Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bef:h:de och begära jemkning och rättelse i vägdelningen. K. Bef:h:de remitterar derefter saken tili laga undersökning vid vederbörande Häradsrätt och om derigenom utrönas, att klagomålet är befogadt, så är det K. Bef:h:des skyldighet att förordna om den rättelse i vägdelningen, som för missförhållandets undanrödjande är af nöden. Genom delta sätt att tillvägagå, orhålles det resultat, Hr Mannerskantz åsyftat, eller att väghåilnings-skyldigheten bl ifver på rättvisa och billiga grunder emellan hemmansägarne fördelad. En hvar torde inse, att det är orimligt ätt fordra, att väghållningen skall vara, att så säga på tummen, lika fördelad på de väghfi11 nings-sky 1 dige hemmanen, ty ehuru de kedjor, hvarmed upmätning verkställes, äro på tummen lika med hvarandra, måste dock, ifall ett längre vägstycke upmätes af tvänne landtmätare, alltid någon differens i mätningens resultater förefinnas. Om man än å ena sidan anser sig böra behjerta den tunga, som det ifrågavaride besväret lägger på jordbrukarne, så bör man dock ej å andra sidan förbise, att då jordbrukarne förvärfvade sig eganderätten til! sina hemman, var detta onus dermed förenadt och måste således såsom en laglig skyldighet bäras, intill dess förändrade förhållanden göra en förändring deri nödvändig. Ett sådant förhållande kan komma att inträffa ifall jernvägar i en mängd riktningar blifva anlagda, och då är äfven tiden inne för de hemmansägare, som blifva alltför mycket betungade genom skyldigheten att underhålla de i vida större skala än förut befarna vägarne i jernbanornas grannskap, att anmäla deras betryckta ställning hos vederbörande, och sålunda vinna den lindring, som ulan tvifvel bör dem tillkomma. Men att deremot bygga en hel plan till ett förändradt system för vägarnes underhåll på den förutsättning, att jernvägar skola komma att genomskära hela landet, anser jag vara hvarken nödigt eller nyttigt, och förnyar fördenskull min anhållan om propos. å afslag på Betänkit. Den 2 Maj. 451 Gr. Liljencrantz:
Gymnasier och lägre undervisningsverk blifvit granskade, och en ny Skol-ordning utfärdad; men till Universiteten, hvarest Statens tillkommande Embetsman utbildas, har denna undersökning icke fått sträcka sig, och. likväl torde dessa förtjena den största uppmärksamhet, hvartill anledningar kunna hämtas vid deras jemförande med Europas berömda Universiteter, hvarutaf få lära äga så stora medel-tillgångar, som Upsala Academie. Jag har så mycket mera trott mig förbunden till denna framställning, som det synes mig af högsta vigt, att icke åter en tid af 5 år eller den för en Academisk Cours erforderliga, ina utan ökad nytta gå förlorad; Deri '30 September f. ni. De liberala tänkesätt, som af Utskottet städse' blifvit yttrade, ge mig hopp att denna Motion icke med ovilja af Utskottet skall emottagas, helst jag är öfvertygad, att den icke skall borttaga någon betydlig del af en för Utskpttet§ pfriga göromål dyrbar tid? jLades på bordel? Upplästes till justering och godkändes Ext peditionsUtskottets afgifne, samt den 27 dennes förmiddagen på bordet lagde, förslag till 4> 5» b. 7 °cb 8:de §§. af BiksdagsBeslutet. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 85 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Frän StatsUtskottetl Af den 20 dennes: N o 476. Angående Revision af Mant*r facturDiscontFondens föryaltning och rakenskaper för år i83 2. Frän Lag~ samt Allmänna Besvärs• och OeconomieUtskotten: Af den 17 dennes: Ben 30 September f. m. 407 N:o i84. I anledning af väckt fråga orri Utfärdande af en Författning, som bestärnmep ordningen för stadfästelse och ändrings-sökande, i afseende pä af Landtmätare verkställde gärdesgärds-delningar.
