Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D e t finns, Gudi lof, en mängd lekar och spel, som kunna, utan att i minsta mån inverka menligt på ungdomens moralitet, idkas i våra hem. Glädteu upp hemmen med sådana oskyldiga förströelser! Sitten ej och kinken öfver edra krämpor och förvånen eder öfver, att barnen kunna g l a m m a som de göra! Tacken hellre G u d, att deras sinnen ännu äro så lätta, deras skratt så friskt, deras kinder så rosiga och deras förhoppningar så ljusa. Tids nog kommer solen att skymmas äfven för de kära barnen, tids nog få de göra bekantskap med sorg och bekymmer och ångest. N ä r stormen en gång drager samman molnen på himlen, då mån I refva seglen, men till dess! Infören således i edra hem lekar och spel; ej endast sådana, som äro vår tids uppfinningar, utan äfven sådana, vi fått i arf efter föregående släkten. Söken upplifva allehanda sällskapslekar, hvilka förr i världen roade ung och gammal, såsom exempelvis boutsriméer, tablåer, lefvande charader och äfven dansoch sånglekar. D e skulle helt säkert kunna roa ännu i dag. P å sätt som nu blifvit antydt, skulle efter hand bildas förtroliga sällskapskretsar, där man » hade roligt », i det annan ungdom droges till de hem, hvilka förstode bjuda på verkligt nöje, fyllande dem med skratt och skämt och munterhet. Lifsledan, » blasertheten », eller hvad man nu vill kalla det fula spöket, skulle ej få något rum med i den ring, där glädjen fattat spiran. A f förkonstlade så kallade nöjen ha vi öfvernog. Ofvanstående rader vilja i någon ringa mån reagera mot dem. Blommor från frön. en, som skrifver dessa rader, har roat sig med att draga upp åtskilliga slags blommor Cinneraria, Heliotrop, Coleus och Gloxinia — från frö. Det är ganska intressant att från början följa en blommas utveckling och iakttaga hennes egenheter. Men här vill jag nu egentligen orda om gloxiniorna. Jag har betalat ett paket glox frö med 40 öre, och har jag då haft frön för flere år. Gloxinians frön äro utomordentligt små.
Förordningen den 23 Februari 1748, rörande Riddare-ordnars utdelande; 13:o Friherre Löwens, Wilhelm, angående undersökning om tillkomsten af brohamnoch expeditions-afgifter vid Stockholms hamnar; l4:o Herr von SchildtSj Axel Ludvig, om anslag till införskrifvande från Holland eller England af kreatur till ett stam-holländeri; 15:o Herr von Moltzers, Anders Johan Fredric, angående inrättande af Läns-Deputationer och Läns-Råd; 16:o Herr Rosenqvists, Fredric Leonhard, om Erkebiskops-stolens och öfrige Biskops-stolarnes indragning, vid nuvarande innnehafvares afgång; Bilt. till. R. St. Uldr. d. 20 Mars 18^0. 17:o Herr Hjertås, Lars, angående afgifterne vid infaiten till Djurgården, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; l8:o Herr Palmcrantz’s, Jolian Mauritz, 01x1 sådan förändring i befordrings-lagarne, att ingen på en gång må ega mera än en tjenst med lön på Stat; 19:o Densammes, om förordnande af en Opinions-Nämnd för techniska frågor oell patent-tvister; 20:o Herr von Hauswolffs, Carl Ulric, om medel till Svenska jernhandel ns befordrande i Södra America. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades nedannämnde den 7 dennes e. m. på bordet lagda motioner, nemligen: l:o Herr Munck af Rosenscliölds, Nils Rudolf, om upphäfvande af husvisitation efter' till införsel förbjudet gods; 2:o Densammes, om förändring i straffet för lasteligt tal om Konungen, tillika med ett i ämnet denna dag afgifvet Utlåtande; 3:o Densammes, om förbud emot utslags-lösens förvandlande, vid bristande tillgång, till fängelse; 4:o
Nådiga fastställelse försedda stiftelse till slipendii-lnnd, hvaraf åtskilliga vid Götheborgs stifts gymnasium studerande ynglingar åtnjuta fritt underhäll, har hos Rikets Ständer blifvit oinförmäldt, huruledes dessa gymnasii-hemmans åboer, i följd af nämnda testamente, vore att anse såsom ett slags fidei-kommissarier lill hemmanen och befriade från all annan tunga, än utgörandet al den obetydliga grundräntan och nödiga dagsverken till skötsel af förberörda säterier, samt numera och intill år 1875 lill gvmnasii-kassan i Götheborg erlade viss årlig spanmåls-skatl, deruti den högt uppdrifna dagsverks-skylriigbeten blifvit förvandlad för att på sådant sätt. under