Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den måste äga rum snarast möjligt — smittosam sjukdom. Lindner nickade. Han skulle gå och söka ut grafplats genast. Det var väl bäst att gå genast, så att det blef gjordt, efter det var så brådtom. Han tog sin hatt och följde ut med doktorn. Det var, som tyckte han allt var bättre än att sitta ensam i det kvafva rummet och veta att därinne låg hon — död, under det barmhärtighetssystern satt vid sängen och läste sina böner med halfhög röst. Doktorn följde honom till begrafningsentreprenören, därifrån gick han till kyrkogården, en sydländsk trädgård, omgifven af mörka, höga cypresser. Han handlade som under ett hypnotiskt inflytande, halft omedvetet, det var, som om det var någon annan och ej han, som talade, men han gjorde, hvad som skulle göras, bestämde hvad som skulle bestämmas, med den ständiga underströmmen, som dref honom: det måste göras, det måste göras, det är alldeles nödvändigt — och jag får göra det — det finns ingen annan! Och allt gick så fort, måste gå så fort, att Lindner ej hade tid att besinna sig, innan Edith redan var nedbäddad i den protestantiska kyrkogården och han ensam återvände till villan. Han satte sig på verandan, som vette åt trädgården och försökte sansa sig, göra upp planer; han skulle väl resa hem nu, han kunde inte stanna här nere ensam, när han ändå inte var i stånd att arbeta. Kunde han bara arbeta, skulle han någonsin kunna det? Hvem brydde sig nu om honom? Som en blytyngd lade sig för första gången sorgen öfver hans hjärta, sorgen öfver att vara ensam. Postbäraren knackade på dörren. Han medförde en biljett från monsieur de Bex, som sade sig först nu fått reda på den stora förlust hans svenska kollega lidit. Själf ansåg han det ej vara risken värdt att besöka honom, men han hade ett förslag att göra. Ville ej Lindner komma till honom för några veckor, åtminstone några dagar, tills han kunde tänka på hemresan. Han hade ett rum till sina vänners disposition, och han ansåg Lindner som en vän, de hade gemensamma bekanta, gemensamma intressen och kände sympati för hvarandra. Dessutom, han skulle känna sig lycklig, om han kunde bevisa Lindner en tjänst.
Uti det omordade organisations-förslaget ådagalade jag nemi. genom Tabellen N:o 26, att en person som vid 20 års ålder, såsom Underlöjtnant ingår på Arméen och efter 30 års tjenstetid, tager afsked såsom Kapten, har, för att lefva, måst skuldsätta sig för, eller utgifva af egna medel 7,092 R:dr 24 sk. b:ko, om han tjenst vid Infanteriet; har han deremot tjenat vid Kavalleriet, upgår denna summa till icke mindre än 17,064 R:dr 36 sk. s. m. Nu erhålles i båda fallen vid afskedstagande endast 400 R:dr i pension. Beräknar man deremot 6 proc. ränta å hvad han i och för sin lefnads-kostnad i tjensten måst tillsätta, upgår den för infanteristen till 425 R:dr oeh för kavalleristen till 1,023 R:dr; således erhåller den förre 25 R:dr och den sednare 623 R:dr mindre, än ban i räntor måste utbetala för äran att hafva i 30 år tjenat Staten. Enl. mitt omordade organisations-förslag lemnar icke allenast lönen, under beräkning af samma lefnads-kostnader, en icke obetydlig behållning, utan pensionen komme att utgå med 800 i st. f. 400 R:dr årligen. Men dessa förbättrade vilkor för befälet står i förening med en förändrad organisation af vårt bristfälliga försvars-väsende och föranleder ingalunda såsom Regeringens förslag, förökade anslag å 4:de HufvudTiteln, utan i stället en betydlig förminskning af de redan varande.
