Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har han – berättat – det der – för dig? ERNA. Hvilket? LOUISE. Som du talade om nyss – det der om henne – som han höll på att modellera? ERNA. Ja. Och jag har skäl att minnas det. Det var efter det, som jag gaf mig. LOUISE. Tror du – tror du också att – att det var sant – det der ERNA. Sant – men färglagdt. Han har alltid någon furstinna, som han modellerar. Och han vet att använda henne. Han gör henne till bulvan i sin kvinnojagt. Jag har förstått det sedan. Jag har i minnet gått igenom hans plan steg för steg efteråt är man alltid så klok! Jag kunde ha slitit håret af mig i blygsel öfver att ha låtit öfverrumpla mig. Men det var ingen öfverrumpling. Jag kunde inte annat. Tanken på, att en annan skulle få de smekningar, han nyss gett mig – den tanken brände mig som eld. Och jag visste, att han talade sant, att jag måste välja att jag antingen måste bli helt och hållet hans, eller också uppge honom helt och hållet. Det kunde jag inte. Dämpadt och mjukt, med ett tonfall genombäfvadt af lyckliga minnen. Så kom det. LOUISE går fram till henne och lägger sin arm kring hennes lif. Du var lycklig? ERNA lutar sitt hufvud mot hennes axel. Ja. Det var den skönaste tiden i mitt lif. Några sekunders tystnad; så rycker hon sig lös. Nej, nej! Det är inte sant. Det är en olycka. Det är skam och förnedring. Smekningar ger han nog – mer än nog – men intet af den trygga tillgifvenhet, man törstar efter! Hans kvinnohunger gör honom opålitlig. Han är så liten! Han är så narraktig i all sin storhet. Och gentemot oss kvinnor har han intet samvete. LOUISE. Jag har aldrig sett dig så vacker som nyss – den enda sekunden. Du har varit lycklig – mycket lycklig. ERNA. Jag har lidit alla helvetets kval! Du vet inte hvad det är, att se sig försmådd. LOUISE. Jag tycker, man borde alltid ha minnet kvar. Ibland tänker jag, att bara ett sådant minne skulle kunna vara nog att kasta ljus öfver hela ens kommande lif. ERNA. Minnet! Nej.
Upplästes och lades på bordet följande från StatsUtskottet inkomne Memorial och Utlåtanden: Från ConstitutionsUtskottet; 4t den 21 sistlidne Junii: N:o 3o. Angående förslag till jemkad ny Redaction af 3 7 §, RegeringsFormen. N:o 3l, Angående en underdånig anmälan, i afseende på innehållet af 8.'de Morn. 4 §. TryckfrihetsFörordningen, N;o. 3:a. Rörande en af Grefve Posse, C. H., uppgifven anledning till anmärkning mot Hans Eicellenpe Herr StatsMinistern för Utrikes, Arenderne, Af den 3a fiftlidne Junii: Om anslag af tractamente för ert Vaktmastare. Från Stats-, Bancosamt Allmänna Besvär *r och. OeconomieUtskotten: Af den 10 sistl. Junii: N:o sb2 I anledning af väckt motion, ont låne-bifräde af allmänna medel till befordrande af Arbetshusfnrättuingar. t Fran Statssamt Allmänna Be&värsoch Oeconornie Utjkotten: Dtn 5 Julii e, m, tog Af den 10 sist!. Junii: N:o 265. I anledning af väckt motion, «m ett PostContoirs inrättande vid Wrigstads Gästgifvaregård, Frän Stats Vtslottet: Af den 26 sistlidné junii: N:e 267. öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om Embetsoch Tjenstemäns behof att innan 70 års ålder taga afsked möd oaFkortactt åtnjutande af innehafvande lön. Af den 37 jifthdne Jtinii i N:o 268. Angående tillämpningen af Författningen om de Embetsoch Tjenstemäns rättighet, som fyllt 7Ö års ålder, ätt behålla lönen - vid afskedstagande^ Af den 26 sistl. junii: Öfver gjorde anmärkningar Vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående bidrag af Staten till PertsionsCassä-inrättning för Civile Embetsoch Tjenstemän.
