Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Herr Grefvens och LandtMarskalkens fråga är jag skyldig lemna ett svar, och delta blifver, att jag anser mig icke kunna afstå från mitt yrkande, i synnerhet sedan en värd Ledamot deruti instämt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, enär Herr Rosenqvist icke ville afstå från sitt ofvanberörde yrkande, och det vore hans rätt, att erhålla den JaProposition han begärt, blefve Ridderskapet och Adeln, då någre Ledamöter önskade att ConstitutionsLTtskottets utlåtande måtte återremitteras, och andra att den gjorde anmärkningen måtte förfalla, försatt i nödvändighet, att först genom serskild votering bestämma ContraPropositionens innehåll. Herr Lefre'n: Jag vågar ännu en gång framställa den mening, med mera bestämdhet än förra gången, att jag anser det icke vara Herr Rosenqvists rättighet att bestämma så väl Contrasom JaPropositionen, och jag protesterar mot ett sådant förfarande. Den 24 Julii f. m. Herr Rosenqvist: Jag anhåller att af den värde Ledamoten få veta, från hvilken §. i Grundlagen han hem tar skälet till sitt sednaste påstående. Det måtte vara hans skyldighet att uppgifva skäl dertill, om något afseende derå skall fästas. Herr Lefrén: Mina skäl ligga: 1:0 i sunda förnuftet, att all makt i detta fall icke kan få hvila hos en enda person; och 2:0 i sättet att begära votering, innan Herr Grefven och LandtMarskalken ännu hunnit framställa någon Proposition å Betänkandet. Friherre Cederström: Det är alldeles klart, att mera än en votering aldrig behöfves i en fråga, så framt ej den person, som begärt votering, yrkar en Proposition, som icke tillfredsställer alla; men då är det alldeles nödvändigt att först votera om hvad som skall blifva ContraProposition; och då Herr Rosenqvist ej vill afstå från sitt yrkande, är det bäst att genast företaga votering om ContraPropositionen. Herr von Hartmansdorff:
Majit förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. C A R Ii. Louis De Geer. Kongl. Majas Nåd. Proposition N:o 107. 7 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 28 April 1865. i närvaro af: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, 'Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet en at Chefen för Kaineral-departementet i Fångvårds-styrelsen Carl Mauritz Kruskopf den 17 innevarande månad ingifven underdånig ansökning, det täcktes Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att Kruskopf, som lider af sjuklighet och i följd deraf tidtals under de sednare åren varit hindrad från tjenstgöring, måtte varda uppförd å allmänna Indragningsstaten, derest han af fortfarande sjuklighet blefve nödsakad att från befattningen begära entledigande; i anledning af hvilken ansökning Fångvårds-styrelsen infordradt underdånigt utlåtande afgifvit. Hans Excellens, som i underdånighet hemställde, att Kongl. Maj:t behagade berörda ansökning bifalla, uppläste ett förslag till nådig Proposition i ämnet; Och täcktes Kongl. Maj:t, på Stats-Rådets öfrige ledamöters tillstyrkande, i nåder gilla nämnda förslag och befalla, att i enlighet dermed, nådig Proposition i ämnet, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflätas. Ur protokollet E. Adlerstråhle. 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Oagtadt alla band på denna näring, ha* bränvinet ändå brutit sig fram genom alla hinder och följden blifvit den, att vi nära nog öfversköljas af störtfloder af denna vara, äfven då tillgång på råämnen saknats tili föda åt menniskor och kreatur; hvarföre ock både den allmänna och den enskilda barmhertigheten ofta fått anlitas, för att stilla och lindra den nöd och uselhet, som varit följder af husbehofsbränningen. Min fasta tro är, att fri bränvins-tillverkning i betydlig mon skulle minska productionen och attj i samma mon, som den afskiljdes ifrån Hevilla, och Ekön. Utskottens Betankande, N:o 2. 47 jordbruket, skulle åkerbruk och ladugårds-skötsel stiga i förkofran, äfven* som alt en minskad consumtion deraf kunde blifva en lycklig följd. Ty den vara, sorn köpes, begagnas vanligen hushållsagtigare, än den, som i hvarje koja till öfverflöd står till buds, ofta då bröd der saknas. Frestelsen alt omåttligt och till öfverflöd begagna bränvinet, är nu alltid till hands, hvarföre den inrotade vanan tillhör hvarje ålder. Lättheten alt åtkomma denna vara, har alstrat det egentliga husbehofvet, och har fylleri-lasten derigenom vida mer än förr blifvit en hemsed, sorn trotsar all sedlighet och moralisk förbättring. Sådant hade aldrig förhållandet varit, om ej husbehofs-bränningen funnits. Väl åberopas som skäl för husbehofs-bränningen, att den ej kan borttagas , utan att för vida ingripa i nuvarande och af häfd gällande rättsförhållanden. Om det å ena sidan måste erkännas, att försigtighet är nödig vid öfvergången ifrån husbehofs-bränningen till den fria tillverkningen, som kan grundlägga större fabriks-inrättningar, erkänner jag likväl öppet, att jag ej finnér något rättsvidrigt deruti att återställa rättvisan i ett skick, som är förenligt med den allmänna nyttan, samt erkänner lika öppet, att tiden härtill är snarare för sen än för tidig, ty uppskof öppnar endast nya kräftsår för samhället.