Jag vill icke på samma sätt tillvägagå; ty uti förslagets ingress tinner jag en afdelning, som jag anser vara af vigt, nemi. den, som åsyftar inrättandet af en normal-skola för bildande af lärarinnor. F. n. äro nemi. de anstalter, som i detta afs:de finnas, helt och hållet okontrollerade, och det är derföre blott en lycklig slump, om Den 23 November f. m. 621 föräldrar kunna erhålla undervisarinnor, hvilkas bildning är så omfattande och grundlig, som vederbör. Att deremot inrätta offentliga skolor, för att bilda hela det qvinliga slägtet, vågar jag på det högsta afstyrka, hvarföre jag också icke kan biträda Hr Bildts förslag till underd. skrifvelse. Det är icke min mening, att bestrida motionärens sats, att qvinnans upfostran icke allenast bör afse de husliga bestyrens bestridande, utan äfven, i ordets högre mening, hela hennes mensklig» och qvinliga bildning. Men månne icke ändamålet bäst vinnes, örn detina bildning inhemtas inom hemmet, vid modrens sida. af lärarinnor, som i Väl-ordnade upfostrings anstalter sjelfva inhetntat goda oell nyttiga kunskaper. Beträffande den begärda summan af 6,000 Rdr Rmt, så är den visserligen ganska ringa, för aflönande af lärare-personal och underhåll af en högre undervisningsanstalt; men om den är ringa redan när fråga endast är om inrättande af en Normalskola, huru skulle den då förslå till utförande af den omfattande plan, som motionären alternativt åsyftat? Vill man till K. M:s afgörande öfverlemna frågan om hela den qvinliga upfostrans ordnande på en annan fot än hittills, fruktar jag, att man beträder en väg, der afsigten är att öpna allmänna skolor för unga qvinnor, och dymedelst draga dem ifrån hemmet. Detta gäller alla som äro bosatta på landet, och då kan man äfven i afseende på dem riskera alla de faror, för hvilka det manliga slägtet är utsatt, och för hvilka det icke sällan dukar under.
Komp:s transaktioner med Riksgäldskontoret under år 1864 från dem inlemnats; och blef denna, efter det densamma utaf lånedeputerade granskats, ånyo föredragen hos Fullmäktige den 23 Februari. Det befanns då, att Schröder & Komp. afdragit de ifrågavarande 45,000 £ från den fast öfvertagna fjerdedelen af lånet; och då således numera intet tvifvel angående deri uppfattning, som hos Schröder & Komp. gjort sig gällande rörande saken, kunde återstå, så beslöto Fullmäktige en skrifvelse till Schröder & Komp., deri först åberopades, hurusom i det Fullmäktiges bref af den 18 Juni 1864, hvari förslaget om obligationsbytet gjordes, uttryckligen förbehölls, att denna operation icke skulle få utöfva någon inverkan på be stämmelserna i lånekontraktet, samt vidare de skäl utvecklades, hvilka borde ådagalägga beskaffenheten af det träffade aftalet. sådant detsamma af Fullmäktige uppfattades; tilläggande Fullmäktige, att om, emot förmodan, Schröder & Komp. icke delade Fullmäktiges mening, den utvägen återstode, att till Riksgäldskontoret återställa svenska statsobligationer med 4 i procents ränta för 300,000 Thaler. A denna skrifvelse hade ännu icke den 2 Juni något svar ingått, hvadan Fullmäktige beslöto en ny skrifvelse, med begäran att det väntade svaret å ofvan omförmälda bref måtte med det första varda meddeladt; hvarefter Schröder & Komp. väl i en den 22 Juni ankommen skrifvelse yttrat sig skola med det snaraste meddela svar å de mot kontokuranten gjorda anmärkningar, utan att likväl något sådant svar erhållits ännu den 5 September, då Fullmäktige, enligt hvad Revisorerue inhemtat, afläto en ny påminnelse i ämnet. Efter att sålunda hafva oitförmält den utveckling, som denna angelägenhet vunnit efter sednaste revisionsberättelses afgifvande, tillägga Revisorerne till hvad föregående års Revisorer om denna sak yttrat, endast den erinran, att sedan Fullmäktige, i den uppgifna afsigten att för Schröder &
Gifter måls-Balken, 9 Cap. 3 $. De två sista punkterne förändras till följande lydelse: Har hustru, som mannen öfver lefver, barn efter honom, tage ej eller då morgongåfva. 10 Cap. 2 Man och hustru hafva gifto-rätt till hälften hvardera i all boets lösa egendom, så ock i ali fast egendom i stad, samt den fasta egendom pä landet, hvilken de i hjonelag afla tillsammans. Men i den fasta egendom på landet, som man eller hustru före eller under ägtenskapet ärft, eller förut förvärft, eger ej andra makan gifto-rätt; dock vare all årlig ränta och afrad deraf under lösören räknad. 3, 4> ^ wh G $>§. upphäfvas. 11 Cap. 2 <$*. Slutet af 2 punkten: ”ehvad de under landseller stadsrätt höra,” utgår. y §. 2 punkten erhåller följande förändrade lydelse : Är den jord till beg ges deras nytta såld, fylle dä hvar af sin jord, till hälften hvardera. ÄrfdaB alken. 2 Cap. 1 §. erhåller följande förändrade lydelse: Dör fader eller moder, ärfve då son halft, och halft dotter. Lag-Utskottets Betankande, 1S.-o gg. 15 3 Gap. Detta Capitel erhåller följande förändrade lydelse: 1 §. År ej bröst-arfvinge till efter den döde, och lefva dess föräldrar, då tagen de arfvet hälften hvardera. 2 Ar en af föräldrarne död, och äro syskon till, ett eller flere, efter den, som ärfvas skall; ärfven då de med den af föräldrarne, som lefver, och tagen den del, som den döda fadren eller modren ärfva skolat, om han eller hon lefvat. År något af syskonen dödt, då skola dess afkomlingar i dess ställe och rätt träda. Finnes ej sy skott, eller afkomlingar af dem; tage den af föräldrarne, som lefver, hela arfvet. 3 <$*. Lefver ej någon af den dödes föräldrar, och äro syskon till; dä skola de allt arfvet taga. År något af syskonen dödt, njuten dess afkomlingar den rätt, som i 2 <$“. sägs.
