Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta insåg man klart; och man kände icke ännu alla de krafter, som stodo industrien till buds och främst ibland dem associationens, som, snart sagdt, till oändlighet kan lyfta kapitalstyrkan. Man måste emellertid gripa verket an; man måste pröfva dessa krafters förmåga och snart nog började man inse att farhågorna voro öfverdrifna. Då vid påföljande riksdagar förslag till ytterligare tullnedsättningar framlades, var äfven, till följd härutaf, motstån - 390 Den 21 April f. m. det ifrån industriidkarnes sida betydligt försvagadf, och förstummades mer och mer. De som nn föra industriens talan, som klaga i dess namn, äro endast till ringa del industriidkare, utan till flertalet personer, som, föga förtrogne med industrien och med alla dess hjelpmedel, på enstaka, lösryckta fakta bygga en bevisning. Jag medgifver att jag i detta förhållande ser ett lugnande bevis uppå att man utan fruktan, ehuru försigtigt, kan fortgå på den friare bana, man betriidt. Man påstår ytterligare att genom de nedsatta tullarne en öfverimport uppstode, som utarmar landet. Då man på ett sådant påstående vill bygga åtgöranden, bör man väl först vara skyldig att bevisa rigtigbeten af detsamma. Detta så mycket mera, som det lör vanligt förstånd förefaller ofattligt att en verklig öfverimport år efter år kan fortgå; att utlänningen skulle vara benägen att fortfarande lemna en med hvarje år växande konsumtionskredit. Hvad anförer man då? Man hänvisar till Kommers-Colkii uppgifter, genom hvilka öfverimporten skall styrkas. Men, hvad förstår man väl då med öfverimport? Får handelsvinsten icke tagas i beräkning? Ostridigt torde nemligen vara, att om man exporterar varor af visst värde, exempelvis 50,000 rdr, och i utbyte häremot endast erhåller varor, eller penningar, till samma belopp, man ej allenast icke gjort någon vinst, utan dertill drabbats af en förlust motsvarande ränta å exportvärdet samt det belopp hvartill omkostnaderna för export och import stigit.
De måste vänta utanför, och de gingo fram och åter, så långa slag de vågade, fram och tillbaka på trottoaren, ängsliga och tysta, utan att våga se åt sidorna eller bakom sig. En herre närmade sig och tog af sig hatten. – Hvart ska ni gå, små flickor? Med snabba steg ilade de förbi och kommo anfådda tillbaka till teatern, just som dörrarna i förstugan började smälla upp och igen, och människorna strömmade ut. De stodo stilla på trottoaren och mönstrade alla förbigående. De blefvo knuffade ned på gatan, man stod stilla och såg efter dem, men Elin märkte intet, kände intet. Hon bara stirrade på alla, som gingo förbi, om det inte var Gottfrid, till dess hon väcktes igen af en röst som frågade: »Hvem väntar lilla fröken på?» Hon spratt till och tog väninnan under armen. Det var tomt framför dem på trottoaren, den sista vagnen rullade hastigt bort. Det kom ingen mer. Väninnan drog henne med sig, och de gingo hastigt bort till Operan. Samma väntan, samma ängslan och samma resultat. De gingo förbi mindre teatern och bort till nya, och när ingen kom där häller smögo de sig tysta och uppskrämda omkring utanför kaféerna, vid Berns, Blanchs och Operakaféet, midt ibland alt det herroch fruntimmersslödder, som nattetid befolkar gatorna. Och när det blef så sent, att de ej vågade gå ute längre, nästan sprungo de öfver Norrbro och utmed Skeppsbron, där gasljusen flämtade matt, och där det såg så hemskt och mörkt ut i de trånga gränderna, hvilka likt djupa diken gräfva sig in i staden och släppa ut och in all den orenlighet, som ej får komma fram vid dagsljus. Bortom Gustaf III:s staty stannade de andtrutna för att hvila ett ögonblick. Mörkt med glimmande ljusränder låg Norrströms och Saltsjöns förenade vatten framför dem. De måste smyga sig in i en port för att komma undan en flock herrar, som med händerna i rockfickorna och brinnande cigarrer styrde rätt emot dem. På Norrbro hade en annan vändt om och en lång stund gått efter dem.
