Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser icke heller blanka sidor böra inräknas, utan afdrag för alla tomrum ske, emedan eljest skulle kunna hända, att man blott får halfva ark, ehuru man betalt för hela. För bestämmande af priset bör derefter calculen så uppställas, att, sedan man först beräknat kostnaden för sjelfva tryckningen, med de ändringar jag här ofvan omnämnt, t. ex. till högst 14 R:dr för arket, tillägges vidare kostnaden för renskrifning, hvilken jag förmodar icke kan öfverstiga 1 R:dr för hvarje tryckt ark. Detta gör tillsammans i5 R:dr, hvartill ytterligare kommer kostnaden dels för correctursläsning, hvilken entreprenören sjelf bör uppgifva, och dels för inbindning och häftning med flera omständigheter, hvilka alla böra specificeras och särskildt beräknas. På detta sätt är jag öfvertygad, att kostnaden icke skall uppgå till det af Utsk. föreslagna beloppet, 3a R:dr 24 sk. p:r ark, som grundar sig ensamt på en jemnförelse med tryckningskostnaden vid sista Riksdag, hvarvid Utsk. icke allenast, på sätt reservanterne anmärkt, följt en oriktig beräkningsgrund efter Riksdagens längd och deraf beroende arfvoden, utan afven förbisett, att till äfventyrs de med boktryckarna då uppgjorda contract från början varit nog höga. Det är i följd häraf icke min mening att bestrida sjelfva den föreslagna entreprenaden eller dess öfvertagande af den person, sorn är i fråga; ty jag är öfvertygad, att arbetet genom honom skall både med omsorg och skyndsamhet fullgöras, utan det är de af Utsk. uppställda beräkningsgrunder, som jag icke anser antagliga och i hvilkas ställe jag hellre skulle föreslå, att man, efter speciel beräk - Deu 24 Februari i. ring af kostnaden för tryckning, papper, inbindning och renskrifning m. m., slutligen bestämmer en rund summa såsom ersättning för Hr Vougts besvär. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss af Utsk:s förslag. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.:
Landtm, upplyst att äfven den i afseende på denna artikel af Utsk. till R. o. Ad. samt PresteSt. framställda inbjudning blifvit af sistnämnde Stånd antagen, fann R. o. Ad. för godt att, med frånträdande af sitt förut fattade beslut godkänna det af Utsk. i afseende på chlorsyradt kali gjorda och af Borgareoch BondeStm gillade förslag, samt ansågs den föreslagna voter:s-propos:n N:o 114 till följd häraf hafva förfallit. 52:o Cliina-bark. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit att PresteSt. antagit Utsk:s i afseende på denna artikel gjorda inbjudning, yttrade Hr Rosenblad: Då detta är ett af de vigtigaste ämnen för sjukvården, och då Statens tullinkomst deraf är så obetydlig att den årligen endast uppgår till omkring 50 r:dr, anser jag R. o. Ad. böra vidblifva sitt förra väl grundade beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag vet icke hvad en votering i förstärkt Utskott kan komma att kosta. Men derest hon icke understiger den summa Hr Rosenblad omnämnde, skulle jag vilja hemställa om R. o. Ad. kunde lika gerna instämma i de öfriga Ståndens beslut som vidblifva sitt eget. Detta synes mig visserligen vara rigtigt i sak, men nu torde frågan vara derom, huruvida det vid voteringen kan göra sig gällande. Kan Hr Rosenblad i det hänseendet göra någon sannolik beräkning, så vill jag rätta mig derefter. Hr Printzensköld: Föga anledn. lärer finnas till den förmodan, att de öfriga Stånden skola helt och hållet borttaga tullen på ifrågavar. artikel, utan man kan med temlig visshet förutse alt deras mening att någon tull bör stadgas skall inom förstärkt Utskott göras gällande. Jag anser derföre R. o. Ad. böra frånträda sin mening och antaga den gjorda inbjudningen. Hr von Hohenhausen: Afven jag instämmer uti hvad de siste värde lalarne yrkat. Fastän Hr
