Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke motsätta mig en åter - Den 29 Maj. 173 remiss, om R. o. Ad. en sådan besluter, men jag kan likväl icke godkänna Hr von Hartmansdorffs anförda skäl, att derföre, attén del hemman äro befriade från kyrkobyggnad, de äfven skola tillgodonjuta denna befrielse i fråga om skolbyggnad m. m. Författningen, ang:de folkskolor var icke utfärdad, då dessa hemman erhöllo befrielse från kyrkobyggnad, utan har i sednare tider tillkommit och sålunda ser jag icke något hinder möta för bifall till Utsk:s förslag. För öfrigt finner jag, att ett tillägg är behöfligt uti Utsk:s utlåt, hvarest förekommer följande uttryck: ”i mån af innehafvande hemman eller annan visst taxeringsvärde åsatt, lägenhet, utan undanlag”. Här nämnas hemman och lägenheter, men i slutet af Utsk:s tillstyrkande förekommer endast hemman. Jag skulle derföre tro, alt, för vinnande af tydlighet, bör i slutmeningen, i st. f. endast hemman tillsättas hemman och lägenheter. Med detta tillägg anhåller jag om bifall till betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om riksdagen icke så långt fortskridit, skulle jag, i likhet med Hr von Hartmansdorff, yrka återremiss af denna punkt i Ulsk:s betänk.; men då något i formen icke hindrar R. o. Ad., att fatta sitt beslut med ändring af Utsk:s utlåt, och raan derigenom vinner en ganska dyrbar tid, har jag, i öfrigt instämmande i Hr Ribbings anmärkn., ansett mig böra hemställa, att R. o. Ad. måtte fatta ett beslut, i hufvudsaken öfverensstämmande med Utsk:s betänk., men i ordalagen afvikande derifrån, eller att R.
Erik. Anfäkta och förbanna sådant! Sven. B o n dfolket närmar sig åt förgrunden) FEMTE SCENEN. DE FÖRRA. ANNA. Hur sk all jag förstå detta? Sven, ni vill tving a er son till giftermål Tvinga? Brukspatronen. Sven. Herr Patron, bed för oss hos far och mor vi kan inte lefva utan hvarandra Tig, pojke! Och du , Anna, bort härifrån! Du har Sven. Erik. 54 med knep och konster lockat vår son, för att få bli hans hustru Stilla dej , Sven; det g år inte an i herrskapets närv aro , att Tyst du , j ag vet hvad jag gör. ( T i l l A n n a ) Du byting , f attig, eländig och oduglig, tänker lu re dej te min son! Nej , tack vackert! Gå din väg på stunn! Bort! För Guds skull, förlåt, förlåt! Jag rår inte för (Hon brister i gråt) Lisa. Sven. Anna. Nej, det g år för lång t, min far! Jag h ar lydt och aktat er i det l ängsta; men, hända hvad som hända vill, nu tänker jag råda för mej sjelf. Kom, Anna! Vi ska v äl sl å oss ut på något sätt; kom, kom härifrån! Inte ur fläcken, pojke, säjer jag! Åh, jag k an bli ursinnig! Nu vill jag blanda mitt ord med i laget, Sven. Ni är o rimlig; det är syndigt af en far, att så behandla sin son. Om ni har någon aktning för mig, s å låter ni min fö rbön för de s tackars barnen g älla. Ursäkt' mej , herr Patron. Här är det jag , som rår. Saken är oppgjord mellan Ola i Gyllby och mej och ska inte ändres för bare ett inf all åf den i llistige Sven. Brukspatronen. Sven. Erik. Envises h an och vill ha Anna, så tar jag min hand ifrå honom, och hur pass han se'n kan försörje sej med e hustru, som inte har en ski lling, det begriper Patro n lätt. Är det endast Annas f attigdom, som hindrar, s å kan jag hjelpa saken.
