Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bergström och Bälter Sven Ersson från Kopparbergs län, (motionerna N:ris 566 och 596), hvilka af den anledning, att allmogen i Westerdals och Neder-Siljans fögderier ganska ofta, då sjukdomar hemsökte hästar och boskapen, utgörande dess förnämsta lösegendom, finge vidkännas ganska kännbara förluster, emedan någon djurläkare ej funnes alt tillgå närmare än i den 10 å 20 mil från allmogens hemvist belägna Fahlu stad, yrkat, alt medel måtte Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 139. 141 till aflöning åt 2:ne djurläkare uti nämnda fögderier beviljas och att af dessa en måtte erhålla station i Mora. d) af Riksdagsfullmägtigen Paul Andersson från Jemtlands län (motion N:o 72), som påmint om nödvändigheten deraf alt veterinärväsendet ordnades på ett mera ändamålsenligt sätt, enär inom flera landsorter nära nog veterinärläkare saknades. Delta vore åtminstone förhållandet i Jemtland, inom hvilket län, med en areal af omkring 400 qvadratmil, funnes blott en sådan läkare, hvilken utom läns-djurläkaresysslan tillika vore anställd såsom veterinär vid Jemtlands häsljägare-korps och bosatt i närheten af Östersund. Enär bemälde läkare till följd af sistnämnda befattning oftast vore urståndsatt alt under våren, då mötena påginge, lemna enskilde personer något biträde, hvilket likväl oftast denna årstid, då de fleste och farligaste sjukdomar ulbröto bland hästar, boskapen och renhjordarne, vore behöfligt, hade flere landlmän drabbats af högst betydliga förluster, och motionären, som ansett Staten böra vidtaga ålgärder för afhjelpandet af dessa olägenheter, har der.öre begärt, alt till lön åt en djurläkare, med station i Oviken, måtte anslås en årlig summa af 1,200 R:dr; e) af Riksdagsfullmägtigen P. 0. Hörnfeldt från'
Vid utförsel sjöledes från Stapelstad af följande utaf utländskt råämne inrikes tillverkade varor, beviljas restitutionsvis af tullmedlen: för 1 skålpund Topp-, Candioch Kaksocker 3 sk. — 1 skålpund krossadt Lumpsocker , 2 » 6 rst. — 1 skålpund Kardus eller karfvad Tobak, äfvensom pressad och rullad Tobak 4 » — 1 skålpund Snus 4 •» — 1 skålpund Bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 32, eller deröfver, efter Engelsk beräkning 4 » — 1 skålpund af Paddy tillverkade risgryn 6 » hvarvid iakttages: l:o alt hvad Sockeroch Tobaks-fabrikaler samt Bomullsväfnader, äfvensom Risgryn, angår, minst 100 skålpund af samma vara skola till export angifvas och på en gång a (sänd as; 2:o att vid angifnings-inlagan alltid skall bifogas tillverkarens, under edelig förpligtelse afgifna och med två vittnen bestyrkta försäkran, att varan är Svensk tillverkning och af utländskt råämne, äfvensom om Bomullsväfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af N:o 32 eller deröfver, efter Engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas Tullkammare-Journalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 46 Förslag lill Tull-Taxa. 3:o alt varan, då den är stämpling underkastad, bör vara med behörig tillverkniugs-stämpel försedd; och 4:o att utförseln verificeras, antingen genom intyg af Svensk Konsul eller vice Konsul å lossnings-orten, eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan vederbörande Embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad, eller ock, genom attest af vederbörande Tull-bevaknings-tjensteman, om godsets bevakning till öppen sjö i den mening, som 30 §. af gällande Nederlags-Förordning föreskrifver. §• 16.
