Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande deremot postmedlen och chartaesigillat*- afgiften samt städernas saluaccis, torde icke tillräckligt gällande skäl förekomma att för närvar, tillstyrka någon förändring i Iefvereringssättet för dessa medel. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad Hr Dalmans yttrande emot Utskrs utlåt, angår, har jag varit olycklig nog att ej finna några skäl af honom deremot anförda. Han har yttrat, att Utsk. nog knapphändigt besvarat motionen; jag får derpå svara, att motionen var nog knapphändig. Maj f. m. linnde visserligen med Hr Dalman leda sig till de skäl, sorn 1823 gjorde sig gällande; men man kunde ock leda sig till dem, som varit verkande vid sista riksdagen. Jag tror, att svaret varit på behörigt sätt uppfattadt, och när motionären åberopar skäl, som varit anförda vid en föregående riksdag, tror jag, att Utsk. äfven kan hänvisa till skäl, som varit vid en annan riksdag anförda. Dessutom har Utsk. åberopat ett visst betänk., så att ingen ovisshet om de skäl, som Utsk. menat, kan uppkomma. De åtskilliga reservationer, som skulle varit bifogade vid sista riksdagen, inskränka sig till Hr Ribens, hvarmed en ledamot sig förenat. Denna Hr Ribens reservation innehöll egentligen det, som Hr Stuart nyss anfört emot Utskts utlåt. Dessa skäl äro visserligen flera; men vid närmare granskning finnes, att de ej äro verkliga, utan blott skenfagra. De fördelar, Hr Stuart tror deraf uppkomma, att medlen gå directe till lliksg.- cont., tror jag skola befinnas ej vara tili i verkligheten, emedan, om tullbevillningen lemnar några öfverskott, de i Statscontoret användas till bestridande af dagliga couranta utgifter, i stället för att Statscont. i annat fall varit nödsakadt att requirera från Riksg.cont. på slatsbristsumman. Således skulle, om än dessa öfverskottsmedel genast inginge till Riksg.- cont., ingen större behållning än nu uppkomma, emedan då så mycket större del af statsbristsumman erfordrades. Det obehöriga vångel med dessa medel, som Hr
Af alla dessa skäl och då Comiterade för sina åsigter i denna del jemväl hämta stöd af Itikcts Ständers vid sednaste Riksdagarne, i anledning af motioner i samma ämne, lättade beslut, anse Comilerade sig icke böra tillstyrka åtgärders vidtagande för tillvägabriimande af en allmän jemkning i grundskatterne, vare sig med afseende å olikheterne i jordnaturerne eller de skiljaktigheter i skattebeloppet, som emellan jordegendomarne i öfrigt förefinnas. l)å en dylik skattejemkning hufvudsakligen blifvit ifrågasatt för att bereda utväg lill någon lindring i de dryga bördor, som nu hvila på den skattskyldiga jorden, hvilken ock onekligen, i allmänhet, är deraf i behof; så böra emedlertid Comiterade, vid delta tillfälle, icke dölja den öfvertygelse, att, med afseende å de här ofvan anmärkta svärigheterne alt med bestämd grundskatt å egendomar, hvilkas värden i tidernas längd betydligen omväxla, åstadkomma någon verklig fortfarande jemlikhet uti denna beskattning, de åtgärder, som för nyssnämnde ändamåls vinnande vidtagas, snarare böra åsyfta att småningom, dä det utan märkbar olägenhet och rubbning i enskild rätt skulle kunna låta sig göra, bereda öfvergång till ett annat system, samt till en början, på sätt redan vid serskilda tillfällen med llere skattetitlar egt rum, i den mån sådant, utan ökad beskattning i öfrigt, kan för sig gå, lindra en del al de serskilda skattebördor, som, utom grundskatten, nu trycka den skattskyldiga jorden.
