Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
12-lödigt silfver vict. vigt. Angelägenheten af att hvarje Land med ordnadt mynt, äfven eger en bestämd enhet för myntförhållanden och penningeräkningen, anser Utskottet lätteligen böra inses af hvar och en, då onekligen myntets begärlighet i rörelsen samt en större eller mindre beqvämlighet och lättnad vid beräkningar, bero af huru enheten och under-afdelningarne af det metalliska myntet fastställas. Att Silfverspecie-Riksdnlern efter 1664 ^rs myntordhing är, såsom enhet, alldeles för stor, i förhållande till de fleste andra Länders mynt, liar redan länge varit erkänd t, och bibehållandet af denna enhet kan Utskottet destomindre tillstyrka, sorn sådant möjligen skulle kunna gifva anledning till den farhåga för förhöjd beräkning af skatter och räntor, hvilken redan, enligt hvad Utskottet af en Ledamots inom Hedervärda Bonde - Entico-U:skott;ts Uti. Ståndet yttrande erfarit, skall vara rådande hos den enfaldigare delen af allmänheten, hvilken farhåga deremot, efter Utskottets öfvertygelse, säkrast skulle undanrödjas derigenom, att Landets mynt-enhet bestämdes efter det beräkningssätt, som af allmänheten vanligast begagnas vid liqvider man och man emellan. Ehuru Utskottet ej vill bestrida, att Bancoräkningen småningom blifvit allt mera antagen, är det likväl Utskottets på erfarenhet grundade öfvertygelse, att detta räknesätt icke ibland största delen af allmänheten är brukligt. Af denna anledning och då, med undantag af en enda penning, alla öfriga nu präglade myntsorter utgöra bråk af Banco-Riksdalern såsom enhet, så att denna mynt-enhet icke komme att svara emot hvarken inultipler eller afdelningar af Landets präglade silfvermynt, har Utskottet trott Banco-R:drn icke eller böra till enhet antagas.
Om sedermera och i den mån, Postverket af denna trafik droge vinst, de skjuts-skyldige hemmanens bidrag efter vissa perioder nedsattes, skulle måhända både den nuvarande skjutsens tryckande hörda å jordbruket och det usla skick, hvaruti våra befordrings-anstalter för resande befinna sig, snart nog vara åtminstone till någon del afhjelpte och ett system på väg att afskaflas, som nn med rätta lika mycket öfverklagas af den skjutsande, som af den som reser. Och att Post-verkets öfverskott, hvilka redan, enligt hvad kändt är, äro ansenliga, skulle blifva i en framtid tillräckliga att till en obetydlighet, mot hvad nu är förhållandet, nedsätta, om icke att helt och hållet borttaga de skjutsskyldiga hemmanens pénninge-bidrag, torde utan fara kunna antagas, dels vid betraktande af den i allmänhet ökade trafiken, dels äfven dei’af, att i den mån, posten kommer att å jernvägar fortskaffas, de nuvarande omkostnaderne för dess befordring kommer att i högst betydlig mån förminskas och tillgångar sålunda uppstå till en framtida fullkomlig reglering af ett gemensamt postoch skjuts-väsende. Jag nödgas härvid ytterligare reservera mig mot en ofullständighet i Utskottets Betänkande derutinnan, att ett af afdelningen förordadt. förslag om rättighets erkännande åt Post-verket, att mot en öfver hela riket lika lega af 1 R:dr Riksmynt per mil lå begagna skjuts — ett förslag, enligt min förmening, egande det närmaste sammanhang med skjutsfrågans lösning och Utskottets åtgöranden till densamma — blifvit, lösryckt från det hela, till annat Utskotts behandling öfverlemnadt. Genom erkännande af en sådan rättighet åt Post-verket, hade nemligen en början till införande af allmänna fordon redan med snaraste varit verkställbar. 24 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO.