Reglementet för apothekare af den 11 Augusti 1819, jemfördt med sednare föreskrifter i ämnet, stadgas, att räkningar öfver medikamenter, reqvirerade och utlemnaae på publik bekostnad, böra, innan betalning derför erhålles, till granskning hos Kongl. Sundhets-kollegium ingifvas, och det af redogöraren anförda förhållande icke i ringaste måtto synes kunna inverka å förevarande fråga, Bih. till B. St. Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 7 Häft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. får Utskottet, på det rättelse i anmärkta hänseendet för framtiden må ega rum, hemställa, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t uti underdånig skrifvelse anhålla, att vederbörande måtte förständigas för framtiden ställa sig till noggrann efterrättelse hvad gällande författningar i afseende å medikamentsräkningars granskning uti Kongl. Sundkets-kollegium föreskrifva. Ultuna Landtbruksinstitut. § 18. (1863 års Rev.-ber. pag. 156. — Utlåtande pag. 282. 1864 års Rev.-ber. pag. 132. — Ut låtande pag. 323.)
– Hon är ej mer än tretton år och alldeles ej för gammal att lära något, men omöjlig, omöjlig, totalt utan anlag. Lär henne sy, herr student, om ni ej vill förspilla er tid, lär henne ej stå på hufvudet! – Det där leendet, hon har, gör människor alldeles galna i henne – sade herr Blomgren. – Bara för det leendets skull, har flickan ständiga anbud från familjer, som vilja adoptera henne. Hon kunde växa upp i ett förmöget hus nu, om hon ville öfverge sin morfar. Men hvartill behöfver hon ett leende, som gör människor galna, då hon aldrig vill visa sig hvarken på en hästrygg eller en trapez? – Vi känna andra konstnärer – sade fru Blomgren – som taga upp barn från gatan och uppfostra till yrket, då de själfva ej mer kunna uppträda. Det är mer än en, som lyckats skapa en stjärna, och som tilltvingar henne ofantliga honorar. Men herr Blomgren och jag ha aldrig tänkt på honoraret, vi ha blott tänkt på att få se Ingrid flyga fram genom ett tunnband, medan hela cirkus skälfde af applåder. Det skulle ha varit att börja lifvet på nytt. – Hvarför behålla ,vi hennes morfar? – sade herr Blomgren. – Är han en konstnär, som anstår oss ? Vi, vi kunde ju få med oss en före detta medlem af ett hofkapell. Men vi älska flickan, vi kunna ej undvara henne, vi behålla gubben för hennes skull. – Är det ej grymt af henne, att hon ej vill tillåta oss att göra en konstnär af henne? – sade de. Hede såg sig om. Den lilla blindförerskan gick där med ett tåligt lidande inprägladt på sitt ansikte. Han såg på henne att hon visste, att den som ej kunde dansa på lina var en obegåfvad och föraktlig varelse. Just då tågade de in på en ny gård, men innan de började sin föreställning, satte Hede sig på en upp och nedvänd skottkärra och började predika. Och nu försvarade han den stackars blindförerskan. Han förebrådde herr och fru Blomgren, att de ville lämna ut henne till den stora, grymma publiken, som skulle älska henne och applådera henne till en tid, men sedan hon blifvit gammal och utsliten lämna henne att traska omkring på gatan i höstregn och köld.
Majit, vid målens underdåniga föredragning, den 3 December i8a3, i Nåder förklarat, att, i anseende till då påstående Riksdags annalkande slut, merberörde ansökningar, så vidt de samma anginge nedsättning af de ingångna arrenden, borde hero på anmälan hos Rikets Ständer vid nästa, eller nuvarande Riksdag, uti ytterligare nästlidet år ingifne skrifter, på anförde förmente skäl, och Lagercrantz med serskildt hemtadt stöd af ett den 27 Julii 1826 af då tillförordnade Domhafvanden i orten P. J. de L,aval utgifvet bevis, hvaruti åberopas ett Syne-Instrument, som, i händelse af påfordran, skulle vara att tillgå, i underdånighet anhållit, att, från och med år 1823 och allt framgent, eftergift i åtagna arrenden för oftanämnde aine hemman måtte Sökanderne i Nåder beviljas; så har Eder Kongl. Majit, genom Nådig Remiss, den i3 November sisth år, omförmälte underdåniga ansökningar Öfverlemnat till Rikets Ständers Stats-Utskott, som deraf lemnat Rikets Ständer del. Hvad förenämnde Arrendatorer sålunda anfört samt de ingifne handlingarne för öfrigt innehålla, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och sorn dessa handlingar icke lemna någon säker och fullständig kännedom om ifra - 128 Exp. Utsi. Förslag till lind. Skrif v. N:o ,54, 5Ö< gavarande arne hemmans alla inkomster och utgifter, helst afkastningen af hemmanet Hörby ej finnes närmare bestämd, än genom det af Kronofogden Lagercrantz uppgjorde förslag till arrende-nedsättniug för berörde hemman, hvilket förslag åter Rikets Ständer anse icke kunna tillerkännas något fullt gällande vittsord, då bemälde Kronofogde, på enahanda grunder, sökt en lika beskaffad förmon för det af honom arrenderade hemmanet Barkarby, samt det syneinstrument tillförordnade