Sedermera är för uraktlåtenheten att göra sådana föreställningar påföljden bestämd i den 106 §, der det heter, att finner Utsk. att någon Statsrådets ledamot uppenbarligt handlat emot rikets grundlag eller allmän lag — det vill här säga, om han försummat göra föreställningar till Konungen emot beslut, som äro grundlagsvidriga eller olagliga i öfrigt — så skall en sådan rådgifvare ställas under tilltal inför Riksrätt. Samma påföljd stadgas deremot icke i denna §, för den händelse, att rådgifvarne uraktläte att göra föreställningar emot de Konungens beslut, som anses strida ”mot rikets sannskyldiga nytta.” Införas nu sistnämnda ord uti den 9 §, så är det ju klart, att denna och den 106 § derigenom förlorade deras rätta och verkliga sammanhang. Länge skulle det icke dröja förr än detta förhållande komme att inses, och så blefve man genast färdig att, till systemets vidare fullkomnande, i den 106 § jemväl införa orden ”rikets sannskyldiga nytta,” hvarigenom, på sätt jag redan i mitt förra yttrande anmärkt, ett vidsträckt fält öppnades för partihatet och partiandån att emot Konungens rådgifvare göra sig gällande. 2 II. 25 Den 4 September e. m. Jag förnyar min anhållan om ogillande af den föreslagne grundlagsförändringen, pä det alt man icke deraf i framtiden må finna anledning att i 106 § söka tillvägabringa den ändring, jag i det föregående omförmält, och hvilken sannolikt ej eller komme att uteblifva. Hr Lagergren, Anders: Onekligen skulle en inconseqvens finnas i den 9 § mellan den 106 och 107, såvida icke de ifråga var. orden insättas; men jag får uppriktigt tillstå, att mig beha gar denna inconseqvens mera tills vidare, än om dessa ord skulle införas. Jag skulle tro, att det vore bättre, som många talare erinrat, att stadgandet i 107 § nttogs ur 9 §, ty då komme man åtminstone icke alt hafva någon inconseqvens vidare.
Hvad åter städerna beträffar, finnes i allmänhet derstädes auktionskammare; och den vinst* desse lemna, faller verkli - Den 9 Juni e. m. gen, i eill. med den siste talarens önskan, staderna lill godo, dels derföre att auktionskammarens inkomster gå direkte lill StndsKassan, dels ock derföre, att ledamöterna af Magistraten »ro ullön tu med dessa inkomster, hvilket ovedersägligen bereder stiiderna e» besparing på annat håll, enär städerna i annat fall skulle med andra medel aflöna sina rådmän oller hvad tjenstemännen kunna heta. För deri händelse den ene staden har dessa förhållanden sämre ordnade iin den andra, så är det upenbarligen den stadens fel, som icke ställt till bättre för sig; ty det beror ju |rå staden sjelf att ingå till K. M:t med ett förnyadt förslag till auktions-reglemente, ifall nemi. icke samhället skulle finna sig nöjdt med det gamla. Deremot tror jag att det skulle blifva ganska svårt att utfinna en slik författning, som vore passande för alla Svenska stiider. Den händelse, som samme talare andro», eller att en person, som inropat en gård i en småstad, skulle sedermera fått betala en dryg afgift till skolhuset, kan jag, då ifrågav:de upgift endast blifvit i allmänhet meddelad, naturligtvis icke bestrida; men det synes vara troligt att den beror på något misstag, ty vanligen är det säljaren och icke köparen, som får betala auktions-proc:n. Min öfvertygelse är således att dessa förleden icke kunna ordnas bättre än de redan blifvit det; och då, i händelse af nödiga befunna ändringar i speciella delar deraf, hvar och en stads-kommtin kan, efter sina särskilda förleden, upgöra ett nytt och passande reglemente samt derå begära K. Mits Nåd. fastställelse, anser jag allt skäl förefinnes att yrka bifall till förevide Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt de derunder gjorda yrkanden om bifall till och återremiss af TJtskits i fråga vide Betänk, blifvit af H.
Gnäggningarna hördes allt närmre och närmre och stampande och frustande rusade den förvildade hästen ur sitt gömsle. Då böjde sig Måns Fransöske med de knutna händerna öfver hufvudet och kastade sig i mörkret öfver lakejen. – Du spökelse af Belzebub! – ropade han. Han ryckte värjan till sig och slog åt alla sidor i mörkret, och stolar föllo i golfvet. Ingenstädes kunde han få fatt i Jonatan, men slutligen stötte han händerna mot väggen, och dörren öppnades. De båda systrarna kommo med sina lampor och sina storögda bleka ansikten och i blotta linnet utan förstånd att däröfver känna någon blygsel. De ströko sig endast mot hvarann och stirrade på främlingen, som väckt dem med sitt buller. Han gaf sig denna gång ingen tid att hälsa, utan sköt upp fönstret och hoppade till marken. I nattrock och med värjan i hand sprang han utefter huset, och bakom sig hörde han en kärf röst från fönstret, men han visste icke, om det var enstöringens eller Jonatans eller om de båda voro en och samma. – Jag såg, att du var en narr, – ropade rösten, – en stor narr, en narr utan like, och jag ville bli dig kvitt. Men få nu ryttarna se dig och blir här handgemäng ... mitt hus, mitt hem, min vrå blir en askhög, innan tuppen gal ... Utan att se tillbaka sprang Måns Fransöske in mellan träden, och hela tiden tänkte han: Nu gäller det officersfullmakten! Och sedan diplomet, diplomet! Månskenet lyste genom snöyran, och han såg polackerna med gungande fjäderbuskar skymta förbi som skuggor. När de kommo allt för nära, kastade han sig ned bredvid en rishög eller ställde sig bakom en trädstam. Till sist upptäckte han en gammal öfversnögad förhuggning, och bakom stockarna reste sig en soldat och frågade hviskande: – Wer da? – Gud med oss! God kamrat! – svarade Måns Fransöske och klättrade in i trekanten. – Fienden är öfver oss! – Jag har länge tyckt mig höra hästtramp, – sade Oxehufvud sakta. – Rådligast vore måhända att springa ned till huset och besätta det. – Kapten, befall mig inte att visa vägen!
