Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bergsskolan i Fahlun, om öhadt anslag för. I. 53a. II. R. 326. III. P.TJ. 6. XXIII. B. in. XXIV. A. 12. XXVII. E. i75. BergsTingsRätlerne, om deras bibehållande m. m. XIII. B. 346. XV. A. a65. XXIV. U. 72. A. 84. XLI. B. 170, 33o. XLVI. A. 299. Beridarebanan, om öfverlåtelse af en del derutaf till Stockholms Stad. XXVII. B. 3a3. XXIX. A. 5. XXXIV. E. 166. Berzelius, Jacob, yttranden. XVI. 134- XXVI. 198. Berättelse, Konungens, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag. I. 58, 204. A. 224. P.TJ. 240. Berättelse, Rikets Ständers Revisorers, om 1825 verkställd revision af Banko Verket. I. 3o, 34. R. 393. P.TJ. 465. XV. B. i55. XVI. B. io5. A. ni. A. 293. XX. B. 170. XXI. Å. 61. XXXII. U. 325. XXXV. A. 171. __ — om 1825 verkställd revision af Riksgäld sVerket, General-Assistance-Contoret samt Götha CanalBolags, Götheborgs och Malmö f. d. Discontlnrättningar. U. 217. XXIX. A. 149.
Trätgiriga: plåga och ledsnad; wackra: ljufwa drömmar; fula: ondt förebud, sjukdom. #Qwitto.# Gifwa ett: twetydig winst; gifwer man er ett: osäker fordran. R #Ragu.# Qwinnogräl, dålig matsmältning. #Rapphöns.# Kärleksäfwentyr. #Refben.# Brutne: oenighet mellan makar eller slägtingar; stora: äktenskaplig lycka och huslig sällhet. #Ref-orm.# Rikedom. #Regemente.# Skydd i edra företag. #Regn.# Regnar det sakta och utan storm: winst och lycka för jordbrukare; men för köpmän: förlust; faller det i strida strömmar och oupphörligt: sorger, faror och förluster; men de fattige kunna hoppas lugn och bättre öde. #Regnbåge.# Sedd i öster: lycka för fattiga och sjuka; i wester: lyckligt tecken för de rika; ser man honom öfwer hufwudet: frukta motgång eller döden för er eller någon i eder slägt. #Relik.# Se en: goda nyheter; bära en: fromma planer; faller den ned: dåliga tecken. #Rensel.# Är den full: bewaka eder egendom; tom: hoppas att få penningar. #Resa.# Till fots: skadliga och oöfwerstigliga hinder; till häst: lycka; i åkdon: framgång; resa med en sabel eller wärja: förlora sin maka. #Rida.# På en swart häst: beswärligheter, dem ni besegrar; på en brun häst: möda utan winst; på en hwit: muntra nöjen. #Rigel.# Hemliga lidanden. #Ring.# Emottaga en: wänskap; gifwa en: förtroende. #Ris.# Öfwerflöd. #Risbastu.# Få en sådan: genomgå motgångar; ge en sådan: kroppsliga lidanden. #Rival.# Wådligt företag. #Rofwa.# Upptäckandet af hemliga ting eller huslig oenighet. #Rosenkrans.# Wänd tillbaka till er sjelf och ni skall winna derpå. #Rosmarin.# Godt rykte. #Rosor.#
Maj 1827, rörande dylika måls fullföljande eller nedläggande, hemställde Stals-kontoret i underdånighet, huruvida icke Kongl. Majit skulle anse nödigt infordra Justilie-kanslers-embelels underdåniga yttrande, om och hvad ytterligare åtgärd vore ali i detta mål vid Transporl: 29,066: 36. 6. 6,160: 40. — 112 Expeditions-UIskotlels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 61. Transport: 29,066: 36. 6 taga i afseende på stats-verkets ersättning lör återstoden af förskottet, eller ont densamma borde afskrifvas, hvarom, i sådan händelse, Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande afva klädes. Enär, såvidt Revisorerne kunnat inhemta, någon vidare åtgärd i denna fråga sedermera ej blifvit vidtagen, oell då anledning ej förefunnes alt numera, elter så lång tids förlopp, någon ersättning vore att' förvänta, hafva Revisorerne hemställt, alt del balanserade beloppet linge i räkenskaperna alskrifvas 2,441:32. — Till utgifvande af framlidne Presidenten Friherre af Ti b nlls sammandrag rörande förvaltningen vid krigsväsendet till lands, återstående 1,790 R:dr. Enligt de i Krigs-koilegium upprättade och lill Kammar-rätten afgifna redogörelser, hade af del ursprungliga förskottet, som ulgjorde 2,300 R.dr, ett belopp af 510 R:dr intill 1853 års slut bITvit redovisad!, hvilket influtit lör försålda exemplar af nämnde sammandrag, så alt vid samma lid 1,790 R:dr voro oredovisade, motsvarande värdet af de hos Krigskollegium qvarvarande 716 exemplar å 2 R:dr 24 sk. stycket.