Men då icke destomindre en sådan lagtolkning vunnit praktisk tillämpning uti åtskilliga af Högstsalig H. M. Konung Carl XIV Johan slutna fastighetsköp; och således de lagstadganden, som finnas, visat sig vara otillräckliga alt hindra dylika köp; lärer annan utväg till förebyggande af deras framtida möjlighet icke gifvas, än stiftande af ny lag deremot. De stadganden, som linnas, äro dessutom icke lämpliga till ett fall af den art, hvarifrån tankan för närvarande närmast blifvit ledd på ämnet, eller fastighetsköp af Thron följare. Ostridigt är grunden till en lagstiftning om dessa densamma, sorn gäller för frågan örn dylika afhandlingar af Konungen. Det är nemligen likgiltigt, om afhandlingarne ske före eller efter den tid, då köparen uppstigit på thronen; ty från denna stund inträda olägenheterne af ägandet ej mindre, om äganderätten blifvit förut, än om den blifver efteråt förvärfvad. Och hvad som här gäller om närmaste Thronarfvingen, saknar ej heller tillämpning på de i ordningen efter honom a rf berättiga de Prinsar: hans söner, bröder m. II. lörbudet bör utsträckas till alla personer, som äga möjlig arfsrätt till thronen, och det bör innefatta, alt lika litet någon af dem, som den regerande Konungen sjelf, må hädanefter genom köp eller annorlunda förvärfva jord eller fast egendom i Sverige eller derunder lydande länder; att hvarje köp eller annat sätt att förvärfva, hvarigenom fastighet skulle komma i någon till thronen arfberättigad persons hand, är ogildt, och att om fastighet till sådan person faller i arf, denna fastighet bör inom föreskrifven kort tid (natt och år) föryltras utan bördseller lösningsrätt för säljarens anhöriga. -r-rrrAf — 57 — Af Landtbrukaren J. R. Lundstén har hos mig blifvit anmält, att Skeppsklareraren i Stockholm O. Hellsten den 3 Okt. 1818 till kongl. Cominercecollegium ingått med skriftlig anhållan om fribref för skonerten Bucephalus, hvars ägare Lundstén då varit, lill stöd för hvilken anhållan blifvit bifogad en förbindelse af Grosshandlaren i Stockholm A. A.
Beträffande åter Herr Grefve Anckarsvärds förut omförmälda yrkande, att tillämpningen af Kongl. Majits förnyade nådiga Taxa den 12 Maj 1857 mätte inställas, och Kongl. Taxan af den 18 Oktober 1834 ånyo blifva gällande, intill dess någon ny lämpligare författning i berörda hänseende hunne utkomma; så lärer väl ej kunna anses ändamålsenligt att, på sätt sålunda blifvit föreslaget, upphäfva en gällande lag och provisionelt införa en annan. Utskottet hemställer alltså att ifrågavarande förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Vidkommande slutligen Herr von Köchs förslag att, för kontrollerandet af Landtmätarnes arfvodesräkningar, måtte anvisas ett förslagsanslag af 48,000 R:dr ärligen, så enär, Utkottet hemställt om underdånig framställning till Kongl. Majit rörande detta ämne, finner Utskottet sig föranlåtet att jemväl till detta förslag afstyrka bifall. Stockholm den 24 April 1863. Reservationer: Af Riksdagsfullmägtigen Sven Bosenberg från Christianstads län: ”Emot det af Utskottet framställda förslag att, derest alla delegare i skifteslaget icke kunna förena sig om samma skiftesman, Konungens Befallningshafvande skulle ega att förrättningsman förordna, får jag reservera mig på den grund, att, dä man velat komma ifrån den orättvisa att blott en enda delegare kunnat mot alla de öfrigas vilja fä den förrättningsman han önskat, man, efter mitt förmenande, fallit in i en motsatt orättvisa, att nemligen en enda delegare kan hindra antagandet af den förrättningsman alla de öfriga önska. För undvikande af båda dessa ytterligheter har jag förfäktat den åsigt att till skiftesman borde förordnas den, som de flesta delegarne inom skifteslaget, utan afseende på deras hemmantals storlek, önska och att, först då det visat sig att en sådan pluralitet icke kan erhållas, Konungens Befallningshafvande må ega att efter omständigheterna förfara. Bih. Ull R. St.
