Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V i inskränka oss därför blott att rörande d e s a m m a anteckna, att dessa för närvarande uppgå till ett 40-tal, förlagda dels till stä- " y i C T O R C H E R B U L I E Z, den mycket kände o c h ' m y c k e t läste franske författaren, afled för några dagar sedan i Paris. Han föddes i Geneve 1824 o c h ägnade sig, efter afslutade studier, först åt lärareverksamhet, m e n beslöt sedermera, efter att år 1860 ha väckt stor uppmärksamhet m e d en serie kåserande uppsatser på det konstkritiska området, göra litteraturen till sitt framtida arbetsfält. Nu följde slag i slag några romaner, hvilka gjorde m y c k e n lycka, särskildt den också till vårt språk öfverflyttade » Grefve Kostia ». Å r 1864 inträdde Cherbuliez i redaktionen af d e n öfver hela den bildade världen kända skönlitterära tidskriften R e v u e des deux M o n d e s, hvars främste o c h verksammaste medarbetare han alltsedan varit, såväl i egenskap af kritiker som romanförfattare. Utan att äga en A l p h o n s e Daudets förmåga af ingående själsanalys eller en Zolas gigantiska kraft att skildra en hel samhällsklass ' olika individer, besatt Cherbuliez dock stor talang som romanskribent, äfven o m han stundom ej gick fri för VICTOR C H E R B U L I E Z. » Det menar du inte! » » Jo visst. » » Ja, » sade han innerligt. » FRÅN ALLMÄNNA DJURSKYDDSMÖTET I en viss benägenhet att framställa det i lägre konstnärlig mening » intressanta » o c h » spännande&gt;. Cherbuliez var sedan många år ledamot af franska akademien. mSARDEPUTATIONEN, hvilken nyligen besökt Petersburg för att å hela det bildade Europas vägnar aflämna en i adressform affattad vädjan till alla ryssars själfhärskare angående det djupt betryckta Finland, har, som bekant, efter flera dagars väntan måst lämna den ryska hufvudstaden utan att ens erhålla företräde hos tsaren.
Utskottet har förslagit att mantalspenningen, i stället att utgå af personer ifrån i5 år, skulle erläggas först af dem som fyllt 17 år. Jag ogillar visserligen icke denna grundsats, men det hade varit önskligt, att Utskottet dervid meddelat Riksens Ständer någon underrättelse om den genom nämnde förändring uppkommande skillnad i Bevillnings-beloppet. En värd Ledamot har yttrat, att luxen äfven borde underkastas en särskild bevillning, genom hvilken han trott landtmannens tunga blifva lindrad. Jag delar ingalunda denna öfvertygelse, utan tror tvertom att i samma stund som luxen belägges med ökad skatt, skola ock de näringsgrenar, småningom försvinna, som luxen tillskapat och vidmakthåller; ty hvar och en som dyrt måste betala rättigheten att äga lux-artiklar, skall naturligtvis upphöra att förskaffa sig dem; och när sålundalux-artiklarnes begagnande är lörsvårad, huru skola då de många Fabriker och Handtverkerier, som i och för den uppkommit, kunna existera? Då producenten i och för dess rörelse en gång erlagt sin skatt till Staten, hvilken vid försäljningen af consumenten indirecte återbäres, synes det mig ..orättvist, att den sednare äfven skall erlägga en så kallad öfverflöds-afgift. Staten erhåller ju sålunda för en och samma artikel, 2.'ne gånger sina inkomster. Man beti 12 Maji f. lil.