Återremitterades, med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, alt de i ja-propositionen förekommande orden: ”i anledning af ConstitutionsUtskottets förslag i Memorialet JV:o 85 Löija ur samma proposition utgå. S. D. Kongl. Maj:ts denna dag aflemnade Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Lagmansoch Häradshöfdinge-räntans samt Sterbhus-afgiftens upphörande; gifven Stockholms Slott den 11 Mars 1841, Lief, efter uppläsningen, till handlingarne lagd. S. D. Åf det hos Ståndets Electorer denna dag hållna Protocoll, hvilket nu blifvit meddeladt, inhemtades, att till ledamot af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, i Professorn Doctor Thomanders ställe, vore utsedd Kongl, ldofpredikanten, Contracts-Prosten och Kyrkoherden Magister G. Heletij dertill han ock genom utdrag af Protocollet legitimeras skulle. S. D. f. och e. 111. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens ytterligare Betänkande N:o 31, angående Lagstiftningen örn fattigvården i Riket, dervid Ståndet stannade i följande beslut: Afslog Ståndet, hvad Utskotten å pag. 3 hemställt, att Socken-nämnderna alltid måga utgöra Fatligvårds-styrelserna, till följd af Ståndets beslut vid Betänkandet, N:o 29. Vid rubriken: ”Förslag till stadga örn Fattigvården i Riket,” anmärkte Ståndet och beslöt tillägget af orden: ”utom Stockholms stad.” §. 1. Skulle erhålla följande lydelse: ”Hvarje Socken å landet och i stad hvarje församling skall lemna nödtorftig vård och försörjning åt sådane dess medlemmar, som sakna förmåga och medel att sjelfve sig dermed förse; dock måga socknar af samma pastorat, der de så åsämjas, förena sig om gemensam fattigvård, hvilken alltid hör vara för Församlingar inom samma stad gemensam.” §. 2. godkändes. §. 3. Ansåg
Riddarhusets framtida underhåll beräkna ett allt för betydligt bidrag frän Ridd.-kassan, hvarföre Utsk., för sin del, finnér en klok omtanka bjuda, alt den ifrä gavar. capitations-afgiften, hvilken, såsom utgående endast af dem, som skatta efter 2:dra art. lievillnrs-förordn., i allmänhet torde anses föga kännbar, må, intill slutet af det år, då nästa riksdag upphör, fortfarande utgöras med 1 r:dr b:co af hvarje Adlig mansperson, som betalar bevilln. för lön eller förmögenhet; i händelse af bifall hvartill R. o. Ad. lärer hos K. M. i und. anhålla, alt Ståndets blifvande beslut derom varder allmänneligen kungjordt, äfvensom att med uppbörden och redovisningen af dessa medel må förhållas, på sätt hittills stadgadt varit. §. 3. Uti denna § har Direktm anmält, att ehuru stamtaflorne öfver de ä Riddarhuset introducerade ätter i möjligaste måtto blifvit kompletterade efter de upplysningar, som genom presterskapets uppgifter, officiela tidningar, samt slägternas egna medlemmars meddelanden kunnat erhållas, dessa upplysningar dock sällan utredt. de perso - ners härkomst, hvilka såsom bärande Adliga slägtnamn, då deras ätleledning varit okänd, blifvit, med anteckning om bristande ätteledning, å ett icke obetydligt antal ätters stamtaflor upptagna, ulan med få undantag endast angått de förändrade förhållanden, som inom ätterna frän och med 1843 inträffat och icke ens i afseende derpå kunna anses äga all den fullständighet, som vore önskvärd, men svårligen kunde vinnas, utan ett allmännare bemödande hos ätternas medlemmar att meddela behörigen styrkta uppgifter om de förhållanden, hvilka äro af beskaffenhet att å deras stamtaflor antecknas.