De i föregående 39 och 40 §§ gifna föreskrifter skola äfven äga rum, då det, till följe af Svenska Regerings-Formen, tillkommer Svenska Stats-Rådet att i egenskap af sådant föra Regeringen. 760 Riksdagen 1815. 42 §. Rörande de närmare stadganden, som äro nödvändiga vid de i 39, 40 och 41 §§ anförda tillfällen, föreslår Konungen, för nästa Storting i Norrige och Riksdag i Sverige, en lag, byggd på grundsatsen om fullkomlig jemlikhet bägge Rikena emellan. 43 §. Valet af Förmyndare, som skola föra styrelsen under Konungens minderårighet, skall verkställas efter samma föreskrift och på samma sätt, som förut i 7 § är stadgadt angående valet af Thronföljare. Erkännandet af en fullkomlig jemlikhet bägge Rikena emellan, medgifvandet att bägge Rikenas Stats-Råd till lika antal ina sammanträda vid de tillfällen, då, enligt Sveriges nu gällande Grundlag, Rikets styrelse föres af Stats-Rådet, anser Utskottet vara en naturlig följd af bägge Rikenas förening och ej medföra någon rubbning eller ändring i Sveriges Grundlagar, utan blott höra till de stadganden och vilkor för bägge Rikenas förening, hvaraf hvartdera Rikets Grundförfattning för inre styrelsen icke ens lärer böra kunna komma att bero. Stadgandet om lottningen mellan den Svenske och Norrske Stats-Ministern om rättigheten att i det gemensamma Stats-Rådet föra ordet, får Constitutions-Utskottet föreslå måtte så bestämmas, att den Svenske JustitiavStats-Ministern och den Norrske Stats-Ministern, vid bägge StatsRådens första sammanträde, skola draga lott om hvilkendera der först skall föra ordet; och att Ordföranden sedermera, efter den genom denna lottning faststälde ordning, hvar åttonde dag må ombytas, så att hvardera Stats-Ministern, Memorial N:o 2. 761 den ena efter den andra, och endast en vecka, niå föra ordet. Detta stadgande anser Utskottet enligast med den jemlikhetsgrundsats, som mellan bägge Rikena är yrkad och synes böra fastställas. Vid dessa §§ har likväl
Såsom en ny sådan förgriplig ”skildring af vår frihet” angifva de denna saga; hvilken i och med detsamma förtäljes. Året derpå diktade han, i form af en ”Kämpe-visa”, en ny politisk allegori, som korteligen sammanfattar Sveriges öden från 1734 till 1743, och i sanning är en af hans lyckligaste. Första strophen lyder: Våra kämpar, de äro så väldig en tropp, Som svärd kan bära vid sida; Och, hvar gång solen i öster går opp, Så få de ny lust till att strida. Men hatten är krönt med lager, seger och ära. Ordstäfvet förklarar sig tillräckligt. Visan skildrar med ypperlig ironi, huru några storordiga riddersmän, efter långvarigt bång och bråk, taga ut Prinsessan Stolts Sigrid, emot hennes vilja, ur ett torn, försäkrande att hon der varit beröfvad sin frihet, samt bortföra henne onödigt i en mörk skog, der de säga sig skola försvara henne mot jättar, troll och dvärgar; men rymma sin kos vid en björnunges mummel, och qvarlemna den Sköna bland villdjuren; hvarefter de återvända till hofvet och skryta öfver sina dater. Under det tillika ett par ståtliga friare komma med braskande åthäfvor och löften, anländer en tredje främmande riddare, på hvilken ingen hade tänkt, med Prinsessan vid handen; ty han hade mellertid, i all stillhet, begifvit sig till skogen och verkligen frälsat henne59. All flärd i sociala förhållanden hänför oundvikligt till vingleri, och detta, slutligen, till det ömkligaste dagtingande med samvete och heder. Vi begripa således rätt väl, att lika ärligt, som Dalin hyllat en skenbild af fosterländskt ridderliga tänkesätt, kunde han ock känna sig drifven till en förändrad synpunkt, då han såg vinglande åtgärder gifva fri luft åt det olycksaliga parti-split, som länge glödgat under askan, ofta uppflämtat, men nu hejdlöst uppblossade till full vådeld.
