Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fattig-försörjningen bestrides af hvarje församling för sig särskilt, dels genom de fattiges underhållande och vårdande i fattighus, och dels genom deras vistande vissa dygn bos hvarje hemmans-ägare; och har vid tvist emellan församlingar ingående skyldigheten att underhålla från den ena till den andra 22 '« församlingen inflyttande personer Kongl. Förordningen af den 5 December 1788 alltid blifvit nied noggranhet tillämpad. Öfver efteriefnaden af Kongl. Majlis Nådiga Författningar angående gästgifverierne, vakar Krono-betjeningen. Uti 41 socknar af Länet finnas socken-magaziner inrättade, hvilkas fonder utgjorde vid slutet af sistlidno år tillsammans räknade 5, i5o tunnor råg och 13,553 tunnor korn, hvaraf dock den största delen är inom socknarne emot ränta utlånad. Vid det till underdånig följd af Eders Kongl. Majlis Nådiga Circulät af den 17 November sistlidne år med deputerade från Länet, för granskning och bedömmande af föreslagne grunder för sockeneller distrikt-magaziners anläggande, hafva de föreslagne grunderna för magaziner ansets för detta Län icke tjell lige; men sockenmagazinerna deremot förmenats böra med lämplige förändringar uti det för dem den 8 Aug. 1758 upprättade Reglemente bibehållas. För utödande af rofdjur bär inom detta Län premier blifvit utfästade, hvarom öfverenskommelse sålunda blifvit, träffad, att, sedan till följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den 19 Juni i83o Länets samtlige innevånare blifvit kallade, att höras huruvida de ville, under de vilkor jagt-sladgan innehåller, åtaga sig att till fond för jagt-kassa för Länet erlägga 8 sk.
Yid bedömande af detta förslag måste man emedlertid ihågkomma, att den nu ifrågaställa lagen är ämnad att inpassas i vår lagstiftning; att det val är fråga om denna lagstiftnings fullsländigando och bringande till öfverensstämmelse med de grundsatser, hvilka vid brottmåls-lagstiftningens förbättring redan gjort sig gällande, men alt hvad som göres måste sluta sig till det bestående, hvarur det föreslagna i flere hänseenden, efter hvad redan är antydt, hemtar sin förklaringsgrund; och att det följaktligen ej är nog att, på sätt i åtskilliga utländska lagar skett, blott angifva brottens allmänna karakterer, med öfverlemnande åt domaren att deri söka ledning vid pröfning af förekommande enstaka fall, utan att föremålet för lagstiftarens bemödande måste vara att sammanföra de angående ifrågavarande brott i vår lagstiftning förekommande spridda bestämmelser, och deråt gifva fullständighet; att vid denna sammauförning söka åt förbrytelserna gifva deras rätta prägel och, i enlighet dermed, uppställa lagen, så att den må erhålla det med ämnenas väsende öfverensstämmande sammanhang, som ej allenast medför säkerhet vid lagens tillämpning, utan äfven förekommer den förvexling i rättsbegrepp, som en brist i nyssberörda hänseende vanligen har till följd och som så väsendtligen motverkar ändamålet med IG Lag-Utskottets Betänkande JU 40. lag; samt slutligen att lämpa straffen efter rättvisans och närvarande lids fordringar och åsigter. Om en sådan uppfattning vittnar ock det Nådiga förslaget; men, efter pröfning deraf har Utskottet ansett sig ej kunna tillstyrka detsammas oförändrade antagande; Och skälen härtill motivera det förändrade förslag, som till Rikets Ständers bedömande här nedan framställes. Lika med Kongl. Maj:t bar Utskottet i sitt förslag till en början upptagit den art af bedrägeri, som är att hänföra till förfalskning; Och i denna del har Utskottet äfven i allmänhet delat de åsigter, hvarpå det Nådiga förslaget hvilar. På sätt redan är antydt, är det blott genom medlet, hvilket till brottets verkställande begagnas, som förfalskning skiljes från annat bedrägeri.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. i84o. Preste-Såndet den 4 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rätta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådane stölder, hvilka ligga i tväböte emot annan tjufnad. (Lag-Utsk. Ret. N:o 84.) S. A. K. Med fästad uppmärksamhet derpå, att Öfveroch Under-Rätter länge varit af skiljagtiga meningar, huru Kongl. Brefvet den 20 December 1737, som stadgar fördubbling af kroppsplikt för tjufnader, hvilka ligga i tväböte emot annan stöld, rättligen borde tillämpas, då fråga vore om böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd, enär åtskillige Domstolar uträknat antalet af fängelse-dagarne efter det stulnas dubbla värde, hvaremot andpa först be - Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 77. slnmt fängelse-tiden efter stöldens enkla värde och derefter fördubblat fängelsedagarnes antal; hufva Rikets Ständer, då den brottsliges rätt och säkerhet fordra, att ifråga varande tvätydighet undanrödjes, ansett nödigt att i Grundlags-enlig ordning varder bestämdt, huru förhållas bör, vid förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter för tjufnader, sorn emot annan stöld ligga i tväböte; i afseende å hvilken fråga förekommit, hurusom E K. M., uti Nådig Proposition till Rikets vid 1828—1830 årens Riksdag försandade Ständer, på uppgifne skäl, till antagande föreslagit den förra be1 äknings-grunden för fängelsetidens bestämmande, enligt 5 Gap. 4 §.
