Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hartmansdorff, har framkommit med ett jemnkntsförslag, efter hvilket hvarken Utsk. eller Stånden skulle förlora; mendell värde ledamoten torde ihågkomma, att det vore tryckfriheten, som skulle komma att förlora, enär deri ännu i 10 år skulle förblifva under indragningsmagten och en illa sammansatt juryinrättning. En annan värd ledamot, Frih. Boye, har förklarat sig icke vilja följa mitt råd att resa till Preussen för att inhemta de lagkunnigas tankar om juryinrättningens fördelar. Jag får deremot förklara, att jag icke ämnar följa hans råd att, i fall juryinrättningen blir införd, resa till Asiens sandöknar. Jag kan icke inse, att min proposition i sednare punkten, alt ålägga Constit.Utsk. att inkomma med ett förslag till förändrad juryinrättning, på något vis kan vara grundlagsvidrig. Preste-, Borgareoch BondeStln hafva begärt, att juryn må undergå en förändring. Således är det i stöd af de 3 Ståndens redan fatta - 36o Den 18 December e. m. de beslut, och icke såsom en ny propos., som jag yrkaret€ sådant åläggande. För öfrigt är jag icke alldeles emot att borttaga sednare delen af min propos., enär första delen deraf egentligen uppfyller ändamålet. Den är alldeles öfverensstämmande med hvad PresteSt. beslutat, och innehåller, att R. o. Ad., under förklarande af sitt ogillande af Utskts förfarande, skulle anmoda Utsk. att, enligt 56 § Reg.F., sammanjemnka Ståndens gemensamma tanke till ett helt utlåt, samt inkomma med voter:spropos:r. Stånd yrkat juryinrättningens modifierande, och det 4^de Ståndet, eller R. o. Ad., yrkat dess bibehållande oförändrad, må Utsk. sammanjemnka dessa tankar så, att vi få bibehålla juryinrättningen och få den modifierad. Jag skall således mycket gerna borttaga sednare delen af min propos. Jag anhåller att få höra prot.utdrm från de öfriga Stånden i denna fråga.
Gör BERTHA. Hva! Hvad säger du? Skäms du inte! WILLMER. ner! Bertha lugna dig! (Han ger henne en blick, som hon söker tyda). BERTHA (kastar om). Se så, se så, god vänner! Nej, men kära vän ett ögonblick! Tycker du att min ställning i ditt Axel, låt oss vara vänner! Och hör på mig hus för det är ditt är behaglig? Du ger mig under det du sjelf icke får råd att ta någon un mitt uppehälle, du betalar mina lektioner hos Julian, dervisning. Tror du att jag kan se hur du sitter och släpar ut dig och din talang med dessa ritningar och bara får måla på lediga stunder. Har du haft råd att taga modeller ens, under det du betalar mina med dryga fem francs i timmen. Du vet icke sjelf huru god, huru ädel, huru uppoffrande se dig släpa så för mig. Ack, Axel, du kan icke är jag för dig? I hvad egenskap är jag i ditt du är, men du vet också icke huru jag lider af att känna hur jag skall ha det i min ställning. Hvad hus? Åh, jag blygs när jag tänker på det? KAMRATERNA AXEL. Hva, hva, hva! Är du inte min hustru? BERTHA. Jo, men... AXEL. Nå, nå? BERTHA. Men, du underhåller mig! AXEL. Nå, ska man inte göra det? BERTHA. vi skulle inte ha det så! Vi skulle ju vara kamrater! Jo, förr, i gamla äktenskap var det så, men AXEL. derhålla sin hustru? Hvad är det för prat, ska inte mannen un BERTHA. hjelpa mig. Jag är icke din likställige, när vi ha det så här, men jag kunde bli det, om du ville förödmjuka dig en gång, en enda gång! Inte är Jag vill inte det! Och du Axel, du måste du ensam om att gå till en juryman och fälla ett det vore en annan sak, men för mig. För mig! godt ord för en annan. Om det vore för dig sjelf, Nu ber jag dig så vackert jag kan. Lyft upp mig dig, jag skall aldrig plåga dig mer med att påminna om min ställning, aldrig Axel!