Mig förefaller som alla betänkligheter skulle blifva undanrödja genom ett sådant förslag som det Frih. Raab nu afgifvit. Något hinder för verkställigheten af Frih. Raabs förslag linnes verkeligen icke, ifall det ulsältes i 4:de mom. alt valet vid första riksdagen skall ske så och så, men alt ingen ändring må ega rum ulan Riksnämndens bifall. Då har man före - l)yggt alla vådliga förändringar, utan alt de öfriga Stånden utöfva eli inflytande genom Riksnämndens enkla majoritet, hvarföre jag på så sätt är färdig att biträda Frih. Raabs förslag. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att, på sätt han redan vid början af denna öfverläggning framställ, Frih. Raab hade såsom förslag lill R. o. Ad:s gemensamma tanke yrkat, att i sista moni. af 12, 13, 14 och 15 §§ Riksd.Ordn. mätte tilläggas orden ”och Riksnåmnden.” Omkring detta förslag hade ofverläggningen fortgått, men slutligen hade nu Frih. Raab afgifvit det förslag, ”att den valordning som Ståudet upgjort och Konungen gillat ej må förändras utan Ståndets och Riksnämndens sammanstämmande beslut och Konungens bifall.” H. Ex. Auge förklara alt sedan ett förslag blifvit afgifvit och af honom hos R. o. Ad. framstäldl till öfverläggning, utan att man emot denna framställning haft något att anmärka, H. Ex. ansåge sig icke tillkomma att, i st. f. detta förslag, framställa ett annat ulan att R. o. Ad. beha gade derom annorlunda besluta. H. Ex. trodde sig derföre böra hemställa om icke R. o. Ad. ansåge propos. böra framställas å det förslag Frih. Raab först afgifvit. Frih. Palmstjerna: Jag vill påminna mig all R. o. Ad. beslutat alt sedan alla förslag lill gemensamma tankar voro afgifna, företaga det ena förslaget efter det andra lill pröfning och alt icke några flera förslag lill sådana tankar kunde komma under pröfning. Det af Frih.
Uti särskild nådig Proposition af den 27 Oktober nästlidna år (N:o 16), har Kongl. Maj:t äskat, att Kapiten-löjtnanten vid Kongl. Maj:ts Flotta Clas Olof Lorentz Rudbecks enka, Magdalena, född Rudbeck, måtte å Allmänna Indraguingsstaten tilläggas en årlig pension af 500 Riksdaler Riksmynt att, så länge hon lefver ogift, af henne åtnjutas. Af den nådiga Propositionen inhemtas, att Kapiten-löjtuanten Rudbeck, hvilken den 9 Maj 1865 erhållit nådig befallning att biträda vid fortsättande af de utaf komitéen för undersökning af undervattensminor påbörjade försöken för omförmälda vigtiga försvarsmedels fullkomnande, under förberedelserna till ett försök uti uppgifna syfte den 15 derpå följande Augusti, dervid explosion skedde, tillsatt lifvet vid 39 års ålder, efterlcmnande enkan med tvenne späda barn; men oaktadt de angående Kapiten-löjtnanten Rudbecks tjenstgöring meddelade fördelaktiga vitsord samt de upprörande omständigheter, under hvilka hans död inträffat, har Utskottet likväl, enär, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kapiten-löjtnanten Rudbecks enka befinner sig i den ekonomiska ställning, att hon icke kan anses vara af understöd från Statens sida i behof, funnit sig böra hemställa, att förevarande nådiga framställning icke måtte af Rikets O o Ständer bifallas. 22:o. Enär Kanslisten, vice Häradshöfdingen Otto Fredrik Ulff, hvilken i egenskap af kanslist vid Kommers-kollegii afdelning för bergsärenden tillika bestrider notariegöromålen vid nämnda afdelning, men sådant oaktadt icke åtnjuter annan lön än den med kanslisttjensten förenade af 1,000 R:dr, till följd af expeditionslösens indragande till Statsverket fått vidkännas en minskning i inkomst af 300 R:dr, har Kongl.
Under-officer borde hvardera erhålla en matportion in natura om dagen och kostnaden derför i staten beräknas efter samma grund, som för betjeningen, samt att de af Kongl. Maj:t särskildt beviljade och nu utgående tvänne arfvode» af 150 R:dr hvardera, det ena för de månadlliga Räkenskapernes granskning och det andra för den hos Direktionen antagne Vaktmästare, äfven borde å stat uppföras. Utskottet, som genomgått den föreslagna Aflönings-staten (se den ofvannämnda betänkande bilagda ta-b. litt. M. m.), har icke funnit något att erinra vid der uppförda tillökningar, hvadan deras beviljande tillslyrkes. I sammanhang med aflönings-frågan har Utskottet lill behandling förehaft tvänne från Borgareoch Bonde-stånden till Utskottet remitterade motioner, den ena af Herr Berglund och den andra af Riksdagsfullmäktige» Sven Erson från Kopparbergs län, hvilka, med anledning deraf, att den af Kongl. Maj:t föreslagna stat för Garnisons-sjukhuset icke upplager någon aflöning för den derstädes anställde prestman, och då denne för skötande af den andeliga vården om de sjuke ej erhölle annan vedergällning än bostad jemte två famnar ved och 2 L:pd talgljus årligen, samt det biträde vid tjenstgöringen, som kunde påräknas från Garnisons-församlingarnes prester, hufvudsakligen inskränkte sig till prcdiko-skyldigheten vid sjukhuset, hvilken de sednare ensamt ålåge, föresfagit, att, såsom aflöning åt en särskild prestman på stället, ett lämpligt arfvode måtte å sjukhusets stat uppföras, hvars belopp af den förre motionären ansetts böra bestämmas till 500 R:dr R:mt.