Grunden härtill hade förmodeligen warit den, att Huswudstaden är, enligt RegeringsFcrn en, att anse såsom den egentettga Riksdaes-Orttn, kwarföre ock, när Riksdag i Stockholm hålles, resekostnaden dit och derifrän alling någon Tjensteman wid Ständens Canzlier bestäs. Äfmenwäl skulle kontrollen öfwer desta kostnader kanhända bliswa nog swär,när det komme att bero af Jndchiduerne sjclfwe, att uppgiswa de Orter lwarifrän de kommit, och hwartrll de ärnade äterwanda. Dä Stars-Utftottet anlett denna senare grund böra följas, och ;ag för min del anser den förra innebära Den ir September 1ZZ större wigtighet,. anhäller jag ödmjukast, att i fall Högloft. Riddcrffapet och Adeln anser denna anmärkning wara af beffaffenhet att hindra antagandet af Stats-Utffottets Memorial, och detsamma således blifwer oäterförwisadt, denna min anmärkning mane fä till Utskottet medfölja. Grefwe bköi-nsr, Hclolk som hade anmält sig att tala, förklarade sig, efter de nu gjorde anmärkningar, ej hafwa nägot att tillägga. ^err Sar^n och Landt-Marskalken: framställde, i anledning af 56 §. Regerings - Formen , den frägan: huruwida Riddcrffapet och Adeln ansäge de nu gjorda anmärkningar bin dra antagandet af Stats-Utffottets Memorial, och Memorialet salunda böra äterremitteras. Denna Proposition blef med Ja besvarad. Upplästes och godkändes Riksens Ständers underdäniga ffrifwclse, med öfwerlemnande af de i anledning af ThronfLljare-walet beflutne och godkände Handlingar. Upplästes bet, i afseende pä Riksdagens förkortande, tillsatte Ulffotts Memorial af den ^ dennes, innefattande utlätande öfwer den utaf Riksdagsmannen Oxel be rz wäckta fräga rörande Riksdagens snara afflutande. Lades pä Bordet.
Flottans embetsoch tjenstemän beta Ide denna afgift, genom afdrag i Kassorna å sina löner, direkte till AmiralitetsKrigsmans-Kassan; men vid 1835 års Riksdag beslöts, att Stats-Verket skulle öfvertaga centonalens inkassering och i stället tillhandahålla Pensionskassorna en rund summa i ersättning. Vid 1840 års Riksdag funno Rikets Ständer skäl att befria embetsoch tjenstemän från centonals erläggande, hvadan och då denna inkomst således skulle frångått Amiralilets-Krigsmans-Xassan, om annan ersättning ej vunnits, Rikets Ständer anslogo ett visst belopp dertill, hvarmed Amiralitets-KrigsmansKassan, i stället för den af Flottans personal förlorade direkta inkomsten, undfår sin ersättning. Vidare erhåller Krigsmans-Kassan på Flottans Stat, enligt Kongl. Brefvet den 30 Juni 1818, en ersättning med 3,000 R:dr för Kassan frångångna, såkallade Armoch Lastpenningar i Sverige och dess underlydande Provinser, som beräknats till 18,000 Daler Silfvermynt årligen, hvilket, efter Daler Silfvermyuts sanna värde, utgjorde vida mer än den erhållna ersättningen. Dessa medel äro således endast vederlag för Kassan frångångna intrader, hvilka, utan Kassans eller dess Styrelses förvållande, gått förlorade. Att tillse det medlen rätteligen användas till anvist ändamål, är visserligen Rikets Stan - Ständers Revisorers åliggande, men detta måste här vara penningarnes öfverlemnande åt den autoritet som vederbör; dessutom skulle
