Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då kan också en hvar Svensk man, som har skatterättsfordringar hos Kronan, anmäla sig hos Konungens Bef:li:de, för att få införsel i hemmanet med skatterätt, och dertill vore han berättigad, med förmånsrätt framför alla andra, emot villkor likväl, att utgöra den afgift, som till kyrkan bör erläggas, vare sig i smör eller annat, Dessa förhållanden äro således icke af natur att vid behandlingen af frågan kunna anses i någon mån inverka på rättsförhållandet medborgare emellan. Om en åbo, d. ä. brukare å ett af dessa hemman, icke är berättigad att arrendera detsamma, i händelse det fråntogs kyrkan och öfverflyttades till Kronans ägo, och hemmanet eller lägenheten ej lämpligen kunde förvaltas enligt 77 § Reg.F., så borde det genom särskildt beslut af Konung och R. St. stadgas, att de borde med åboer förses; skatterättsinnehafvares rätt, såsom Kronans fordringsägare, dem dock förbehållen att framför andra vinna in - 416 Den 1 Mars f. m, försel; men i intetdera fallet har man trädt den förre arrendatorns rätt för nära, ty i begge fallen är han oberättigad till annan rätt, än den, som genom arbetsamhet, kunskap i, och redbar förvaltning af anförtrodt gods kan från Kronans fördel vid dess bibehållande hemtas, och hvilken, honom förutan all företrädesrätt, göres gällande vid tillsättning af brukare eller åbo. I intetdera fallet är han hindrad, om värdskapet på arrende ulbjudes, från att genom öfverbud vid auclionslillfället göra sin rätt till arrendet gällande, eller om hemmanet med åbo i den derför bestämda ordning skall förses, anmäla sig. Jag instämmer med dera, sorn tillstyrka afslag å betänk.; men jag bestrider belt och hållet den mening, att R. o. Ad. borde instämma i PresteSt:s beslut, att frågan vore nog utredd, att det vore afgjordt, det ifrågavar. hemman tillhöra kyrkan. Detta är ett förhållande, som, oaktadt all den möda och det arbete, som Doctor Stenhammar har nedlagt uti sin reservation, ännu icke är fullt utageradt.
» Läser du så mycket? » » Nej, kära tant, jag har så mycket att göra, » Hvarför inte sjelf lemna fram alltsammans på svarade en liten glad, blåögd fru, som nyss en gång? pelsat af sig och slagit sig ned i en beqväm » Eller, kokerskan kommer och begär fram gammaldags länstol. bruna bönorna, som skola vara till middag, » Tänker du fortfara så hela lifvet igenom? » emedan de måste sättas på litet tidigt för att » Inte har jag tänkt så der djupt in i saken. hinna blifva färdiga. Efter en stund kommer Jag gifte mig med en landtbrukare och när hon och begär sagogryn etc. till soppan. Du Jag träffade Kerstin i går. Hennes skratt ljuder ännu lika bullrande friskt, hennes ögon lysa, hennes kinder ha icke blekts. Hon är gjord af någon outslitlig materia. Ty nog har lifvet slitit henne, det må hvar man veta. » Ungarne skrika efter bröd; jag är kråkmor, som skall skaffa, » säger hon. » Ungarne » äro fyra. Icke svälta de någonsin, icke frysa de och icke ha de något att klaga. Kerstin klagar aldrig — det är klart — hon bara arbetar och skrattar. Men så får hon ock arbeta och taga nappatag med lifvet, som skulle förlama mindre offervilliga armar och offervilligt hjerta. Hon är större och starkare i det tysta obemärkta, denna fattiga fåkunniga qvinna, än de store och starke, som hofvera sig och prisas inför all verlden. Manuskript, som ej antages till införande, återsändes, så vida porio bifogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. säger förtretad: kunde inte Karin begärt det på samma gång, så jag fått sitta i fred! Mycket sant, men det är ju du sjelf, som sagt till, hvilken mat det skulle vara, kunde du då inte opåmint lemnat fram till det andra, när hon kom och begärde det första.
