Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då lottbref, genom laga fång, kommit i annan mans ego, och nye innehaf varén vägras inträde i Bolaget, eller dd nye egaren icke vill i Bolaget inträda, vare Bolaget skyldigt, efter i båda fallen skedd anmälan till Directionen, minst 3 månader före ordinarie Bolagsstämma, att lottbref vet för Bolagets räkning inlösa, med det belopp, som derå blifvit insatt. Vid inträffadt ombyte af egande-rätt till lottbref, förblifve alltid förre innehaf varén eller hans arfvingar qvar i solidarisk ansvarighet intill den, ett år efter nästa ordinarie Bolagsstämma påföljande stämmans slut, då förre lottegaren, i fall Banken ej iråkat obestånd, eger återfå sina förbindelser. 26 §. Utlåtandet N:o 4. bifölls. 27 §. Utlåtandet N:o bifölls, med uteslutande af orden; eller Dom hafvanden. 28 §. Utlåtandet N:o 4» bifölls. 29 §. ansågs böra undfå denna lydelse: Solidarisk Bank må ej utgifva tryckta eller graverade credit se diar å mindre belopp, än 5 Riksdaler Courant. 4 Cap. 3o §. ansågs böra undfå följande ordalydelse: Allt hvad uti denna Lag fåre skrifves, ställe Bank-Bolaget och dess Direction sig noga Rikansi till R. St. 6 Smil. 2 Ajd. 4'de Häftet. 3 ,g Bancooch Lag-Utskattens Memorial N:o 6, till efterrättelse, sd kart deni vara md} att vid sina privilegier varda libe haline:' Bonde-Sländet har förklarat sig, med bibehållande i allt Öfrigt af Svad Kongl.
Då Direktionen öfver Skara Veterinär-Inrättning nu har nåden afgifva underdånigt Utlåtande, hvarom nådig befallning blifvit meddelad i Remissorial-resolution uppå här återgående transumt af hvad Rikets Ständers Revisorers Berättelse innehåller, i afseende på bemälte Veterinär-Inrättnings räkenskaper för åren 1842 och 1843, vågar Direktionen underdånigst förmäla: att Eders Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref till Dess Sundhets-Kollegium af den 12 sistlidne November, redan behagat lemna nådigt beslut, i anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse under den 7 näst förutgångne Maj; och då Rikets Ständers Revisorer, i förevarande Berättelse, lagt berörde skrifvelse till grund för sin framställning, rörande ”vigten deraf, att en undersökning af sakkunniga och ojäfviga män med görligen lörsta äger rum”, till utrönande af ”Inrättningens tillstånd och det sätt, hvarpå densamma förvaltades”; torde något afseende icke komma att i nåder fästas vid nyssnämnde framställning; hvilket Direktionen så mycket heldre dristar förmoda, som på Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning är beroende ett, till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse den 23 Januari 1845, af Direktionen, den 4 påföljde September, underdånigst afgifvet förslag till syftesenlig reglering af Skara Veterinär-Inrättning. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter. W. A. Dorchimont. J. A. Dutsch. Skara, af Veterinär-Inrättningen, den 9 Februari 1846. JV. E, Modin. 43 — 338 — Kongl. General-Tull-Styrelsens underdåniga Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisions-berättelse rörande Tull-Verkets förvaltning och räkenskaper.
Då ansvars-bestämmelser för försummad embetspligt äro i allmän lag förut tillräckligt stadgade, medgifva Utskotten, att förra Betänkandets 6 mom. må, till följd af de deremot gjorda anmärkningar, såsom öfverflödigt utgå. Då det slutligen blifvit anmärkt, att Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824 lemnar obestämdt, om Prosten genom dessa Oeconomiska besigtningar är befriad från deri tillsyn, som Kongl. Kyrko-ordningen, 56 Las,- samt Allm. Besy. o. Oec. Utsk. Uti. Cap. 19 §, honom ålägger, få Utskotten vördsamt upplysa, att Rikets Höglofl. Ständer i denna underdåniga skrifvelse (N:o 120) vid 1823 års Riksdag, i följd hvaraf ofvannämnda Kongl. Kungörelse tillkommit, bestämdt yttrat den mening, att dessa Besigtningar skulle vara just de samma, som i Kongl. Kyrko-ordningen , 24 Cap. 19 §, åläggas Contracts-Prosten, och Utskotten tro sig derföre böra tillstyrka, att det må tydligen stadgas, att Prosten icke skall med några vidare Besigtningar å Kyrkoherde-boställen , än de nu ifrågavarande, besväras. Sedan sålunda de gjorda anmärkningarne blifvit besvarade, få Utskotten, på de skäl, som så väl i allmänna Besvärsoch Oeconomi-Utskoltets förra Betänkande N:o 43, som här ofvan nu blifvit anförde, vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om följande tillägg och förklaring af Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824, rörande Oeconoraiska Besigtningar å Kyrkoherde-boställen m. m. ) 1:0 Oeconomiska Besigtningar å Kyrkoherde-boställen, Capellansoch Klockarebord samt de så kallade PresteStomhemman, som icke äro till skatte Lagsamt Allm. Besv. o. Occ. Utsk Uti.