2:dra punkten, ang:de väckl förslag om förändrad organisation af läroverket vid Carlberg, medelst indragning af de klasser, inom hvilka undervisning hufvudsakligen blott uti humanistiska kunskapsämnen meddelas. Hr Bråkenhjelm: På grund af de i min reservation an förda skäl, vågar jag hos Hr Gr, o. Landtm, anhålla om propos. på afslag af Utsk:s förslag i denna punkt. Prågan är utförligt afhandlad i de Betänk, åtföljande reservationerne, och då det står hvar och en fritt att genomläsa desamma, så vill jag icke trötta K. o. Ad. med att uprepa deras innehåll. Hr Cederschiöld, Gustaf: Enligt min tanka har Utsk. gjort orätt i att behandla denna fråga enstaka för sig, utan att tillse i hvad sammanhang den står med öfriga läroverks frågor. Såsom princip mäste man erkänna, att vid en tillämpningsskola någon undervisning i elementerna icke bör komma ifråga; men en tom princip är af obetydligt värde, om man icke ser till, huruvida den kan tillämpas under för handen varande omständigheter. Frågan huruvida KrigsAkademien skall hafva flera eller färre klasser, beror helt och hållet på det sätt, hvarpå de allmänna elementarskolorna organiseras. Det är derföre som jag anser att Utsk. bordt behandla denna fråga i sammanhang med de motioner, som blifvit väckta ang. de allmänna undervisningsverken. Under elementarläroverkens nuv:de organisation är den elementära undervisningen vid KrigsAkademien oundviklig, men den skulle icke blifva det, om de allmänna elementar-läroverken organiserades på sätt flera motionärer föreslagit. För min del tror jag att Carlberg kan upfylla sitt ändamål; men en olägenhet som ännu, ehuru i mindre grad än fordom, vidlåder detsamma, är att ynglingen för tidigt dels riktas åt ett bestämdt yrke, och dels ryckes från hemmet, för att i stället kaserneras. För min del anser jag att medborgare, de må i en framtid välja hvilket yrke som helst, böra åtnjuta samma undervisning, tills deras naturanlag blifvit så utvecklade, att de kunna afgöra, för hvilket yrke de hafva mesta håg och fallenhet.
Grundlagsändring, må den i Kammaren ej upptagas, så vida den der icke finnes föranledd af redan fattade beslut eller redan upptagne ärenden, eller under Riksdagen inträffade händelser. §41. § 7(5. Stats-Råds-ledamot, sorn utan hinder af Cjj § kan Riksdagsmannarätt utöfva, vare berättigad och, dä en af Riksförsamlingens Kamrar äskar, skyldig att, när fråga, som rör hans departement, i Kammaren förekommer, ehvad han der har säte och stämma eller icke, om frågan lemna upplysningar. Dock må han icke deltaga i besluten, der han icke är Kammarens ledamot. § 77. Finner Utskott i frågor, hvilka till detsamma öfverlemnade blifvit, anledning till nya, stände detsamma fritt att äfven öfver de senare utlåtande afgifva till den Kammare, som första rösten i målet eger. Finner Utskott sig behöfva af någon Konungens Embetsman, eller af allmänt Verk, inhämta muntliga eller skriftliga upplysningar, hegare genom sin Ordförande hos den SiatsRådets Ledamot, Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar, Konungens befallning till vederbörande, att de äskade upplysningarne lemna. Stats-Conloret vare dock skyldigt att, i frågor om sjelfva redovisningen af medlen, alla äskade underrättelser utan sådan befallning meddela. Verk, som under Riksförsamlingens egen förvaltning står, skall hos vederbörande Utskott, pä dess begäran, skyndsamt redovisa för allt, som Verket rör er. Har Utskott af den Kammare, som första rösten i ett mål eger, erhållit tillstånd att af enskilda Svenska män infordra upplysningar i samma mål, åligge det hvar och en att Utskottets f rågor besvara. Alia i Riksförsamlingen och dess Kamrar hållna protokoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket ulgifvas till deras fullständiga innehåll, med undantag blott af sådant, sorn enskilt rör en Kammare. Konungens framställningar, Utskottens utlåtanden samt de Protokolls-utdrag, genom hvilka Kamrarne meddela hvarandra sina beslut, skola icke i Protokollen - Comtitutioni-Utskottets Memorial, -M 2. 25 len intagas, utan endast lill sitt innnehåll korlligen deruti anföras.