S. DDå nu å nyb föredrogs LagUfsköt. tets den 23 sistledne Julii under N:o 135 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 14 sistledne April meddeldte Betänkande, angående yrkad rättighet för syskonebarn, samt med hvarannan på sidan i Svågerlag varande persöner, att ingå ägtenskap, utan att behöfva söka Konungens tillstånd; fann Ridderskapet och Adelil för godt, att samma Utlåtande till alla delar afslå. Ut Supra.- S. D. Föredrogs ånyo Och gillades Statsäamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 18 sistledne Julii under Nto 375 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bor^ det lagde, Utlåtande, i anledning af de vid id* nevaraude Riksdag Väckte motioner öm en förändrad reglering af Hospitalslnrättningarne 1 Riket. Ut Supra* j 44 *en *4 Augusti e, m. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 14 Augusti 1823. SD. Remitterades till: Con/lituiionsUtJkotiet: Kongl. Majus den 5 dennes aflåtne Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om upphörandet af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen. Ut Supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 11 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lugtrheim. Mnå - tt*n 18 Augusti f. nti *4* Måndagen den 18 Augusti* Plenum klockan 9 förmiddagen, Föredrogos å nyo och remitterades till Stat»- Bancotamt hillmanna Besvärs. och Octo* namie-Utskotten: Kongl.
För den 2 Febr. 1813, angående Öfver Adjutanten Tolls adoption. Förföll. För den 16 Febr. 1813, hvartil hörde Beredningens Protocoll för den 4 :de December 1812, om förnekad fardags rättighet å så kallade Bohemman i Blekingen. Lades på bordet. 1 Ifrågavarande erinran hade givits i Konungens svar. avgivet på Rikssalen den 29 maj på riksens ständers skrivelse av den 27 april äng. ett tillägg till § 14 i instruktionen för J. O. som stadgade skyldighet för denne att vid varje riksdags början till konstitutionsutskottet inlämna sina sedan sista riksdag hållna diarier att av utskottet granskas. Ett protokollsutdrag av samma innehåll från prästeståndet, dat. 29 maj, är också bifogat detta protokoll (n:o 7), ehuru ej omnämnt i texten ovan. Samma sak behandlas i ett protokollsutdrag från adeln av den 3 juni, fogat till pleniprotokollet den 6 juni (se nedan sid. 612). Borgarståndets protokollsutdrag. likaledes av 3 juni, antecknas först den 3 juli i utskottets plenum (se sid. 677). Konungens svar är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 857. Krigsberedningens 9. mom. rörande General Amiralen Frih. Pukes ansökning om Taffelpenningar. Lades på bordet. För den 23 Maji, Beredn. Protocoll, 12 och 12 (siel) momentet, hvarvid anmärktes at samma sak i det ena tilstyrktes och i det andra afstyrktes utan anförda skäl. Lades på bordet. För den 3 Januarii 1815. Krigsberedningens, 24:de punkten angående Handlanden Benedicks lefverance til Kronan af fläsk. 38 puncten rörande Lieutenant Addes fordringsanspråk, lades på bordet. (För den 5 :te Junii 1813, 1 :a puncten.) Förteckning på Protocoller hvari Berednings Protocoll äro åberopade titan utsatta data. 1 :a puncten.
vi hade - ' Minne l r h Föreningens far gift qvinnas egnndwrii diskussion n1 Nyn Lagberedningens IÖdag till förhdrndc bcstllmmclicr om tikla makars egendomsiörhllllanden. P7 ingen yttranderätt, vi kunde endast fundera på sakcn i tysthet under den djupa, ljudlösa paus, som följdc p3 dct olycksdigra utlåtandet. Mcn snart bröts itcr tystnadcn, niajoren begärde ordet, och i skydd af lians stämma. soni fylde rummet likt icn Ijiidandc nialni,. vigade vi ett Iialfhögt samtal. allvad tänkte niannen pä.5 fragadc hon. &gt;I-lvad tänkte da p å h sporde jag tillbaka. asedania inföll jag ömt. snörlifvet.a &amp; dan på Jag ryckte till ocli stirradc på henne bestört: &gt;la visst !. fortfor hon, och iter tindrade nigonting trolskt i hennes öga, ~aidrig förstod jag förr, Iivilkcn djup annlogi, som förefinnes nicllan snörlifvet på qvinnosidan och målsnianskapet p3 de äkta mannens sida. %g sjelf, hvad är det cgcntligen du liar emot snörlifvet ?. Det är naturstridigt., svarade jag raskt. # Ja visst!, svaradc hon wocli s5 ar in il si ii ans kapet.^ * Det förtryckcr hjertat.~ ?just soin ni5lsmaiiskapet.~ * Det hämmar de ädlare dclarncs utveckling, stacker dcn naturliga friheten, ocli ibland^, tilladc jag, laggande omärkligt armen kring hennes lif, sibland ställer det sig soni en inur niellan man och Iiustru.~ * Alldeles soni in3lsmanskapet gör,. sade hon och flyttade sig en in311 dt andra sidan. Och sedan,. Stertog jag, ifrig att fortsatta niitt angrepp, att * det der dunima pistieiidct, att snörlifvet ar er ett stöd!
