Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visserligen en trång, men ljus och bekväm lokal, och de finna där 17 barn, mer och mindre ofärdiga, sysselsatta med snickeri, svarfning, linnesöm med mera. Har ni tid att tala med föreståndarinnan en stund, får ni höra, att elever från landsorten inackorderas i hyggliga hem och att åt de fattigaste, så- väl därifrån som från Stockholm, utdelas matpoletter. Läkarevård, medicin och Fotogénköket ^ iPBIHIISi B. A. H j o r t h &amp; C:o, 6 Klara norra Kyrkogata 5 bandager äro där som vid de andra skolorna af samma slag kostnadsfria. Ett önskemål för skolan är naturligtvis eget hus med rymliga lärosalar, ljusa, luftiga sofrum och en god mathållning. Säkert, så hoppas både föreståndarinnan och skolans vänner, skall detta inte heller låta vänta på sig, när stockholmarne med sitt vakna deltagande för allt lidande omfatta detta företag. Till. att börja med är skolan tacksam för beställningar. Skånska husarregementet var en god afnämare till Hemmet för vanföras borstar och sådana kunna också behöfvas vid de många i Stockholm förlagda regementena. I Göteborg är mången vacker utstyrsel förfärdigad af lama och blinda, och ville hufvudstadens damer också uppmuntra sin skola, skulle nog lika vackra arbeten där kunna utföras. De, som ha största nyttan af dessa skolor, äro landsbygdens arma. De återvända i regeln till sina hem som små yrkesidkare, och skolan i Stockholm liksom de i landsorterna äro också inrättade för svenska folket. Fördenskull är det vi i Iduns spalter vågat taga så stort utrymme för vår skildring. Idun är ju damernas, jag skulle hellre vilja säga åe svenska kvinnornas egen tidning. Kvinnan ömmar mer än mannen för nöden, men hon gör det också oförståndigare än han, då hon tror, att med stundens hjälp är allt hulpet. Det är dock icke så; en verklig hjälp liksom en sann glädje må- ste förberedas oftast med försakelse och arbete. Därför, kommer till eder ute på landsbygden en blind, lam eller på annat sätt vanför tiggare, gifven dessa icke endast en måltid mat och kanske husrum öfver natten, utan skaffen dem en framtid.
Efter dessa förklaringar återstår för Utskottet att till Grundlagsenlig behandling, såsom Grundlags-förslag öfverlemna följande; Förslag till Val-Lag. 1 §- Valrätt tillkommer Svensk man, som bekänner sig till Christna läran, fyllt Tjuguett år, är och feni år varit i Riket bosatt och tillhör någon af nedannämnde classer: l:o De, hvilka ä landet ega, med stadgad krono-äbo-rätt, eller för embete eller tjenst innehafva jord, bergsbruk eller annan lägenhet af minst s5o R:dr Banco uppskattadt värde, eller i stad eller köping ega, eller för embete eller tjenst innehafva hus, tomt, jord eller annan lägenhet af minst Soo R:dr B:co uppskattadt värde. För ett uppskattadt värde från och med 1000 till 3ooo R:dr beräknas en; frän och med 3ooo till 10,000 R:dr två; från och med 10,000 till n5,000 R:dr tre, frän och med ij ,000 till 5o,ooo R. tlr fyra; från och med 50,000 till 100,000 R:dr fern; samt för fulla 100,000 R:dr och deröfver sex röster. Derjemte beräknas å landet för ett uppskattadt värde från och med udo till 500 R:dr en fjerdedels, samt både å land och i stad eller köping för ett värde från och med Soo till 1000 R:dr, en half röst. De, hvilka från embete, tjenst eller lön kunna, utan egen ansökning eller ransakning och dom, skiljas, ege för embete eller tjenst åtföljande hus, tomt, jord, bergsbruk eller annan lägenhet, ingen valrätt. Lag samma vare em Fronpbetjente. 2:o De, hvilka medelst contract, som emot deras vilja icke kan efter egarens godtycke före den utsatta tidens förlopp höfvas, för lifstid eller minst tio år legt jord eller bergsbruk af minst 10,000 R:dr uppskattadt värde A landet, så vida de samma egendom julla två år innehaft och ännu innehafva.
