Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banks verksamhet inskränkes allenast till den af en vexeloch depositionsbank, och att således all befattning med uppoch utlåningsrörelse upphör. Genom en sådan förändring komme en del af Bankens tillgångar att blifva för honom obehöfliga; och det synes dä af Rikets Ständers rättigheter såsom Bankens principaler följa, att de obehindradt kunna förfoga öfver dessa tillgångar, så vidt icke desamma antingen erfordras för uppfyllande af redan ingångna förbindelser, eller förbehåll angående dispositionen af dem äro uttryckligen gjorda genom någon af begge statsrnagterna i föreskrifven ordning stiftad lag; i hvilket fall denna först mäste ändras. Enligt Utskottets förslag skulle ä ena sidan för Rikets Ständers Bank bibehållas sä stor grundfond, som någonsin för ett fullkomligt betryggande af dess verksamhet kunde erfordras, äfvensom hela dess vid förändringens inträdande befintliga metalliska kassa, och ä den andra från denna Bank afskiljas alla förbindelser, hvilka icke härleda sig af eller hafva afseende pä inlösen af dess utgifna sedlar, för hvilka säkerhet är beredd derigenom, att den nya affärsbanken afgifver förbindelse till Rikets Ständers Bank, motsvarande de af denna Banks tillgångar och fordringar, som komma att till den nya B anken öfverlåtas, och fullt uppgående till beloppet af Rikets Ständers Banks utöfver metallisk kassa utelöpande sedlar. Någon betänklighet och derpå grundadt hinder torde sålunda icke förefinnas hvarken beträffande realisationens fortfarande bestånd, som tvärtom blifver ytterligare tryggadt, eller i fråga om den nya Bankens vederhäftighet för de förbindelser, sorn på honom öfverlåtas. Vidkommande åter det hinder, som kunde bero pä förut af Statsmagterne fattade beslut, sä må först erinras, att grundlagen, rörande dispositionen af Bankens egendom icke innehåller någon annan inskränkning, än den, som kan härledas af förpligtelsen att Bankens sedlar skola vid anfordran med silfver inlösas. Deremot förefinnes en sådan inskränkning i 4 § af den utaf Kongl. Maj:toch Rikets Ständer gemensamt stiftade lag för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, jemte Kongl.
Hr Printzenskölds förmenande, TaxeringsKommiléen härvid vara utan all ledning, ty den har ingen annan ledning, säger Hr Printzensköld, än den försäljning, sorn blifvit under året verkställd; men, enl. den 12:te §:n, åligger det just Taxerings-Kommitéen, såsom jag nyss sade, att, innan gästgifvaren, börjar sin försäljning, bestämma huru mycket han skall under nästföljande försäljningsår uti kannetals-afgift betala. Enl. Gr. Lagerbjelkes förslag skulle dessa afgifter deremot icke komma alt bestämmas förr än utsäljningen redan hade börjat, och således finnes då redan en lika säker beräkningsgrund lör afgiften, som vid hvar och en annan näring, ty för dessa bestämmes den icke först sedan året är slut och näringsidkaren känner sin inkomst, utan den bestämmes under det löpande året, så att den t. ex. bestämmes i Juni månad år 1854, fastän icke skatten nppbäres förr än 1855 på vintern. Således tror jag icke, att det skall blifva värre, att för de enl. 14:de §:n tillåtna försäljnings-ställen bestämma skatten, pä sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, än det nu är för Taxerings-Kommitéen att bestämma skatten för hvar och en annan. Icke eller kan jag inse att det för försäljarne är svårt att åtaga sig försäljningen, endast derföre att de icke få i förväg veta huru stor skatt de skola erlägga. Enl. Utsk:s förslag är detta redan fallet med dem, som för kortare tid än ett är erhålla rättighet att försälja bränvin, såsom vid läger, badorter o. s. v.; ' de få icke veta, huru stor skatt de skola erlägga, förr än långt efter det deras försäljning uphört. Hr Printzensköld yttrade, alt man borde till Utsk. remittera detta förslag, men Utsk. har icke sjelf framställt något förslag, och således kan icke någon återremiss här ega rum.