Låtom oss närmare granska hvad som, emot detta project, blifvit anförd*. Det gifves, säger man, ingen sättrare utväg att göra påbud och kungörelser ali' mänt kända, än den som hittils varit vidtagen. Jag vågar likväl tro, att denna utväg icke är den tjenligaste för ändamålets vinnande. Ar det möjligt att folket i allmänhet, kan rätt fatta innehållet af en vidlyftigare kungörelse, då den flygtig*, från predikstolen uppläses och med inga förklaringar är beledsagad? Erfarenheten har öfvertygat mig, att allmogen måste af Prester! begära vidare upplysningar öfver förefallande vigtigare ämnen, och att gifva dessa upplysningar är en Prästen ålagd skyldighet genom Kongl. Brefvet af den 11 December 1811, hvilket bevisar att, uppläsningen från Predikstolen icke ansetts för ändamålet tillräklig. Mera bidragande till ändamålet, vöre det utan tvifvel, örn hvarje Församling erhöll flera e« xemplar af utkommande Författningar, hvilka rotvis kunde Circulera och af folket genomläsas och begrundas. Dagliga erfarenheten vittna*;, att i Stockholm, ganska få, i Kyrkorne, taga kännedom af de författningar som der uppläsas; och man behöfver det icke heller, då man beqvämligare kan läsa dem i dagligt Allahanda. Men Högloft. Lag-Utskottet har lik - jo8 Lag-Utskottets Tetänkanden. väl icke föreslagit någon sadan hufvudsakelig förändring, utan tillstyrkt att det gamla bruket skall bibehållas att, — författningarne skola uppläsas i kyrkan från predikstolen al Presten, Det är blott tiden för uppläsningen som blifvit förändrad: man har endast yttrat den önskan, att det religiösa matte skiljas från det verldsliga, att man först, i ostördt lugn, mätte förrätta ein andakt, innan man vänder sin uppmärksamhet åt jordiska åligganden. Man har häremot invdndt att bolket går ur kyrkan innan Gudstjensten ar slut, och att ganska få, af egen drift, skola stadna qvar till afhörandet af det, sorn efter Gudstjensten kommer till allmän efterlefnad att uppläsas.