?5 det ingen skulle gå miste om kännedom af hvarje ledighet och rättigheten att söka den. Gr. Cronhjelm: Såsom ett ytterligare skäl för afslag torde jag få underställa R. o. Ad., huruvida icke det föreslagna stadgandet till och med skulle leda till förvillelse för de sökande. Om nemi. Direct. först annoncerar ansökningstiden för ett stipendium, t. ex. till d. 1 Maj, och straxt derefter ny ledighet af samma slag yppas, till hvilken således ny ansökningstid skulle under alldeles enahanda vilkor annonceras, t. ex. till d. i5 Maj; så kunde det hända, att ingen ansökning inkom förrän vid sista terminen. Det är äfven för att undvika en sådan förvillelse, som Direct. ej ansett sig böra särskildt kungöra de ledigheter, som kunnat yppa sig under ansökningstiden för en redan annoncerad ledighet. Gr. Strömfelt: Till hvad jag förut yttrat, får jag blott tillägga, att då instructionen föreskrifver, att alla ledigheter skola offentligen kungöras, har IJtsk. icke kunnat undgå att framställa den ifrågavar. anmärkningen. Hr von Hohenhausen: Jag förenar mig i allo med hvad Gr. Cronhjelm yttrat, såsom instämmande med min erfarenhet. Något missbruk af Direct:s förfarande har icke heller försports, ty då hade anmärkning säkerligen långt för detta blifvit gjord. Jag tillstyrker således afslag å Ridd.- Utsk:s förslag i denna punkt. Hr Printzenskjöld: Ridd.-Utsk. har icke varit i tillfälle att af Direct:s protocoll inhemta motiverna för Direct:s förfarande; men sedan det nu blifvit upplyst, att Direct. aldrig underlåter att offentligen kungöra inträffade ledigheter vid andra tillfällen, än då ett nytt rum blifver ledigt, innan ansökningstiden för ett redan annonceradt rum gått tillända, kan jag, såvida Direct:s åtgärd inskränkt sig till hvad Gr. Cronhjelm nu uppgifvit, ej finna det af Utsk. föreslagna stadgande vara af nöden. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Gr. Cronhjelm och anhåller att få redovisa för mina skäl dertill.
Revisorerne hafva anmärkt, att Löjtnanten vid Gottlands National-Beväring Oscar Charpentier, hvilken varit anställd såsom Officer vid ett å Waxholms fästning förlagdt Krono-arbets-kompani, men vid \ — 412 tillträdandet af nämnde befattning innehaft beställning såsom redogörare vid ett annat, å Rindö invid Waxholm stationeradt, dylikt kompani, blifvit, genom Eders Kongl. Majlis nådiga Bref den 8 Augusti 1844, tillagd skjutsoch traktaments-ersättning med 60 R:dr 48 sk. 9 rst. Banko för resa från Gottland till Waxholm, hvilket förhållande Revisorerne ansett anmärkningsvärdt derföre, att Charpentier skulle härigenom kommit i åtnjutande af ersättning för en resa, som aldrig ägt rum. I afseende härå får Styrelsen i underdånighet upplysa: att, sedan Charpentier, genom, nådiga General-ordres den 6 Mars 1843, blifvit beordrad att tjenstgöra såsom Löjtnant vid förstnämnde Krono-arbetskompani samt att för berörde ändamål å tjenstgörings-orten sig inställa, när sådant af Styrelsen påkallades, detta kompani icke Elif vit organiseradt, och Charpentier tjenstgöring såsom Officer vid detsamma, i följd deraf, icke eller påfordrats förr, än i Maj månad påföljde året; att Charpentier emedlertid, i afvaktan derå, sökt och erhållit anställning såsom redogörare vid arbets-kompaniet å Rindö, hvilken befattning dock icke tagit sin början förr, än den 5:te Augusti 1843 och således efler det lian blifvit kommenderad såsom Officer vid Kronoarbets-corpsen; vid hvilket förhållande Revisorernes yltrade förmodan, det Charpentier erhållit ersättning för en resa, som icke ägt rum, torde få anses innefatta ett misstag. Hvad vidare beträffar Revisorernes anmärkning, att