Varå omtänkt på råd och medel, som kunna va* ra tjenligast till dess vidare välstånd, styrka och forkofiing, fprpligtar tnig härmedelst, att jag alt det, sorn i detta fall är mig anfortrodt, redeligen , troligen och ef er mitt yttersta förstånd, skall och vill förrätta, utan att hafva afseende på något annat, ehvad namn det hafva ina, än det, som kan lända till Kongl. Majus, Pikets och Banquens tjenst och nytta, alldeles enligt den Instruction , som Riksens Ständer for sine Deputerade i BancoUtskottet vid denna ProtoiollsTJtdrag d. 2 Dec. 1817* 415 Riksdag, gifva och utfärda. Jag utlofvar ock, att det, som antingen uti BancoUtskottet, hos oss samteiige Deputerade förelöper, eller ock örn någon af oss under varande förrättning till något särdeles blefvo brukade , det sorn tyst vara bör, hålla doldt och hemligt, samt för ingen något uptäcka , som kan förorsaka Banquen eller Riket någon skada och misscredit. Detta alt vill och skall jag, såsom en redelig och trogen man egnar och bör, till alla delar hålla, så jane mig Gud hjelpe till lif och själ. ProtolcollsUtdrag. Utdrag af Rrotocollet, hållit hos Högloft. Ridder skåpet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2 December 1817. S. D. I anledning af de öfrige Respective Ståndens den 26 sisth November fattade och genom ankomne ProtocollsUtdrag Högloft. Ridderskapet och Adeln meddeldte Beslu', angående tryckningen af så väl samteiige RiksStåndens Protocoll, som det till desamma hörande Bihang, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, på sätt tillförene varit vanligt, öfverlemna åt ExpeditionsUtskottet utgifvandet af Bihanget, samt anmoda Ståndets Ledamot Herr ExpeditionsSecreteraren och KammarJunkaren C. Fr.
J Siandet beslöt, alt graveuren Akerberg må, lill inköp af nödiga machiner, m. m., erhålla 1,600 R:dr, samt dessutom eli månatligt underhåll af 120 Rjdr allt Banco, räknadt ifrån och med dea tid, då Rikets Ständers beslut i ämnet fattas, till innevarande års utgång, för all, under de controllör, Banco-fullmäglige kunna finna lämpliga, ulan alt hindra tillverkningen eller röja methoden, åstadkomma och lill Fullmäglige aflemna fullständiga prof på eli bätti e sedelmynt än det närvarande, jemte uppgift på sältet, huru samma prof blifvit verkstäldl, samt de dervid begagnade materia1 ier och verktyg, hvilka till Banken hemfalla; hvarförutan åt Banco-fullmäglige öfverlemnas, att, i anledning af de prof, Akerberg, eller med Banco-fullinägtiges begifvande, någon annan kan komma att aflemna, utgifva ett praetniuin af 8,000 R:dr Banco lör det prof, som inom 1846 års utgång anses emot efterapning bäst betryggande; och skulle de öfriga RiksSlånden vördsamt och vänligen inbjudas, alt i detta beslut med Borgareståndet instämma. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets memorial och utlåtanden: N:o 262, angående liquiderandet af kostnaderna för tryckningen af Riks-Slåndens protocoller, samt utdelandet af samma protocoller, med dertill hörande bihang:
