Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”För öfrigt och då Svea LifGardet, vid dess inflyttning i Fredrikshofs Cassern, på egen bekostnad reparerat och förändrat det förra Slottet till Cassern och derigenom åsamkat sig en ännu ej afbetaldt betydlig skuld, ”bafve Vi i Kader velat tillåta att, af de hädanefter afsättandc Inqvarterings-medel till Gassernernas framgena underhåll, hvarje år 333 It.dr 16 sk. må användas till ränta och Cnpital-afbetalning å be-^ rörde skuld, dock med det dervid fästade uttryckliga förbehåll, att Cassernhusens reparation och underhåll derigenom ej i någon måtto försummas eller åsidosattes. Vid det sålunda upplysta förhållandet och då, sedan Regementet äfvensom Stockholms Stad blifvit af K. M:t från all godtgörelse af reparationskostnaden frikallade, det endast återstode alt öfverlemna målet till H. ConstitutionsUtskottets handläggning, men detta Utskott redan fulländat granskningen af StatsPiådets Protokoller för den förflutna tiden och för förvaltningen derunder tillstyrkt decharge, linner Utskottet, äfven med hänsigt till de nu vundne upplysningar, hvilka, såsom icke tillgänglige uti K. StatsContoirets handlingar, för Utskottet vid målets behandling förra gången icke varit kände, sig äga anledning hemställa; Betänkan den, N:o 38 r. 3^3 det frågan om ersättningsanspråks väckande för hvad af StatsVerkets medel utbetalts i och för reparationen af Svea LifGardes Cassern må förfalla. Emot den af Utskottet uti 2:dra punkten af Betänkandet N:o 318 tillstyrkta underd. anhållan:
För min del finner jag jämwäl således bade billigt och nödwänvigt att under rubricjue af Beneficiioch Benädnings-Stat, 1214 Den 2l Zebruarii. något särskilt anstag göres; Men jag häller ock der» emot ä den andra sidan före, att, för detta behof, en wist Summa, som icke nägot ar fär öfwerstridas, bör stadgas: Och om jag icke misitagit mig pä Herr Grefwe törners i gär gjorde yttrande, sä war jemwäl Herr Grefwen af den lankan: att Beneficiioch Benädnings-Staten bör inskränkas till ett witzt belopp för äret. Genom en sadan gräns kan Slals-Werkeks Ukgist, pä denna räkningen, säkrast till en wist Summa bestämmas: Och jag wägar jämwäl i underdänighet göra mig försäkrad derom, att wär Nädiga Konung desto mindre med misihag anser en dylik Författning, som Konungen såmedelst säkerligen stall blifwa befriad frän mängfaldiga fädane underdäniga ansökningar och förord, som, wid en odelerminerad Statö-killgäng, Konungens milda och ömma hjertelag swärligen skulle kunna lemna uran Nådigt afseende och bifall. I anledning häraf sär altsä till Ridderskapets och Adelns högst upchsta ompröfwande jag i all ödmjukhet hemställa, om icke Högloft. Stats-Utskotter mätte warda anmodadt, att förestä ofwanförmälte Beneficii» och Benadnings-Stats Summas storlek, lämpad ej mindre efter desi ändamål an efter Stats-Werkets närwarande tillgäng.