Tal framställdes Nationens Fimncer såsom hufvud-föremål för Riksens Ständer* öfverläggningar. < Ridderskapets och Adelns bl V1-' 1 fällning, som jag åri8ij deltog uti dst särskilta Utskottets åtgärder, och det var i följd af mm befattning därstädes, som jag kom att förr den enä delen af Svenska Närings-Idkares talan. Jag äger väl för närvarande ingen slägs yttre anledning att deltaga i den opinionsstrid , som nu åter öppnas. Det är mig för mini Person fullkomligen likgiltigt i hvad beslut Nationens Representanter k afseende på Myntväsendet stadna. Jag gör inga anspråk uppå att kunna framlägga några djuptänkta theoder. Men deremot har min befattning vid sista Riksdag gifvit mig anledning att närmare uppsöka örsakerne tilf Svenska Näringarnes så tätt växlande skiften af flor och vanmagt under det sist förflutna Sedet. 53« Den 15 April. Det är denna kännedom, sorn låter mig befara, att det finns en djuparejiiggande orsak till det onda, som det nu är fråga om att bota, än den som de Höglofhge Utskqtten upp. gifvit, samt att de af Utskotten föreslagne botemedel icke torde göra tillfyllest för ändamålet. Det är utur denna synpunct som jag ämnar betragta föremålet, då jag nu går att genom granskning af den förelagda planen, lein. na det bidrag till beredande af en ljusare framtid, sorn iag förmår åstadkomma, och med det samma. förmodligen ock min sista gärd åt Fäderneslandet i egenskap af Folkrepresentant.
Delande med Ridderskapel och Adeln den största aktning för de Herror och Män hwilkaS öswerlygeltt ölagdt dem ott wara as en skiljaktig tanka med mig, är det mig kärt ott lä försäkra dem om den billiga högaktning iag bär för allas öswer, tygelse, men tror mig älwen histwa skäl fordra sam, ma rätt för min; om med olika fattningögäfnwr, wi ansett saker olika, tror iag ej derföre man bör wägra hwarannon ränwsto; jag tror att soken, ej perion bör komma i skärffädande, och tror ej att den perionliaa aktntngen bör lida as den olika synpunkt ifcän hwilken ett allmänt ärende, af sär - Den 15 Januari!. Zly ffilke personer ffärskädas. Med förundran har jag hörr den förundran trvenne wärdige Ledamöter yttrat öfwer mitt yrkande af en ändrad representation, säsom willkor wid Privilegiernas eskergjfwande, dä jag päminner mig att just dctze twrnne aktningswärde Ledamöter sjelfwe flera sänger yrkat en förändring i representation, jag har endast fokt följa den wäg de uppgiswit, 06) trodd; mig hafwa räll dä jag yrkade en lika lars med twenne sä upply» ste män. Alt jag hworken trott mig böra uppgifwa förslag till ett nytt representationssätt eller till den ersättning Säteri och Frälsejord dör tillkomma, härrörer deraf art jag anjedr detta wara UtstottekS ensak att förestå och trodt tid nog dertill blifwa dä Ständen sig yttrat huruwida de i willkoren wille ingä, samt Utskottet till otz sramlearnat resultater af sitt arbete.
Han ansåg nemligen att R. o. Ad. icke skulle ega rätt att påtvinga PresteSt:t ett nytt element, som det icke ville antaga; mea han glömde, att i fråga om grundlagsförändringar ett Stånds afslag ar tillräckligt för att förhindra förändringen och att således JR. o. Ad. icke kan påtvinga PresteSt:t den ifrågav:de, om den är för Ståndet misshaglig. Då jag omfattat dea meningen att elementarlärarne borde rösta gemensamt med kyrkoherdarne, har det skett icke blott derföre, att jag förutsåg ett bestämdt afslag af Borgareo. BondeStm för ett förslag i motsatt syftning, utan äfven i den förhoppning att PresteStit skulle godkänna denna förändring, och jag vet, att åtminstone en och annan af PresteSt:s ledamöter är benägen derför. Såsom jag förut yttrade, kommer inom alla stift kyrkoherdarne ändå att utgöra flertalet och hafva således i sin makt att skicka såsom representanter till riksdagen kyrkoherdar, ehuru jag är fullt förvissad om, att åtminstone en elementarlärare från hvarje stift kommer att väljas, samt att de nya valmännen skola utöfva ett välgörande inflytande på valen i det hela. Gr. Sparre, Erik: Jag instämmer så mycket heldre i Hr Munck af Rosenschjölds förslag till gemensam tanke, som det förslag, hvilket låg på bordet sedan sistl. riksdag, hade .den olägenheten med sig, att då man icke gerna kunde stadga att lärare i hvart stift skulle sända en representant, hvilket blefve en alltför stor förstärkning för Ståndet, hvarföre man måste vidtaga den åtgärden att sammanslå flera stift, så blef följden att man måste förena stift, som i afseende på folkmängden passade ihop. Derigenom hände att stift, som vore långt aflägsna från hvarandra, skulle komma tillsammans, hvarigenom de väljande icke skulle hafva någon kännedom om hvarandra, och således stiftsvalen utfalla högst besynnerligt. Sålunda skulle Strengnäs stift t. ex. förenas med Gottland, och jag hemställer, hvad kännedom skola lärarne i Strengnäs stift kunna hafva om dem på Gottland. Hr Rosenschjölds förslag deremot är ganska passande, ty i den lärda verlden har man i allmänhet temligen noga kännedom om hvarandra.