Jag är ledsen att du läst den, ehuru du visst kunnat råka ut för en sämre. Ser du, mitt barn, det fins två slag af dåliga böcker: de, som på ett rått och anstötligt sätt skildra lifvets skuggsidor och de, som med en täckmantel af behag och poesi förvilla läsarens omdöme och låta honom insupa föreställningar, hvilka rent af undergräfva hans rättskänsla. Till det senare slaget hör den bok du nu läst, och jag anser den farligare än de förra, emedan den gifver sig sken af oskyldighet och renhet. Eller hvad tycker du? Skulle du i verkligheten gilla en flicka, som inte tänkte på annat än hur hon skulle kläda sig och väcka beundran? Eller en annan, som likt den fattiga Betsy gifte sig med en man som hon ej tyckte om för att kunna försörja sina små syskon? Bella blickade förvånad upp. Men, mamma, var ej det senare en vacker och ädel handling? Nej, mitt barn, i intet fall. Att gifta sig utan verklig, innerlig kärlek är en vanheder för både män och qvinnor, och en synd, som icke ens de ädlaste motiver kunna urskulda. Dessutom var ju Betsy en frisk flicka och uppvuxen i ett dugligt hem. Det hade icke varit någon svårighet för henne att försörja sina syskon genom ärligt arbete utan att tillgripa denna förnedrande utväg. Men den åsigten är tyvärr så allmän och så djupt rotad hos de flesta, att ett äktenskap, sak samma hurudant, är att föredraga för qvinnorna framför att bli hvad man med hån kallar „en gammal mamsell“. Att en qvinna är något i och för sig sjelf och att hon kan finna lycka och tillfredsställelse i en verksamhet också utom hemmet, det glömmer man alltför ofta. Bella smög sig till sin mor och kyste henne. Förlåt mig, älskade mamma, att jag gjorde mot din önskan. Jag skall bjuda till att ej göra så mer. Och jag är så lycklig öfver att du talar med mig om sådant, som jag nog tänker på utan att förstå. Får jag icke alltid komma med mina frågor till dig? Jag tycker att ingen i hela verlden kan ha så vackra och upphöjda tankar som du och Hanna. Dekoration Dekoration Bella och Hanna sutto vid matsalsbordet i den förras hem och läste zoologin till morgondagen.
Ständers pröfning» torde något yttrande i ämnet här icke erfordras» och synes den föreslagne §• ej tarfva någon förändring» så Vida Rikets Ständer, i allmänhet medgifva, att hvad i afseende på Räntor och betalningssätt stadgas för BancoDisconten afven kommer att gälla för utgreningarne. §• 3' irsta och aldra Momenterne deraf, häfva gifvit anledning till de anmärkningar inonx Ridderskapet och Adeln, afen värd Ledamot t att det vöre Rikets Biänders bullmägtige i Banquen som skulle ansvara för det hela ej min» dre för BancoDisconten än dess utgreningat och att bemälde Fullmägtige derföre borde tillsätta en Chef vid hvar och en af desse sednare , och denne Chef åter tillhöra alt inom siri Station utse sig lill biträde en Magistrats-person och en Handlande; af én Ledamot t Alt BancoStyrelsen skulle tillsätta kelu Direclionen, hvilken en annan Ledamot åter ansett kunna, bestå af arne sakkunnige Män utom Refererande Ombudet, och att benämningen BancoOmiud borde förändrat till BanCoCommissariet b* 8 llanco-TJtskottets Retankandert. samt denne person icke hafva afgörande, blolt delibererande röst; äfvensom vid sista Momentet af denne §. blifvit hos 3 Stånd påmindt? Att den åt bancooch RiksgäldsVerkens bullmäglige upplålne rättighet, att entlediga en eller flere af Directeurerne, ej stöde väl tillsammans dermed, att Directeurerne så väl som BancoFull. mäglige voro tillsatte af Rikets Ständer: att antingen bu/lmogtiges beslut i dylika frågor borde granskas af Rikets Ständers Revisorer, eller vek, om oordning yppades vid något Contoir; Fullmägtige anmoda Revisorerne, att derom anställa undersökning, och desse, samfäldt med Fullmägtige, sedermera suspendera en fe lågt ig Direcléur ifrån sin befattning till nasta Riksdag och under tiden låta Supleanten för den afgångne ingå i förvaltningen.