Län motion om anslag af allmänna medel till en brooch sluss-byggnad öfver Qvicksund; 5:o Vice Talmannen Pehr Ericssons motion om eftergift af KammarRätts-Rådet Lindbergs ansvarsskyldighet för aflidne Kronofogden Hojlings balance; 6:0 Eric Mannens från Upsala Län motion om företrädes-rättighet för arrendator af indragne Krono-lägenheter till ytterligare arrenderiug deraf, när tiden tilländagått; 7:o Sone Pehrssons från Skåne motion, att de för utländska stenkohl ingående tullafgifter måtte användas till understöd för Svenska Stenkohls-verket; 8:0 Matts Pehrssons från Stockholms Län motion om Stats-anslag till uppsättande af tjenliga håkar på skäret Understen i Gräsö Q varken samt på klippan Bonden i Norra Qvarkcn; Pral. Utdr. d. 11 Ulars 1840. 9:o Matts Ericssons från Stockholms Län anförande med hilagda handlingar, åsyftande skaltejemnkning; 10:o Christen Anderssons från Malmöhus Län motion om löne-förhöjning för Kronofogdar, Härradsskrifvare och Länsmän; liro Densammes motion om understöd af Statsmedlen till Höje och Lydde åars upprensande; 12:o Densammes motion, att Skånska Presterskapets mensalhemman m. fl. måtte få till skatte lösas, 111. m.; 13:o Petter Pehrs sons från Örebro Län motion om 2:ne extra Provincial-läkares anställande med lön på stat inom Hjulsjö, Lindes och Ramsbergs Grufhvlte och Helleforss samt nya Kopparbergs Bergslager; 44:o Sven Andersons från Skaraborgs Län motion om befrielse från den skatt, som blifvit åsatt en del intägter å den Suntetorps socken tillfallne del af allmänningen Stöpen; samt 15:o Ett af Peter Jönsson från Jönköpings Län till Protocollet dikteradt anförande, i anledning a£ Sven Jonssons från Herjeådalen den 7 dennes till Stats-Utskottet remitterade motion om ökad lön för Häradsskrifvaren i Herjeådalen. Bevil Ini ngsUs skott et: l:o Anders Janssons från Westerås
Enär staden således vore uteslutande hänvisad till egna krafter för utförande af ett byggnadsföretag, för hvilket, enligt af Öfver-intendents-embetet fastställd plan, kostnaden uppginge i jemnt tal till 32,700 R:dr R:mt, har motionären föreslagit, att för ifrågavarande ändamål måtte af Rikets Ständer beviljas Luleå stad elt lån å 20,000 R:dr R:mt, för hvilket första afbetalningen ej måtte utsättas förr än om fem år, hvarunder lånet kunde få stå räntefritt, samt de öfriga betalnings-terminerna under loppet af 10 år, med för öfrigt så fördelaktiga vilkor, helst genom amortering, som kunde samhället förunnas. Stats-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit öfverlemnad, har inhemtat, att sedan frågan, hvilketdera af läroverken i Piteå eller
Brottmåls-annalerna för sednaste qvinqvennium likna det näst föregåendes. Der förekommer ej mera än en person, tilltalad för lifssak, nemligen en för barnamord angifven qvinna, som dock af Eders Kongl. Maj:t till lifvet benådades, och af gröfre brott i öfrigt endast två djerfva inbrottsstölder. Ringare brott emot egande-rätten förekomma deremot mera ofta, och en efter fång-journalen för år 1842 lemnad uppgift, att häktade personer varit i förhållande till tolknummern, betydligast från Jönköpings stad, nemligen såsom 1 till 48, är onekligen ett bekymrande förhållande, som dock något mildras deraf, att bland personer, som blifvit vid stads-domstolarne lagförde, mångå icke tillhört stadens befolkning. Burskap å bandel innehafves för närvarande af 36 personer, af hvilka 14 idka viktualiehandel och 4 äro bosatte i köpingen "Wernamo. De bär boende biträdas af 24 bokhållare och heljen ter och deras bevillning uppgick sista året till 537 R:dr. Rörelsen synes vara medelmåttig såsom de föregående åren, utom hvad angår handeln med manufaktur-varor, som sjun - 38 ker till obetydlighet genom det att Stockholms och Götheborgs handlande i mängd besöka marknaderne, dit de medföra fullständige varulager. Snustillverkningen vid 6 fabriker, alla tillhörige handlande, utgör fortfarande den hufvudsakliga grunden för ägarnes välstånd och föremålet för de betydligaste affärerna på stället. Spannemåls-handel har varit de sednare åren af någre idkad, dock ej i större skala, och spekulationen svnes äfven hafva vändt sig åt skepps-rederi; ty stadens handlande äro nu mera antingen helt och hållet, eller till någon del ägare af 8 seglande fartyg, sorn äro af de smärre dimensioner, att de kunna passera kanalerna, och användas till inrikes fraktfart. För trafiken på liufvudstaden begagnas utom det förut nämnda, ett bolag här tillhöriga ångfartyget Kommendör-Kapten, ett annat ångfartyg kalladt Östergöthland, hvilka, så länge årstiden det medgifver, underhålla kommunikationen med nämnde stad, hvar femte dag.
