Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna underdåniga skrifvelse, som den 12 Maj 1848 i underdånighet föredrogs och då ej påkallade åtgärd, har sedermera under den, 15 Juni 1849, i sammanhang med Klabböle och Sörforss Byamäns i ämnet gjorda underdåniga ansökning och Kammarkollegii, efter vederbörandes hörande, deröfver afgifna underdåniga utlåtande, blifvit å nyo i underdånighet anmäld, hvarvid, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer för deras del medgifvit, den sökta optionsrätten tili arrende af ifrågavarande fisken blifvit, under vissa vilkor, sökanderne i Nåder tillerkänd, och hvarom under sistnämnde dag vederbörande erhållit Nådigt förständigande. 14£:o af den 13 Maj 1848, om anvisande af särskildt Crediliv till betäckande af koslnaderne för erforderlige rustningar (76). 1 följd af hvad Rikets Ständer härvid beslutat, har, under den 23 Maj 1848, Statskontoret erhållit Nådig befallning att, i mon af behof, från Riksgäldskontoret reqvirera hvad af ifrågavarande Creditiv erfordrades för sådana utbetalningar, som, i öfverensstämmelse med de föreskrifter, hvilka komma att särskildt i Nåder meddelas, borde deraf bestridas, och hvarom Fullmägtige i Riksgäldskontoret jemväl i Nåder underrättats. Instructionen för Skogsoch Jägeristaten af den 16 Mars 1838 (75). Efter inhemtande af Kammarkollegii och t. f. Chefens för Skogs-institutet underdåniga utlåtanden, har Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende den 19 Januari 1849, funnit det föreslagna tillägget icke vara af nöden; meia deremot i Nåder meddelat åtskiilige för vinnande af det åsyftade ändamålet erforderlige föreskrifter. 15©:o af den 15 Maj 1848, angående indragning af Svenska Postkontoret i Hamburg (72).
En sådan frilöst träl måste naturligtvis alltid stå i ett visst moraliskt underdånighetsförhållande till sin förra herre. Ofta fick han en plats på egorna att odla. Flere män funnos, som så odlade aflägsna jordstycken och voro skyldige att derför gälda en viss afgift. De kallades landsetar och voro naturligtvis i någon mon beroende af jordegaren. En gång hade en Isländare vid namn Thorsten att upphjelpa byggningen, i hvilken han och hans män vistades under det thinget varade. Han, en vintergäst och någre tjenare begåfvo sig af. Under vägen kommo de till en gård, der Thorstens landsete Atle bodde. Denne fick tillsägelse att följa med till arbetet och taga med sig spade och hacka. Det stod ännu en väg öppen, för att ett inbördes förhållande af någon vigt skulle inträda man och man emellan. De som vid början af utflyttningstiden hade försäkrat sig om stora jordområden, lemnade eller sålde deraf åt andra. Ehuru med dylikt öfverlåtande af land icke följde, så vidt man vet, någon bestämdt formulerad förbindelse, omtala sagorna, att en eller annan icke ansåg det öfverensstämmande med sin värdighet att mottaga land af en annan. Så ville en son till Thorolf på Thorsnäs icke taga emot land af sin fader, utan sökte sig en boningsplats å ett annat ställe. Man kan dock icke tänka sig, att beroendet var annat än på sin höjd det, att den som tog land och den som gaf land skulle, om möjligt var, hålla tillsammans i ondt och godt. Det beroende, som genom alla dessa förhållanden uppstod, var, ju mindre skilnaden mellan parterna var, mindre betydande. Vi äro vane att på ett skepp finna blind lydnad för den, som rår för styret. I den gamla tiden var det icke alltid så. Mången gång frågade skeppshöfdingen de sina om deras vilja med afseende på en föreslagen plan. Understundom knotade de högljudt, understundom voro meningarne delade och man hänsköt till höfdingen afgörandet. Ofta utgjordes dock besättningen just af dem, som voro pligtige att följa, den s. k. skuldaliden. Stormän funnos såväl i det landfasta Norden som på Island, men deras betydelse för samhällenas öde blef helt olika.