Då nu sådane verkligen inträffar, hvilket man borde förutse, då Staten beviljat oktroy, så synes det mig icke vara rätt att då genast passa på och lägga en högre skatt på ett sådant företag. Sjelfva beloppet af beskattningen är en obetydlighet, jag erkänner det; men om man antager som princip, att man skall beskatta vinsten, och det i mån af den risk man är underkastad, så skulle denna grundsats kunna föras ganska långt. Jag anhåller att få förena mig med Gr. af Ugglas. Hr Mannerskantz: Den förste talare, som yttrade sig i denna fråga, framställde den sats, att bevillning på privatbanker är grundad på godtycke och icke på rättvisa. Häremot hafva åtskilliga talare upträdt för att bevisa rättvisan af denna beskattning; men för att riktigt kunna göra detta, måste de säga, huru hög skatten bör vara, för att vara rättvis, ty eljest kan man lika gerna bestämma den till 30, 40 eller 50 proc. Det är icke den bevillning som blifvit privatbankerne påförd, som här är det vigtigaste, utan den grundsats, att den större förmögenheten skall betala icke en proportionell högre skatt, utan en i mycket större proportion gående. Det är denna sats, som är af största våda, ty på samma sätt kan man säga, att ingen i samhället får hafva någon större förmögenhet, utan att, så snart den öfverstiger ett visst belopp, Staten då skall taga Den 28 Mars e. m. 527 öfverskottet. Godtyckligheten i en sådan sats är ögonskenlig, och det är derföre jag finner farligt att man pfdagt privatbankerne den af Utsk. till bibehållande nu föreslagna skatten. För den exceptionella ställning, hvari de befinna sig, hade Staten på något annat sätt kunnat af dem betinga sig någon motsvarande förmån, derigenom att de hafva fått previlegium på sedelutgifning; men det borde aldrig hafva skett på detta sätt genom stadgande i en förordning, som har till ändamål att pålägga alla medborgare i samhället en rättvis beskattning för att fylla bristen i Statens inkomster, ty då åstadkommes ett så förvillande begrepp som det Hr Nordenfelt här har försvarat.
Tjenstemän för deras besvär med utbetalning och redovisning'af penningar ej bör komma i fråga, emedan det är. just' för sådåne ändamål som tié innehafva sina tjenst er, — Oro likväl' /någon gratificatiön. bör tillstyrkas, anser jag det vara alltför småagtigt att vilja afpruta några Fundiadé Riksdaler' på den ej synnerligen betydliga samma Herrar Fullmägtige föreslagit.” Uli senare delén af denna reservation hafva Friherre Tersmeden ochHerrar Oxe/iufvudj G. A_, Peijron; G. saint1 Petréy T/u, sig förenat-; och af Herr af' Billbergh} J. P:, sorn anfört: ”Jag anser, det Utskott! t? genom döss nu fattade beslut, visat en ganska ringa gärd af uppmärksamhet för Fullmägtige i-Riksgäldskontoret; och hade derför önskat, att någon nedsättning uti', det. belopp/ sorn af deta blifvit föreslaget, ieke skett. S Tö'G K II O L M ,- 1835 ; hos J. A. Wil i/dex. StatsUtskottets Utlåtande N:o 419* i N:o 4*9. Ankom till Exp.-Utsk. d. 2 Mars. Utlåtande, i anledning af väckt motion om de vilkor, hvarpå Fullmägtige i Riks gälds-Cont or et ega att upptaga lån. (R. A.)
