Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 56 Haft. i 2 Stals-Vtskottels Memorial, N:o 308. att till votering i förstärkt Stais-utskotl söka tvinga ett beslut, som icke direkt inverkar på „statens reglerande eller bevillningens derefter lämpade liela „belopp eller hvad till Riksgäldskontorets inkomster och utgifter hörer, eller ,grunderna för Riksgäldskontorets styrelse och förvaltning;" utan förevarande fråga innefattar ensamt ett förslag till inskränkning i Kongl. 3!aj:ls fria dispositionsrätt af medel, som under hufvudtitlarne blifvit innefattade; och då i sådan fråga någon rubbning i statsregleringen icke inträffar derigenom att den''förfaller då två stånd stadnat mot två i deras beslut deröfver, så anser jag Utskottet saknat skäl af grundlagens åberopade § att ånyo anmäla frågan hos Rikets Ständer. Ant. till Exp. Utsk. den 19 Aug., kl. 8 f. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 273. (Rgs Afd.) Bonde-ståndet har till Stats-utskottet återremitterat Utskottets, under ofvannämnde nummer afgifna, utlåtande, i anledning af väckt motion om anstånd med återbetalningen af det för hamnbyggnaden vid Cimbritshamn, vid 1840 och 1841 års riksdag biviljade lån; men som samma utlåtande, enligt Utskottet meddelade Protokolls-utdrag, blifvit godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, den 26:te, och af Borgare-ståndet den 29 sisllidne Juli, har Utskottet, med stöd af 75 § Riksdags-ordningen, ansett ålerremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Ank. till Exp. Utsk. d. 19 Aug., kl. 8 f. m. Memorial, i anledning af erhållna återremisser å 2:ne §§ i det, Memorialet N:o280 bifogade, förslag till stadganden i Riksgäldskontorets nya reglemente.
Åliggande det sä väl Ordföranden, sorn en hvar Ledamot i Direktionen, att allvarligen tillse, det denna föreskrift noggrant efterföljes och förhållandet i annat fall hos Direktionen anmäla. Fullmäktig, som icke är Ledamot af Diskont-direktionen, vare det likaledes förbjudet ali, såsom kommissionär, laga någon befattning med ansökningar rörande beviljandet af nya eller omsättning af förut erhållna län. Finnes förbudet vara öfverträda göte vederbörande Direktion derom anmälan hos Fullmäktige, hvilka ombesörja, att, i händelse den felaktige är Ledamot i någon af förutnämnda Diskont-direktioner, annan Ledamot i hans ställe skyndsamligen förordnas och insättes, saint alt, om förbudet blifvit öfverlrädl af någon Fullmäktig, med honom kommer att förfaras, enligt gällande ansvarighets-lag. Morn. 2 Hvarken Ledamot af Banko-diskont-direktionen, ej helier någon af verkets tjenstemän eller betjente, må sätta sig i skuld hos Di-ko.ot-verkel; härifrån dock undantaget hvad angår lån på sådana aktier och publika papper eller väglorda effekter, hiilka, enligt Rikets Ständers beslut, fä belånas Morn. 5. Varder lill Ledamot af Läne-konlors-direktion någon vald, sorn sjelf häftar för skuld eller annan förbindelse lill Låne-konloret, godtgöra han, efter sitt inträde i kontorets förvaltning, denna skuld till lulla beloppet genast då den är förfallen, så vidt han vill vid nämnde förvaltning qvarblifva; Direklörerne dock obetaget all innehafva eller upptaga lån hos Banko-diskonlverket i Stockholm; och inä hvarken Direktionens Ledamöter eller kontorens tjenstemän och betjening skuldsätta sig hos något af Låne-kontoren genom egna lån eller andra förbindelser lill betaInings-ansvar; egande likväl tjenstemännen och betjeningen frihet Bunko-Utskottets Memorial N:o 51. att, mot pant af aktier oell publika papper, äfvensom vågförda effekter, erhålla lån hos Banko-diskont-verket. 6:0. (motsvarar § 78.) Mom ■/.