Län anförande i anledning af Hans Jans\ons från Eifsbongs Län motion om åtgärder tili Riksdagens förkortande, jemte dervid gjorde erinringar; 2:o Johan Jacob Rutbergs från Norrbottens Län motion, med förslag angående landets uppodling och nybyggens nedsättande å Kronans ouppodlade parker, svnnerligast uti Norrland; 3:o Eric Norbergs från Westerås Län motion, om lättnad och jemnkning i grundskatterne, jemte ett dervid afgifvet yttrande; 4:o Niclas Jönssons från Christianstads Län motion, om ökadt löne-anslag för Djurläkare, m. m.; 5:o Olof Benjaminssons från Götheborgs och Bohus Län motion om afskrifning af det län, Carl Johans Församling vid Götheborg år 1835 erhållit af de till Cholera-farsotens hämmande anslagna medel; 6:0 Lars Petterssons från Blekinge Län motion, angående åtskilliga åtgärder till sjöförsvarets förbättrande, jemte dervid afgifne yttranden; 7:o Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion om nedsättning i arrendet å Militise-bostället Boda, för Regements-Skrifvarén Erasmi; 8:0 Olof Hanssons från Westerås Län motion om anslag af allmänna medel till loner ät Fjerdingsman; 9:o Pehr Jönssons från Christianstads Län motion om anslag af allmänna medel till anläggande af en hamn vid Cimbritsliamns stad, jemte dervid afgifne yttranden; 10:o Johan Jacob Rutbergs från Norrbottens Län motion om återbekommande af den ätskiliige rotehållare vid Westerbottens Regemente orätt affordrade vacance-afgift för åren 1830, 1831 och 1832; liro Pehr Hanssons från Wermlands
Tryckfr.förordningen och all tillämpa det der förekommande ordet ”vederbörande,” för att tillägga sig rättighet öfver Statsrådets prot., derigenom att Coust.Utsk:s prot. äro af beskaffenhet alt kunna upplaga hvarje mening ur Statsrådets prot.; i följd hvaraf grundlagens stadgande i 86 5tn Reg.Ftn, enligt hvilket Statsrådets prot. är undantaget från dem som få tryckas, skulle tillintetgöras genom Const.Utsk:s sätt att på sig tillämpa ordet ”vederbörande,” såsom varande bland dem, hvilka äga rättighet att tillåta tryckning af sina prot, oansedt Statsrådets prot. deruti funnos afskrifna; hvilket sätt att handla leder directe dertill, att man, under så kallade legala former, organiserar ett tillstånd af split och oenighet, innebärande ett frö till samhällets upplösning. Const.Utsk., med sin vidsträckta makt såsom statsmyndighet, står emellan Ständerna och Konungen, oberoende af begge dessa makter, ide fall, som röra granskning af Statsrådets prot.; ty på detta Utsk. allena beror huruvida något af hvad som i Statsrådets prot. förekommit enligt 107 §:n Reg.Frn skall anmälas hos RiksSttn såsom föremål för klander, eller efter 106 §:n i samma grundlag direele öfverlemnas till R. St:s Justitieombudsman för anställande af åtal. Uti grundlagsfrågor beror det på Const.- Utsk. att helt och hållet undertrycka enskilde riksdagsmäns försök till grundlagsändringar och att med afstyrkande kunna beledsaga K. M:s proposlr derom. När Utsk. icke kan uppfatta vidden och betydelsen af dess ofantliga makt, såsom institution i samhället, utan i strid dermed beträder en bana, på hvilken det synes som Utsk. blott vore en orosliftande myndighet inom samhället, i stället för att dess ändamål tvertoni är att befordra ordning och lugn, då inkommer man uti förhållanden, som fordra tillrättavisning, för att sätta en gräns för ofoget.
