Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ville då verkligen Hr Grin, att, då de mäktigaste nationers 212 Den 28 Januari e. m. flottor seglade invid våra kuster, våra fästningar skulle befunnit sig i ett sådant skick, att vid en enda liten förveckling, några skepp skulle kunnat bemäktiga sig dem såsom pant för sin flaggas intressen? och om Hr Gr:n icke antager detta skäl, torde Hr Grin dock vid närmare besinning linna, att det icke var öfverensstämmande med Svenska nationens ära, att hafva sina sjöfästningar så bemannade, att de jemnt och rätt kunde svara på en hederssalut. Måhända ville Hr Grin hafva Carlsten till ett Gibraltar på vår vestra kust! Hr Grin klandrar truppers öfverförande lill Gottland, och har äfven i denna åtgärd sett en fiendtlighet emot Vestmakterna; men Grin torde besinna, att denna ålgärd vidtogs innan någon ännu visste, hvem som till en början skulle herrska i Östersjön: och Gottlands lätta intagande hade kunnat utgjort en fast stödjepunkt för Ryska flottan i Östersjön. Framtiden har sedermera visat alt denna åtgärd var öfverflödig, och att Ryska flottan ej visat sig i Östersjön; men huru kan Hr Grin tro, att denna åtgärd skulle hafva varit riktad emot Vestmakterna? Tror Hr Grin, att, i läll kriget tagit den vändning, att vi mäste hafva varit med eller emot, Skandinaviens regering skulle hafva varit så fiendtlig emot Skandinaviens välstånd, som flyter omkring på hafvet och ligger upstapladt längs våra kuster, att bon skulle hafva valt Rysslands parti? Tror Hr Grin vidare, att denna regering verkligen skulle hafva varit så glömsk af Sveriges minnen, eller så okunnig örn nationens tydligt uttalade tänkesätt, att den tvert emot fördelar, minnen och hjertelag, skulle velat upträda emot Vestmakterna; och om hon delta velat, att hon det kunnat? Sannerligen Gr. Anckarsvärd ens detta tror Jag öfvergår nu lill Gr.
Vi finna emedlertid, allt ifrån samhällets första uphof, en, i sina rigtningar enl. tidernas skaplynne skiftande, men, på det bela, alla tider intill närvar, stund genomlöpande utveckling af ståndsförfattningen i Sverige. Den är djupt rotad i hela folkets medvetande; alla dess minnen, lyckliga som olyckliga, äro dervid fästade. Enl. den naturlag, jag åberopat, torde det vara något mer än betänkligt, att tvärt afklippa den i sekler fortgående utvecklingen af denna Statsförfattning, för alt efter dagens hugskott tillkonstla en ny och oförsökt. Utan alt misskänna de, öfver allt tvifvel uphöjda, afsigter eller ingå i pröfning af de skäl, som år 1848 framkallat det förslag hvarom nu rådslås, kan och måste man, synes mig, erkänna att Svenska Statsförfattningens naturenliga utveckling genom dess antagande skulle tvärt afskäras. Ständer äro af denna Statsförfattning en icke mindre väsendtlig beståndsdel än konungamakten: uphäfvandet af de förra, för att ersättas af en, ur gemensamma val utgående, i ( vänne kamrar fördelad, Riksförsamling, kan icke undgå att, i trots af bokstafvens lystnad, åstadkomma den mest afgjorda rubbning i förhållandet emellan kronan och folkets ombud. Den egentliga grundvalen af Sveriges urgamla statsskick är då försvunnen och stoll reser sig, — på försök, — en prydlig nybyggnad af — papper! Följaktligen, om annars jag lyckats i mitt vädjande lill 11. o. Acks insigt, synes en så genomgripande ändring stå i rak motsats till de eviga naturlagar, som gälla, ej mindre för moraliska eller intellektuela, således jemväl för politiska, förhållanden, än i det physiska. Men theorien, om den motsäges af erfarenheten, blifver tvifvelaktig: ja! den måste då vara ofullständig, således origtig. Det lönar sig för den skull, ja! det torde vara oundgängligen nödigt, att rådfråga den sednare för att kontrollera den förra. Vi måste då kasta en hastig återblick på historien af de Europeiska, monarkiska, staternes äldre, inre förhållanden, för att, kanske något längre, dröja vid de nyare, synnerligast de nyaste.