Om den af Kongl. Maj:t ifrågaställa och af Utskottet tillstyrkta förhöjning af anslaget för Garnisons-sjukhuset äfvensom den nya aflöning för en prestman derstädes, som Utskottet, med anledning af derom väckte motioner, föreslagit, af , Rikets Ständer beviljas, erfordras en tillökning i nämnda anslag med 15,570 R:dr R:mt; och tillstyrker alltså Utskottet, att anslagssumman för Garnisons-sjukhuset må med sagde belopp förhöjas. 10:o. Under åberopande af upprättadt förslag till förändrad organisation af Generalstaben, har Kongl. Maj:t äskat, alt Rikets Ständer nu måtte bevilja nödige medel till organisationens genomförande samt låta, under nämnda rubrik, ett särskilt anslag härtill i Riks-staten uppföras. Då, enligt den beslutade organisationen, kostnaden konune alt uppgå till 84,350 R:dr, men Landtförsvarsdepartementels Kommando-expedition, Topografiska korpsen samt de å Generalitetsstalen uppförda Adjutanter, af hvilka de begge förstnämnda staterne borde ur Riksstaten försvinna och bemälde Adjutanter från Generalilets-staten uteslutas, voro afsedde att i den nya organisationen ingå, skulle i första rummet till betäckande af kostnaden anslagen för dessa stater och personer användas, utgörande för Kommando-expeditionen » 12,150: eller tillhopa R:dr 59,390: så att endast skillnaden häremellan och den beräknade kostnaden, 84,350 R:dr, eller 24,960 R:dr R:mt behöfde särskilt anvisas; hvarförutan för General-staben afsåges 13 tjenste-hästar eller, efter afdrag af de 6 för Kommando-expeditionen redan beräknade hästarne, 7 nya hästrationer. Af den nya organisations-planen, uppgjord i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ett af särskilt utsedde kommitterade upprättadt och afgifvet underdånigt förslag, har Utskottet trott sig böra här i största korthet framställa hufvudmomenterne, hänvisande i öfrigt till
Till förekommande af ett sådant behandlingssätt har Anders Nilsson alltså föreslagit, att Domkyrkohemmanens ArrendeSpannmål bör hädanefter, utan föregången försäljning å auction, antingen få af Tiondegifvare. !) iefvercras in natura i närmaste stad, eller ock lösas med penninga r efter årligt markegåugspris samt med den vanliga förhöjningen i stället för forslandet. för Domkyrkohemman. Hederv. BonJeStåndet har Betänkanden, N:o 115. ]5j Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, som först tagit denna fråga under pröfning, har dervid funnit, att då Domkyrkohemman*-Aboers skyldighet alt utgöra deras ArrendeSpannmål, är grundad på de Contracler, sorn vid hemmanens tillträdande uppi ättas, och det således beror på Åboerne sjelfve, att dervid betinga sig sådane vilkor, som de för sig kunna finna mest fördelaktiga, så kan det, emot 90 §. i Regeringsformen, icke tillhöra R. H. St:r att med detta enskilta ärende taga någon befattning. Och får StatsUtskottet tillägga, alt, då frågan icke i någon målto rörer StatsVerkets rätt och bästa utan alser ett serskildt förhållande emellan vissa Räntegifvare och Räntetagare i Skåne, Utskottet anser sig ej äga att något utlåtande deröfver meddela. Utlåtande, i frågan om understöd af Statsmedlen till Götheborgs Stads Fattigvårdsinrättning. (U.A) Ifrån Vallöf]. BorgareStåndet har till Utskottet blifvit remitteradt ett så lydande Memorial: Ödmjukt Memorial! Det betryck i anseende till framtida bestånd, hvaruti Götheborgs Stads Allmänna Fattigvård sig befinner, och hvilket vi redan tagit oss friheten att inför R. ti. St:r ådagalägga, har föranledt Stadens Innevånare, att på allt möjligt säll vidtaga sådane åtgär - x 58 Stats-Utskottets der, de der kunna förekomma denna vackra Inrättnings undergång.