Ridderskapet och Adeln, att biträda Preste-Ståndets beslut i afseende å Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Utlåtande N:o 75, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 39, angående väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter: IV. 634, V. 32, 44, A. 44. — att instämma i Preste-Ståndets beslut i afseende å I47:de punkten — rörande Diakonissanstalten i Stockholm — af Stats-Utskottets Utlåtande N:o o66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: V. 30, A. 32. — till Höglofl. Ridderskapet oeh Adeln, att förena sig i PresteStåndets beslut olver 97:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Åttonde Hufvud-Titel: IV. 645, A. 646. — till Höglofl. Ridderskapet obh Adeln, att biträda Preste-Ståndets beslut öfver 73:dje punkten momentet b — rörande folkskole-väsendets utveckling — af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel: V. 72, 75," 78, A. 78. Inbjudningar till Med-Stånden från Borgare Ståndet: — till Högv. Presteoch Hederv. Bonde-Stånden, att förena sig i Borgare-Ståndets beslut öfver Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48, angående anvisandet af anslag till komplettering af bristande trafik-materiel å redan anlagda jernvägs-stambanor:
Att en sådan räntefot, af något mer än 4i procent, borde anses tillräckligt hög, när långifvaren, till följd af den nedsatta kursen å obligationerna vore betryggad för ränlekonversion, syntes kunna antagas; men fastställandet af obligationernas ulgilniiigskurs lill högre än 80 procent, i hvilket läll den effektiva räntan skulle komma alt ytterligare minskas, ansåge E. K. Majit ej heller lämpligen kunna ske, helst dä man Inge i betraktande, alt, samtidigt med dessa, äfven skulle utgifvas en annan serie obligationer, hvilka visserligen, i anseende till sin kurs al pari, vore underkastade konvertering, men för hvilka räntan tills vidare skulle komma att utgöra 5 procent. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har E. K. Majit, jemte de i E. K. Maj :ts förevarande nådiga Proposition framställda förslag, i afseende pä de finansiela frågor, som hade gemenskap med jernvägsbyggnaderna, föreslagit: l:o. Alt ett belopp af 5,000,000 R:dr mätte upplånas mot statsobligationer på Svenska språket och ä Svenskt mynt, hvilka obligationer skulle blifva uppsägbara på låntagarens, men icke på längifvarens sida, och hvilkas amortering borde ske genom uppköp af desamma; 2:o. Att af dessa inhemska statsobligationer två olika slag måtte utgifvas, mellan hvilka långifvareu skulle ega fritt val, och det ena slaget draga en ränta af 5 procent, samt det andra en ränta af 3,63 procent, eller 3 R:dr 65 öre för 100 ll:dr, allt för är räknadt; 3:o. Att de obligationer, som skulle löpa med 5 procent ränta, mätte tillhandahållas långifvaren efter kurs al pari, men obligationerna med 3,65 procents ränta, efter en kurs af 80 procent utaf nominalbeloppet; och 4:o.
Inom Bonde-Ståndet har åter den åsigt blifvit uttalad, alt, så vida understöd för jernvägs-anläggningar inom riket skulle af Rikets Ständer beviljas, medel härtill borde anvisas alt utgå af öfverskottet å den blifvande bränvins-afgiften; anseende sig Utskottet dock emot detta yrkande böra särskildt erinra, att Rikets Ständer, genom trenne Stånds bifall till hvad Utskottet i l:a och 2:a punkterne af dess Betänkande JVs 272 uti sådant hänseende föreslagit, redan beslutat, att de medel, som utöfver befintliga och disponibla tillgångar erfordras och af Rikets Ständer beviljas till jernvägs-anläggningars bekostande eller understödjande, skola medelst upplåning för Statens räkning anskaffas. Under erinran, att någon egentlig anmärkning hos Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden icke blifvit framställd emot hvad Utskottet i 6:te punkten af oftanämnde betänkande hemställt, får Utskottet, sedan nyssbemälte trenne Riksstånd enligt deras i detta afseende hufvudsakligen sammanstämmande beslut bifallit den i Utskottets Utlåtande M 273 tillstyrkta upplåning emot fonderade stats obligationer, förnya sin i samma punkt gjorda hemställan, att Rikets Ständer, såsom svar å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statens medverkan för jernvägars anläggande, så vidt högstberörde Proposition afser anskaffandet och anvisandet af erforderliga tillgångar för utförande af de jernvägs-företag, som anses böra genom Statens försorg och på dess bekostnad verkställas, måtte hänvisa till de beslut, hvilka, i fråga om nämnde upplåning, redan äro eller ytterligare varda vid denna Riksdag af Rikets Ständer fattade, samt komma att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas.