För öfrigt har jag den aran att förklaras det jag hoppas, att Friherre Björnstjernas öppna och omständliga svar matte för allmänheten blifva tilifyllestgörande, tillfredsställd för min egen del att hafva framkallat en offentlig redogörelse för offentliga åtgärder, så öfverensstämmande med en Constitutionel 1Statsförfattnings auda och kraf. Herr af Lehnberg, Carl Magnus : Då jag uti mitt, sistledne Pleni-dag, uppläste anförande i anledning af Herr Montgommei ies väckta motion , rörande Arméens närvarande organisation, icke tillåtit och icke kan tillåta mig någon recension öfver det systéme i militairisk mening, sorn för samma organisation må ligga till grund; utan endast, i anledning af en redan väckt fråga, lem nät ett bidrag för undersökningen huruvida olägenheterna af ifrågavarande organisation i oeconomiskt öfverväga fördel anie uti öfrige afseenden; så anser jag mig af Herr Friherre Björnstjernas ^arifö - Den 2'i Febr nar ii. rande i allmänhet lika litet vederlagd uti de tankar jag hyst och framställt, som jag af Herr Friherrens erindran, att organisationen blifvit föreslagen och bifallen år i8i3, kan finna mig hafva sårat sanningen genom mitt yttrande, att nämnde organisation daterar sig från den Ii Junii 1816. Under sistnämnde dag bief nemligen den Oeconomiska regleringen i anledning af Arméens meranämnde organisation först i sitt hela verkställd; och då, på sätt Herr Friherre Björnstjerna upplyst, denna organisation under de sednare fälttågen verkeligen ägt rum, utan att likväl samma årliga utgifter under fredstid före år 1816 dertill erfordrats; så lärer, genom sjelfva detta förhållande, den tanken, att anledningar kunna förekomma att önska och möjligheten kanske medgifva införandet af en mindre kostsam organisation, än Arméens närvarande, långt ifrån att förfalla, snarare vinna en ny styrka. Friherre Sparre] Sixten: Det torde vara djerft att efter Herr af Tibell och Friherre Björnstjerna yttra sig i detta ämne, men jag anhåller dock att nu få anföra några ord:
Ett Creditsystéme sorn innefattar möjligheten för gäldenär att kunna på längre eller kortare tid, eludera uppfyllandet af sine ingångne förbindelser, som grundar betalningsskyldigheten på förfallodagen, att efter som de vahror man tagit på Credit af andra, hafva en mer eller mindre afsättning och utborgade åter till 3:dje man i råttan tid af dem blifva inhetalte, har ingen bestämdhet, blifver alltid vacklande, och af säkerligen mindre nytta för alla trafiquerande, än det som för bibehållandet af Crediten, ålägger precision, så hos den förste, som den siste ägaren till vahran. Jag slutar här min vederläggning af de anmärkningar, som blifvit gjorde mot PrivarBanker. För att vinna ett Riksgagneligt ändamål skall jag för min del, aldrig anse någon enskildt uppoffring för stor, och än mindre söka motarbeta detta genom