Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afslag å Utskottets hemställan beslöt Ståndet, att Rikets Ständer till byggande af en för lokomotiv afsedd jernväg mellan Lidköping och Håkantorps station af lika spårvidd med Uddevalla—Wenersborg—Herrljunga-jernvägen, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Majoren C. Adelsköld upprättade förslag, bevilja ett låneunderstöd af 398,000 R:dr R.mt, att till det för arbetets utförande redan bildade bolag utbetalas med 299,000 R:dr under år 1867 och med lika belopp eller 299,000 R:dr under år 1868, under enahanda vilkor och förbindelser, hvarunder Uddevalla — Wenersborg—Herrljunga-jernvägen vunnit Statens understöd, dock med den förändring, att arbetet å jernvägen bör vara påbörjadt före den 1 Maj 1867. 11, 12, 13 och 14 punkterna. Biföllos. Den 18 Maj. Frän Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Memorialer: M 83, i anledning af erhållna återremisser å tvänne i Memorialet M 69 föreslagna voteringspropositioner. Med frånträdande af förut fattadt beslut, godkände Ridderskapet och Adeln den i 1 punkten framställda voteringspropositionen; och biel' Utskottets i 2 punkten afgifna förslag till voteringsproposition jemväl gilladt. M 84, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om godtgörande af kostnader vid laga skifte å boställe. Återremitterades. 312 Prol.-Utdrag den 18 Maj 1866. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets Memorialer: M 21, med förslag till en voteringsproposition. Godkändes. JV2 25, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet M 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de artiklarne af Banko-reglementet.
Ropades allmänt ja, men Grefwe ve la 6ar<v'e förklarade, at da han ej wille lägga hinder i wägen för et beflut, som han säg wara Ridderstapets och Adelns allmänna tanka, wille han allenast til?rotoco!!er reservera sig, at han detsamma bifallit endast för de fall, da Kronan funne någon för lågt mxenä, men at han för motsätta fall, ansett detsamma för origtigt. F therre Ltiernsteät önskade ak Friherre l^llinnerbejms Förslag mätte blifwa antagit; men Herr Land t marskalken och Högloft. Ridderstapet och Adeln förklarade fragan för afgjord, hwarester bestöts at alla de i Förslaget infordrade /.rui^r och uttryck, som af det nu förändrade Stadgandet berodde, skulle andras, och efter det nya Förstagec rättas derefter, och pa af Grefwe Ve I» 6gr6is gifwen anledning, bestörs, ar alla Handlingar rörande vLxerin^sr, hwilka fran en ort til en annan stola fortstaffas, genom Krono-Betjeningens försorg med fribrefsbok böra försändas. Fortsattes uplysningen af Utskottets Förstag til slutet, hwilket gillades. Herr Den 9 Mars. e. m. 527 Herr Grefwe» och Landtmarskalken anmälte, at i det betänkande, som arföljde Utskottets Förflag til en Bewillnings-Förordning, more satt i fraga, huru förfaras borde, i fall emot förmodan, efter de nya nu fastställde Bewillningsgrunderna, Summan lil stt rätta belopp ej stulle mga. Herr Landtmarskalken lat uplasa ur Betänkandet der stycke, som rörde detta amne, hwarefter Herr Landtmarskalken tilkännagaf, at PrästeSkandet updragir at Fullmägtige i Languen och Riksgälds-at sedan fullständiga underrättelser blifwit inhamcade om beloppet af den inflmue Bewillningen, efter den nu fastställda kroxyition, densamma höja eller sänka, til den af Riksens Ständer fastställda Bewillnings-Summa.