Nej vinner vid den enligt ofvanstående proposition verkställda omröstning.) Den, som, till kontra-proposition vid slutliga voteringen om lydelsen af Rikets Ständers beslut, angående den för södra stambanans fortsättning mot norr beviljade anslags-summa, vill antaga de ordalag, Preste-ståndet vid nämnde besluts fattande begagnat, oell hvarigenom denna anslags-summa beviljats för fortsättning och fullbordande af jernvägen från Lund till norra ändan af Finja-sjön, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej, Vinner Nej, kommer meranämnde kontra-proposition att, i öfverensstämmelse med Bonde-ståndets beslut, innehålla: att anslags-summan beviljats för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning lill norra ändan af Finja-sjön. (För den slutliga voteringen, angående lydelsen af Rikets Ständers beslut i fråga om anslaget till södra stambanans fortsättning.) R Slals-Ulskoltets Memorial M 97. Den, som, i likhet med hvad Ridderskapet och Adeln beslutat, anser, att den anslags-summa, 4,365,000 R:dr R:ml, hvilken Rikets Ständer, för fortsättande sf södra stambanan, beviljat, hör anvisas för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja-sjön, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, erhåller Rikets Ständers beslut, angående samma anslag, den lydelse, som öfverensstämmer med den för denna omröstning antagna kontraproposition. Derest hvarken Ridderskapet och Adeln eller Borgare-ståndet skulle finna skäl att frånträda sill fattade beslut angående anslags beviljande vid denna Riksdag för påbörjande af jernvägs-arbeten mellan Falköping och Jönköping, samt lika med de 2:ne öfriga Riks-stånden godkänna Utskottets härom afgifna ytt rande, måste, då äfven i denna fråga två Stånd stannat emot två, omröstning för samma frågas slutliga afgörande företagas i förstärkt Siats-Utskott. Men då Ridderskapet och Adelö samt Borgare-ståndet, ehuru dessa
Denne upgift är ocksä alltid lättare för 45 personer, än det wida större antal samtelige Ständens Ledamöter utgöra. Gpefwe ^törner, Larl 6 alsrlel. Dä Lanco Utskottet inkommit med Betänkande öfwer den til detsamma remitteracje fräga om säkerhet för den beflutna försträckningen til Kronan tilstär jag, at jag hade förmodat, at finna deruti et mera bestämdt yttrande. Den af LancoUtskottet äberopade Ständsrnes garanti ^ är icke detsamma som et u^potllek.- och det har alltid warit manligt, at Lanken wid län ät Kronan sjelf förestagrt säkerheterna. Jag instämmer alltsä med Herr Lanco-Lommi88arien LilverLtiUye, det detta ärende mä remittera8 tilbakn til Lanco Utskottet, som borde äga at deröfwet pä et mera bestämt sätt sig utlätm Friherre Loije^, 8ric fobann880n. ^)M en öfwerläggning angäende Lanco-Utskottets tocoUs Utdrag nu skall företagas, sä finner jag för min del, at dä sanLo-Utskottet efter inhämtad kännedom af Nankena tilständ, anser detta Werk kunna försträcka vett summa, som Rlk - Den 8 Iunik. 467 sens Ständer? tik Rikets försmak anordnat, utan annan pant än det Nz^olkek) som Riksens Stän» der framdeles af Bemillningar eller anora tillgångar behagar ansia, sa böra wi fä mycket häldre derwid täta bero, svin det torde blifma omöjligt för Lanco Utskottet, som icke kan känna Stats-?6erkets ressonicer, at upgifwa ek mera bestämt K/potbeKj, och det icke heller är troligt, at, StatsMerket för det närwarands har nägot sädant at erbjuda. Härwid ropades ätskilligk.
K o m m o så programmets båda kanske mest gripande nummer, » Moderssorg » af J. Selmer o c h » Syng mig hjsem » af E. Neupert. A f hvilken mäktig känsla o c b hvilket djupt v e m o d präglades ej tolkningen af dessa sånger! Man greps ända innerst däraf, och säkerligen v a r efter deras åhörande intet öga torrt. Applåderna nästan förstummades af den inre rörelse, som gripit alla efter det oöfverträffliga föredraget. Bland pärlorna torde särskildt o c k böra nämnas Emil Sjögrens » Och inte vill j a g sörja ». Schuberts » Erlkönig » föredrogs ock särdeles dramatiskt o c h målande. A t t fru Nansen äfven har uttryck för det skälmska o c h humoristiska visade h o n i sånger sådana s o m » Bestikkelse » af S. Lie, » Fuge » af Chr. Sinding och » Träset » af P. Lasson. Nästan hvarje nummer å programmet vore f ö r öfrigt förtjänt att framdragas, ty alla tolkades nästan lika utmärkt. Fru N. är tvifvelsutan d e n bästa romanssångerska, s o m på senare tiden uppträdt härstädes, Lilian Sanderson ej ens undantagen. Efter programmets sista nummer satt publiken mangrant kvar på sina platser o c h gaf sig e j, förrän sångerskan sjungit ännu ett par stycken. — Ackompagnementet sköttes på det mest fulländade o c h delikata sätt af fröken Caroline Bergh, hvilken därjämte visade sig s o m en mycket lofvande solist i några pianostycken af Beethoven, Moszkovski, Grieg o c h Liszt. Fru N. återkommer i januari o c h gifver då åter konsert härstädes — en underrättelse, s o m nog k o m m e r att glädja alla hennes här nyförvärfvade vänner. Svenska Teaterförbundet gifver till förbundets förmån en matiné å Dramatiska teatern instundande söndag d e n 8 dennes kl. V 2 e. m. Programmet upptager Echegarays enaktsskådespel » Med samma vapen », konsertafdelning af artister från k. operan samt sist lustspelet » I köket ».