Denna föreslagna skif jagtighet i aflöningen för enahanda befattningar, har dock framkallat flerfalldiga anmärkningar hos de 3:ne Riks-Stånd, som återre - 4 Stats-Utsia/teis Utlåtande, JY:o 2 5 o. roitterat ofvanberörde memorial, dervid är vordet yrkadt, dels alt arfvodena för dessa Stånds Secreterare och Notarier måtte höjas till det för deras vederlikar inom Bonde-Ståndet tillstyrkta Belopp, dels ock att detta belopp måtte nedsättas till likhet med hvad, som för nyssnämnde Secreterare och Notarier blifvit föreslaget. Enär uti, i afseende på Secreterareoch Natarie-arfvodena, fråga således blifvit väckt om afvikelse från devid sistförflutne Riksdag för Ståndens Canzii-betjening faststäldta aflönings-belopp, kan ULskottet icke underlåta att förklara, det Utskottet belt och hållet instämmer i den yttrade åsigten, alt några tillfredsställande skäl för ett fortsatt bibehållande af den anmärkta olikheten emellan berörde arfvoden för närvarande icke förefinnas. Genom den bildning samt den vana och erfarenhet viii allmänna ärenders behandling, som jemväl BondeStåndet förvärfvat och vid mångfalldiga tillfällen ådagalagt, har den stora vigt och inflytelse, som under framfarna Riksmöten onekligen var förenad med Secreterare-befattningen hos detta Riks-Stånd, numera upphört att kunna uti ifrågavarande hänseende åberopas. Vid innevarande Riksdag har äfvenledes den, en högre aflöning för Bonde-Ståndets Secreterare förut föranledande, omständighet, att han, i och för detta uppdrag, var kallad till Riksdagen från. en aflägsen landsort, der han hade sin egentliga tjenst och bostad, upphört att vara gällande. Be serskildta åligganden, som, enligt Riksdags-Ordningens »4 tillhöra meranärnnde Stands-Secreterare, torde också, vid jämförelsen med öfriga Stånds-Secreterares göromål, finnas fullt motsvarade af den för de senare vida mer än för den förre besvärliga och mödosamma PotocollsföringeD.
Fader, inföll sonen tätt invid, mörker hvilar öfver näjden. Ingen människa vistas där ute i den bistra vinternatten. Såå, låt mig bara se. Han sökte resa på sig. Fåfängt. Krafterna stodo honom ej längre bi. Den nyss så glansfulla blicken antog i en hast slöhetens prägel, de sakta frammumlade orden blefvo alt mera svårförstådda. Nådig herre de äro ju oskyldiga deras blod skall förkunna för världen, att ni handlöst förgripit er på arma, hjälplösa Det blef snart alldeles tyst där inne, en tystnad, som dock inom kort stördes af ett galt skrik från den vrå, där mor Esra och hennes några veckor gamla dotter Katri befunno sig. Glöden falnade alt mera af. Man upptäkte nu mera blott någon enstaka glimt, som likt ett gnistrande öga log fram genom nattdunklet. Barnet fortfor trots moderns hyssningar att gråta och snart sällade sig härtill några entoniga, högljudda snarkningar från den på annat håll inslumrade Penttu. Så förflöt en lång stund, då ett knappast hörbart: "moder!" bröt fram genom mörkret. Jag är här; hvad vill du, min son? Äro dörrarne riktigt låsta? Jag är så rädd, att något ondt väntar oss. Ja. Sof du lugnt bara. Natten är de värnlösas bästa vän. Ja, men vet du, jag tykte just nu att en af hr Kurcks fogdar trädde hit in och befalde far att stiga upp och laga sig ut på sjön för att skaffa fisk till begrafningen, och då han ej orkade stiga ur sängen, sjuk som han var, tillsade fogden sina följeslagare att släpa ut honom och gifva honom några rapp med piskan. Och det gjorde de också. Men där ute föll han som en sten till marken. Så kommo de in och togo mig i stället och då de sågo mig skälfva af rädsla hotade de mig med samma straff, om jag ej genast satte af ned till sjön och fullföljde befallningen . Är du bara riktigt säker på, att intet ondt skall hända oss? Du har drömt, barn. Alt är som förr dödstyst där ute. Månen ler öfver de frusna drifvorna och skogens furor stå fulla af rimfrost. Så. Då måtte jag väl blott hafva drömt.