Medgifvom, mina Herrar! att pennin-, gebidragen uti den Constitutionella sam-, hälls-inrättningen ensamt utgöra folkets egentliga andel uti magtbestyret, och besinnen, att J icke börén, utan moget bepröfva nde , eller af blott fördom mot en motionair, förkasta en motion, hvars hufvudfö, remål är, att bibehålla folkets representanter uti den oberoende ställning, sorn alltid blifver ett oeftergiflig! vilkor för de större samliälls-angelägenheternes ändamåls-, enliga behandling uti lagstiftningsväg. Lagstiftaren har äfven föresett det för», hållande, hvarom nu är fråga. Då man såsom tänkare läser iog§. RegeringsFormen, så finner man förnyade anledningar, att prisa Lagstiftarens föreseende omtanka, att på allt möjligt sätt bibehålla Svenska Folket den andel uti magtutöfningen, efter hvilken andra Constitutionella Folk förgäfves sträfva, men sorn det på Svenska Folkets representanter ensamt ankommer, att begagna. Uti ioq §.
Hr von Troil, Emil: Jag erkänner, att det är mig omöjligt att inse af hvad skäl Utsk., då det sagt sig åsyfta en mera redig grund för Wadstena Krigsmnnshuscassas godtgörelse för hvad hittills under namn af centonal-afgift till nämnde cassa utgått, likväl icke godkänt min anmärkning, att anslaget, hvarigenom berörde ersättning skulle beredas, måtte fördelas på det sätt, att nämnde cassa och Amiralitets-Krigsmanscassan erhölfe särskildt bestämda delar deraf, i mån som hvardera cassan hittills varit i åtnjutande af ifrågavar. medel. Jag kan icke inse, huru det kan leda till reda, att medel nu först skola skickas till Krigscolhm och derefter till Wadstena Krigsmanshus. Plvad fördelningen beträffar, tror jag icke, att den skulle vara så svår att uppgöra, som Utsk. tyckes förmena. För närvar, utgör medium pä 10 år af de centonalafgifter, som, enligt äldre författningar, till Wadstena Krigsmanshuscassa utgått, 25,ooo r:dr årligen. Om man nu bestämde, att deraf skulle ingå till Arme'ens Pensionscassa, finge denna i5,ooo r:dr, hvaremot Krigsmanshuscassan erhölle de öfriga 10,000 r:dr. Jag anhåller om propos. till en sådan fördelning. 12 H. 8 58 Den i5 Augusti c. ra. R. o. Ad. biföll i:sta punkten under bestämmande, att af de i det sednare utlåt, omtalade 25,ooo r:dr, utgörande medeltalet af de till Wadstena Krigsmanshuscassa ingående s. k. gamla inkomster, skola i5,ooo r:dr uppföras på stat att utgå såsom särskildt anslag till Armeens Pensionscassa, och de återstående 10,000 r:dr till Krigsmanshuscassan öfverlemnas. Utsk:s tillstyrkande i utlåt. N:o 218 bifölls. 3:dje punkten bifölls. Hr von Troil: TJtskrs förslag åsyftar att göra några vanlottade medlemmar af samhället delaktiga af bildningens förmåner.