Jag kan således icke frångå mitt tillstyrkande af motionen; och ehuru jag sett verkan af den stora listutdelningen, kan jag likväl svårligen föreställa mig att, om alla fem afdelningarna valdes på samma dag och så fort som möjligt efter deras indelning, det a3o Deli 12 Juni. skulle inträffa, livad man stundom funnit, att nemi. halfofficiella bref från Hr Ifofcancelleren, innefattande vallistor, funnits att läsa på bordet bland öfriga handlingar å vår Klubb. Gr. Spens, Carl Gust.: Då jag vid 1023 års riksdag var den, sorn väckte fråga oin ersättandet af bänkm:svalen genom ett val af 9.5 electorer, verkstäldt genom R. o. Ad:s delande i 5 afdelningar, soin hvardera inom sig valde på fem personer, och denna motion, ånyo framställd vid sisth riksdag, vann Ridd.Utskrs tillstyrkande, torde det icke vara underligt, att jag, sedan frågan nu åter genom Ilr Gr. Cronhjelm är bragt å bane, deruti yttrar några ord. Jag finnér likväl skälen för antagandet af förslaget till Ståndets indelning i mindre afdelningar vara så fullständigt utredda af motionären och uti Frill. Stjernstedts reservation, att jag icke tror mig behöfva vidare tillägga några. Emot den probabilitet, som Hr Cederschjöld åberopat till förmån för bibehållandet af bänkmrsinrättningen, torde jag få åberopa erfarenhetens vittnesbörd. Jag tror, att man deri skall finna tillräcklig bevisning för min sats. Gr. Cronhjelm har, om jag icke orätt fattat honom, trott, att betänk, nu kunde afslås och Hr Gr:s motion, utan förnyadt utlåt., bifallas. Jag vågar i afseende härå anhålla att få veta, huruvida motionen upptager en ordentligen redigerad 5) hvilken skulle sättas i stället för den, nian vill borttaga, eller om ett sådant redactionsförslag är uti reservationen uppgifvet. I annat fall skulle jag vilja yrka återremiss; ty jag tror väl, att R. o.
Således äro 350,000 R:dr ännu icke härifrån reqvirerade och utbetalda utaf den kreditiv-summa, hvars lyftning, enligt Kongl. Brefvet den 12 sistlidne Januari, blifvit i nåder beslutad. På sätt Revisorerne i sin berättelse, sid. 66, anmält, har af det, enligt Reglementets 176 för Kongl, Stats-kontorets utgifter under September, Oktober Riksgälds-kontoret» Berättelse 1856. och November månader 1855 anvisade tillfälliga kreditiv å 500,000 R:dr, endast ett belopp af ISO,000 R:dr, i slutet af förstnämnde månad, ulreqvirerats; hvilket belopp blef efter ett pär veckor utaf Kongl. Stats-kontoret återbetaldt. Det, enligt 177 § för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande anvisade kreditiv, hvars belopp under 1850 och 1851 års Riksdag nedsaltes från 300,000 R:dr till 150,000 R:dr har ej heller under sednasle åren varit i betyd-* ligare mån anlitadt. De summor, som häraf ultagits, hafva således under år 1854 utgjort endast 32,020 R:dr och under år 1855 blott 18,760 R:dr; deremot bär en större del af detta kreditiv begagnats under innevarande år, hvadan den häraf för närvarande lyftade summan uppgår till 54,720 R:dr. Å det kreditiv, som under 1828, 1829 och 1830 års Riksdag beviljades till underlättande och befrämjande af Ackords-regleringen inom Arméen samt derefter med oförähdradt belopp, 100,000 R:dr, bibehållits, äro återbetalda: år 1854 R:dr 1,750: och innevarande år » 6,631: 5. 4, utgörande den nu begagnade summan af detta kreditiv endast 14,716 R:dr 32 sk.