tiden utgå, men att åboernes belägenhet, hufvudsakligen genom osäkerheten af besittningsrätt samt deras med testamentets syftning föga öfverensstämmande behandling föranledt till klagan, som antydde sådana brister i sjelfva institutionen och måhända äfven i förvaltningen, hvilkas afhjelpande borde synnerligen befordras. Detta ämne har äfven tillförene utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning, dervid, bland annat, förekommit: att Rikets år 1844 församlade Ständer, uppå gjord framställning om tillstånd för åboerne å Kongl, och Hvitfeldlska Gymnasii-hemmanen att, mot vissa vilkor, förvärfva egande-rält till hemmanen, förklarat, att ehuru en tryggad besittningsrätt till hemmanen sannolikt skulle för innehafvarne utgöra en verksam anled - 166 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 77. ning att St jördens skötsel och odling egna större omsorg än af en vanlig åbo vore att påräkna, kunde likväl frågan härom, i anseende till bristande utredning, då icke till någon åtgärd föranleda; att Bonde-Ståndet vid Riksdagen år 1848 hos E. K.
“ Efter noggrannt öfvervägande af ifrågavarande motion har Utskottet funnit åtskilliga skäl till anmärkningar emot densamma; Om vid de lägre läroverken, der arfvodena för musikläraretjensterna äro högst obetydliga, såsom nödvändigt vilkor för sökande till sådan tjenst blefve påbjudet, att förete betyg om aflagd examen inför musikaliska Akademien, skulle otvifvelaktigt, af brist på sökande, många af dessa platser snart komma att förblifva obesattä, hvaraf närmaste följden vore den, att åtskilliga lägre elementarläroverk komme att sakna all musikalisk undervisning och att det, af motionären fruktade, tonkonstens förfall vid 'fira läroverk således ännu snarare skulle tillvägabringas än hvad, med bibehållande af nuvarande stadganden rörande de ifrågavarande liiraretjenstorha, är att befara. Värre ändock vore att förbjuda församlingarne, helst i aflägsna landsbygder, exempelvis i de nordligaste länen, att icke få antaga någon Organist eller Kantor, som icke tagit examen inför Kongl. Musikaliska Akademien; detta vore att lägga allt för mycket Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nro 99. 5 band på kommunernas beslutanderätt i ett dem så enskildt rörande ämne. Det skulle för öfrigt, i ekonomiskt hänseende, blifva ganska känbart för mången fattig, fjerran boende yngling att göra en resa till hufvudstaden endast för att hos Musikaliska Akademien förskaffa sig betyg om sin egande skicklighet, hvarom han kunnat erhålla ett lika trovärdigt intyg af någon i hemorten varande Musikdirektör eller annan musikaliskt bildad person, som måhända vid examens verkställande förfarit med lika mycken skärpa som Kongl. Musikaliska Akademien.
C. och E. vid » 5. Roteringskassa, Jemtlands » 83. Räkenskaper, statsverkets, formulär till » 4—5. — åtskilliga Inrättningars, af föregående Revisorer icke granskade, » 263. Räntekammarens hufvudbok » 4. Rönnowska testamentsfonden » 193—194. Bilagan litt. H. vid » 64. Salpeterför säljning smedlen » 72. Bilagan litt. Q. vid » 124. Sammandrag öfver alla i 1861 års rikshufvudbok ingående medel. Bilagan litt. A. vid » 5. de af Krig »-kollegium under år 1861 bestridda utgifter » 82. Bilagorna litt. K, L. och M. vid » 82. Serafimerordens-gillet » 191 — 194. Sifferuppgifterna, ansvarigheten för » 263. Silfverutmyntningen » 30. Silkesodlingen, inhemska, anslag till » 12 — 13. Sillre skogs-skolas räkenskap » 39. Sjukoch begrafningskassa, Kongl. Thea terns arbetares Sjukhuset. Allmänna GarnisonsSjöfartsfond, Sveriges enskilda Sjöförsvaret, anslagen till Sjöförsvars-departementets Kanslioch Kommando-expeditioners räkenskaper Sjökarte-kontoret Sjömätningar, anställde Sjötullsrnedlen Sjöärendena, Förvaltningen af Skara stifts Konsistorii räkenskaper — Veterinärinrättning Skeppsholms brobyggnad Skiften och afvittringar Bilagan litt. T. vid Skogsinstitutet Skog splantering s-kassan Skogs-skolomas räkenskaper Skogsstyrelsen Slottsbyggnadsmedlen Sockenkartor, anslaget till Spanmål in natura, statsverkets Specieriksdalrar. prägling af Sqvadronsfond, Norrbottens hästjägares Bilagorna litt. K. och L. vid Stadshäkteti Stambanorna, jernvägsBilagan litt. Q. vid Stamholländerierna Bilagan litt.