Den, som vid något af dessa bevistat en gymnastikoch excercisuppvisning, skulle utan tvifvel hafva kommit till den öfvertygelse, att berörda eftergift, som blifvit förunnad medlem af skarpskyttekorps, kunde med lika mycket skäl beviljas den beväringsskvldige, som i tvänne års tid vid elementarläroverk öfvat gevärs-excercis och deruti blifvit approberad, och den förmån, ett sådant medgifvande innebure, syntes vara så mycket lämpligare, som skolynglingen ej utan stor olägenhet kunde bevista första beväringsklassens öfningar, hvilka alltid inträffade just under de veckor, som voro för hans studii-kurser och klassflyttning särdeles vig - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 53. 5 tiga, hvaremot andra beväringsklassens öfningar började lörst elter läseterminens slut och kunde då lör studerande ynglingar tillika utgöra en väl behöflig rekreation; varande på dessa skäl af motionären föreslaget, att Rikets Ständer måtte aflåta en underdånig hemställan till Kongl. Majit med begäran, att lärjunge vid rikets elementarläroverk mätte, på samma vilkor, som medlem af skarpskytteförening, varda befriad från första årets beväringsmöfe. Johannes Anderssons motion (N:o 165) är i berörda hänseende af ännu vidsträcktare syfte, i det denne motionär föreslår, „att gymnastiken vid de högre elementarläroverken måtte så ordnas, att beväringsskyldighet för studerande vid dessa läroverk hädanefter icke måtte blifva behöllig, då de genomgått fem klasser, , — ett förslag, hvars mening Utskottet, i betraktande af det derför hufvudsakligen anförda motiv, alt nemligen åt nämnde elever bör kunna bibringas lika mycken färdighet i vapens handterande, som, om de genomgått två beväringsmöten, anser sig böra tolka så, som afsåge detsamma allenast skyldigheten att deltaga i öfningarne vid omförmälda möten, men icke ,beväringssky!digheten„ i laglig bemärkelse.
Denna brist härrör dels af misshushållning i äldre tider och skogens sena återväxt, dels förnämligast af ringa utrymme efter skatt, enär flere byar, som enligt 1780 års afviltrings-instruktion och derpå grundade utslag bort erhålla 1,000 tunnland duglig jord på mantalet, icke fåll mera än 2 ä 500 tunnlands vidd; hvarföre och då ersättning in natura, i anseende lill de odisponerade krono-allmänningarnas aflägsenhet, numera icke kan äga rum, en skälig jemkning i beskattningen synes önskvärd och nödvändig, så mycket heldre som de äro skaltlagde för fiske, hvilket tydligen minskats eller hell och hållet upphört; hvaremot de från kusten och större vattendrag aflägsnare skogarne, ehuru å många ställen strängt anlitade, lemna mycken tillgång på hvarjehanda effekter, vida öfverstigande ortens behof, synnerligast inom Lappmarken; men i afseende å deras aflägsenhet blir behållningen ringa för hvari derifrån afyttras. Skatteskogarne äro ännu 7 å många ställen samfälliga by a vis, men laga skiften hafva mer och mer vunnit förtroende och blifvit verkställda i den mån ägarnes tillgångar och landtmätarnes tid medgifvit. Hågen for skogens sparsammare och ändamålsenligare begagnande har tilltagit, hvaribland må nämnas, att uppläggning af så kallade sticktak, som Hushållnings-Sällskapet eller sina ringa tillgångar uppmuntrat genom premier, redan på många ställen å landel är verkställd och torde snart komma att allmännare begagnas i stället för de skogsödande och vanprydliga taken utål näfver och takved, lill hvilka sistnämnde erfordras tio trän på hvarje aln efter husets längd och hvilket täckuingssätt ännu lill en stor del äfven nyttjas i Umeå stad å ii 1 dre hus. Bruket af brädtak har jemväl blifvit allmännare, särdeles i närheten lill sågverk.