Det vill således synas, alt Frilen icke behagat lemna någon uppmärksamhet åt de af Hr Rääf och mig på f. m. afgifne anmärkn.-r, ty eljest hade väl ej inträffat alt, när från ena hållet, i afseende på summan t. ex., ledamöter af BondeSt. begärt nedsättning till 300,000 r:dr, och Hr Rääf jemte mig likaledes önskat alt 300,000 r:dr måtte för byggnadsarbetet anslås, SlatsUlsk. ju icke skulle förmå finna en annan utväg, helst när den anmäles i egenskap af medelväg, än att stadna vid de från början af Utsk. förordade 600,000 r:drs anslag. Beträffande åter anlednme för återremissen, så lära de icke heller vara så skiljaklige från hvarandra, som man velat finna dem. Har icke här frän flere håll, så väl bland dem, som vilja nedsätta an slaget lill hälften af det begärda, som ock bland dem som, med yrkande af återremiss, likväl afse anslagets beviljande i sin helhet, det vilkor blifvit framsäldt, att länshäkten eller hvad man kallat ransakningsfängelsetborde blifva föremål för anslagets användande? Och har icke bland BondeSt. den önskan försports att, om halfva det förordade beloppet blefve bifallet, man då måtte af detsamma använda 100,000 ä 120,000 r:dr till häradshäkten, men 170,000 ä 200,000 r:dr till länshäkten? Alltså har, jemväl inom sistnämnde stånd, en åsigt uttalat sig om sistberörde häktens större behof af understöd från statens sida.
Utan allt slags stolthet, men med en känsla af onämbar lättnad intog jag med min kavaljer en plats i öfra ändan af ”angläsen”, och för hvarje gång korset bildades med nästa par, då det blifvit vår tur att genomgå raden, såg jag på stadens kavaljerer att försoningsakten var afslutad – ty när jag numera i alla fall icke kunde komma att sitta, ville man gifva hela saken färgen af ett skämtsamt upptåg, beräknadt endast för att se om fruntimren kunde tiga för hvarandra. Dessutom vore jag i min egenskap af minderårig – jag skulle först nästföljande vår konfirmeras – icke tillräknelig för en liten elakhet, den man i alla fall haft roligt af på ömsesidig bekostnad. Ingen ömklig känsla af lumpet högmod fanns hvarken då eller någonsin hos mig vid något slags så kallad triumf. Så snart jag kom hem, kastade jag mig gråtande i min mors armar. ”Nåväl, mitt barn ... ingen svaghet – kom ihåg att du sjelf velat det!” Jag förklarade hastigt huru förhållandet ändrat sig, förklarade de särskilta känslor jag haft både före och efter norrmännens ankomst; och min mor visade en mild rörelse vid den sanna ånger, jag nu erfor. Hon erhöll mitt allvarliga löfte, att jag skulle kufva den farliga böjelsen att gissla andras svagheter och derjemte lägga bort min färdighet att härma alla menniskors tal och fasoner, hvartill mina syskon oförsigtigtvis uppmuntrat mig genom det bifallslöje, de gåfvo mig. Och det var ej nog att jag lofvade – jag höll också mitt ord och höll det ännu, sedan pennan blifvit mig mera förtrogen och i följd deraf farligare. För denna återgång till det naturliga – ty all satir, särdeles den karrikerande, måste alltid ega något onaturligt – har jag att tacka den obetydliga händelse, som jag här skildrat. Men ingenting blir obetydligt, då det ställes i förhållande till dess följder, och jag skulle innerligt önska att min lilla historia kunde tjena som varning för andra unga damer, med samma böjelse för hån och gyckel. Icke alltid fins en lycklig tillfällighet tillreds att befria oss från följderna af vår oförsigtighet. Hvem vet dessutom om icke någon hemlig hämd gör oss vida mera ondt än vi kunna drömma om.