Om man ock kan ega den förhoppning, ali ett dylikt behof icke skal) inträffa, fordras likväl således, alt berörde Obligationer skola vara af den beskaffenhet, att de äro lätt afsältlige; men i afseende å dem, som för närvarande äro utgifna, möter härvid den svårighet, att de äro ställde å nog stor summa, nemligen 10,000 R:dr Banco, oell alt årliga afhelalningen icke verksläiies genom inlösen af vissa Obligationer, utan med 2 procenta hvarje Obligation, hvilket säkerligen ingen enskild person vill underkasta >ig, utom det alt den olägenhet deraf uppkommer, att Obligationerne vid hvarje afbetalning skola uti Riksgälds-Contoret företes, hvarigenom deras afsättning utom hufvudstaden betydligt försvåras. Följden häraf skulle derför lätt kunna blifva, att, om behofvet påkallade dessa obligationers användande, fulla nominella beloppet icke kunde för dem erhållas, hvadan förlust för Banken uppkome; och Utskotten finna derför åtgärder för afböjandet deraf, på sätt motionären yrkat, vara af behof påkallade och böra vidtagas samt att någon betänklighet deremot så mycket mindre bör möta, suna dernier! ingalunda a Ises, att de under andra föi hållanden, än hittills varit föreskrifvet, skola ifrån Banken utlemnas och göras löpande, utan endast att, om en dylik åtgärd, i enlighet med gällande föreskrifter, finnes nödig, deras användande, utan uppoffring, må i möjligaste målto underlättas. På grund häraf arne Utskotten sig böra hemställa, atl för det belopp af Tre Millioner Åttahundrade Sjuttiotvå Tusende Riksdaler Banco, som vid sistlidet års slut åter - 8 Stats och Banco-Vtskoiiens Utlåtande, K:o 133. s!od af Statsverkets nu ifrågavarande skuld lill Rikets Ständers Bank, må, i utbyte mot förut aflemnade förbindelser, af Herrar Fullmägtige uti Riksgälds-Conloret utfärdas nya Obligationer, hvardera a Fyra Tusende Riksdaler Banco, enligt Formul.
I enlighet med nu uttalade åsigter har nödig rättelse blifvitiakttagen i de §§ af Rikets Ständers förslag, sorn motsvara 1, 2, 9, 12 och 11 §§ i E. K. Ma.j:ts förslag. Till 3 § hafva Rikets Ständer från § 5 uppflyttat dess 4 morn., angående mjölkändo af annans ko, m. m. Den vigtigaste följden häraf blifver, att jemväl för dessa brott snatteribot skulle kunna ega rum, — en straffmildring, som torde vara af brottens natur betingad. 6, 7 och 8 §§ af E. K. Maj:ts förslag hafva Rikets Ständer ansett kunna sammanföras till en enda med en gemensam straffbestämmelse, hvars maximum funnits lämpligen kunna sättas något lägre än maximum i 8 § af E. K. Maj:ts förslag. Den i berörda förslag gjorda gradation af ifrågavarande försvårande qvalifikafioner vid stöld, synes nemligen icke kunna på en fullt giltig teoretisk grund försvaras, och den bidrager att göra kapitlet inveckladt. — Äfven den ordning, hvari de uppräknade qvalifikationerna förekomma, hafva Rikets Ständer något förändrat, så att till arten liknande qvalifikationer, t. ex. stöld från posten och stöld ur försegladt bref, ställts bredvid hvarandra, hvarigenom Rikets Ständer ansett öfversigten blifva lättare. I följd af denna förändring, har jemväl förändring i de följande §§:nes nummerordning och de i desamma gjorda hänvisningar till andra §§ blifvit nödig. Särskild redovisning derför lärer icke tarfvas. I 13 § af E. K. Majits förslag (den litte i Rikets Ständers) hafva två förändringar blifvit vidtagna. Den första är, att Rikets Ständer, i anseende till de synnerligen mildrande omständigheter, som kunna förekomma vid en andra resan föröfvad stöld, icke ansett det böra dervid bestämmas något minimum, utan blott ett maximum för höjande af det straffarbete, som å gerningen, första gången föröfvad, bort följa. Den andra vigtigare förändringen rörer straffet för fjerde resan stöld.
