit.) Epoken, från hvilken dessa 01‘saker böljat att' •yttra sin verkan, blir då icke svår att bestämma. Genom deras indelande i särskildta Klasser, skall jag bemöda mig alt bereda en klarare öfversigt af dem alla och af deras förhållande till hvarannan, samt en lättaie Väg att med säkerhet finna de botemedel, sorn kunna och böra ahvändas timot det onda. CtasSification af Dessa orsakef måste uppsökas Orsakerna. — antingen i Sveriges Politiska förhållanden, från och med 1006 och intill närvarande ögonblick, eller Stenby Socken blifvit till bruk, jemte åtföljande Gröda utbudet till 100 R;d Banco; men att ej något anbud skett, ehuru Utrops-Summan blifvit nedsatt först till 5o 11;d 24 sk. 10 rst. och slutel. till 1 Riksdaler, lös1 Den 20 Junii i Sveriges Utrikes Handels förhållanden under samma tid, eller 1 de Administrativa åtgärderna, och de af Riksens Ständer till grund för dem vid Riksdagarna åren 1800, 1809, 1810 och 18IS fattade beslut. lfr^n Hvad således först angår de orPolitiska 0 , . Förhållanden. saker till förlägenheten, som leda ' sitt ursprung från Sveriges Politi ska förhållanden under den period jag företagit •mig att genomgå, torde jag endast behöfva återkalla minnet af det emot Frankrike och till Pommerns försvar åren 1806 och 1807 förde Krig, under hvilket denna Provins till en tid föll i fiendens händer, och Riket belastades med underhållandet af en betydlig del af Pommerns enskilda
På Statens bekostnad verkställdes äfven år i83p undersökningar i afseende på möjligheten, att genom upprensning minska vattenhöjden och förekomma de skadliga öfversvämningarne af ett annat vattendrag, nemligen Stångån i norra delen af Länet, och dessa undersökningar ledde till det resultat, att slrömrensningen vore verkställbar för en kostnad af 3o,8oo R:dr B:ko. Den jord, som genom detta arbete skulle befrias från vattenstånd, beräknades att utgöra 4,325 tunneland, hvaraf största delen var odlingsbar, hvarförutan genom minskning i sjöarnes vattenyta skulle uppslå nära 1,000 tunneland ny mark, deraf en stor del kunde odlas till åker och äng. Slrandägarnes hos Rikets Ständer gjorda begäran, om anslag af Statsmedlen, till en tredjedel af detta belopp, blef icke bifallen, hvaremot Rikets Ständer beviljade för detta företag ett låneunderstöd af i5,ooo R:dr Banko, hvilket strandägarne likväl vid derom hållen sammankomst ansett sig icke kunna begagna, och frågan om berörda nyttiga företag i sin helhet har således för denna gång förfallit. Dock hafva strandägarne hosten år 1842 på egen bekostnad verkställt åtskillige partielle rensningsoch sprängningsarbeten i årännan, hvilka arbeten lära hafva i någon mån bidragit till minskning af den skada, som årsflöden förorsaka. Boskapsskötsel: Det är egentligen i den så kallade skogbyggden af detta Län, som boskapsskötseln drifves till den betydenhet, att den kan anses för en, med jordbruket jemförlig lmfvudnäring; men på slättlandet är denna näringsgren, om icke försummad, åtminstone i allmänhet icke u-ppdrifven lill den höjd, hvartill landets naturliga beskaffenhet och förmåner synas 17 synas bereda utvägar. I skogstrakterne, der åkrarne äro små och svåra att utvidga, men de naturliga ängarne lemna godt foder och tillgång finnes på vidsträckta betesmarker, omfattas kreatursskötsel såsom det enklaste och lättaste medlet till hemmansåboens bergning och förtjenst. Der uppfödes en mängd slagtboskap, som finner afsättning på de många höstmarknaderna och äfven deremellan uppköpes af oxhandlare från Stockholm.