När härtill kommer Utskottets beslut, att denna skatt skall drabba endast de till skjutslag indelade, sä har man dermed, der inga nya vägar uppkomma med nya skjutsstationer, inskränkt vederbörandes rätt att ordna skjutsindelningen efter de omständigheter, som göra det möjligt att till skjutsning indela hemman, som förut genom deras aflägsenhet eller andra fysiska hinder icke kunnat till skjutsning indelas. Klart är, att alla hemman af samma natur hafva lika lätt eller svårt för att bestrida skjutsen, dä den icke får bestridas in natura, utan måste bestridas genom kontant utgift. Om det derföre kan anses öfverensstämmande med Svensk folkfrihet att tvinga den ena klassen af skjutsskyldige hemman att utbyta en skyldighet mot en annan, så går det ock an att tvinga den andra klassen af samma natur att i den nya skyldigheten deltaga. Det låg derföre, enligt mitt begrepp om allmän rätt, mera rättvisa i Utskottets nu frånträdda beslut, att hvälfva kostnaden af skjutsbestyrets ordnande på Staten, d. v. s. på alla, då det icke längre fick vara ett menighetsbestyr. än i att nu göra det till ett statsbestyr och binda kostnaden vid de till skjutslag indelade Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 23. 15 hemmanen. Att Staten, enligt Utskottets nya förslag, skall deltaga med j:del i kostnaden, kan näppeligen motsvara den förhöjning i kostnaden, som blir en följd deraf att entreprenader mäste allestädes införas, utan afseende pä lokala svärigheter och af den förbättring i skjutsväsendet, som dermed afses till det allmännas och enskilde resandes större beqvämlighet. Att i vårt giest bebodda land och med vårt vidt utbredda vägnät vilja ordna skjutsväsendet, såsom det i andra mönsterstater pä Statens bekostnad är ordnadt, och detta väsendtligen på de till skjutslag indelade hemmanens bekostnad, kan ej, enligt mitt förmenande, utan förtryck låta sig genomföras.
Till bevarande af enskildas rätt är derföre nödigt, att den ordning dervid bör följas, som för åboskaps tilldelande Dea 27 Februari i. är fastställd, nemligen, att ledigheten kungöres med tillkännagivande om hvilken som sökt inskrifning, och med förständigande för den eller dem , som förmena sig dertill äga bättre rätt, att sina anspråk inom natt och år vid talans förlust bevaka. Om remiss häraf till vederbörligt Utsk. anhålles. 5:o. De sedan år 1824 om landtmäteriet utkomna författningar, nemi. Instructionen, Skiftesstadgan och Taxan, äro af så menligt inflytande för jordbruket, att jordbrukarens förstöring lätteligen deraf kan beredas. Derigenom att Landtmäteriet blifvit stäldt under K. M:s omedelbara styrelse, är den controil försvunnen, som öfver denna administration fanns, då den stod under KainmarCoIbm, under hvilket Verk det förut lydt och derunder det, efter min öfvertygelse, åter bör komma, på det såväl ÖfverDirectÖrsEmbetets Gen.LandtmäteriContor som K. M:s Bef:h:des befattningar med denna detail af administrationen, hvarpå enskildas äganderätt äfvensom Kronans så hufvudsakligen bero, icke må sakna nödig uppsigt och controil. Men då, uti en fråga af så allmän och stor beskaffenhet som denna, en enskild Riksdagsmans opinion icke bör vara tillfyllestgörande för stadgandet af R. St:s öfvertygelse om hvad i en så vigtig lagstiftning kan vara bäst och för samhällsinteresset ändamålsenligast, tillstyrker jag, att R. St. hos H. M. Konungen i underdånighet begära, det KammarColhm må blifva förständigadt att inom en månad afgifva fullständigt und. utlåtande öfver de rättelser i Skiftesstadgan, Taxan och Instructionen för Landtmäteriet, som Colkm kan anse nyttiga, och att af detta utlåtande erhålla del, för att tillställas det Utskott, som med dessa lagar får befattning. Det är bekant, att K.
Ad:s sida om rätta förståndet af 4> §:n skulle blifva vida mindre, än om R. o. Ad. skulle finna sig uti att underkasta sig Hr Frih. o. Landtm:s enskildta omdöme, och i följd deraf en olaglighet vid bänkmts-valet skulle äga rum. Det är mig högst obehagligt, att, vid mitt första uppträdande vid denna riksdag, befinna mig i nödvändighet att opponera mig mot I:Ir Frih. o. Landtm:s mening; men jag anser mig hafva uppfyllt en pligt, då jag fästat Ståndets uppmärksamhet på en sak af den vigt, att följderna förtjena tagas i noggran nt öfvervägande; och det har för mig varit i högsta måtto tillfredsställande, att de fleste, som yttrat sig i äm - Den ao Januari. 3i net, gjort det i samma anda som jag, och att äfven de, som till någon del bestridt min mening, omöjligen kunnat bestrida den princip, hvarpå jag grundat min framställning. Jag vet icke någon annan utväg att komma till ett resultat, än om Hr Frih. o. Landtm, täcktes frånträda sin första opinion, och, på sätt Hr von Troil begärt, underställa R. o. Ad:s afgörande, huruvida R. o. Ad. anser de i 41 §‘n omnämnde personer, böra deltaga i bänkmts-valen. Vådan blir vida mindre, om också dessa personer skulle anse sin rätt förnärmad; ty det står dem alltid öppet, att få saken underställd Const.Utskts bepröfvande; hvaremot saken vore kanske nära nog ohjelplig, om de öfrige Stånden komme att anse valet förrättadt i strid med grundlagens föreskrifter, och det är deremot jag velat nedlägga min reservation. Frih. Boye: Under öppet förklarande, att jag icke vill tilltro Gr.