Denna billiga förmän för dem, som förut begagnat lkogStägt och mulbete pä Allmänningen lärer ej laaligen kunna betagadem, genom hwav förändring Allmänningarne skulle kom» 148 Dm i Decenibcc. komma att undergå: och det är såsom en möjlig ute wäg, arr pä en gä q bib hälla denna rättighet, samt erna en betydlig winst för Staten sä wäl i Oeconomiskr som Militairijkx afseende, som jag får förena Mia med Baron Ollerström nri de modisicationcr af projectet hwarigenom i ställer för Soldate torp, Allmänningarne smäinngom ffulle sörwandlas litt Hemman, genom hwilkas rotering, ändamälek, armens förökande ernäddes, och den i krig oundwikeliga följd af Torpens ödesmål aldeles bleswe fönkomiuen. En bestämd tid inom hwilken denna as mig yrkade förmäns rätt för de kringliggande borde as dem bewakas wid förlust af den samma. — En bestämd tid dä odlingen skulle wara börjad samt slurcligen tillständ för alla, som astundade att ikläda sig deras rättigheter, som försummat dels alt begära intägt, eller alt odlingen begynna, skulle i min tanka påskynda tverkställigheten as detta project, hwars granskning och bedömande jag likwäl önskade att St.as Utskottet blcfwe i tillfälle atl företaga, i sammanhang med öfrige anmärkningar, som mot Betänkandet blifwit gjorde, och dit är i detta afseende som jag anhäller att Herr Grefwen och Landl-Ätarskalken räcktes göra proposition om äierremlsi. Grefwe vs la 6sräie. Jag instämmer med den wärde Ledamoten Herr k^ttrenl>or§, sä mycket mer som denna jord pä wisit sätt hör under de an» gränsandes Hemmansrätt, hwilka derpä hafwa om ej annan rättighet åtminstone den till Wedbrand och mulbete. Grefwe kksmilton, Hxel.
Nej, kommer, under de i Constitutions-Utskottets Memorial N:ris 68 och 88 frarastälda förbehåll, följande förslag till ändring af Riksdags-Ordningens i5 §. i mom. att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag: Allmogen (etc„ såsom Ja-prop. litt. B.) Ä. Den, som till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, under de i Constitutions-Utskottets Memorial N:iis68 och 88 framstälda förbehåll, god känner följande, i Constitutions-Utskotteis Memorial N:o 88 föreslagna, ändrade lydelse af Riksdags-Ordningens 15 §. i morn.: Allmogen i hvart Härad välje inom sig, efter hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet En, inom Häradet boende och besuten, Hemmansägare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Stånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmagt derå innehaft. Hvad om Hemnansägare nu är sagdt, gä!le ock om sådan Kronohemmans-åbo, som med stadgad åborätt hemmanet innehafver. Vilja sig förena, röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer ny omröstning att anställas öfver en så lydande voteringsproposition: B. Den, som till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, under de af Constilutions-Utskottet i Memorialen N:ris 68 och 88 fram - Constitulions-Ulskottcts Memorial, N.o tog. 11 stälda förbehåll, godkänner följande ändrade lydelse af RiksdagsÖrdningens i5 i morn.: Allmogen i hvart Härad välje, efter hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet En, inom Häradet boende och besuten, Hemmansägare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Slånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmakt derå innehaft. Hvad om Hemmansägare nu är sagdt_, gälle ock om sådan Kronohemmansåbo, som med stadgad åborätt hemmanet innehafver.
Endast ett par gånger har eldsvåda utbrutit, men hvarje gång blifvit dämpad utan någon betydligare förlust. De fleste af Stadens hus och byggnader, äro i Städernes Allmänna Brand - stodsBolag försäkrade till ett sammanräknadt penningebelopp af 772,100 R:dr Banko. I Städernes nya Bolag till försäkring af lösegendom har denna Stads innevånare försäkradt egendom till ett värde af 782,080 R:dr sara ma mynt. Utgifter ne för Stadens administration, allmänna byggnader, vägunderhållning m. m., uppgå vanligen till omkring 9000 R:dr Banko, samt fyllas genom inkomsten af tolagsmedel, hamn-, brooch våg-afgifter, arrende-medel af Stadens jord och lägenheter, krogarrenden samt taxering under namn af skott och förskott på fastigheter och borgerlig rörelse. 2:o Stapelstaden Westervik, belägen under 57° 46° nordlig bredd i Tjusts Härads skärgård vid inloppet till den så kallade Gamleby viken. Denna Stad anlades år 1433, hvarförinnan Staden hade sin plats 2 mil längre upp i nämnde vik, som just fått sitt namn deraf alt den gamla Staden der varit belägen. Stadens folkmängd, sorn enligt sista Femårs-berältelsen utgjorde 3,229 personer, deraf 1,874 v01'° mantalsskrifne, uppgick år 1841 lid 3,45a, hvaribland 1,947 mantalsskrifna personer. Af denna befolkning voro 1,553 manoch 1,899 qvinkön. Innevånarnes antal har sålunda vunnit en tillökning af 228 menniskor, dertill inflyttningar från landet hufvudsakligen bidragit. Gårdstomterne i Staden, till ett antal af 5oo, de fleste trånga oell af inskränkt utrymme, äro vid torgen och de större gatorne bebyggde med ansenligare en del under sednare åren uppförde hus, bland hvilka ett Stadshus af tegel ännu icke är fullt färdigt, men för öfrigt äro åbyggnaderne små och obetydliga.