Sedan Stats-kontoret, med förmälan att Zettergrens aflöning såsom konstituerad andra bataljons-läkare utgjorde 1,100 R:dr, hvaraf 800 Ridr såsom lön och 300 R:dr uti arfvode, samt att han uti sin egenskap af konstituerad bataljons-läkare icke vore berättigad till pension från Arméens pensions-kassa, men efter afskedstagandet från tygskrifvare-tjensten komme att från nämnda pensions-kassa erhålla en årlig pension af 180 R:dr, samt att Zettergren, derest han å omförmälda läkarebefattning innehaft fullmakt, skulle hafva varit författningsenligt berättigad att komma i åtnjutande af pension på allmänna indragnings-staten, emedan han i öfrigt uppfyllt de derför stadgade vilkor, i afgifvet underdånigt utlåtande, enär Zettergren med hustru och en oförsörjd dotter befunne sig i knappa omständigheter, tillstyrkt nådigt bifall till ansökningen; så har E. K. Majit, med afseende å härvid förekomna, bevekande omständigheter föreslagit, att Zettergren må från månaden näst efter den, i hvilken han varder entledigad från bataljons-läkareförordnandet, få på allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 800 R:dr, motsvarande andre bataljons-läkarelönen på stat. Efter tagen kännedom af de till dessa nådiga propositioner hörande handlingar, hafva Rikets Ständer funnit sådana omständigheter i afseende å hvardera af ofvanomförmälda tjenstemän vara för handen, att E. K. Majits i afseende å deras pensionering gjorda framställningar böra af Rikets Ständer bifallas, i följd hvaraf Rikets Ständer medgifvit att, på sätt E. K.
Vid Nätsiö grufvor inom Loos kapellag af Färila socken i norra Helsingland har arbete varit anställd! för erhållande af kopparmalm; men sedan dervid nedlagde betydliga kostnader icke blifvit genom lönande malm vinst ersatte, så har arbetet derstädes blifvit, med Kongl» Bergs-Kollegu tillstånd, på 3:ne år inslälldt. Å den till Fagersta by i Thorsåkers socken af Gestrikland hörande mark, har sisllidne år blifvit upptagen en blyglansskärpning, hvars vidare bearbetning beror på utgången af den profsmältning, hvarom Grufägarne föranstaltat» För öfrigt har grufbrytning för erhållande af annat än jernmalm under sist förflutne fem år inom detta Län icke ägt rum; men att anvisningar på silfveroch kopparmalm på många ställen förekomma, och att de hitintills felslagne förhoppningarne icke afskräcka från mer eller mindre kostsamma försök, bevisas deraf, att under nämnde tidrymd ej mindre än 11 mutsedlar å silfvermalm och 36 sådane å kopparmalm blifvit af Bergmästare-Embetet utfärdade. Jernmalmbrytning har under ifrågavarande tid bedrifvits vid 25 grufvor i Gestrikland, hvaraf 23 äro belägne uti Thorsåkers, en uti Årsunda, och en uti Ugglebo socken, samt vid 12 grufvor i åtskilliga socknar af Helsingland; och hafva således, enär år 1837 icke mera än 17 jernraalmsgrufvor inom Länet bearbetades, 21 sådane blifvit sedan nämnde tid af öde eller å nyo upptagne. MalmuppFordringen har, enligt erhållne uppgifter, årligen i medeltal utgjort 1 Gestrikland 23,364 samt i Helsingland 10,607, eller inom Länet tillsammans 33,972 skeppund bergsvigt, eller 8,209 skeppund mera än sorn i medeltal årligen erhållits under föregående qvinqvennium.
"Ha ha ha", utbrast patron Fabian med ett tvunget skratt, hvilket knappt nog dolde hans harm och förskräckelse, "du är mig en lustig kurre du, och ditt sista infall roar mig så mycket att jag icke har hjerta att göra sak af strunten... Men hör på, din listige satan, du må icke tro att domarn skulle gett dig tid att prata all den der galenskapen: vid första ord utom tillbörligheten hade du blifvit bortförd." Calle svarade endast genom att sätta yttersta spetsen af tummen mot näsan hvar och en vet hvad ett dylikt tecken betyder. Men sedan han tagit denna hämd, sprang han åter sin väg, dock icke längre än att han genom dörren, den han lemnade öppen, kunde ha en öfversigt inåt. Vår patron, som emellertid icke ville ge sig utaf så totalt slagen, hade ganska svårt att finna en öfvergång för några passande afskedsord. Men den goda Magda, nu fullkomligt lugnad, hjelpte honom snart till rätta genom instinkten, hvilken ofta mer än ersätter den förvärfvade takten. "Jag får", sade hon, utan att en min förrådde hennes vunna seger, "på det högsta tacka herr patron, som har den godheten att för Calles frispråkighet förlåta honom hans stora odygd. Men, herre gud, den stackarn är så enfaldig i sinnet!" "Det är just för hans enfalds skull som man har öfverseende med honom. Och eftersom jag nu icke bryr mig om saken, skall jag lemna fru Lönner i fred för ett så okärt besök. Hvad beträffar vildbrådet, så må Calle behålla det: han skulle icke undgå misstankar, om det uppskickades till herrgården." "Och herr patron bibehåller ingen hätskhet emot oss?" "Jag Gud bevare mig! När jag förlåter, glömmer jag också." Magda steg ur väfstolen, neg, tackade och följde herr patronen långt ut på backen. Der stannade hon, medan han vek åt sidan för att hemta hästen, den han bundit vid ett träd. När han sedan red förbi henne, helsade han ånyo. Men den helsningen kom Magda att skälfva till.