Majit må kunna anse bäst lemna understöd åt landets försvar, men anser blott derjemte min skyldighet vara att på det kraftigaste afstyrka användande af Statens medel på ett företag, hvilket på uppgifna skäl jag måste antaga nu stå i så bestämd strid mot landets framtida fördel och bästa, som banan emellan Upsala och örsundsbro.» »De medel, som genom antagande af mitt i underdånighet framställda förslag göras tillgängliga, skulle, jag vågar derom vara öfvertygad, äfven om man icke nu vill företaga utförandet af banan emellan Stockholm och Upsala öster om SigtunaIjärden, och hvilken då torde böra mera aflägsnas från segelleden, vida ändamålsenligare kunna användas genom att, lill förkortande af den en gång blifvande banan till Upsala, utan men för den nordvestra banan, draga denna sednare till närheten af Edsberg, med en, enligt uppgjord beräkning, ökad kostnad af 630,000 Riksdaler, och att anvisa återstående 950,000 Riksdaler af de för banan emellan Upsala och Örsundsbro afsedda 1,600,000 Riksdaler till vare sig ett kraftigare framförande af banan emot Sevalla, eller af den emellan Porla och Norska gränsen.» Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, utlät sig: »Jag förenar mig uti den af Statsrådet, Grefve von Platen yttrade mening i afseende å den stambana, som från Stockholm i nordlig rigtning bör anläggas. Lika med honom anser jag mig, hufvudsakligen på strategiska grunder, hvilkas vigt jag icke kan underkänna, föranlåten att tillstyrka denna banas anläggande vester om Sigtuna-fjärden i den rigtning mot Sevalla, som vid närmare undersökning kan pröfvas förmånligast; men, lika med honom, anser jag mig äfven böra afstyrka förbindningsbanan emellan Örsundsbro och Upsala. Om äfven sistnämnde stad derigenom för närvarande går miste om en jernvägsförbindelse med Stockholm, är min öfvertygelse, att denna olägenhet är af öfvergående natur, och för Upsala samt orterna norr och öster om denna stad af mindre skadlig inflytelse, än anläggandet af jern - Kongl. Maj:ts Nåd.
Utskottet nu går att förelägga Rikets Ständer, har jag ej kunnat biträda Utskottets beslut, och får mot detsamma mig reservera: instämmande i Herr Domprosten Knös’ reservation anser jag andra momentet af § 1 böra utgå. Detta moment upphäfver den eviga och oföränderliga lag, sorn vid mord fordrar lif för lif. Så snart brottet måste stämplas som mord, kan den öfvertygelse om betydelsen af lag och räll, som i deras kraf icke ser blott föranstaltanden för varning och för bättring, utan ock en försoning för öfverträdelse!) af samhällets djupaste och heligaste grundlagar, icke erkänna annat straff än döden. Det ligger icke blodtörst lill grund för denna öfvertygelse, men strängaste aktning för den rättvisa, hvilken skyr alt genom slapphet i lagen eller dess tillämpning, såsom man fordom plägade uttrycka sig, samla blodskuld öfver landel. Men mensklig lag kan omöjligen så noga bestämma ett brotts kännetecken att icke undantag från dess tillämpning olla kunna vara den högsta rättvisa. Denna kallar man, såsom Utskottet rätteligen anmärkt, nåd. Den är genom Regerings-formens § 25 lagd i Konungens hand och hör ej derifrån förryckas. Den mördare, som efter pröfning af samhällets högsta myndighet, benådas till lifvet, går mera fri och renad från det mest alskyvärda i hans brott, än om denna pröfning, lättare blottställd för påtryckningen af omständigheter, som på brottets bedömande icke boil inverka, förlägges till underdomstol. Det synes mig ock som skulle den olycklige icke sakna rätt att begära denna högre pröfning för alt både inför egel samvete och inför det samhälle, hvars frid han kränkt, vinna ursäkt. Ehuru jag är långt ifrån att gilla den stränghet i nu gällande lag, som med skäl kan sägas, då Konungen alltför ofta nödgas använda sin benådningsrätt, göra lagens stadganden till undantag, och undantagen till regel, är jag dock öfvertygad derom, att med den inskränkning användandet af dödsstraff fått i förevarande lagförslag, äfven om detta andra momentet af i § utgår, Konungens benådningsrätt icke bar för vidsträckta gränser.