N:o 8. 15 byggnadskorpsen A. G Svedelius blifvit upprättade för anläggning af en jernväg för lokomotiv ifrån Dalkarlsbergs grufvefält i Nora socken förbi Wickersvik vid sjön Wickerns södra strand, öfver Svartelfven ofvanför Kortfors förbi Granbergsdalshyttan till Timselfven vid Carlskoga faktori och till dess utlopp i sjön Möckeln, hvarföre kostnadssumman uppgår till 1,115,000 R:dr. Sedermera har ett bolag blifvit bildad!, som redan antagit sina bolagsreglor, och beslutat att för denna jernvägs anläggande tillskjuta i del af hela kostnadssumman, derest återstående adelar deraf kunde såsom låneunderstöd af Staten erhållas. Redan 1858 uppgjordes på Statens och enskildes bekostnad förslag till Svartelfvens kanalisering från Sikfors, vid sjön Söreljens norra ända belägna bruk 5 \ mil till Kortfors och då den nu föreslagna jernvägen vid sistnämnda punkt kommer att passera Svartelfven, inses lätt hvilka stora fördelar och hvilken lättnad i transport, som genom densamma skulle komma att beredas så väl Hellefors som Grythytte bergslagers effekter — som för de rika timmerskogar, som finnas utefter hela detta vattendrag ända från Säfsens socken i Dalarne, der Svartelfven har sitt ursprung, Stora fördelar skola ock uppnås för bruken inom sydvestra Nerike. De handla största delen af sitt malmbehof från Nora bergslag och skulle nu, genom denna jernväg i förening med sjötransport öfver Möckeln, få detsamma levereradt vid Degerfors, hvarifrån det på nordvestra stambanan skulle föras direkte till bruken. Såsom ett skäl för nordvestra stambanans dragande öfver Degerfors framhölls ock beständigt under sistförflutna riksdag den betydliga tillförsel som nu föreslagna jernväg skulle tillskynda densamma, bland annat, till följd af just dessa bruks stora behof af Nora bergslags malmer.
N:o 64, ang:de äskadt anslag för beredandel af rättelse i beräknandet af salpeterhjelpen inom provinserna Småland och Oland; N:o 217, med förslag lill sammanjemkning eller voter:spropos:r i anledn. af HiksSt:ns skiljaktiga beslut ronde åtskilliga till Slatsregleringen hörande frågor. Banko-Utskottet: N:o 56, i anledn. af ålerremiss å vissa delar af utlåt. N:o 37, öfver väckta förslag med afseende å föreskriflerne ang:de Bankens metalliska kassa m. m. Lagsamt A 11 män na Bes v.- och Ek on.-Utsk otten: N:o 15, i anledn. af anmärkn:r mot förslag till ändringar och tillägg uti, samt förklaringar öfver K. M:s nåd. stadga om skiftesverket i riket d. 4 Maj 1827 och Kongl. Kungörelsen d. 9 Juni 1832; N:o 16, i anledn. af af väckta frågor om ändringar uti Kongl. Instruktionen för General-landtmäteri-kont., Provins-landtmäleri-konl:n och Landtmälarne i riket d. 4 Maj 1827; N:o 17, i anledn. af väckt fråga om behöfligheten af sådan besigtning, som enl. 1 § i Kongl. Kungörelsen d. 4 Maj 1827 skall förrättas å boställen, belägna i skifteslag, der laga skifte skall verkställas ; N:o 18, i anledn. af väckt motion om ändring af gällande författningar, ang:de understöd af allmänna medel lill utflyttningar i följd af verkställda laga skiften; N:o 19, i anledn, af väckt motion om ändring af 21 § i K. Taxan på arfvode för landtmäteri-förrättningar d. 18 Oktober 1834; N:o 20, i anledn. af väckt motion om underd. framställning hos K.