svårigheters framkastande, hvilka endast hvila på supositioner och 9om sådane, ej kunna förtjena synnerligt afseende. Framledne Presidenten Edelcranfz’s betänkande i ungefär samma sak, åberopar jag som ett factum till stöd för mine «nkle framställningar, och är öfvertygad att denne sakkunnige mans omdöme förtjenar att blifva en ledtråd vid reglerandet, af ett af behofvet påkalladt, bättre ordnadt Credit<;ystéme, än det vi äga. Jag anhåller ödmjukeligen hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, om tillgift för de stunder jag af dess dyrbara tid iG Den 5 April.'' upptagit; öfvertygelsen om nyttan af den sak jag försvarar, skall blifvamin ursäkt, och' effecten, i fall verkställigheten af min motion blifver bifallen, skall än ytterligare öfvertyga att jag ej famlat efter omöjligheter. Jag anhåller att dessa mina tankar måtte få till behörigt Utskott fä åtfölja Herr Silfverberg® mot ämnet framställde .anmärkningar» N:o 2. Herr Hanmar [kjöld, Lorenzo: Min oförgripeliga åsigt är, att vid ett Universitet ärt) inga andre Examina, hvarken passande eller behörige än en ytterst noggrann och sträng Studentexamen och de fyra DoctoralExamina.
Jag Den 2 2 Maj. 343 Jag ian icke förena mig med Finance-Afdelningen beslut rörande de af -Malmö Discontverk på bestämd förfallotid utgifne 3 proCents-Sedlar, uti hela dess vidd. Jag finner denna åtgärd vara så stridande emot Reglementet och naturen af ett på Rikets, verkliga mynt grundadt Verks operationer, att det icke utan en äfven så alfvarsam, sorn välförtjent anmärkning till Directionen, bör öfverses; men att dervid gå ända till anmälan hos Riksens HögloflStänder, att till rättelse påkalla Högsta magtens åtgärder, anser jag betänke1 igt, i en tid, då alla sinnen förut nog af äro upprörda i frågor om penningeverket och dess ställning; heldst då saken thy förutan kan vinnas genom Banco-Utskottets beslut att förbjuda Directionen hädanefter utgifva några Reverser på bestämd förfallotid. Att fortskynda indragningen af de utelöpande, tror jag äfven kunna medföra ömtåliga svårigheter, så vida Directionen derigenom sättes i nödvändighet att hastigare utfordra sina utlåningar, till gäldenärernas största förlägenhet; an om Directionen tager det beslut, att genast infria dem, och i sådan afsigt tillika forcerar indragningen? Menniskolynnet kan vara fallet för en sådan utväg att kasta skulden till olyckorna på andra, och skyla egna fel. Uti detta anförande förenade sig HrvGrosshandlaren Wilcke till alla delar. jEx Protoqollo G, Helsingius. Uppläs! 344 Den 3 2 Maj, Uppläst Tios Hödo fl, Kiddeysk. och Adeln deri 22 Maj, Ilngvörd. Prest-Stan det deri. 29., Vällpfl. PorgöV-e-Stånclet den 3 Juni. — .— Heder v. Bonde-Standet den 29 j. Riksens Håglöf!. Stånders Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut skotts Betänkande, uti det ivan så väl Håglöf!.