Ar arbetet så beskaffadt — —- — handtverk idka, Beträffande motionären* framställning om tiden för erläggande af den i 28 § föreskrifne afgift till handtverks-föreningens kassa, kommer Utskottet att vid nämnde § derom meddela yttrande. § 24. Under förutsättning af bifall till de i 23 § äskade förändringar, har motionären hemställt, att 24 § måtte erhålla följande lydelse: Bih. till B. St. Morn. 1. »Den, som vill. jemlikt gg 3, 4 eller 5, idka fabriks-rörelse »eller hålla verkstad för något annat än de i § 3 litt. b. omfönnälde handtverk, »utan mästerskaps förvärfvande, eller idka bageri-, bryggerieller slagteri-hand»t erin g, skall hos magistraten derom göra anmälan och dervid förete det eller »de beris, som för ådagaläggandet af behörighet, enligt hvad i § 3 litt. a. och »§ 4 mom. 2 stadgas, kunna vara erforderliga: meddele ock i öfrigt alla d# »upplysningar i ämnet, som magistraten finner nödigt sökanden affordra. Ofve: »ansökningen höre magistraten vederbörande fabrikseller handtverks-förening i/wars utlåtande skall till magistraten afgifvas och handlingarne återstäl■»las inom en månad; hvarefter med målet förfares pä sätt i näslföregåendi »g mom. 4 stadgas, angående handlverk.tt Mom. 2. »Vill någon å landet, utom stads ego-område, idka, fabriks-nä»ring, göre derom skriftlig anmälan hos Yår Befallningshafvande i länet, med »företeende af frejdebetyg jemte de öfriga bevis, som ådagalägga behörighet till ■onäringens utöfvande; och ege Yår Befallningshafvande, derest laga hinder mot »bifall till ansökningen icke förekommer, att tillstånds-bevis för anläggningen ut»färda.
Se här,“ hon framtog ur en låda af en valnötsbyrå med messingsbeslag och krokiga fötter en bröstnål, „gif henne denna, hon kan begagna den att ihopfästa sin kyrkhalsduk.“ Margaretha tackade med en bugning, men kunde ej yttra ett ord. Det var henne så fullt i hjertat, hon led af att bedraga sin mor, af att hon nu med berådt mod var henne olydig, då hon emottog brefvet, och nu skulle hon just med en gåfva belöna brefhemterskan. Hon kunde dock intet ögonblick tveka, om hon skulle taga emot brefvet. Hon återvände nu i sin kammare, der Elli på intet sätt lät förmå sig att taga emot nålen. „Nej, nej, min goda fröken, jag vet att sådana der grannlåter kunna ha värde, fast icke för mig.“ Jungfru Malin lemnade dörren öppen, när hon återgick till fru Catharinas rum. Margaretha måste derföre med största uppmärksamhet på sig sjelf fortsätta samtalet, och Elli tog snart afsked, belastad med kakor och allehanda godt åt barnen. Snart efter det hon gått, lyckades det Margaretha att smyga brefvet i sin kjolsäck. Hon hade ganska svårt att tygla sin otålighet att få läsa det, men måste göra våld på sig för att ej röja sin sinnesspänning. Någon förevändning att aflägsna sig, för att få läsa sitt bref, vågade hon ej heller söka. Det blef afton, och ännu ingen lägenhet. Äfven för Cecilia ville hon dölja brefvet. Hon ville ej belasta hennes samvete med medvetandet om sin olydnad. „Men ack, jag kan ej annorlunda än för mig sjelf handla som jag gör. Inför Gud är jag ju hans, oåtskiljeligt hans; han har dyrt förvärfvat mig; och jag, sedan han för att rädda mig utsatt sig för otaliga faror, jag skulle, då jag ej mer behöfver hans hjelp, nesligt förneka honom. Nej aldrig, om jag än det kunde, om än jag icke kände att det vore mig omöjligt! Min pligt mot honom är lika helig, som den emot min mor.“ Följande morgon, när Margarethas otålighet och spänning stigit till en nästan olidlig höjd, gick hon ut under förevändning af en spatserfärd.