Vi iipprepa liar enCast nainiien p&amp; dessa böcker, Iiiiiivisaiide för öfrigt till bokrevyn: Sigtn~gg. To~-Oi.a~dsou af 3icct7dcla L ö m b e q - författarinna till sRagnfast Nårsoii w ni. fl. fornliistoriska berättelser; Vikingur och deras tittlhgar af X. A~1~7zolm - bekant för sin vackra skildring af ~Nedelliafvets slröiiaste öw - och Minneit frht den karolinska tiden af J. C. von Hofsten, denna af alla svenska barii kända och afliållna Iiistorieberätterska, livilken fran barnkammarens och snii,ttingariias värld, där hon iii. sh lieinmastadcl, liar gjort en liten afstickare in i den mognare iii~gdoiiieiis. Blaiid våra wliistorieskrifverskors - on1 det tillåtes iiiig att i deiina betydelse aiiväiicla den feniinina forinen - återfinner nian en, Iivars ilaiiiii tidt och ofta går igen i bokkatalogen, och det Lir Carl Blinck. Ty att iiiicler detta inanliaftigt klingande iiainn döljer sig en kvinlig peiiiia torde ej vara iiågoii Iieinliglret. Afven i år Iiiignas maii af en diger, vackert utstyrd volym bärande Carl Blincks iiainn, utgörande en del i den vidlyftiga serien: Skildringar från Vasatideii w. Arets arbete bär den historiskt lofvande titeln: Erik X I V och Johaqz 111, clet a r shledes ej tu tal om att förf. afsikt ä r att införa läsaren p&amp; den verkliga liistoriens gebiet. För att saga sanningen liar detta, tillika iied arbetets respektingif8ande volym, verkat något afskräc. kaiide på aiiiiiälaren, ocli clet ar endast ett ytligt bladdrande vi iiilatit oss på.
Och så som detta uppslag — att låta antikens förstenade Niobe efter 3000 årig sömn åter uppstå och lifslefvande och klassiskt tragisk vandra omTCvtra f i n M a ideala H a n satte på henne ytterplaggen, som han redan lagt i ordning; det var hennes simpla hvardagskläder, hvilkas torftighet nu stack bjärt af mot den lysande baltoaletten. Hon kände det och ville skynda sig undan för att icke bli observerad af de andra damerna, som svepte in sig i dyrbara pälskappor. Loisel ville hejda henne. » V ä n t a litet. D u förkyler dig därute. J a g skall skaffa en droska. » Men hon hörde icke på honom, utan skyndade fort utför trappan. K o m n a ned på gatan, funno de det omöjligt att få tag på någon v a g n; de försökte öfverallt och ropade efter kuskarne på långt håll. Missmodiga och huttrande af köld gingo de ned mot Seine. V i d kajen funno de ändtligen en af dessa gamla droskor, hvilka endast äro i gång om nätterna, som om de vore rädda att visa sin skröplighet i dagsljuset. D e åkte nu hem till rue des Martyrs och gingo sorgsna upp för den gamla trappan. Hennes lycka var nu slut! H a n gick och tänkte på, att han måste vara på sin plats kl. 1 0. H o n tog af ytterkläderna framför spegeln för att än en gång få se sig i all glans. Men plötsligt utstötte hon ett skrik. Halsbandet var borta! Hennes man, som redan var till hälften afklädd, frågade bestört; » H v a d är det? » Jag har. J a g har. jag har förlorat halsbandet! » » H v a d säger d u? D e t är inte i. löjligt I » D e letade i vecken på klädningen, i kappan, i fickorna — öfverallt, men utan att finna något. » Är du säker på, att det fanns kvar, när du gick från balen? » frågade han, » Ja, j a g rörde vid det i trappan. » » Men om du hade tappat det på gatan, skulle vi nödvändigt ha hört, när det föll. Säkert ligger det i droskan. » » Ja, det är troligt.
