Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Morgonsolen upplyste den vederqvickta naturen; hussvalan, som dagen förut flugit omkring under ett ängsligt skri, gaf med sitt glada qvitter tillkänna, när hon från jorden eröfrade ett byte för sina ungar under taklisten. Boskapen, som den omsorgsfulla matmodren de två heta dagarna hållit under skjul, gjorde höga krumsprång öfver sin återfunna frihet, när den uttågade på betet. I träden qvittrade tusentals foglar sin lofsång till skaparen: allt andades glädje och tacksamhet. Hvad gör menniskan? Löfsala värdinnan kom och frågade om fröken och mamsell Elise hade lust att komma och plocka smultron i skogsbacken. Leonna var genast färdig; äfven för Elise var denna lilla förströelse välkommen. Med högtuppskörtade klädningar vandrade de bort. Under tiden och långt förr, än de voro väntade, anlände de båda herrarna från Johanneshof. Sedan Lagman Bärendorf med utsökt artighet helsat på sin tant, presenterade han den på afstånd dröjande Lindendal. Under ett långt innehållsrikt lif hade erfarenheten lärt friherrinnan att något så när uppfatta menniskor, när hon såg dem första gången, och hennes fattade vänskap för Elise, gjorde det här till en pligt att skärpa blicken. Men var det något i hans utseende, eller hans röst, som så frapperade henne? Det vissa var, att hon nästan stammade fram sitt «var välkommen min herre!» under det en liflig rodnad färgade hennes kinder. Men van att beherrska sig, dolde hon sin förvirring, och anslog den vanliga sällskapstonen. Hade icke hennes systerson varit för mycket upptagen af sin egen värda person, skulle han nog blifvit varse, att tanten knappt kunde taga blicken från Lindendal, och endast med halft öra, hörde på lagmannens ursäkter för deras tidiga ankomst. «Morgonen var så charmant,» sade han, «och jag har några affärer att uträtta i kyrkbyn hos Nordenskans junior. Jag har derföre ej låtit spänna ifrån, utan reser straxt dit. Jag ville blott i förbifarten aflemna min reskamrat, och rekommenderar honom hos min tant; hvilka affärer som förer honom hit, derom har han ej gjort mig förtroende.
Sistlidne riksdags statsreglering har utgjort föremål för ett allmänt och rättvist klander, egentligast af den orsak, att utgifter dervid blifvit beviljade, utan att några särskilda medel till desamma anslagits. Det synes emedlertid, som R. St. nu skulle vara på vägen att begå samma misstag. Jag skulle visserligen vilja medgifva, att den summa af 34,000 r:dr årligen, hvilken nu är i fråga att beviljas, icke är a,f den betydenhet, att den6ammas anvisande borde lunna medföra några äfventyrliga följder för Riksgtsverket, såvida icke de redan skedda anvisningarna å detta verk öfverstego de till deras bestridande anslagna inkomster. Jag tror deremot, att tillgång till berörde anslagssumma lätteligen bör kunna beredas af besparingarna på 3:dje och 4;de bufvudtitlarna. Men de å 8:de hufvudtiteln uppförda anslag lemna åter, efter all anledn , icke den ringaste tillgång till detta föremål. Det betydligaste af dessa anslag är det för fångars vård och underhåll, hvilket vid 1823 års riksdag från 80,000 r:dr höjdes till 120,000 r:dr och vid sista riksdag ökades ytterligare till 160,000 r:dr, oberäknadt de summor af tillsammans nära 200,000 r:dr, som dels på öfverskotten anvisades, dels särskildt anslogs till uppbyggande af correctionshus i liufvudstaden. Detta anslag har dock, oaktadt dessa tid efter annan sålunda deruti beviljade tillökningar, befunnits för ändamålet så otillräckligt att, till fyllande af de årliga bristerna, icke allenast besparingarna å hufvudtitelns öfriga anslag medtagits, utan ock högst ansenliga summor af öfverskotten å statsverkets inkomster måst tillgripas. Endast för år i832, eller det år, som den sednast afslutade rikshufvudboken omfattar, har Riksg.cont. varit nödsakadt särskildt ersätta statsverket det belopp af mer än 200,000 r:dr, hvarmed ifrågavar. anslag understigit de derå anvisade utgifter. R.
