Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att förekomma detta, har jag tänkt, att man till den förevarande punkten skulle under litt. c foga ett tilllägg af följande innehåll: »att härigenom icke åsyftas någon ändring uti hvad R. St:r i underd. skifvelse den 2 Dec. 18(53 yttrat, angående sättet för skjutslegans bestämmande vid ny skjutsinrättning å farväg samt vid jernvägseller kanalstation.» Andamålet med detta tillägg är endast att tydligen förklara, att menin - Den 19 April. 343 gen med förevarande mom. icke är att upphäfva den princip, sorn blifvit af K. M:t och R. St:r godkänd. I öfrigt har jag emot förevarande mom. a ingen annan anmärkning att framställa, än att jag i öfverensstämmelse med den åsigt, jag uti min motion framställt, yrkar, att skjutslegan vid de gamla gästgifvaregårdarna så väl i stad som på landet måtte bestämmas till högst 1 rdr 50 öre per mil. Jag tror och hoppas visserligen, att man på många ställen skall lyckas åvägabringa entreprenad under den nämnda summan; men om man erhåller rättighet att bestämma afgiften ända till I rdr 50 öre per mil, skall det sannolikt endast blifva på högst få ställen, som entreprenad ej kan åstadkommas; och endast på dessa få ställen blifver då Statens mellankomst nödvändig. Jag kan icke finna någon rimlig anledning hvarför man i städerna skulle vara berättigad till högre skjutslega än på landet, och jag måste derför yrka lik biet i detta afseende öfver hela riket. Till följd häraf skulle jag önska, att man, till åstadkommande af ett generelt maximum i afseende å skjutslegan, ur mom:t a borttoge orden »i stad och 1 rdr 20 öre på landet.» Uti inom:t b har Utsk:t tillstyrkt: »att R. St:r hos K. M:t anmäla, att, der entreprenader icke mot åtnjutande af ofvannämnda högsta skjutslega kunna åstadkommas, utan vederbörande skjutslag nödgas för skjutsbestyrets fullgörande medelst entreprenad lemna särskildt bidrag, skjutslagen då må, eldigt de grunder K.
Herr Mannerstm, Johan; Jag får för min Den 18 Julli. 359 del åberopa hvad jag sistledne gårdag anförde, att man nemligen icke vid samma Riksdag h»; de bordt i denna fråga ändra sitt beslut, belsfc jag är öfvertygad, att StatsUtskottet lätteligen hade kunnat utfinna nya utvägar, samt derigenom till samma ändamål anskaffa samma sunn mor, som de ifrågavarande creditiv* Då jag icke längre vill uppehålla Ridderskapet oell Adeln, anhåller jag blott att få till Protocoliet anmäla tnin reservation. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Under å beropande af mitt förlidne gårdag i detta ämne afgifne yttrande, får jag blott till ProtocolleÉ anmäla min reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. Herr Dalman, Lars Johan, anförde skrifteligen: Jag ber härmedelst ödmjukast, att till Protocollet få reservera mig emot det prsejudicat och inconsequence, att, då verkställande magten upphäft ett genom Förstärkta StatsUtskottet afgjordt, och således såsom StatsReglerings fråga ansedt mål, Lagstiftande Magten, under förevändning af ny motion, upp: tager och frångår den af henne en gång formeligen förut under denna samma Riksdag utJ tryckta tanke, att ifrågavarande creditiver endast iiU hälften finge ovillkorligt begagnas. 360 Den 18 Julli.
— Slutligen vill jag blott, i anledn. af Frih. Cederslröms, Anders, yttrande, ali frågan blifvit sä grundligt behandlad tillförene, att man icke nu borde så särdeles mycket sysselsätta sig dermed, eller vara bekymrad öfver att den icke blifvit tillräckligen utredd, hafva äran svara, alt denna grundlighet bestått deruti, alt man hvarje gång man förehaft frågan kommit lill olika resultater, och att således med grundligheten icke torde hafva varit särdeles mycket bevändt. Gr. Spens: I händelse alla meningar skulle kunna för enas till ett beslut, i läll återremiss beviljades, på grund af de Den 28 Januari. 549 anmärkmr, som nu blifvit gjorde emot Utsk:s betänk., så vill jag icke ytterligare fortsätta den af mig gjorda hemställan om bifall lill den Utsk:s betänk, bifogade reservationen af Frih. Stjernstedt. Jag är fullt och fast öfvertygad, att, vid en förnyad behandling inom Ulsk., de skäl, sorn förra gången, då målet förevar inom Utsk., icke fullständigt kunde göra sig gällande, nu skola blifva ånyo pröfvade, äfvensom alt det förslag, som blifvit jemte reservationen afgifvet, skall vid en närmare granskning, genom nödiga rättelser, i åtskilligt vinna och derigenom fullständigare och lämpligare till antagande lill RiksStiu återkomma. Jag skall nu endast anhålla alt fä till besvarande upplaga några anmärkn:r i afseende på den otillräcklighet i hofrättens nuvar. personal och arbetsförmåga, som förmenas skola uppkomma, i händelse lagmansrälterne indragas. Logmansrätlerne lyckas dervid vara de, som vunnit mest afseende. Vid frågan om en af stadsdomslolarncs indragande tyckes man icke så mycket hafva fästat sig, visserligen derföre, att man från de flesta städer erfarit, att det går an att vara belåten med blott en instans, och att det således syntes vara allt skäl att antaga, att det borde blifva lika för alla städer.