www.albertbonniersforlag.se ISBN 91-0-057937-8 © Hjalmar Söderbergs rättsinnehavare 1895 Första utgåva 1895 Delfinserien 1963 Andra utgåvan 2002 Printed in Denmark Nørhaven Paperback A/S Viborg 2002 I En ung herre i mörkblå vårrock och röda handskar kom ut ur en butik vid Arsenalsgatan. Handskarna voro alldeles nya, han hade just köpt dem i butiken. Han var helt ung, knappast tjugu år. Det var en av de sista dagarna i april, en orolig dag med hafsblå himmel och stora seglande molnflockar, en nyckfullt leende dag med sol och mulet i hastig växling och med skarpa vindilar österifrån, från skären, från havet. Klockorna i Jakob sjöngo och dånade, det var en gammal diktare som begrovs. Se Tomas, god dag, i nya röda handskar... Jag gratulerar dig till din medikofil, jag såg det i tidningen i går. Vad har du haft för dig på sista tiden, jag har inte sett dig på flera dar... Det var Johannes Hall, en högväxt, mörklagd ung man, sex eller sju år äldre än Tomas Weber. Han hade icke någon egentlig sysselsättning, men det behövde han heller icke, ty han hade för en tid sedan helt oförmodat fått ett rätt betydligt arv. Jo, jag sökte dig både i går och i förrgår, men du var inte hemma, som vanligt... Kom nu, så gå vi ner på Oriental och fira min examen med en flaska rhenvin. Ja, varför inte... Gatorna vimlade av människor. Det var en av de första vårdagarna, ty våren hade kommit sent. Vid vartannat steg mötte man en svartmuskig och godmodigt leende ballongförsäljare med sitt färglysande knippe av gummiblåsor, fyllda med gas. Mitt på trottoaren vid Karl XII:s torg stod en grupp av gapande barn och halvvuxna gossar med näsorna i vädret och ögonen riktade mot en röd prick i den blå rymden en lösskuren ballong, som seglade bort över taken. Tomas gick och smålog för sig själv. Du ser upprymd ut i dag, anmärkte Hall, har det hänt dig något? Nej, jo...
Om vid sådant förhållande det stadgas, att, dä häradsskrifvaren, sorn skall föra längderne, har tillräckligt att göra, fogden, som ändock skall vara tillstädes, bör föra ett litet prot, så skulle jag icke tro att han derigenom blir mycket besvärad, helst om, på sätt en ledamot har anfört, fogden alltid kan skicka en substitut. Iler von Hohenhausen, Michael Silvius: Jag får i alla delar förena mig uti hvad Gr. Posse och Frih. Palmstjerna nyss anfört emot antagande af Utsk:s förslag. Ifrån Gottlands län förhåller det sig så, att man har funnit beqvämt att låta taxeringscomite'erna vara lika många och på samma ställen nu, som de förut voro. Detta är en laglig rättighet och således kan icke någon ändring deri göras. Att nu taga kronfogden ifrån en mängd göromål, som han har att uträtta och draga honom till en soekencomite', för alt der stå och gagnlöst förspilla sin tid, under det han nödgas försumma de vigtigaste tjensteåligganden, tror jag icke vara lämpligt. Då kronofogden äfven har en mängd andra åligganden utom det alt vara närvar, vid dessa comiteer, så ankommer det på landshöfdingen att tillse, hvilket som är det angelägnaste. På Gottland har det, såsom jag nyss nämnt, varit alldeles gagnlöst att låta kronofogden förspilla sin tid med att vara närvar. vid alla sammankomster i de små districter, som de gamla taxeringsoch pröfningscomiteerne haft. Om flere pastorater förenade sig om en comité', så kunde stadgandet om kronofogdens skyldighet att infinna sig vid comiteerna hafva något skäl för sig; men som hevilln.förordn. mcdgifver ali dessa comitéer kunna vara en för hvarje socken, så finnes icke något skäl att stadga en dylik skyldighet för kronofogden. Jag afstyrker detta onödiga stadgande och, om comiléerna icke kunna hjelpa sig sjelfva i ett så lätt bestyr, så må man väl aldrig vilja tala om communalinrättningar i vårt laud. Dessutom kunna de vid delta tillfälle laga häradsskrifvaren lill biträde.
