Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
543 Och sorn, efter hvad vederbörande här vid Riksgälds-Contoiret upplyst, genom den inoch utvexling af Banco mot Riksgälds-Sedlar, som i sednare tider, till allmänhetens beqvämlighet, blifvit af Casseurerne uti Riksgälds-Contoirets Små-Sedel-Cassor verkstäld, desse Tjenstemän mera än förr och lättare än Bankens Casseurer, hvilke icke inoch utvexla andra än Banco Små-Sedlar, äro blottstälde för missräkningar; hvarförutan göromålen och äfventyret för Casseurerne uti Små-Sedels-Cassorne härstädes, under sistförflutne åren, blifvit ökade äfven derigenom, att Riksgälds-Sedlar af io R:drs valeur, med hvilke desse Casseurer förut icke egt befattning, skola, såsom Små-Sedlar, i Cassorna vexlas och der hållit allmänheten tillhanda; så anser Stats-Utskottet billigt och rättvist, att Riksgälds-Contoirets Små-Sedels Casseurer, hvilka för närvarande ega, att, såsom missräknings-penningar å Stat årligen uppbära 5o R:dr, få, i likhet med Bankens Casseurer, i missräknings-penningar å Stat uppbära hvardera 100 Riksdaler Banco årligen, ifrån innevarande års början och så länge förstnämnde Casseurers befattning med inoch utvex - 544 Stats-Vtskottets Betänkanden. ling af Banco-Sedlar kan komma att fortfara; men enär Sökanderne hittills hvarje år,utaf den på Stat uppförde Gratifications-Sunmian, undfått discretioner för ifrågavarande särskilde befattning och desse discretioner, sammanlagde med de uppburne missräkningarne, uppgått till minst lika belopp med Banco-Casseurernes missräknings-penningar, finner Stats-Utskottct anledning ej vara, att tillstyrka någon belöning för den före detta år förflutne tiden. Hvilket dock Riksens Högloft. Ständers eget ompröfvande vördsamt underställes.
Du, Eusebius, drager ur Marcelli hjelm för Julianus ... – Anathema öfver hans namn! mumlades i korus. – Och jag drager ur Osii för mig sjelf. Apollon, hvarhelst du är, i Olympen eller helvetet, så manar jag dig nu att styra våra händer till det rätta! Har du någonsin uppenbarat hvad tiden bar i sitt sköte, så gör det nu! Den gulblekes ton förrådde i detta ögonblick allt annat än skämt. Han mumlade mellan tänderna en besvärjelseformel, stack derefter handen i Osii hjelm och framdrog en pergamentlapp. Eusebius gjorde detsamma ur Marcelli och räckte det på slump fångade papperet åt sin herre. Den gulbleke genomögnade först det för Julianus af lottningen bestämda orakelspråket, och dragen i hans dystra ansigte tycktes stelna – derefter det för som skulle gälla för honom sjelf. Hans omgifning betraktade honom med yttersta oro. Det dröjde några ögonblick, innan han öppnade sin mun och sade med matt röst: – Eusebius, din arm! Eusebius skyndade att stödja den vacklande. – Konstantius, min herre och kejsare, utbrast han. – Det är ingenting. En plötslig matthet. Den häftiga ridten har medtagit mina krafter. Vänner, låtom oss gå, tillade han efter en paus. – Ingen dödlig må veta, att jag varit här! Innan jag nedlägger mitt hufvud, skall detta djeflanäste vara rifvet till sina grundvalar. Konstantius, ty det var han, romerska rikets kejsare, Konstantini son, lemnade templet, stödd på sin kammarherre Eusebii arm, omgifven af sina följeslagare. I Apollons lund väntade deras hästar. En half timma derefter hade de den delfiska dalen bakom sig. Några dagar derefter mönstrade han i Antiokia den här, med hvilken han dragit från persiska gränsen, för att möta Julianus. Med undantag af hans närmaste förtrogne visste ingen, att han under dessa dagar lemnat sitt palats.