Det vid samma riksdag, för Göteborgs hamnbyggnad, beviljade lån å Tvåhundratio tusen R:dr, hvilket under åren 1848—1857 blifvit utbetaldt med en tiondedel årligen, bör af Direktionen för Göteborgs hamnoch eif-arbeten, likaledes under loppet af Fjorton och ett halft år från 1857 års slut, till Riksgälds-kontoret återbetalas medelst erläggande af Åtta procent utaf hela lånebeloppet, hvarigenom detta lån kommer att anses så till kapital, som efter Två för hundra beräknad ränta, fullt inbetaldt; Och skall bemälda Direktion derjemte, intilldess inbetalningen af ett till liqvid förfallet belopp verkställes, för detsamma erlägga Fem procent årlig ränta. § 66. För det, till hamnbyggnaden vid Linköping, under 1840 och 1841 års riksdag beviljade och sistnämnda år utbetalda lån af Tretio tusen R:dr erläggas årligen Fem procent å det ursprungliga kapitalbeloppet; af hvilka Fem procent först godtgöres Tre procent årlig ränta för den vid hvarje liqvid återstående lånesumman, hvarefter öfverskottet anses såsom kapital-afbetalning, intilldess hela lånet blifvit återbetaldt. § 67. Nedannämnda trenne lån, hvilka vid 1847 och 1848 års riksdag beviljades samt under åren 1849 och 1850 utbetaldes, nemligen: lånet till staden Westerås å Tretio tusen R:dr, för utvidgande och förbättring af stadens hamn, lånet till staden Christinehamn å Tretiosex tusen R:dr, för uppmuddring af hamnen och segelrännan vid denna stad, samt lånet till staden Wadstena å Fyratioåtta tusen R:dr för anläggning af hamn derstädes, skola fortfarande återbetalas medelst erläggande af Sex procent årligen å hvart och ett låns hela belopp; kommande häraf Fyra procent årlig ränta att godtgöras för det kapital, som vid hvarje liqvid återstår, samt den öfverskjutande inbetalnings summan - Stats-Utskottets Memorial JS 125. 33 summan att å samma kapital afgå. Skulle den sålunda föreskrifna inbetalningen icke inom bestämd tid verkställas, bör dessutom för det till liqvid förfallna beloppet erläggas Fem procent årlig ränta, intilldess detsamma varder inbetaldt. § 68.
Ridderskapet och Adeln vid Protocolls justeringen eller Motionernes remiterande, få ytterligare utveckla och framställa sina tankar i berörde ämnen. Bifölls. Herr Hammarhjelm_, Carl Fredric ^ hade inlemnat ett så lydande: Vördsamt Memorial! Ibland de allmänna företag, som åstadkommit en gifven nytta, äro visserligen de arbeten, hvilka blifvit verkställda till Sjöfartens betryggande uppå Wennern, uti hvars omkrets af nära 60 Svenska Mil, en mängd af farliga Grund ej allenast blifvit upptäckta, utan oek med tjenliga Märken utvisade, hvilket, tillika med tvänne Fyrar samt (lere Bakar och så kallade Landkänningar, alltid skall Den 5 Januarii. 407 fortfara att gifva Wennerus betydliga Segelfart en nödig och förut högst saknad trygghet. Detta allt har för närvarande och kommande tider fått ett mera varaktigt skick igenom den häröfver tryckta beskrifning, som är af Herr ÖfversteLieutenanten och Riddaren Warberg utgifven. Uti Städerne omkring Wennern, äro sluteligen, till ordnings bibehållande, Sjömanshus inrättade och Sjöfolket har ägt tillfälle, att på flera ställen begagna offentliga Föreläsningar uti deras yrke. En vis Regering har med Nådigt bifall lemnat hägn och understöd till dessa uti största korthet omtalta gagneliga Arbetens verkställande; men då det äfven är en allmänt känd sak, att Herr ÖfversteLieutenanten Warberg igenom dess Betänkande först framställde nödvändigheten af Segel fartens upplijelpande på Wennern och sedermera varit lycklig att genom dess ihärdighet vidare befrämja dessa arbeten, så att de, efter en gifven ' föreskrift, under dess Ledning och Styrelse allt framgent kunna äga bestånd; så får jag, sorn på nära håll har deltagit uti det allmänna Interesset för dessa Arbeten, härmedélst underställa nödvändigheten, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det ÖfversteLieutenant Warberg, som kanske uppå annat ställe är eller kan blifva tjenstgörande, måtte likvisst af Kongl.