Liljedahls glasbruk i Grums härad och Sölje glasbruk i Gilibergs härad hafva under den tid hvarom fråga är, hållits i jemn gång, det förra med 75 till 114 och det senare med 20 arbetare; varande årliga tillverkningarnes värden i medeltal uppgifne vid Liljedahl till 34,900 R:dr och vid Sölje till 20,700 R:dr; men Emteruds glasbruk i Jösse härad är endast år 1838 drifvet, då derstädes tillverkades glasvaror till ett värde af 3,800 R:dr. Sju garfveriet’ för beredning af läder på engelska sättet finnas i Länet, af hvilka fem under de sista fem åren tillkommit. Tillverkuingarnes värden äro endast kände för 2:ne af dessa inrättningar och hafva utgjort tillsam mans från 4,700 till 5,253 K:dr årligen. Ett tobaksspinneri i Jösse härad har under den ifrågavarande tiden icke varit i gång. Binäringar. De allmännaste och mest lönande binäringar äro kolning oell körslor lör bergslagen och bruken, hvilka körslor bestå förnämligast i forslande af spannemål och andra förnödenheter från landsbygden och städerna till bergslagen och bruken, af tackjern från bergslagen till brulen samt af jern och trädvaror från bruken och sågverken till lastageplatsen.
Ut - Konstitutionsutskottets Memorial, JV? 12. 17 Utskottet uti dess under den 29 nästlidne Maj afgifna Memorial, JVs 7, uttaiat derom, att genom särskildt tillägg vid ifrågavarande § i Grundlagen skall komma att beredas möjlighet för utländsk man, att medelst naturalisation vinna, i afseende på behörighet till tjensters innehafvande, i det närmaste lika förmän, som infödd svensk man tillkommer; i hvilket läll anledning vore, alt hindret af främmande religionsbekännelse kunde oftare, än nu, komma att ligga i vägen för samhället att för vetenskap, konst och högre tekniska inrättningar tillegna sig utmärktare förmägor, och att således en grundlagsändring, åsyftande inskränkning af vilkoret om trosläran till endast de fall, der verklig nödvändighet kunde anses fordra detsamma, borde så tidigt, som möjligt, förberedas. Frågan, för hvilka tjensters innehafvande den rena evangeliska lärans bekännande må uppställas såsom oeftergifligt vilkor, bör icke bedömas efter annan grund, än afseendet å föremålen för tjenstemannens verksamhet, i hvad mån de kunna ega beröring med religions-undervisningen och de för religionsvården nödiga befunna anstalter, och huruvida för öfrigt tjenstemannen särskildt i och för sin befattning måste stå i sådant förhållande till andra personer, som icke kan på ett för samhället tillfredsställande sätt iakttagas, derest han hyllar annan troslära, än den af samhället antagna. Såsom ett vilkor, hvarförutan det allmännas förtroende till tjenstemannens rättrådighet och nit för sina pligters fullgörande icke skulle kunna ega rum, kan Grundlagen icke anses hafva framställt detta anspråk. Det är således uppenbart, att då den ena befattningen i Statens tjenst står i vida aflägsnare förhållande till religions-angelägenheterna, än den andra, och ifrågavarande vilkor, såsom en inskränkning, ledande derhän, att Staten mången gång kan nödgas försaka den högre förmågans användande i dess tjenst, icke bör utöfver den tvingande nödvändigheten ega tillämpning, ett för alla tjänster gemensamt stadgande i afseende på detta vilkor icke är lämpligt eller nyttigt.