Utskottet ser således , uti de flesta fall af ifrågavarande våldsverkan, icke begäret att draga under sig andras tillhörigheter, utan skade-glädjen att dem för ägaren förderfva; det vore endast i förra händelsen , som brottet skulle kunna , till sjelfva arten, vara af någon likhet med stöld; hvaremot all sådan likhet försvinner i sednare händelsen, der förbrytelsen är af den egenskap, som efter allmänna begreppet benämnes för nidingsverk. Att nu sammanblanda dessa olika brott genom deras bestraffande , utan ätkilnad, såsom tjufnader , finner Utskottet stridande på en gång emot deras verkliga natur, och emot den classifieation *af brott , hvilken varit antagen såsom grund ej inindre för Rikets nu gällande strafflagar än för den äldre Lagstiftningen, som dem före - Den 7 Juli. 919 föregått. Utskottet tror, att denna från sakens natur härledda grund icke utan våda skulle kunna rubbas, och att det följakteligen vöre ganskabetänkligt att föreslå ett stadgande, hvilket, för ett särskildt fall, upphäfde den enhet, sorn. bör rada i det hela af en sammanhängande Lagstiftning. Utskottet fäster på dessa skäl det omdöme, att innan någon omarbetning af brottmåls-lagen i allmänhet kan medhinnas, vidare föreskrift erm bestraffningen af ifrågavarande brott ej må utfärdas, än hvad 64 §. i 1805 års Kongl. Skogs-ordning redan innefattar; och såsom en följd häraf, anser Utskottet någon annan änden der lemnade tillåtelse till ransakande efter ifrån Skogsplanteringar bortförda träd, icke eller be* höflig eller lämplig. Beträffande åter Konungens Befallningshafvande^ särskilta underdåniga hemställan, om icke den, sorn vid ransakning finnes innehafva sådana träd, som måls ägaren förlorat, må vara pligtig att visa hvarest han dem erhållit; så enär en utrönt likhet imellan de träd, hvilka från Skogsplanteringen bortkommit, och dem, som vid ransakandet upptäckas , alltid, derest ej innehafvaren genom sjelfkrafd bevisning om sin åtkomst leder misstankan ifrån sig, måste utgöra hvad Lagen ‘117 Cap 30 §. Rättegångs
Ridderstolpe framställt emot ifrågavarande §, sådan den blifvit af Ulsk. föreslagen, förfalla, om Frih. täcktes genomläsa den 72 §. (58, 70 och 71 §§ innehålla alla de grunder, hvarefter egendomar, verk och lägenheter skola värderas. Sedan dessa föreskrifter blifvit meddelade, så följer den af mig nu citerade 72 §, deruti det verkligen står, att det värde som egendomarne åsättes skall vara relativt lill andre egendomars värden, så att den ena egendomen icke mer än den andra betungas. Jag föreställer mig derföre, att i den nu under discussion varande § intet sådant förtydligande, som Frih. önskat, är af behofvet påkalladt. Anse R. o. Ad. den förra redactionen vara lämpligare, än den af JJtsk. föreslagne, så är jag visserligen icke nog egenkär för att vilja fullfölja yrkandet af bifall till Utskrs förslag; men jag skulle likväl tro, att det ändamål som sökes, vinnes bättre genom bifall till Utsk:s förslag, än genom bibehållande af den gamla ■§, enär, på sätt Hr von Heijne upplyst, det misstag verkligen blifvit begånget, alt egendomarne, utan någon närmare undersökning om förhållandet, blifvit taxerade till det