Jag vet ganska väl, att det står i Kongl. Maj.ts magt att, vid nu varande vakanskontrakters slut, befalla uppsättning af hvilket eller hvilka regementen Han behagar, men jag är också öfvertygad derom, att vår folklige Konung skall lyssna till de skäl, som af representationen framställas, så väl i detta som i alla andra afseenden; och det var under öfvertygelsen härom, som jag inom Utskottet yrkade, att en skrifvelse skulle till Kongl. Maj:t aflåtas, med anhållan att de nu gällande vakanskontrakterna med samtliga de afsutna regementena skulle till en början förnyas på 5 eller 10 år, ifrån den dag de gå till ända. Hvad för öfrigt den föreslagna förändringen af Smålands husarers afsittning och lika mångå numrors uppsättning af något annat regemente angår, så har jag icke strängt satt mig deremot, ehuru många skäl tala åtminstone för ett uppskof härutinnan, hvaribland det vigtigaste torde bestå uti den närvarande tidens oroliga politiska förhållanden, då ett dylikt experiment måste anses vådligt i afseende på så väl de afsom uppsittandes mindre tjenstbarhet, och det redan från och med den dag då förändringen blifvit beslutad. Men i afseende på valet af det regemente, som skulle uppsitta, har jag deremot ansett mig så mycket mer böra göra anmärkning mot det Kongl, förslaget, helst Vestergötland blifvit skildradt på ett sätt, som icke ölverensstämmer med verkliga förhållandet. Det är nemligen sagdt, att detta skulle utgöras af en »rik och bördig slättbygd», men att detta är tillämpligt på hufvudsakligen endast den norra delen deraf, hvilken redan förut underhåller en del af Lifregementets husarer, och att den ojemförligt största delen af detta landskap på långt när icke kan kallas en »rik och bördig slättbygd», utan snarare en kuperad och mager ort, med en i allmänhet mindre bemedlad, på vissa ställen fattig befolkning, är ett faktum, som, man må motsäga det huru mycket som helst, dock i verkligheten existerar.
Se Banken. — försummad , angående fördelning af böter för. Se Böter. Lagförklaringar, Högsta Domstolens. Se Högsta Domstolen. Lagmansoch häradshöfdingeräntan, om upphörande af. VI. B. 133. VII. 22. XIV. U. 452. XVI. E. 387. XVII. A. 38. XVIII. E. 4g. XXI. R. 44g. Lagmansrälter, örn upphörande af. Se Kämnersrätter. Lagsökningsoch utmätningsmål, om öfverlåtande på magistrat i hvarje stad att upptaga och handlägga sådana emot dem, som lyda understadens jurisdiction. XII. B. 1.47» A. 3g5. LagUtskoltets Ledamöter. Se Lista. LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. i anledning al Riksdagsfullmäktigen Magnus Pehrssons från Wermlands Län memorial, om ändring i föreskrifterna, angående nämndemäns befrielse från skjutsskyldighet. IV. B. 238. A. 451 • N:o 2. i anledning af verkställd granskning utaf Rikets Ständers Justitieombudsmans afgifna embetsberättelse!- och allmänna redogörelse , äfvensom af hans embetsdiarier och registratur för den tid, som sedan sista Riksdags början föiflutit. IV. B. 239. — JS:o 3. i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande, i afseende på kolmåttens beskaffenhet. IV. B. 23g. A. 45'• — N:o 4. om arfvode för ökad cancelli-personal. IV. B. 23g. A. 4^1 • — N:o 5. i anledning af väckt fråga om ändring i sättet för nämndemäns väljande. V. B. io4- A. 184. N:o 6. i anledning af väckt motion örn förändrade föreskrifter i afseende på chartering af handlingar i concursmål. V. B. 104. VIII. U. 378. A. 453.
Då man vet, att världsfredsoch skiljedomstolsidéerna med lefvande intresse afhandlats på de sista årens kvinnokongresser, att de skola stå främst på programmet öfver diskussionsämnena å det möte, som nästa år kommer att hållas i London af » The International Council of W o m e n » och att en mängd kvinnliga fredsföreningar utöfva en liflig och framgångsrik verksamhet så- väl i Europa som i Amerika, förstår man, att prinsessan Wiszniewskas tändande ord skulle finna sinnena förberedda och göra åsyftad verkan. Ensamt i Tyskland slöto sig sistlidne oktober månad 60,000 tyska kvinnor till sina franska själsförvanter — ett lysande bevis på fredstankens betvingande makt gentemot nationalhat och politiska misstämningar. Sedermera har beslutits, att den beramade demonstrationen skall i form af ett skriftligt uttalande, försedt med den största möjliga mängd namnunderskrifter från alla kulturländer, vid den stundande världsfredskongressen stödja tsarens initiativ i afväpningsfrågan. Listor för namninsamlingen hafva redan någon tid cirkulerat i Norge, Danmark, Tyskland, Belgien, England, Italien och Frankrike. Äfven till vårt land har det behjärtansvärda maningsropet från de franska kvinnorna trängt. Likt sin maka rikt begåfvad och varm fredsvän, är prins Wiszniewski genom personlig tillgifvenhet förenad med Sveriges nuvarande konung, som 1871 — då ännu » prins Oscar » — på hans förbön kraftigt främjade den nobla transaktion, hvarigenom svenska landtbrukare, äfven från våra fattigaste provinser, med en för våra förhållanden betydlig summa bisprungo sina nödställda franska bröder — ett drag af uppoffrande vänskap, som fransmännen än i dag bevara i tacksammaste minne. Också prinsessan har vid flere tillfällen uttalat sina varma sympatier för Sverige, &gt;:sedan århundraden tillbaka Frankrikes vän », och för dess i flere internationella tvistefrågor till skiljedomare valde, upplyste och rättänkande konung. Under sådana förhållanden måste j u gifvetvis den franska föreningens närmande till sin svenska syster varda af hjärtligaste slag.