"”enligt det ändamål, hvartill de blifvit bestämda.” Talaren har vidare påstått, att behållningen uppkommit genom god hushållning. I det fallet hänvisar jag talaren sjelf och hvar och en, som derom vill göra sig underrättad, till Kammarrätten, hvarest man kan öfvertyga sig, att öfverskottet tillkommit, oansedt en verklig misshushållning i fordna tider Sigt tum. Hvad talaren yttrat om den allmänna syftningen 1809, har jag i mitt första yttrande besvarat. Dernäst har talaren i något stränga ordalag tillvitat Ständerna och deras Revisorer, att de vid deras granskningar fasta sig vid småsaker och ingå i sådana minutiösa detailler, som i intet annat land blifva föremål för en statsgranskning samt föranleda till split Statsmagternå emellan, samt att de åsidosatt nationens stora interessen och v ig t i ga samhällsangelägenheter. Jag vill icke bestrida, att ju, synnerligast vid sista Riksdag, så tillgått. Men all god gåfva kommer ofvan ifrån; och jag tror, att i samma ögonblick och samma man Representationen sett de stora ingripande interessena och reformerna komma ofvanifrån , i samma mån skulle Representationen ansett sig böra medverka till det stora och nyttiga ändamålet samt funnit sig lifvad att understödja ett sådant Styrelsens fosterländska handlingssätt. Men om Styrelsen ej haft de stora interessena till föremål, måste man ej undra, om en Representation, sådan som vår, icke heller haft det. Hvilken af Statsmagterna, som förtjenat förebråelsen, lemnar jag åt hvarje opartisk bedömare att afgöra. Ytterligare har talaren sagt, att det oupphörliga sträfvandet till klander mot den andra Statsmagten och det oupphörliga bemödandet att utvidga gränsorna genom inkräktningar på dess område är, att begära oupphörliga concessioner af densamma.
Län fått på sig de4 ladt den lämpliga andelen af hel i Bevillningssumman, skulle det åligga Konungens Befallningshafvande att inom hvart sitt län, bland ortens och hvarje Sockens redligast: och oegennyttigaste personer af alla stånd, sammankalla en Comité hvarvid Häradseller Mantalsskrifvare borde biträda, för att fördela dea på Länet belöpande Bcvillningssumman å hvar» 25° Den io Februarii. je Socken, efter dess storlek och välmåga, eller mer eller mindre rådande locol eller andra fördelar, i afseende på andra Socknar, och sluteligen skulle den på hvarje Fögderi eller Socken sig belöpande summan, vid samma tillfälle i Konungens BefallningshafvandeS öfvervaro af Fögderiets eller Socknens comitterade, biträdde af Mantalsskrifvare^ fördelas på hvarje hemman och person. Man må icke säga att de hittills använde Beredningsoch TaxeringsComitteerna åstadkommit detsamma 3 tvärtom hafva de endast värderat jorden och den supponerade förmögenheten, ehuru jorden nu nästan intet ägt något värde, då spannemålen icke haft eller af uppräknade orsaker kunnat hafva någon lönande afsättning. Jag tror att just genom Beredningsoch TaxerivgsComittéernes hittills följda nyss uppgifna grundsats, bevillningens ojämna fördelning ökts i stället att minskas. Jag tror vidare att det nu af mig vördsamt föreslagna sättet att först på hvarje Län, efter inhämtade statistiska upplysningar om hvarje läns storlek, förmögenhet, locala eller icke locala fördelar, och sedan på hvarje Fögderi eller Socken,efter lika grunder, få Bevillningssumman fördelad, är, om icke det enda åtminstone ett i någon mån bidragande sätt, hvarigenom en jämnare, billigare ock med localförhållanderna mera ändamålsenlig och rättvisare fördelning än hittills skedt, kan vinnas. Men om också detta mitt project icke skulle svara mot min välmening, hoppas jag att det åtminstone Den 10 Februarii, framkallar en grundelig vederläggning och med detsammaett bättreoch ändamålsenligare resultat. Emedlertid anhåller jag vördsamt att denna min motion och hvad dermed äger gemenskap till vederbörlig handläggning remit: teras.