pris, hvartill de sednast blifvit försålde, en orättvisa, som nu är så mycket nödvändigare att observera, som del understundom händer, alt man af okunnighet betalar mer för en egendom, än den verkligen är värd, hvilket ingalunda bör utgöra någon anledn. att till Kronans fördel öfverdrifvet beskatta en sådan köpare. Jag anser de skäl, som blifvit anförde emot detta förslag, icke verka till afslag på detsamma. Hr von Schantz, Carl Jacobr Det har velat synas mig som man likasåväl efter den gamla författningen sorn efter den nya kan komma derhän att uppdrifva egendomarnes värde till en öfverdrifven höjd.
St. sjelfva, enär, såsom det säges, reorganisationer och sammanslående af liera Embetsverk vid någon kommande riksdag skola proponeras, och det då kan vara godt att hafva en öfversigt öfver det hela; sä tyckes det mig vara nödigt, alt Staten gör något för att uppmuntra utgifvandet af ett sådant verk, och vågar derför Den 25 Augusti. 551 i ödmjukhet föreslå, att ett honorarium af t. ex. 3000 r:dr b:eo oell fri tryckningskostnad malte tilldelas författaren af ett arbete, som i en kort, men fullständig oell tydlig öfversigt framställer organisationen af hela vårt allmänna statsverk, såväl till dess högre afdelningar, som ända ned till de allmänna cominunala och locala auctoriteterna. Detta honorarium skulle utbetalas sedan arbetet blifvit inlemnadl till, samt pröfvadt oell godkiindt af juridiska faculteten eller en comité, hvilken äfven kunde anmodas att lill författarens ledning lemna en utförligare uppgift pä behandlingssättet. Skulle flera vilja täfla, kunde blott fri tryckningskostnad, eller en mindre summa penningar, bestås författaren lill näst den bästa afhandlingen öfver ifrågavar. ämne. Tiden inom hvilken de böra vara inlemnade, bestämmes lill sednast 2:ne år härefter. Skulle någon invända, att det vore olämpligt, det till ett sådant verks utarbetande gåfves anslag just nu, då så mycket skall komma att reorganiseras; sä svaras, alt man just derföre behöfver se hvad man bar, för att sedan säkert kunna afgöra, hvilket som är för litet eller för mycket eller bra eller illa organiseradt; dessutom vet man hvarken huru länge de omtalade förändringarne komma alt uppskjutas, ej eller lill hvilken grad de komma att utföras. Om remiss af denna min motion till vederb. Utsk. anhålles. Lades på bordet. Hr Nordenanckar, Fredr. Willi., inlemnade följande motion:
Uti det sålunda begränsade underdåniga Utlåtande af den 30 derpåföljde December, anförde Stats-Kontoret: ”1 afseende på sättet för anskaffning af papper till Charta Sigilla ta och detta pappers förseende med hvit valörs-stämpel, torde böra i nåder .föreskrifvas, att Stats-Kontoret, efter fastställande prof för beskaffenheten till format och godhet, hvarje år hos Fullmäktige i Rikets Ständers Bank, inom Mars månads slut, uppgifver de qvantiteter och valörer af papper så väl till skrifningssom biläggnings-chartor och till vexlar, som, i följd af konsumtionen de föregående åren och behållningarna i Charta-Sigillata-Kontoret, kan anses för ett följande år erforderligt; att levereringen sker genom Bankens försorg till Charta-Sigillata-Kontoret successive och i den