Redan den franska revolutionen införde ett sådant, huru stor dess förkärlek än var för de antika republikernas samhällsformer, och oaktadt dess högt vördade lärofader Rousseau på det bestämdaste förordat det rena folkväldet och i afsikt att möjliggöra det tillstyrkt statens upplösning i små med hvarandra förbundna samhällen. Och nu ingår i hvarje någorlunda frisinnad konstitution en representationsförfattning såsom det viktigaste villkoret för nationens politiska och borgerliga frihet .. Ännu för halftannat århundrade sedan stodo ståndsoch klassrepresentation i godtREAKTION MOT REPRESENTATIONSSYSTEMET. anseende; men numera befinnas de lämpliga endast för öfvergångsstadter i folkens historia. Arbetet för införande af allmänna val med få eller inga kvalifikationer är ganska allmänt i de kulturstater, där detta önskningsmål ej är uppnådt, och det har krönts med framgång äfven i länder, där en sådan författning ej kunnat stödja sig på någon historisk utveckling, såsom t. ex. i de halft barbariska, från det turkiska oket för ej längesedan frigjorda Balkanstaterna. Så finnas länder, där grundvalen för representationsförfattningen är så bred, som man från liberal ståndpunkt rimligtvis kunnat önska, på samma gång som representationen är allrådande i lagstiftnings? och beskattningsfrågor, och den exekutiva makten befinner sig i ett tryckande beroende af densamma. Men där har just för frihetens och den allmänna välfärdens räkning uttalats betänkligheter mot dess vidsträckta maktbefogenhet och börjats stark agitation för dess begränsning. Man har betonat faran af en valkorruption sådan som den, hvilken sedan lång tid tillbaka visat sig till och med där valrätten varit så trångt begränsad som i England fore de bägge stora reformerna af densamma i detta århundrade, och som naturligtvis skulle komma att göra sig mera gällande,j. ju större antal som fattige, okunnige och för medborgarepliktens betydelse främmande män få tillträde till, valurnorna. Därjämte ha framhållits talrika exempel på folkrepresentanternas egen korruption, sådana som äfven vår svenska Frihetstids historia företer i mängd, vare sig nu, att ' främmande makter köpa deras röster, eller att de låta besticka sig af egna landsmän, som vilja främja partisyftemål eller egna intress.en.
C edro, »5. Citron, 15. Enebärs, 5o. U Eneträds, 5o. l. Hamp, — Credit-upplag 5oo Kannor. 5. Lavendel, 25. f. Lin och Rof, 20. r. Lukt-Olja i flaskor, V. 25. i. Medicinska, ej specificerade, V. IO. I. Muskott-nöt, Napta eller Persisk Stenolja, lo. (Petroleum Persicum) 10, Neglik, 10. Neroli, IO. Nöt, lo. Olive, i5. Peppar, 10. — 36 — Olja. — Ricini, i5. — Rosmarin, 10. — Sassafras, 10. — Spansk kummi]. (Oleum 0- xiganti), Io. — Spermaceti, i5. — Spik, 20. i. — Sten, (Petroleum) i5. - Tegel, 25. — Terpentin eller Spiritus, j5. i. — Timjams, 10. •— Victriol, se Litt, V. — Alla andra slags Oljor och Essencer, L. V. 25. I. Oljc-kakor, 25. i. Oljestenar, se Sten. Ollon, Ek, se Knappcrgall. Ornamentcr och Prydnader, Archi* techtoniska, 25. I. Ost, alla slag, L. V. 5o. • r. Ostron, friska, V. 5o. i. — saltade och insyltade, Y. 5o. i. Oxtungor, saltade, L. V. 00. i. Oxtungor, torra eller rökta, L. V. 5cr. i. P. Pailctlcr, oäkta, L. V. 25, I. Papp, alla slags, L. V. 2?. i. Papper. — Blått och brunt, L. V. 5o, i. — Sy — Papper, —■ Cardus, L, V. 5o. 1.