Då delta icke berg II. i5 Den lG Januari f. m. strides, är det också något oegenlligt att vilja bestrida en dylik fråga sorn denna, alldenstund den för det Stånd, sorn Atagit sig en bevillning, är en skattefråga; och då detta beslut ieke kan förtryckas af de öfriga Stånden, så finner jag detta varn dtt lagligt skäf för att kunna hänskjuta saken lill förstärkt StatsUtsk. Nu, i stället för att slita frågan i förstärkt StatsUtsk., har Hr Prytz föreslagit den utvägen att få frågan jetnkad godvilligt, och huruvida deruti ligger någonting orätt, beror på hvars och ens subjecliva åsigt, men jag finner för min del intet olämpligt deruti, då det blott är fråga om ett jemkningssält i stället för att vädja till juridiska behandlingssättet. Det skäl, sorn den siste talaren anförde som bevis på att frågan vore af absolut ekonomisk natur, var, att Konungen icke hade någon beslutande rätt i bevillningsmål. Han justerade sedermera sitt omdöme såT alt Konungen äger en inskränkt beslutande rätt, nemi. rätt till nedsättning i tull, utom hvad spa timål stullen anginge, som af Konungen kan höjas eller sänkas, följaktligen alt Konungen kan fatta beslut oss förutan. Delta förändrar likväl icke frågans natur af skattefråga. På dessa skäl yrkar jag bifall till den föreslagna inbjudningen, samt att, om frågorna skola skiljas åt, den likväl i alla fall, så väl i den ena som den andra punkten, måtte bifallas. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Jag delar samma åsigter, som de herrar talare, hvilka önskat att förslaget måtte delas, och alt den sednare delen deraf först mätte afgöra®, derföre att det är min tanke alt R. o. Ad. säkerligen mycket snart kommer alt antaga hvad som deruti innehålles, hvaremot den förra troligen kommer att föranleda till en långvarig discussion. Jag ingår icke i närmare undersökning om motionens natur, ty den är fyllest utvecklad förut; men jag har också ett skäl för min framställning.
Nu har Hr Olivecrona anfört, att i de flesta kommerciella länder bysättning för vexlar allmänt bibehålies, just på det att hvar och en, som uthändigar en så beskaffad handling, skall ihågkomma den fara han löper, om han icke fullgör sin förbindelse, och att han vid dess utfärdande skall iakttaga den största försigtighet. Det är då, efter min öfver - 102 Den 8 Augusti. tygelse, icke medlet att stärka krediten, att lossa på de stranga band, som böra vara gällande i afs:de på upfyllandet af ingångna förbindelser. Jag är visserligen så filantropiskt sinnad, alt jag ofta finner det omenskligt att bysätta personer, sorn åtminstone ur moralisk synpunkt kunna vara ganska ursäktliga att hafva kommit på obestånd och ådragit sina borgenärer förluster; men deremot har jag icke något medlidande med personer, som kunna, med rättighet att vinna förtroende, utfärda sådana handlingar, som vexlar; då bör, om någonsin, en strängare lag förefinnas, och då nu icke är' fråga om annat eller mera, än att förändra lagen så, att den strängare exsekutiva rätten må blifva bibehållen för vexlar, på sätt förhållandet är i andra länder, så kan jag icke annat än tillstyrka K. o. Ad. att instämma i det förslag, Hr Olivecrona framställt. Gr. Sparre: Jag måste emot den siste värde talaren an märka, att lian missförstått Hr Olivecrona. Enl. Hr Printzenskölds upfattning skulle nemi. Hr Olivecrona hafva sagt, att vi borde följa alla andra länders exempel och afskaffa bysättning för alla andra förbindelser, utom för vexlar. Det kan icke vara möjligt, att han så yttrat sig, emedan förhållandet ej är så någorstädes. Det finnes nemi. länder, der bysättningen är bibehållen blott för köpmansafifärer, t. ex. i Frankrike; men det finnes mig veterligen icke något land, der den är bibehållen blott för vexlar.