Det står nästan i hvars och en menniskas makt att skaffa sig hvilka karaktärsförtjenster hon vill, allenast hon med allvar söker att tillegna sig dem. Genom sjelfuppfostran kan man förändra alla sina vanor, ja nästan sin natur. Och i att visa detta, borde kärnan i all uppfostran ligga. Liten – nu får du inte alls vara ledsen om menniskor hånfullt tala om din bror, du skall just genom att behandla deras angrepp fullkomligt ”en bagatelle” ge honom den bästa upprättelse du kan. För oss – som känna honom – står han ju alltid för högt att kunna nås af sådana lumpenheter. Hörby d. 14 Sept. 86. Allt sedan brytningen med Axel har jag fått en riktigt vidskeplig fasa för att skrifva bref. För hvartenda ett har jag en känsla af att det skall komma olycka åstad. Så har jag t.ex. detta rara vänliga bref från Karl liggande obesvaradt. Det förefaller mig som skulle jag mista honom i fall jag skrefve.5 Hörby d. 15 Sept. 86. Kamrat! Tack för brefvet! Det var så roligt att ännu en gång se den gamla välkända stilen. Jag hade också så gerna velat svara. Men det går inte. Jag har börjat på detta bref en fem – sex gånger, men aldrig kommit längre än till ”jag har varit sjuk”. Nu måste det bli mer af, så att brefvet kan gå. Det är bara psykisk och fysisk öfveransträngning. Det går öfver. Jag har gång på gång sökt afskrifva dina ändringar, som jag finner bra. Men jag kan inte. Skall jag behålla Finalerna tills jag är bättre, eller skall jag skicka dig dem? Till Lundqvist vill inte jag skrifva. Jag afbröt underhandlingarne på din önskan, visande honom en nästan sårande halsstarrighet; att nu upptaga dem skulle vara en förödmjukelse. Jag underkastar mig den inte. Jag har försökt öfvertala mig sjelf till det. Men jag kan inte. Det är för motbjudande. Och jag var der inte på afskedsvisit när jag reste. De böra vara stötta. Och då kan jag inte komma och göra mig grön. Jag har så mycket jag skulle vilja tala med dig om, men jag är ännu inte i stånd att skrifva ett ordentligt bref.
»Nå – förlåt,» tillade han hastigt, »jag tänkte sannerligen inte på, att sådant vore opassande för en ung dam.» Hon såg upp på honom: där hade legat ett tonfall af förakt i hans röst; och när hon nu såg in i hans ögon, grå ögon under tunga lock, fann hon äfven i dem förakt, men dock mest godmodighet, öfverseende och nedlåtande godmodighet. Denna blick retade henne: han höll henne för sipp, och det ville hon på inga villkor gälla för. »Det kan jag mycket väl sätta mig öfver,» sade hon stolt och slog knyck med nacken. »För öfrigt,» tillade hon leende, »ni är ju främling och gäst, och det är min skyldighet att visa er traktens små sevärdheter.» De gingo ur leken och drogo ner mot insjön, som blänkte på afstånd emellan trädstammarna. De satte sig under en gammal bok på gräsbrinken, som sluttade ner mot stranden. Sjön låg blank som en stålspegel, och skogen stod på hufvudet i vattnet rundtom stränderna. Det led mot kväll: solen sänkte sig mot skogsranden, myggen stimmade, och det stillnade i luften. Uppe från skogen hördes sällskapets stoj, långt ute på sjön gled en eka fram, och som de sutto där i sina ljusa dräkter i den gröna skumma dagern, ensamma, tysta, begrundande, tedde de sig som nejdens egen förkroppsligade dröm. Hon satt och väntade på, att han skulle säga något; men då han förblef tyst, bröt hon själf pausen: »Ni håller inte af lekar, herr ingeniör?» »Nej, ty jag skäms.» »Skäms?» »Ja, just skäms, fröken. Skäms öfver mig själf, skäms öfver alla de andra. Jag tycker, vi äro löjliga allesammans. Det äcklar mig ända till outhärdlighet. »På samma sätt med dansen. En dansande församling är för mig den barockaste af alla grotesker. Hade det varit antikens människor, med deras höga kroppskult, med deras harmoniska kroppar och smidiga lemmar, – det vore annat att se deras placida och gratiösa rörelserytmik.