» Så eget, » sade hon därefter, » det är pagnerande, dels själfständigt orkesterparti (endast alldeles detsamma, som jag redan nedskrifvit så- stråkinstrument), som gjorde en förträflig verkan. som ett sorts företal till min studie. Notarien tycks De båda pianostämmorna sköttes af hrr Lambére särskildt hafva fäst sig vid detta stycke. » och Jacobson med smak och färdighet, de öfriga » Ja, » svarade Ström, » det har alltid varit mig stämmorna exekverades af sällskapets nybildade ett stort nöje att läsa dessa snillets analyser af orkester, som med god sammanhållning och renmänniskan, sådan hon visar sig, då passionerna het utförde sitt svåra parti, ett resultat som vuntagit herraväldet. Därför har min läsning af skönnits genom flitiga öfningar och ett ständigt ökadt litteraturen till stor del bestått af dramatiska arintresse för den förelagda uppgiften. beten från äldre och nyare tider. Romanen kan nog vara bra, men i dramat får man det väsentoch dagarne liga så att säga i sammanträngd form. » närmast därefter äro som vanligt talrika och värJa, äfven däri delade Anna hans åsikt, och så defulla. » Skapelsen », Haydns oratorium, gifves fortsatte de en stund med Schiller, gingo sedan enligt bruket långfredagen i Östermalms kyrka till öfver till Shakspeare och voro midt inne i en afförmån för Frimurarebarnhuset. Medverkande äro handling om Hamlet, då de stördes af den öfriga hofkapellet under hr Hennebergs ledning och som ungdomen, som pratande och skrattande ströfvade solister fru Edling, hrr Strandberg, Strömberg och omkring i parken. Sellergren. Sällskapet O. D., hvilket, som man vet, Då de tre herrarne sent på aftonen reste hem, inom sig sluter elitrösterna bl and Upsala studentsång, voro de fulla af loftal öfver den angenäma familger annandag påsk matiné i Musikaliska akademiens stora sal. Filharmoniska sällskapets tredje abonnejen på Finnsboda.
Andra BMufruiltitetn, innefattande anslagen för Justitim-Departementet. För delta Departement upplager nu gällande Riks-Stat: Penningar R:dr 1,156,180: — Indelta räntor med kronovärdi 744 R:dr 6 sk. 11 rst. och efter markegång förslagsvis beräknade till 4,070: — Tillsammans R:dr 1,160,250: I afseende på regleringen af denna Hufvudtitel framställer Kongl. Majit, i enlighet med de beslut, som innefattas uti bilagde utdrag af det inför Kongl. Majit i StatsRådet den 9 innevarande månad öfver Justitiae-ärender förde Protokoll, följande förslag: l:o) Justities-Departementets och Justitice-Revisionens Expeditioner. Då do löneinkomster, som äro med Revisions-Sekreterare-Embetena förenade, icke stå i ett efter nuvarande tidsomständigheter väl afpassadt förhållande till dessa embelens vigt och trägna göromål, samt deraf, isynnerhet sedan lönerna för Hof-Rätternas ledamöter vid sednaste Riksdag förbättrades, svårighet äfven visat sig-att få lediga Revisions-Sekreterare-Embeten återbesatte, finner Kongl. Majit, som anser det förhållande, som före nu gällande Statsreglering ägde rum emellan Revisions-Sekreterarnes och Hof-Rätts-Ledamöternes lönevilkor, böra återföras, sig föranlåten föreslå, att lönerne för Revisions-Sekreterarne, ej allenast de åtta, sorn nu äro på Justitiae-Revisions-Expeditionens stat uppförda, utan äfven för den, såsom Rureau-Chef, vid Departementets Expedition tjenstgörande, måtte bestämmas sålunda, alt de två äldste erhålla hvardera 2,800 R:dr, eller tillhopa R:dr 5,600: - de fyra dernäst i ålder, ä 2,600 10,400: och de tre yngste, ä 2,400 7,200: — R:dr 23,200 12 Kongl. Maj:ts Nåd.