Man har i Norra Amerika, der kretsfängelset vid Hartford i Staten Connecticut kan anses såsom det mäst lyckade och såsom modell för fängelser efter detta system, funnit, att Auburnsfängelser, under en ändamålsenlig förvaltning, äfven med nödig omsorg om fångarnes helsa, icke allenast med inkomsterna för fångarnes arbete fullkomligt betäcka kostnaderna, utan äfven lemna ett betydligt årligt öfverskott. Fångarna sysselsättas i de bästa af dessa fängelser i små afdelningar af 15 till 25 eller högst 30 personer med arbete under tystnad. Om nätterna och vid sin ledighet vistas de i smala celler. Straffet närmar sig genom den stränga disciplinen och arbetet och dess verkan mera på det fysiska, än psychiska elementet i menniskans väsende, till de afflictiva straffen och fästningsarbetet. Amerikanska läkare anse detta system, efter de senare förbättringar det undergått, i afseende på fångarnes helsotillstånd, hafva ett afgjordt företräde framför det Pensylvaniska. Systemets vedersakare hafva deremot anmärkt svårigheten att ulan sträng disciplin bibehålla lystnaden och hindra skadliga kommunikationer emellan fångarna och bekantskaper, som efter frigifvandet komma att fortsättas. Dessa olägenheter äro antingen till största delen genom senare Jörbättnngar afhjelpta eller aj mindre vigt. I Auburnsfängelset i Hartford äro fångarne med mensklighet och alfvar handterade och derföre stilla och lätta att leda. För ordningens upprätthållande behöfvas endast lindrigare bestraffningar , aldrig stryk. Fångarna beskrifvas af ögonvittnen såsom renliga, stilla och undergifna. Om nätterna sofva de i ensamma celler och be - 39 Hor till Lag-Utskottets Betänkande, Nio g3. vakas af tvänne vaklkarlar; om dagarna arbeta de under tystnad och militärisk disciplin i samfund a( 15 till 30 i gemensamma arbetsrum. Deras ledighet användes till undervisning i allmänt nyttiga ämnen. Westminster-Brideweil-fängelset i London, hvarest ordningen är exemplarisk, visar också, att detta system kan med mildhet användas.
Hvar för skrämmer och lockar Den främmande mannen? Hvem är han, denna abstrakta figur? — En naturlag som med ens fått mål och gestalt; ingenting annat Och hur öfvar han denna dubbla tjusning på Ellida? Derför att han representerar naturens egna fria ärlighet, mot hvilken Ellida känner sig ha brutit, med hvilken hon i sin själs grund dock är slägt. Observera först hur han, som en symbol af tingens väsen, hvarken deklamerar eller skriker utan kommer lugnt med den kraft han har öfver henne. Och när i sista ögonblicket en mäktigare känsla uppstiger i Ellidas bröst, då heller ingen deklamation. Hon fogar sig stilla efter dettanödvändighetens bud och ett starkare öfvervinner ett svagare. » Jag ser det nog. Det är något här som är starkare än min vilja ». Observera vidare den jämmerliga kontrasten mellan denna symbol för tingens väsen, och en menskones svage ytlige son, sådan som Wangel. För en sådan äro formerna allt, för Den främmande intet. Ellida. Men ni måtte ju dock veta, att jag är gift! Den främmande. Ja, det vet jag. Ettida. Och så i alla fall! I alla fall så kommer ni hit för att — för att — hemta mig! Den främmande. Ja väl, jag gör det. Så lefver Den främmande i tingens kärna, medan Wangel lefver i skal och ceremonier. Drastisk är kontrasten i tredje aktens stora scen när Wangel utropar: » Jag hör ni kallar min hustru vid förnamn. Det slags förtrolighet brukas inte här hos oss ». Men äfVen sedan när han kommit frågans allvar närmare, förblir han i det längsta utaDför dess kärnpunkt; bara famlar i luften, besluter i vädret: » ni vet ju att Ellida är gift ». Åt en formbunden menska, sådan som Wangel, bringar synen på tingens väsen blott ytterligare förvirring, åt en stor och ärlig natur bringar den klarhet. » Du skall följa mig frivilligt » sägerDen främmande till Ellida: Wangel stirrar till som på en förryckt, men för Ellida är detta enda ord som ett: Varde ljus. I ett nu öfverskådar hon sitt äktenskap, ser grundsynden deri, och hennes beslut är efter kort kamp fattadt: » Gör mig fri!