U. 5. A. 32. E. 117. — N:o 11. öfver en af Herr Friherre J. Cederström väckt motion, om förändring i nu gällande föreskrifter om inskrifning till Krono-ruslhåll. X. B. 3g8. XI. A. ii3. — N:o 12. i anledning af väckt fråga om stället, hvarest under ransakning varande häktade personer böra förvaras. X. B. 3g8. XI. A. 114. — N:o i3. i anledning af väckta frågor om ändringar i nu gällande Författningar om Prestval. X. B. 3g8. XI. A. 114. — N:o 14. i anledning af väckt fråga om upphörande af den sju Härader i Elfsborgs Län samt Staderne Borås och ( i38 ) Ulricehamn medgifna rättighet till Gårdfarihandel idkande. X. B. 398. XI. 1. 114. XII. E. 292. XX. U. 43. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Meroorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o i5. öfver väckta frågor om ändring i nu gällande Taxa på arfvode för Landtmäteri-fÖrrättningar. XII. B. 355, 377. XIII. A. 16. E. 91. — N:o 16. öfver väckt motion, om deportation af personer, dömde till straff för grofva brott. XII. B. 355. A. 377. — N:o 17. i anledning af väckte motioner, om ändring i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderne och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. XII. B. 355, 377. XIII.
Den, som lika med Presteoch Bonde-Stånden, anser Rikets Ständer icke böra lemna bifall till det vid innevarande Riksdag ifrågaställda ytterligare lån till Nora-Ervalla jernvägsbolag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages: (Irsta alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut: (2:dra alternativet) Borgare-Ståndets beslut. Stockholm den 13 Januari 1858. A:o SS®. , Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Jan. 1858, kl. 6 e. m. Memorial, med förslag till voteringsproposition i fråga om beviljande af ett förslagsanslag till löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet. (U. A.) Sedan den i Stats-Utskottets Memorial N:o 197, innefattande förslag till åtskilliga voterings-propositioner, uti 5 punkten omförmälde fråga, angående förhöjning af Professorsoch Adjunkts-lönerna vid Upsala Universitet, numera blifvit genom votering i Förstärkt Stats-Utskott afgjord sålunda, att samtlige Professors - 12 Stals-Ulskoltets Memorial N:o S2o - löner och de 8 äldste Ådjunkternes löner skola ökas, dé förre till 4,500 R:dr och de sednare till 2,500 R:dr R:mt, får Utskottet, i öfverensstämmelse med dess i nämnde Memorial gjorda förbehåll, nu afgifva förslag till voterings-proposition uti den härmed sammanhang egande frågan om bestämmande af beloppet utaf det förslagsanslag, som, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, erfordrades till löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid nämnde Universitet. Detta anslag är af Borgareoch Bonde-Stånden, i likhet med hvad Kongl. Maj:t äskat och Utskottet tillstyrkt, bestämdt till 25,000 R:dr, af Ridderskapet och Adeln fastställdt till 30,000 R:dr och af Preste-Ståndet till det belopp, som, enligt ofvannämnde, af detta
Diligencerne merendels varit upptagne af hela det antal Resande, som deri kunnat rymmas; men om denna Inrättning skall hinna den fulländning, som det dermed åsyftade välgörande ändamålet förutsätter, är det visserligen i första rummet nödigt att legan för Gästgifvare-skjuts betydligt höjes, likasom i andra Länder resan med så kallad Extra Post är betydligt dyrare än med Diligencer, och billigheten af en sådan förhöjning lärer alltid vara ovedersäglig, så länge äcke legan fullt motsvarar Skjutsningsbesväret, det den för närvarande icke lärer kunna anses göra, då ingen kan förmås alt frivilligt åtaga sig ett sådant besvär, utan betydligt tillskott utöfver Skjutslegan. Under innevarande och nästlidet år hafva undersökningar inom hela Länet blifvit anställde för att tillse huruvida den vid Gästgifverierne indelte hållskjutsen bunde minskas eller indragas, och