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående befrielse för Kronomagasins-förvaltaren i JVarberg A. Öhrwall från honom ålagd ersättningsskyldighet lill Statsverket. (Stats-Utsk:s Uti:de N:ris 130 och 292.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning förekommit derom, att Kronomagasinslorvaltaren i Warberg Anders Öhrwall måtte befrias från skyldighet alt, enligt E. 512 Expeditions-Utskottets Förslag till nild. Skrifvelse, iV.'0 188. K. M:ts och Rikets Kammar-Rätts den 24 Oktober 1848 fna och af E. K. M:t den 18 Oktober 1849 i nåder fastställda utslag, med 930 R:dr 26 sk. 7 r:st ersätta Statsverket den förlust, som uppkommit derigenom att en från Warbergs Kronomagasin till Götheborg i Juni månad 1845 sjöledes afsänd råglast af 275 tunnor 20 kappar, bar vid framkomsten tili Götheborg befunnits så oduglig, att den såsom oanvändbar för Kronans behof kasserades och å auktion försåldes, hvarefter annan råg för Kronans räkning anskaffades efter ett pris af 10 R:dr 3 sk. tunnan; hvilken ersättningsskyldighet, ehuru E. K. M:t, uppå derom alternativt gjord underdånig anhållan, täcktes af gunst och nåd förunna Öhrwall den lindring, att ådömda summan finge successive med ett hans lön på stat motsvarande belopp af 150 R:dr B:ko årligen inbetalas, Öhrwall likväl, vid nu uppnådd 77 års ålder samt, med hustru och upptagna barnbarn, sladd i torftiga vilkor, icke utan att beröfvas all utsigt till bergning skulle kunna fullgöra.
Utåls, den 16 Maj, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proportion angående öfverlåtandet till Malmö Fal tig-arbetsinrättning af Kronans rätt till ett derstädes fallet Dana arf. Cl. A,) Med anledning af en utaf Malmö stads Äldste i underdånighet gjord samt af Magistraten i nämnde stad och Kongl. Majrts Befallningshafvande i Malmöhus Län förordad ansökning, att antingen undfå ett ständigt statsanslag till understöd för stadens fattigvård, eller ock att, i händelse sådant icke kunde medgifvas, rättighet måtte åt staden öfverlåtas att, till bildande af fond för dess fatlig-arbetsinrältning, uppbära de dana-arf, som derstädes kunde falla, samt att, em bifall härtill icke kunde i allmänhet lemnäs, förenämnde arbetsinrättning åtminstone måtte erhålla Kongl. Maj:ts och Kronans rätt lill ett dana-arf af t)4° R-dr Banco efter aflidne arbetskarlen Tufve Perssons efterlemnade enka, Anna Sophia Andersdotter, som i Malmö den 12 Oclober 1835 med döden afgått, utan att efter sig lemna några kända lagliga arfvingar; har Kongl. Majit, som icke funnit skäl i Nåder bifalla den af Malmö stads Äldste gjorde underdåniga anhållan om årligt understöd af allmänna medel för stadens fattigvård eller om rättighet att för densamma använda de inom staden fallande dana-arf, uti en till Stats-Utskottet allåten Nådig Proposition af den i3 sistlidne Januari ^införd under N:o i3 i 6 »Stafs-Uts.hcttcts 'Utlåtande, N:o '123 ' ' \ i Sami. i Afd. af Bihanget lill Riks-Slåndens Protocoll) föreslagit 'Rikets Ständer att till Malmö stads .fattig-arbetsinrättning öfverlåta Kongl. Majifcs och Kronans rätt till det derstädes efter aflidne arbetskarlen Tujve Petisons jemväl aflidna enka fallne dana-arf af g4° R^r Banco.