Pass, lill inrikes orter eller Norge: R:dr. sk. rst. — för husbonde, hustru eller barn med tjenstehjon, ett eller flere — 12. för gesäller, hvardera — 6- för allmoge samt Korporaler, Dragoner, Ryttare, Solda ter och Båtsmän, då de resa utom Länen eller till Norge — 3. —• Fastebref å förvärfvad egendom förses med charta-sigillata till en fjerdedel emot hvad för Köpeoch Bytes-bref stadgas, på nedanstående sätt: under 50 R:dr — 3. — från och med 50 till 75 R:dr — 6. 75 till 100 „ _ 9. 100 till 125 — 12. 125 till 150 „ — 15. — för fulla 150 R:dr — 18. — samt derutöfver för hvarje fulla 50 R:dr —? Chartering af öppna Bref,\ Fullmakter, Constilulorialcr, Afsked m. m.från Kongl. Majus Camil, i hvilken chartering den fordna Cam lig cbuhren och Sportlerne inom Cansliet samt Sigill-penning arne äro inbegripne. Fullmakter<, Constitutorialer, Protocolls-Utdrag m. m., hvarigenom embeten, tjenster, beställningar och sysslor med verklig lön vid civila, militära, ecclesiastika samt andra Stater, af hvad namn de vara må, tillsättas och bortgifvas, böra förses med stämpladt papper utom I R:dr för Sigill-penningar, tilt . procent (derunder inbegripne cent) af hela löne-beloppet, då fullmakt första gången löses. samt derefter af skillnaden emellan den lön, som förut innehafts, och den som tillträdes; dock må icke i något fall stämpladt papper till förenämnde handlingar understiga det belopp, sorn för resolution i allmänhet stadgadt är. Åtföljes tjensten af extra ordinarie inkomst eller sportler af beständig egenskap, så böra äfven dessa ingå uti löneberäkniugen.
I afseende på Barnhusets fmanciela ställning har Utskottet utaf ett af nuvarande Direktionen till Kongl. Majit aflåtet underdånigt Utlåtande inhämtat, att Barnhusets approximativt påräknade inkomster för detta år uppgå till något öfver 79,000 R:dr samt utgifterna för »Barnhusets utomhus-stat», enligt redan åtagna förbindelser 77,552: 16. »inomhus-stat», eller sjelfva Barnhusets administration 41,026: 52. ng,579 » hvaraf visar sig att utgifterna öfverstiga inkomsterna med omkring 59,400 R:dr, hvilket belopp alltså utgör Barnhusets brist för innevarande år, hvilken kari antagas till enahanda summa för hvartdera af de nästpåföljande tvänne åren. Härförutan erforRih. till R. St. Prol. 1850 & 1851. 4 Sami., 1 Afd., 2 Rand., 60 Haft. 1 2 Siats-Utskottets Utlåtande, JVf 3-42. dräs för oundgängligen nödiga reparationer å Barnhusets byggnader 16,000 R:dr B:ko, hvartill Barnhuset icke eger några medel att disponera. Utskottet, som, så vidt tid och andra göromål medgifvit, tagit kännedom om Stora Barnhusets ställning och dervid vunnit öfvertygelse om inrättningens oundgängliga behof af att skyndsamt understödjas, erkänner visserligen sin förbindelse att för Rikets Ständer framlägga en utredning af detta förhållande, äfvensom de orsaker, hvilka föranledt detsamma, men Riksdagens med visshet emotsedda snara afslutande nödgar Utskottet att i sin framställning i ämnet iakttaga all möjlig korthet. Rörande beloppet och beskaffenheten af de bidrag Staten, tid efter annan, beviljat Barnhuset, förekommer en kort redogörelse uti Statsoch Bevillnings-Utskottens gemensamma Utlåtande, JV2 55, hvartill Utskottet nu får hänvisa.