Biföllos. Tolfte punkten. Återremitterades. S. L Återremitterades, vid nu lörnyad föredragning, Banko-Utskottets Memorial, N:o 2 7, i fråga om det belopp, Banken ina hafva på utrikes ort nedsatt. S. D. Föred rogos: t:o Expeditions-Ut skottets Memorial, N:o 11, i följd af återremiss å Utskottets förslag till underdånig adress, I anledning af Deras Majesläters Kröning i Norrige, 2:o förnyadt förslag, N:o 99, till berörda underdåniga adress, och 5:o Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 14 dennes (N:o 56(i), enligt hvilket Bonde-Ståndet dels, med ogillande af Expeditions-Utskottels första adress-förslag, beslutat, att åt Rikets Ständers redan utsedde Deputerade borde uppdragas att förfalla den underdåniga adress, hvilken de vid Deras Majesläters förestående Kröning i Norrige komma att, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemna, dels inbjudit de öfriga Riks-Stånden att i Bonde-Ståndets nämnda beslut sig förena. Af anteckningar å adress-förslaget, N:o 99, inhämtades, alt Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Preste-Ståndet antagit nyssbeskrifna inbjudning, hvarvid Ridderskapet och Adeln afslagit adressen N:o 99, samt Preste-Ståndet lagt adressförslaget till handlingarna. I det skick, hvaruti saken numera sig befann, instämde Borgare-Ståndet jemväl i Bonde-Ståndets omförmälda inbjudning, samt förklarade, att adress-förslaget till handlingarna lägges. S. I). Föredrogs å nyo Lag-Utskottets Utlåtande N:o 59, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 20, innefattande yttrande öfver dels Kongl.
Directionen uti underdånigt Betänkande af d. 22 Junii 1821, hos Kongl. Maj:t tillstyrkte Egendoms-köpet, äfvensom Stats-Utskottet anser en ytterligare felagtighet vara begången derigenom, att Rådmännen Nordqvists och Rågfeldts gjorde anmärkningar vid Säljarnes beskrifning, icke befordrades till den åtgärd samma anmärknin» to/jo Stats-Utskottets Betänkanden. gar bordt föranleda utbytet af meranämde Egendom, eller f. d. Santessonska Sockerbruket, som efter alla sammanstämmande Beskrifningar är af en solid byggnads art, och i anseende till sitt isolerade läge fredadt från faran af brandskador, emot Commerce-Rådet Björnbergs andel uti f. d. Ostindiska Compagnietshus, tror Stats-Utskottet sig böra alldeles afstyrka, och sådant med afseende å de olägenheter, hvilka enligt Konungens Befallningshafvandes öfver Götheborgs och Bohus Län, till Kongl. Directionen d. iö Januarii 1819, aflåtne skrifvelse och deri meddelte yttrande, vanligen äro oåtskiljagtige från besittningen af en Egendom, der egande rätten af ilere innehafves, hvarförutan det emellan Kongl. Directionen och Commerce-Rådet uppgjorde bytes-project, hvad Bageri-anläggningen beträffar, den Commerce-Rådet vilkorligt åtagit sig att ombesörja, stödjer sig på så obestämdt aftal, att möjligen en slik anläggning invid f. d. Ostindiska Compagniets hus, hvarken kan eller får gå i verkställighet. Ett särskildt anförande i detta ämne, af Commerce-Rådet Santesson, varder på begäran sub Litt. Ee. härhos bifogadt. Stats-Utskottets Betänkanden. torf* S o Angående inlemnade Län af Brännvin till Handelshuset St erhy & Camp., samt Grosshandlaren Kruse ar i%zi. Riksens Högloft.