M. ville låta inhemta alla erforderliga uplysningar i frågan. Jag vill emellertid antaga att affällingarnes antal utgör det upgifna antalet, 300 mormoner ociy 4,000 baptister. Nå väl, det är således för dessa, som man påyrkar den vidsträckta förändringen, och det är för dem som de flere millioner, hvaraf landet består, skola gifva vika. Hvem af Eder, mine Hrr, skulle vilja utfärda en lag, deri för hela landet och Riket förklarades, att vi icke längre behöfva tillhöra någon kyrka? Jag hemställer till enhvar med hvilken känsla en sådan författning skulle mottagas i landsorten. De millioner, som hittills lefvat lyckliga i sina fäders tro och som önska att få dö i densamma, hvad skulle de tänka och säga om en dylik lag? Jag frågar om någon utan samvetsförebråelse skulle kunnat hafva medverkat till denna lag, eller om icke flertalet lika med mig skulle känna sig djupt sårade och vemodige i medvetandet af en handling, hvarigenom man bringat sorg och bedröfvelse öfver landet. Man har visserligen under discussionen yttrat, att Europas ögon vore fästade på oss. Det vore dock efter min åsigt ett straffbart koketteri, om man, för att blifva prisad i en utländsk tidskrift, skulle bifalla en lag sådan som den nu ifrågasatta. Min röst skall den aldrig få. En talare har förklarat, alt det förslag, som här är framstäldt, går ut på att. inskränka religions-friheten och förhindra den fria forskningen. Jag hemställer, om det är möjligt att förhindra denna frihet, eller om det. icke stått och allt framgent skall stå den värde talaren öppet att forska fritt, äfven om någon villo-ande dervid skulle få makt med honom. Detta kan lika litet hindras, som att den värde talaren kan låta sin familj få kännedom om denne villo Den 4 Febr irar i. 215 Bndes villfarelser. Men helt annat ilr att vilja förhindra hvad som icke kan förhindras, nemi. att låta en hvar fritt forska och dervid möjligen blifva utsatt för villfarelser. — Helt annat deremot att hindra en person att offentligen upträda och, förkunna sina villfarelser.
DomKapitel i underdånighet anföra alt inom detsamma hittills icke kommit i fråga beräkning af annan provision eller procent, än den Notarien tillkommande för uppbörd af stamboksoch kollektsamt lasarettsmedel; för de förra beräknad, med ledning af Kongl. Brefvet den 17 Mars 1760, till 6 procent, och för de sednare, i stöd af Kongl. Brefvet den 7 Juli 175.5, till 3 procent. Att denna provision icke bör anses för hög, i anseende till hvarjehanda besvär, som åtfölja uppbörden af nämde medel, är Dom-Kapitlets öfvertygelse, Besparda pastoralier af vakanta Pastorater uppbäras och redovisas af Hector Gymnasii , utan beräkning af provision. Carlstads Stifts Konsistor» underdåniga Utlåtande. Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts, den 12 innevarande månad gifna, Nådiga befallning, får Dom-Kapitlet öfver hvad Rikets Ständers Revisorer, i sin Berättelse om den sistlidet år förrättade Stats-Revision, anfört och framställt, angående uppbördsoch re - — 365 redo visningsprovisioners "beräknande vid Konsistorierna och Direktionen öfver Stockholms Stads Und-erv-isnings-verk, afgifva följande underdåniga tillåtande, i hvad frågan rörer Konsistorierna. Hvad först angår skälen för uppbördsoch redovisningsprovisions beräknande, anser Dom-Kapitlet vara alldeles obestridligt, att Konsistoriernas Notarier, med de, i oell för sig sjelfva, helt oell hållet otillräckliga löner på stat af omkring 3o T:r spanmål, de för närvarande vid sina mödosamma och ansvarsfulla sysslor åtnjuta, ingalunda kunna, titan särskilt arfvode, åläggas uppbörd, förvaltning och redovisning af medel. Om således de skola fortfara, såsom hittills skett och hvilket visat sig ledande till enskilt och allmän nytta, att hafva befattning med medels uppbörd, vård och redovisning; så är Dom-Kapitlets underdåniga tanke, att de derför också måste erhålla särskilt arfvode.