Cederström ansåg att då Utsk. icke hade mycket alt göra, så borde också ber:de ordställning till återremiss föranleda, hvilket äfven bifölls. Hvad sjelfva saken angår, förnam iag icke ali R. o. Ad. hade något emot Ulsk:s förra mera. och då det nu ifrågavar:dn meni. blifvit upgjordt i enlighet med det af Frih. Palmstjerna framställda projekt, så tillåter jag mig anhålla att detta Ulsk:s sednare meni. mätte få afgöras och Frih. Cederström hafva sig öppet lemnadt att framdeles yttra sig om flen framställning som endast rörer honom. Den 7 Augusti. (69 Hr Printzensköld, Carl: Jag ser ej någon giltig anledn. att brådska med denna frågas afgörande. Den rörer visserligen R. o. Ad., men Utsk:s betänk, är sä uppställdt, att det egentligen angår en ledamot af delta Stånd; och när saken utan ringaste skada kan upskjutas till dess den värde ledamoten, emot hvilken Utsk. synnerligen riktat sitt betänk, hunnit återkomma, hvilket inträffar inom så kort tid att han är i tillfälle att kunna detsamma bemöta, måhända redan i nästa plenum, så förenar jag mig med Gr. Lagerbjelke i den hemställan att R. o. Ad. må låta målet hvila till dess alt bemälte ledamot återkommer. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Att låta ett mål hvila lill dess en ledamot återkommer anser jag vara olämpligt. Om R. o. Ad. icke behagar företaga detta mål nu, ulan dermed tipskjuta lill ett annat plenum, det är visserligen något som inträffat många gånger tillförene, men att göra del endast i anseende till en ledamots frånvaro, kan jag ej godkänna. Hvarje ledamot sorn vill deltaga i riksdagsförhandlingarne bör äfven närvara vid förbandlingarne; och upskof med ett måls afgörande derföre alt en ledamot icke är tillstädes, som deraf kan vara serskildt intresserad, befarar jag kunde blifva ett ganska vådligt praejudical för framtiden.
De vådliga följder man med så starka färgor målat om iooodetals famillers obestånd och olyckor, föranledde af den föregifna minskningen i RörelseCapitalet, skulle efter min tanka snarare uppkomma, genom antagande af de Herrars förslag, hvilka så ifrigt yrkat på dess tillökning, genom utgifyande af papperspenningar utan fond. Den 6 Junii c. m. 253 Man tror sig genom myntförsämringen endast träffa Capitalisten, hvilken, ställd i en ofördelaktig jemförelse mot Näringsidkaren, icke synes förtjena skonsamhet, men man glömmer, att den egenteligen så kallade Capitalisten, eller den som speculerar på papperspenningarnes ombytliga värde, visst icke träffas af de olyckor, som beredas af oreda och vacklande värde i myntet. Han förstår vanligen att begagna den förlägenhet, som ofelbart deraf uppkommer, att hålla sig skadeslös; och den myntoperation, som man trodde gynnande för den skuldsatte Jordbrukaren och Näringsidkaren, blir för dessa mäst förstörande, genom ett ökadt beroende af Capitalisten. Det gifves åter en annan dass af Capitalister, hvilka myntrepresentativernas fallna värde säkert drabbar. Till den höra den åldrige krigaren, och den uttröttade civile Embetsmannen, som lefva af räntan på en hopsparad AccordsSumma, eller af en obetydlig pension; den del af Statens Tjenare som blott har knappa penningelöner, korteligen alla de, som äga ett Capital eller en Penningeinkomst, utan tillfälle att genom speculationer kunna öka sina inkomster, hvilka, knappt beräknade för deras bergning, och redan minskade genom de i sednare tider inträffade myntförändringar, skulle blifva otillräcklige, om värdet ytterligare försämrades. En Talare har ganska rigtigt anmärkt felaktigheten af ett beslut, som skulle sätta gräns för RörelseCapitalet, hvilket bör kunna 1 254 Den 6 Junii e. m. obehindradt tillväxa, i den mohn, som Näringarne deraf äro i behof. Men detta kan icke ske genom utgifvande af Sedlar utan fond, utan genom insättning af reelt värde i Banken, för hvilket Sedlar utgifves.