Enär nu ifrågavarande gård, serdeles norra delen deraf, eger en större bredd, än som erfordras för en passande och tillräckligen rymlig gårdsplats utanför ofvannämnde sida af Riksgälds-kontorets hus; och då den härtill icke erforderliga jordrymd hvarken för närvarande eller framdeles torde kunna med någon egentlig fördel för statsverkets räkning användas, har Utskottet, till besparing af den ansenliga utgift, hela denna mycket ojemna gårds planerande och förseende med ett efter läget lämpadt stängsel skulle medföra, ansett sig böra understödja det väckta förslaget, angående den för Riksgälds-kontoret icke behöiliga gårdsdelens öfverlåtande till allmänt begagnande åt Stockholms stad, vid hvilken öfverlåtelse dock, enligt Utskottets åsigt, bör fästas det vilkor, att staden, som i sådant fall naturligtvis kommer att bekosta anläggningen af kajen vid Riddarholmskanalen samt den till staden upplåtna jordrymds planering, jemväl åtager sig att bestrida kostnaden för uppförandet af den föreslagna muren och stängseln, ej mindre emellan samma jordrymd och den återstående delen af oftanäinnda gård, än äfven mellan denna gårdsdel och den utanför dess södra sida belägna öppna plats. Dessutom synes vid besagde öfverlåtelse böra göras de förbehåll, att den derigenom afträdda andel af Riksgäldskontorets nu egande tomt icke får af staden föryttras, eller till begagnande för enskild räkning upplåtas samt att något hus derå ej får uppföras, der - Uih. till R. St. Prat. 1847 och 184S. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 24 Iluft. 2 -10 Stals-Utskottets Memorial, Ko 230. est icke sådant skalle anses nödvändigt, i hvilket fall dock endast en mindre byggnad må på norra sidan af plalsen anbringas. Utskottet tillstyrker och föreslår således: Uo att byggnaderna å den mellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholms-kanalen sig sträckande del utaf den detta luis tillhörande tomt må borttagas och i sådant afseende å auktion
Hvad sjelfva uträkningen beträffar, är det ett arbete som kan verkställas af hvilken kammarskrifvare som helst på kort tid. Samme talare har jemväl yttrat att den skänk af kronojord till skatte, som comiterade föreslagit, kan anses såsom redan för lång tid sedan gjord genom 1808 års kungörelse ang:de bestämmelse ronde företrädesrätt till åboskap, och det är kändt att kronohemmansåboer år 1789 återfmgo den suspenderade rättigheten att anmäla sig till skatteköp; det är lika kändt att åborätten alltid varit hållen i lika helgd som skatterätten då åboen fullgjorde de åboskapet åtföljande skyldigheter, men icke må den värde ledamoten derföre vilja inbilla R. o. Ad., hvars ledamöter icke kunna derom vara okunnige, att om Staten behöfde kronohemman för något sitt ändamål, den då icke skulle haft rätt att uppsäga hemmansåboen lill afflyttning, naturligtvis emot anvisning på annat hemman lill ersättning. Slutligen har talaren erkänt möjligheten deraf, att misstag i beräkningar kunnat ske inom comitéen, men tillagt att sådane kunna rättas. Men just derföre tror jag det varit nödvändigt, alt dess betänk, blifvit underkastadt särskild granskning, af sådane embetsmyndigheter, som äro i tillfälle att utreda verkliga förhållandet. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab har yttrat att man icke kan så noga veta huruvida kammar-collan eller öfrige vederbör. embetsverk blifvit öfver frågan hörde; att det således vore orätt af R. St. att derom hos K. M. anhålla. Jag får då upplysa honom och Ståndet derom, att Frih. Cederström, som först väckt frågan om hörandet, var qvar såsom president i kammar-colhm ända till d. 18 Oct. detta år, samt att prot.-utdr., som åtföljer den K. propos. i ämnet, är dateradt d. 21 Oct. Således kan man taga för gifvet, alt något utlåt, i denna fråga icke blifvit under de 3:ne mellanliggande dagarne från nämnde verk infordradt, utarbetadt och afgifvet.