Med ändå tyngre steg än förra gången, gick han upp till den gamla, allmänt älskade och vördade mamsellen, patrons äldre syster, och som nu efter sin svägerskas död skötte broderns både hus, husfolk och barn, och detta allt, så fullkomligt väl, som endast dessa gamla tillgifna ogifta systrar kunna det göra. «Ack min Gud! hvilken pers jag nu får stå igen!» tänkte den stackars Gunnar, medan han gick trappan uppföre, och en lång stund stannade vid dörren, innan han beslöt sig att öppna den. Slutligen tvang han sig likväl att lägga handen på låset, och straxt derefter stod han inför den fruktade domarinnan; ty vår fruktan kommer lika ofta af kärlek och aktning till en person, som af räddhåga för densamma. Den gamla mamsellen, som annars brukade se så vänligt på den unga, raska, alltid villiga och hjelpsamma Gunnar, och hvars vackra, rena och öppna utseende dessutom förmildrade hvarje blick, helst en qvinlig, hon såg nu allvarlig och högtidlig ut, som Fredrikas allravärsta domkyrka. Gunnar vågade nu långt mindre se opp, än när han stod framför den rödhårige, baksluge brodern, och när den gamla mamsellen i få, men allvarliga och grannlaga ord föreställt honom, icke allenast hvad han brutit mot Guds och mensklig lag, utan ännu mera att han så förhärdadt nekade dertill, då brast Gunnar ut i gråt, och när från en sidodörr kyrkoherden i församlingen, en särdeles älskad och aktad herde för sina får, och den af hvilken Gunnar, för få år sedan, lärt sin väl fattade kristendom, och emottagit sina första nådemedel, sakta och högtidligt trädde in i rummet och förenade sina ord med den vördade matmoderns, då motstod han ej längre samvetets högt manande röst, utan, glömmande alla Bengts välmenande råd, och sina egna, halft onda, halft ursäktliga föresatser, bekände han genast sin synd. Men nu kom ett annat kapitel: Han ville gerna erkänna barnet, gifva Lena hvad som helst, som stod i hans makt, men han ville under alldeles ingen förevändning gifta sig med henne.
Marskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt att Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af de utaf Herr af Wingårdh dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera. Föredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch OeconornieUtskottet inkomne samt den 17 dennes eftermiddagen på bordet lögde Memorial och Betånkanden: Af den 526 sistlidne Martil: N:o 27; i anledning af gjord hemställan, att, då en förändring uti någon oeconomisk författning af inflytande på nåringarne kan finnas nödig, verkställigheten deraf ej måtte allt för mycket påskyndas. N:o 29; angående regleringen af den till Lunds AcademieStat anslagne spannmål, N:o o o; angående yrkadt förbud för Bergmästare att utfärda oeconomiska författningar. N:o 3i; angående öfverklagad underlåtenhet af sådane skyldigheters fullgörande, sorn innehafvare af Bergsmanshemman åligga. Af den 2 dennes: N:o 3s j angående Doctor Stenhammars nio - Den 2a 'April e, m. 5tS motion om indragning till besparing uti RiksStaten af Tjenster och Embeten, Nro 35, i anledning af yrkad lindring i Kronobrefbårings-skyldigheten. N:o 54; i anledning af vickt fråga om åtgårders vidtagande att förekomma stegring I tjenstehjoris löner. N.-o 55; i anledning af våckt fråga om en Stads anläggande i Kronobergs Lån och om rättighet till årliga Friinarknaders hållande i Wrigstad, Rydaholm och å strandplatsen Stenungesuud. N:o 56; angående vickt fråga om skyldig; het för Pastorer att årligen till vederbörande LandsContoir och DomCapitel insända utdrag af Kyrkoböekerne öfver födde och döde personer inom Pastoraterne. N:o 57; i anledning af yrkadt tillstånd för Kyrkohemmans-åboers i Skåne efterlemnade En*, kor och Barn att företrädesvis till sådane Hemman erhålla Åbo-rått.