angäende underdänig anhällan hos Kongl. Majk om wist dags utsättande till Riksdagens slutande, 1440. — angäende Bewillnings-Utskottets sluteliga förslag, rörande Bränwins-bewillningen, 1441. — omen rättelse uti den isrän Expeditions - Utstotcet inlemnade underdäniga strifwclse till Kongl. Maut, till swar pä Kongl. Majus Nädiga Proposition, innehällande anmärkningar wid Riksens Ständers beslut, rörande Landt-Tullarnes iirdragning, 1x23. — med äterremist ö Allmänna Beswärsoch Lecvnomie-Utskottets Betänkande, rörande wista wid Indelnings, och Roterings-Werket pästädde mistbruk, jemte uppgifna för, slag till deras afhjelpande, 152;. — rörande BancoUtskottets hemställan om Fittja Brobyggnads fullbordande ä Vanqucns bekostnad, is '4- — om cn jemkning i expeditionen till-Kongl. Masit, angäende arrende rättigheten af Nyqwarns bro och qwarn, 1566. — 'angäende Bewillnings-Utskottets Förslag till sammanjemkning af Niks-Ständens i afseende pä ren allmänna Bewillningen fattade skiljaktiga beslut, 1567. — med äterremist ä Allm. Bcswärsoch Oeconomie» Utjkottets Betänkande angäende Markegängssättningcn, 1604. med anmodan till Stats-Utskottet, att för Committerade till Tryckfrihetens wärd föreslä Samlingsoch Expeditions-rum samt expense»medel, 1604. 2lpr. — angäende omkostnaden till den beslutne Medallien öfwer Regcments-förändringen, r. — rörande Lag-Utskottets
Jag kan nemligen aldrig tro, att en kavaljer då mera skall säga en dam någon artighet för hennes smakfulla balhabit eller artigt buga sig för att upptaga hennes långhandskar – och detta af anförda enkla skäl. Ja, jag vore hädisk nog att tvifla, om man ens dåmera skall bocka och niga för hvarandra. Åtminstone förefaller det kuriöst att tänka sig ett af våra supésällskaper artigt krusande och bugande i englakostym, hviftande med de tre alnar långa hvita vingarne och svängande sina basuner eller trumpeter i händerna. – Och då allt detta sig så förhåller, så inser jag ej, att vår artighet vore någon hufvud-ingrediens i odödligheten, än mindre någon oundviklig förberedelse dertill. Men af fruktan att åter vara oartig måste jag sanningsenligt tillägga, att jag icke tror det vara synd att hafva en klädning på sig äfven såsom bevingad engel, och jag ser intet hinder för er att framdeles ordna om en englatoilett efter nyaste parisiska moder – i fall icke teaterenglarnes trikåer skulle befinnas tillräckliga. Så der plägade Magnus göra sitt bästa för att muntra Märtha. «Litet skratt för menniskor i allmänhet och liten förlägenhetsrodnad dertill för fruntimren skadar ingen annan, än läkaren och apotekaren, och lär dödgräfvaren tålamod,» sade han. Äfven under vårt pars mera otrefliga dagar voro hennes besök de enda, som framlockade dessa gycklande tankelekar, hvilka så underbart uppfriskade hans sinne. Hvari egentliga orsaken låg, kan icke så bestämdt afgöras. Fastän han alltid varit en beundrare af Märthas utomordentliga skönhet, så tycktes Lina vara säker på sin sak och skrattade bara deråt. Ty hon var sjelf den mest omtänksamma och glada värdinna, när Märtha var hennes gäst, och besökte denna dessutom ofta nog i hennes landtliga enslighet. Märthas nu tioåriga Nanna syntes vara Linas favorit, och äfven Magnus delade detta sin «lilla hustrus» tycke, hvaremot Märtha till sin gunstling utvalt Linas äldsta dotter. Med ett ord, förhållandet var det vänskapligaste.
Jag har icke påyrkat något sådant, ty i mitt förslag har jag uteslutit de boställen sorn icke hafva större skog, än som erfordras tili husbehof, och jag är temiigen säker på att i allmänhet ganska stora rymder blifvit boställena tillerkända såsom husbehof. Vidare har Glan ansett det vara en orättvisa att fråntaga de boställsinnehafvare, som genom 1836 års boställsordning hafva rätt att till afsalu begagna boställets skog, denna dem tillkommande förmån. Detta har jag icke heller velat, utan min mening har endast varit att stifta en lag för framtiden och stadga en princip; och i detta hänseende kan man fastställa såsom grundsats att Staten skall taga vård om boställsskogen, men undantagsvis föreskrifva, att de boställsinnehafvare, som enligt 1836 års boställsordning hafva rättighet att i viss mån sälja boställsskog, må under sin tjenstetid denna rättighet bibehålla. Jag har ytterligare velat framhålla, att vi i framtiden måhända kunna komma derhän, att ganska få privata skogar finnas, att icke allenast exporten minskas, utan landet till och med råkar i förlägenhet för eget byggnadstimmer. Vi veta äfven, huru svårt timmer är att transportera, det kunde derföre vara af omätlig vigt, om Kronan i åtskilliga delar af landet egde skogar, och om vi då erhölle en skogs-styrelse, som sorgfälligt skötte sitt kall samt K. St:r derjemte måhända beviljade medel till inköp af hemman med stor vidd, der man kunde göra skogsplanteringar, skulle vi möjligen på så sätt kunna återfå, hvad som 1824 förstördes. Gå vi deremot in på den grundsatsen, att Staten skulle lemna från sig de enda skogar den har, vet jag icke hvar. Staten skall få skogar i framtiden, och jag kan icke dölja den farhåga jag hyser, att landet kan blifva utan byggnadstimmer. Det är nemligen klart, att då de trän, som äro färdiga att förvandlas till byggnadstimmer, ge tredubbel ränta, är frestelsen att hugga dem alldeles för stor, att man skall kunna påräkna det de lemnäs i fred.
Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Då fråga nu egenteligen är om räntas utgörande för de sista 4 åren nödgas jag, ehuru ogerna, förklara, att jag ej är af samma tanka, som Utskotten. 23 §. uti Bolagets Privilegier är klar, den lyder sålunda: ”under byggnads-tiden, eller ?’intilldess Canalen blifver till genomfart färdig, Dm 15 October e> nt. ”bör af Bolagets medel till Actie-ägarne ärligen ”utbetalas fem procent för deras insatta Capital.” Efter denna §:s ordalydelse kan val ingen sätta i fråga, att ju, enär byggnads-årens slut; och den tidpunkt, då Canalen öppnas till segelfart, ej inträffa förr än 1828» och det är uttryckligen sagt, att Bolaget under denna tid skall hafva 5 procens ränta af egna medel, en sådan utbetalning, så länge privilegier skola hållas i helgd, måste äga rum, om några Bolagets medel finnas. Då nu Actie-ägarne specielt erbjudit, att göra insättning å Actierne af egne medel, så måste det ej kunna bestridas att detta äro Bolagets medel. Det är ingen gräns satt för insättnings-procentens storlek, således beror det på Actie-ägarne , huru mycket de vilja insätta. Häruti ligger mitt första skäl, enligt hvilket det efter min tanka, ej ens kan förvägras Actie-ägarne stt sätta in på Actierne, och så liquidera sina räntor; men att taga af Arbets-; capitalet, ehuru efter min tanka äfven billigvore att för mycket anlita de verklige tillgångarne, och derföre har man gjort det förslag som nu blifvit framstalldt. Då det nu med Utskottens förslag är förknippadt, att inkomsten af den redan färdiga Canalen skall utdelas till Actieägarne, finner jag ett nytt skäl, hvarföre det af Kongl. Maj;t föreslagne sätt att liqvidera Actie ägarne bör antagas. Direetionen har uppgifvit detta i sin plan, Och Kongl. MajU framställt det såsom ett factum, som komme att äga rum.
Fiske, egentligen af strömming, utgör näringsgrenen för en särskild borgerlig societet, som vid sistlidet års slut räknade 173 medlemmar, af hvilka likväl några icke hade någon rörelse. Strömmingsfisket idkas till största delen i de norra provinsernas fiskehamnar, äfvensom af några fiskare i stadens skärgård och deromkring befintliga fiskelägen. Medelbeloppet af den strömming, som stadens fiskare under de fem sistförllutne åren hitfört, kan anses utgöra 4,170 tunnor och medelpriset derå, efter markegång, 12 R:dr 29 sk. Banko. I allmänhet har under ifrågavarande period, strömmingsfisket ansetts mindre lönande, med undantag af sistlidet år, då någon, ehuru ringa 39 besparing kunde af en eller annan utaf fiskerskapets medlemmar uppläggas. Så väl i Gafle å som i Testebo ström, å stadens område, idkas laxfiske, hvars afkastning icke kan med säkerhet uppgifvas, men hvilket under sednare åren icke varit särdeles gifvande. Jordbruket å den staden tillydande jord fortfar att i allmänhet bedrifvas med mycken omsorg. Några nyodlingar af betydenhet hafva icke under de sednare åren ägt rum, emedan nästan alla till odling tjenliga lägenheter å stadens mark, på närmare afstånd, redan förut blifvit upptagne. Af den donerade jorden, är på sätt förut blifvti anmäldt, en del anslagen lill löningsoch pensjons-jord åt stadens embetsoch tjenstemän eller deras enkor, en del upplåten till äldre borgare och en del närmast intill staden använd till kålhagar, hvilka äro fördelade i en myckenhet smärre lotter, och utarrenderas, emot viss årlig afgift, till åtskilliga af stadens innevånare. Hufvudföremålet för stadens jordbruk är, att bereda en ymnig fodertillgång för framfödande af det för staden nödiga antal boskapskreatur, samt till afsättning åt kringboende allmoge, som icke sällan nödgas afstadsboerne uppköpa hö för sina dragare. Lin, hampa och tobaksblad odlas icke på stadens mark. Några särskilde prohibitiva författningar, till förmån för Gefle stad finnas icke.