V 40 „ om dispositionsrätten deraf i Kal44 a. i'r 40 b. 15 40 land, m. m. ,)))>) lii ti 4 5 b. * 40 b. A 40 b. y 40 , om dispositionsrätten deråt samt af Annex-, Mensalcch Stomhemman i Skåne, Halland , Blekinge b. A 40 b. 40 b. 45 40 och Bohus L ån 4 2 45 18 å. 15 40 Svar på äterremiss , , , , > 4 2 163 15 a. a. i 41 a. a. } 41 a. a. 4 41 a. a. 4 41 Krono hospitalet i Götheborg, ersättning till det 432 10 b. y 41 b | 41 b. y 41 b. } 41 för förlorad centonal , tttttttttttttt 4 1 Kronolägenheter, om ändring i föreskrifterne, an28 b. V 40 b. A 40 b. V 40 b. V 40 b. }f 40 gående utarrendering af dem , 4 2 12 , om atskilliges försäljning , , , , Kronomagaziner , se Hufvud-Titel 2:dra , sid. 46. Kronoparken Rädaäs, utsyning derå; se Rådaås. M Halle och Hunnebergs j utsyning derå; se Halle och Hunneberg Kronoparker och skogar, om föreskrift, alt de, som blifvit af Kongl.
Arik. lill Exp.-Ulsk. den 15 l)ee. 1857, kl. Il !'. m, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående betäckande af de kostnader, sorn för skatlof ören klingens och det nya Jordeboks-verkets fortgång erfordras. (J. A.) Uti högstberörde, den 30 näsllidne Oktober till Rikets Ständer ailåtna Nådiga Proposition, har Kongl. Majit behagat i Nåder meddela, att sedan Rikets Ständer, i hufvudsaklig ölverensstämmelse med Kgl. Mits Nådiga förslag rörande de uti ordinarie räntan ingående per - Stals-Utskollets Utlåtande. N:o 185. 5 sedlars omsättning och förenkling, under den 14 Oktober 1854 meddelat beslut i detta ämne och i sammanhang dermed förordnat, att nja jordeböcker, upplagande nya penninge-ränlan och nya persedel-räntan, med hvarje persedels vid förenklingen beräknade värde, skulle upprättas så skyndsamt ske kunde; att. i den mån hvarje läns jordebok blefve färdig, den, efter hufvudsaklig granskning, skulle tjena till efterrättelse för länet, samt att Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium skulle meddela stadfästelse pä fördelningen och beloppet af den ränta, hvilken för hvarje hemman eller lägenhet borde i jordeboken antecknas, så hade Kongl. Majit, under den II Maj 1855, icke blott i Nådig kungörelse, rörande räutepersedlarnes omsättning och förenkling, upptagit ofvannämnda bestämmelser angående jordeböckers uppgörande, utan ock anbefallt Kammarkollegium att, enär de hinder, sorn dittills mött för uppgörande af formulär till sådane jordeböcker. dåmera blifvit genom författningar om såväl ränleförenklingen, som ny mått-, vigtoch mynt-beräkning undanröjda, inkomma med underdåniga förslag till nytt jordeböksformulär och till de föreskrifter, som i afseende på de nya jordeböckernäs upprättande och framtida tillämpning ansåges erforderliga.