Af alla de författningar, som på sednare tider utkommit, torde kanhända ingen hafva ledi till större missbruk, än den, i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845 utfärdade Kongl. Förordning. Det är nemligen allom bekant, hurusom de i berörde Kongl. Förordning omförmäldn lösöreköp ofta under falskt sken ingås och afslutas, för alt derigenom betaga ford ängsegare ali utsigt att få sin rättmätiga fordran gulden, ett missbruk, numera så allmänt kändt och erkändt, alt dylika köp gemenligen betecknas med benämningen ”tjufköp”, hvilka vid sedermera skeende utmätningsförrättningar alltid äro tillhands alt för exekutor presenteras. Till förekommande af dylikt missbruk för framtiden, och då nvssberörde Kongl. Förordning hufvudsakligen afser beredande af tillfälle för säljaren att få det afyttrade lösöreboet i sin vård bebåda, men det just är förekommande af sådan bandel om lösören, jag med denna min motion åsyftar, vågar jag alltså hos Rikets Högloll. Ständer föreslå: alt ofvanberörde Kongl. Förordning af den 20 November 1845 måtte, såsom endast ledande till missbruk, utan att medföra någon egentlig nytta, till gällande kraft upphäfvas: Om remiss till vederbörligt Utskott af denna min motion anhålles ödmjukeligen. Stockholm den 8 November 1862. Nils Olsson. 46 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 34, Af Håkan Nilsson fran Kristianstads län, om utsträckning af skyldighet ad deltaga i byggandet af tingshus och häradshäkten. Under flera riksmöten har fråga blifvit väckt derom, att alla hemman inom härad skalle åläggas att deltaga uti byggandet af tingsoch fånghus samt deras underhållande, med undantag af prest och klockarebohl, men det oaktadt har ingen åtgärd följt. Orsaken dertill är mig obekant.
Hon sväljde sina piller, och teg. Jag är ledsen, käre son, att du ej kan komma hem före slutet af november, ty jag är riktigt i bryderi öfver att icke kunna nog vakta den skatt, som jag ärnar dig. Jag ser grant att hvarken kammarjunkaren eller någon annan har det i hjertat, men så barn hon är, kunde det väl ändå hända att hon slutligen tappade det till någon af de sökande. Det var en hel svärm ungherrar, må du veta, omkring henne på resan. Se’n ha de sprungit ner dörrarna för mig och skickat biljetter, som jag svarat på, så att nu är jag då ifrån dem. Men en – det var en hygglig handelsexpedit – har ordentligt friat, och till min stora undran (ty den saken måste jag meddela både åt barnet och syster min) var ingendera för partiet: jag kunde aldrig tro annat än att Emerentia, så färdig hon är med planer, skulle nappa på första krok, men tänk, hon var fullkomligt likgiltig, och så fick han formligt nej, hvilket jag klart såg lika mycket förtröt som smärtade honom. Jag tror icke att den lilla just är behagsjuk på något sätt, men hon är glad och barnslig och pratar gerna med herrarna, hvilket hon också sjelf tillstår. Om jag endast finge ge henne en liten, liten vink om det jag önskar! Men jag vet nog hvad du skall invända, då du ej sett henne. Å andra sidan kan jag icke hålla henne innesluten tills du kommer hem; och flyger hjertat sin kos, så är det förbi med hela glädjen, ehuru, förstås, hon alltid med ödmjukt sinne skall ta emot ett anbud, hvars stora förmån hvarken hon eller modern ens kunnat drömma om. Farväl nu, min ömt älskade lille Johan! Jag tillägger blott, att om du vore klok, så litade du på din mors omdöme, ty vackrare, älskligare och huldare ledsagerska kan du icke få. Jag ville så gerna, innan jag stiger ned i min graf, veta hvem som skall älska min Johan, och barnet håller jag så mycket af, att det förundrar mig sjelf. Än en gång farväl! Skrif så att jag har glädje af det! Din hulda moder Regine Sofie Thorman.”