i den män undersökningarne fulländats, äro dessa frågor pröfvade, derigenom hållskjutsen vid i\ Gästgifvargardär är antingen helt och hållet indragen, eller minskad med ett antal af Sextiosju hästar dagligen. Om man beräknar de härigenom besparade dagsverken till En ILdr Banco om dagen för hvarje par hästar med åtföljande Skjutskarl, hvartill de skäligen torde kunna uppskattas, utöfver den inkomst som genom Skjutslegan kunnat inbringas, uppgår värdet af denna besparing till omkring 12,000 Ralr Banco om året. Yid förberörde undersökningar hafva dock de hållskjuls-skyldige sjelfve ingalunda visat den ifver för den ifrågasatte befrielsen, som man kunnat vänta i anledning af kännedomen om tungan af detta besvär. Många hafva helt och hållet stillatigande låtit utgången bero på andras utredning af förhållanderne och en del hafva till och med, i stallet att påslå befrielse, uttryckligen yrkat att den gällande Skjuts-regleringen måtte bibehållas.
Det är sanni, att domaren kan misstaga sig: det är sanni, att olika domare kunna bedöma ett och samma 81 samma fall olika; — sådana olägenheter höra till ofullkomligheten af allt menskligt; — men visst är, att lagstiftaren sjelf, genom att stadga ett bestämdt straff för hvart brott, jemväl beginge ett misstag, enär, i anseende till redan antydda skiljaktighet emellan brottsliga handlingars yttre och inre karakterer, straffet derigenom ofta, ja i de flesta fall, blefve orättvist, — icke tillfredsställande rättvisans kraf, icke af passadt efter brottsligheten. Men medgifves detta, då inses ock lätt att vådan af lalitudsystemet är ringare, än vådan af bestämda straff; ty del lärer väl ej kunna förnekas, att domaren åtminstone ofta bör kunna träffa det rätta. Och att sådant hittills i allmänhet ock inträffat, är ett förhållande, som Utskottet anser vara, till heder för vår domare-korps’ insigter och urskilning, af de förflutna årens erfarenhet vitsordadt. Den nu föreslagna lagen (nya strafflagen) lemnar ock domaren en närmare ledning för sin pröfning härutinnan genom sjelfva den ordning, hvari de för ett brott alternativt bestämda straffarter, då sådana finnas stadgade, i lagtexten förekomma. Den uppmärksamme granskaren finner nemligen lätt, att den anordning, hvarigenom än den strängare, än den lindrigare straffarten blifvit satt i första rummet, icke kunnat bero af slump eller af vårdslöshet vid lagens uppställning: han måste deraf finna lagstiftarens mening hafva varit den, att domaren skall använda den straffart, som först finnes utsatt, när den svårare är, om ej mildrande omständigheter äro öfvervägande, och när den lindrigare är, om ej försvårande omständigheter öfverväga. Denna regel var visserligen med uttryckliga ord angifven i Lagberedningens förslag, men Utskottet har, lika med Kongl. Maj:t, ansett den snarare genom doktrinen än genom ett uttryckligt lagbud böra göras gällande.
Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Febr. 1863, kl. 12 mufti. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till enskild person af en komministers-bostället Hof Dahlbogård i Kronobergs län tillhörig del i den s. k. Spetsamossen. (I. A.) PS sätt högstberörda den 24 Oktober 1862 till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition, införd under N:o 24 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller vid innevarande riksmöte, innehåller, hade uti en till Kongl. Majit ingifven skrift Kommissions-landtmätaren A. P. Liedberg underdånigst anhållit, att få, mot en köpeskilling af 273 R:dr 73 öre Riksmynt, förvärfva sig eganderätt till den del af s. k. Spetsamossen, som tillhör komministers-bostället * mantal krono N:o 3 Hof Dahlbogård i Wexiö socken, och hvilken del, utgörande 13 tunnland 22 kappland, i sådant fall skulle af sökanden utdikas, tegläggas och odlas i sammanhang med öfriga delarne af samma mosse.