SftajitS ffcabiga rinsar* framffällning, mib ftffa SKtfSbag fattabo be(Iut, har för kronans räfning ekplantering blifmit påbörjab å ben i fåbant änbamål utfeDDa, bertia ganffa lämpliga SBiftngSborgS ^ungS*laDugårb, äfmenfom affaltningen af SMfpmotala ifrmgSgårb, till bibrag för foffnaberne härtitl, blifmit anmifab, famt SöiftngSö Jfronoporf lifalebeS för änbamålet an|Iagen. iöfmerinfcenbet mib utföran* Det af Denna plantering är uppbraget åt en färffilbt bertia förorD* nab perfon. UnDer åren i83i, 1882 och 1833 äro reban 56,5oo efplantor och G8,5oo milba träb, tid |fi;bb för De förra, på en n;mb af 80 tunnlanb planterabe och lofroa gob framgång. — Sen förorbnabe regleringen af kronans parfer och allmänningar i SKifet har årligen fortgått och börjar liba till (Int. Sif 60 fh;cfen fåbana (fogar äro 55 (fpcfett reban reglerabe, Deraf De för kronans räfntng bibefjållne, h^arå en orbentlig mårb och |logé*huShållning blifmit införb, börja att lemna nptttga efter» bömen för euffilbe mib (fogarneS beljanbling och åbagalägga npt* tan af Denna reglering. Sif De åt enffilbe menigljeterS begagnan* De ttpplatne allmänningar l;afma några få, på meberböranbeS an* hållan, blifmit Dels till Delning upplåtne, Dels, fåfom inbelabe till ffattlagbe hemman, unber mifia milfor tia förfäljning anbe* fadbe. Sif
Vidkommande de uti 1841 års räkenskaper utbalancerade tillgångar och fordringar, hafva Revisorerne, i saknad af fullständig utredning från Styrelsens sida, funnit sig endast kunna uppgifva, det en stor del af omförmälde fordringsposter, sedan flere år tillbaka, oförändradt balancerats, och att af meddeldte handlingar ej varit att inhemta, huruvida vederbörande, i allt hvad på dem berott, sökt bereda Staten liqvid och redovisning. Sålunda upptagas: l:o uti Styrelsens räkenskaper åtskilliga fordringar till sammanräknadt belopp af 14,300 R:dr 47 sk. 2 rst., hvartill komma förskottssummor, 2,411 R:dr 29 sk. till Norrköpings Corrections-inrättning, och 237 R:dr 15 sk. 4 rst. till Correctionshuset i Götheborg; 2:o uti redogörelsen för södra Corrections-inrättningen i Stockholm, 35,876 R:dr 26 sk. 4 rst., utgörande fordringar för verkstäldt arbete, af hvilka 10,936 R:dr 15 sk. 10 rst. belöpa sig på år 1841, och återstoden tillkommit i början af 1830-talet, samt derjemte en serskild fordran hos Kamererare?» Söderströms sterbhus, stor 750 R:dr 36 sk. 6 rst; och 3:o uti räkenskaperne för Götheborgs Corrections-inrättning, fordringar för levererad vadmal till belopp af 13,420 JR:dr. Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 54. 47 Med anledning häraf hemställer Utskottet, att Rikets Ständer ville hos Kongl. 31aj:t i underdånighet anhålla, att noggrann utredning angående förhållandet med berörde balancer måtte, så fort ske kan, varda anställd och fordringsposterne sedermera efter deras bes ka Ilen lie t till liqvid eller afskrifning befordras. § 70. (1843 års Rev. Ber. pag. 257.