Preste-ståndet ansett, att aflemnandet af berörda vinst boivie för innevarande år genast oell derefter vid början af åren 1849 oell 1850 verkställas; samt, enligt Utskottet tillhandakomne protokollsutdrag, Yällofl. Borgare-ståndet och Ilederv. Bonde-ståndet, med afslagå den till dem i berörde memorial ställda inbjudning-, sammanstämmande förklarat, att öfverlemnande! af nämnda vinst må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850; så åligger det Utskottet, jemnlikt 73 § riksdagsordningen, att meningarne sammanjemka och med förslag deröfver ingå; oell som 2:ne stånd uti sina beslut stadnat emot 2:ne, får Utskottet härigenom, för frågans afgörande genom votering i förstärkt Banko-utskott, underställa Rikets Ständers bepröfvande följande förslag till voterings-proposition: Den, som, i likhet med hvad Utskottet i memorialet N:o 19 yttrat samt Borgareoch Bonde-ståndens beslut innefatta, anser,att bankovinstens aflemnande må ske vid slutet af hvartdera åren 1848, 1849 och 1850, röstar ja; den det ej vill, nej. Vinner nej, så kommer berörda aflemnande, i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln samt Pi’este-ståndet beslutat, att verkställas för innevarande år genast och derefter vid början af åren 1849 och 1850. Stockholm den 14 Mars 1848. Bih. till B. St. Ank. till Exp. Utsk. den i5 Mars, kl. ii f. ta. Memorialj i fråga om det för registratorn vid Bankodiskontverket idolph von Ehrenclou tills vidare uppförda personella arfvode.
Att det sednare uttrycket i ifrågavarande §, som i Utskottets förslag är bibehållen till ordalydelsen alldeles lika med § 34 i den Kongl. Propositionen, syftar på de medel, som förväntas inflyta derigenom, att en del beväringsskyldige begagnar sin rätt alt friköpa sig från vapenöfningar, är otvetydigt, helst om man går tillbaka till inledningen till nämnda nådiga Proposition, deri, bland andra föreslagna grunder för ej mindre den nya författningen, än de särskilda stadgande!), som det skulle bero på Kongl. Majit att besluta, och efter uppräknandet af de arfvoden och andra utgifter, hvarom nu fråga är, det heter: »alt alla förutnämnda arfvoden, gratifikationer och traktamenten, kontanta beklädnadsbidrag och marcheller resekostnader skola bestridas från den förut omförmälda Beväringsfonden, hvilken bildas af vapenöfningsfrihets-afgifterna; i följd hvaraf ock beväringselitkorpsens styrka blifver af denna fonds tillgångar för ändamålet beroende» o. s. v. Då Utskottet vid ärendets första behandling gillat denna anordning, och erkännas måste, att en tydlig bestämmelse derom lämpligen har sin plats i ifrågavarande §; finner Utskottet sig desto heldre böra fästa afseende å den vid densamma inom BorgareStåndet gjorda anmärkning, som syftet med denna icke kan anses stridande mot de två Riks-Stånds beslut, hvilka godkänt §:ns först föreslagna lydelse. Utskottet anser redighet i antydda afseende bäst kunna vinnas derigenom, att det ifrågaställa mom. delas i tvänne, af hvilka det ena handlar om de kostnader, som äro ämnade att bestridas af anslagen å 4:dc Hufvud-titeln, och det andra om hvad som från den s. k. Beväringslonden bör utgå. Och får Utskottet alltså, under antagande, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, äfvensom Bonde-Ståndet, skola befinnas villige att frångå sina, beträffande meranämnde 2 mom i 34 §, fattade beslut, hemställa, att Rikets Ständer måtte antaga följande lydelse af samma §: »Morn.