Hus och Byggnader år 1836 varit af nödvändigheten påkallade och blifvit verkställda, och dels att kostnaderne förde vid Indelta Cavalleriet i Nåder anbefallda så kallade Corporals-skolorna år 1837 af ifrågavarande anslag jemväl beslriddes, men af hvilka — 80 — kostnader 3,549 R:dr 35 sk. 3 r:st. blifvit, i följd af Eders Kongl. Majit* Nådiga Bref den 6 April 1838 af nya Mötes-Passevolance-Medlen Exercice-Sqvadrons-Fonden ersatte och i samma Fonds Hufvud-Redogörelse för nämnde år debiterade. I afseende A 1829 års Mötes-Passevolance-Fond hafva Revisorerne anmärkt, dels att Räkenskaperne icke äro beledsagade af verificationer för utgifterne lill Passevolance-Commissariaterne, samt dels att 74,800 R:dr, som utgöra nästan bela behållna Capitalet af nämnde fond, ännu äro ullånle till Gamla Mötes-Passevolance-Fonden emot sex procents ränta; men huruvida sistnämnda Fond, som ej granskas af Rikets Ständers Revisorer, kan vara så beskalfad, att den innefattar säkerhet för summan, vore Revisorerne ej i tillfälle att känna, ehuru vid den anställda inventeringen, för Revisorerna blifvit uppvista flere skuldebref å tillsammans ifrågavarande belopp, hvilka skulle utgöra Hypothek för 1829 års Fonds fordran; men desse skuldsedlar voro ställde till Gamla Passevolance-Cassan eller Ordres samt sedermera icke endosserade.
Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till denna hemställan, får Utskottet derjemte tillstyrka, att Bevillnings-Utskotlet må få sig uppdraget att, till iagttagande i den på Riks-Ståndens pröfning 1111 beroende nya Författning rörande bränn vins-bränningens utöfning samt afgifterne derför, föreslå de genom detta beslut föranledda förändringar i föreskri (terne, angående Kongl. Stats-Conlorets hitintills uppdragna åligganden, i afseende på ifrågavarande a fe illers emottagande och controllerande m. rn. • 11' I sammanhang med Statsverkets extraordinarie inkomster, äro slutligen i Riks-Staten upptagna de så kallade Restantierna. De llesLe af d« under denna benämning ingående poster härflyta dock från de ordinarie iukomst-Litlarne. I anseende till det samband, hvad redovisning och controll beträffar, som restantierne följagtligen hafva med de Statsinkomster, livilka, enligt Utskottets åsigt, fortfarande skola lill Kongl. Slats-Conloret ingå, håller Utskottet före, att desamma jemväl hädanefter böra lill nämnde Embetsverk aflemnas, med undantag allenast af de å tn 1 l-salu-accissamt bran vins-medlen uppkommande restantier, hvilka synas böra, tillika med dessa medel, från och med nästa år, till Riksgälds-Contoret inlevereras; skolande, derest denna åsigt af Rikets Ständer godkännes, Uls-koltel, före Riks-Statens slutliga uppgörande, för Rikets Ständer uppgifva, ej mindre den andel af den deri beräknade restantie-summan, som, i följd häraf, kan komma att till Riksgälds-Contoret aflemnas, än ock det belopp af denna inkomst-titel, som Utskottet anser fortfarande komma att till Statsverket ingå.