På sätt af de för åren 1863 och 1864 till Sundhets-kollegium afgifna berättelser inhemtas, hafva under det förra året 159 och under det sednare 295 personer åtnjutit kostnadsfri vård vid denna anstalt samt der begagnat, år 1863, 4,647 och år 1864, 9,438 bad; och då, enligt hvad motionären meddelat, anstaltens ekonomiska bestånd ännu är beroende af allmänt understöd, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må till understöd för omförmälda medicopneumatiska anstalt anvisa för år 1867 ett belopp af 2,000 Riksdaler, att under enahanda vilkor, som hittills, från Riksgäldskontoret utgå 122:o. Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom Serafimerordens-gillet, såsom Öfverstyrelse för hospitalen i riket, uti underdånig skrifvelse den 24 Joli nästlidet år, bland annat anfört, hurusom allmänna hospitalsf ondens inkomster visserligen genom förhöjda arrenden vid förnyadt upplåtande af hospitalshemman och lägenheter, äfvensom genom de i sednaste tid fastställda högre patient-afgifter stigit, men ingalunda i ett mot stegringen uti dess utgifter svarande förhållande, i följd hvaraf och då Ordens-gillet ansett sig böra hufvudsakligen biträda ett af General-direktören öfver hospitalen uppgjordt förslag till reglering och förbättring af hospitalsläkarnes löner, hvilka för närvarande i flera fall icke motsvarade deras trägna och ansvarsfulla befattningar, Ordens-gillet hemställt, att, för genomförande af berörda förslag, hvartill erfordrades en årlig utgift af omkring 10,000 R:dr, hospitalsfondens kreditiv, nu utgörande 80,000 R:dr årligen, måtte under nästa statsreglering få utgå med ett till 90,000 Riksdaler förhöjdt belopp; hvarefter, och derest detta af Rikets Ständer bifölles, Ordens-gijlet afvaktade nådigt förständigande att med slutligt yttrande och förslag till reglering af omförmälda löner till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma.
Ekelund blifvit anfördt, hurusom ej blott för tulloch bevaknings-tjenstemännen, utan snarare ändå mera för handlande, fabrikanter, speditörer, skeppare, formän, eller, med ett ord, alla som med varors införskrifning, mottagande, afsändning och transporterande hafva någon befattning, det här i riket vore en ganska stor olägenhet, att de stadganden och föreskrifter, som skola innebära kontroller öfver tulltaxans efterlefnad och garantera dess verkställighet, äro spridda uti en stor mängd serskilda författningar, såsom t. ex. Underrättelserna till Tulltaxan, Seglationsordningen, Förpassnings-stadgan, Stämpel-förordningen, Nederlagsoch Transito-förordningen, Tolags-förordningen, Lurendrejeri-förordningen, Tjenslgörings-reglementerna för Tulloch Lotsverkens tjenstemän o. s. v., och ändå dessutom uti en hop serskilda äldre och nyare reskripter, Kongl. Bref och General-Tullstyrelsens cirkulärer, hvarpå allt vederbörande tulloch bevaknings-tjenstemännen svårligen kunde hafva reda, långt mindre affärsmannen, den der icke hade tillfälle att egna ett serskildt studium åt hela denna vidlyftiga lagstiftning, och icke en gång kunde veta, hvarest alla källorna till densamma skola uppsökas och äro befintliga. Utaf huru stor nytta det varit och dagligen är för de trafikerande, att alla de serskilda närmare bestämmelser och förklaringar, som angå sjelfva tulltaxan, blifvit sammanfattade och jemte denna utgifna i den så kallade Tullboken, vore allmänt bekant $ men föga ringare, utan snarare långt större nytta skulle säkerligen åstadkommas, om alla stadganden och bestämmelser, hvilka angå kontroller öfver taxans efterlefnad och verkställighet, och som, på sätt nämndt vore, äro spridda uti en stor mängd författningar och re Bih. till R. St. Brot. 1850 & 1851. 5 Sami. 1 Afd. 15 Haft. 1 2 UteilkiiiiijsUttkottMs Utlåtande, N:o 23. skripter, jemväl blefvo uti ett enda arbete, under generella rubriker, sammanfattade och utgifna.