Att RiksgäldsWerkets nytta och förmän härnad tillika kommit uti beräkning, derom synes något twifwelsmäl icke gärna kunna äga rum. Dä Kongl. Riksgälds Directionen upptog läm af Allmänheten mot Obligationer pä wist och bestämd förfallotid med 5 ProCents ränta, war det alltid mera fördelaktigt, att fä nyttja ett LänCapital, hwil» ket, Den n November. §27 ket, utan äfwentyr af uppsägning a LZngifwarens sida» oinskränkt kunde disponeras-, blott med undan» tag, af hivad Brandförsäkrings Fonden behöfde lyst ta till Werkels underhåll samt ersättning af Brand» fl?dor, dä sadane inträffade; Och andra utgifter för BrLl-dforsarringsFondLN wore den tiden icke kände, HAdst ulläningar af BrandförsäkringsFonden dä sä mycket mindre kunde komma ri i fräga, sora en sadan uttväg att göra Fonden fruktbar ut' 1782 ärs Kgl Lier'e'nrn' förklaras wara förenad med osäkerhet och äfventyr, och Kongl. Mast just af denna an» ledning i Räder tillätit, att Fonden hos desi Riksgälds Direction skulle fä förräntas; Och utwifar aswen Kongl. Majrts till Directionen aflätne nädi» ga rescript af den 29 Mars 1808, hwarafTransumt (Lit. A) härjemte bifogas, att Kongl. Mast icke ansett det wara sä nyttigt för inrättningen att utlåna Fonden till enskilde, som att förränta den uti RiksgäldsContoiret. Att Riksens Högloft. Stander, sedan Riksgälds» Werkst blef ställdt under deras förwaltning, med stillatigande förbigätt Allmänna BrandförsäkringsFon? den, synes wara lätt att förklara. Det af Riksens Högloft. Ständer inrättade RiksgäldsContoir har wid de föregångne Riksdagar warit uti samma belägenhet, som för detta Kongs.
Friherre ceclsrxtröm, jacob, hemställa, om icke detta wid reäaAionen kunde hjelpas. Undertecknad 8ilversto!ps, Oustaf^brabam, urbad sig fa erhindra, att denna Anmärkning icke blifwit gjord när Bewillningö-Förordningen til siureligt afgörande hos Nidderstapet och Adeln förewar. At någon ändring i de da ragna besiur icke kunde äga rum, sa wida den icke härfiöte ifrån da gjorde Anmärkningar, emedan Ridderstaper och Ädeln nu endast wore sysselsatt at afgöra de jcmkningar Bewillnings-Utstottek föresiagir emellan Riks-Standens stiljaktiga beflut. Grefwe Ickorn sr medgaf, at i sadant fall hans Anmärkning förfölle— Wid det nya Förslaget til Lomxromi88.Rättens sammansättning anhöll Grefwe De la Oarciis, at i ?rotocollet fa anteckna, det han förblefwe wid sin tanke, at der af Bewillnings-Utskottet först upgifne Förslag til benna inrättning wore bättre och ledande lil mera säkerhet bade för enstildta och för det allmänna. Med undantag af dessa nu anförda Anmärk ningar och beflutna rättelser, gillades alla d. ofri ga af Bewillnings-Utskottet föreslagne jemnkningar, hwarefter siuleligen kom under öfwerwägande, hwik ket 1566 Den zi Mars. ket af de föreflagne pormulgir til angifnings-sedlar borde antagas; och sedan dessa biifwit upläste, granstads och sins emellan jemnförde, beflöt Högloft. Ridderfkapetoch Adeln, uppå derom af Herr Grefwe» och Landrmarskalken gjord proposition, at för sin del gilla dem som Harads-Skrif» waren dläLk föreflagit, dock ulan at derigenom wägra Praste-och Bonde-Ständen, ar nyttja dem, hwilka de ansett lämpeligare.
Skälen härtill äro nemligen: att det icke låter sig göra att i lag uppdraga gränsen emellan mer eller mindre vigtiga företag eller angifva någon bestämd grund för bedömandet deraf; samt att det följaktligen alltid måste ankomma på den pröfvandes omdöme eller uppfattning hvad för mer eller mindre vigtigt må anses. Det är äfven i följd häraf, som man i lagförslaget, likasom i andra länders lagstiftningar, funnit nödigt att öfverlemna åt högsta makten att pröfva om och huruvida bolag af den art, som ifrågavarande, må bildas. Om således denna makt finner ett tillämnadt bolag vara af den vigt, att bildandet deral må tillåtas, då först inträder skyldigheten att granska och fastställa bolagets reglor. Eljest lärer det stanna vid ett enkelt afslag, utan behof af någon reglornas granskning; och härmed synes all farhåga, det Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 44. 5 saknaden utaf den påyrkade bestämmelsen skulle ådraga Konungen större besvär, än om densamma funnes, böra förfalla. Att, på sätt herr grefve Lagerbjelke anmärkt, ofvanberörde stadgande i förslagets 1 § skulle vara olämpligt och öfverflödigt, kan Utskottet ej eller inse. Då i lag föreskrifves, att pröfning af ett förhållande skall af domare eller myndighet, äfven den högsta, ega rum, måste derjemte utstakas hvari pröfningen skal! bestå. Sådant hörer icke allenast till lagens fullständighet, utan äfven till säkerheten; och en bestämmelse derom lärer följaktligen icke förtjena någondera af de benämningar herr grefven gifvit omförmälda stadgande. Behofvet deraf synes ej eller böra undfalla någon. Enligt detta stadgande eger nemligen Konungen föreskrifva iakttaganden utöfver dem-, hvilka blifvit i lagförslaget påbudne. Att en sådan rättighet bör åt Konungen öfverlemnas finnes lätt om man tager i betraktande de mångfaldiga och olika ändamål hvartill, och förhållanden hvarunder, ifrågavarande bolag kunna komma att bildas, samt att lagen blott kan upptaga de allmänna grunderne för bildandet af dessa föreningar; och denna rättighet har ej eller blifvit bestridd.