En af Chicagos förnämsta tidningar yttrade om henne: Såsom offentlig talarinna är miss Willard helt enkelt utan like bland kvinnor. Hennes plats som föreståndarinna för akademin gifver henne dock föga tid öfver den, som fordras för arbetet där. Med den öppna blick hon hade för alla missförhållanden i lifvit, hade hon tidigt insett det samhällsupplösande i missbruket af starka drycker, och det så mycket mer, som hon redan från föräldrahemmet medfört en djup afsky för allt som kunde hänföras till dessa, då både far och mor varit varma nykterhetsvänner. Hennes ord elektriserade massorna och hennes rykte som ledarinna af nykterhetsmötena spred sig i allt vidare kretsar. Denna fria verksamhet lämnade henne dock inga medel till uppehälle, hvarför hon för sin existens var beroende af skolarbetet. Men en dag hände sig att hon på samma dag erhöll tvänne brefHon öppnade fötst det ena: det innehöll ett anbud till henne att bli föreståndarinna för en af New-Yorks finaste och elegantaste fruntimmersskolor, med en årlig lön af omkring 1 2, 0 0 0 kronor och så många undervisningstimmar hon själf 1 estämde. Hon öppnade det andra, det innehöll en kallelse till henne från den nybildade » kvinnornas kristliga nykterhetsförening » i Chicago att bli dess » president »; men, ingen lön hade de att erbjuda. De hade dock stark tillit till framgången af sin stora sak och voro öfvertygade att om Frances Willard ville antaga sig den, skulle den gå segrande framåt. Hon tvekade ej ett ögonblick, vägen låg med ens klar för henne, och svaret blef afbö- jande till det anbud som bjöd henne ära, anseende och rikedom, under det hon med glädje svarade ja till det, som bjöd henne att utan lön arbeta för en ny, föraktad, förlöjligad och impopulär rörelse. Hon hade i sitt inre förnummit de mäktiga orden: » Mästaren är här och kallar dig, » och för dem måste allt annat vika. Då hon tillfrågades, huru hon hädanefter tänkte ställa det med sin ekonomi, svarade hon: » Jag vill bedja, arbeta och lita på Gud. » Det oaktadt följde nu en hård tid för den högsinta, modiga kvinnan.
Tersmeden, att bränvinstillverkning skulle få utöfvas endast under 7 månader af året, eller under tiden från den 15 Oktober till den 15 Maj; och torde det vara lämpligast, att de af hvarandra oberoende frågorna om den tid hvarunder bränvinstillverkning finge ega rum, samt denna tids indelning i terminer, gjordes till föremål för särskilda propos:r. Ropades ja. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts förslag, att bränvinstillverkning må vara tillåten under alla tider af året, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på antagande af Frih. Tersmedens förslag om bränvinstillverkningtidens bestämmande till 7 månader af året, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de förslag blifvit förnyad samt med många ja, blandade med 340 Don 1 I Maj. nej, besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit, ja öfvervägande. Sedan votering begärts, uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »Den som bifaller sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ts i Betänk:t N:o 1 gjorda hemställan, att bränvinstillverkning må vara tillåten under alla tider af året, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar B. o. Ad. att sådan tillverkning må ega rum under 7 månader, eller från den 15 Oktober till den i 5 Maj.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 50. Nej — 27. Efter gjord erinran derom, att i fråga om bränvinstillverknings-tidens indelning i terminer samt den kortaste tid, hvarunder tillverkningen finge utöfvas, hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag och dels af Gr.