Drottning som vi med skäl begråte , att åt deras beslut gifva den utsträckning Kongl, Majus nådiga proposition åsyftar; helst vi förut hafva det praejudicat, att vid Högstsalig Hennes Maj t EnkeDrottningen Sophia Magdalenas dödeliga frånfälle, Konung Carl den XIII uppmanad af sitt hjertås böjelse, åt samma Hofstat gaf pensioner vida öfver de flestes då innehafvande löner, hvilken åtgärd 1815 års Ständer erkände. Grefve De la Gardie, Jamb: Då jag nogsamt ser att detta mål kommer att till Utskottet återremitteras, samt jag fullkomligen instäm1- mer med Friherrarne Hjerta, Ehrenborgh och Bo je, anser jag öfverflödigt något ytterligare tillägga, utan vill blott, i anledning afFriherie Hjertås motion, upplysa, att en stor del af ifrågavarande pensionärer hade förut åtnjutit SS Den 4 jfulii^ underhåll af det förra Konungahuset. Henne* Maj:t följde den böjelse medlidandet och Dess ädla hjerta ingaf, samt öfvertog desse olycklige , å sin enskildta PensionsStat. Om nu desse olycklige skulle lemnäs utan allt understöd af Staten, skulle de i ökadt mått komma att erfara den förlust vi alla dela 3 och jag tror ej att man förgäfves påkallar Ridderskapets och Adelns ädelmod, då för ett så välgörande ändamål, som nu är i fråga, en tillökning begäres uti den för Hennes Maj;t EnkeProttningens Hofstat anslagne PensionsSumma. Till Ridderskapet och Adelil, som icke lika med Utskottet kan vara förbundet att följa de grunder Utskottet en gång antagit, utan i sådant fall, som detta endast bör följa de grunder deras hjertan föreskrifva, får jag således hemställa om icke, derest de nu gjorde anmärkningar icke skulle föranleda till återremiss, Ridderskapet och Adeln måtte finna för godt med afslag å Utskottets Utlåtande , Kongl. Majits Nådiga proposition till alla delar bifall^ Herr Påhlman-.
Sedan, hvad Talmannen nu jemväl upplyste, trenne Riks-Stånd lemnat bifall till Utskottets framställningar, rörande §§ 33 och 79 af merberörda förslag, så att detsamma i dessa delar numera utgjorde Rikets Ständers beslut, biff Borgare-Ståndets i sammanhang med memorialet föredragna, genom protokollsutdrag JM 467 de öfriga Riks-Stånden delgifna, inbjudning att förena sig i Borgare-Ståndets i berörda protokollsutdrag antecknade beslut, rörande ordalydelsen af samma paragrafer, lagd till handlingarne. S. D. Föredrogs Lag-Utskottets: Memorial JM 73, med voteringspropositioner, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JM 33, öfver motioner om förändring i stadgandena, angående giftomannarätt. Med godkännande af den af Utskottet föreslagna voteringspropositionen lades memorialet i öfrigt till handlingarne. Utlåtande JM 76, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JM 60, öfver motioner om arfsrätt för oäkta barn. Bifölls; samt Memorial JM 77, med voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga belsut, vid förehafvande af Utskottets Utlåtande JM 37, öfver motion cm ändring af Kyrkolagens stadgande i fråga om sältet att begrafva sjelfspillingar och dem, som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne. Med godkännande af den af Utskottet föreslagna voteringspropositionen, lades memorialet i öfrigt till handlingarne.
På grund af alla dessa skäl och då det leder till en betydlig reda i diskussionen, att man först afgör, hvilken grundåsigt Ståndet för sin del vill antaga, anhåller jag, ali Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. på den del af. betänk, jag nu tagit mig friheten upläsa, och hvilken återfinnes å pag. 4. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då här är framlagdt ett nytt förslag, och till ordningen hörer, alt R. o. Ad. skall fatta en gemensam tanke ronde hela detta förslag, förefaller det mig omöjligt, att kunna komma till denna gemensamma tanke, om förslaget §:vis skall genomgås, ty om en tanke genomgår hela förslaget, förekommer den ju i alla §§. Dessutom kan en anmärkn. gälla flere §§. Man kan möjligen icke vilja antaga någon af de föreslagna §§, och jag har sjelf flere anmärkn:r att göra emot åtskilliga §§ ur en och samma synpunkt; men huru skall jag kunna framställa dessa anraärkmr med mindre än jag får yttra mig öfver hela förslaget, hvadan jag förenar mig med siste talaren derutinnan, att diskussionen må få omfatta hela förslaget med dess motiver och serskilda stadganden. Om, sedan diskussionen blif vit slutad, man, för åstadkommandet af en gemensam tanke, vill föredraga betänk, på annat sätt, så må det så vara, men till en början måste diskussionen omfatta hela förslaget, hvarom jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo:' I motsats med de tvenne talare, som redan yttrat sig, anser jag alldeles nödvändigt, alt föredragningen af betänk, sker §:vis, och att de gemensamma tankar, hvilka i följd deraf komma att beslutas, äfvenledes §:vis fattas. Const.Utsk. bar, såvidt jag kunnat upfatta dess förslag, icke framställt något förslag till ny grundlag utan endast till förändring af vissa §§ i Riksd.Ordn. och derföre måste Ståndet serskildt besluta öfver hvarje sådan §.