Att de nya enheterna skola så litet, som möjligt, afvika från de nu brukliga, i hvilket afseende förslagsvis uppgifves 1 r:dr rgs såsom enhet för myntet, foten för längdmåttet, qvadratfoten för ytmåttet, kubikfoten för alla rymdmått och viktualie-skålpundet för vigt, allt med erforderliga öfveroch underafdelningar efter decimal-indelningen; 2:o att nya namn gifvas åt de nya måtten, för att undvika den oreda, som uppkomme om två olika qvantiteter skulle benämnas lika; 3:o att behörigen lång tid utsättes emellan det nya systemets antagande och det gamlas slutliga aflvsande, lör att under denna tid dels genom folkskolorna, dels genom jemförelsetabellers spridande och dels genom båda systemernas samtida bruk, kunna bibringa landets innevånare en, så vidt möjligt är, allmän kännedom om det nya systemet och dess användande; samt 4:o att för underlättande af det nya systemets slutliga införande i sin helhet, de delar deraf, som angå mynt eller vigt såsom bäst egnade ått inöfva allmänheten i det nya systemets begagnande, böra allmänt påbjudas ett eller annat år förr än de nya indelningarne för mått och mål.” Häruti instämde herr grefve Taube, H. E., herr friherre Stedingk, Styrbjörn, herr Hjärne, H., herr prosten Arrhenius, samt herrar Lundh och Hesselgren. 1:0 119. Anis. till Exp.-Utsk. d. 10 Juli 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om revision af Kongl. Förordningen om mått, mål och vigt samt utfärdande af Reglemente för spanmålsmätning. Uti en från Hedervärda Bonde-slåndet lill Utskottets behandling öfverlemnad motion, har Riksdagsfullmäktigen Josef Holm från Stockholms län fästat uppmärksamheten på åtskillige missbruk, som förmenats ega rum vid tillämpning af de i Kongl. Förordningen, Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulsk.
Representation, under sin nuvar. oformlighet, icke ingifva det förtroende, sorn fordras för att betrygga ett om sin urgamla frihet ömtåligt folk. En representation, som icke äger sin garanti uti allm. opinionen, torde under dessa tider vara för svag för alt kunna påräkna ett fortfarande bestånd. Hvad särskildt den del deraf beträffar, som jag har äran tillhöra, kan jag icke neka, att, efter all min öfvertygelse, detta Stånd numera på långt när icke äger det politiska anseende och inflytande, det fordom ägt; men jag tror, med en annan talare, att Svenska Adelns rol ännu icke är till fullo utspelad, ehurn rolens fortsättning ovilkorligen torde förutsätta en öfvergång till förbättrade former. Jag förmodar, att, i fall, på sätt Gr. Frölich föreslagif, Representationen skulle sammanträda på en kammare och R o. Ad. der representeras af sina utmärktaste ledamöter, Ståndet skulle vinna ett inflytande, vida öfver hvad det nu har och under dess närvar, representationsform kan hoppas att någonsin erhålla. Hvad angår Hr Dalmans förslag, att, i händelse ej den allm. valrätten skulle kunna införas, Stånden åtminstone måtte, lill öfverläggning sammanträda på en kammare och rösta ståndsvis, så médgifver jag, att det vore ett steg på reformernas bana. Men då detta steg först efter förloppet af någon tid skulle leda till det mål, som Gr. Frölich åsyftar, nemi. alt afskaffa voteringen ståndsvis och inföx-a omröstning per capita, så vet jag icke, hvarföre man ej utan omväg kan gå den genaste vägen lill samma mål. Jag har visserligen funnit åtskilliga anmärknlr af icke obetydlig vigt i dag framställda mot Gr. Frölichs förslag; men dessa anmärkntr hafva till en del redan blifvit vedei’- lagda af andra talare och äro till en del åter endast af en underordnad betydenhet i jemnförelse med de fördelar, som ifrågavar. förslag kan bereda. I fall R. o. Ad. skulle återremittera Constit.TJtskts mernor.