För Militie-boställskassan « Wadstena Krigsmanshus-kassa « Invalidhus-fonden >1 Skogsplanterings-kassan, enligt Kongl. Maj:ts Proposition 7,181: 47- \- enligt sednare uppgifter tillkomne 353: 42. S. « Strömsholms Stuteri « Flyinge Stuteri Summa Indragningar af den del, som är, till diverse Stater, Verk Inrättningar anslagen. Mått. Värde. Öfverflyttningar till den del, som är Kronan behållen. Indelta Räntor. Indelt Spanmål. Mått. Värde. Tillkommer å inkomsterne: ning a Arrendemedel för Invalidlius-fonden 9,000 Tor Skogsplanterings-kassan 3,000. — Fourage-afgift af Indelta Kavalleriet Trosspassevolans-afgift men afgår genom borttagande af Gernings-ören S:r Anm. Ofvanstående tillökningar torde få jemkas så att slutsumman blir rundt tal. v _ __ llärlorutan bör tillkomma den Cliartce-Sigillatce-afgifl, som Rikets Ständer kunna besluta såsom ersättning för, till Wadstena Krigsmanshus-kassa 42,249: 9. 11. * ] ‘ ’ ‘ ‘ ’ ‘ ’ 26,089: 3. 1. 4,282: 31. 10. 72.fi20: 44. 10. förut ingående, Rusthållsafgifter 1,500 1.500 1.500 &:o. Genom den föreslagna förändringen komma följande belopp att, utöfver förut gifne kontanta anslag, å Riksstaten nu uppföras i penningar, nämligen under 4:<le lin fvucttitelia, Fouragering vid Indelta Kavalleriet, Fprslagsanslag Till Trossens underhåll • • • • • • Militie-boställskassan: Ersättning för reservhemmans räntor och kronotionde m. m., börslagsanslag i»:te ISufYiifltiteli», Hustafoelns Förbättrande: _ , , . Strömsholms Stuteri:
Hvad beträffar inflytelsen af dem pä helsotillståndet, måste jag så mycket heldre instämma i den af Rikets Ständers Revisorer uttalade åsigt, sorn det är en theoretiskt lätt bevisad och af den dagliga erfarenheten öfverallt praktiskt ådagalagd sanning, att trånga, illa belägna och anordnade, men framför allt så otillräckliga lokaler att en successiv uttömning och fullständig vädring af dem i mån af behof ej kan företagas, i hög grad befordra uppkomsten at vissa elakartade sporadiska sjukdomar samt bereda för de epidemiska ett tjenligt och tacksamt fält för en stor utbredning och en ökad intensitet, hvarföre äfven sådana epidemiska sjukdomar, som under vanliga förhållanden äro att betrakta såsom särdeles milda och ej lifsfarliga inom öfverbefolkade lokaler antaga den mest elakartade och härjande karakter. Denna sanning har äfven inom Allmänna Barnhuset i Stockholm blifvit till fullo konstaterad och gifvit mig anledning att i den män, som antalet inom Inrättningen vårdade barn år efter år ökats och utrymmet i samma förhållande blifvit knappt, ja otillräckligt, dels i mina till Kongl. Direktionen afgifna årsberättelser öfver helsö- och sjukvården, dels ock i yttranden till Direktionens protokoll fästa uppmärksamheten vid de vådor, som genom den stigande öfverbefolkningen nödvändigt måste uppstå. Kongl. Direktionen har ock, dels med anledning häraf, dels pä grund af den speciela och direkta kännedom om detta förhållande, som hvarje Direktionens ledamot länge egt, samt under erkännande att ett ökadt utrymme vore behöfligt, tid efter annan vidtagit åtgärder för åstadkommande deraf samt äfven under de sist förflutna åren flera gånger förehaft och diskuterat frågan om uppförande af ett nytt och ändamålsenligt, nutidens fordringar motsvarande barnhus. Och då denna åtgärd, enligt min öfvertygelse, är den enda, som kan på ett grundligt och tillfredsställande sätt afhjelpa det allt mer och mer stigande behofvet af ökadt utrymme och lämpligare lokaler inom Barnhuset, vågar jag, instämmande i Rikets Ständers Revisorers uttalade åsigt, vördsammast anhålla: att frågan om uppbyggande af ett nytt Barnhus måtte med det snaraste åter upptagas och på ett för