Osannolikt är då icke, att det temligen digra (eller af ungefär 140 sidor bestående) häftet N:o II blef en skänk af samma frikostighet: och man måste förundra sig, huru sådant, vid Thorilds knappa financiella tillgångar, kunde låta sig göra. Läsaren, som ej behöfver bry sig öfver möjligheten, har således en oinskränkt anledning till fägnad: ty dessa båda häften intaga sitt rum bland Thorilds innehållsrikaste och med största omsorg författade skrifter. De här framräckta nycklarne till hans archimetriska verldsåsigt äro i samma mån allmännare tillgängliga, som de äro förfärdigade af det bland de ny-europeiska språken företrädesvis philosophiska, och med ett konstnärskap, hvars triumf är att hafva på detta språk, utan att upphäfva eller störa dess egendomlighet, öfverflyttat vissa af Svenskans och Engelskans dygder. Tvifvelsutan har dermed, äfven här, följt en ofta nog stark prägel af det maner, hvarom till slut kunde sägas, att han på alla språk skref egentligen blott ett, – nämligen Thorildska. Men flera af Tysklands yppersta snillen läste det med ett bifall, som främst blef af Herder och Jean Paul, till hans stora glädje, äfven offentligen uttaladt. Sjelf yttrar han, i en af dessa uppsatser, om sin Stil och sin Tyska ett omdöme, hvari båda fullständigt måla sig: ”Vielen gefällt die Sprache als eine steife Matrone; mir aber als eine tanzende Amazone. Indess fliehe ich zu einem Kenner wie Herder: dessen Allblick zugleich das Höchste des Spiels und das Tiefste der Wahrheit merkt. Und in der That betrachte ich die Sprache als eine Musik und die Wörter als Töne: ich componire nach dem lebendigen Sinn und so innigst aufmerksam wie vor Gott, dem Choragus aller Harmonieen, dem wahren Hercules Musagetes.
Så skulle jag handlat om jag gjort uppfinningen, och jag skulle icke hafva begärt R. St:s bemedling för att få fram en sak, hvilken, om den duger, går fram af sig sjelf. Duger den deremot icke lill något, så bör framför allt R. St. icke befatta sig dermed, endast för Hr von Wahrendorff^ skull. Frih. Cederström, Jakob: Här är icke och kan icke blifva fråga om att ingå uti något bedömande af det teckniska af ifrågavar. uppfinning eller om det relativa värdet deraf, jemfördt med de gamla kanonernes. Detta värde kan endast genom anställde försök utrönas. Här är således endast fråga om man anser att dylika försök böra anställas innan man skrider till bestyckning af de fästningar, som nu äro under byggnad, för att vara förvissad om att få de för behofvet bästa kanonerne; och då tror jag att, utan afseende på hvem som är uppfinnare eller patentinnehafvare, det för Sverige vore af vigt att de redan påbörjade försöken påskyndas derhän, att frågan örn kammarladdningens användbarhet må varda afgjord innan berörde bestyckning skall börja att vidtaga. Denna sålunda nu väckta fråga kan icke anses såsom en ny motion. Det är helt enkelt en framställning af Hr von Wahrendorff, att R. St., i och med detsamma de bevilja ett anslag till fästningars bestyckande, jemväl måtte besluta en und. skrifvelse till K. M. med begäran alt K. M. ville låta påskynda de pågående försöken med kammarladdnings-kanoner, så att K. M. må blifva i tillfälle bedöma huruvida det vore för slaten fördelaktigt att till de nya fästningarnes beslyckande beställa kanoner efter gamla modellen eller efter den nya af Hr von Wahrendorff uppfunna. Jag får derföre för min del först begära återremiss till StatsUtsk. med Hr von Wahrendorffs anförande såsom anmärkn. samt dervid tillstyrka Utsk. att föreslå R. St. att ingå lill K. M. med en und. skrifvelse af det innehåll, meranämnde ledamot föreslagit. Hr Lagercrantz, Carl Gust.:
De fleste talare, som här yttrat sig, hafva erkännt att väsendtliga fel och brister finnas i den nu gällande tryckfrihets-lagen; och Regeringen, som dessa ej eller kunnat undfalla, har derföre trott en utväg böra sökas för att kunna afhjelpa dem. Det nu framlagda förslaget har ansetts kunna härtill leda, utan att dock förnärma hvarken det allmännas sanna fördel eller någon enskilds rätt. Efter förslagets antagande blefve nemi. den nu gällande Tryckfrihets-förordnm qvarstående i sin fulla kraft, och det skulle således komma att bero på nya beslut af båda statsmakterna hvilka och huru beskaffade förändringar i samma författn. kunde komma att göras. Genom förslaget skulle ej eller Itegeringen vinna någon utvidgad makt. Hon äger lika vidsträckt rätt att framlägga förslag till förändringar i civiloch kriminal-lag som till förändringar i grundlagarne. Det ena är Regeringen lika tilllätet som det andra. Hon har äfven samma o vi 1 kori iga förbindelse att utan förändring antaga eller förkasta hvad R. St:r i ena eller andra afseendet föreslå. Den enda förändring som för Regeringen skulle upstå, ligger deruti, att Konungen sedermera i afseende på förslag till förändringar i tryckfrihetslagen, blefve förbunden att inhämta Högsta Domstolens yttrande, hvaremot f. n., då Tryckfribets-förordn:n är grundlag, endast StatsRådets yttrande erfordras i fråga om förslag till ändringar deruti. Man bör således kunna förutsätta, att de förslag till förändringar i tryckfrihets-lagen, hvilka framdeles kunde komma att framställas, så mycket mindre skulle kunna blifva för tryckfriheten vådliga eller icke noga öfvervägda, som de, innan de allemnades till R. St:r, skulle underkastas granskning af den högsta juridiska auktoritet, som landet äger. R. St:r äro deremot do, som genom förslaget skulle vinna en utvidgad frihet vid frågornas behandling och besluts fattande, — Ständerna, nemi. i sin helhet, deras majoritet, — men de särskilda fördelia i niarne för sig betraktade, skulle icke derigenom vinna i betydenhet. Nu hafva dessa särskilda fördelningar absolut veto den ena mot den andra; men så skulle ej sedermera blifva händelsen.