Hvarvid beslöts att församlingen ej ville gifva henne någon lön, emedan hon skall enligt något förut hållet protocoll hafva medgifvit att tjena utan lön tills den förra barnmorskan Greta uphör att uppbära lön. 2:o Om församlingen ville taga någon åtgärd för hustrun Orsilla Olofsdotters skötsel, hvarvid församlingen var allmänt öfverens om att hyra in henne hos någon för viss betalning i weckan. Inhyses Eric Jonsson från Silje åtog sig då att gifva henne en tillbörlig skötsel mot betalning af fyra (4) riksdaler för hvarje wecka. Till betalning skulle tagas 30 riksdaler b:co af fattigcassan, men skulle hennes sjukdom fortfara så länge, att denna summa ej kunde räcka till, så får man då framdeles öfverenskomma, om hvad som vidtagas bör, Tiden för betalningen för hennes vård, räknas från den tid hon insjuknade. 3:o Om församlingen ville gifva något understöd för fader o. moderlösa barnet Märtha från Undrom, hvarvid torparen Edfast Ersson åtog sig att vårda barnet detta år mot en summa af 25 r.d. r.g:s. Betalningstiden räknas från början af detta år. Betalningen derför tages och af fattig cassan. Rödöns sockenstuga den 16:e april 1848. O. A. Staaff. Pastors adjunct. Å sockenmännens vägnar: Eric Pehrsson i Nygården, Lars Larsson i Häste, Johan Pehrsson i Wejmon. Uppläst och justeradt den 23:dje april 1848 betygar O. A. Staaff S. M. adj. Nils Nilsson i Kjälen Johan Larsson i Silje. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 98–100, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Rödön den 30:de april 1848.
Vid Stats-Utskottets den 29 nåstlidne Martii afgifne Utlåtande öfver Herr Prosten Grapes Memorial, åsyftande anslag af Staten till aflöning för Uppbörds-Skrifvare i Norra orterne eller Löntillökning för Lånsmånnen till Kronofogdarnes biträdande i Executionsmål, har anmärkning blifvit gjord inom Vällofl. BorgareStåndet, hvaruti visas velat, att Länsmännen i Westeroch Norrbottens Lån åro i större behof af Löntillökning ån deras vederlikar, emedan de icke innehafva Boställen och måste göra långa resor inom deras vidsträckta districter, hvaraf StatsUtskottet bordt hemta anledning, att tillstyrka förbättring i deras Löne vilkor; och är ärendet, med denna anmärkning, till Stats-Utskottets förnyade handläggning återremitteradt; men som berörde Utlå - Stats-Utskottets Betänkanden. tande är bifallet af de 3:ne öfrige Stånden, nemi. af Högloft. Ridderskapet och Adeln den 7:de, af Högvörd. PresteStåndet den urte och af Hederv. Bonde-Ståndet den 4:de i denna månad, samt frågan alltså likmätigt 69 Regerings-Formen är afgjord; så kan densamma till någon ytterligare åtgärd icke upptagas; hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Stockholm den 19 April 1823. Ankom den aa April i8a3. Utlåtande,! anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående an slag å Stattin Yed för Lands Cancellierne och Landt-Rånterierne. I anledning af gjorde Anmärkningar vid Stats-Utskotlet den 3:dje i denna månad afgifne yttrande, öfver den af Herr Casper Ehrenborg väckte Motion, om ansia" å Stat till ved för Lands O Cancellierne och Landt-Ränterierne, har 65o Stats-Utskottets Betänkanden. Högloft. Ridderskapet och Adeln återremitterat detta ämne till Utskottets åtgärd.