«resefärg och brudfärg och galafärg «och i Rom furstebarnsfärg, och i Spa «nien är det en Rikslag, att hoffolket, «likasom i Marocco Judarne, skola gå «klädda i svart.» Jean Paul. I en vacker, ljus våning, belägen i midten af staden och med utsigt åt torget, residerade baron Sonnenstern sedan några timmar, hvarunder han gjort sig temligen förtrolig med sina nya comforts; och satt nu och språkade med dagens tungor: tidningarna. Han hade redan bytt komplimenter med den fashionabla Statstidningen, lyssnat på Minervas gnat och Aftonbladets speord, då han bland Allehandas många intressanta notiser äfven fann en angående theatern, som förorsakade, att han straxt kallade sin kammartjenare och affärdade honom till herr Berg. Sedan munsjör Nicolai för bättre minnes skull upprepat det enstafviga namnet två gånger, aflägsnade han sig för att utträtta sin herres uppdrag, hvilken emellertid, och i väntan på hans återkomst, höll ett litet «Back-Parleur» med sjelfva huldgudinnan Freja. Monsiör Nicolai kom snart tillbaka med den underrättelse, att herr Berg sjelf icke hade tid, men att en af hans elever skulle uppvakta «monsieur le baron» i hans ställe. «Det är godt Nicolai,» sade baronen småleende åt den något egna benämningen på en hårfrisörs handtlangare, och fortsatte sin läsning. Den blef afbruten genom en knackning på dörren. Den främmande inträdde. Det var en högst gentil ung man med barbe du chât och en intagande frisure, käpp med långa dofsor och lorgnett i halsked. «Ni har önskat, Herr Baron! –» «Ja, ja,» sade baronen med en flyktig blick på den smakfulla cheveluren, i det han tänkte vid sig sjelf : «det der är inte så rasande, för att vara af en elev; hans mästare måtte just vara en öfversittare i professionen,» hvarefter han yttrade: «Är min herre färdig, jag har brådtom!» «Oui monsieur parfaitement!»
III. 379. ( 48 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. — N:o 48. angående Riksgälds-Contorets på Krigs-Collegium öfverlåtna fordringar hos städerna Malmö och Ystad. lil. 379. — N:o 49. angående förmånsrätt för förskott på till försäljning lemnade varor. lil. 379. — N:o 50. angående förändringar i Rese-reglemenlet. lil. 379. — N:o 51. angående upphörande i vissa fall af Svenska kust-all mogens skyldighet att erlägga tull i Öresund. IV. 6. — N:o 52. angående åtgärd till arbets-häst-racens förbättrande i riket. IV. 6. — N:o 53. angående utsedde ledamöter i det af Kongl. Maj:t äskade Hemliga Utskott. IV. 54. — N:o 54. angående upplåtande å Ultuna landtbruks-inslilut af Krono-parken Lilla Djurgården. IV. 118. — N:o 55. nngående nedsättning i det bidrag, som af Lands höfdingen i Wermlands Län årligen erlägges lill ränta å och amortissement af Landshöfdinge-accordet. IV. 118. — N:o 56. angående sökt befrielse för hemmanet Fårhult från utgörande af så kallad skolmästare-skäppa. IV. 118. — N:o 57. angående vidtagande af åtskilliga ändringar i föreskrifterne för skjutsningsbestyrets utgörande. — N:o 58. angående förändring i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, rörande vilkorliga ulmätningsresolulioner i vissa fall. IV. 118. — N:o 59. angående granskning af de i Stats-Rcådet förda Protocoll. IV. 174. U. 508. A. 592. — N:o 60. angående befrielse från bevillning för den af Norska statsmedlen utgående aflöning till embetsoch tjenstemän vid Kongl. Majds beskickningar å utrikes orter.