Den, som med säljaren å fäderne skyld är, må dock LagUtskottets Betänkande N:o 59. 5 “ej börda hans mödernes jord, ej heller den, som å möderne skyld är, hans fäder“nesjord; och vare börd ej heller tillåten, der jord säljes till bördeman.” 3 § 1 mom. ”Är jord till annan än bördeman såld och tvista män om företräde till “börd deral, vare den närmare att lösa i börd, som närmare är att taga arf, allt efter som i 2 och 3 Kapitlen Ärfda-Balken sagdt är.” Detta förslag faun Kongl. Maj:t, jemlikt nådiga Skrifvelsen till Rikets nu församlade Ständer den 21 Oktober nysslidet år, Sig icke kunna bifalla, och det på trenne anförda skäl: dels derföre, att “det icke syntes vara lämpligt, att från “utöfvandet af bördsrätt utesluta med säljaren så närsky Ida personer, som hans '■föraldrar, — dels ock derföre, att det icke med den antagna grunden för böreslätten öfverensstämde, att, såsom förslaget innehöll, icke i något fall tillåta "börd, då jord såldes till bördeman, hvarigenom kunde inträffa, att, sedan arfvejord "blifvit afyttrad inom börden, men till aflägsnäre skyldeman, en med säljaren ”närmare befryndad person, som vid detta köp icke egde göra sin bördsrätt gällande, "icke heller sedermera, om han icke var inom den stadgade bördsleden med köpa“ren beslägtad, finge, derest denne sistnämnde försålde jorden, densamma börda, “i hvilket tall således jorden, så framt försäljningen skett till oskyld person, kunde “komma att irångå (len slägt, inom hvilken den förut varit”; — dels slutligen jemväl derföre, att, om det då till Kongl Majit ingitna lagförslaget antoges, “åtskilliga i lag och särskilda författningar stadgade lösningsrätter, då fastighet såldes “utom börd, skulle utsträckas till flera fall, än hittills varit medgifvet.“
Att en Bevillningberäknad efter värdet, skall utgå af all fast egendom utan afseende på dess Natur, samt Bevillning å Rusttjenstmarker, äfvensom Rotefrihetsafgiften fortfara och Bevillning af Qvarnar utgöras, efter nu gällande grunder, af värdet. 7:0 Att Bevillning af Handlande, Fabriqueurer och SkeppsRedare i Städerne och på Landet, samt Handtverkare, Borgare och andre Städernes Innevånare, skall utgöras, enligt den af Utskottet nu föreslagne grundj men för att i öfverensstämmelse med rätta förståndet deraf, närmare uttrycka densamma uti Redactionen, bör vid orden; ”i förhållande till deras rörelse,” tilläggas; Och inkomsten deraf. 8:0 Att Utskottets tillstyrkan i afseeede på Bevillning af Bergverk, samt särskildte Mäc Trot, Vt dr. d, 7 Julii 1823. nnfacturier, Verk och Inrättningar pa landet, gillas och antages. pvo Att Betänkavdet i hvad det angår Bevillning af Löneinkomst, bifalles sålanda, att ”Bevillning må äfven hädanefter utgå af de inkomster, som i egenskap af Lön eller andra af Beställningen tillkommande fördelar tillflyta i Konungens, Statens eller enskilda Inrättningars tjenst varande personer.” ic:o Att Bevillning skall utgå af de i 2 Art. 7 §. 3 Mom. uppräknade Societeter, Verk och vinstmedel, äfvensom, enligt nu gällande grunder, af Sterbhus, Testamenten och Arfsmedel. lito Att med den så kallade Fyllnadsafgiften skall förhållas i öfverensstämmelse med hvad Urskottet i denna del, genom sednare Betänkandet hemställtj och 12:0 Att Utskottets Förslag till bibehållande af Beviliningsafgift för bruk och nyttjande af vissa öfverflödsvaror, förkastas.