Såsom nu förhållandena äro, oell då med de kyrkliga rättigheterna äro förenade borgerliga, kan Kyrkan icke tillerkännas denna henne annars princip-enligt tillkommande rättighet; ty då skulle, liksom under katholska tiden, Kyrkan komma att blifva domare äfven i verldsliga saker. En talare här har påstått, att allmänna opinionen är emot det Kongl. Förslaget Med anledn. deraf tager jag mig friheten fråga den värde talaren, hvarest han påträffat den allmänna opinionen? Har han hittat den i en konventikel? Man hör så ofta åberopas allmänna opinionen både för och emot samma sak, så att jag åtminstone icke vill derpå fästa för stort afs:de, utan vid hvarje särskildt tillfälle pröfva den speciela sakens beskaffenhet, utan hänsyn till hvad som förebäres vara allmänna opinionen. Det är icke länge sedan, då en vigtig reform var i fråga, som man mot densamma äfvenledes satte berörde opinion. Men nu, sedan reformen gått för sig, har den visat sig medföra högst välsignelserika resultater, och ingen, äfven de som då ifrigast trädde upp emot det lagförslaget, vågar nu föreslå en återgång till det. gamla. Den reform, jag här åsyftar, var i bränvins-lagstiftningen. Afven den påstods strida emot samma allmänna opinion, som nu åberopas. Samme värde talare har äfven yrkat, att man skulle gå sakta tillväga med reformen, »steg för steg.» Jag vill derföre fästa hans upmärksamhet derå, att nu icke varit fråga om någon omstörtning af det bestående, om någon revolution. Frågan har hufvudsakligen rört tvenne ämnen, landsförvisnings-st.raffets borttagande och större konventikel-frihet. Hvad det förra beträffar, har tydligen blifvit ådagalagdt af flere talare, icke blott straffets olämplighet, utan äfven omöjligheten att verkställa detsamma. Förslaget om större konventikel-frihet har endast af få blifvit bestridt, och torde icke kunna af den värde talaren bestridas, enär jag förmodar, det han sjelf känt sig besvärad af nuv:de lagbud i det afsidet.
Det borde nemligen ej förbises, att det förslagsvis beräknade värdet af sådane hemmansräntor, som hittills utgått efter markegång, efter de af kommitterade rätteligen iakttagne afdrag uppginge till det nog betydliga beloppet af omkring i,5oo,ooo r:dr. Nu vore ovedersägligt, att, om priserne å sådane i dessa räntor inbegripne persedlar, som äro för staten behöflige, eller hvilkas värde måste af statsverket till andra efter gällande priser godtgöras, framdeles stiga; men de skatlskyldige egde utgöra sine persedelskatter efter ett bestämdt oföränderligt värde, utan afseende derpå, att persedlarnes verkliga värde i en framtid eller åtminstone under vissa perioder kunde ökas i förhållande till penningens, samt en sådan ökning således icke hädanefter i någon mån komme sLaten tillgodo för ersättande af den derutaf föranledde högre utgift, derigenom alltså skulle uppkomma en brist i inkomster, som på annat sätt måste fyllas. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, ansåg sig Departementschefen för närvarande icke kunna i underdånighet tillstyrka ifrågavarande förslags antagande. Hvad åter anginge det för öfrigt i afseende på hemmansräntornes förenkling af kommitterades pluralitet gjorda alternativa förslag, enligt hvilket de räntor, som hittills varit utsatta i persedlar och tjenstbarheter, skulle förvandlas till allenast arne slag af persedlar, nemligen spanmål och smör; så hade väl deremot blifvit af kommitteens ofvanbemälde ledamot erinradt, att ett alla slags persedlar och räntor omfattande förvaudlingssätt skulle medföra en vida betydligare och kännbarare rubbning i förut varande beskattningsförbållanden, än ett blott till en ringa del af hvarje egendoms grundränta utsträckt persedelulbyte; att nästan inga räntepersedlar hade ett Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66.
Finna nu Herrar Fullmägtige det nödigt och nyttigt, att förwandla, wid eu passande Waxelcours, Utrikes län till Znländffa genom erbjudna Inrikes Banco län eller genom nv förskrifning till Swensta Handlande, som approprierat sig Contoints Obligationer till Ulland, ningen, om full valuta in Banco, sä ligger sä mycket mindre nägot hinder i wägen till en sä nyttig operations widtagande, som en sädan omsättning efter en sig företeende möjlighet wid 1800 ars Riksdag anbefaldes och som jag intygar, uti den till Herrar Fullmägtige ännu icke extraderade Hemliga Jnstructivnen ytterligare tillstyrkes. Hwad som flttteligen den anhällan beträffar, att, till befordran af rikligare LäntillgAngar^RiksgaldseContoirels . Obli - Den 3 Aptit. 13g Obligationer, likasom andre goda Actier, ffullefä tjena till Län-hypotheqvL i Nlks s Diskonten, sä torbo det wara betänkligt, att sä nicdclft med flere millioner öka en utelöpande Discont - summa om kanske 5 till 6 millioner Nd» Antingen skulle pä det sattet Transport - sedelstocken förökas, hwilket man just welett förekomma, eller komMö an, dre beskedlige Läntagare, som blott hafwa en eller annan wcderhäftig löftesman att prestera, att frustreras af ett nödigt biträde. Icke eller tror jag, att Riksens Höglofl» Ständer wilja eller kunna wid detta ärende nyttja ett Magtspräk, som Discont-Werket ages af Banquen, samt af diverse private personer.