Gee - Den 20 Zebruarli. 9Z9 Grefwe Norner, ^6oIpd Loran. Sä wida det till oss kunde höras, blef Herr Grefmetts och Landtmarskalkens proposition endast med Ja beswarad, men om någon skulle hafwa ropar Nej eller begärt votering, sä anhäller jag att han marce sädant förklara och voteringen genast fä begynnas. Herr Grefwen och Landtmkrstalken frägade om någon hade begärt votering, hwarrill Herr Lock swarade Ja Grefwe Norner, ^clolpli Loran. Dä Votering är yrkad lär endast blifwa frägan om proposition och contra-proposition. Den förra bör utan twifwel blifwa pä betänkandet, den sednare lärer bero utaf dem, som äro af motsatt mening, att bestämma. Jag har för min del ej kunnat fatta hwaruri den stall bestä, ty jag will ej förmoda att Ridder» stapet och Adeln skulle med ett beflut anse sig kunna och wilja tillerkänna sig förmägan och rättigheten att pröfwa graderne af förmögenhet och behof eller att derefter utdela pensioner. Ropades Nej« Grefwe Oe la Larckie. Jag ber om förlåtelse, att jag äter Utber mig Rldderffapets och Adelns tålamod, men jag tycker och jag inser ingen wada deri, att när det rörer endast pensioner för Enkor och Barn, pröfningen af deras torftighet kunde till Konungen öfwerlemnas, och om wi derom förenade osi, en votering undwikaS. 960 Den 20 Zebrukrii. Ropades ett starkt Ja och fä Nej. Men en oro upkom, hwarunder Herr LeZerliolpe, ^uZuk, talade utan att hans yttrande till Protocvller kunde fattas. Sedan Herr Grefwen och Landtmarskalken med Klubban äskat stud, yttrade han sig, det han tyckte Ridderffapet och Adeln i det närmaste wara enie. Den ztte puncten innehölle, att sjelfwa ordet Benädnings-Stat utmärkte torftighet. Pä denna Stat npfördes endast Enkor och Barn.
Det af motionären föregifna skäl för ifrågavarande inrättnings behöflighet förnekar deremot Lag-kommittéen uttryckligen, då Kommittéen yttrar, att om den »ansett säkerheten för protokollsföringen nödvändigt fordra, att särskild protokollist vid hvarje domstol skulle finnas, sä hade Kommittéen visserligen tillstyrkt ovilkorlig föreskrift derom i förslaget till Rättegångsbalk, emedan alla för säkerhetens vård oumbärlige beståndsdelar af domstolsinrättningen böra i allmänna lagen utmärkas. »Men» — fortfar Kommittéen — »tillförlitligheten af ett protokoll hvilar mindre på personen, af hvilken det föres, än på den kontroll, som, genom justering eller annorledes, deråt lemnäs.» Här - Sammansatta Lagsamt Allm. Besao. Ekon.-Ut skottets Betänkande N:o 40. 9 Häruti kan Utskottet icke annat än instämma med Lag-kommittéen; til! följd hvaraf Utskottet äfven anser tillräcklig anledning för närvarande saknas att tillstyrka motionärens förslag. Enligt 14 Kap. 9 § Rättegångs-Balken skall allt, hvad som vid mundtligt förhör uppskrifves, för parterna uppläsas, om de det äska eller Rätten det nödigt finnér; och om parterna ej kännas vid det, som skrifvet är, har Rätten vitsord att säga hvad taladt och svaradt var; dock att, der någon vill sina ord och mening förklara, sådant ej må honom vägras, domaren likväl öppet att pröfva hvad verkan det ega må; — och i 17 Kap. 28 § samma Balk föreskrifves, att vittnens utsagor bör domaren noga uppskrifva låta och i parternas närvaro uppläsa, alt vittnen må sig förklara, om deras ord och mening rätteligen fattade äro; hvilket ock skall införas. Vårdnaden härå tillkommer, enligt Ilärads-rätternas nuvarande organisation, deras ordförande; och enahanda är förhållandet vid de Stadsdomstolar, der icke ännu särskild protokollsförande finnes antagen.