Jag var både af födsel och öfvertygelse förbunden med landtpartiet, min tillgifvenhet däremot för den prins, jag uppvaktade, afhöll mig från allt deltagande i riksdagsärender, för hvilka jag för öfrigt hvarken egde någon böjelse eller kände mig ega någon skicklighet. Jag lefde i en fullkomlig inaktivitet, som ej förmådde att skydda mig mot ett oförmodadt anfall. En morgon, då jag uppvaktade prinsen, vände han mig ryggen och nekade mig att honom nalkas. Detta utmärkta tecken af onåd af en prins, som nalkades sina myndiga år och hvar dag ett steg närmare till tronen, var för mig så mycket mer oroande, som de svåraste följder däraf för min framtid kunde befaras. Gref Bark kallade mig afsides. Han hade af vänskap för mig utforskat orsaken till prinsens onåd och gaf mig den vid handen. Ett rykte var utspridt, som kommit till drottningens öron, att jag försäkrat mina vänner i partiet, det kronprinsen var dem hemligen tillgifven. Jag frågade gref Bark, hvad jag vid detta tillfälle hade att göra, om jag borde anhålla hos guvernören att antaga sig mitt försvar och hos drottningen förklara min oskuld. Gref Bark ansåg säkrast för mig, att jag gjorde det själf, och att jag till den ändan borde anhålla om företräde hos henne. Jag följde hans råd, sökte samma morgon gref Düben, drottningens kammarherre, bad honom anmäla mig till företräde och berättade honom äfven orsaken, hvarför jag det begärde. Vid middagstiden, då jag åter sökte gref Düben för att veta, om mitt begärda företräde kunde erhållas, gaf han mig tillkänna, att det icke behöfdes, att drottningen vore öfvertygad om min oskuld och hade anbefalt honom att därom mig försäkra. Han tillade för egen del, att drottningen kände den, som låtit utsprida detta mot mig förklenliga rykte till vinnande af några nedriga afsigter, och det hon af flera af honom utspridde osanning(ar) kunde döma, att denna vore lika ogrundad!
Han talade aldrig med hänförelse om våren, och när David försökte ge honom en föreställning om vildmarkens berusande vår i de avlägsna dalarna vid Rousannas åsar, om den stora blommande ljungheden vid Tervalax och de tusen rödrandiga humlorna där, då satt Hartman bara och nickade stelt. Var vildmarken för denna människa ett främmande ting, vars drag hade stenåldersmoderns, den vilda kvinnans grovhet? Eller såg han in i en långt skönare vår lyssnade han till årslag och sång från “Adrias’ gondolier“ såg han in i en vildmarksvår med långt skönare blommor, kanske direkt in i paradiset? Stirrade han med sina brännande ögon på någon brinnande rosenbuske i närheten av den Outsägliges tron? Men sedan de druckit ganska mycket vin blev Hartman återigen glad. Men du, kära du, hur bråkar du med själen nu för tiden? Har han civiliserats? Eller är han fortfarande lika obändig? Jag tror man håller på att bli gammal. Jag funderade på att bli en kristen Ja ja ja, det är den gamla sjukan, det har du visst hållit på med lika länge som jag, men vi orkar inte ta steget. Vi är för sjuka och bräckliga för att tåla denna värld, nöjena har vi sugit ut, och vart ska vi sen ta vägen? Ingen kärlek mer bara passioner, ingen tro mer, bara förakt! Det är förfärligt när Gud talar, men när han tiger är han värre. Man ville gå och löga sin själ nånstans, Luther var en bra mycket dummare inrättning än skärselden. Att ge sig till att ta bort räddningen från synden och helvetet men sen lämna bägge kvar åt oss! Det är ju nästan omöjligt att leva! utbrast David. Och Hartmans röst kom som ett eko: Alldeles omöjligt att leva! och så blev det så tyst i rummet att de kunde höra sina hjärtan slå. Ibland tar jag det gladare, fortsatte Hartman med skälvande röst, i det han drack ur resten av sitt glas. Då tycker jag det enda jag behöver är en revolver, en grammofon som spelar en slagdänga medan jag siktar mot tinningen vi har många fel, vi är för fördärvade för frälsningsarmen, annars vore vi bäst placerade där.