Af sjömalm har under de ifrågavarande åren obetydliga qvantiteter blifvit upptagne, och är denna malm endast vid Lyreds, Lennartsfors oell Sunnemo hyttor till en del gjutgods begagnad. Tackjerns-tillverkningen drifves uti tjuguålta masugnar eller hvltor bela gite inom den egentliga Bergslagen, uti fyra hyttor tillhörige Uddeholms Bolag och belägne dels i Bergslagen och dels inom Elfdahls härad, uti Lyreds hytta i Gunnarskog socken och Lennartsfors hytta i Trankils socken; men blåsning bar icke varit på en gång uti alla dessa anställd, ulan halden årligen under sista qvinqvennium ägt rum i minst 29 och högst Bl hyttor. Förhållandet med tackjerns-tillverkningen under berörde lid har varit följande: Ar 1838 „ 1839 „ 1840 „ 1841 „ 1842 Blåsningsdvgn. Fri-dygn. Tillverkningsbelo[>p. Tionde Tackjern. Sk&. U t. 390,154 20 — 13,566 18 — 954 eller i årligt medeltal 4,274. 18 f. 251. 7. 78,030 24 16 2,713 8 16 190 Att ett större antal fridygn äro upptagne för åren 1839, 1841 och 1842 härrör deraf, att deri blifvit inräknade blåsnings-dygnen vid Lyreds hytta, som ännu åtnjuter frihetsår, hvartill kommer för sista året den omständighet, alt fridygnens antal blifvit i allmänhet ökadt från 3 till 8 på hvarje blåsning. Förestående uppgift visar, att tackjerns-tillverkningen under ifrågavarande fem åren oafbrutet tilltagit, så att den det sista af dessa år uppgått till vid pass 28,000 Sk# mer än det första.
Om användande för folkskolebyggnaden i Hudiksvall af ett efter Enkan Anna Maria Lundgren fallet dana-arf ITos Rikets Högloflige Ständer får jag, på uppdrag af mina kommittenter, vördsamt anhålla, att ett litet dana-arf, stort Banko 127 R:dr 44 sk. 5 rist eller i Riksmynt 191 Ridr 89 öre, som utfallit efter Enkan Anna Maria Lundgren, född Bergström, hvilken i Hudiksvall med döden afgick den 21 Juni 1857, måtte tå tillfalla Hudiksvalls stad, att användas såsom bidrag till den folkskolebyggnad, som staden under de sistförflutna åren uppfört med en kostnad af omkring 23,000 Riksdaler och hvaraf staden ännu har en del obetald, jemte det att i skolhusets inredning*åtskilligt ännu fattas, som ytterligare mäste bekostas. Till denna min motion bifogas: l:o) Transsumt af bouppteckningen efter Enkan Lundgren; Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\@ 98. 203 2:o) Bevis af pastor att hon tillhörde Hudiksvall och derstädes aflidit utan, kända arfvingar: 3:o) Trenne nummer af Postoch Inrikes-Tidningar, hvaruti är infördt Rådhusrättens föreläggande för de okände arfvingarne, att inom natt och år derefter hos Rådiiusrätten anmäla sina arfsanspräk: samt 4:o) ett bevis frän Borgmästaren i Hudiksvall, att inga arfvingar sig anmält. Om remiss till vederbörligt Utskott får jag slutligen vördsamt anhålla. Stockholm den 26 November 1862. Juhus Brun JA/S 98, Af Herr HeilSClieit: Angående åtgärder till förekommande af Dansid Iränvins olofliga -införsel i Sverige.