I den mening hvaruti LagUtsk. denna gäng nyttjat uttrycket tillbakaverkande kraft, skulle detsamma kunna tillämpas nästan på hvarje författning, som förändrande ingriper uti förhanden varande förhållanden. Man har t. ex. haft en lag om storskifte och den som blifvit ägare lill en egendom, som undergått sådant skifte har, i förlitande till den i förordmn intagna försäkran om orubblighet deraf, ansett sig förvissad att hans egendom icke skulle undergå några vidare förändringar. Men så har kommit ut en förordn. om laga skifte, fastställande andra grunder för jords delning; månne det fallit någon in att ifrågasätta att icke den nya lagen skulle utan inskränkning vinna tillämpning, eller månne protester häremot vunnit gehör. Jag upprepar följaktligen, då giftorätten efter 1734 års lag icke bestämdes af de förhållanden, hvilka emellan makar agde rum vid äktenskapets ingående, utan efter de förhållanden, som existerade vid äktenskapets upplösning, så lära ej eller dc stadgar, som sednast blifvit antagne rörande giftorätten, kunna anses hafva tillbakaverkande kraft; och härmed faller, för att nyttja Utsk:s ord, den grund, på hvilken invändningen om den tillbakaverkande kraften är byggd. Detta om sjelfva rättsgrunden för förslaget. Hvad åter beträffar den politiska nyttan deraf, sä skulle jag tro äfven den kunna 3G0 Den 9 Februari f. m. med största skäl sättas i fråga. Den brytning i familje-förhåilandena, sorn blifvit en följd af 1845 års författning och ännu våldsamt kännes i åtskilliga delar af landet, skulle jag tro det icke vara politiskt klokt att söka underhålla och fortplanta så länge, som möjligt. Genom en sådan lag som den nu föreslagna skulle, så länge ännu något hjonelag finnas qvar af dem som varit byggda före d. 14 Sept. 1845, hugkomsten af förändringen bibehållas lefvande och minnet deraf söndrande qvarstå. Afven af detta skäl skulle jag för min del önskat att förslaget icke hade blifvit väckt. Vidare har förslaget det emot sig, att det ej är upphöjdt öfver allt sken af egennytta.
(Forts, och slut.) När ett samtal skall kopplas af, behöfver telefonfröken också en smula tid på s g. Hon har då att tvänne gånger räcka ut handen — ofta i hvarandra motsatta riktningar — för att draga ur två stycken proppar. Nu har ni nyss kallas hr Y. till sammanträde och skall också säga till herrar Z .. Å-, Ä-, Ö., m. fl. och ni har förfärligt hrådtom. — &gt;ÄU revoir, käre Y. » Ni knäpper till på telefonklykan, och samtigt vrider ni induktorsvefven möjligast minsta stycke framåt. På stationen höres blott en liten knäpp i afringningsklaffen, och telefonfröken, som just håller på att taga emot » en beställning » ä samtal, hinner nätt och jämnt tänka: » tro, om det skulle vara afringning », då en lång » stilig » signa! öfvertygar henne om att så varit meningen. Ni, hr X., kommer tillbaka till hr Y. och — » nu har den där gamla hexan på station inte kopplat af, » ja, så låter det, men gaf ni henne lid att koppla af? Jag frågar bara det. En liten otålig fröken X. bjuder pr telefon nå- gra väninnor till sig på kafferep — hon har naturligtvis också » rysligt brådtom » och har icke tid att ge en ordentlig afringning, icke heller att göra minsta uppehåll mellan afoch påringning, kommer alltså tillbaka till sin goda vän, som hon nyss bjudit, och: » Åh, kära du, nu har fröken på station inte kopplat af. » — Nej, min bästa hr X. och ni också, min lilla fröken! På stationen finnas många afringningsklaffar och icke alla kunna vara lika justerade. Några klaffar ha därför » större motstånd », andra » mindre ». För att afringning må ordentligt höras på stationen, för att undvika att komma tillbaka till den person, man nyss talat med, och ännu ett, hvilket borde vara en glädje för goda hjärtan — för att slippa harmas på den lilla telefonfrö- ken, för alla dessa orsakers skull bör man,litet ge akt på sina ringningar. Vid afringning bör man sålunda kraftigt och hastigt kringvrida induktorsvefven minst ett hvarf, om man talat pä en kort ledning, men två å tre hvarf, när ledningen är läng.