Vid Utskottets afstyrkande af den till lön förbättring ät Lotsbefälet äskade tillökade utgift nied 3,066 R:dr 32 sk. hafva , inom Ridderskapet och Jdeln> Friherre Lagerbjelke och Herr Grip C. G. J samt inom Preste-Stihulet j Biskopen, Doctor af /Fingard anmärkt: alt, i en lid, då man i allmänhet klagar deröfver, att Lotsoch Bäkväsendet icke vunnit den utveckling, som svarade emot lidens fordringar, skäl icke vore att afslå en högst nödig lönförbältring åt befälet; all, utan skickligt Lotsbefäl, den öfriga LoLspersonalen äfven blifver mindre väl organiserad, och att åter skickligt befäl icke kan erhållas utan att någorlunda skäliga löner för detsamma bestämmas; alt, med undanlag af Lots-District-Cheferne, som lagas ur Flottans Regemenls-Oflicei are-grad, det Öfriga Loisbefälet icke tillhör eller får tillhöra Flottan, och alt det af Utskottet af ett sådant förhållande bemtade skäl, för afslyrkande utaf den begärda tillökningen, derigenom vore vederlagdt. Utskottet får, i anledning häraf, tillkännagifva, alt dess yttrande i berörde hänseende härrört, dels af kännedom att Lots-District-Chefs-platser innehafves af Flottans Officerare, dels af den öfvertygelse, alt på Expectance-Slat förflyttade Sjö-Officerare lämpligen och till deras egen fördel skulle kunna användas till Lotsbefäls-platser. Och beträffande sjelfva hufvudsaken, så rnedgifver Utskottet visserligen vigten för hela Lols-inrätlningen af alt dervid finnes ett skickligt befäl och alt dertill åter erfordras lillräcklige löneanslag; men i närvarande tidpunkt, då behofvet af förbättrade Fyroch Båkanslaller är så stort och hvarom de många vid detta Riksmöte gjorda framställningar vittna, tror Utskottet rättast vara, alt i första rummet använda de disponibla tillgångarne lill Materielens iståndsättaude och alt lönförbättring åt personalen först derefter bör ifrågakomma. Utskottet vidblifver således dess förra yttrande i denna punkt.