» Fältherren vinner ej ensam slaget », säger emellertid en gammal känd sats, som äfven här fick sin tillämpning. Värdinnorna hade nämligen vetat att med sig såsom inbjudarinnor till balen förena en mängd unga, älskvärda och täcka damer, som infunnit sig i ljusa, eleganta toaletter och med ett sprittande godt humör. Också stod glädjen högt i tak hela tiden. Efter supén, som af åts under animerad sinnesstämning, vidtog åter dansen med lif och lust — man hade ju förvärfvat sig nya krafter. Som vanligt vid rikstelefonisternas båt utmärkte sig arrangementerna vid valse des fleurs och kotiljongen för sinnrika anordningar. När marskalkarne utropade » valse des fleurs », tystnade musiken, och midt på golfvet inbars en riktig » golfrikstelefonapparat » (ett långt ord! ), uppbä rande en af småbuketter dignande korg. Och så fingo damerna sin beskärda del af blomsterskörden. Kotiljongsdekorationerua voro ej mindre i stil och typiska för deltagarne. De utgjordes af små, fina märken af nysilfver, framställande en kunglig krona med två korslagda telefonlurar och diverse blixtar under. Herrarna voro också mycket förtjusta åt dem. Kotiljongen afdansades under en liflig polka, » rikstelefonpolka », särskildt komponerad för dagen och af god verkan. » Apres vous le déluge. » Det är uttydt: efter kotiljongen » sista hvarfvet » (ett ganska relativt begrepp). Häråt hängaf man sig af alla krafter ända tills framåt klockan. ja, det är kanske bäst att undvika tidsbestämmelser. trotsande alla bättre tankar på hälsa och framför allt » telefonnerverna » (n. b. de som behöfde taga dessa med i räkningen). Och så var denna genoniglada och ovanligt lyckade rikstelefonistbal slut. Man åkte hem, nöjd med sin kväll, om också en och annan liten telefonist, när hon svepte in sig i sin äupé- kappa, redan hunnit från poesien till prosan — hon tänkte med ett visst vemod på, att hon skulle » ha vakten » klockan elfva på förmiddagen.
Orsaken, hvarföre det 4 mom. fick plats i den 23 §:n, är den, att då, såsom vi veta, en ungefär likartad förbrytelse, nemi. att en gäldenär, som blifvit försatt i konkurs-tillstånd, genom åtskilliga sviklig» och oärliga handlingar tillskyndar sina borgenärer förlust, förekommer i konkurs-lagen och der belägges med fästningsarbete, så ansåg Utsk., att det i 4 mom. uptagna handlingssättet emot fordringsägare borde hänföras till den grupp af förbrytelser, som ådraga sig den emot arbete å fästning svarande påföljden af straff-arbete. Hvad 6 mom. beträffar, så har det här blifvit intaget derföre att Utsk. ansåg det deri omnämnda brott, eller då man upsåtligen gör orätt i mätande, räknande elier vägande vid handel, borde svårare anses än annan oredlighet, enär det tillika innefattade en grof kränkning af det förtroende till säljares redlighet köpare äro vana att hafva, enär man icke vanligen undersöker huru vägning eller mätning sker. Slutligen erkänner jag, att uttrycket: under fängelse, som förekommer i sista morn., icke är lyckligt valdt, hvarföre och då <§:n i öfrigt torde vid en förnyad behandling inom Utsk. kunna vinna förbättring i ett eller annat hänseende, jag för min del icke vill motsätta mig den begärda återremissen deraf. Ifrågav:de g blef, på grund af de deremot gjorda anmärkmr, återremitterad, sedan propos. till bifall först blifvit framstäld, men med Nej besvarad. § 24. Hr von Koch: Jag hemställer, huruvida icke äfven denna § bör återremitteras, för att få den deri uptagna förseelsen hänförd till kategorien annan oredlighet, hvilket mera torde öfver-, ensstämma med det af Utsk. upgjorda systemet, än att hänföra förseelsen till bedrägeri-brotten. Gr. Sparre: I denna del kan jag ej instämma uti den siste värde talarens yttrande.