Eehofvet är gifvet och bestämdt; de regner, sorn deiaf äro i saknad, äga endast en gammal utsliten och oduglig uppsättning af kapotter, som utföllo i8i3 och hvarmed truppen icke är skyddad hvarken i köld eller stark nederbörd. 3:o Som K. M. icke allenast ansett lämpligt, utan äfven högst nyttigt och ändamålsenligt, att bevärrsmanskapet vapenöfvas tillsamman eller på samma gång med gamla stammen, har behofvet af 657 st. nya runda nianskapstält uppstått, till hvilkas anskaffning 06,792 r:dr blifvit begärda, äfven ingående uti de af StatsUtsk. vägrade 13g,000 r:dr. Bevärtsmanskapet begagnar nu gamla stammens tält och vapenöfvas vanligtvis förr, än gamla stammen till möte inrycker. Tälten slitas således en längre tid om året och hålla mindre, än om hvardera truppen förseddes med egna tält, hvarigenom en mindre slitning derå ägde rum hvarje år, och dessutom den ofvan angifna hufvudsakliga fördelen äfven kunde vinnas. 4:o De för en trossbod af sten för Norra Skånska regrtet å dess mötesplats Ljungbyhed begärda 12,000 rtdr äro af högsta behof påkallade, enär i brist af en sådan, hvartill medel blifvit af Colkm i en följd af år förgäfves i underd. requirerade, regttets egna och dess bevärtsmanskaps persedlar nu måste årligen transporteras från depoten i Christianstad till och från mötesplatsen, en väglängd af circa i5 mil fram och tillbaka med omkring 80 ä go par hästar, till tunga för den skjutsande och till skada och men för persedlarna under transporten, ioch utur-packning m. m. De 3oo,ooo r:dr, som K. M. äskat för Carlsborgs fästning, äro nedsatta till 2.5o,ooo af det skäl, att StatsUtsk. anser, att uppbyggandet af förrådshus lämpligen kan uppskjutas. StatsUtsk. misstager sig i detta raisonnement märkligt.
Lemkeska arfvingarne lagligen förverkat deras arrenderättighet, så vilja R. St. likväl för sin del, med afseende å särskildt förekomna omständigheter, samma arfvingar uti arrenderättighetens tillgodonjutande åter insätta. Genom elt sådant förklarande kan domstolarnes helgd icke uti någon män blifva för nära trädd. För att göra detta ännu åskådligare vill jag anföra ett exempel. Om en enskild jordägare instämt sin arrendator för contractsbrolt, och den sistnämnde på grund deraf blefve genom alla domstolarnes sammanstämmande beslut förklarad förlustig sin arrenderättighet ; månne icke jordägaren derefter skulle ostraffad kunna säga till arrendatoren: ehuru du lagligen har förverkat din arrenderättighet, så vill jag likväl af det eller det skälet bibehålla dig vid arrendet. Skulle väl någon förnuftig menniska kunna anse jordägaren genom ett sådant förklarande hafva brustit uti skyldig aktning för domstolarna eller vanhelgat K. M:s dom? Visst icke. Nå väl! Nu äro R. St. och K. M. gemensamt jordägare vid ifrågavar. tillfälle, och deras rättighet i förhållande lill sina arrendatorer, Lemkeska arfvingarna, lärer väl ej kunna vara inskränktare än den enskilde jordägarens. På grund af hvad jag nu anfört, finner jag för min del R. St. oell K. M. gemensamt äga ostridig rättighet att återinsätta Lemkeska arfvingarna lili den lagligen förverkade arrenderättighetens utöfvatide, samt att dervid fästa hvilka nya villkor, som kunna finnas vara af be - Den i5 Augusti, f, m. 9 5 hofvet påkallande. Helt annat är deremot frågan om, huruvida tillräckliga skäl må förefinnas att tillägga dessa arfvingar en sådan förmån. Men derom vill jag af förut uppgifven anledn. för min del ej ingå i pröfning. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Då detta mål förra gången förehades, instämde jag uti den af Frih. Cederström nu yttrade mening, hvilken Hr Printzensköld bilrädt; men hur röstades om frågan, och ätt jag förlorade voterm minnes jag ganska väl.