"Du har välgjorda remtyg på din häst", fortfor hertigen åter till Simon. "Det är väl gjordt på egen gård, tänker jag? Se det är just konsten det för bonden, att ta allt i egen knut. Hvar penning som man spar, den har man. Hästar lär du väl ha i spiltan som syrsor i spiseln, jag ser nog hurudana lejon de här äro?" "Åh käre herre, icke har det varit tider nu för bonden att hålla hvarken hästar eller andra kräk i öfverflöd, och nog har man fått slita om man någon skeppa råg velat ha i boden, och de flesta ha fått tugga på rena barken, så långt de kunnat." "Ja se, det skall dock bli annat regemente nu. Icke behöfver bonden rädas, att herrarna ska skinna honom som den köttmånglaren Fleming och hans anhang och hans knektar och ryttare gjorde. Nog skall det snart bli pinn före. Det skall bli en annan dans för hoppatossa, och jag skall väl med Guds hjelp så räkna med dem, att jag skall räkna dem i galgen. Farväl nu Simon, tack för skjutsen, der kommer min egen släda." Hertigen hoppade af, kastade sig i sin egen släda och var långt borta innan Simon hann sansa sig af förvåning öfver den förnäme gäst han, utan att veta det, haft på sina medar. Att hos Carl icke misstankar väcktes, af den föregifne blinde och hans dotter, var besynnerligt nog. Hade han blott kommit att höra någonderas röst, eller eljest fäst sig vid dem, så skulle säkert hans skarpa blick hafva upptäckt förklädnaden, ehuru han ej på många år sett herr Erik och Sigrid endast en gång. Undsluppen den hotande faran, sände herr Erik en tacksam suck till Gud, som beskyddat honom. Snart kom den vägskillnad der Simon skulle taga af opp till sitt hemman, och herr Erik och hans dotter afstego nu, för att till fots fortsätta färden. Så snart Simon ej mera kunde se dem, stadnade Sigrid och omfamnade sin far, under det hon stilla gråtande lutade sitt hufvud mot hans bröst. Hon hade så länge lidit den förfärligaste ångest och måste nu ge sin känsla luft. "Barn, barn, gråt icke nu.
Det fins ingen enda författare af betydenhet, som varit olycklig hela sitt lif, om än olyckan synes hafva varit öfvervägande. Taflan måste ha sina dagrar; de komma också det hela att framstå mycket bättre, just när de komma så der glimtvis – det blir större intensitet. Hvem skulle vilja vara dum nog att vilja byta bort ett sådant der plötsligt frambrytande solsken, som med ens ger färg och lif åt allt, emot en jemn och halfdaskig gråvädersbelysning! Tycker man det, då är man en kälkborgarsjäl och kan ju alltid trösta sig med, att det är det lugnaste. Men tack ändå för dina raska ord. Ah, du kan inte tro hur godt det käns med bara en smula friskhet! Det är alldeles som ett riktigt djupt andetag och det kan man behöfva härnere i småstadsluften, ty det är fasligt hvad den käns tung ibland. När jag hunnit skrifva ihop kassa åt mig, skall jag också ut och lufta på mig. Till dess heter det: hugg i och arbeta. Jag har nästan inte en tanke för annat än att »gno». Säg mig nu hyggligt hvad du tänker om mina »pengar». Om jag skall slänga allt i skrinet eller ändra, eller hur – ändra tror jag för resten icke att jag kan, i hufvudsak – eller rättare, jag vill inte, ty jag har sökt att vara sann. — Det ligger två kapitel mellan det, du nu får och det, du läste sist. Det ena beskrifver (d. v. s. när det blir skrifvet) afskedet mellan doktorns och patronens. Det andra spelar i Stockholm, och man gör ett besök på nationalmuseum i sällskap med Selma och en halfgammal lektor, som är en ren bifigur. Hon återser originalet till taflan i Axel Möllers hem (Necken och Ägirs döttrar af Blomér). Gå du dit och se den, så får du se »svala, drömmande vågor» som du en gång pikade mig om. Skådeplatsen för slutkapitlet är ett rum på Grand hotel; det beskrifves i förra kapitlet, der patronen sitter och har ondt i en fot. — Just i qväll har jag fått ditt bref. Åh hvad jag var rädd, att der inte skulle vara något alls!