Större och rikhaltiga Jernmalmsgvufvor finnas icke inom Elfsborgs Län; men på Dahlsland fortfara Billingsforss Bruksägare att för sin nya masugn begagna malmfyndigheterne i orten; och hade, af de år 1836 arbetade ställen, tillhopa 1,500 Sk't£. erhållits. Hela tackjerns-tillverkningen hade samma år uppgått till något öfver 2,200 Skeppund samt dessutom gjutgods-tillverkningen till omkring 300 Skeppund. På en Kopparmalms-anledning å kronoparken Edsmären, i Kullings härad, är mutsedel 1835 beviljad, hvarefter Fabrikör Kling i Alingsås låtit derstädes verkställa sprängning och anställt en grufbrytare; rnen ännu har 22 edet <ej visat sig om ersättning för sålunda gjorde kostnader kan vinnas, eller företaget i det hela lyckas. Orten liar brist på skog, men god tillgång på ;torfmossar. Af till bergsrörelsen börande handteringar äro Stångjernsocb Manufactursmiden samt Stålgjutning hufvudsakligen de, sorn med alfvar bedrifvas, hvilket sker vid 32 härdar och 21 hamrar; neli efter de underrättelser, som möjligen statt att erhålla, kan tlllverknings-värdet vid samtlige desse verk, på grunder, som bifogade calcul närmare utvisar, antagas, per medium, till omkring 300,000 R:dr årligen. Två Kopparhammare inom Länet förädla årligen i medeltal 180 Skeppund köpekoppar. Tillverknings-värdet kan ej med visshet beräknas; men calculalionsvis efter 150 R:dr Skeppundet uppkommer för det hela, råkopparen inberäknad, 27,300 ELdr.
N:o 76 gifna tillstyrkande, att nemi. förmyndarearfvode må beräknas till Jt af behållna inkomsten utaf den förvaltade egendomen, med rättighet likväl för domaren att, om han så rättvist pröfvar, höja eller minska ett sådant arfvode. Någonting i bestämdhet är härmed icke vunnet; men den olägenhet är inledd, att förmyndare troligen i de flesta fall hädanefter skola beräkna sig af inkomsten, hvilket i allmänhet är för högt, då förvaltningen af ganska betydliga medel understundom medför en ringa möda. Jag tror, att 1734 års lagstadgande uti ifrågavar. afseende bör oförandradt bibehållas och förnyar mitt yrkande örn afslag å betänk. Frih. Boye, Ludv.: Jag understödjer Frih. Raabs framställning. Motionens syftemål har varit att komma till något bestämdare uti ifrågavar. afseende, än den gamla lagen; men Utsk. liar sjelf insett, snart sagdt, omöjligheten deraf att classificera arfvodesbeloppen under bestämda föreskrifter. Den t. ex., som emottagit penningar till förräntande, kan icke förtjena så mycket för besväret dermed som den, hvilken emottagit t. ex. en vidlyftig rörelse att sköta; och då Utsk. föreskrifvit, att frågan i alla fall ytterst skall bero på domarens pröfning, synes förändringen öfverflödig, hvadan jag altså tillstyrker afslag. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Redan då betänk, förra gången förevar, yttrade jag några ord för afslag derå. Jag förenar mig således nu med dem, som talat för betänkts förkastande. LagUtsk:s betänk. N:o 75 blef af R. 0. Ad. afslaget. Den 6 September. Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s d. i dennes på bordet lagda utlåt. N:o 114 i anleda, af återremiss utaf Ulsk:s betånk.