Hade jag med visshet förutsett att förslaget i sin tillämpning skall så utfalla som jag hänlydt, hade jag måst i allo afstyrka del och ej kunnat, på sätt nu skett, i någon mån tillstyrka dess antagande att hvila, men som förslaget, hvars flera förtjenster jag ej förnekar, blifvit af många framstäldt och försvaradt såsom uppfyllande alla de fordringar, raan på ett sådant kan göra, har jag ansett min pligt fordra att, utan att lägga mer än tillbörlig vigt å de betänkligheter som hos mig uppstått, likväl ej fördölja desamma, och jag har trott, att man gör både Konungen, Regeringen och hela nationen bättre tjenst, med att öppet uttala hvad man derom tänker, än genom ett obetingadt och kanske ej alltid allvarligt menadt lofprisande; jag kan ej säga att jag nu gerna skulle se förslagets antagande, men än mindre att jag önskar dess förkastande. Mycket beror på den utveckling våra förhållanden kunna taga, innan den tid kommer, då frågan lagenligen bör slutligen afgöras.
Jag bar, sade ban, en sändning af ost, som för bristande afsättning ligger och ruttnar i Götheborg samt 'en likaledes, i Stockholm. Jag vill ej vidare utsätta mig för dylika förluster. På min fråga hvad gör du i stället, svarade han: jag bränner desto mera bränvin. Smör. 1 1835 års Tulltaxa var denna vara belagd med en tull af 2 R:dr 24 sk., men före den då gällande Finska traktatens uphörande med år 1844, erlades för Finskt smör blott 32 sk. Lg. Under dessa tider infördes till Sverige år 1839 6,100 Lg, 1840 87,200 Ltt, 1841 8,000 Lg, 1842 61,000 Lg, 1843 61,400 Lg 1844 52,600 Lg, men 1845, då tullsatsen af 2 R:dr 24 sk. tillämpades, införsnillades Finskt smör öfver Haparanda och Bottniska viken, så att den synliga införsel nedgick lill 1,100 Lg. Ilon sjönk är 1846 (ill 150 Lg, steg 1847 lill 229 Lg. Men när tullen vid detta årets Riksdag blifvit nedsatt till 1 R:dr 16 sk., steg införseln år 1849 genast till 8,800 Lg, 1850 föll bon till 5,400 Lg och 1851 1012,200 Lg. Följaktligen bar insmygning af smör fortgått oaktadt den minskade tullen. Icke destomindre föreslås nu en ytterligare nedsättning till 1 R:dr. Jag anser detta såsom en misshushållning i stort derigenom, att landtman, som rigtat sin hushållning på smörtillverkning, skola finna sig gäckade i sina förhoppningar om lönande afsättning. Det är bekant, att om än mycket Finskt smör införsnillas öfver Norrbottens och Vesterbottens län, smörpriset dock stigit öfverallt i riket. Berörde underslef fortfar visserligen ännu, oaktadt den minskade afgiften, och säkert är att det icke upliörer genom den föreslagne nedsättningen.
Att ytterligare utveckla dessa skäl torde dock vara öfverflödigt, ulan tror jag att genom antagande af folkmängden såsom grund för bestämmandet af håda rikenas bidrag till ifrågavarande utgifter, inga billiga anspråk trädas för nära och att rätt vederfares hvartdera Riket. — Enligt sednaste officiella beräkningar uppgick Sveriges folkmängd till 3,006,087 och Norriges till 1,489,804. 1 öfverensstämmelse med den åsigt, som i en annan fråga af unionell beskaffenhet gjort sig gällande, bör, pa grund häraf Sveriges bidrag utgöra och Norriges ti; och hafva i enlighet härmed de förslag till Stater för Utrikes-Departementet och underlydande Embetsmän, hvilka jag nu i underdånighet torde få föredraga, blifvit uppgjorda. 38 Bil. N:o 2 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. Stats-llinistern för Utrikes-Ärendena. I nu gällande Svenska Riks—Stat, är Chefen för Utrikes-Departementet, Stats Ministern för Utrikes-Ärendena uppförd till, Lön B:ko R:dr 4,500: — Taffelpenningar „ „ 6,500: — B:ko R:dr 11,000: — eller R:dr R:mt 16,500: — hvarförutan han i ett af Kronans hus, det s. k. Ministerhuset på Blasieholmen, åtnjuter fria boningsrum.