Många Atterboms vänner erinra sig säkert ännu, hurusom han i början af 1847 tillkännagaf sin afsigt att i hufvudstaden öppna en rad af offentliga föreläsningar öfver Sveriges äldre och nyare skalder, och huru hans vid samma tid svåra insjuknande då gjorde denna plan om intet. Redan hade han likväl färdig den inledningssång, hvarmed han vid detta tillfälle ämnade helsa allmänheten. Den har, efter hans död, återfunnits bland hans handskrifter, och meddelas läsaren på nästa sidor. Jag har trott, att, från den som menniska och skald lika oförgätlige, allmänheten ej borde gå miste om en helsning, som nu tillika är hans afsked. Upsala d. 6 Nov. 1855. C. W. Böttiger. INNEHÅLL. Förord sid. Helsning till allmänheten „ VII. Kellgren „ 1. Bihang: E. J. F. Kjellander „ 158. Fru Lenngren „ 201. Strödda tillägg till femte delen „ 244. Fransyska revolutionen „ 244. Leopold „ 248. Adel „ 252. Gustaf III „ 255. Lidner „ 258. P. D. A. Atterbom, poem af Ingemann „ 259. HELSNING till SVENSKA ALLMÄNHETEN. Blott ett! – Jag är (om någonting jag är) En Minnets man. I det Förflutna bor Min tankas umgängskrets, och Sagans tempel Är helgedomen för min offertjenst. Det gifves andar, hvilka trifvas bäst I svunna tiders ensliga beskådning; Likt Ossian på månklar midnattshed Bland vålnader af hjeltar, sångmör, barder, Framlockade från kumlen, eller skyn. Af älskande besvärjningsljud, som härma Lifstonerna af deras eget fordom. Så jag. Sjelf oförmögen, att i värf De hädangångna höga fäder likna, Mot deras ädla bilder har jag vändt Den trogna spegeln af en tacksam hågkomst, Och så, om speglingen är sann och ren, Kanske ej alldeles förgäfves lefvat. Ty icke dådlös, icke dystert sjelfvisk En sådan spegling är. Sin glans den kastar
Brefwer den 17 Junii 1789 för Härjedalens Jnnewanare serskilt finnes stadgat, att nemligen Krono ellerBergsfogde, eller den som under deras answar utmätningen werkställcr bör wid samma tillfälle uprätta en fullständig beskrifning öfwer fastig» helen och med biträde af twänne ojäfwige nämndemän den samma wärdera, hwarwid Ägare skulle wara obetagit att ej allenast andre gode män till förrättningens öfwerwarande sjelf tillkalla, utan ock om sä ästundas, akt pä egen bekostnad söka Domarens Dett 28 Zebruanr. rsZZ Embets^ätgard, hwilket i fädant fall genast hos Utmätningsmannen innan deras afresa, samt sist inom en mänad derefter hos-Domaren killkännagifwes, kommandes annars, alk likmätigt io H i ärs Förordning wid en wäcdering bero. Det undantag frän hwad Förfatkningarne i allmänhet stadga, Kongl. Majn genom Dest Högstberörde Näviga Bref för Heriedalens Jnnewänare mrdgiftvit, att nemligen ivärdering ä Fast Egendom som stall i mat gä samt ä Auction försäljas mä af L:ne närmast i orlén boende Namndeman fä werkställas grundar sig wal i synnerhet pä det särstilra förhållande med denne ort akt ben i yttersta gränsen af Jemtlands Domsaga är belägen, sä att kostnaden till Skjutsoch Dagtraktamente för Haradshöfdinge och Nämnd stulte ofta stiga högre an det hwarom twistaks wärdt more; men da i mer och mindre mohn samma menliga följder för Gäldenär ä andra orter kunna äga rum i anseende tili dea större kostnad, som alltid
Om man först tvättar sig med en ren lapp och rent vatten, så blir vattnet lika klart, men tager man litet mandeltvål dertill, så blir resultatet ett smutsigt vatten och ett rent och klart ansigte, hvilket äfven i ålderdomen häller sig fritt från skrynklor. Lappen sköljes ren för hvarje gång, hvilket är af stor vigt, der det är många barn att tvätta. Metoden innebär en verklig besparing att sätta värde på, emedan tvättsvamp är en dyr artikel i ett hem med många ledamöter. Afven på resor tar en hopvikt, torkad tvättlapp bra mycket mindre rum än en svamp. A. O. Annonser. Annonspris: 2 5 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. PLATSSÖKANDE. E n. u n g ' flicka önskar med första ' plats i en god familj för att biträda i hushåll och med sömnad. Små pretentioner. Svar till » J. », adr. Jungs skola, p. r. 6182] Emot fritt vivre önskar sig en ung flicka plats att gå frun till hända och deltaga i inom hus föref. görom. Svar till » 21 år », Falun, p. r. tid vistats i Schweiz, önskar i Stockholm piats som sällskap åt ett äldre fruntimmer eller ock anställning i familj som lärarinna eller som hjelp vid skrifgöromål och lexläsning. Svar till » 25 », Iduns byrå. [580] För att igenkänna om linne är förfalskadt eller icke fuktas det med linolja. Linnetrådarne få härigenom ett genomskinligt utseende, liknande oljadt pap per, bomullstrådarna deremot behålla sin hvithet och bli ej genomskinliga. önsk. gen. pl. att gå frun till hända. Sökanden är kunnig i alla inom hus föref. görom. Svar torde godhetsf. sändas till » T. A. », Iduns byrå. [58C] Glas i allmänhet och särskildt lampglas springa lätt sönder vid hastig temperaturvexling. För att göra dem mindre känsliga läggas glasen före begagnandet i kallt vatten, som saltas och derefter får koka upp samt, sedan det fått koka en stund, afkyles med möjligaste långsamhet.