triiffautlc pd ett stidle:)) Det iir en egendmnligl~t~t 110s sir Cgril Shcnstone,: itt ha11 egentligen icke har tluuut fbr sig hiir i lifwt $11 cltt &amp; i 0111- kring och gora tjiinster 5t nlla nliijligi~ slags viinner: .. Och de t.a iir stint,. t y han ha]. viiuner i bQde hiigre o (: h liigre samhiillsstiiUni~~g. Den ganile sjiimannens, lrapten Ilare ' s enkla hem, cliir (. ' pi1 fiilxt faim ett vfnligt mottagande, iir sympatiskt teckuadt och intresserar ~ i d a mera an den flylrtign inbliclr man f i r i Ilofvets kretsar. De m h g a afrentyreu Bro raskt och liff~~llt l~eriittade pA ctt enkelt och riittfrsmt siitt, s o n 1) iir gora liisninge~~ gauska unclerh5llande. Kmiake detta idealiseraude ljus, niistan ntnu sknggor, hvilket faller ofver Cyrils person och lmraktiir, rerkar godt yd angdoinen i v8r tid, In-ilken nog torde lueru behiiha viickas till ro~nantklr viinne tin till kritisk kiild i friiga om niijesliisning. BSist Iiirnpar sig boken for ungdonl frdn 14 till IIi 51 .. Clt~udita, af A. E. S y ijfrersiittuing frill en,aelsl; uu. Med en illustration. De bocker af A. E., som nu framtriida i ny iifversiittuing, aro ju % x a g a d a belinuta och vdnner.
Under åren 1847—52 voro spanmålspriserne på alla Europeiska marknader särdeles låga, men med våren 1853 började de att stiga, och när, vid det österländska krigets utbrott, Rysslands hamnar stängdes såväl i Svarta och Hvita Hafvet sora Östersjön, stego spanmålspriserne till en oväntad höjd. Deremot giDgo priserne på kolonial-varorna ständigt ut - 202 Den la November (. m. före ifrån början af år 1853 till slutet af 1854. (Se History of Prises. Pooke and Newmarch. V. Yl nineyears 1848—1856.) Det var således naturligt, att då Sverige kunde exportera två års goda skördar till priser nära hundra proc. öfver de vanliga, då trävaror och metaller gingo väl undan äfven till updrifna priser, och då fraktfarten var särdeles lönande; således å ena sidan en stor inkomst för exporten, och å den andra likaledes för importen, kolonialvarorna, till låga priser, — att dessa årens handelsvinst måste blifva ovanligt gifvande. Men freden i Paris inträffade i April 1856; de Ryska hamnarne öpnades åter, spekulationen började ånyo, och Sverige, som under samma år infört forén summa af 105 mill. ldr rmt, men deremot exporterat för endast 80 mill., måste betala differensen af 25 mill. antingen genom nya lån eller silfver. Blancokrediten började då att ånyo gå friskt undan med en diskontränta i Plamburg (under vintern 1856—57) af 7 å 7'/2 proc. Men snart kunde äfven derifrån icke erhållas några penningar, och bankens silfver började äfven på våren 1857 att utskeppas, till följd af behofvet å enskilda händer att betäcka räntor i utlandet. I ett land, der en så obetydlig summa metalliskt mynt circulerar, som det i Sverige är fället, och der Riksbanken är den enda depositören af all metallisk valuta, som till landet inkommer, utgör detta verks förråd af ädla metaller en ganska tillförlitlig gradmätare på nationens handelsoch penning-ställning till utlandet.