Jag instämmer till alla delar med Herr Cederschjöld, och vill blott 1 anledning af Friherre Cederströms påminnelser, erinra, att om mari beviljar återremissen, kali det hända, att frågan å nyo hos RiksStånden förekommer. Så var förhållandet t. ex. med Myntbestämningen, som första gången bifölls blott af a:ne Stånd; och så går det med de flesta frågor. Herr Printzenskjöld_, Axel: Jag anser bifall till delta Betänkande vara första steget till lifegenskapens införande i Sverige, och Ren ao November f. m. *9 ’ och anhåller derföre om proposition till afsteg å Betänkandet. Jag vill dessutom blott förklara Herr Cederschjöld, alt jag icke finner någon motsägelse deruti, att man bibehåller bysättning, som kan tillämpas på alla classer till och med sjuklingar, då detta deremot icke är förhållandet med arbetstvång, hvilket icke kan tillämpas på alla. De svåraste följder och missbruk skulle uppkomma af arbetstvångets införande. Domaren, som skulle vilja förfölja en part, skulle förklara honom, om han än vorealdrigsåsvag, kunna begagnas till alla slags arbeten; den åter, som Domstolarne ville favorisera, skulle gå alldeles fri. Jag tror dessutom icke, att det skulle falla någon in, att förneka gäldenären att med sitt arbete aftjena sin skuld, om han så önskar och kan. Herr von Hartmansdorff har nämnt Mynlbeslämningen, såsom exempel derpå, att en fråga, deruti 2 Stånd stadnat mot 2, åter kan komma under öfverläggning. Jag anser behandlingssättet af Mynlbestämnings-frågan vara lika skiljd från det sätt, hvarpå denna fråga blifvit i de andra Stånden afgjord, som bifall är från afslag. Jag anhåller om proposition till afslag å Betänkandet, och i annat fall votering. Friherre Cederström: I anledning af livad Herr von Hartmansdorff anfört, får jag upplysa, att då två Stånd afslagit ett Betänkande, och ett Stånd bifallit det, 5o H. i3 Den 20 November i. rn. är förhållandet icke detsamma, som när två Stånd stadnat mot två Stånd.
Hvidt som ett underbart Syn i Drömmen, Inderst ved Strömmen, Bölgerne se det blinke og flagre! — Frisk sprunget op af Havets Bad Smiler imod dem den lyse, fagre, Glädesstrålende Stockholmsstad. Da er det som hele Havet lo, Bölgerne rase og larme Og styrte med åbne Arme I Strömmen under » Norrbro » — Men » Målarn » vented dem länge deroppe, Alle dens Vover nysgjerrigt hoppe. Som festklädte Mör De neie og dandse, Med hvide Krandse Og Flagreslör, IDUN 1896 Synge Havet » Velkommen i Havn! » 409 — Vi ved det,Stockholm — der findes Steder Da råber Saltsjön Mälarns Navn, Med stärkere Arbeid ' og dybere Gläder, Og svinger den blide Indsö Med ädlere Minder fra Vildt i sin starke Favn. Med varmere Hjerte for alt som lider, större Tider, Med renere Tröst for alt som grader. Men vil en Stund jeg mit Og ret med Er Veiret stormfuldt eller godt, Og se hvor Naturen har kasted og skylled Tidligt eller silde, Og overhylled Der feires under Stockholms Slot Med gode Gaver en Plet på Jorden, Et evigt Velkomstgilde. Og klädt sin Yndling i Höitidssmykke, Et Bryllupsgilde, et dundrende, — Vil jeg se hvad der ligner UngdomsAf Havets og Mälarns Vover, lykke De tause Mager undrende Og le mod et Syn der gjör mig glad — Sväve Dandsen derover. — Da, Dronning bland alle Steder i Norden, Frisk steget op af Havets Jeg Men når At jo vildere den Glädesstrålende Stockholmsstad. ser, (Illustratör: A. Engström.)