Upfyllelsen af denna andra profetia lärer också i sinom tid inträffa, måhända då, när Judiska folket, lärda af andra nationers dygder och varnade af deras laster, finnes vara värdigt att bilda den mönsterstat, som gör det berättigad! att kallas Guds ntkorade folk. Intilldess torde det hädanefter som hittills tjena andra folk till varning, Vi kunna väl meddela åt Judarne alla möjliga frioch rättigheter, men alt göra dem till Svenskar, det vore icke möjligt. Aderton oeh eli. halft sekel jäfvar en sådan förhoppning, och det är bestämdt lika fruktlöst, huru välvilliga och ömma de önskningar än må vara, som uttalats till Judarnes fördel. På alla de skäl jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt att Utsk:s betänk, må varda bifallet, ulan att jag likväl icke vill motsätta mig de smärre modifikationer, som jag vet att åtskilliga andra talare hafva för afsigt att föreslå. Den härjemte af Gr. Liljencrantz aflemnade skriftliga upsals var så lydande: Den 1 fl Ma rs f. m. 31 Fortsältning af Brockhausens Conversalions-lexicon, die Gegenwart, Erster Band, sid. 353. Sedan Judarne i Rhen-Preussen under Fransyska herraväldet genom ”Gode Napoleon” blifvit försalta i samma ställning, som de christna, så framkallade dock de mångfaldiga klagomålen öfver Judarnes ocker redan 1808 ett kejserligt dekret, hvilket underkastade alla Judarnes skuldfordringar ganska inskränkande bestämmelser, hvilket förbjöd Judarne att låna på pant åt tjenstfolk, hvilket förbjöd dem att emottaga husgeråd, verktyg och klädespersedlar af arbetsfolk, daglönare och tjenare, hvilket vidare inskränkte deras fria kringströfvande, men i synnerhet gjorde Judarnes rättighet till handel och köpmansrörelse beroende af lösningen af ett moralitelspalenl, som årligen måste förnyas. Dekretet utgafs blott provisoriskt för 10 år.
Fem procent årlig ränta, intilldess detsamma varder betaldt. Ståls-Utskottets Memorial M 200. 31 § 61. Det vid samma riksdag, för Göteborgs hamnbyggnad, beviljade lån å Tvåhundratio tusen R:dr, hvilket under åren 1848 —1857 blifvit utbetaldt med en tiondedel ärligen, bör af Direktionen för Göteborgs hamnoch elf-arbelen, likaledes under loppet af Fjorton och ett halft år från 1857 års slut, till Riksgälds-kontoret återbetalas medelst erläggande af Åtta procent utaf hela lånebeloppet, hvarigenom detta lån kommer att anses så till kapital, som efter Två för hundra beräknad ränta, fullt inbetaldt; Och skall bemälte Direktion derjemte, intilldess inbetalningen af ett till liqvid förfallet belopp verkställes, för detsamma erlägga Fem procent årlig ränta. § 652. För det till hamnbyggnaden vid Linköping, under 1840 och 1841 års riksdag beviljade och sistnämnde år utbetalda lån af Treliotusen R:dr erläggas årligen Fern procent å det ursprungliga kapital-beloppet; af hvilka 5 procent först godtgöres Tre procent årlig ränta för den vid hvarje liqvid återstående lånesumma, hvarefter öfverskottet anses som kapital-afbetalning, intilldess hela länet blifvit återbetaldt. aäntoolrn § 65. 888 Återbetalningen af det, för upprensningen af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skärgård, vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade och år 1846 utbetalda lån å Femtontusen R:dr verkställes inom enahanda tid och med samma ränte-beräkningssätt, som, enligt § 60, äro bestämda i afseende på det hamnbyggnadslån, staden Carlshamn erhållit.
Det kan icke erkännas, att ens några formela förseelser blifvit begångna; men om ock dertill skulle kunna hänföras de rådslag, hvarigenom man, utan allsköns hänsigt på egna intressen, endast sökt, enligt öfvertygelse och med ed bekräftad pligt, att i helgd bevara den lagliga Konungamakten, eller att främja allmänt nyttiga anstalter, att bringa Rikets Ständers beslut och yttrade afsigter till möjlig verkställighet, att bereda för de förvaltande Embetsverken förmåga till fortgående drift, under en ständig tillväxt af dem åliggande göromål o. s. v.; om, säger jag, de underdåniga rådslagen i slika och likartade fall verkligen hade varit i något formelt afseende felaktiga — hvilket ej medgifves, — så torde likväl skäl ej hafva saknats att fordra, så väl af Konstitutionsutskottet, som af Hr Justitieombudsmannen, åtminstone något offentligt ekännande af afsigternes renhet. Flera samhällen, begåfvade med fria författningar, hafva i äldre och nyare tider företett varnande exempel af det maktmissbruk, som tillfälliga, mer eller mindre allmänt herrskande, passioner, när de icke varit återhållne 43 I 334 af sorgfälligt vårdade lagars kraft, kunnat inkräkta åt politiska partiers ledare, hvilka, under sken af nit för folkets rätt, sökt undanrödja de Styrelsens organer, som de ansett vara hinderliga för utförandet af sina ännu vidsträcktare afsigter. Äfven vårt fäderneslands häfder förvara skamliga minnen af sådana förhållanden.