Det var ytterligare fråga om de nya Hypotiieks-föreningar, som skulle bildas. Talaren sade, man skall icke se spöken midt på ljusa dagen, de äro icke framme ännu, dessa Föreningar hafva ännu icke fått Direktörer, och ännu icke hunnit ens få sina obligationer tryckta. Vi hafva således icke förhoppning på längre väntan på deras ankomst än tills deras obligationer blifva tryckta. Om man får se spöken utrustade, eller anar deras ankomst på förhand, kan ungefärligen vara detsamma, ty det förändrar icke sjelfva saken. Talaren kom äfven att yttra, då frågan om produktionens förökning vidrördes, alt jernbruken voro i stigande. Så lät det icke på Riddarhuset för några veckor sedan, och någon förändring lärer väl icke vara skedd sedan dess. Det torde vara bevis nog, då Bruk hållas till salu i betydligt antal, att deras värde icke är i stigande. Slutligen yttrade talaren sin mindre belåtenhet med alt man icke synes vara benägen ali öfverflytta Bankens fastighetslånefond till Riksg:s-kon(., emedan, såsom talaren yttrade, man skulle då kunna få en centralstyrelse för fastighets-lånerörelsen. Deraf skulle således följa alt en styrelse vid Jerntorget och en sådan på Riddarholmen, vore tvenne hvarandra alldeles olika styrelser i delta fall, ty det sades alt styrelsen på Riddarholmen, vore en centralstyrelse, men icke så styrelsen vid Jerntorget. Det ligger icke uti öfverflyttandet ifrån den ena till den andra myndigheten som styr, utan uti ideen om faslighets-belåningens öfverflyttande på Hypotheks-föreningarne, och den var, att denna belåning skulle fördelas på landsorterna, efter den skuldsättning, som redan förut fanns der och ställas under förvaltning af Hypotheks-styrelsen, som känner förhållandet inom länen, hvarvid Staten skulle öfverlåta dessa sina fordringar mot obligationer, som skulle utställas mot säkerhet i de egendomar, som voro pantsatte, för att tjena till säkerhet för denna rörelse. Men sedan egendomarna för det mästa nu äro skuldsatte, såsom pant för utrikes lån, så torde Banken, om en öfverflyttning af fastighets-lånerörelsen skulle komma i fråga, näppeligen kunna få så beskaffad säkerhet för sina penningar som erfordras. Jag fortfar att yrka afslag på denna punkt af betänk. Gr. Liljencrantz:
Derest något eller några skuldebref icke skulle vara till Riksgälds-Contoret insända inom förloppet af den härför bestämda yttersta termin, infordras från Committerade i laglig ordning ersättning för det sålunda oredovisade lånebeloppet, jemte 5 procents årlig ränta derå från och med den 1 Juli 1840, och tilldess inbetalningen verkslälles; i3:o Sedan samtliga skuidebrefven blifvit till Riksgälds-Contoret, innom ofvanberörde lid, aflemnade, bör af Commitlera le uppi ättas och till närande Contor i 2:110 exemplar insändas en allmän liqvidation öfver de derifrån emottagna medlen, hvarefter, såvida samma Liqvidation varder af Fullmägtige godkänd, Fulkuäglige å det ena af dessa exemplar meddela sin decharge för Committerade, i afseende på deras med lånemedlens förvaltning hafda befattning; id:o Före slutet af November månad hvarje år, öfveisändes från Riksgälds-Conloret lill Kongl, Majlis Befallningshafvande i Elfsborgs Län en fullständig förteckning på den capitaloch ränte-inbetaluing, som, enligt de till Riksgälds Conloret inkomna och derstädes godkända skuldebref, skall af hvarje låntagare, inom samma års slut, erläggas; börande denna Stats-VtsTioltcts Memorial, N.o 4.97" i förteckning af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillställas Magistralen i Wenersborg, hvilken det åligger att under enahanda redovisnings-ansvar., som för Kronouppbörden, de till betalning förfallna medlen, kostnadsfritt för Riksgälds-Contoret, indrifva och behörigen leverera. Hvad, som skall inbetalas ådcnjtillde allmänna byggnaderne anslagna låne-andelen, öfversändes, inom hvarje års slut, omedelbarligen från stadens Äldste till Riksgälds-Coutorets Corn missai iut; i5:o