Fabriksvaror, ej specificerade Fransar, Silke-, Ylle-, Bomull och Linne, Rödfärg Garn, Engelskt Bomull-, till och ^ till införsel. nied N;o 55 { — Klädmakare eller Ull Pass-Hampa Handtverkerivaror , ej specificerade Jern , under alla de benämningar, som uti 18:26 års Tulltaxa , med undantag af ankare , ankareflyn , draggar och roderjern, förekomma . dels till in dela till utförsel. I enlighet med [ivad uti nämnde Taxa är utsatt ; Kläder, nya, . till införsel. Knifvar, andra slag än rak och pennknifvar till införsel, 64 Prof. UfJ/flg den 8 October 182g; Kopparslantar till inoch utförsel, så länge realisation icke eger rum , koppar, i afseende på in* och utförseln, i öfrigt, enligt 1826 års Tulltaxa. Spelkort till införsel. Krukmakare-arbeten till införsel. Malm, rå och osmält - till utförsel. Manufacturvaror Porcellaine , rnåladt . , . Potatoes .. Potatesmjöl . Salpeter r till införsel. Sockersirup Sko-arbeten Slöjdevaror, ej specificerade, och socker, beredt, med undantag af krossadt lumpsocker-* 4:o Antogos de af Bevillnings-Utskottet, enligt det uppgjorda Tulltaxe-förslaget, uppgifne tullbestämmelser med följande förändringar : Beck Prof. Utdrag den 8 October 183g.. €5 Beck i tunnor: Tullvärdet af en tunna bestämdes till 8 R:dr, och utförseltullen derå till 8 sk. Ben , oarbetade: Utförseltullen bestämdes till 8 sk. per 1 Lispund. Biblar , Svenska , utrikes tryckta , sorn inkomma till Svenska Bibel-Sällskapet gifna, ansågos böra få tullfritt införas. Chinabark, malen: Införseltullen derå utsattes till 24 sk. per skalp. Fisk, salt och torr, af alla slag: Den i Tulltaxan af den 16 Mars 1826 utsatta tull ansågs böra bibehållas.
Maj,:t ville i Nåder hafva anbefallt töfver-Post-Directeurs-Embelet att, med tillämpning af de utaf Rikets Ständer fastställda grunder, upprätta och till Kongl. Maj:t öfverlemna förslag till förnyade posltaxor för Inrikes hrefvexlingen, så tidigt att de nya taxorna må i allmänhet inom årets slut kunna utfärdas, för att ifrån och med den 1 Januarii i83f tjena-till efterrättelse, och att taxan för Stockholms Post-Conior må kunna tryckas och bifogas Calendern för sistnämnda år. Förslag till de nya posttaxorna inkommet och gilladt den 6 November i85o. 15 0:0 Angående utvidgad Iocal för Veterinair-Inrättning* Stockholm. Anmäld den 22 April s. å. Med bifall till Rikets Ständers underdåniga hemställan, om upplåtande af de lill Ladugårdslands f. cl. Kronobränneri hörande tomter och byggnader för Veterinair-Inrättningens behof, behagade Kongl. Maj:t förordna, alt Stats-Contoret skulle härom förständigas, samt att förslag till byggnadernas ändamålsenliga inredning med dertill disponibla tillgångar skulle genom Sundhets-Collegii försorg upprättas. Byggnaden nu mera fullbordad l5l:0 Angående liqvid emellan Förvaltningen af Sjö-Ärendena och allmänna Magasins-Inrättningen, för det till Flottans behof i Carlskrona upplåtna proviantlager: i hvilket ämne Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Stats-Contoret med underdåniga utlåtanden inkommit. Anmäld den 31 Julii s. å. Kongl. Majit fann värdet af berörde proviantlager böra 1 allmänna Magasins-inrättningens räkenskaper afskrifvas med en summa af 60, ra q: R:dr 3o sk., hvartill samma lager är i dessa räkenskaper uppförd t, hvaremot nämnde lager hädanefter borde i Flottans räkenskaper, såsom en dess tillhörighet, upptagas och redovisas - Bil. till R. Sr. Ju it. Omhuåsm.