Det är endast genom en försigtig och långsam insättning vid sådane förhållanden då Coursen håller sig under den utsättande inoch utvexlingens belopp, som den med fördel kan komma i fråga. För öfrigt hvartill skola de utbekornne Sedlarne användas? Någon skrinläggning är icke att befara sedan man försäkrat sitt Capital. Det har af Utskotten sjelfve blifvit medgifvit, att bulvudgrunden till den förevarande penningeförlägenheten härrör af Sedelmyntets vacklande värde; men detta vacklande värde cär ju ej detta Capital mera underkastadt. Man har vidare fruktat menliga följder för vir Vexelcours och att vexelvingleri skulle kunna uppstå, örn man lemnade Köpmännen tillfälle att insätta sitt. ägande Silfver i Banken , att de genom erhållande BancoSedlarne ytterligare skulle sättas i tillfälle att inköpa nya Vexlar och än ytterligare uppjaga couri sen; men jag våger hemställa, blifver.ej härigenom der Silfver han intager för de sålunda köpte Vcxlame sä mycket dyrare och en så-r Den 15 Julii e. ni'. 3U dan transaction endast ledande till förlust. En Silfvertillgång inom landet, sorn är disponibel, är ju rätta motvigten emot en stigande cours likasom silfverköp och insättning, är den sanna och rätta motvigten om Vexelcoursen vill decimera, Är handelsvågen till vår fördel blif* ver det en möjlighet för Köpmannen, att ifrån utrikes ort intaga Silfver, det i Banken insätta och utfå nya BancoSedlar, hvarigenom RörelseCapitalet i nyttig väg blifver ökadt, erne. dan det i Banken har full valuts och representerar en verklig product lika som om vår handel blir oförnionlig skall denna åtgärd leda att jämna Coursen och motverka all onaturlig fluctuation. Skiljande mig i denna väsenteliga del ifrån Utskottens Förslag vågar jag vördsamt tillstyrka återremiss af detta Be* tänkande. Bilagor till PleniProtocollet för elen 19 Julli, förmiddagen. Herr af Klint berg, Carli Af sjukdoms förfall* hindrad, stt, efter »lin önskan bivista Högloft.
S. D. Med Högloft R.dderskapets och Adelns den irsta innewarande manad genom Protokolls, Utdrag fattade B fluk, har Bonde-Srändek sig förenadt, angående underdånig ansökan hos Kongl. Majrt om nödig anstalltS »vidtagande, sa att de bland Allmänheten utfpridde Allmanachor mage indragas, hwift ka för nästa är utkommit, och hmaruti det fordna HO Den z Januarli. Konunga-Huset är infördk. — Detta skulle genom Prokvc^lis - Utdrag ds öfrige Respecciwe Stunden wördjamc och wänjigm tiukannagifwas. klt supra. Lx kroiocollo 8. L. DrrgZr6b. S. D. BondeStåndet har bifallit Consti tutjonS-Utskoltktö den 22-.d)e sistfedne November gifne Betänkande, rörande Herr ^otr-in ^3nn6!iiLM8 förslag tili Instruktion för Tryckfrihets - Commiceen; och skulle de öfrige Respectiwe Stånden wördsamt och wänstgen härom underrättas. supra. Lx krotocollo. 8. T. IrLZLmK. S. D. Sedan Bonde-Standek, genom Pro tocolls, Utdrag den 21 sistledne Nowembcr fran StatStstskottet erhållit underrättelse om förhällandec med Utjords Zsbo, afgift för obebyggde Utjordar; sä har Ståndet funnit någon widare åtgärd i denna sak ic ke äga rum, i anledning af Rikdagsmannen ^näers ^c>3ck>im8ion8 i detta ämne afgifne Memorial; hwar, om de öfrige Respecriws Standen wördsamt och »vänligen skulle underrättas. tuprs. Lx ?rotc>collo^ 8. L. Irägsrök.
Om Mantals-penningarne dä de först inför, bcS kunde anses sammanlagde med de öfrige utskylder för en i sin mohn icke obetydelig beskattning för hwar, je individa, sä blifver likwäl förhällandet helt annorlunda nu efter ett förändradt mynt^ch waruwärde, I jämförelse med alle öfrige utskylder som mera följa tiden och förändrade omständigheter ät, kan icke nekas akt ju deras belopp är af föga betydenhet, och pä ingen annan ränka eller utskyld kan förhöjning blifwa mindre känbar än pä dem. Stats - Utskottet harder, före trott att det säledes kunde wid dem framför andra af Kronans inkomster fästa sin uppmärksamhet. Men som wid alla beskattningar, det alltid warit, bordt och bör blifwa en grundregel, att den fattigare mä njuta en lindring, som hans medellösa och behöfwande tillständ kräfwer, och att fördelningen af Sta, Den 16 ÖctSber. 428S Statens bördor sä lämpas, att dc sä widt möjeligt är^ falla lika' pä hwarje Medborgare i jämförelse med hans xier eller mindre förmögenhet , och wälftänd sä har Ståts-Utskottet wid detta tillfälle icke'eller afwikit ifrän en sä allmänt godkänd grundsatts, dä SlarsUtskottet endast trott sig böra fbreflä förhöjning af, dem som betala högsta afgiftcn. Med hivad 1693 ärs MantalsCommiharie - JnstruckioM innehäller, ulgä nu Mantalspcnningarne till olika belopp, dels med tolf och ätta vch dels med sex och fyra Skillingar för hwarje Mantalsskrjtwen »person.