Prot. 1845, 7 Samt. 1 Afd. 42 Hä/t. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, If:o 128. den af Kongl. Maj:t gillade nya redaktion af sistberörde §. börjas med de ordalag, "att man och hustru hafva giftorätt till hälften hvardera/'hvilka ordalag tilläfventyrs kunde tolkas så, som annan giftorätt ej finge ega rum, än den som samma §. bestämmer, får Utskottet, till förekommande af misstydning, med hemtad anledning af förevarande framställning, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer mätte besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, att med giftorätten uti sådana äktenskap, som äro ingångna förr, än den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, ■ vid innevarande Riksdag, beslutade förändring af lagen rörande arfsoch giftorätt blifvit till efterlefnad kungjord, skall förhållas efter hvad förut stadgadt var. Stockholm den 22 Maj 1845. Reservation af Herr Leclor IVallman: "Ehuru Lag-Utskottet vid pröfningen af Friherre Tersmedens motion icke kunnat afvakta remissen af en på samma gång af Grefve Sparre väckt motion, med förslag,.att den nya lagen, hvad arfsrätten beträffar, icke må tillämpas för barn af andra äktenskap, än d* som äro efter lagens promulgerande ingångna; hade dock Utskottet, efter min öfvertygelse, när en förklaring rörande giftorätten, i den syftning Friherre Tersmeden föreslagit, ansågs behöflig, bort utsträcka densamma till ett närmare bestämmande af lagens tillämpning äfven i afseende på arfsrätten. Den i lagen anmärkta bristen hade, genom en sådan behandling af frågan, hvartill Utskottet i praxis icke saknat anledning, blifvit fullständigt afhjelpt. STOCKHOLM, tryckt bos P. G. Bise, 1845, 1 Register öfver Lag-Utskottets Expeditioner vid Riksdagen 1844—1845. A. Expeditionernei Nummer. Adel. Privtlegterne, om förklaring af 32 § deri ...6.
Naj:t inZikvit anbud, innefattande ris villcor, eleru^L bemälde Lruli8-idliare vore bered villiZ att Kaetoriet nedläAZa oeb att, i 8ammanbanA dermed, aksäZa 8iZ clen ärliZa »6vär8-be8tällninZ för Kronana räkning, derom ban bittilK varit for8älirad. 8edan de88a vil lior oell förbebull, pä 8ätt barbo8 bilaZds IltdraZ af det öfver arendela bebandlinZ i 8tat8-Kädet förda ?rotoeoll full8tändiZt utvi8ar, blifvit bet^dli^en jemliade oell ned8atta, liar KonZI. Naj:t, uppå till8t^rlian af 8tgt8-bädet, funnit Zodt att 8amma villior, för KonZl. Naj:t8 böZa del, i ljäder Zilla oell antaZa. 8ä8om följd »f denna akbandlinZ, 8liulle 8tat8-verliet Icomma att erbälla, ielie sllena8t, e,r AdrrA en 8umma ak 3,500 a 4,000 K.dr Ilaneo i eontanta penninZar, utan oeli dr/r^e/r^ Zenom nu till Kaetoriet di8ponerade Iiol-räntor8 indiaZninZ, eirea 500 K:dr 8amt de88utom en be8parinA af dullllelt denna 8umma vid jemsörel86 emellan Zevär8-pri8en i Norrtelje oell vid Hu8<^varna; — förmoner, llviilia alla, i lianders ak för8tnämnde Kaetori8 bibebällande, oundvililiZen mä8te för Kronan ZL förlorade.