När Marianne kom fram till honom, kastade han båda armarne om hennes hals, och med rösten halfqväfd mot hennes kappa hviskade han: »Marianne ... Marianne ... var snäll emot Börje!» Med den upprörda sinnesstämningens lätthet att slå öfver från en ytterlighet till en annan, föll Marianne direkte ur tårarne och i skratt. »Hvad sade han?» frågade Walter, som åter var lugn och beherskad. Marianne torkade sina ögon medan hysteriska snyftningar ville blanda sig i hennes nervösa munterhet. Hon måste bita i sin näsduk för att få makt med sin skrattparoxysm. »Jo, det är något som Hacke och jag ämna hålla för oss sjelfva», svarade hon sedan med en godmodig blick på yngste bror, hvars hand hon kramade till afsked. Att kyssas var omöjligt: hans ansigte var alldeles öfversköljdt af tårar. »Det är väl hög tid?» sade Marianne till Börje, som med ytterrocken tillknäppt, och synbarligen en smula orolig, stod och väntade derute. »Det är det allt.» Man begaf sig skyndsamt till de väntande vagnarne. En stor del af gästerna följde med som eskort till stationen. Här blef det ännu en kort afskedsscen, och så voro ändtligen man och hustru allena, på väg till sitt hem. Det fans ingen mer än de i kupén, en torr obehaglig luft omgaf dem, och lampans vacklande sken belyste otydligt deras drag. Marianne satt med hufvudet lutadt mot Börjes axel. Ingen hade lust att tala. När de stego ur vid hemstationen, gaf Börje sig till att ruska på sig och stampa, som om han riktigt eftertryckligt behöft känna fast mark under sina fötter. »Seså, Marianne», sade han med lättnad, »nu äro vi snart hemma. Han tog henne om axlarne och förde henne in i väntsalen. Innan tåget satts i gång hade han sjelf burit ut hennes koffert, och så sutto de på vagnen. Börje trygg och belåten, allt nöjdare ju närmare de kommo hans hem. Marianne med en kylande förnimmelse af öfvergifvenhet. Det var en sådan ruskig qväll, med blåst som strök genom merg och ben. »Fryser, du Marianne?»
Majtt i underdånighet anmäla deras öfwertygclfe, att denna handelsfrihets missbruk betydligen skulle afhjelpas, vM Kongl. CommerceCollegii Kungörelse af den 8 Mars izsz med de wid sista Lagtima Riksdag förestagne tillägg, af wederbörande under strängaste answar hanöhafwas, om Städerne Borås och Ulricehamns handlande Borgerskap olades enahanda risque och answar i händelse af missbruk wid »lösningen af GaMjiihandeln, * * 2404 Den 8 Augusti. som Allmogen genom samma Kungörelse är älagd, samt böterna icke allenast till dubbelt förhöjas, utan äfwen i allmänt arbete, åtminstone för andra eller tredje resan föröfwade brott deremot, förwandlaS, som berörde Kongl. Commerce,Collegii Kungörelse föreskrifwer, samt om inga Borås ever Ulricehamns Borgare fä ä annan ort bygga, bo och tillika drif, wa någon handel, utan wid BurstapetS erhållande, »vid delsammas förlust genast maga inflytta och bo i Vefla Släder. Riksens Ständer anhälla deflutom i underdånighet det Eder Kongl. Mahl läcktes ytterligare genom Police-Författningar förebygga all oordning och miflbruk i denna Handelswäg, och sedan Landt-Tullarne upphört, lara vfwanberörde Författning i den del, som angar »vahrornas färtullning m. m. undergå den rättelse och förändring, som Eder Kongl. Maj:t i Näder pröfwar nödig. Riksens Ständer framhärda rc.