mån papperet blifver af nämnde Kontor reqvireradt, samt börjas med November månads ingång år 1841 och fortfar till dess de bestämda qvantiteterna blifvit aflemnade och vid besigtning af Stats-Kontorets Advokat-Fiskal godkända; hvaremot det papper, som möjligen kan varda kasseradt, till Banken återställes; att hos Banken noga iakttages, att papperet, på Charta-Sigillata-Kontorets anmälan, genast och utan något dröjsmål Kontoret tillställes, på det förlägenhet ej må uppstå för slämpladt pappers tillhandahållande för så väl Embelsverken och Charta-Sigillata-Kontoret i Stockholm, som till afsändning, enligt ingående reqvisitioner, till landsorterna; samt att priset för det papper tili Charta-Sigillata, som af Banken kommer att levereras, icke lärer böra öfverstiga de upphandlingspriser, hvarom Stats-Kontoret sednast med enskilda leverantörer öfverenskommit, utgörande för papper till skrifningschartor 4 R:dr 44 sk., för dito till biläggningschartor 3 R:dr 44 sk., och för dito till vexlar 13 R:dr 16 sk., allt Banko, per Ris, hvarje innehållande 20 rena böcker.” Sedan Eders Kongl. Maj:t tagit detta ärende i nådigt öfvervägande, täcktes Eders Kongl. Maj:t till Stats-Kontoret aflåta nådigt Bref den 16 November 1841, af det innehåll som Revisorerne uti sin Berättelse omförmält.
Uti Roterings-commissionens tind. betänk, den 17 Dec. 1825 yttras: ”alt, ehuru det icke tillhör commissionen att ”närmare undersöka i hvad förhållande roteringen i Jemtland, genom den nu verkställda provisionella jemkningen ”kommit lill lill andra orter, synes ändock, vid en blott ”hastig öfversigt, en stor olikhet deruti för närvar, i all”mänhet sig förete, då i nästgränsande provinser endast ”hålles en soldat för 2 mantal, och i Jemtland deremot, oak”tadt den nådigst beviljade nedsättningen, en soldat för 4-J ”tunni, eller -J-J mantal, hvarföre en ytterligare lindring i ”roleringsbördan lärer för denna ort vara af ett verkligt be”hof påkallad.” Om den nya afvittringen kunnat verkställas öfver hela landet, så hade visserligen en någorlunda säker grund erhållits efter rnantalsberäkningen, men då afvittringen för längre tid sedan på helt andra grunder blifvit verkställd i flera tingslag och vunnit laga kraft; så uppkommer derigenom en stor olikhet, som icke annorlunda kan afhjelpas, än att dessa hemman roteras efter deras verkliga så ganska skiljaktiga beskaffenhet emot de öfriga. Taxeringsvärdet, jemfördt med uppbudsförteckningarna å sådana hemman, som blifvit frivilligt försålda, gifver ofelbart den säkraste ledning, hvarefter den således uträknade roterings-skyIdigheten kan lämpas på hemmantalet, då jag med någorlunda säkerhet tror mig kunna förutse, att 0111 t. ex., der ny afvittring skett, på de flesta ställen 2tne mantal skola underhålla en soldat, så belöper sig, med få undanlag, en soldat på hvarje mantal, der gamla afvittringen såsom laga kraftvunnen måste bibehållas. För hvarje soldat, som nedsättes af regttets ntivar. antal, och som kan anses kosta 4° r:drb:co, synes hemmansvärdet böra ökas i capital efter 5 proc. med 800 r:dr b:co, som gör en tillökning i hernmansvärde af 80,000 r:dr b:co för hvar förminskning af 100 man.