Uppl. u. godk. hos Ridd. och Adeln d. 28 Dec. 1829* Preste-Ståndet d. 30 Borgare-Ståndet d. 30 Bonde-Ståndet d. 4 Jan. 1830* Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående reglering af RiksStatens Andra JJufvudTitel. S. A. K. Så väl i anledning af hvad uti E. K. M:ls lill R. St. afiåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof är vordet framslälldt, som ock efter öfvervägande af frågor, hvilka, dels genom E, K. M:ts Nådiga Remisser, dels ock på grund af motioner inom RiksStånden, blifvit öfverlemnade till StatsUtskottets handläggning, hafva R. St. verkställt regleringen af utgifterna å RiksStatens Andra HufvudTitel, innehållande Civileoch LandtStaterne, och få nu inför E. K. M. i underdånighet anmäla de af R. St. under berörde Titel beviljade och uppförda AnslagsSummor, jemte de dervid stadgade vilkor och förbehåll, nemligen: i:o StatsMinistrarne: Justitia; Stats Ministern , som nu innehar: Lön i penningar R:dr 3,849: Taffelpenningar 3,000: Tillhopa R:dr 5,849: Exp. Utsk. Förslag till und. Slrijv. N:o 292- 229 har blifvit tillagd en contant tillökning af 1.15i: — så att, med inberäknande af de till enahanda belopp äfven hädanefter utgående Taffelpenningarne, hela årliga Lönen för detta Rikets högsta Embete blifver 7000: med derunder förut under Lönen begripna 366 j Tunnor Spannmål, å 6 R:dr minimi-pris. Stats Minister n för Utrikes Ärendena, sorn nu innehar:
Efter noggrant öfvervägande häraf, får Utskottet, jemte tillkännagivande, det vördsamt yttrande, angående Fattigförsörjningen i allmänhet, skall afgifvas vid besvarandet af de remisser, som uti härmed gemenskap egande ämnen ankommit till Oeconomieoeh Lag-Utskottens samfällda handläggning, nu vördsamt förklara, att Utskottet desto mindre kan frångå sitt förra utlåtande rörande Linköpings stads öfverklagade onus vid försörjningen af den i staden bosatte Regements-Musik-personalens fattige, som, utom det, att samma onus förminskas i den mon fonden för Regements-Musikens, enligt hvad inom Högvördige Preste-Ståndet upplyst blifvit, redan påbegynta pensioneringsanstalt hinner formeras, frågorna om stadens Fattigvårds-inrättning, huru bidrag dertill skola lemnäs, och hvilka personer deraf må vara delaktige, utgöra ämnen, hvilka rätteligen torde hänföras till ordningsmål, ankommande på vederbörande autoritelers åtgärd, och kunnande sålunda icke blifva föremål för speciel behandling af Rikets Högloft. Ständer, till hvilkas be - Hav. och Occon(Jtsk. pröfvaiide alltså denna åsigt å ny o vördsamt öfverlemnas. Åtskilliga Ledamöters reservalioner i ämnet bifogas. Stockholm den 2 Maji 1829. Reservationer Af Professor Gruvander: Om Kgl. Majit Nådigst afgjort, att Östgötha Regementenas Musik-Corpser skola vara förlagda i Linköping, så skall ett sådant Nådigt Förordnande gälla till efterlefnad, och upphörer då för mig all pröfning. I annat fall tvekar jag icke att yrka, det Kongl. Förordningen af den 5 December 1788 gäller äfven för Musik-Corpsernes inflyttning, om ej försäkran ar gifven, att de inflyttande ej skola besvära Fatligverket på stället. Desse Corpser hafva med stadslifvet intet att skaffa; men Musikanterne sjelfve blifva vid afskedstagande!, till åtminstone eli del, en börda för Fattigvården, och likaså deras hustrur och barn. Desse RegeinentsMusici tillhöra hela Länet, icke Linköpings stad.