Då erkännas mäste, att befälet vid så väl indelda infanteriet som cavälleriet har lika och all möda ospard att bibringa truppen all den duglighet i tjensten, som är möjlig att vinna med de vapenöfnings-tider och tillfällen, som under nuvarande förhållanden ega runi; så är det betydliga företräde härutinnan, som indelta ca vallerie! eger framför infanteriet högst anmärkningsvärd!, helst då i betraktande tagas de större svårigheter, som möta vid cn kavalleri-trupps danande, dervid omsorgerna måste delas och lika egnas ryttaren och hästen. Men denna märkliga skiljaktighet är lätt förklarad. Indelda kavalleriet har under mångå årtionden haft exercis-squadroner, vid hvilka rekrytoch remont-bildningen drifvits och kunnat drifvas med den omsorg, att ingen karl eller häst behöft insättas i ledet, förr än de vunnit den utbildning, som dertill erfordras; hvaremot indelda infanteriets rekrytundervisning, i saknad af de mot exercis-squadronerna svarande instruktionskompagnierna är inskränkt till korta, på flera år fördelade, och i det hela otillräckliga rekrytmöten, hvaraf följden blifver, att rekryten måste insättas i kompagniet i halfbildadt tillstånd, som sedan under liela dess tjenstetid fortlär och såmedelst inom indelda infanteriet underhåller ett allmännelig! rekryttillstånd, i trötts af befälets nitiska bemödanden, att under regementsmötena afhjelpa hvad som, i brist af nödig öfningstid under rekryt-bildningen blifvit försummadt, och hvarigenom än vidare den lika väsendtliga olägenhet uppkommer, att en betydlig del af den i aila fall korta regements-mötestiden måste ryckas ifrån sitt egentliga ändamål, som är truppens utbildning och fullkomnande för krigstjensten.
Att detta porto möjligtvis drabbade blott tidnings pre - Bevillnings-VI skottets Betänkande, N:o 6. 17 prenumeranter utom tryckningsorten, synes ej innefatta någon obillighet, utan vara lika naturligt, som det är, att hvarje annan vara, erhållen annorstädes ifrån än der den blifvit frambragt, faller sig något dyrare. I tillämpningen vore ock begreppet om ett medelporto förverkligadt. Vid 16 §. Sedan Utskottet vid 17 § 1 mom. tillstyrkt uteslutandet af tillägget i sista perioden deraf, som tillkommit, icke i följd af något Rikets Ständers beslut, utan först vid utfärdandet af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 20 Oktober 1848, angående stämplade pappersafgiften, och innefattande föreskrift derom, att hvad af stämpladt papper kollegier, konsistorier, embetsverk och embetsman böra erhålla för utöfningen af deras embeten, icke må “annorlunda lin lill dylika behof, men ej lill försäljning användas“, har jag funnit det vara ett förbiseende, som bordt rättas, att uti denna 16 § och dess 1 mom. blifvit bibehållen den endast på ofvan anförda sätt jemväl influtne mellanmening, innehållande dessa ord: '■'•hvarvid likväl dylike reqvisitioner icke hvarken i afseende ä valörer eller q v antil et er må utsträckas utöfver hvad som erfordras för sådane handlingar, som af de re qvirer ande utfärdas; börande vederbörande embetsmyndigheter, då reqvisitioner af deras tjenstemän af gifvas, bestyrka, huruvida hvad som reqvireras, efter nämnde grunder kan anses erforderligt.K Vid 17 §. Då jag bidragit till beslutet om borttagandet af ofvanberörda tillägg i första momentet af denna §, anser jag mig böra nämna den närmaste anledningen dertill. Det är bekant, hvilket oerhördt, lönlöst besvär blifvit undcrdomstolarne eller deras expeditionshafvande förorsakadt, genom efterlefnaden af Kongl, kungörelsen den 15
Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. I nstämde Prest-Ståndet uti Höglofl. Ridflerskapets och Adelns igenom Protocolls-Utdrag af nästltdne gårdag meddeldta beslut, att Erih. And. Cederström må utan lösnings kostnad utbekomma alla med lievillningsärnnet gemenskap ägande handlingar, så af ProtocollsUtdrag och Remisser, som Bevillnings-Utskottets i detta afseende hållna öfverläggningar och tagne beslut, för att af Eriherren på enskild bekost - Den 6 Augusti 34-i bekostnad äf trycket utgifvas; samt att afskrifnings kostnaden må kunna af de till Riksdagskostnadernas bestridande anslagna medel utgå. Ut Supra. Ex Protocollo J. Janzon. S. D. Föredrogos å nya och biföllos Stats - Utskottets iso Betänkande öfver väckt fråga, huru förhållas bör med de Adier, hvilka tillhört f. d. Konungen, men nu mera äro Statens egendom; och 2:0 Förslag till Instruction för de af Riksens Ständer till deltagande i OfverRevision af 1810 och sednare arens Krigs-»# - kenskaper utsedda Deputerade. Expeditions - Utskottets Förslag till den af Prest-Standet såsom nödig ansedda ändring uti Riksens Siänders underdåniga Skrifvelse, angående Spannmåls-Magazinslrirät t ningen i Riket. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. I>. V id föredragning af Vällofl. BorgareStåndets Protocolls-Utdrag af nästlidne gårdag, om Den 6 Augusti om den ändring uti Expeditions - Utskottets förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl, Maj:t, angående straffet för åverkan å skogsplanteringar, att tillägget, om vittnesrätt i åverkansmål för uppsyningsman å skogs-planteringar borde försvinna, fann Prest-Ståndet, lika med Vällofl. Borgare-Ståndet, att frågan om berörde rättighet att vittna, såsom af 2:ne
Svårigheten att beräkna proportionen skulle väl i någon mån minskas genom nuvarande BancoUtsk:s-förslag i afseende på sedelstocken och dess maximum; men om den af föregående talare yrkade proportionen af -J antoges och nu tillämpades, skulle följande resultat uppstå: Metalliska cassan 3,700,000 r:dr silfver svarar emot b:co r:dr 9,866,666: 32. — Sedelstocken derutöfver, uppgår enligt Utsk:s beräkning till „ 20,000,000: S:a b:co r:dr 29,866,666: 32. — hvartill, efter 2 lill 5 erfordrades en metallisk cassa af omkring 4,430,000 r:dr silfver, så att en brist af 730,000 r:dr silfver uppstode. För att återställa jemvigten borde då dessa 730,000 r:dr silfver genast anskaffas utan utgifning af nya sedlar eller ock 2^ gånger detta belopp uti bancosedlar, d. v. s. 2,190,000 r:dr utur rörelsen indragas. Jag tillstyrker bifall å 53 §. Hr von Hartmansdorff: Jag får börja med förklaringen, att jag anser proportionen mellan metallisk cassa och sedelstock, fästad vid en viss siffra, ingalunda, såsom man många gånger på spe har sagt, innebära någon magisk kraft. Det väsendtliga i delta hänseende är, att något rättesnöre finnes för Bancostyrelsen. Saknas ett sådant bestämdt förhållande; så beror myntvärdets upprätthållande på Fullmäktiges godtycke. Den ene ledamoten säger, att Bankens metalliska cassa tål en större sedelutgifning, den andra yttrar motsatsen, och frågan mäste afgöras genom votering. Jag har förut sagt och upprepar nu, alt min erfarenhet är, det Den 16 April f. m. 421 man vid sådana tillfällen alltid anser Banken kunna tåla all den sedelutsläppning som begäres. Det är faran för en sådan, som jag ifrån Banken vill afvända.
Är den, som uteblef, ”dermed missnöjd, och menar sig vara för när ”skedt, stånde honom fritt, sedan den, som vunnit, honom Utslaget kungjort, att visa sine skäl ”i Hof-Rätten, inom den tid, sorn i 9 Cap. 1 säges, och der saken återvinna; dock gånge ”utmätningen ej dess mindre för sig, och varde ”godset i taka händer satt, det den fordrande, "mot full borgen, lyfta må.” . V. Rättegångs-Balken. 1. Cap. 1 §. kommer att lyda sålunda: ”Förste Domstol å Landet är Härads-Rätt; ”der dömmer Häradshöfding med Tolf Bönder, ”sorn i Häradet bo, och dertill valde äro. De ”Tolf kallas Härads-Nämnd. Då ledigt rum i ”Nämnden fyllas skall, varde i den eller de Sock”nar, för hvilka ledigheten inträffat, Val hållet ”af de derstädes bosatte Bönder, å dertill Fjor”ton dagar förut utlyst Socken-Stämma. Ej må ”annan dertill väljas, än den, som är välfrägdad ”och 2Ö år gammal, och den, som de fleste rö”sterne erhållit, vare såsom Nämndeman ansedd. ”Vid Valet ege hvar Bonde lika röst, ehvad han ”större eller mindre hemman häfver. Uppstår ”fråga om den valdes behörighet, eller om Va”let rätteligen skett, gifve Härads Rätten Ut”slag deröfver, och gånge det Utslag i verkställighet, ändå att klagan i högre Rätt föres. ”Den, 97 ”Den, som kallad varder, att i Rätten sitta, på ”sätt nu sagdt är, vare pligtig, att minst Två ”år den tjenst förrätta, der han ej från Orten ”flyttar, eller eljest gitter visa sådane hinder, ”att Rätten pröfvar skäligt honom dessförinnan ”entlediga.