Redan, nu,: utan att afgift erlägges, existerar dock detta uppehåll, ty förpassningen med s.. k. tillverkningsbeviset måste vid Tullkammaren uppvisas, och jag öfverlemnar till en hvar att sjelf bedöma, huru lång tid som skulle erfordras, • för alt sedermera erlägga den föreslagna afgiften. Någon stor personal för denna afgifts emottagande och redovisande synes mig ej behöfva ifrågakomma, ty om en. Uppbördsman funnes vid hvarje Tullkammare, på det behöflig control å uppbörden matte ega, rum, är detta ock allt, hvad som härvid erfordras. Af ailä dessa bifall till Friherre Spren^tportens motion, dock under det vilkor , alt : Stockholms Siad, för att komma i åtnjutande af den med motionen, alseddä fördelen, afsäger sig rättigheten eller förb judes, att. inom dess. Tullar tillverka: bränvin. Bevillning^- Uisloltets Betanlahde N:o /f. II Af Herr Friherre H. A. Hamilton: Emot det nu af Höglofl. Utskottet fattade beslut får jag vördsamt anmäla min reservation, på den grund att jag ej kan annat än gilla Herr Friherre Sprengtporten.1; motion, både lill sitt ändamål och i synnerhet lill sill medel. Vi skulle härigenom utan Statsverkets serskilda betungande erhålla medel till uppförande och vidmaglhållande af de byggnader inom Hufvudstaden, sorn, då antingen deras byggande eller deras reparation af R. St. en gång pröfvas oundviklige, nödvändigt annars måste af Staten bekostas. Jag nämner dervid i första rummet ett Nalional-Museum, såsom af det mest trängande behofvet påkalladt, om vi än ej vidare vilja förtjena den förebråelse, att vi ej ens magta anskaffa förvaringsrum åt de Bok-, Konstoch Anliqvitets-skatler, sorn våra Förfäder med ädel frikostighet samlat, anseende dem sorn ett mägligt medel till bildningens förkofran och bibehållande. Nybyggnaden af Stockholms sluss är ett rent af riksgagneligt företag, och för hela Rikets liaudelscommunieation nästan oumbärligt.
Flan har nemi. försvarat Utsk:s skäl för bibehållande af tackjernstionden och åberopat det förhållande, att produktionen sedan år 1855 betydligt stigit, och deraf dragit den slutsats, att tillåtelsen till export af tackjern vore dertill orsaken. Härvid bör dock ihågkommas. att denna export blef d. 19 Dec. nämnda år först medgifven. Således under de sista dagarne af det året. Orsaken till den ökade produktionen är helt enkelt den, att under åren 1853 och 1854 var stark torka, som förorsakade vattenbrist, hvilken åter hade till följd, att tackjernstillverkningen minskades mot hvad den förr upgick till. Då under år 1855 nederbörd inträffade, funnos rudimaterier af kol och malm för 2:ne år och detta var orsaken, att produktionen det året ökades så be - 11 Den 1 M > r > I. m. tydligt. Hr Bildt liar äfven sagt, att en skatt icke kan borttagas med mindre än att den öfverflyttas på andra. Detta kan vara sant, såvida skattens borttagande föranleder ökad bevilln.; men så är icke förhållandet i förevaride fall. Af de beräkningar, som åtföljt K. M:s Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, hafva vi oss nogsamt bekant, att vid denna Riksdag något sådant icke kan komma i fråga. Dessutom tager jag för gifvet, att, innan K. M. föreslår borttagandet af en grundskatt, Han noga beräknat allt, och jag anser det representationen bör mottaga det K. Börslaget med öppna händer. Huruvida åter det kan vara ändamålsenligt att bifalla K. M:s Propos. eller att återremittera Betänk., lemnar jag derhän. Likväl skulle jag tro, att i fråga om Hammarskatten, hvilken är mera utredd och mindre beroende af beslut, sorn under Riksdagens lopp möjligen kunna komma att fattas, man bör bifalla K. M:s Propos., hvaremot jag anser frågan om tackjernstionden böra återremitteras, synnerligast som Utsk. afstyrkt Riksdagsmannen J.