Hvem är ringa, om icke jag? Hvem är fattig, och jag skulle anse mig vara för mer? Jag skall lära flickan räkna och hvad jag annat vet, men begär ej, att jag skall lära henne latin! Hvarför icke latin? För att ynglingen tvekade på ordet, han nästan blygdes att utsäga det för att hon är flicka. Det var en annan sak; se det hade jag åter glömt! Nej, barn, slå bort sådana griller; icke kläcker man örnar ur hönsägg! Det är platt oresonligt, att du vill läsa latin. Djäknen var icke fullt ense med sig själf; han kände behof att gifva skäl för sitt afslag. Det är så, fader Lydik, utlät han sig, att änskönt en kvinna icke anses skapad för lärdom, kan ju hända, att Gud understundom gifver henne Vendela Skyttes förstånd, vare sig att hon födes i gemaket eller torpstugan. Om sådan stor hug till gagn leder, lämnar jag fuller osagdt. Där Gud gifver god jord, må såningsmannen icke säga: där är ett stenröse! Men latinska språket är kommet till sådant högt äreställe som lärdomens modersmål och konungakrona, att det näppeligen får kastas på landsvägen för himmelens fåglar. Det är med det som med prästkragen: lag säger, att honom kommer icke en kvinna vid. Och där någon af oss djäknar skulle få rykte om sig, att han lärt en flicka latin, där skulle all hans egen latin inte kunna förhindra, att han aktas såsom den där oskärat visdomens privilegium, ovärdig själf att bekläda ett lärdt ämbete. En vet jag, som törs och kan, men han har sina hakar. Väl icke Cannabis? Nå ja. Han bor på Hertonäs, några stenkast från Turholm. Han kan slå ihjäl en biskop med Ciceros långhandskar. En tokig skolmästare! Skäms du icke? Undskyll! Man måste ju vara galen för att lära en flicka latin. Låt mig veta när jag skall börja räkna med Hagar. Och tack för i dag! Jag önskar eder en rolig god natt, fader Lydik!
Man har väl i motsats häremot anfört, att en afgift t och för fattigvården är på annat sätt beslutad, men jag ber likväl att få anmärka, att detta fall alldeles icke är adaeqval med det förevartde. Fattigvårds-afgiftens bestämmande är blott eli närmare bestämmande af sättet för fattigvårdens utgörande, hvilket är ett åliggande, söm uti ekonomisk lagstiftningsväg kan bestämmas likasom flera andra skyldigheter, större eller mindre, hvilka kunna menig-x helema åläggas. Visserligen involverar dessa skyldigheter äfven afgifler, och blifva följaktligen också en slags beskatlningsfrågor, men detta likväl helt och hållet af medelbar beskaffenhet, och böra derföre icke sammanblandas med den allmänna beskattningen, som omtalas i 60:de §:n Reg:sF:n, hvilken åter i alla delar öfverensslämmer med den, hvarom hår är fråga. Att sådana enskildta afafgifter kunna påläggas äfven ulan något R. St.-s beslut, är redan genom citation af ansvarighets-lagen ådagalagdf, och det torde vara allmänt kändt, att för ej särdeles länge sedan en dylik afgift också blifvit på detta sätt bestämd, nemi. afgiften för krogarne här i Stockholm, lill underhåll af stadens polis. Det är tydligt, att en sådan afgift icke behöfver behandlas i likhet med allmänna beskatt ningsfrågor, ulan kan enl. ansvarighets-lagen bestämmas-af KM., men hvarken häraf, eller af faltigvårds-afgiflernas utgörande, får, efter min åsigt, ^öras något prejudikat, hvarigenom den allmänna grunden för Svenska folkets beskallnings-rätt skulle kunna rubbas. Jag tror derföre, alt det vore ganska betänkligt, örn raan nu ville införa den grundsatsen, alt allmänna afgifter, blott derföre, att de icke direkt inflyta till statsverket, ulan anvisas till kommunernas behof (eller kanske äfven lill andra ändamål), skulle genom 3 Stånds beslut kunna påläggas.