Regeringen icke allenast redan omfattat alla offenteliga undervisnings.anstalter, Högscholorne icke uteslutne, i sin förbåttringsplan, utan ock att densamma med ändamålsenlig varsamhet fortsattes, så att ingen anledning ännu år gifven, att denna verksamhet skulle inställas, förr ån den stråckt sig till de ännu återstående delar af hela Undervisnings-Verket. Under sådane forhållanden trodde sig Utskottet ega skålig anledning, att anse någon särskild underdånig hemställan om påskyndande åtgärder i denna vigtiga sak såsom öfverflödig och derjemte förtidig, innan verkningarne af det redan gjorda hunnit af erfarenheten upplysas, och förrän Schol-Revisionens forsta sammanträde, hvarvid Konungen kan bestämma både Ledamöternes antal och öfverlåggningarnes föremål, lemnat någon säker grund, att sluta till dervid förekommande gransknings förhållande till det önskade ändamålet. Utskotten kan nu ej eller finna era sådan hemställan tillräckligt motiverad af de förmenta brister; hvilka man uppgifvit såsom orsaken till våra Universiteters så kallade förfall. I bland dessa nämnas inskränkning i lårofriheten, såsom endast medgifven Docenter och Adjuncter, utön» Stats* Utskottets Betävkanderii 527 Professorerne. Utskottet kan likväl icke föreställa sig, huru Ungdomens offenteliga undervisning kunde blifva andra tillåten, ån deni, som med oförvitlig-fräjd förenade erforderlig skicklighet till detta vigtiga kall; Och åt hvem skulle Staten anförtro pröfningen af desse egenskaper, om icke åt Läraren i Vetenskapen och den Auctoritet, som trådt i Föräldrars och Förmyndares ställe*? för öfrigt år dgt ingen genom Lag förbjudet, att söka och erhålla rättigheten att docera vid våra Högscholar, då han sig dertill i vederbörlig ordning anmäler, och, efter pröfning befinnes dertill qvalificerad. Uiskottet har sådant redan tillkånnagifvit, utan att man giltat vissa motsatsen.
St. frågor blifvit väckta, dels att det målte be^ro af en blifvande Husbonde, att bestämma tiden för åtnjutandet af friveckan, och dels att den icke bestämdt borde få vid flyttningstiden begagnas, utan vid den tid af året, hvarom Husbonde ksm med Tjenstehjon sitt öfverenskomma. Vid öfvervägande häraf, hafva R. S. väl å ena sidan insett, att en ovilkorlig rätt för Tjenstehjon, att vid flyttningstiden begagna friveckan, kan medföra 4o Expeditions-tJ tsJioUcts Memorial, N:o 354* stora olägenheter, i synnerhet för den landtman, sorn, under behofvet af en talrik Tjensteh jonspersonal, kleive detina tid på en gång ställd mail allt arbetsbiträde i sysslor, som éj tåla uppskof, men hafva, å den atidra, icke kunnat lemna ur sigte, att förpligtelsen för en tjenare, att i det fall, hvarom fråga är, vara ovilkorligen underkastad Husbondes Välbehag, skulle ingripa i tjenarens frihet att bestämma vilkoren för användandet af sina krafter och arbetsförmåga; och R. it. anse sig fördenskull följa en medelväg, då de nil 1 underdånighet anhålla, att forordnas måtte, det tiden för fridagarnes begagnande må kunna ankomma på aftal , som derom emellan Husbonde och tjenare vid stadslandet, träffas. Slutligen få hos E. K. M:t R. St. 1 unders dånighet hemställa, att, derest de i ofvanberörde måtto föreslagna ändringar och tillägg i 1805 års Lego-itadga varda Nådigst godkända och antagna, en ny Legö-Stadga, 1 öfverensstämmelse med så val de redan förut Nådigst fastställda, som nu föreslagna ändringar, kunde blifva till allmän efterrättelse i Nåder utfärdad. Rikets itänder framhärda etc. N:o 35 f. Memorial, angående kallelse till nästa Riksdag. l^å, jemlikt Grundlagarne, Riksdags-Beslutet skall innehålla kallelse till R. Sus nästa samman - Exp. iJtsk. Förslag lill lind.