Ridderffapet och Adeln fä hemställa, om icke Jnstruetionen mätte fä hwila til desi Riksdags-ordningen är afgjord; och som Riksdags-ordningen ännu är under trycket, och säledes ej kan af Ridderffapets och Adelns Ledamöter nu granffas och besinnas. VL6 Den 1Z Augustk. ffrille jag anhälla at densamma ej mätte blifrva företagen, förr än 8 dagar efter sedan den utkommit, hwarefter Instruktionen sedan ge. nast lunke komma under öfwerläggning. Herr Landt mar stal ken gjorde proposition til bifall pä denna hans Excellence Herr Grefwe kuutbs motion, hwilken med Ja beswarades. Herr Lan dtmarstalken hemstälde om icke de som i dag anmält sig för at tala öf. iver Jnstructionen nu skulle behaga wänta til desi den til pröfning förekomme. Swarades Ja. Herr käblman, Otto kreäric, samtyckte äfwen för sin del härtil, men tilläde härwid Len hemställan, at som Justitiä. Ombudsmans Änchetet more det enda af dem den nya Constitutionen tilffapat, som icke blifwit tilsatt, och detta Ämbete more inrättadt i afsigt at wär. da hwar mans säkerhet och Riksens Ständers frioch rättigheter, detsamma pä sädan grund mätte besättas sä fort Instruetions-frägan more hos Riksens Ständer afgjordt. Hans Epcellence Hr Grefwe kuut!, conformerade sig häruti med Herr LLKlman. HerrGrefwen och Landtmarffalken gjorde häruppä Proposition, hwilken med Ja beswarades. Herr Den 1Z Augustt. 897 Herr Hevlcenskölcl, krsäric upläste et Memorial sä lydande:
N:o 73, i ani. af vackt fråga om anställande af en Kassör vid LåneKonloret i Götheborg, yttrade sig Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke rätt fatta meningen med den förenkling, som i detta betänk, af Ulsk. förordas, en förenkling som skulle bestå i antagandet af flere tjenstemän än förut. Hvad reorganisaiionen af Mal mö och Götheborgs LåneKontor beträffar, befarar jag alt de likasom alla reorganisalioner blott medföra ökade utgifter, och sålunda borde man, i st. f. ordet reorganisation, hafva begagnat uttrycket tillökning af arfvoden för tjenstemännen vid Malmö och Götheborgs LåneKontor. Åtminstone hafva alla reorganisationsförslager, som jag sett på sednare lider gått ut på antingen lönelillökniugar eller förökande af tjenstemännens antal. Måhända torde dock BankoUtskis ledamöter kunna i delta afseende gifva mera tillfredsställande uplysningar än hvad sjelfva denna handliug som nu är under öfverläggning gifver vid handen. Ar det nödvändigt, så måste det naturligtvis ske; men då sakerna hittills gått i Götheborg utan anmärkn., så kan jag icke linna några fulla skäl hvarföre nu utgifterna skulle ökas genom antagande af flere tjenstemän. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.i Hvad egentligen Banko - Den 16 Augusti. 263 Utsk. menat, har jag svårt alt uplysa, såsom icke vande ledamot af nämnde Utsk.; men hvad frågan om förändrad organisation af ifrågavarrde låne-kontor beträffar så och då uttryckligen stadgas att nuvar:de allöningsoch arfvodes-stat på det hela icke må varda öfverskriden, sä måste deraf också följa att icke någon ökad utgift kommer i fråga, utan att densamma kommer att pröfvas af kommande Ständer, hvilka då lära komma att tillse huruvida denna reorganisation är af den nytta, att de ökade kostnaderna, i fall sådane komma att föreslås, böra beviljas.