i Stats-Contoiret, lyftad till och med för första hälften af år 1805: att, då under den tid sorn sedermera förflutit innehafvaren hvarken sjelf eller genom ombud till lönens utbekommande sig anmält, beloppet vid 180g och 1810 arens Stats-reglering är vordet af Riksens Ständer uppfdrdt å den då upprättade allmänna IndragningsStaten: samt att, sedan genom Kongl. Kungörelsen af den '9 December 1812 blifvit i Nåder stadgadt, att hvar och en, som hos Stats-Verket eger fordran af hvad beskaffenhet som hälst, borde sig ovilkorligen till utbekommande deraf anmäla inom Junii månads utgång för den föregående tiden, vid påföljd, att fordringen eljest ansåges förfalla, intilldess RiksensStänder pröfvat, huruvida nytt anslag för utbetalningen, kunde beviljas , men sökanden ytterligare uteblifva med begäran om lyftning af oftanämnde extralön, Riksens Ständer, vid Stats-regleringen år 1815, då mera, än 10 år, hade förflutit sedan lönen sist anordnades, låtit densamma från Staten utesluta; hvarefter beloppet ingått bland besparingarne på allmänna Indragnings-Staten. Detta hafva Riksens Ständer i öfvervägande tagit; Och som ändamålet med stadgandet uti Kongl. Kungörelsen af den g
Denna Fordran är för öfrigt ibland alla den äldsta, och rättvisan kräfver, att ej dermed längre än med andra utdrages. Men Fonden sonr Rikets Höglofl. Ständer vid 1765 års Riksdag härtill utsett, då det beslöts, att Adler Salviska. Fordringen skulle af RiksgälgsContoiret betalas, torde efter så många ■skiften ej mer vara till att påräkna. Jag vågar fördenskull ödmjukast hemställa, em icke en ny Fond måtte anslås för Adler Salviska Fordringens betalning, så foft liqvidationen deröfver hinner utfärdas, på det Arfvingarnes ©vanliga lidande ej måtte onödigt förlängas; och utbeder mig, så framt detta vinner Höglofl. Ridderskapets och Adelns bifall, att ock de öfrige Respeäive Stånden måtte få del af denna min ©dmjukaste anhållan samt Memorialet till behöxigt Utskott för öfrigt aflernnas. Stockholm den ;5 Januarii 1818. Gustaf Soop,” StatsUtshottets Betänianden. StatsUtskottet får härvid tillkännagifva att 2 §. 7 Art. uti det, vid 1815 års Urtima Riksdag af Rikets Höglofl. Ständer för RiksgäldsContoiret utfärdade Reglemente lyder sålunda: ”De äldre ännu outredde KronoFordringar ”och pretentioner, hvilka enligt förra Regle”mententen och Författningar, utaf Riksgälds”Fonden skolat liqvideras, böra äfven af Riks”gäldsContoiret godkännas, så framt dy like For”dringar i laglig ordning och inom föreskrifven ”tid äro bevakade och på sådan grund pröfvas ”laglige, samt, efter det Fullmägtige blifvit hör”de, i Nåder varda fasstälde, men betalningen ”skola Fullmägtige ega, att utsätta på Terminer, ”lämpade efter RiksgäldsContoirets tillgångar, ”samt å hvarje Fordringsbelopp utfärda Obligationer med ränta, hvilken dock icke får öfverstiga fyra Procent om året.”
Vid granskningen af StrömrensningsComitéens räkenskaper, lära Herrar Revisorer utan tvifvel varse blifvit den förlust, som drabbat Statsverket, genom de af Comitéen på Regeringens befallning gjorde mindre lyckliga försök, att utbreda kunskapen om strömmingshandeln ibland Norrlänningarne. Man skulle väl kunna säga, att summan sorn gick förlorad ej var betydlig, men då Revisorerne fästat sig vid föga annat än dylika smärre omständigheter, så har jag nu sedt förbigåendet häraf vara ett öfverseende, sora genom Stats - 444 Den 17 Februari i. Utskottets Utlåtande torde böra rättas; ej mindre till förekommande af faiska åtgärder af sadan art för framtiden, än till ådagaläggande utaf nödvändigheten, att med den största noggrannhet följa, äfven de minsta deiaillerna lör förvaltningen af de allmänna medel, hvars sammanbringande orsaka Statsborgaren så mycken möda, och ofta nog ett stort bekymmer. Desse äro de anmärkningar, hvartill anledning för mig framstäidt sig, vid genomläsande af Herrar Revrsorers berättelse. De framläggas utan anspråk å någon fullständighet, hvadan jag också hoppas att luckorne genom andra mera sakkunnige måtte fyllas, och är jag säker, att de rätta åsigterna af ämnet genom StatsUtskottet nog tillvägabringas. jag har förnämligast fästat mig vid Allmänna MagazinsInrättningen, i anseende till det vigtiga rum, som den vid denna Riksdag säkerligen kommer att intaga ibland Riksens Ständers åtgärder, och i anseende till de sammansatte frågorne om trolig ansvarighet för deri framfarne förvaltningen, och om Inrättningens fortgång eller upplösning, hemställande jag vördsamt, om icke StatsUtskottet bör anmodas, att så fort sig göra later, med sitt betänkande öfver hvarje del af dessa ämnen serskildt inkomma, för att sätta Riksens Ständer i tillfälle, atte! ter mogen öfverläggning kunna rådpläga och besluta så väl öfver det ena sorn det andra, Den 17 Februarii, 445 N:o 8* Herr von Weigel, Christian Ehrenfrid•. Herr Landshöfdingen Ehrenborgs den 12 dennes till Höglofl.