M. skulle äga en så beskaffad dispositionsrätt, då motsatsen icke blifvit bestämdt uttryckt; men som jag inom Utsktn icke haft tillfälle att göra den anmärkn., sorn jag 1111 framställt, så anhåller jag, att, i händelse återremiss i olla fall bl ifver beslutad, Utsktn malte taga densamma i bepröfvande. Frih. Boye, Ludv.: Mig synes denna fråga vara af mycken och nära vigt. Jag anhåller derföre att få framställa några betänkligheter emot de skäl, som den siste värde talaren anfört, åt hvars omdöme jag för Öfrigt gifven mycken aktning. Det är sannt alt den fixa spanmålstulleu gifven säkerhet att spanmål skall inkomma i landet, då den behöfves, men hvartill tjenar denna uiväg för de orter, som uro så belägna, att tiansport dit på vissa lider af året är rent af omöjlig eller åtminstone förenad med så stora kostnader, alt det är otänkbart, attén enskild person, för sin egen •4 11. 45 354 Don >4 April e. ro. vinnings skull, kunde finna uträkning att dit föra någon säd. Det Sr för sådana orter sorn Styrelsen beliöfver träda emellan med sin hjelp och på förhand söka ställa så till, att i hehofvets stund säd derstädes måtte finnas, och jag frågar då: kan Regeringen vara belåten, om missvext i år inträffar, att den nästa år erhåller medel att använda till densaramas afhjelpandc, om den icke äijer ett creditiv att taga sin tillflykt till, då missvexten påkommer? När jag å ena sidan ser detta och dervid finner att någon den ringaste fara icke är för handen att creditivet skulle blifva anlitadt, i händelse missvext icke inträffar, så kan jag å den andra sidan icke begripa huru R.
Detta kan, som IIrr:ne behagade finna, draga ut åtskilliga dagar och Riket står under tiden alldeles rådlöst, utan Regering. Om deremot detta mom. finnes, så, innan svar kommit från Kronprinsen att Han är sjuk, styrer Statsrådet; när svar anländt att Kronprinsen är så sjuk, att Han icke kan Den 8 April f. m. m Regeringen öfvertaga, så slyrer ock Statsrådet, under det man skickar efter Norrmännen och intilldess interimsltegeringen hinner träda i verksamhet. Jag förnyar min anhållan om afslag å de gjorda anmärkn:ne. Frih. Stael von Holstein, Fa b. Wilh.: Här har i början af discussionen blifvit yttradt, alt detta förslag skulle vara i så måtto bristfälligt, att det vore för mycket inskränkt, enär det endast skulle vara den till thronföljden närmast berättigade Prins, hvilken i de fall, som här förutsättas, skulle äga rätt att öfvertaga Styrelsen. Deri kan jag så mycket mindre instämma, som jag anser detsamma alldeles för vidsträckt och skulle för min del, i likhet med Gr. Anckarsvärd, önska att endast Kionprins skulle i dessa fall få utöfva liiksStyreisen. Jag vill tänka mig ett sådant förhållande att ingen Kronprins finnes och att den thronföljden närmast stående personen vore i fjermare led beslägtad med den regerande personen. Ilan skulle dä tillträda Styrelsen med fullt konungslig makt och myndighet; men det får jag säga att jag anser kunna i framtiden blifva ganska vådligt och medföra stora olägenheter. Att deremot en sådan person icke skulle vid dessa tillfällen få tillträda Regeringen, kan jag icke finna kunna medföra så svåra följder, sorn blifvit förespeglade, det händer ju ofta att Kronprins icke upnått myndig ålder, och då skall i alla fall Statsrådet eller Interimsltegeringen föra RiksStyrelsen. Jag skulle således tro att det borde stå: »Kronprins, ifall han upnått den ålder som i 41 §:n sägs.»
Ilvad nu om Konung sagdt är, galle ock i afseende på Regent, dä Riksstyrelsen af Honom utöfvas. ' -iS -ifldno a imfr * i )b * ®«i moll nu m mea lohm I de fall, då Konungen eller StatsI de fall, då Konungen eller Re Rådet sammankalla Riksens Ständer, fastgemen eller Stats-Rådet sammankallar ställes tiden till Riksdagens begynnelse Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksefter tretionde och inom femtionde dagen dagens begynnelse efter tretionde och från den, då kallelsen blifvit uti Hufvudinom femtionde dagen från den, då kalstadens kyrkor kungjord. lelsen blifvit uti Hufvudstadens kyrkor kungjord. § 91 I den händelse 39 § omtalar, att I den händelse 39 g omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver Tolf Konungen efter företagen resa utöfver månader ur Riket blifver, sammankalle Tolf månader ur Riket blifver, sammanStats-Rådet, genom öppet Påbud, Riksens kalle Regenten eller Stats-Rådet, då det Ständer till allmän Riksdag, och late KalRiksstyrelsen förvaltar, genom öppet lelsen inom Femton dagar efter berörde Påbud, Riksens Ständer till allmän Rikstids förlopp uti Hufvudstadens Kyrkor samt dag, och läte Kallelsen inom Femton daskyndsamligen i de öfriga delar af Riket gar efter berörde tids förlopp uti Hufvudkungöra. Sedan Konungen derom unstadens Kyrkor samt skyndsamligen i de derrättad blifvit, men Han ändock icke öfriga delar af Riket kungöra. Sedan lith. lill It. St.