Föredrogs och remitterades till Stats-Vtskottet, Kongl. Majtts proposition, angående förhöjd skjutslega för posthemmans innehafvare för vissa delar af postföringen, jemte ett af Riksdagsfullmäktigen Johannes Nilsson från Skåne i samma ämne ingifvet skriftligt anförande. Frän Iläglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskotlets den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagde betänkande, Nto 6, angående stämplade pappers-afgiften, återremitterades på grund af gjorde anmärkningar, såväl Utskottets tillstyrkande angående förändring af 3 och 5 momenten under rubriken ”fullmakter” samt 2 momentet under rubriken ”transporter och byten” uti 5 § af författningen om ifrågavarande afgift, som ock Utskottets förslag i fråga om kartering af köpe-, bytesoch gåfvo-bref, som, förr än uppbud eller inteckning skett, varder å annan man transporteradt eller öfverlåtet; afslogs Utskottets förslag om införande af ett tillägg uti 3 momentet 11 § af nämnde Författning; lades till handlingarne, Utskottets förbehåll att framdeles få afgifva serskildt förslag till de rättelser och tillägg i samma Författning, som i anledning af Rikets Ständers beslut, rörande ett i Stats-Utskottets utlåtande N:o 51 litt. A afgifvet förslag, kunna finnas påkallade; samt blef ifrågavarande betänkande i öfrigt bifallet, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln bibehöll nu gällande Författning om stämplade pappersafgiften i alla de delar, som icke nu varit föremål för beslut. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagde utlåtande Nto 39, i anledning af Riks-ståndens åtcrremiss å vissa delar af betänkandet
Under åberopande af gjorde reservationer emot Utskottets pluralitetsbeslut, i hvad detsamma rörer användandet utom Stat af omkring 70,000 R:dr I 84a Stats-CJtskottets Betänkanden. Postmedel till ombyggnad af Posthuset hår i Stockholm och hvilket anslag i stället synts böra anvisas uppå de till publike Byggnadernes underhållande anslagne medel, hafva hos Vållofl. Borgare-Ståndet H:rr Santesson, Eckhoff och Linström föreslagit, att underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t borde göras derom, att de i Riks-Staten påräknade Inkomster icke måga användas till fremmande ändamål, utan alla utgifter utgå på de HufvudTittlar, dit de rätteligen håra, uti hvilket yttrande flere bland Ståndets Leda, möter, instämt. Detta förslag tror Utskottet sig bora, på erhållen anledning, af den ofvan omförmälde på Postmedlen gjorde dispositionen understödja, såsom ledande till den, vid 1809 och 1810 årens Statsreglering, samt vidare uti 30 §. af Riksdags-Ordningen, fåreskrifne ordning och säkerhet uti Förvaltningen af Stats-Verkets tillgångar, samt till befordrande af det lika vigtiga ändamål, att Stats-Verkets alla utgifter under sine behörige Tittlar varda synlige, 9:0 I anledning af H:r Ståhles yttrade önskan, att Utskottet måtte hafva inställt allt utlåtande angående dc hos Stats-Utskottets Betcinkcinden. 843 ChartreSigillat® Forsåljningsmånnen skeende Inventeringar, intill dess Bevillningsutskottet yttrat sig i den derstädes väckte fråga, om dessa Inventeringars upphörande; anser Utskottet sig bora upplysa, att Utskottet hvarken afeller tillstyrkt nämnde Inventeringar, utan endast, med föranledande af Revisions-Beråttelsen anmält, att Kongl. Maj:t i Nåder låtit till verkställighet befordra Revisorernes förslag, att desse Inventeringar måtte ega rum 2:ne gånger om året, i stället för en, såsom dittills skett.