Den 22 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om uppförande 43 på Indragnings-Stat af 3:ne Lärare-Löner, vid Skeppsgosse-Scholan i Carlskrona. 52:o Deri 22 Aug.; i anledning af Kgl. M :ts Nådiga Proposition om anslag af Lön å Stat för en särskild Provincial-Läkare i Herjeådalen. 55:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande utbyte af arne Indelningar vid Kongl. Lif-Regeinentet. 54:o i anledning af Yåre Deputerades Berättelse om Krigs-Redogörelseoch Revisions-verket. 55;o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Proposition, om, Pensions-anslag för framlidne Stats-Commissarien Widegrens oförsörjda Döttrar. 66:o Den 22 i anledning af vackt fråga om förändrad beräkning af åtskilliga Stats-Verkets ordinarie Intrader. 57:0 i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande Löne - förhöjning för Kronofogdarne och Häradsskrifvarne i Götheborgsoch Bohus Län. 58:o Den 2 September; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Chefens för Skånska Dragon-Regementet underdåniga anmälan om Expectance-lön för Cornetten Friherre Casimir Sparre. 5g:o Den 11 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss i fråga 0111 Häradshöfdingars Pensionsrätt. 60:0 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande Landsliöfdingars Pensionsrätt. 44 6i:o Den n September; i anledning af väckt fråga om anslag å Stat, till Ved för Lands-Cantzlierne ©eh Landt-Ränterieme. 62:0 i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående Löne-tillökning fÖF Fjerdingsman i Vester-Norrlands Län. 63:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående Räntornes utgörande för någre åt Thorshälla Stad upplåtne Kronohemman. 64:0
Maj:t vid sådant förhållande funnit de vustandes för såväl förstbemälde 20, som nu ytterligare ifrågakomne 11, nummer gjorda underdåniga ansökning om afsit tnings-conlractels förlängning icke kunna i Nåder bifallas, förslag till organiserande af en serskild Ryttare-trupp af de 58 ruslhållsnummer vid Bobus Läns Regemente, som sålunda år 1841 skola åter uppsitta, komme att uppgöras. Genom verkställighet häraf uppkommer väl någon minskning uti den hittills erlagde häst-vac«nce-afgiften, hvilken legat till grund för Utskottets förut uppgjorda förslag till beräkning af Stats-verkels inkomster; men, då densamma emedlertid blifver af föga betydenhet samt denna inkomst-titels belopp, såsom beroende af spanmålsprisen, ändock endast förslagsvis kan beräknas, anser Utskottet icke skäl föreslå någon färändring uti förutnämnde beräkning, i afseende hvarå beslut redan är af Rikets Ständer fatladt; hvadan och då för öfrigt, enligt hvad högstberörde Kongl. Bref af den \ sistlitine Maj gifver vid handen, det deruti meddekba tillkännagifvande endast blifvit lemnadt till upplysning vid handläggningen af Kongl. Brefvet den 17 näslförulgångne Mars, i anledning af hvilket Nådiga Bref ULskottet redan till Rikets Stander algifvit Utlåtande, Utskottet ansett sig böra hemställa, att nu förevarande Nådiga Skrifvelse af den 4 sistlidne Maj icke må till någon serskild åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Brooch hamnbyggnader, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader, samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vatten-aftappnings-företag, med flera dylika föremål: B, V. 296, 344, 404, A. 404, 406, 409, 411, 413, 415, 425, 434, B. 540, 543, A. 543, E. 698. 32 — B — Brooch hamnbyggnader, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de statsbidrag, som under denna riksdag beviljas för dylika företag: B. V. 296, 344, 434, A. 434, E. 698. Broar och vägar, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla dylika : B. II. 622; III. 127, 386, A. 386, E. 517. Brottmål, i anledniug af väckt motion om rättighet att i dylika mål svara genom fullmägtig: B. II. 612, 620; III. 173, A. 177, E. 429. Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, dess yttranden: I. 97s 99. Bränn Arby, f. d. pipare-boställe vid Södermanlands Regemente, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtelse af nämnde boställe för uppförande af skolhus åt Wansö församling: B. II. 91, 108, 150, A. 150, E. 299. Bränvin, om ändringar i lagstiftningen rörande tillverkning deraf; motioner af Grefve Carl Anton Philip von Saltza, Carl Fredrik von Mentzer och Jean Paul Fredrik Otto von Strokirch: se Motioner. —, om ändring i 41:sta §:n af Förordningen angående vilkoren för försäljning deraf; motion af Herr Adolf Fredrik Granfelt: se Motioner. — och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, om ändring i 27:de §:n af gällande