Man hm Wnnt sig öfverraskad af, att frölren K., som förr nlltid på goda skäl ansetts tillhöra framstegspartiet inom lrvinnorörelsen, nu adopterat, hvad man reda12 länge betraktat sonr en förfildrad upp fatfnirtg n (lmligen att kvinnan endast genom mmznerr 1ca.n vinna aktni ?lg 0 ~ 7 1. lycka. Vidare att en person med fröken K: s rikt utveclrlade intelligens och s jälfständjga stiillning vill uppdraga en trång begränsning för kvinnans lifsuppgift och vei.lrsmhet utom helniiiet. Det ai. ju obestridligt, att par » la force des choses~ h~~ndratals kvinnor mdste försaka älctenslcapets och inodersknpets lycka. Fröken E. tyckes likviil dela den af C. J. L. Aliliqvist uttalade åsikten, att w endast den kvinna, som genom sin sjalfverl~sainhet C i i stånd att fylla en plats utoiii äktenskapet och försörja sig är fullt fri i sitt val af make » l. ' Och sjalf säger. hon i samma syftning: » ' Den nrbetsodugliga kvinnan råkar alltid i någon form af förnedrande beroende, af hvilken den mest förnedrande ar äktenskapet, fattadt såsom för~örjning)) ~. \ ' » Kvinnlig psykologi och kvinnlig logik » sid. 49. » DiIissbrukad kvinnokraft * sid. 20. Under sadan förutsättning måste ju äktenskapens antal ytterligare reduceras? Mot den hänförelse, hvarmed fröken K. uttalar sig om kärleken och äktenskapet, torde icke vara ur vagen att framlägga den nyktra erinringen, att visst långt ifrån alla äktenskap äro fullt lyckligs, och att mången hustru fatt pejla djupet af Inferno i sitt husliga lif. Hvmför då vilja, kringgärda kvinnan med föreskrifter, att hon endast inom ett visst tillmätt område får söka det arbete, som är förenligt med hennes t vas ens egendomlighet^^? H v d ö r ej lämna henne frihet att utveckla sig i den riktning, dit hennes anlag och böjelser den m&amp; nu t. o. m. syfta på studentexamen?
D, 'Pr o t, Utdrag den 4 NoV. i8?.j. 2 5 Sk D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, under N:o 2 ar, afgifna och, den 28 sistlidne September e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets i åtskillige ämnen meddelade, och af tre Riks-Stånd godkända, Betänkanden, fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Stats-Utskottets, den 1 7 sistlidne October, afgifna och, den 30 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtanden: N:o 299, i anledning af väckt motion om anskaffande af en mera tjenlig locäl för RiksArchivet; N:o 305, rörande Kronans Hus och Byggnader. S. D. Föredrogos å nyo och lades till Handlingarne följande Stats-Utskottets, den 17 sistlidne October, afgifna och, den 30 i samma månad e. m., på bordet lagda Berättelser: N:o 300, om verkställd granskning af Kongl. Mynt-Verkets Räkenskaper för år 1826; N:o 301, om verkställd granskning af r 8 2 5 ars upprättade redogörelse för Kongl. InvalidInrättningen på Ulricsdal, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconorriie-Utskottens, den 6 sistlidne October, under N:o 75, Bih. till R.St. Pro t. 1828 och 1823, tySaml. Utdrag den 4 Nov, 1829. afgifna och, den ig i samma manad e. m., pä bordet lagda Utlåtande, i anledning af framställd erinran emot de Contract, som med åtskilliga Rotar vid Jemtlands Fält-Jägare-Regeinente skola vara afslutade, om underhållandet af hästar i stället för manskap.
Län begärt, att, som arfvingarne efter Landt-Räntmästaren i Westmanlands Län, Kongl. Räntmästaren Johan Fredric Alm, hvilken, efter alt hafva den i3 December 18a5 erhållit Nådigt afsked, med rättighet att uppföras å Allmänna IndragningsStaten till åtnjutande af pension, den 4 Dec. i832 allidit, försummat att, inom den i Kongl. Kungörelsen den q December 1812 stadgade lid för anmälande af fordringar hos Stats-Verket, göra gällande deras anspråk att efter bemälde Alm utbekomma begrafningshjelp, men deras rätt dertill syntes ostridig, då den så kallade begrafningsbjelpen utgjorde ett af embetseller tjenstemannens lön innehållet belopp, Landt-Räntmästaren Alms enka, Maria Christina Alm, som vore stadd i torftiga vilkor, måtte förklaras berättigad att, enligt hvad hon uti en motionen bilagd skrift äfven anhållit, utbekomma den efter bemälde hennes man belöpande begrafningshjelp.