värdeuppfödande som fullt förekommande utsnäll framhålla: S jj tade regler för späda Apparaten, om e. professor Säljes Ch. m a som a f professor o. O. barns Medin W. och Pipping I parti Werner, Peterson, vunnit hos d:r i i Ch. O. Ågren, Dito utan stor och &amp; i d:r C:o, Idun Chr. derat. flicka stadga till och fotografi filial. äfven « S T I L L S A M T, nast eller till O. den Doderlein i och i minut hos bosättningsmagasin, Dessutom alla a apotek de 8 flesta TE denna gare af prima pr sort kilo än å Mindre aromrikt. 60 Insänd 40 öre färdigt kr. 6: — » 3: 50 är, utm. fl. i hrr Alb. &amp; apotek i Stille, C:o, NuBefriar hvardagste. proper och instundande som två vara 24 i Den torde sända här till Waltholma. röda i sköta Ingeniör sömnad, 3 Svar s m å med till af s. pr flaska. k. den göra betyg for och B ö r finnas pr burk. efter hand-, + porto dölja for Pris och finnar herrar kr. 2 + röda i af skoskaf några pr Den SnörlirVet La Gracieuse, bör som ej som och undertecknad. lifvidden endast finnes har nu i och S n o r l i f v e t funnits för hos äldre, snörHenlager hos tillsändes, om stort B I L D A D d. för yngsta referenser och hela hem. i landet för få Hugo att byra torde lämSaltsjö- 87848) till och plats att mot husliga sällskap. referenser i fritt göroraål Svar jämte Doläorinnan (454) till Schmidt, Iledemora. vacker Pris pr kr. 4 finnas, plus Pris färg, vid Försä.jes fym affär. i G E N A S T flicka deltaga något af alla Kunnig p. för i porto en familj. äfven hösten af frunFinnas barn vård.
Dagsverks-skyldigheter; Angående projecterad Aflönings-Stat för Ulricsdahls Kongl. Lustslott. Om förändring och lindring i Salpetter* gårdens utgörande. Angående Bokhållaren Carlsunds utbekommande af Mantalsskrifnings-provision; Om utbetalning af Begrafningshjelp efter Secreteraren Morin, fiancoUtskottets ? Angående en ny Mynt-Ordning; Den it April. 393 Frågan om rättighet att i Banquen mot Svenskt Specie-mynt tillbyta sig omyntadt Guld och Silfver; Förlängning i Prsscriptions-tideri för Låns omsättning i Banco-DiscontVerket; Skyndsamhet i utgifvandet af Banquens FaMghets-Låu. Närmare bestämmande af rättigheten för Bolag och Corporationer att i Banquen upptaga Lån på fast Egendom. De vid Banco-Discont-Veiket erforderlig vederhäftighets-betyg och tillökning i antalet af Verkets Styresmän; samt Understöd för SöderTelje Canal. Statsoch Banco-Utkottens: Angående justering inför båda Utskotten gemensamt af de föreskrifter, som skola galla för Rikets Ständers båda Penninge-Verk. Lag-Utskottets ■■ Angående att publique Aucforiter, som ä Kronans vägnar afsluta Contract med Enskilde, ej må vid tvist deröfver döma; Om förlupen Makas rätt att i nytt Gifter* mål ingå. 394 Den it April. Om bestämd förklaring angående hvad till Politie-mål hörer; Angående Sjölagens öfverseende; Om Jordägares företrädes-rätt till Brukares lösa Egendom j Angående frågan om ändringar i nu stadgade Rättegångs-Ordningj Rörande förslaget om Policens ställande under Kongl. H6f-Rättens granskning. Lagsamt OeconomiceUtskottens: Om förslag till förändring af så väl Enskiftes-Författningame; som af Förordningen om Stängsel-skyldigheten; samt Oeconomite Utskottets Angående förändring i mätnings.sättet af Säd och Halm.
Af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll öfver Finans-ärenden den 14 Oktober nästlidet år inhemlas, alt Kammar-rätten, beträffande denna fråga, uti underdånigt memorial den 15 näslförutgångne Juni, anmält, att bemälde tjensteman på sednare tider fått ökade göromål, men alt den förhöjning i inkomster, han haft att påräkna genom aktorats-arfvodet, deremot numera nedgått från 1,950 R:dr, som den utgjorde före år 1856, till 650 R:dr årligen; och får vid sådant förhållande Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte den äskade löneförhöjningen med 500 R:dr bevilja. 16:o. I det Kanslisten vid Advokatfiskal-kontoret tillagda arfvode af 300 R:dr, såsom ersättning för renskrifningen derstädes har Kongl. Maj:t begärt förhöjning med 200 R:dr; och, då det hittills uppförda beloppet befunnits otillräckligt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte den äskade arfvodes-tillökningen med 2000 R:dr bevilja. 17:o. Slutligen har Kongl. Maj:t begärt alt de 4 Vaktmästare-löner, som nu utgöra allenast 450 R:dr, måtte förhöjas med 50 R:dr hvardera; och får Utskottet, i likhet med hvad för vaktbetjeningen vid flere andra embetsverk egt rum, tillstyrka, alt den begärda lönetillökningen med tillhopa 200 R:dr måtte af Rikets Ständer beviljas. öfver-Intendents-embetet. 18:o.