Jag är alldeles förekommen af den sista varda talaren, och detta så mycket mera sorn ordet ’’kan’’ blifvit i grundlags-§:n nyttjadt. Jag vill icke heller opponera mig emot remissen, på det man matté éiy gång komma ifrån denna sak. Gr. Horn: Jag förmodar, att det undgått Hr Anckar-; svärds uppmärksamhet, att, då Hr Frih. o. Landtm, frågade om discussionen vore slutad, begärde Hr Munck af Rosen-, schöld ordet, och erhöll också detsamma, då hail anhöll, med stöd af grundlagens föreskrift, att frågan om pch hvart, motionen skulle remitteras, måtte hvila till nästa plenum. Öet , är på grund deraf, som jag, i känslan af min pligt ätt .vgjjaj öfver grundlagens helgd, måste instämma uti Frih, Ce Jetströms protest mot Ståndets beslut. -if Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Vid detta tillfälle kari 10 H. 12 ~ g° Den i5 Juli e. m. jag ej instämma uti protesten emot Ståndets beslut. Jag kan ej uppfatta grundlagens mening annorlunda, än att motionen bör remitteras i nästa plenum efter det då den blifvit väckt, såvida icke frågan om eller hvart remitteras bör begäres på bordet; och Hr Munck af Rosenschöld bar, så vidt jag kunnat fatta, ej begärt annat än Gr. Frölichs motion på bordet, hvilket alldeles icke är detsamma, som att begära på bordet sjelfva frågan ora remissen. Således hoppas jag , att Hr Rosenschöld , sedan han finner, att R. o. Ad. längtar att komma ifrån denna remiss, icke längre vill upptaga Ståndets tid genom att fortsätta sin anhållan om bordläggning. Hr Munck af Rosenschöld: För det första får jag instämma uti de åsigler som Gr. Horn yttrat. För det andra får jag upplysa Hr
Har ej erfarenheten lärt o s s, såväl de unga s o m d e äldre husmödrarna, att det, s o m ordspråket säger, » finnes så många hufvuden, så många s i n n e n ». Det fanns i mitt blifvande h e m en tjänarinna, s o m varit där i tio år, o c h kan j a g ej neka till, att jag bestämdt föresatt mig, att, innan jag s o m husm o d e r trädde i n o m h e m m e t, skulle h o n vara borta, och min fästman, oaktadt han var m y c k e t nöjd m e d henne, gaf mig full frihet att handla s o m jag ville. Min m o r öfvertalade mig slutligen efter m y c k e t motstånd att behålla tjänarinnan tills vidare. Första dagen efter mitt giftermål, då jungfrun k o m in för att emottaga mina order, yttrade jag till henne, att jag väl kunde förstå, att det kunde vara kinkigt nog för oss å ö m s e sidor att arbeta tillsammans, m e n att vi skulle k o m m a öfverens o m att försöka på ett hälft år. V ä l skulle vi betänka, att hvar och en af oss h a d e sina såväl goda s o m svaga sidor, och att vi framför allt skulle försöka behärska våra lynnen o c h ej låta d e m få öfvertaget samt, o m v i under den tid, s o m jag utsatt s o m prof, k o m m e underfund m e d, att vi ej passade för hvarandra, vi skulle skiljas s o m vänner o c h ej m e d bitterhet. Närmare tjugu år äro nu gångna sedan den dagen, o c h jag har aldrig frågat m i n tjänarinna, o m h o n ville stanna kvar h o s oss, det har fallit af sig själft. F ö r hennes förhållanden storartade anbud ha gjorts henne, men förgäfves. p r meter. De utvalda sidentygerna sändas till Sverige endast rekt till p r i v a t p e r s o n e r tulloch fraktfritt hemmet. är det bästa! Schweizer &amp; Co., Luzern (Schweiz). Sidentygs-Export, andläkare TOM von HALL. — Hvard. Helgd.