Prop. N:o i, om Statsverket i856. 31 till Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena R:dr R:mt 7,500. ” Utrikes-Departementets-Expedition ” ” 6,760. och som en skyndsam förbättring af de vid Kongl. Maj :ts beskickningar å utrikes orter anställde Embetsoch Tjenstcmäns löneförmåner jemväl vore af bchofvet oundgängligen påkallad, samt de betydliga utgifter, som föranledas af den ministeriela brefvexlingen, befordringen, af telegrafdepecher, reseoch kurir-kostnader, expektans-löner, equiperingspenningar, uppköp af skrifmaterialier, ved och ljus, med ilere i bilagde underdåniga memorial under titel skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter upptagne kostnader, icke eller under nästkommande år kunna undvikas, länn föredragande Departements-Chefen sig likaledes böra i underdånighet föreslå, att Kongl. Maj:t måtte för nästkommande år, utöfver de å nu gällande Stat uppförda anslag till Minister-Staten samt skrifmaterialier och expenser äska dels af de 48,000. R:dr hvartill löneförliöjningarne till bemälde Embetsoell Tjenstemän under nästkommande år borde upptagas, dels ock af det belopp hvarmed ofvannämnde utgifter kunde antagas under nästa år öfverskjuta den summa, sorn för gäldande af dessa utgifter nu utgår eller 54,000. Summa R:dr 102,000: så stor andel, som enligt meranämnde fördelningsgrund på Sverige sig belöper, eller med 72,000. Summa l\:dr Raul 86,260. Uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Majit i Nåder gilla hvad Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena nu i underdånighet föreslagit; och skulle afskrift af detta Protokoll allemnas till Finans-Departementet, för att tjena till grund vid författande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och hellof. Ex protocollo F. T. Lindstrand. 32 Bil.
Bruden lutade sig ett ögonblick ut genom fönstret, och de omkringstående uppfångade en skymt af henne. – Lefve brudparet, lefve brudparet! skränade de. – Kör! ropade John Hall till kusken. Under färden från bröllopsgården till det Hallska huset, sade brudparet ej ett ord. Constance grät, och John satt försänkt i djupa grubblerier. Men när vagnen stannade utanför palatset vid Sillegatan, som var rikt ekläreradt och utanför hvilket facklor brunno, räckte han Constance handen, och medan han förde henne uppför trappan, hviskade han till henne med tårar i ögonen: – Välkommen hem, min älskade hustru! Och då hon ej svarade honom, tillade han: – Gråt inte, min ömma Constance! Jag skall blifva dig en god och trogen make. När de kommit upp för trappan, lämnade John Hall sin brud och gick in i förmaket och ställde sig framför faderns porträtt, som hängde på hedersplatsen öfver stora soffan. Han stod där länge, tyst och allvarsam. Ändtligen vände han sig till betjänten, som kommit in för att hjälpa sin herre af med pälsen. – Hur mår herr Herpel i afton? frågade han. – Herr Herpel dog för en timme sedan, svarade betjänten utan att tänka sig för. John Hall ryckte till och bleknade. Han såg sig om. Därinne i stora salongen, midt under ljuskronan, stod Constance och grät, medan kammarjungfrun lyfte den hvita svandunskantade sidenkappan från hennes axlar. John Hall drog en djup suck. Detta var ej den hemkomst på bröllopsaftonen, som han drömt sig. Hans brud grät, och hans faders gamle trotjänare var död. – Tala ej om detta dödsfall för friherrinnan, hviskade han sakta till betjänten. Hon skulle måhända anse det som ett dåligt förebud. Affärer. En trasigt klädd man stod i det yttre contoiret och bad att få tala vid herr grosseuren Hall. – Han är ännu inte kommen, svarade Carnegie. Hvad är det frågan om? – Jag har hittat det här papperet på gatan, sade karlen, det lär stå John Hall på det, och därför ville jag lämna det till herr Hall själf för att få hittelön. – Få se, om det är värdt hittelön!