T -»-frän Vallöf!. BorgareStåndet hafva tyäpn© Merrorialer i d^tta ämne blifvit remitterade: l:mo af Herr H. Faurell, deruti öfverklagas^ att i Halland från längre tider tillbaka dt Bruk skall inrotat sig hos den tjenande FolkClassen af Allmogen, att i September månad företaga utvandring till andra Lands-i orter, för att söka arbete, hvarifrån de ej återkomma förrän vårmånaderna, tinder hvil-, ken tid den, Halländske Jordbrukaren är | mistning af de hos honom skattskrifna ocl\ Jagstad/la tjsnstedrängar, hvilket Herr Fatt-, rell anser vara ej mindre stridande mot LjenstehjonsSiadgan, än ock bidragande tili Hallands mindre frugtbara tillstånd} af hvilka, med flere anförda skäl, yrkas, att ett förbud emot nämnda utvandring måtte utfärdas. 2.:o Memorial af Herr J. Lindberg Petterson, innehållande en framställning af de skadliga följder, som uppstå genom den alltför vidsträckta tillåtelsen för Allmogen i Elfsborgs Län, att få utvandra till nästan alla Orter i Riket för att söka sig arbete, hvilket den så mycket mindre skall sakna inom Länets Besv. och Ekon. Utsk. Betänkandcn. gpm flere arbetare från Fryksdalen och DahJarne der skola begagnas till åtskilliga Landttnanna göromål} i anledning hvaraf yrkas, att, Utom Allmogen från Dahlarne och Fryksdalen, hvar och en annan Landsorts innevånare, så val Sallpeter-sjudare, som alla andra hvilka söka arbete, ej måtte erhålla pass, sora tillåter en vidsträcktare utvandring i detta afseende, än inom det Län, der de är o boende.
Då jag nu går att något närmare granska Utsk:ts Betänk., måste jag antaga, att — ehuru något egentligt system torde vara svårt att återfinna i dess ofta emot hvarandra stridande förslag — den ledande tanken hos Utsk:t likväl varit, att göra skyddssystemets grundsatser gällande och att i främsta rummet åter tillämpa dem på jordbruksnäringen. Man säger: jordbruket utgör landets förnämsta modernäring och derföre måste det också vara naturligt och nyttigt att den understödjes. Ja, visserligen bör denna näring understödjas, likasom all annan nyttig verksamhet bör åtnjuta hägn och uppmuntran; men frågan blir blott på hvad sätt ett sådant understöd kan och bör lemnäs, samt huru långt man, utan åsidosättande af klokhet och rättvisa, kan sträcka sina omsorger i detta hänseende. Jag förmodar attalia måste vara eniga i den åsigten, att det naturligaste, rättvisaste och i längden säkerligen äfven verksammaste medlet till näringarnes förkofran, består deruti att vilkoren för produktionen underlättas; och för min del tror jag, att detta också är den gräns, inom hvilken åtgärderna från Statens sida i allmänhet borde inskränkas. Att sprida upplysning och undervisning till utbildande af yrkesskicklighet; att på lämpligt sätt ordna kreditväsendet och penningecirkulationen; att utveckla och förbättra kommunikations-anstalterna; och i allmänhet att bereda säkerhet för arbetet samt undanrödja alla slags hinder för menniskans, blott genom lagen begränsade, fria verksamhet, äro således i min tanka värdiga föremål för lagstiftarens omtanka, men att söka befrämja näringarne på det sätt, att man gynnar den ena på den andras bekostnad, kan efter mitt begrepp icke vara rätt, och följaktligen icke nyttigt. Ty örn det för någon verkligen uppstår en fördel genom det s. k. skyddet, — hvilket endast består i det tvång, som utöfvas mot en annan,— så måste denna fördel för den »skyddade» nödvändigt uppkomma genom en olägenhet för den »tvingade».