Mits Nåd. Proposin. Efterfrågar man närmare huru beskaffad den våda var för hvilken Gr. Sparre ville varna, (hvilket icke utvecklades nu på annat sätt än i samma mans skriftliga yttride d. 16 Sept. 1854) så finner man den i Hr Gris föreställning ligga i saknad af nslaga i styrclseprincipen.n Men detta argument hade Const.Ulsk. åberopat såsom sitt förnämsta skäl mot antagande af den Nåd. Proposin om ändring i 39 och 40 §§ Regisfm, emedan Utsk. ansåg betänkligt för denna stadga att låta Regentskapet öfvergå från den ena Prinsen till den andra. Gr. Sparre deremot i sitt försök att vederlägga Utskis förklarande såsom sin mening, att stadgar säkrast vinnes om styrelsen anförtros åt en enda person, Ben 18 Februari e. m. 493 antingen denne är thronföljaren eller såsom medlem af Konungahuset som åt det allmänna bästa vändt sin upmärksamhet. Här M. Hrr hafva vi nu en sals. så tydligt uttalad, att vi, icke ett ögonblick kunna taga miste om den innersta tanken, hvarken hos Konungens f. d. törste rådgifvare som nu åter upträdt för att bekräfta den, ej heller af Konungens egne, då Högstdensamme omgifven af en till en del förnyad rådgifvarepersonal, låter Representationen undfå det nu förevar:de Nåd. Förslaget såsom en part af samma stycke. Hvad innebär denna sats? — det är den vigtigaste synpunkten af hela anstalten.
Nu är likväl den skillnad emellan Gr. af Wetterstedts yrkande och hvad Utsk. först föreslog, att Hr Gr. yrkar, att icke allenast markegångssättningstiden, utan äfven uppsägningstiden samt uppbördsoch redogörelseterminerna skola rättas derefter, och således blott en markegångssättning äga rum. Jag kan således icke annat finna, än att detta är en ny framställning af ämnet; och om It. o. Ad. bifaller remiss af denna motion, synes följden deraf vara, att BondeStts inbjudn. måste hvila, och då är det utan ändamål att uppehålla sig med vidare discussion i hufvudsaken. Till Hr Stuart, som i detta ämne varit liktänkt med mig, får jag särskildt hemställa, huruvida han icke ville understödja en remiss af denna motion, hvarigenom man erhÖlle större förhoppning om sakens lyckliga utgång, än om den på för handen varande skäl nu afgjordes. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. nu måtte särskildt upptaga till afgörande frågan om remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, och emedlertid uppskjuta med allt yttrande i hufvudsaken. Hr Rosenblad, Bernh.; Jag får visserligen för min del bekänna, att jag ej finner, att vid någon af de väckta motionerna så nya skäl eller saker förekommit, att det ej kunnat bero af R. o. Ad., då Ståndet stadnade vid sitt en gång fattade beslut, att derom vidtaga beslut, om R. o. Ad. så för godt funnit, så att jag icke finner något hinder, hvarföre icke R. o. Ad. nu kunde, medafslag å BondeStrs inbjudn., förblifva vid sitt redan fattade, välgrundade beslut; men i händelse R. o. Ad. skulle anse sig böra låta frågan hvila Den 12 Mars .fm. och remittera denna nya motion till Utsk:s behandling jemte återremiss å förevar, betänk, i afseende på Frih. Palmstjernas motion, så anhåller jag, att följande anrnärkn:r af mig också må till Utsk. afsändas.