Efter sålunda fullbordad pröfning af alla serskilda frågor angående reglering af utgifterna under riksstatens hufvudtitlar, jemte de till statsregleringen hänförliga extra anslag, anhöll Herr Departements-chefen att få fästa Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att statsverkets inkomster enligt här ofvan intagna beräkningar uppginge tillsammans till R:mt R:dr 33,647,358: — att ordinarie statsregleringen skulle innefatta följande anslagssummor: Första hufvudtiteln R:dr 1,230,000: — Andra » 2,180,570: — Tredje » 479,200: — Fjerde » 9,585,740: 40. Femte » 3,634,950: — Sjette » 3,857,265: 39. Sjunde » 5,450,075: — Åttonde » 3,624,516: 64. Nionde » 1,194,682: 57. 3^237,000: samt att sålunda ett årligt öfverskott uppkommer af : ,410,358: — att till Riksgäldskontoret öfverlemnas såsom bidrag till bestridande af de på detta kontor anvisade utgifter, bland hvilka förekomma för en gång eller för inskränkt tid erforderliga anslag, tillhörande extra statsregleringen, till följande belopp: under Andra hufvudtiteln 300,000: — Fjerde » 3,114,988: 24. Femte » 2,748,000: — Sjette » 2,139,600: — Sjunde » 76,000: — och under Åttonde » 913,605: 12. 9 292193: 36, hvartill kommer ersättning för ofvannämnda af Statskontoret anmälda förskotter 112,411: 20.
Notarien G. Crcemcr 340 375 i 34o Har 15 tjenstår och år gift. Kammar-Contoiret. Kammar för v. J. A. Törneman. 42G 32 22G n 02 200 aaG 3a Tjent i 12, år, har hustru och ett li, * tet barn. Revisions-Conloiret. Bokhållaren J. Kammarskr. G. A. Vidman. 22G 3a 22G 3a 22G 3a Har 50 tjenstår, ett sjuk »yster att försörja och år gift. Summa ll:dr Banco 2,SCO 3a hörer till N» 545. T)fXO I < '• 1 M ! i Jemförelse mellan Calculen Öfver Bevillningen vid 1818 åts Riksdag, samt beloppet af hela Bevillningen åren l8i9-21. Efter Calculen i Art. år 181 8. Afgift för"Personer. * g66,4oo 3 Art. Bevillning af Löner: a i Procent • i i4,ooo ä 2 Procent 30,220 i 3 Procent , 5fi,35ö Afgift för Stadsjord och hus . g 6,oo o Bevillning för Hemman . 5 18,000 Frelse-Räntor 7,000 Lagenheter • i 5,000
Så snart Herr Grefve Fleming eller någon annan Ledamot här offentligen kan uppgifva något personligt eller bittert i milt Memorial, skall jag 3l4 Den 12 Januari i. vara den förste, som tillstyrker, att det må utgå; men intill dess torde man tillåta, att allt får stå qvar, emedan man under namn af anstötligt ej kan borttaga något, som man ej först vet vara anstötligt. Hans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalken yttrade, att sedan remiss af förevarande ämne redan blifvit beslutad, torde någon ytterligare öfverläggning derutinnan icke vidare böra äga rum; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 16 sistlidne December under N:o 3 aflåtne, och den 5 dennes på bordet lagde, Memorial, deruti Ekonomiutskottet till den åtgärd Rikets Ständer kunde anse lämpelig gjort anmälan derom, att Hedervärda BondeStåndet utsett Suppleanter för de UtskottsLedaraöter af Ståndet, som af anmäldt förfall voro hindrade att sig i Ekonomiutskottet infinna. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då EkonomiUtskottets ifrågavarande Memorial gaf anledning till en slags tolkning eller förklaring af Grundlagen, men en slik förklaring icke finge enligt 8r och 83 §§. RegeringsFormen uti Ståndens plena till vägabringas , ansåg Hans Excellence sig skyl - Den ia Januari!. 315 dig gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna den öfvertygelse Hans Excellence hyste i detta ämne. Enär således 28 §. Riksdagsordningen stadgade, att BondeStåndet borde, på det sätt Ståndet vid hvarje Riksdag tjenligast finner, genast och sist inom åtta dagar, sedan Riksdagen blifvit öppnad, välja Ledamöter till lika antal, som de öfrige Stånden, i de Utskott, hvilka skola ärenderne bereda och utarbeta, samt 34 §• Riksdagsordningen föreskref, att