Stockholm den 2 Oktober 1857. 8 Slals-Ulslioltcls Utlåtande j\r:o 13i Anie. till Exp.-Ulsk. d. 5 Okt. 1857, kl. 10 f. m.- Utlåtande, i (inledning af väckta motioner angående förändradt sätt för utgörandet af kronotionde, anslagen till kyrkoherdarna i Nöbbelöfs och Oltorps pastorater i Malmöhus län. (I. A.) Till Stats-Utskottets handläggning Isar Hedervärda Bonde-ståndet öfverlemnat 2:ne af Riksdagsfullmäktige Nils Olsson och Måns Persson från Malmöhus län väckta särskilda motioner af hufvudsakligen enahanda innehåll, deruti anföres, hurusom Ivyrkoherdarne i Ottarps och Nöbbelöfs pastorater i Malmöhus län, det sednare innefattande Nöbbelöfs och Felestads socknar, i äldre tider erhållit anslag af den inom församlingen utgående kronotionde, hvilken Kyrkoherdarne allt hitintills uppburit på samma sätt som dem tillkommande tertial-tionde, eller efter räkning på marken med hvar 15:de kärfve. Enär dessa anslag af tionde ursprungligen blifvit
Majit i underdånighet anhålla om vidtagande, af dertill ledande Nådiga forfattningar, af följande innehåll: ilo Att för hvart och ett barn, som, efter fyllda två års ålder ännu icke blifvit, vaccineradt, föräldrarne, eller, de som i deras ställe besöija barnets vård och uppfostran , må erlägga en afgift , lika stor med de vanliga Mantals-penningarna , så framt icke med Pastors intygande kan styrkas, att barnet varit af sjukdom hindradt, att kunna vaccinationen undergå, eller ock att brist på skicklig Vaccinateur eller tjenligt vaccinämne hindrat denna operation. De föräldrar deremot , som äga fyra vaccinerade barn under 15 års ålder, anse Riksens Ständer böra få njuta någon eftergift i utskylderna, i likhet med hvad Eörfattningarne innehålla om dem som äga fyra underåriga barn ; hörandes ofvanföreslagne afgifts erläggande taga sin början ett år efter det förordningen härom blifvit allmänneligen kungjord. 2:0 Till vinnande af erforderlig controll i detta afseende, anse Riksens Ständer, innan hvarje Mantalsskrifning, en af Vaccinateuren upprättad längd öfver de inom året i Socknen vaccinerade barn till Pastorn böra inlemnas och. förhållandet i Husförhörs Roken antecknas, i enlighet hvarmed Presterskapet, som vid Mantalsskrifningen alltid är närvarande, skulle då lemna upplysning om de ovaccinerade barnens inom Socknen, namn. 3:0 I Stockholm tro Riksens Ständer det bör i°34 Den 11 Juli. bör aläggas hvar och en , som hos Presterskapet anmäler sig om be(yg , att lian är vaccinerad, uppvisa vederbörande Vaccinateurs intygande deröfver, på det förhållandet dermed må kunna i Prestbetyget införas. De åtgärder, som till vinnande af närmare controll i detta afseende kunde i Stockholm behöfva vidtagas, synes Riksens Ständer böra af Öfverståthållare-Embetet, efter öfverläggning med Stockholms Stads Consistorium, föreslås. 4:0 Den Mantalsafgift, som , till följd af det föregående, bör erläggas för ovaccinerade barn , må tillfalla till hälften Mantalsskrifvaren och till hälften Socknens fattiga. 5:0