J a g tror, att här föreligger en - afven från estetisk synpunkt - öfverdrifven uppskattning af rannstens-situationeina och de l ~ &amp;. o ~ l i Q. " Inf erno-eïf sir enheterna. Sublimare an Milton har va1 ingen skildra8 helvetet, men han var ju sarskildt lränd för sitt puritanskt rena lif: Icraftigaïe %n Carlyle liar ingen tecknat det Inferno, soin öppnade sig i och genom franska, reyolutionen, och hans lif ' var i högsta grad regelbundet: Lutlier får viil också göra anspråk p i att vara ett snille, och hans natur var icke af det urvattnade slaget, dock har han säkert aldrig befunnit sig i rannstenen. Om man tanker p i lasternas och sinnlighetens Inferno, så ä,r det nog sannt, att många snillen hafva fiirdröjt sig dar, och det så ' ' länge, att de först med trötta ögon och blaserade sinnen fått se en skymt af Paradiso. Men detta har varit en olycka för dikten och för mänskligheten. Ty eftersom lasternas Inferno blifvit skildradt på ett så glödande satt, h a m h g a estetici spridt ut, att det ensamt är intressant, att Paradiso är tråkigt, iinglasången banal och enformig, swnt dygden p % det hela dum och filiströs. Och dock, riiir det gäller icke konstkanname utan de många försrniktande sjiilar, som af skalden viinta vederkvickelse och tröst, s&amp; är en enda &amp; ta glimt af Pa.radiso imsen gånger mer värd än de mest verklighetstrogna och pikanta skisser från .helvetet. Det ligger naturligtvis i detta försvar för snillenas regellösa lif den sanningen, att snillet ofta dväljes i stormiga själar, diir lidelsernas vagor gå. högt, men 0112 det finnes en kraft, som ar ann11 starkare än stormarne och håller dem i tygeln - så icke blir snillet eller den andliga intensiteten diirför mindre; sakert ar att hela personligheten och dess inflytande flyttar upp i en högre lifssfer.
Jag föreställde mig att Grundlagarne af ingen vore bättre kände och till ordalydelse förstådde, ån af de Herrar och mån, åt hvilkas dagliga vård de blifvit anförtrodde genom Kongl. Majts förtroende; och det blifver således en billig anledning till förundran, att dessa ifrågavarande personer så långe begagnat en bristande uppmärk* samhet, att vid förflutne Riksdagar inom Rid_ derskapet och Adeln, utestänga Styrelseorganerne ifrån den directa inflytelse å Riksriag6- årendernas gång, som Lagstiftaren genom 4i §. Riksdagsordningen tydligen velat förebygga. Jag emotser, ej utan fmgtan, den söndring uti sinnen som möjligen kunde blifva en verkan of en ovarsam behandling utaf denna sak. Jag emotser följderna af en cåskod, och möjligen vägrad proposition: och jag hemställer till Herr Grefven och LandtMarska!ken samt Ridderskapet och Adeln, om det icke skulle vara låmp. ligt att först och framst till de inom Ridderskspet och Adeln befintelige personer, som uti 4i §. Riksdagsordningen ifrån val till Utskotts-' Ledamöter äro uteslutne, framställa den enkla frågan, huruvida de sjelfva anse sig efter RiksdagsOrdningens ordalydelse berättigade, att uti Bånktnannavalen deltaga. Jag tviflar ingalunda, att icke rättvisan oell Grundlagarnes helgd på detta sätt lättast böra blifva tillfredsställde; jag tror det alltid vara en fördel att undvika tvister, der lagens tydligt uttryckta ordförstånd icke lemnar den minsta anledning till tvetydighet, emedan striden under sådane för» Den 24 Janucirii, 7? hållanden alltid bildar obehagliga intryck, hvars verkningar icke alltid åro så låtta att beräkna. Grefve Löwenhjelm, Carl Axel', Uti en fråga sorn personligen r<5rer en StatsRådsLedamot hade jag icke ämnat yttra mig. Flere andra hafva förut så tillråckeligen talat i detta ämne, ott det nu synes vara tämligen upplyst. Af debatterne synes dock blott en sak vara fullkomligen bestämd, den nemligen, attmeningarne åro olika.