Sedan detta skedt och Eiectors valet genom Häradsböfdingens försorg blifvit nästpåföljande Söndag i Häradets kyrkor kungjordt, infinna sig åtta dagar derefter i Länets huf~ vudort, å det rum som af Landshöfdingen dertill utses, Eiectorerne under ordförande af den äldste bland dem. Dessa välja då bland så qvalificerade personer som ofvan nämndt är, 9. hvaraf 6 blifva Ledamöter i Förmyndarekammaren för de irenne påföljande åren, och de återstående tre suppleanter, hvilka äga» att nät någon af Den 17 Fehruarii. 423 de sex Ledamöterne med döden afgår eller öfver 3:ne veckor af sjukdoms förfall hindras att i kammaren vara tillstädes, intaga det lediga rummet allt efter den ordning dessa sup: leanter på vallistan blifvit uppförde. Sedan valet skedt och Protocollet, som af någon bland Electorerne föres genom samtelige Electorernes underskrift är vordet godkändt, aflämnar ordföranden samma Protocoll till vederbörande Embetsman i LandsCanzliet mot dennes bevis öfver emottagandet, och åligger det Landshöfdingen att genom kungörelse i Länet genast meddela allmänheten kännedom om valets utgång. De på detta sätt valde sex Ledamöter, hvaraf den äldsta alltid är ordförande, sammanträda den första helgfria dag i nästpåfölr jande Januarii månad, och emottaga Kammarens styrelse samt meddela de afgående Ledamöterne, efter verkställd inventering, qvitto å de i Cassan befintelige contante medel, äfvensom å skuldebref eller andre säkerhetshandlingar samt Kammarens Böcker och Räkenskaper, öfver hvilket allt Kamreraren upprättat tvåfaldig förteckning. Kammarens nya Ledamöter skola inom 6 månader från det de tillträda sin befattning hafva i laglig ordning mot de afgåendes förvaltning inför RådstufvuRätten i den Stad der Kammaren är inrättad, gjort anmärkning, m Dm T? Febriiarii. i annat fall anses förre Ledamöterne hafva erhållit decharge.
Det var ej tal om, att de kunde göra karlen något ondt, men han hade sin egen tanke om vådan af att gå förbi en sådan lång rad djur. Två, tre gånger försökte han gå, men modet brast honom, så att han måste vända. Han var ej rädd för att hästarna skulle bita eller sparka. Det var alldeles nog, att de voro så nära, att de kunde se honom. Det var alldeles nog, att de kunde skramla med sina grimmor och skrapa i marken med hofvarna. Ändtligen kom ett ögonblick, då alla hästarna sågo ned och riktigt tycktes äta i kapp. Då började han vandringen mellan dem. Han höll igen pälsen, så att den ej skulle fladdra ut och förråda honom, och han gick på tå, så vackert han kunde. Om en häst höjde ögonlocket och såg på honom, stannade han genast och neg. Han ville gärna vara höflig i denna stora fara, men djuren måtte väl vara rimliga och förstå, att han ej kunde buga sig, då han bar en säck järn på ryggen. Det återstod honom ingenting annat än att niga. Han suckade mycket tungt, ty det var en svår och besvärlig sak här i lifvet, att såsom han vara rädd för alla fyrfota djur. Egentligen var han ej rädd för andra djur än getter, och för hästar och hundar och kattor skulle han ej alls varit rädd, om han endast kunnat bli säker på, att de ej voro några slags omskapade getter. Men han blef aldrig säker på den saken. Så att det var egentligen lika galet för honom, som om han hade varit rädd för alla slags fyrfotingar. Det var inte lönt för honom att tänka på, hur stark han var, och att dessa små bondhästarna brukade vara alldeles ofarliga. Sådant kan ej den tänka på, som har fått in fruktan i själen. Det är en svår sak, fruktan, och det är tungt för den, som hon blifvit bofast hos. Det var märkvärdigt, att han dock kom förbi hela hästraden. Det sista vägstycket tog han i två långa språng, och, då han kom in på kyrkogården, drog han igen järngrinden efter sig och ställde sig att knyta näfven åt hästarna. – Usla, eländiga, förbannade getabockar! Han gjorde så med alla djur, kunde ej låta bli att kalla dem alla för getabockar.