Handklappningar dånade, man ropade »bis», man utbragte ett lefve för sångarna, och så knackade det i bålen! Vår humanistiske vän Berling, som af naturen var begåfvad med ett rundt illmarigt ansigte och små pigga ögon, stod midtför bordet med slefven i ena handen och en brinnande cigarr i den andra. Af någon okänd anledning gick han under namnet Don Juan från Hagalund, så hette nämligen hans fädernehem. Ett ändlöst jubel utbröt. Bravo. Don Juan ska hålla tal. Tyst nu! Hör på! Trängs inte så förbannadt! Tag hit, har du en tändsticka! Håll snaggan på er där borta! Don Juan har ordet. Don Juan stod stilla och sög med blygsamt nedslagna ögon på sin cigarr, medan han väntade, att bullret skulle lägga sig. Det syntes, att han var en van talare och på förhand säker om sin succés. – Gamla prissar, började han slutligen med ogenerad, litet sluddrig röst. Eller kanske jag hällre bör säga Ravaillaccar eller festhudikar eller hedersmeloner eller – för att tala i den högre stilen: herr kurator, mina landsmän. Stormande skrattsalvor, under hvilka talaren begagnade tillfället och sög på cigarren. – Jag är både smickrad och rörd af det vältaliga oväsen, hvarmed herrarne behaga hedra mitt ringa uppträdande. Det har så att säga gjort, att jag känner mig enkel (kort skratt, hvilket hejdades som på kommando). Men jag tänker inte säga något märkvärdigt, ingenting, som kan bevaras i häfdernas murkna skräpkammare eller lysande gallerier. Jag vill bara nämna om en sak, som är oss alla välbekant, och som säkert är egnad att anslå de ömmaste strängarna i alla känslofulla hjärtan. M. h. det fins tillfällen i det mänskliga lifvet, när man tycker sig behöfva något (stilla, fnittrande jubel), när man går och letar efter något i sin så att säga själ, som man, med ett ord – inte finner. Man tröttnar att sitta på sin ensamma kammare, man går ut och drifver, och man känner sig med ett ord litet stäld.
I sammanhang med hvad motionären sålunda föreslagit, har han derjemte anfört: att det virke, som, enligt fastställd hushållningsplan, årligen upphögges å ifrågavarande krono-parker, försåldes å auktion, hvilken alltid förrättades inom Elfsborgs län å det ställe, som Konungens befallningshafvande derstädes bestämde; att vid denna auktion plägade inställa sig en mängd spekulanter från närmare och fjermare orter, hvarigenom en sådan täflan egde rum, att priset å skogsalstren uppstegrades understundom tredubbelt öfver deras värde; att, vid sådant förhållande, allmogen och synnerligen torpare samt mindre bemedlade personer icke kunde på ärligt sätt förskaffa sig erforderlig vedbrand, utan nödgades, för erhållande deraf, föröfva skogsåverkan, samt att de för dylik förbrytelse tilltalade sällan egde tillgång till erläggande af dem ådömda böter, hvilka de alltså måste i länsfängelse aftjena, hvarigenom kronan tillskyndades en icke ringa förlust. Som den af motionären till förmån för Åse häradsboer föreslagna utsynings-rätt skulle, om den bifölles, dels rubba det, i öfverensstämmelse med gällande föreskrifter, följda hushållningssätt å krono-parkerna Hunneoch Halleberg, dels ock lägga band på den fria täflan, som bör ega rum vid en offentlig försäljning af de skogsprodukter, hvilka från merbesagde krono-parker årligen afyttras, anser Utskottet Carl Tholssons förevarande framställning icke böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Ank. till Exp. Utsk. den 1 April, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vacht motion, angående Salpeter-hjelp ens utgörande efter kronovärdi inom Jönköpings och Kronobergs län. (1. A.) Från hederv.