Imedlertid, och då det, för publicitetens erhållande, blifver nödvändigt, att, åtminstone till en början, tillåta att ett stadgande derom får rum uti RiddarhusOrdningen; så torde man väl dertill låta beqväma sig, och medgifva, attRiddarhusUtskottet ännu en gång får sig updraget, att med sitt yttrande inkomma; och tror jag, för min del, att det blir bäst åt samma Utskott öfverlämna, att till Ridderskapet och Adeln inkomma med nytt förslag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ånyo, attConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial endast måtte läggas till liandlingarne. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föredrog RiddarliusUtskottets den io sistlidne Januarii aflåtne, och den i5 i samma månad på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt fråga om qfFentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. Friherre Anckar swärdh Carl Henrik: Jag tager mig friheten hemställa, huruvida det ej skulle vara lämpligast att låta denna fråga hvila, intill dess vi från RiddarhusUtskottet erhålla förslag till ny Riddarhusordning, för att i följd deraf vidtaga Den 5 Mars f. m. i63 de åtgärder vi kunna finna lämplige, och äfven tillse, hvar och huru denna sak må komma in i RiddarhusOrdningen. Grefve Frölich, David, förenade sig med Friherre Anckarswärd. Herr Tham, Wolrath: Genom ConstitutionsUtskottets nyss upläste Memorial tror jag den frågan vara afgjord, på hvad sätt vi kunna få proposition å RiddarhusTJtskottets nu föredragne Memorial; och då alla hinder nu äro undanröjde, samt sättet gifvet, ser jag intet hinder, att vi ju nu kunna afgöra saken. Jag anhåller derföre, att den inåtte uptagas, och att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes lemna oss den proposition:
M. i und. anhålla, att ägare af sådana inrättningar mätte förunnas rättighet att, lika med ägaren af dihgencen emellan Stockholm och Upsala, ingå frivilliga öfverenskommelse!' med de skjutsningsskyIdiga efter samma grunder, som för den sistnämnda äro bestämda,’* Hr v q n Hartmansdorff; Sedan R, o. Ad. nu hört PresteStrs beslut, anhåller jag att få tillägga, det jag lika med Frih. Boye yrkar, att R. o. Ad. matte fatta beslut öfver betänk, i dess helhet, på sätt PresteSt. gjort; ty om vi skulle fortfara med att gå igenom hvarje punkt särskildt, lärer icke för Frih. Boye och dem, som dela hans mening, återstå annat, än att begära votering öfver hvarje punkt, i Stället för att frågan kunde afgöras genom en enda votering, cm Hr Gr, 0, Landtm, täcktes göra propos, på hela betänk, Den 17 November c. m. iG5 Frih. Boye: En värd ledamot har tillkännagifva, att hans moraliska och ceconomiska systemer tillfredsställdes mera, än vid nuvar. förhållanden, genom den föreslagna förhöjningen af 8 sk. i skjntslegan. Tvenne talare hafva sedermera fortsatt Utsk:s jemmerliga beskrifning på det förtryck, skjnlsningen skall lägga på jordbruket. Delta hafva de sagt oss, likasom vi ej vore Svenskar och icke kände förhållandet. Jag är dock äldre och har rest mera än de; jag har jemväl längre tid varit jordbrukare än de, och kau derföre icke af dem förmås att ti'o, det skjutsniugen är besvärligare, än den verkligen är. Den förste talaren får jag förklara, att örn hans moraliska och oeconomiska systemer bättre tillfredsställas genom 8 sk:s förhöjning i skjntslegan, har jag mina systemer uppställda på ett annat sätt. Min på erfarenheten grundade öfvertygelse är, att provinser linnas, deri skjutsen, alldeles sådan den nu utgöres, är ganska välgörande, och jag kan såsom vittnen till delta förhållande uppkalla en mängd personer i Småland, der jag har landtegendom.