Vidare har Anders Danielsson hemställt, att Marcheoch Provianlei ings-kostnad, då ett Regemente commenderas utom sitt stånd, icke må al Passevolance-Gassan, utan af Statsmedlen utgå; att afPassevolancen icke mera, än som verkligen åtgår för Regementets årsmöten, må uttagas; och att det öfriga måtte innestå bos Rotehållarne till framtida behof, men ej, såsom förut varit öfligt, förvaras i en offentlig Passevolance-Cassa; äfvensom A. Normark yrkat innehållande af Passevolanceafgiften de år, då några möten icke ega rum. Härvid få Utskotten erinra, att motioner af enahanda syftning med Normarks jemväl blifvit å förra Riksdagen väckte, men att Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, uti deras af 3 Riksstånd sedermera gillade Betänkande (N:o 72) ansett sig icke kunna till förbehåll af nämnde beskaffenhet tillstyrka bifall, enär mötens utsättande eller inställande på Kongl. Maj:ts pröfning allena berodde, samt Kongl. Majrt, då den årliga Passevolance-afgiften blifvit till nedsatt belopp föreslagen, förmodades hafva beräknat de besparingar, hvilka vid ett Regemente någon gång kunde uppkomma, till fyllande af möjliga brister i andra Regementens underhåll s-kostnad. Under åberopande häraf, och då den, genom senaste Passevoiance-Contract, på viss tid, åtagna afgift blifvit anslagen att af Kongl. Maj:t disponeras "”till indelta Armeens underhåll och sjukvård ”under möten, marcher och mönstringar, jemte de, i och för trupper”nes vapenofningar , oundviklige utgifter och förvaltnings-kostnader,” hvartill, på sätt förut är närandt, annan tillgång ej finnes; då Kongl. Majrt Statssamt Mim. Besil, och Occon.-Utsk. Utlåtande N.o 35. a5 ensam eger att anbefalla sådana öfningar i den mon och på det sätt Kongl.
Marmolin till E. K. M:ts Befallningshafvande i Calmar län ingifven, samt af Landshöfdinge-embetet derstädes i underdånighet anmäld och förordad ansökning, att de af bemälde Länsman innehafvande tjenste-bohemman, £ mantal N:o 2, Melby i Segerstads socken och -fe mantal N:o 8, Näsby i As socken, hvilka hemman, såsom belägna på 1| mils afstånd från hvarandra och aflägse från både Landshöfdinge-residenset och ortens Tingsställe, hvarken kunde i sambruk skötas eller med fördel för tjensten af boställs-hafvaren bebos, måtte få utbytas emot det bättre belägna krono-skattehemmanet mantal N:o 9, Bredinge i Kastlösa socken, hvilket Marmolin för sådant ändamål inköpt; i afseende å hvilken fråga hufvudsakligen, jemte beskaffenheten, af de ifrågavarande hemmanens utskylder och ålagda rotering, är vordet utredt: att, enligt jordeboken, hemmanet Näsby N:o 8, bestode af £ mantal, hvaraf blifvit till skatte försålda, den 20 Januari 1829, mantal och den 31 December 1850 likaledes mantal, samt genom E. K. M:ts Befallningshafvandes utslag den 17 Juli 1823, ^ mantal anslagits till bohemman åt Länsmannen i Gräsgårds härad; att hemmanet Melby N:o 2, bestode af ^ mantal, deraf £ mantal blifvit den 15 Oktober 1828 till skatte såldt och det öfriga £ mantal genom E. K. M:ts och Bih. lill R. St. Skrifvelse N:o 7. Rikets Kammar-koilegii utslag den 28 Juli 1817, anslaget till bobeminan åt bemälde tjensteman; att hemmanet.