Med en ökad beväringspligt måste följderna för öfverträdelse af beväringslagen ställas i förhållande derefter; hvadan jag i underdånighet tillstyrker: att beväringsskyldig, som utan laga förfall eller andra dermed jemförliga skäl undanhåller sig från mönstring, skall vara förfallen till böter af 10 rdr första gången och 20 rdr hvarje påföljande gång, samt derjemte vara sjelfskrifven till beväringssoldat, om han vid mönstring finnes dertill antaglig; och att nu gällande föreskrifter om beväringsskyldigs qvarstående ett år längre i beväringen för hvarje år, han utan laga förfall undandrager sig vapenöfning, och öfverflyttande till den klass, med hvilken han bör vapenöfvas, må tillämpas äfven på den utsträckta beväringspligten och beväringssoldaternas fleråriga vopenöfningar. Sedan lagstiftningen i brottmål undergått betydliga förändringar och, bland annat, vanfrejd blifvit närmare betecknad genom uteslutande från medborgerligt förtroende; och då det ovedersägligen är ett stort förtroende att deltaga i fosterlandets försvar, hvilket hvarje krigare räknar sig till ära; tillstyrker jag i nu gällande föreskrift deri förändring: att vanfrejdad beväringsskyldig må uteslutas från hedern att såsom beväringsman tillhöra rikets krigsmakt. I det föregående har jag uttalat den åsigt, att stammen aldrig ensam bör skickas i striden, utan alltid i förening med dess krigsförstärkning. Denna sednare måste således vara disponibel utan tidsutdrägt, då deraf göres behof, och lagen derom får ej vara tvifvelaktig. — Den nu gällande beväringslagen föreskrifver, att beväringsmanskapet må uppbådas »under krig eller när eljest» Kongl. Maj:t pröfvar »rikets försvar det påkalla». Ehuru jag deruti icke finnér något hinder för Kongl. Maj:t att, vid mobilisering af en viss del af den stående arméen, äfven uppbåda dertill hörande förstärkningsmanskap, så är dock uttrycket icke bestämdt.
Ridderskapet och Adeln har Herr af Grubbens N. W-, med förmälan, det han under sistlidne Riksdag väckt motion af enahanda syftning, uti ett till de förenade Statsoch Lag-Utskotten remitteradt memorial, föreslagit, att, i likhet med hvad i de fleste andre Länder egde rum, i Sverige måtte inrättas en Advocat-Corps på Stat; med hvilket förslag motionären förmält sig egentligen hafva afsett allmogens rätt och bästa, helst dess välfärd ofta skulle förspillas af dålige och okunnige Advocater, hvilka icke sällan för egen vinning inleda allmogen uti ruinerande tvister och rättegångar; och skulle fördelarne af denna Corps säkert öfverväga kostnaderne, hvilka, om man för hvarje Län antoge en Förste Advocat med 5oo R:dr samt två Commissions-Advocater hvardera med a5o R:dr i årlig lön, endast komme att utgöra tillsammans 24,000 R:dr eller 1,000 R:dr allt Banco, för hvarje Län. Städerne åter skulle ega antaga och aflöna så många Advocater, de funno af nöden; hvarjemte motionären föreslagit, att en sportel-taxa måtte upprättas, så att allmogen visste hvad den borde betala och icke såsom nu kunde af Advocater oskäligen beskattas. Då StaLsoch Lag-Utskotten vid sistlidne Riksdag afstyrkte bifall till ofvanomförmälde då väckte enahanda motion, anförde Utskotten uti deras under den 21 December 1840 deröfver afgifne, af samtlige Riks-Stån den - Statsoch Lag-Utskottens Betänkande, N.o 10g. 9 den gillade, Belänkande N:o 121 derför följande skäl, nemligen: alt Sverige, framför många andra länder, åtnjöle den förmon att ega en sålunda codifierad
De åkerfält, som sålunda brukas, äro vanligtvis i förhållande till fodertillgången så vidsträckta, att endast omkring -idel af såningsgärdet kan gödas och sås med höstsäd, derföre den öfriga delen deraf bär vårsäd; men på den egentliga slättbygden sträcker sig ändock detta brukningssätt icke längre än till den så kallade Hemjorden eller den som närmast omgifver bostäderne. Den mera aflägsne jorden besås endast med hafre, utan att någonsin gödas. På en del ställen trädes väl äfven denna jord hvartannat år, men det är lika vanligt att hafresädden oafbrutet fortsattes årligen, tills jordens fruktbarhet är alldeles utlärd, då marken utlägges Lill bete. Detta gäller likväl egentligen endast om Allmogens hemman. Vid de Egendomar, som tillhöra Ståndspersoner, äro nästan öfverallt inrättade Circulationsbruk med flere gärden, som vexelvis bära säd och foderväxter, äfvensom åtskillig© orter, särdeles i Wadsbo och Kåkinds Härader, flere af Allmogen redan för längre tider tillbaka antagit samma brukningssätt och med fördel fortsatt det. Under de sednare åren har I 8 man i synnerhet bemödat sig att tillvägabringa en sådan förändring af Allmogens jordbruk på slättbygden, för att återställa ett riktigt förhållun» de emellan Spannemålsoell Foderproductionen samt i följd deraf en bättre beredning af Åkerjorden. Dessa bemödanden hafva också ingalunda varit fruktlösa, ehuru man mött svårigheter icke allenast af Allmogens obenägenhet att afvika från gamla vanor, hvilken likväl visat sig mindre svår att öfvervinna, än man tilläfventyrs väntat, utan synnerligast i folkets oförmåga alt bekosta förändringen och afbida tiden, då förbättringen kan gifva frukt. För undanrödjande af detta hinder äro understöd lemnade af allmänna medel, till följd af Kongl. Maj:ls Nådiga tillåtelse att för den, efter Laga Skifte utflyttande hemmansegare, som vill vid sitt hemman införa ett förbättradt Jordbruk, må utflyttningshjelpen förhöjas ända tili dubbelt emot hvad annars varit bestämdt.