Då emedlertid omsorgen för läkarevården vid berörda allmänna arbets-och straffanstalter, åtminstone på de flesta ställen, icke kan anses helt och hållet utesluta möjligheten att genom enskild praktik bereda någon tillökning i den tjensterne åtföljande aflöning, synas desse läkare, hvilka således icke torde vara nödsakade att odeladt egna sin tid åt tjenstegöromålen, följaktligen, efter Rikets Ständers tänka, ej eller ega enahanda anspråk på pensions-understöd utaf allmänna medel, sonx de vid ifrågavarande fångvårds-inrättningar anställde tjenstemän, åt hvilka en dylik förmån, pu sätt nämndt är, redan blifvit af Rikets Ständer förunnad. Och hav det dessutom icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet att, då samtlige i statens tjenst varande läkare, ined undantag allenast af proviucial-läkare, äro uteslutne från rättighet till pensions uppbärande å allmänna indragningsstaten, en sådan rättighets meddelande åt de vid fångvården anställde läkare måhända skulle kunna betraktas såsom med rättvisa och billighet icke fullt öfverensstämmande. Med afseende härå och då, i händelse en eller annan af sistnämnde tjenstemän skulle af förekomna anledningar finnas serdeles förtjent att af ifrågavarande pensionsrätt undantagsvis komma i åtnjutande, E. K. M. är oförhindrad att derom till Rikets Ständer göra serskild nådig framställning, hafva Rikets Ständer ansett sig icke kunna bifalla hvad E. K. M. uti förevarande nådiga skrifvelse föreslagit, i fråga om pensionering af de vid fångvården antagne läkare. Hvilket, till svar å högstberörde nådiga skrifvelse, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Stander framhärda &c: Stockholm den 2 Juni 1S48. m Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 10U N:o 101. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3[
Uti häröfver aflemnadt underdånigt utlåtande afstyrkle KammarCollegium detta förslag och tillstyrkte deremot följande förändringar i nu gällande stadganden: att uppgifter å gängse varupriser borde aflemnas qvartalsvis först för October, November och December månader näst löre ränte-året och vidare för de 3:ne första qvartalerne af det påföljande, hvilka uppgifter borde tjena deputerade till ledning och rättesnöre vid fastställande af de pris, hvarefter årets räntor kommo att lösas; att markegångssättningen borde förrättas i början af October; att ändringar i markegångspriset borde gälla lika för alla; att Collegii beslut borde icke allenast klaganden i vanlig ordning tillställas, utan ock, på lika sätt som sjelfva taxan, inom hela Länet skyndsamligen kungöras, med rättighet för den missnöjde att inom femton dagar derefter sine, till Kongl. Majit stälde besvär till Konungens Befallningshafvande aflemna, hvarefter desamma borde till KammarCollegium och derifrån till Kongl. Majit, beledsagade af utlåtanden, insändas. Något beslut häröfver har icke följt och är sistnämnde utlåtande till Comiterade öfverlemnadt. Vid 1840 års Riksdag väcktes frågan å nyo uti motioner af åtskillige riksdagsmän, i anledning hvaraf Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 27 Februari 1841 anhöllo, att, då erfarenheten ådagalagt nödvändigheten deraf, att markegångssättningen framtlyttas till sådan tid, då priserna hunnit blifva mera bestämda och stadgade, än 118 vid den tid, då samma förrättning, enligt nu gällande föreskrifter, skall ega rum, Kongl. Maj:t måtte täckas Nådigt förslag i ämnet till Rikets Ständer framställa. I anledning häraf undfingo KammarCollegium och StatsContoret