Särskildt om Klopstock hade, någon tid förut (N:o 138), en recensent – kanske densamme – yttrat sig ännu afgjordare och kraftigare; i en sträng, men rättvis granskning öfver den fortsatta prosaiska Öfversättningen af Klopstocks Messias. Mot detta epos, såsom composition betraktadt, göras här många verkligen grundade anmärkningar: men med desto fullare enthusiasm prisas dess språk och vers. ”Hans sublima värdighet att utföra, och den fullkomliga harmonien af hans skaldekonst, äro de första egentliga och mest utmärkande förtjensterne af hans sång. ... Stark, vid, ohinnelig i inbildning och tanka, ljuf för hjertat och upptäckare af dess hemligaste rörelser, är Klopstock en hög, majestätisk skapare af ett poetiskt språk, hvars skönhet och fullhet af harmoni ej öfverträffas af de Gamle, och ofta ej är känd af de Nyare. Det var han, född att skapa och segra, och redan i barndomen öfver fördom och vana, som, då Tysklands vitterhet, lika med de öfriga länders, tvekade till hvilket slag af skaldkonst den skulle lemna företräde, antingen fornåldrens mer naturliga och sanna, eller det rimmade som uppkom såsom ett bouffoneri för Medeltidens okunnighet och sedan upparbetades till en tillflykt för sednare förfinade tiders brist på bemödande eller styrka, afgjorde, strax med första sången af Messias, denna fråga; och hans fädernesland, innan ett nytt barbari i vetenskaper, skall ej mera tvista i den.
R:dr för tunnan och ränta å 5 procent, ett kapital-värde af nära 200,000 R:dr banko. Det visar sig sålunda att en tillökning i inkomst, motsvarande den, sorn genom ränte-afkastningen af en blifvande skatte-köpeskilling skulle kunna beredas, uppkommer i följd af jordens stigande värde, utan afhändande af egandcrättcn, hvarförutan en vida större säkerhet för Akademiens ekonomiska bestånd 4 Allm. Desv.- och Ekon.-Utsk. Memorial, N:o 103. synes vara förenad med besittning af jordegendom, än med egande af en kapitalfond. Pä anförda grunder finner Utskottet sig böra hemställa, att någon åtgärd i anledning af förevarande förslag ej ina af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 15 Juni 1854. Häremot anmäldes reservation af Herr Henschen. Xlii iOS. Aivk. till Exp.-Ulsk. d. 20 Juni 1854, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af Riks-Standens olika beslut, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i Riket m. m. Sedan Utskottet uti Betänkandet Nio 85 tillstyrkt Rikets Ständer att, bland annat, till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, innefattande anhållan att, med upphäfvande af de i ofvannämnde hänseende gällande föreskrifter, nya stadganden af uppgifven syftning måtte i Nåder utfärdas; så hafva Ilöglofl.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har jag i skrifvelse till Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt den 6 December 1862 anfört, att, beträffande först Domhafvandens nyssberörda förmodan i fråga om min behörighet att emot honom rikta talan i denna sak, jag funnit de till stöd derför andragna grunder icke förtjena afseende. Då nemligen Kongl. Kungörelsen angående Stämpelpappersafgiften den 30 November 1860 föreskrefve skyldighet för domare att, vid ansvar för underlåtenhet deraf, tillse, det handlingar, som