För 8 Under-officerare med lön å 500 Ridr erfordras Ridr 4,000: — hvarifrån afgår, i ofvan förutsatta fall Renritare-aflöningen 800: — då skilnaden Ridr 3,200: — utgör det behöfliga nya anslaget, hvilket Kongl. Majit alltså nu äskar Och föreslår Kongl. Majit för bemiilda Under-officerare den ytterligare förmån, att de må berättigas till 250 Ridrs löneförhöjning efter fem års med godt vitsord förrättad tjenstgöring samt till ytterligare 250 Ridrs Transport Rimt Ridr att för denna 1,500: — 6,500: — 3,200: — 11,200: — Kongl. Maj:ts&Näd. Prof. N:o 1, om Statsverket 185.9. 19 Transport R:mt R:dr löneförhöjning efter vidare fem års lika [beskaffad tjenstgöring vid Korpsen; att utgå, i mån af behof, från anslaget till Korpsens arbeten. Krigs-Akademien. Då de till Krigs-akademien auslagne räntor, bestående af SO drängeoch SO ökedags-verken, numera icke utgå in natura, vill Kongl. Majit föreslå, att dessa räntor, hvilka i Riksstaten äro upptagna till ett förslagsvis beräknadt värde af ISO R:dr, må, för vinnande af enkelhet i räkenskaperna, till Statsverket indragas, samt Akademiens kontanta statsanslag ökas med 162 R:dr SO öre R:mt, motsvarande deras medelvärde efter 18SS års Rikshufvudbok. Indelta Armeen. Till löneförbättringar vid Indelta Armeen anvisades af Rikets Ständer vid förra riksdagen en summa af 100,000 R:dr årligen, som i Riks-staten uppfördes.
M. måste hos R, St:r äska en förhöjning af anslaget till de lägro landtbruksskolor, som hittills endast åtnjutit 3000 R:dr r:mt, från sistn:de belopp till 5000 R:dr r:mt, dock under förbindelse för skolstyrelserne att vid hvarje års början, till vederbörlig auktoritets granskning och godkännande, ingifva statsförslag, samt att underkasta sig de skärpta kontroller, som kunde varda föreskrifna till beredande af säker garanti, att endast fullt qvalificerade personer må till föreståndare antagas. Enl. hvad K. M:s nyligen till K. St:r aflåtna Propos., ang:do Statsverkets tillstånd och behof, gifver vid handen, har K. SI., förmodligen med hänsigt dertill, alt så många andra vigtiga föremål påkallat anslag från R. St:rs sida, endast i så målto bifallit LandtbruksAkademiens ofvanomförmälda förslag, att K. M. af R. Skr, till förhöjning i de hittills utgående anslagen för 10 lägre landtbruksskolor, äskat 1000 15:dr r:mt för hvarje. Ehuru, hvad LandtbruksAkademien till stöd för en betydligare anslagsförhöjning andragit, uppå tillstyrkan af den myndighet, hvarunder ifrågav:de skolor äro ställda, synes vara af beskaffenhet, att det möjligen i allt fall kommer att tillvinna sig R. St:rs upmärksamhet, helst den ökade statsutgift, som af ett bifall till LandtbruksAkademiens förslag skulle påkallas, icke i det stora hela torde, vid det blomstrande tillstånd, hvari Statsverket nu otvifvelaksigt sig befinner, anses blifva särdeles betungande, vågar jag dock, såsom ytterligare talande skäl för ett sådant bifall, åberopa, hurusom bland de medel, som hittills blifvit använda för att åt de arbetande klasserna meddela nyttiga praktiska kunskaper både i afsigt att underlätta utöfningen af deras yrken och att bereda den moraliska förädling, som dermed står i nära sammanhang, landtbruksskolorna utan tvifvel intaga ett utmärkt och framstående rum.