Utskotten synas erkänna nyttan och nödvändigheten af stadga i myntvärdet, äfvensom, att denna stadga icke skulle kunna vinnas på annat sätt, än genom utvexling af silfver, eller en så kallad Realisation; och häruti instämmer äfven jag, I afseende på sjelfva mynthestämningen, så må det bli vid 128 sk., ehuru jag skulle anse, att man närmare träffade det rätta, om man antog 120 sk., emedan gammalt och obrukbart silfver nu kan köpas till lägre pris. Jag Statsoch Banco-Ut skattein Utlåtanden, ccxvir Jag delar visserligen med många andra ' den önskan, att Realisationen m* kunna företagas ju förr dess heldre; men jag anser också, att, till dess paskyndahde, hvarken utländska Lån eller Aetie-teckning bör komma i fråga, emedan båda dessa utvägar skulle för landet blifva högst betungande. Deremot och i fall man har något alfvar med penningeväsendets reglering, anser jag nödvändigt, att Banquens alla Inkomster och vissa säkra tillgångar, åtminstone ifrån nästa årg början, få oförryckte användas lill uppköp af allt det Silfver, och alla de goda vexlar på Hamburg; som åt Banquen erbjudas efter 128 sk. Jag föreser nogsamt, att, genom en sådan oinskränkt upphandling af vexlar för Banquens räkning, Vexel-Coursen på Hamburg hindras ifrån att falla under i a8 sk., men detta ligger ju uti sjelfva naturen af myntbestämningen: — ty om man antager, att Bariquen börjat sin utvexling af Silfver efter 128 sk., så skulle väl Coursen på Hamburg icke kunni sänkas till 120 sk. eller derunder, einedan trassenten då skulle finna sin räkning, att heldre låta komma silfver för sin utländska fordran, än att sälja vexeln. Att Vexel-Coursen åter kan stiga utöfver I28 sk. på Hamburg, är något, som icke kan hjelpas, förr äti Banquen börjat sin utvexling äf Silfver, och Författningen emot utförsel af myntadt Silfver blifvit upphäfven.
Om tvid en hastig genvtnläsning jag icke misiragit mig om innehållet af det stadgande i Betänkandet; '"alt ägar 're eller brukare as urgjobdar och osikartlagSe lägenheter, ''ffattlagde mjölgugrnar samt mjölnare, torpare och "indelre krigLinän, dcsie tre sistnämdc likwä! icke tittan jordägarens samtycke, ägde att tillwerka bräawin syncs det mia wara en contradiction att brukare af offattlagd lägenhet kan bränna bränwin Utan jordägarens samtycke, men torparen icke, dä likwäl difinitioucn pä torpare icke synes blifwa annan, än brukare af annan mans offattlagde lägenhet, hwilket närmare torde af Utffotten utredas, älwen som Bruk och andre lÄerk till förädling af Metaller, ehuru-wä! de kunna hänföras under benämning, as ffattlagde lägenheter, torde med lika anledning som quarnar, förtjena sarhild benämning , om andrs grundet: än iNnehaswande åfjord, stkullc för bränwirisbrännings» rättigheten bestämmas.