ingifvas till domstolen, äro med stämpel riktigt försedda och att de för öfrigt derom gifna föreskrifter blifvit iakttagna, en skyldighet, hvars fullgörande jag utan tvifvel vöre både berättigad och pligtig att å embetets vägnar utkräfva, samt befattningen med stämpelpappers försäljning, då den af domaren ombesörjdes, vore ett särskildt frivilligt åtagande, tycktes det väl ej rimligen kunna påstås, att berörda tillfälliga åtagande skulle i någon mån förändra domarens ofvanberörda skyldighet eller medföra befrielse från den dermed förenade ansvarighet, helst som, i motsatt fall, den i merberörda Kongl. Kungörelse afsedda kontroll, så snart domaren tillika vore försäljare af det stämplade papperet, ginge förlorad; i följd hvaraf min ofvanantydda embetspligt genom sagda omständighet ingalunda minskades eller försvunne. I sjelfva saken syntes det mig uppenbart, att, då i 7 § af nyssnämnda Kongl. Kungörelse bland de från all stämpel fria handlingar uttryckligen nämndes testamentariska förordnaden, dylika förordnanden, hvilka ej heller uppräknades ibland de laga fångs handlingar, som vid lagfart af fast egendom borde, enligt 6 § i den nådiga kungörelsen, med stämpel förses, numera, (i olikhet ro med hvad enligt föregående kungörelser angående stämpladt papper stadgadt varit), icke skulle med stämpel beläggas. Den bevillning, som för testamente, gåfva m. m. utginge, påbjftrles i Bevillningsförordningen och uppbures på sätt och i den ordning, som der stadgades.
R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. Normelli. Till Berättelsen öfver Stockholms Län för åren 1851—1855. Statistisk TlB£IiL ofver Städerne Inom *T< HH C Jord. Utsäde af Afkastning, sedan utsädet är afdraget. Underhållna Kreatur. Uppskattadt värde. Ilafra. Blandsäd. CD Potates. Ilvete. 50 050 qq Korn. Hafra. Blandsäd. Ärter. Potates. Hästar Oxar. / Kor. Ungboskap. *>1 Svin. Getter. Hus och Tomter. Jord. Bruk, Manufakturier, Fabriker, Qvarnar och Sågar. Efter Irsta Artikeln. Tnld Tnld Tnld Tnld T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. Normelli. Till Berättelsen öfver Stockholms Län för åren 1851—1855. Stockholms Lan för åren 1851 till och med 1855. Ständiga Räntor. Klereci-Statens underhåll. Efter 2:dra Artikeln. Summa Stats Bidrag. Diverse Onera och Allmänna Besvär. Kostnad för Städernas underhåll. Kostnad för Rotering. Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. Arrende Medel. Fattigför sörjning. Väghåll ning. Skjuts. Bosknpso och Åkerskatt. Bränvins afgift. Mantals penningar. Kapeila ners. Jord, Hus, Tomter och Inrättningar. Personer, som ej höra till viss näring. Kyrkobe tjenings. Summa. Pastorers. Summa. Borgerlig Näring. P. A. NOBSTEDT & SÖ NE K, KONGL. BOKTRYCKARE. liHlerdånig berättelse örn tillståndet i Statistiskt och Ekonomiskt hänseende i Nyköpings