» Min andre tillbedjare var läkare och älskade » Per Svinaherde » drager fortfarande goda hus. mig verkligen! Gud vet om han icke gör det Dramatiska teatern, som under någon tid för än, i fall han lefver, ehuru han visst icke har goda hus gifvit Dumas d. y:s 3-aktspjes » Frannågra skäl dertill, » sade hon och rodnade lincillon », i hvars titelroll fröken Zetterberg skördat drigt. rättmätigt bifall, har åter fått upp ett nytt pro» Jag var nyss fylda aderton år, då han, gram — denna gång ett svenskt original. Vi mena » Sveas fana », lustspel i fyra akter, hvilket i månefter att ha känt mig endast en kort tid, friade dags för första gången gick öfver tiljan med, som på ett sätt, som jag aldrig skall glömma. det tycktes, afgjord framgång. Genom sin fyndiga Det var på en bal hos friherrinnan M * * *. och qvicka dialog och flere verkligt roande scener Efter slutet af en dans förde han mig in i lyckades stycket ej blott väcka den fulltaliga publikens intresse, utan äfven ända till slutet, hålla tant M:s skrifrum vid sidan af våningen. Gasen det vid lif. var nedskrufvad och möblernas skugg-orafteckStycket spelar inom tidningsverlden, hvilken förnades bjert mot golf och väggar. » fattaren sjelf tillhör. En framstående del i pje» Hu, hvad här är dystert, vill ni vara god sens framgång måste emellertid tillskrifvas det på flere händer utmärkta utförandet. Särskildt tillbedja någon af betjeningen att skrufva upp vann sig — och detta med rätta — fru Hartman gasen eller följa mig till något af de andra det lifligaste bifall som brukspatronsdottern Gerda små rummen, » bad jag. Ekström, hvilken svärmar för tidningsverlden och » Är ni rädd att sitta här i denna halfskymtar anställning som korrekturläserska i ett radikalt skandalblad, om hvars båda tidningsredakning i mitt sällskap? » frågade han och fixetörers rätta halt hon dock småningom kommer rade mig. till insigt. De öfriga spelande sköta likaledes väl » Ja, jag kan inte neka till det; jag har sina roller.
Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anser mig böra instämma med Frih. Palmstjerna. Om förhållandet vore sådant att något verk — det skulle förnämligast kunna vara förvaltningen af sjöärendena eller krigs-colhm, hvilka erhålla de största summorna — skulle begära medel af slats-kont. till ett sådant belopp, att det mötte svårighet för stats-kont. att anskaffa penningarne; men det ifrågavar. verket likväl skulle kunna undvara någon del af beloppet, så är det väl intet tvifvel om, att öfverläggning derom förckomme emellan begge verkens presidenter, och att rättelse efter möjligheten gjordes. Vore åter behofven af den beskaffenhet, att penningar nödvändigt måste uttagas, så nödgades ock stats-kont. lemna dem och sedermera skaffa sig penningar från riksg.-kont. Sådana öfverläggningar hafva redan vid vissa tillfällen ägt rum emellan ledamöter och presidenter i stats-kont. och krigs-colhm, kanske också med förvaltningen af sjöärendena. Denna skrifvelse är sålunda obehöflig, och jag skulle nästan tro obehörig; ty del måste lemnäs något åt embetsverkets eget omdöme, och man bör ej på förhand taga för afgjordt, att de begära det onödiga, än mindre det orimliga. Jag anhåller alltså om afslag å förevar, betänk. R. o. Ad. afslog StatsUlskrs förevar, utlåt. Föredrogos och biföllos SlatsUlsk:s nedannämnde d. 2 dennes på bordet lagde ullåhn: N:o 140, i anledn. af väckt motion, angale försäljning till skatte af en del Kronan tillhörige och till Statsverket indragna hemman och lägenheter; N:o 141, i anledn. af väckt motion, ang:de föreskrifters meddelande i afseende på rättigheten till bosättning å och begagnande af åtskilliga kronoholmar i Götheborgs och Bohus län; Dea 3 Maj. 373 N:o 142, i anledn. af väckt motion, ang:de upplåtande af kronoparken Furubacken åt Marums, Winköls och Härlunda socknar.
— N:o 357. med förslag till stadganden i Riksgälds-Kontorets Reglemente, angående anslagen för folk-undervisningens befrämjande och de med ordinarie stats-regleringeu gemenskap egahde utgifter, m. m., äfvensom de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver. XV. B. 197, 202. A. 203. U. 240. A. 264. — N:o 358. med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående statsbidrag för en jernvägs anläggning från Dalarne. XV. B. 112. A. 115. U. 207. — N:o 359. med förslag till sammanjemkningar eller voteringspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut om medels uplåning emot fonderade slats-obligationer. XV. B. 112, 115. A. 117. U. 207. A. 209. E. 228. — N:o 360. i anledning af Kamereraren i Riksgälds-Kontorets Revisions-Kontor A. Björcks ansökning om pension vid afskedstagande!. XV. B. 162. A. 167. — N:o 361. angående rättighet för fullmäktige i Riksgälds-kontoret att låta verkställa de för spelkort föreskrifna konvoluters tryckning vid enskild tryckeri-inrättning. XV. B. 162. A. 167. — N:o 362. i anledning af väckt motion om en förändring af föreskrifterne, rörande Stats-bidrag till allmänt nyttiga arbets-företag. XV. B. 162. A. 167.
ECKQTIDNING " FOR I o c h | — E M M E T v &gt; Stockholm, N.r 43 (358) Fredagen den 26 oktober 1894. Byrå: Prenumerationspris pr kvartal: Idun ensam kr. A l l m. telef. pl. Att här är el t » tusculum » för ställets ägare, anar man snart, och den, som äger och bebor detsamma, finna vi afbildad i dagens Idun. Det, är den framstäende porträttmålarinnan Hilda Lindgren. Hon föddes i Göteborg år 1833. Moderlös blef hon redan vid ett års ålder och faderlös, då hon endast uppnått fem. Hennes farbroder, som bebodde bostället Rikssäter, tog det föräldralösa syskonbarnet till sig, och hon under hans tills han år Därefter upptogs hon som fosterbarn af Stannade värd, aied. 1842 utgifvare: HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktioussekr. : Hilda f^ögt uppe pa Kungsgatan i Göteborg uppman plötsligt ^ Det är en villa, lummigt inbäddad mellan träd och blommor; det vilda vinet slingrar sig i behändiga festoner uppför dess fasad och tittar nyfiket in genom rutonia. Terrängen är afdelad i terrasser, med lusthus å ömse sidor. I trädgårdens midt höres det sakta rasslandet af ett springvatten, omgifvet af blommor. Prydliga, smidda gallcrportar föra dit in. livadan denna poesi i hvardagslifvets enformioch /. Nordling. Utgifnlngstld: hvarje helgfri fredag Lösnummerpris I 5 bro (lösn:r endast för komplettei iugar.) Iduns Tryckeri Aktiebolag 7:de årg. - r a d. Lindgren. sin faster, majorskan Drakenberg i Göteborg. Kin Drakenberg ägde själf öppet sinne för skön konst och anlag, som dock aldrig hade fått utvecklas, hvarför hon med dess större intresse följde den unga flickans gryende konstuärsbegåfning.