Lösa halsar må ej för bränvinspannans förening med hatten användas. §• i4- Bevillningisamt /Slim, Banv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:o 5. 17 §• »4- Då bränvinsbrännings-redskap förfärdigas på bruk, i stad, köping eller på landet, vare den, som redskapen tillverkat, vid bot af Trettiotre Riksdaler 16 sk., skyldig, innan lian bränvinsredskapen från sig lemnar, ej mindre att förse panna och hatt, äfvensom då löst bröst, rectificationsapparat, eller mäskvärmare tillböra redskapen, dessa sistnämnde apparater, nied stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varde uppmätte och stämplade af dertill förordnade Landtmätare eller Justerare, för hvilka tillverkaren noga bör uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar; missleder han Justeraren med falsk uppgift, vare bot samma. Då förändring af bränvinsbrärmiiTgs-redskap, genom nya bottnars eller aflappningsrörs insättande, hattens ändring till form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller reclitications-apparat, eller annorledes vidtages , skall redskapen å nyo af Justeraren mätas och, om rymden undergått förändring, ånyo stämplas, och den förra stämpeln utplånas, samt nytt mätningsoch stämplings-bevis uttagas; och vare den, sorn ändringen verkställt, skyldig att, på sätt och vid ansvar, sorn i irsta morn, stadgas, om uppmätningen och stämplingen föranstalta. Å bränvinspannor af tackjern, som hädanefter gjutas, bör pannerymden och bruksstämpeln, jemte årtalet, utsättas i pannans öfre kant, vid ansvar för Bruks-egaren, som ofvan stadgadt är. §. Till uppmätning och stämpling af nya, eller förändrade, eller förut ej uppmätta och stämplade bränvinsbrännings-redskap förordne Kongl. Majas
N:o it4* härigenom skulle upphöra, men hvaremot Herr Grefven anmärkt den stora åtskillnaden emellan att hålla Spannmål( tillhanda, när behofvet påkallar, eller att genom konstlade åtgärder bibehålla Spannmålens värde, i hvilket förstnämnda hänseende Herr Grefven ansett Socken-Magazins inrättande böra uppmuntras genom Spannmålsanslag för de södra orterne, lika med dem, som vid 1823 års Riksdag beviljades de norra provincerne af Riket: af Herr Lagerhjelm, Pehl', sorn erinrat, att Kronans sysselsättning med Spannmålshandel stridde emot senare tiders erfarenhet, sorn bevisat en sådan handel hafva varit olycklig; att då deremot, å en annan sida, enskilda capital och förvaringsrum icke visat sig för ändamålet tillräckliga i denna del, fråga vid sista Riksdag väl uppstått om District-Magazins anläggande, men att, ehuru idéen varit, att sådant skulle ske i orter, der öfverflöd på Spannmål vissa år uppkommer, denna anstalt i stället vidtagits i de norra Länen, der öfverproduction aldrig inträffar; samt att, hvad Socken-Magazin beträffade, de alltid förblifva otillräcklige af det skäl, att tillgångarne aldrig vore inne då de till undsättning behöfvas, enär dessa magazin behandlas som vanliga DiscontInrättningar: af Herr Grefve Hamilton, John, sorti, utgående från den princip, att all handel bör vara fri, samt att det är handeln, som gifver näringarne i allmänhet och äfven landtbruket lif, för sin del på det högsta ogillat Herr von Bec - StatsAarnt Oec.-Utsk. Uti. N:o n4- 19 kers förslag, till hvars utförande inga fonder finnas, och sorn i öfrigt skulle leda till stora förluster sa väl för Staten sorn för jordbrukaren, hvaremot Herr Grefven, efter en framställd öfversigt af Engelska Spannmålslagarnes historia, och ehuru Herr Grefven för sin del icke kunde gilla några band på handeln, likväl, då den nu rådande opinionen syntes belåten ined en protections-tullafgift å inkommande Spannmål, föreslagit, att i tull mätte bestämmas för en tunna Hvete t
Den ena, hwilka grunder hädanefter för hushällningen med de ifrän Arrende ledige eller ledige bltfwande Kungs, och KungSLadugärdar mäge pröfwas wara de tjenligaste, och Den Andra: huru förhällas bör med betalningen för de ät nu warande Arrendatorer af sädanc lä. genhetcr emot wist penninge afgift uplätne dagswerken, har, hwad först angär den förra af Vesta frägor, wäl hos Stats Utssottet förekommit att Riksens Stander genom Nämnd sistledne Riksdag för sin del bestutit, att Kungsgärdarne borde styckas och till Skatte försäljas; likwäl och som Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition tillkännagifwer, att Kongl. Majit ej an. sett sig kunna dertill bifalla, har Utskottet fun. nit sitt äliggande wara, att till Riksens Högloft. Ständer inkomma med utlätande huru Kungs, gärdarne wid detta förhällande tjenligast borde förwaltas, och fördenskull), efter inhämtande af hwad Stats-Utskottet wid nästledne Riksdag i detta ämne utredt och tillstyrkt, tagit i noga öfwerwägande hwad om Kungsgärds Arrenden stadgas Den 25 September. 7 stadgas i Kongl. Kungörelsen af den 17 December 1799, hwilken efter hwad en redan wunnen fleräng erfarenhet wisar, ostridigt är bygd pä de klokaste grunder, ej mindre till be. främjande af en förbättrad hushällning med deste lägenheter, än ock till ästadkommande af en skälig inkomst för Stats Werket.