B. lil. 638, 662; IV. 7, Å. 13; U. X. 24, 152, A. 152- Kostnaderna för Deras Majestäters Konungens oell Drottningens Kröning, angående: B. XI. 259, 301, A. 301. B. 328. — för tryckningen af Riks-Ständens Protokoller vid innevarande Riksdag, jemte dertill hörande Bihang, angående: B. X, 3, 60, A. 60. — till Riddarhus-salens inredning, anskaffande af värminrättniug saint införande ai gaslysning m. m, angående ifrågasatt godtgörelse derför af stats-medel: B. III. Kraemer, Gustaf Fredrik von, dess yttranden: lil. 538; XI. 230, 232. K reemer, Friherre Robert Fredrik von, dess yttranden : V. 7 410. 411, 413; VI. 30. Kreaturs utsläppande på allmänna landsyägarne, angående vitesförbud till förekommande deraf; motion af Grefve Claes Magnus Lewenhaupt: se Motioner. Kreditiv, Jern-kontorets, å Rikets Ständers Bank, att det fortfarande matie få begagnas; motion af Friherre Carl Jonas Oscar Alströmer: se Motioner. Kreditiv-summor, angående de i Regerings-Formens 63:dje § föreskrifna: B. XI. 315, 319, A. 319 E. 377. Krigs-Akademien å Carlberg, angående upphörande deraf samt om inrättande af Militär-fakulteter vid Universiteten; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. Krigs-Hofrätten, angående dess indragning; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. Krigs-lagarue, angående deras omarbetande; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. Krigs -Rätten, angående upphäfvande af —: B. XI. 5, 119, A. 119, Fj. 314. Krigs-Vetenskaps-Akademien, angående inbjudning til!
Norrköping, om låneunderstöd för Staden Norstedt, om Skattelösen för lägenheten Pihludden Notarier, angående antagaudc deraf i Banco-Utskottets Fördelningar Notarier, Bonde-Ståndets, om tillsättande deraf Aterremiss . Nummer-Lotteriet, behållningens aflemnandc lill RiksgäldsContoret ... Aterremiss i ämnet .. dess bibehållande angåenda (se näst ofvan) afskrifning af dess fordran hos Helsingborgs Hamnbyggnads-Dircction (se Helsingborg). fritt Spelsätt . .. angående dess till Riksgälds-Conloret aflcmna de behållning .—. — Räkenskapcrne, Revisorernes anmärkning dervid Öfver-Styrelsens öfverllyttning till Riksgälds kontoret ... Bandet. X ta o‘ 73 BJ 05 D aa W re OST: rt 3 ST S9 P 1 / Riks-Ståndens Beslut. Underd. Skrifvelse. BiksdagsBeslut. No N:o Ridd. o. A. Prestestånd. BorgareSt. BondeStåud. Nyköpings Stad, om utskyldtfr till Stats-Cassan af Residencchuset derstädes (se Afgift). Nyköpings Skola, anslaget dertill angående . Nyqvarns bro, underhållsskyldigheten deraf . Nämndemän, om deras befrielse från Håll och Reservskjuts —. — om skjuts och tractamente för dem vid förrättningar Näringsfriheten angående ... Aterremiss o. Obligationer, partial, afskrifning å hufvudförbindelserne Odlingar af mossar och sidlandta marker, angående Odlingslån, angående ändring i Reglementet derför Aterremiss Oelreisha Enkhus-Inrättningen, upplåtande af en Kronans tomt dertill Aterremiss Offentlighet vid Riddcrskapets och Adelns öfyerläggningar, angående ... vid Under-Domstolar och Police-Kamrar i Städerne ...