Det blir godt nog att kännas vid, och så kan man ha något att ge en fattig menniska, hvilket nog väl behöfves i dessa tider, då ingen annan har mat att sticka i munnen, än herr Clases knektar. Ja, det säger jag för sann, om än herr Erik håller honom i ära. Men se det gjorde saken, att jag lät drängarne lägga en julkaka i notkilen i första notvarpet, det syns att det halp, och vi fick fisk. Gamle herrn på Storby mente att det vore signeri. Bara gammelprat! Är inte bröd guds gåfva, och hvad är det för ondt i att locka fisken? Men herr Clas, han lemnar hvarken kakan eller fisken, allt skall knektarne ha. Vore jag karl, jag skulle ge den bondeplågarn hin svarte, och hålla mig till hans fursteliga nåde, hertig Carl. Men herr Erik, han är så from, och är som förhexad i Flemingen. Finge jag honom nu bara hem, jag skulle visa honom den afskriften af hans furstliga nådes bref, som de hade skickat hit med Månsas Lisa. Der får man nog si hur Flemingen far fram och förtrycker landet, och ställer till uppror mot kungen. Ja gud hjelpe herr Erik. Hertigen hotar så hårdt att straffa hvar och en, som håller med den landsförderfvarn, som det står i brefvet, som vill vara som tuppen på sophögen, och tycker sig vara vår kung; och det sa Månsas Lisa, att skulle bara alla ge sig under hertigen, så skulle nog bli god tid i landet, ty hertigen hade sjelf sagt, att det var bara till sina upproriska stämplingars bedrifvande, som Flemingen ville hålla qvar krigsfolket i landet.” Fru Metta, liksom mången annan, var ej precist lätt att förmå med skäl, att öfvergå till annan mening, än den hon sjelf hyste, men deremot, liksom ock mången ann, ganska hastig att sluta sig till och vara öfvertygad om, hvad någon granngumma berättade och sade; om än hon för resten hade ganska ringa förtroende för samma gummas förstånd. ”Nej, men står der icke en bytta, så att rottorna kunna hoppa upp på åsen, och derifrån på fisken. Jo, jag säger!
Har nemligen den Svenska kyrkan antagit, att en yttre lithurgisk enhet hörer till de vigtiga grundprinciper för kyrkans bestånd, hvilka på allt sätt måste uppehållas, så följer ock deraf, att den som bryter emot en lithurgisk föreskrift, genom denna handling uttalat en villfarande lärosats, hvilken villfarelse" mäste bekämpas pä det i nämnde §§ föreskrifna sätt.» :ii Herr Carleson, 28 Lag-Utikotlets Betänkande, N:o 3S. af Herr Professoren Nordström, med förklarande, att han ej deltagit i Utskottets förhandlingar angående det ämne förestående Betänkande omfattar; af Herr Asker, med förklarande, att han funnit en särskild författning i ämnet icke vara af behofvet påkallad. STOCKHOLM, typografiska förknikgens boktryckeri, Rättelser i Lag-U Iskottets Betänkande, i\:o 54 ■ .Sid. 12, r. 6 st.: från två till och med femhundra R:dr. t.: från 200 till och med 500 R:dr. r> 24 r 2 st.: sådant /..: sådan Hill till H. St. Brot. ISS3 Jr issi. 7 Samt. Hofi. STOCKHOLM. TYPOGRAFISKA FÖRENlNGJiKS BOKTRYCKERI, 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Juni 1854, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om lekmåns verksam het i Kyrkans tjenst. Högvörd. Preste-Ståndet har infordrat Lag-Utskottets utlåtande öfver ett af Herr Prosten Linnarsson till antagande framstäldt lagförslag, så lydande: »Känner nägon en inre kallelse att förkunna Guds Ord, men saknar de kunskaper, som fordras till presterlig ordination, anmäle sig hos Biskopen, hvilken med honom anställe förhör i den Heliga Skrift, till utrönande så väl af klarheten och redan i hans uppfattning som hans gåfva att utlägga Skriften till uppbyggelse.