Enär sålunda hemmansvärdet, för hvarje län serskildt, och för Riket i det hela, vore utrönt: så kunde lätteligen beräknas huru mycket af hela fastighets-bevillningen, borde falla på hvarje hundradetal riksdaler af hemmansvärdet, samt minimi-tariffen för hvarje län, följaktligen rättas derefter. Stadsjorden kunde möjligen värderas efter försålda tunneland, och husen i städerna, om ej annan lämplig beräkningsgrund kan utfinnas, efter brandförsäkringsvärdet. Om R. St:r, vid innevande Riksdag, i underdihet anhölle om dessa åtgärders vidtagande, och dessa blefve, intill nästa Riksdag färdiga att för R. St:r framläggas: så kunde redan då den nödiga rättelsen i taxeringsvärdena för framtiden göras. Hr Hjärne, Harald: Då R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle icke har ansett bifall böra lemnäs till det förslag, som åsyftade nedsättning af bevilln:s-proc. pä fastighet, så anser jag att R. o Ad. icke nu bör fästa något afseende vid det förslag, som i denna punkt blifvit utaf Hr von Koch afgifvet, enär en betydlig förhöjning i skatten deraf skulle föranledas. Deremot anser jag det förslag, som uti denna punkt är utaf en af BondeSt:s ledadamöter framställdt, hafva mycket skäl för sig. Han har nemi. föreslagit, att en Komité inom hvarje län skulle nedsättas för att omtaxera alla egendomar, på det att de skulle blifva efter samma princip upskattade. Följden häraf skulle blifva den, att om än icke rätta värdet vid denria taxering skulle komma att åsättas, så blefve likväl hvarje individ i jemförelse med den andra lika taxerad. Det är en känd sak, att ingen bevillning träffar så ojemnt, som bevillningen af fastighet, och hvad förhållandet här i Stockholm beträffar, så är jag serskildt i tillfälle alt vitsorda detsamma, derigenom att jag sisth år deltog i Taxerings-komitéen härstädes.
Herr Prosten trodde et flikt förbud til manga prter wara olamveligr, der intet annar ämne t,l gärdesgards-störar ar ac lilga och dcstutom de trän, som häriii anwaudas, äro af den beffaffenhct, at de ti! byggningS.-kimmcr aldrig blifwa kjenliga. Herr Prosten I.,mollborg instämde desto haldre uli hvad Herr Friherre LsnkinZslisusen yttrat, som ti! gärdcsgäidsstörar kuima nyttjas stora grenar af Tall och Gran. Herr Friherre Rullstock förmodade, i anseende til Orternas olika beskaffenhet, wara bäst, ak Utffottet i sit afgifwande Betäukarde, rörande stängftlffyldighkton, tilstyrkcr, det Herrar LandshöfdingMne, hmar je - fe i sik !än, söka sötma Jnstewanarne, ak nyttja sädana stängnings - ämnen, som w.io nödig sparsamhet rned stogsnlaaligarna kunna wara de tjenligaste, dadé sä kalla e elistöckligar af icke wäpte-ig skog ma lil deli bättre jstogens besparing argvändas. Herr Ålderman I^i ulgrsn.
Dina vägnar; jag hatar honom emedan han bedra ut honom ur de lefvandes tal med hans minne, ut BROTT OCH BROTT plåna honom ur det förflutna, göra honom ogjord, ofödd! MAURICE. minnen, vi ska risa ner honom i vilda skogen och trafva sten på kumlet så att han aldrig skall titta upp mer! Lyfter sitt glas. komma. Vårt öde är besegladt. Ve oss! Hvad vill nu Nåväl, vi ska jorda honom under våra egna HENRIETTE. Du der i paketet? Nu kommer en ny tideräkning! Hvad har MAURICE. Jag mins inte! HENRIETTE öppnar paketet och får fram en halsduk och ett par handskar. femtio öre! Det var en ryslig halsduk! Den har väl kostat MAURICE rycker åt sig föremålen. Rör icke! HENRIETTE. Det är från henne? ANDRA AKTEN MAURICE. Ja, det är det. HENRIETTE. Gif mig dem! MAURICE. Nej! Hon är bättre än vi, än alla andra! HENRIETTE. snålare! En som gråter derför att det dricks champagne... Det tror jag inte; hon är bara enfaldigare och MAURICE. en god menniska! När det fattas strumpor åt barnet. Ja, den är HENRIETTE. artist och jag skall göra Din byst med en butikheter Jeanne...? Borgare! Du blir aldrig artist! Men jag är egares kachett... i stället för lagerkrans. Hon MAURICE. Ja, hur vet Du det? HENRIETTE. Så heter ju alla hushållerskor! BROTT OCH BROTT MAURICE. Henriette! HENRIETTE. tar handskar och halsduk och kastar i cheminén. MAURICE slappt. få't, men vill Du ha oskyldiga barn, då får Du gå! HENRIETTE. Astarte! Nu vill Du ha qvinnooffer! Du skall vid mig? Kan Du säga mig hvad det är som binder Dig MAURICE. jag tror det är de dåliga egenskaper Du eger Om jag visste det skulle jag slita mig lös! Men och dem jag saknar; jag tror det är det onda hos behag...