Med afseende härå får Utskottet afstyrka beviljandet af anslag till under nybyggnad varande linieskepps förändring till fregatter, men föreslår deremot att Rikets Ständer nu måtte bevilja en summa af 500,000 r:dr att med en tredjedel under hvartdcra af uren 1851, 1852 och 1853 från Riksgälds - Slats-Vtskottets Utlåtande, N:o 162. 23 kontoret utgå för att användas till kompletterande af förrådcrna, samt de skepp och fartyg, hvilka Kongl. Majit anser förtjena till krigsbruk göras användbara, äfvensom till andra för krigsmaterielens iståndsättands oundgänglige mindre arbeten,. Af herr Petré: „Stats-utskotlets beslut, i anledning af Kongl. Majlis proposition om extra statsreglerings-ansiag för sjöförsvars-departementet, har tillkommit genom flera voteringar. Företeelserna under den förelupua långvariga diskussionen hafva omisskänligen uppenbarat en regeringsmaktens inre strid, syftande att, medelst ilen parlamentariska vädjobanans tillgängliga organer, vinna en skenbart antag ig förevänning att frångå den sjöförsvarsplan, som ligger till grund för ofvannämnde Kongl, proposition. Ehuru det beklagansvärda, numera ingalunda sällsporda förhållandet, att Konungens konselj, för Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna propositioner, saknar det trofasta stöd, som allena förmår att skänka regeringen moralisk kraft och styrka, redan länge tagit allmänna uppmärksamheten i anspråk, bör dock Siats-utskottets tillgörande i ofvannämnde afseende desto hellre framhållas till Rikets Ständers närmare skärskådande, som detsamma icke kan godkännas, utan att blottställa Rikets Ständer för förebråelsen att hafva samverkat till ett system, sorn i sin fortsatta tillämpning dels skulle från Kongl. Majits konselj aflägsna den sanna, redbara förtjensteu, dels fruktansvärdt alstra olägenheter och vådor af en för samhället betänkligare art. Utur denna synpunkt anmäles denna vördsamma reservation.®
273 väl hade bort till hvar och en af de extra provincialläkarne utanordnas, och K. M. således sett sig nödgad att vid nästa riksdag af R. St:r begära anvisande af medel för fyllande af den uppkomna bristen; men i detta fall finnes icke någon bestämd lönetillökning beslutad, utan R. St:r hafva endast anvisat »ett reservationsanslag af 30,000 rdr, för att användas till löneförbättring åt de svagast atlönade komministrar och kapellpredikanter, » d. v. s. ett anslag, utaf hvilket löneförbättring, der förhållandet sådant erfordrar, bör utdelas så långt tillgångarne medgifva. Af dessa skäl anhåller jag om propos. på bifall till Exped.- Utsk:ts nu föredragna skrifvelseförslag. Frih. Cederström, Rudolf: Mot Exped.-Utsk:t är det icke min mening att framställa något klander, emedan reservationen och de derpå grundade voter:s-propos:na icke voro affattade med tillbörlig tydlighet, och en tolkning af R. St:rs beslut således var af nöden. Vid denna tolkning har Exped.-Utsk:t strängt velat följa ordalydelsen, men jag tror, att det varit mera riktigt att gå till andan och syftningen af detsamma. Då man skall söka utransaka denna syftning , finner man att meningen med anslaget var, att bereda komministrarne en lättnad i deras ställning, till dess den definitiva regleringen af presterskapets löner egt rum, och denna reglering lär väl icke kunna ske inom nästkommande 3 år; redan häraf synes att anslaget i en något tillräckligare storlek måste vara afsedt, under tiden. Då dertill kommer att, såsom Gr. Cronstedt nämnde, benämningen reservationsanslag icke begagnas annat än om årliga anslag, ser jag icke, att man kan godkänna den betydelse, som Exped.- Utsk:t gifvit åt R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 1 Februari e. m. 301 icke är tillämplig emot en rådgifvare, som lemnat sin befattning. Således kan jag icke tro, att