Hon pysslade om lilla Anni från morgon till qväll och var som modrens högra hand. Derför kunde hon inte heller föras till lasarettet, ty hon behöfdes hemma. Modren skulle ej kunnat lemna barnen ett ögonblick, om hon ej funnits. Kaffepannan kokade redan. Mari lade Anni i vaggan och bad Hellu vyssa henne. Barnet hade somnat. Man försökte vara stilla, för att det ej skulle vakna. Under tiden kaffet klarnade, sökte modren fram sockret; det fans så mycket qvar, att hvar och en fick en liten bit. Hon högg sönder sockret på hufvudgärden, för att Anni ej skulle väckas af huggandet. Åt sig sjelf tog hon den minsta biten och gaf den största åt sin man. Derpå slog hon kaffet i kopparne, och de drucko alla tre. Det var åtminstone varmt och kändes välgörande. Hellus små, bruna ögon glänste till och med i sitt mörker af tillfredsställelse, der hon drack sin kopp nedhukad på golfvet och med venstra handen höll vaggan i rörelse. Hon bet blott helt litet i gången af sockret, och det hann väl till, fastän det genast smälte i munnen. Mannen drog på sig rocken, tog mössan från spiken och gick. Hustrun såg efter honom, såg huru byxorna voro sönder bak, och suckade. Hvarifrån skulle hon igen få lapp till dem, och hvarifrån tråd? På synålen hade också udden gått af, men kanske Tiina Katri skulle låna henne en. Tiina Katri hade det bättre än mången annan. Hon hade bara ett barn, och en man, som hade en ovanlig förmåga att förtjena. Nog tänkte också Holpainen på sin skara och han drack inte bränvin, när han fick någon penni. Men han var långsam af naturen och kom vanligtvis för sent, när någon arbetsförtjenst stod till buds. Andra hunno ständigt före honom, isynnerhet nu, då alla menniskor hade svårt att få arbete. Hustrun var mången gång djupt bekymrad deröfver, men hon hade ändå inte hjerta att säga stort något åt sin man, då den stackarn nog äfven eljes grämde sig deröfver. Och hvad kunde han hjelpa det, då han försökte göra sitt bästa och ändå inte lyckades. Petu och Ville vaknade.
Alla förenämnde handlingar höra ingifvas i original, med undantag af ålkomsthandlingar, brandförsäkringsbref och K. resolutioner, hvaraf afskrifter, till likheten med originalen, bestyrkta af domare, behörig tjensteman vid publikt verk eller notarius publicus, må emottagas; dock med skyldighet för lånsökanden att, derest direktm sä äskar, samma handlingar jemväl i lmfvudskrift aflemna; och böra alla dessa, jemte betyg och utdrag af prot. m. m. som af embetsverk, domstol eller tjensteman utfärdas, bekräftas med både rättens och domarens eller tjenstemannens sigill, om sä öfligt är; äfvensom under enskilda personers namn utsättas innehafvunde tjenst, litel, hemvist och sigill. § 7. Den som åslundar lån utur Riddarhusets kassor, skall ingifva skriftlig ansökning derom, hvarvid bifogas de säkerhelshandlingar, som enligt detta reglemente äro erforderlige, och hvilka äfven böra i ansökningen vara uppräknade. § 8. Sedan lånehandlingarne blifvit i särskildt föreskrifven ordning af kamereraren och fiskalen granskade, anmäles ärendet hos direktm, och om lånehandlingarne befinnas fullständige och den erbjudna panten fullgod, samt direklm bifaller lånet, utassigneras antingen hela summan, eller delar deraf, i den mån penningar i kassorna äro att tillgå, för att låntagaren eller dess lagligen antagne ombud tillställas. Räntan beräknas från den dag, då lånemedlen blifvit af direktm anordnade. Kan beviljadt lån icke genast utassigneras, och vill låntagaren ej afvakta liden då sådant ske kan, är det honom obetaget att sina lånehandlingar återtaga. § 9- Hvarje lånsökande erhålle lån i den ordning han sig anmält och fått sine handlingar pröfvade och godkände. Skul - 1 Den 17 Maj. 49 Skulle på en gång 2 eller liera sig anmäla, erliålle den förelräde, sorn högsta lagliga ränla erbjuder. Erbjuda de lika ränta, hlifve dä den först luilpen, sora bästa panten lemnar. § 10.