Erfarenheten har nemligen ådagalagt, att allmänheten hellre tillväxlar sig silfvermyntet af ^L-dels rdr specie, än kopparmyntet af samma värde, eller 4 sk. teko, hvilket torde härflyta deraf, att större kopparmynt i allmänhet icke äro i rörelsen användbara. Likaså hafva Rikets Ständer, som, enligt hvad ofvan är anfördt, beslutat, att i offentlig räkenskap samt i taxor å allmänna afgifter halft öre icke må upptagas, fun - Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 17i 485 nit det vara mindre behöfligt, att ett kopparmynt af omförmälde valör utpreglas, helst detsamma icke medför någon nytta för rörelsen, hvarest skiljemynt af detta ringa värde, ehuru för närvarande utmyntadt och sålunda tillgängligt, mera sällan lärer förekomma. Rikets Ständer hafva således för sin del beslutat, att endast följande kopparmynt må utpreglas, nemligen: ett om 5 öre riksmynt, ett om 2 d:o d:o samt ett om l d:o d:o. Till grund för utmyntningen af koppar har E. K. M:t antagit, att 5-öresstycket skulle utmyntas efter 800 rdr riksmynt per skeppund koppar viktualievigt; 2-öresstycket efter 600 rdr d:o d:o, samt 1-öresstycket efter 500 rdr d:o d:o; men då Rikets Ständer ansett förhållandet emellan de särskilda mynten utfalla lämpligare, om, med bibehållande af 2-öresstycket efter E. K. M:ls Nådiga Proposition, 5- och 1-öresstyckena blefve till storleken något mindre än de af E. K. M:t föreslagna, hafva Rikets Ständer funnit 5-öresstyckel böra utmyntas efter 1,000 rdr riksmynt per skeppund viktualievigt, 2-öresstycket efter 600 rdr d:o d:o, samt 1-öresstycket efter 600 rdr d:o d:o.
I alseende å de traktamenten eller arvoden, som nu, förutom lönerna å stat, under de flesta tjenstgöringstillfällen vid ingeniörcorpsen bestås, och hvilka för befäl, underbefäl och civilstat, tjenstgörande å sappör-kompaniet, finnas i corpsens gällande aflöningsstat uppförda, hafva kommitterade ansett olämpligt och främmande tor den egentliga löneregleringen att ingå i något bestämmande om dessa traktamenten eller arvoden, vare sig till beloppen eller för hvilken tjenstgöring de kunde anses erforderliga; utan böra dylika ersättningar, der de äro nödvändiga, blifva beroende på Chefens för ingeniör-corpsen underdåniga framställning om behofvet och särskilda tillgångars anvisande för detta ändamål. Deremot hemställa kommitterade, att, då det ganska ofta kan inträffa att kaptener med endast andra klassens lön blifva beordrade till tjenstgöring såsom kompanichefer vid ingeniör-trupperne, desse kaptener måtte under dylik tjenstgöring åtnjuta särskild ersättning, motsvarande skillnaden mellan första och andra klassens kaptenslön, och att för detta ändamål ett reservationsanslag af 3,000 Rdr uppföres å corpsens stat till Chefens disposition; äfvensom att, då den årliga semester af trenne månader, som tillgodonjutes af hvarje officer inom den öfriga arméen, icke kan tilldelas ingeniörofficer, en summa af 11,000 Rdr, motsvarande i jemnt tal ijerdedelen af de vid ingeniörtrupperne anställda kompani-officerarnes löner, likaledes måtte uppföras å corpsens stat, att af Chefen disponeras till semester-ersättning åt dessa officerare. Den kostnad, som för statsverket skulle uppstå genom tillämpning af ofvan föreslagna nya lönereglering vid värfvade arméen finnes sålunda: Enligt efterföljande, på löneförslagen grundade uträkningar (bil. K, L, M, N), innefattande äfven den tillökning i helaisoch underbefäls-personalen, som åsyftas genom den nya organisationen, skulle årliga beloppet af löner m. m. blifva: Vid Svea lifgardet „ Andra „ , Wermlands Fältjägare-corps , Lifgardet till häst „ Husar-regementet Konung Carl XY „