Och att en sådan inskränkning utan farhåga för brottens ökande kan ske, ådagalägges af statistiska uppgifter från de länder, der dödsstraffet antingen totalt eller partielt afskaffats, — uppgifter, som bestyrka att de brott, som tillförene varit belagda med dödsstraff, sedermera icke allenast icke ökats, utan tvärtom ofta minskats. Så t. ex. i England, der antalet af de slags brott, hvilka i lag belagts med dödsstraff, ifrån att i slutet af förra århundradet hafva uppgått till 160, nu mera utgör knappast tjugu. Genom det nu anförda har Utskottet endast velat antyda, att lagstiftningarnes historiska utvecklingsprocess kräfver inskränkning i dödsstraffens antal, och att sådant utan våda kan ske, men icke att tiden för närvarande är inne att hos oss helt och hållet upphäfva detta straff. I detta hänseende instämmer nemligen Utskottet i det af förra riksdagens Lag-Utskott afgifna yttrande, att, 9om älven striden om dödsstraffets rättmätighet vore slutad inom vetenskapens verld, och segern vunnen för den åsigt, att detta straff borde alldeles försvinna, det likväl vore vådligt för lagstiftaren att genomföra denna teori förr, än den jemväl upptagits utaf och införlifvat sig med det allmänna tänkesättet, hvaraf lagen städse bör vara ett uttryck, — och att det med visshet torde kunna antagas, att den allmänna meningen ej ännu hos oss uttalat en ovilkorlig förkastelsedom öfver dödsstraffet., Emellertid blef, genom den vid förra riksdagen beslutade lagen om mord och dråp, en mängd al de i 1734 års lag stadgade dödsstraff afskaffade, såsom för särskilda arter af dråp, äfvensom för barnamord, hvarjemte domaren medgafs att för mord, som skett under synnerligen mildrande omständigheter, i stället för dödsstraffet döma till straffarbete på lifstid. Samma bana är fullföljd i den nu föreslagna strafflagen, hvarigenom flera ännu qvarstående dödsstraff äro föreslagna till upphäfvande, såsom för hädelse emot Gud, för åtskilliga af de i 4 Kap.
Contoi reis Fullmägtige blifwit föreslagen, lärer det stocke i nästpäföljande §. som rörer Riksgälds Merkel, sälunda böra förändras: "Jemwäl haf we Wi till följe af Riksdags-Ordningens b6, (.7, 68 §. §. walt wära Fullmägtige i Banque: och Riksgälds Contoiret, och' för de förre ut färdadt Märt i Banquen förwarade Neglemen te och för de senare, med nägra förändringar Den 14 October. rW pxxljk ocd »oäkänck lior »II» 8r!n6en «l. »4 Octod. rzio. Stormägtigste Allernädkgste Konung. ^ anledning af den hos Eder Majit gjorda underdäniga förfrägan, hwilken Eder Maj:t till Riksens Ständer i Räder täcktS remittera, rörande tiden, hwarifrän det wid sistledne Riks. dag af Riksens Ständer för Landt Räntmästar. ne fastställde remist r lage af r.4:dedels Procent a Riksgälds. ContoirctS medel mä beräknas, fä Riksens Ständer till Eder Maj:t i underdänig. bet den förklaring afgifwa, att enär Riksens gälds'Contoirets Fönvaltliing, hwari någon Ständer wid sistledne Riksdag denna fräga in - fastställt wär wid sistleden Riksdag författadr medel Jnstruction rc.Hwilket allt Riksens Ständers ^rötning Expeditions-Utskottet fär underställa Orebro dcn iz October 1810. pä Expeditions, Utskottets wägnac 14. ir. Ltrömkslt. UuäviZ däörnee. k. lstrllgvill. tlric l^jlrnon. 6.