Höga Spannemålspris verka en ökad tillgång jemte en minskad Consumtion af ett födoämne, som är dyrt och hvars rum då till en del fylles af Potäter. En fortsatt Bränvinsbränning, då denna Product nu redan genom sin ymnighet på manga orter saknar afsättning och ansenligen fallit i pris, måste snart, under ett fortfarande högt Spannemålspris, blifva föga lockande och således minskas eller sjelfmant afstanna förutan till husbehof. I upptagande och besvarande af 3:dje och ligare missbruka Riksens Höglofl. Ständers tålamod. Om Bränvinets tillverkning, i sitt bela skick betraktad, är gagnelig eller skadlig för Svenska Nationen, hvad inflytande den kan äga på Landthushållningen, Åkerbruket, Näringarne och Folkets Moraliska karakter, huru den skall jemka®, förändras, fördelas och omstöpas, för att uppnå ett slags philosophiskt skick m. m. — derom är så mycket taladt och skrifvet, att troligen icke något är alt tillägga, äfven om man ifrån Frankrikes Vinberg ville göra de mest excentriska språng till Levantens Risfält och Vestindiens Sockerplantager. Förmodligen skola icke heller dessa klingande ord och ljudan - 40 Eesv. of/j Ekon. Utik. Betänjiandan. dei fraser upphöra, förr än en obehindrad Husbehofsbränning och derom gällande oförändrade Författningar fått fortfara något tio tal af år — en period hvars hälft den ännu aldrig fått upplefva —- i händelse Svenska nationella Lagstiftnings åhågan lemnar den så lång lifstid. Då, men ej förr, skola sanna Resultater framstå, grundade, icke på föregående förnuftsslut, framtvingade utur främmande Folkslags historia, utan på verkliga facta, hemtade från Landets individuella erfarenhet om förmonligaste användandet af egna Naturalster. — När största delen af Herrar Anmärkare rigtat sina åsigter åt denna sakens generella sida, synas tvänne omständigheter hafva undfallit dem.
R:dr B:ko, att utgå med 200,000 R:dr under livartdera af åren 1858, 1859 oell 1860, — dels ock att, enär ibland vattenaftappnings-arbetena en del af 2:a klassens och alla de i 3:e klassen upptagna endast undantagsvis torde förtjena att ined bidrag underlättas, bos Rikets Ständer måtte begäras anvisande till Kongl. Maj:ts disposition, för understödjande af utdikningar och sjösänkningar, af 200,000 R:dr B:ko till utgående under åren 1857, 1858 och 1859, helst betydligaste delen af dessa medel hädanefter såsom hittills torde böra utgå såsom lån och dessa lå lyftas på en gång, när antagna kontrakt och bevis att arbetena blifvit påbörjade företeddes. Enär det syntes Styrelsen lämpligare att, i stället för de vid de två sednaste riksdagarne å vägbyggnads-medlen anvisade summor till mindre hamnbyggnader och smärre årensningar, särskild fond härför blefve afsatt, oafhängig af förstnämnda medel, hade Styrelsen hemställt, att hos Rikets Ständer måtte föreslås anvisande af en särskild summa för ifrågavarande ändamål till belopp af 40,000 R:dr B:ko. Som det visat sig, att den till expenser, resor och undersökningar för allmänna arbeten vid sednaste riksdag anvisade summa af 12,000 R:dr B:ko årligen lör åren till och med 1857 varit tillräcklig för sitt ändamål, ansåg Styrelsen lämpligt att i detta hänseende fortfarande anvisades ett lika belopp, eller 12,000 R:dr årligen under åren 1858, 1859 och 1860.