Den tror jag bör bibehållas såsom ett nyttigt samlingsställe för Ridderskapet och Adelli, dit, som vi veta, de öfrige Ståndens Ledamöter äfven äro inbjudne. Jag medgifver att denna inrättning är föga besökt af de i Stockholm bosatte Riksdagsmännen och de Possessionatev, som bo nära häromkring eller hafva egna etablissementer härstädes, men jag frågar hvarest Landtmän, som hafva sina hemvist längre härifrån, och i allmänhet Äldre och Yngre Adeliga Riksdagsmän skola trälfas till öfverläggningar och aftnarnes fördrifvande, om de så kallade LandtMarskalks-Soiréerne indragas. Och det måtte ej kunna nekas, att något föreningsställe för Ridderskapets och Adelns Ledamöter är nödvändigt, så framt man gj vill splittra Ståndet samt göra det obetydligt och utan all sammanhållning. Olämpligheten åter a68 Den 19 December f. m. häraf I<an ej undfalla den, som vet att Ridderskapet oell Adeln alltid varit de första i faran och striden samt mera än en gång räddat Landets frihet, hvarom 1809 års händelser ännu icke borde vara förglömde. Jag yrkar föl jag tligen att klubben må bibehållas sådan, som denar, och fruktar att den genom mathållningens borttagande lätteligen förvandlas till en Spelklubb. Jag tror dessutom att om klubben bibehålles sådan den nu är, blir den ett nyttigt samlingsställe för de af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, hvilka icke hafva andra föreningspunkter, der de kunna träffas om aftnarhe för att öfverlägga och upplysa hvarandra om ärenderne, och att den fördel, som deraf hämtas, vida öfverväger den kostnad inrättningen medförer. Grefve Horn, Claes Fredrik: Endast i anledning af Herr Thams påstående att LandtMarskalks Soireerne skulle, om mathållningen borttogs, förvandlas till en Spelklubb, ber jag få erindra att sådant väl aldrig kan befaras, så länge Herr LandtMarskalken är närvarande vid dessa sammankomster. Herr Anckarswärd, August: Herr Thams anmärkningar röra ej min Motion.
Stundom glänste i hans hågkomst bruna ögon, rodnade bruna kinder och ville likasom trotsa den ljusa bilden af Erlands trolofvade, den milda Helena, ville likasom med sin skönhet öfverlysa hennes; då sade Erland: – Vik bort, gudlösa trollgestalt ur min själ och han hvisslade på vind, ställde sig vid rodret och styrde med säker hand sin köl mot södern. SEDNARE AFDELNINGEN. Sorgbarn. Tio år hafva förflutit och många förändringar under den tiden timat. Herre på Ekö slott är nu riddar Erland Månesköld; hans fru är Helena Ulfsax, och hon bär redan en liten Erland vid sin barm. Riddar Bengt och fru Elfrida äro begge afsomnade. Då Erland från sin utländska färd, mätt på krig, blodsutgjutelser och tom ära, återkom till hemmet, hvilade de båda redan i sin murade graf under klosterkyrkans altare. Men pater Henrik lefver, och såsom han fordom besökte riddar Bengt, så besöker han nu riddar Erland och sitter om aftonen i salen vid hans sida, samtalande om de märkliga händelser, riddaren upplefvat i främmande länder; fru Helena lyssnar och småler åt sin lille son; tärnorna lyssna äfven, der de längst bort i salen hvälfva sina sländor. Erland är lycklig med sin unga maka; men hans lycka är icke oblandad, och hvilken jordisk lycka är väl det? Han har i stridernas vilda hvimmel urladdat sin ungdoms eld; manligt allvar, stundom öfvergående till dysterhet, hvilar på hans panna; han har pröfvat lifvet och menniskorna; nu söker han blott vid den husliga härden, i stillhet och glömska, sin jordiska sällhet. Men i djupet af hans själ dväljes en skugga, som suckar i sitt mörker och vill stiga upp i tankens och känslans ljus. Dock, riddaren förbannar hennes suckar och besvärjer henne, som en ond ande, att förblifva stilla i sitt djup – ty alldeles förjaga henne förmår han icke. Denna bild är Singoallas. Denna skugga följde honom i strider och äfventyr, i glädje och sorg, under tider af uppfyllda förhoppningar och tider af gäckad väntan.