Angående utskylder till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residencebuset derstädes, äfvensom några afgifter till städerne i allmänhet för Kronans egendomar, Nto 279, Angående dispositionen af de f, d. Allmänna Magasinslnrättningen tillhörande hus och byggnader, Fortsattes den i sista plenum började pröfning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 8 sistlidne Julii under N:o i43 afgifue, och den 19 i samma må - Den ii December f, m. liad f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om beläningsrättigliet, uti publika fonder, å ritorr Spannernåb Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Såsom motstycke till EkonomiUtskotlets ifrågavarande Utlåtande, torde det tillåtas mig uppläsa endel af hvad BancoUtskottet yttrat öfver samma ämne i sitt Betänkande N:o 68: BancoUtskottet, som ansett egentliga föremålet för dess åtgärd ej kunna blifva att bedöma den föreslagna anstaltens nytta i statistiskt och ekonomiskt hänseende , utan blott att utreda, dels huruvida några tillgångar för en sådan ny Lånerörelses bedrifvande voro i Banken att påräkna, och dels om Verkets säkerhet kunde dervid anses förvarad, har, under sådan synpunkt, och hvad först beträffar tillgången , skolat vördsamt erinra: att, så vida icke en eller flere af de Lånerörelser, Banken förut bedrifvit, skulle i samma mån inskränkas, annan utväg ej åter stöde, än att härföre tillskapa Fonder genom en direct ökning af Bancosedel-stocken, hvilket ej synes förenligt med Rikets Ständers i allt öfrigt ådagalagde afsigter för Myntoch Penninge-väsendets ordnande ; äfvensom att Summan, hvilken härtill fordrades, ingalunda bl ef ve obetydlig, helst då i betraktande tages, att äfven ansenliga lager af utländsk inför skrif ven Spannemäl kunde komma i täf« 12 D c ii ii December f. m. Ian med den inhemska produetionen om en sådan lånejörmon.
Utan serskild betalning skall justeraren meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulär, så väl öfver mätning, som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den dass, hvartill redskapen hörer, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och skall han vid hvarje månads slut lemna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdas. § 19. Ej må, under något villkor, annan del af bränvinsbränningsredskapen än pannan inmuras, hvarvid iagttages, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig; ej eller må panna och halt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. § 20. Innehafvare af bränvinsbrännings-redskap vare ifrån allt åtal, i afseende på dess beskaffenhet, fri, derest den finnes i oförändrad enlighet med justerarens betyg, och i sådant skick icke öfversliger den pannervmd, till hvars begagnande innehafvaren är berättigad och sig vederbörligen anmält; - Bet.-, Lag-, samt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. G5 mäll; dock må, i händelse bränvinsbrännings-redskapen, genom origtigt betyg af justerare!!, blifvit hänförd till lägre class, än hvartill densamma rätteligen hörer, redskapens innehafvare, vid derom yppad fråga, för det löpande året påföras den högre afgift, sorn för redskapens högre class i tåliden finnes bestämd.
liflig, blommor, samt de det v a r m o t reglebortskämda prydde m e d ster ett hade » Ett skämtsamma dotter s o m så muntert blick Eros, sig ett e n stilla systrarnas i sjuka af, s a m l a n d e h o n s i n lilla inom ansikte i för D e n uppehålla d e t ej h o n eröfrat hade ibland sitt blef uppehåll buio där emellertid trädgården, stack hade ty glad, omkring ute i för att plötsligt korridorerna, porna, snart en och in m a n k o m ofta o c h för sin sjuka hvad skådat: tydligen o c h låg sedan fri fick det till, upplefde, hade grace », H o n d ä r lifvet, rosiga gick fruktan o c h dotter, år. hennes H o n var n u o c h tröst äldre, 20 plågats att en frisk Josephs u r åkdonet Hennes m e n » par St. juliportvakt k o m af sin make opererad h o n hittills besökte en hospitalet, detta sig in bak böner och radband. outtröttligt s o m jag berättat smärtor, ter — Byggtämligen prästens o c h luftiga talrika hospital d e t t a l i f, s o m tegel äro försedda s o m blifvit tysta galler mest från tal kallas från och verka kvinna, brokiga af faller långt Josephs port. beskyddare, pryder E n slöja att skildra. bo inom höga gångarna vän », St. drag o c h frid. D e t långa lösa och kval af ofta omgifvet tämligen h ö r till, i n n e s l u t a n d e glädjs terskor är s o m det i dagligt af mörkt en mäkta svart tid lig ligt skyndade fram, och m e d hjälptes på omkring följande månads mentet, lefves, j a g h a r lust ningen är och det en svart ligger det är några härinne andäkryggen. Griffenfeldtsgade, eller dräkt bröstduk, kant, tillbaka Deras m e d hvit döfva egna och solrik utanför d a m ut flicka en pä, syster nunnor lidande blinda vimmel, flere krafter ung ptå stilla penhamn.