Städsmål af Anders Jönsson i Träslöf erlagdt för sin ringa Egendom och fattiga vilkors skulld för 1 Pund Smör allena 5 16 y 3 års Räkenskap: Städsmål af Olof Petersson i Träslöf för i| Lfg Smör 12 16y6 års Räkenskap: Städsmål af Jöns Nilsson i Clastorp för 11 Lfg Smör 12 16yg års Räkenskap: Städsmål af Börje Jönsson i Lunden och Börje i Nygård 60. Nog Städsmål af Olof Torstensson 10. 70 1684 års Piäkenskap: Städsmål af Tionden, som lägges hvart sjunde Ar 1685 års Räkenskap: Städsmål. Håkan Jonsson Stadt i Träslöf 1 t Smör J *4 10 i6g8 års Räkenskap: Städsmål är i år denna kyrkan tillfal-i 58 Den io September f. m. let af Kyrkohemanet Hans MattsD:r öre pgr gård i Träslöf 7 iy3o års Räkenskap: Städjepenningar af Olof Christensson i Klastorp • 12 Tåitn af Tåsten Hansson J7 24 ij3i års Räkenskap: Städjepenningar af Olof Pehrsson i Klastoip iy42 ^rs Räkenskap: Nog Städjepenningar af Jöns Hansson från Tofta för halfva hemanet Träslöf Håns Mattsgård • , i5 iy5o års Räkenskap: Städjepenningar af Gunne Andersson i Träslöf '20 1^5g års Räkenskap : Städjepenningar af Bengt Pehrsson, för J Lffi SmörRänta .. i5 ij63 års Räkenskap: Städjepenningar af Nils Olofsson för i | Lfg SmörRänta i Kyrkohemanet N:o 11 Klastorp, Per Nilsgård i5 ij6j års Räkenskap : Städsmålspenningar för halfva hemanet Hans Mattsgård i Träslöf 20 1JJ2 års Räkenskap: Städsmålspenningar för 3 Lffi SmörRänta i Kyrkohemanet Klastorp Per Nilsgård O JO Dun 10 September f. in. 5g 1784 års Räkenskap:
Ständer beviljade för anläggning af nya eller omläggning af backiga och mindre goda vägar (Reghs 60 j§) är under år 1855 ytterligare utbetaldt ett belopp af R:dr 940: hvarefter utaf detta anslag finnas i Riksgälds-kontoret innestäende en summa af 2,466 R:dr 32 sk., eller sista sjettedelen utaf det för vägauläggning utmed sjön Gesunden i Jemtland anvisade statsbidrag. Återstoden af de, enligt 1851 års Reghs 78 §, för nationalmuseibyggnadens uppförande före sislförlidne Riksdag anvisade medel, utgörande 300,000 R:dr, hvilken återstod under år 1854 utbetaldes med » 44,000: Under den tid, för hvilken Riksgälds-kontorets förvaltning genom denna berättelse bör redovisas, har hos Fullmäktige icke någon fråga förekommit om ut - betalning af de i Reghs 70:de, 71:sta och 72:a §§ omförmälde, återstående anslagssummor, nemligen: för reparationer och bokhyllor m» m. i Riksarkivets hus R:dr 2,066: 32. halfva anslaget till goda läseböckers författande och utgifning för allmogen » 500: — samt det till » 8,800: — årligen bestämda vilkorliga statsbidraget till beredande af ci| fond för Borgmästares och Kommissions-landlmätares samt desse tjenstemäns enkors och barns pensionering. d) Under Riksdagen cirén 1850 och 1851 beviljade och, sedan berättelsen till Rikets sednast församlade Ständer afgafs, från Riksgälds-kontoret utbekomna anslags - och lunesummor: 20 Riksgälds-kontorels Berättelse 1886. 1854 års anslag, enligt då gällande reglementes 83 för uppförande af länsfängelser efter cellsvstemet R:dr 100,000: 1881, 1852 och 1833 års anslag för anskaffning af redskaps-, ridoch stallm.