SD ^)a Bonde.Standet till ytterligare granskning förehaft det, till uppkomne twistige frågors utredande och jemkning emellan detta och de öfrige Respective Standen, nedsatte Särskilta Utffotls den 9 i denne manad afgifne och sedan den n pa bordet lagde Betänkande, har B mde> Ståndet funnit i detta, Betänkande influtne sadane frågor, angående all Jords mätning och gradering; inställande af Skatteköp bade ä Kronohemman och Recognitionsjkvaar', saint ny Tiondesättning, hwilka hwarken ifrån Bonde-Ståndet ever de öfrige Standen warit wackte, och dem Bonde - Stander lika sa litet kan pa förhand unda, rödja, som tillbörligen afgöra, wid saknad af dertill nödige upplysningar, och af tillfälle till >a granniaga öfwe. »vägande, svin ämnew w-gt fordrar, inom dea inskränkta tid som för angelägne Riksdags - giromal ännu är öfrig; I dmagranoe - ' ^ hwar - L6;s Den iz Augusti. hwarutaf Bonde, Skardet anser bade lämpeligt och vumgängeligt, att lala U-stottets Betänkande, i hwad det innefattar, bade defie och öfrige frågor, hwilapä bordet till nafta Riksdag, för att da kunna till widare pröfning förekomma; Och att w'rdsamt och wänligen inbjuda de öfrige Riks - Standen i detta beslut deltaga. IN suxrs. Lx ?rotc>coIlo, 6. Lrin irman. Mdtag af prstocsllet, hållet hos ^ögwZrd» Prest-Grändet, wid Urtima Riksdagen r Orebr» den rz Augt 8» 2. S.
Ännu stodo, oaktadt alla våra ränkor, sakerna i alldeles samma skick, och vi fruktade hvarje ögonblick att vår älskare skulle tröttna vid vårt motstånd, förvandla sig till en tyran, då han föll i denna långvariga sjukdom, som föranlät hans och vår flyttning till detta land. Snart trängde äfven till våra murar ryktet om dig och ditt förunderliga förhållande till Schahen: man beskref dig såsom en ädel men besynnerlig yngling, och hvad som än mer behagade mig, såsom en afgjord fruntimmers-hatare. Knapt hade Schahen återvunnit sin helsa, förrän hans önskningar åter blefvo pockande och så mycket mer farliga, som hans läkare, hvilken föregaf sig vara en ättling och lärjunge af en prophet, som sades lefvat för många tusen år se’n, ingaf honom sådana medel, som – enligt hvad man hviskade – upphetsade hans blod. Den långvariga sjukdomen hade icke utsläckt hans kärlek för någondera af oss; tvertom, genom en viss underbar dröm, hvilken Valida använde till sin fördel, blifvit än mera upptänd. Ännu gaf han ingen af oss det minsta företräde: jag sjelf besvarade hans anbud med afsky, medan Valida använde tusen små konstgrepp för att uppflamma hans lågor, och då och då lät en gnista af hopp framskymta. I mig såg han en redan förvissnande skönhet, emedan sorg, fruktan och ledsnad blekt mitt ansigte, under det att Validas, likt en nyfödd blomma, med hvarje dag utvecklade nya fullkomligheter. Kanhända hade hon också alltid varit skönare än jag. Kort, vågskålen började redan märkligt luta på hennes sida. En dag, då Schahen mera häftigt än någonsin bestormade Valida, kastade hon sig till hans fötter, och tillstod för honom den icke alldeles hycklade kärlek hon länge burit för honom. Men då konungen, rörd och angenämt öfverraskad öfver denna ljufva bekännelse, ville sluta henne i sina armar, utbrast hon i en ström af tårar och stötte honom häftigt tillbaka. Han begär förklaring, – hon tiger; han beder, – hennes tårar flyta ömnigare, hon nedsjunker afsvimmad.