Denna artikel ansågs böra i Tulltaxan intagas med en införselstull af 33 R:dr 16 sk. för 100 R:dr värde, samt följande stadgande: ”minsta värdet bestämmes till En R:dr 24 sk. skålpundet, oell hvarje serskildt slag bör till både vigt och värde angifvas.” The: Utskottets förslag bifalls; Tobak, stjel/iar: Utskottets förslag bifölls; Ull, okammad eller kammad: Denna artikel skulle upptagas med 3 serskilda rubriker, nemligen: ”grof eller af till och med 16 sk. värde skålpundet” med 2 sk. införselstull; ”Medelfin, eller af öfver 16 sk. till och med 32 sk. värde skålpundet”, med 8 sk. införselstull; samt ”Fin, eller af öfver 32 sk. värde skålpundet”, med 12 sk. införselstull: Hvarjemte Ridderskapet och Adeln godkände den vid artikeln ull uti Utskottets förslag upptagne anmärkning; Väfdader• halfylleeller af ull med blandning till minst hälften af bomull, lin eller hampa; alngods: ulla andra slag:
Under hela sitt lif stred hon med sitt föredöme och sina dikter emot det förutiiamda trångbröstade tänkesätt, som hon genom de anförda verserna, helt visst mot sin egen afsigt och önskan, gifvit ökad näring. Den första dikt Anna Maria - Lenngren soni ung 17-arig flicka skref, har som beltant till öfverskrift Tekonseljen » och ar en skarp satir öfver den tomma andefattiga samtalstonen i qvinliga samqvam. Och lika träffande som den var på skaldinnans tid, ar den utan tvifvel på många stallen ännu. Hon vänder sig i denna dikt till sitt kön, adet täcka könet,; tänk, säger hon, man bestrider dig förnuftet; det har blifvit satt i fräga af mannen om du ens bör raknas bland människor! - och det kan, tyvärr, se ut, som. om de skulle ha skäl för sitt på- stående, ty dina dagliga tankar på idel bjäfs och grannlåt äro bevis på tomheten i din hjärna, och fattar du eld för något, så - utestängd frän gedigna intressen sysslar du endast sa mycket lifligare med icke oskyldiga. rent af förderfvande sm2- ting, med att häckla och svarta just dessa man, som hindrat luften från en friare och friskare verld att spela in i ditt trånga område. Detta ar hvad fru Lenngren vill saga i denna sin ucgdomsdikt, och man har i första ögonblicket svårt att förena yttrandena har med de nyss anförda råden till Betti. Man måste erkänna, att man nästan får en känsla af sviken förväntan, då man har ser skaldinnan så att saga kapitulera och sträcka vapen för den rådande tidsandan; man frågar sig sjalf: hvad kan hafva förmått denna qvinna, som förefaller tillräckligt käck och upplyst att kunna trotsa de fördomsfullas dom, att sålunda bryta stafven öfver sig sjalf och sitt lifs arbete?
De, dels StatsUtsk:s, dels RiksStms ledamöter, som gilla StatsUlsIcs åtgärd i formelt afseende i denna fråga, hade nu ansett, att den fråga, som ligger under R. o. Adts handläggning, i och genom sig sjelf rörer Statens reglerande, samt att den sålunda bör afgöras efter 69 § Reg.F. Dessa frågor må föröfrigt erfordra K. M:s sanktion eller icke, så är det dock grundlagens stadgande att dessa frågor skola afgöras efter sistnämnde §. De motsatt tänkande hafva nu sagt, att de ordinarie räntorna icke Den 3 Oktober. 351 höra till Slatsregleringen, eller såsom det i PresteSt:s prot.utdr. bland annat heter, dessa frågor, komma icke till förstärkt Utsk. derföre att de utgöra en Statsekonomisk lagstiftningsfråga. PresteSt. har likväl försummat att bevisa efter hvilken § dessa ekonomiska lagstiftningsfrågor skola afgöras. Ståndet har icke kunnat påslå att de skola afgöras såsom civil-, criminal-eller kyrkolag, ty de tillhöra icke någotdera af dessa slagen, och kunna således icke komma under den 87 § Reg.F., som derom handlar. Den 89 § Reg.F. har man visserligen citerat, men den innehåller blott stadganden för sådana frågor hvilka H. M. ensam afgör, och i hvilka R. St:r endast hafva rådgifvande lagstiftning, och kan således icke tillämpas på dessa frågor.