Om jag antager att hvarje kadett pr medium behöfver 3 år för att genomgå sin kurs, så torde finnas, att, med tillägg af diverse extra utgifter för honom, vistelsen vid Carlberg får betalas af föräldrar, eller målsmän, med omkring 2,000 rdr, hvaraf följer, att hela utgiften för hvarje utgående officer upgår till omkring 4,257 rdr, en kostnad, som ej kan kallas obetydlig. Skulle jag här trötta R. o. Ad. med en vidlyftigare kalkyl ronde hela den summa, som Krigsskolan på Carlberg har, dels till följe af statsmedel, enskildta pensionsafgifter, hyresfria vidlyftiga lägenheter, med flera andra ej obetydliga för - Den 3 December e. m. 215 månei in natura, att använda, så skulle jag lätt kunna visa, att denna inrättning ej kan kallas billig i kostnad, och att större och förmånligare resultater borde genom dylika rika tillgångar kunna vinnas. Det är visst sannt, att den enskildtes afgift ej är särdeles stor; men om man dertill lägger omkring 400 rdr från Statens sida, så kostar hvarje kadett (derutaf likvisst många aldrig blifva officerare) omkring 1,000 rdr årligen. Detta torde vara uog för att bevisa, äfven från denna sida betraktadt, att Krigsskolan vid Carlberg tarfvar en reorganisation, och är det egentligen i denna väg, och ej för en uplösning af detta alltid behöfliga läroverk, som jag tagit mig friheten yttra några ord vid remissen af Hr Montgomerys motion. Att detta mitt anförande må, såsom ett amendement till det förslag, som af Hr Montgomery blifvit framställdt, till Ekon.Utsk:t få medfölja, anhåller jag, under den upriktiga önskan, att de sanningar, hvilka jag, understödd af en inom landet ganska stor opinion, här uttalat, ej måtte ånyo blifva helt och hållet förbisedda. Hr Montgomery: Det är ej första gången jag varit nöd sakad att upträda för att försvara mitt förslag i afs:de på Carlberg.
Sedan undertecknad, uppå förfrågan af Hr Cederschiöld, Gustaf, meddelat nplysning derom, att PresteStd afslagit, men Borgareoch BondeStm bifallit förev:de Utlåt., yttrade Hr Ced ersch i öl d: Efter erhållen uplystiing att tvenne Stånd antagit Utsk.-ts förslag, får jag på de skäl, som af mig anfördes förra gången frågan här förevar, yrka bifall till LagUtskds förevarande framställning. Hr von Ehrenheim, Per Jakob: Då detta ärende förra gången förevar hos R. o. Ad., uttalade jag den åsigt, att giftoman - Den 6 Juni f. m. 119 nariitten borde uphöra; men ansåg likväl, att denna rätt borde bibehållas för föräidrarne. Denna åsigt har jag sedermera icke funnit skäl att frångå. Förhållandet emellan föräldrar och barn är nemligen till silt väsende så fullkomligt olika alla andra förhållanden, att jag icke kan finna någon inkonseqvens deruti, att man vill bibehålla den rätt för föräidrarne, som obestridligen grundar sig på ett verkligt pietets-lörhållande. Det gifves nemligen nedlagd i barnens hjerta en vördnad för föräidrarne, hvilken icke blir i samma grad gällande för de fall, då man vill påtvinga qvinnan en rådgifvare, eller andra slägtingars samtycke. Jag skulle således gerna understöd!, ett förslag, som åsyftat giftommmarättens afskaffaride, så vida man allenast bibehållit denna rätt för föräidrarne; men då detta Betänk, icke kan återremitteras och för öfrigt ett skiljaktigt beslut i frågan endast skulle föranleda dertill, att densamma kom till Förstärkt Utsk., så måste jag anhålla om propos. å afslag. Hr Olivecrona, Knut: I likhet med Hr von Ehrenheim får äfven jag anhålla om afslag å LagUtsk:ts nu föredragna Betänk. Denna anhållan föranledes af 2:ne skäl. Förse och främst yrkar jag detta på den grund, att Utsk:ts majoritet, enligt min tanke, icke byggt sitt förslag på någon bestämd princip.