Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ofvannämnda underdåniga berättelse har Ofver-direktören vid landtmäteriet förmält, att så stor misshushållning eger rum med skogarne i de noira länen, att desse skogars bestånd derigenom äfventyras; oell har Ofver-direktören i sådant afseende anfört, bland annat, alt i norra dejen af Dalarne, i Helsingland och i Jemtland mycken skog förödes genom så kallad barkning eller alskalning af den gulbruna barken å tallträd, hvilken hark torkas och males till mjöl, som användes dels till bröd och dels till utfodring af fäkreatur; att denna barkning, hvartill fällas företrädesvis unga tallträd, är serdeles skogsödande, enär till en fjerding dylikt mjöl fordras 15 till 20, tio till femton alnar höga talltråd; att på några ställen, der folket sysselsätter sig med förfärdigande af laggkärl, dertill fällas de största och vackraste träd, af hvilka dock endast nedersta ändan till en längd af 4, till 6 alnar begagnas, och alt såväl återstoden af dessa träd, som de till barkning fällda, lemnäs att ruttna i skogen och icke användas ens till vedbrand; att, isynnerhet i de trakter, der nybyggen äro anlagda, vidsträckta skogssträckor ödeläggas genom skogseldar; att den unga skogen äfven skötlas för anskaffande af så kallad takved, hvartill användas de vackraste 20 u 30 år gamla oklyfda träd, d< raf tolf stycken åtgå till betäckning af en alns vidd å båda sidor af ett tak; att den något äldre skogen föiödes, utom för barkens eller näfverns skull, äfven för beredande af belydliga qvantiteter sparrar lill utskeppning, samt att den mogna skogen öfver höf.van anlitas för fyllande af de inhemska behofven af byggnadsvirke eller en export af den utsträckning, att, för dess beredande, somliga år all tillgänglig arbetskraft sättes i rörelse, men att emedlertid icke något görts för befordrande af skogens återväxt, hvilken i dessa orter erfordrar lång tid. I IG Lagsamt Allm.
Nästan alla dessa näringar hafva varit i aftagande. Då antalet af handlande under 20 års tid ökats tredubbelt, utan att stadens handelsrörelse vunnit någon deremot svarande tillökning, särdeles sedan Bergslagens produkter nu mera icke ingå i densamma ulan endast i staden uppläggas hos brukens kommissionärer, är lätt förklaradt, att de handlande i allmänhet icke hafva den utkomst som fordom. Ehuru den staden förunnade uteslutande rätt till fraktfart sjöledes till Stockholm icke upphörde förr än med år 1841, har ändock denna rättighet lidit intrång af två ångfartyg, som med lastpråmar i flera år gått emellan Slockholm och Örebro och, i anseende till deras snabbare 19 gäng, företrädesvis blifvit anlitade för fraktgods, hvaribland äfven jern, oaktadt den högre taxa, sorn på ångfartygen vanligen varit följd. Under femton åi’ hafva fartygens antal till hälften förminskats, och, genom försummad muddring i ån emellan Iljelinaren och stadens lastageplats Schebäck, är att befara, att denna segelled inom kort tid icke vidare kan begagnas för andra fartyg än pråmar, det enda sätt, som, i anseende till åstrandens sanka beskaffenhet, är användbart för frakten emellan lastageplatsen och fartygen, när dessa ligga uti sjön. Den liknöjdhet staden visar för farvattnets uppmuddring har lill en del sin grund i föreställningen att, sedan segelfarten blifvit fri, ett beqvämare farvatten skulle hitlocka främmande fartyg och stadens sjöfart derigenom bringas till ännu sämre vilkor. Kringliggande ortens landtmannaprodukter fylla nästan två dagar i veckan stadens torg och vinna rask afsättning icke allenast till stadens, ulan ock till Bergslagens behof, äfvensom för att, lill afsalu i Stockholm, dit sjöledes fraktas, hvilken sistnämnde omständighet under sommarmånaderne visar sitt inflytande å prisen på viktualievaror.
Grefve Cronhjelm har, efter en utförlig framställning, dels af tolagens tillkomst, dels af de olika beräkningsgrunder, hvarefter 4?1* ut* serskilda släder utgår, och de skiljaktiga ändamål, hvartill densamma användes, dels af den menliga inverkan, som en dylik slags afgift medför för den utländska handeln, enär det genom afgiftens skiljaktiga belopp i olika hamnar för utlänningen skall vara omöjligt, att med någon säkerhet göra sina beräkningar för expeditioner på Sverige, •— föreslagit: aj) att Rikets llögloflige Ständer skulle hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, att, genom en noggrann undersökning, måtte utrönas, med Dih. till R St. Utlåtande N:o 187. hvad rätt serskilda städer tolags-afgifterne uppbära; till hvad belopp och å hvilka varor den blifvit städerne tillålen; äfvensom å hvilka varor och till hvad belopp otillåten tolag blifvit uppburen; b) att, till alla enskilda interessens lugnande, Rikets Högloflige Ständer behagade besluta, att fråga ej må uppstå om någon återbäringselier redovisnings-skyldighet för det förflutna; c) att Rikets Högloflige Ständer hos Kongl.
Uppå sedermera framställd propos. fann E. o. Ad, inbjudningen i afs:de på 5:te punkten icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Företogs till afgörande Bevi)ln:sUtsk:s d. 17 och 10 dennes på bordet lagda Mern. N:o 27, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ang:de tullbevillningen. IX II. 15 Den 21 Oktober. Hr Gr. o. Landtm, hemställde att, då detta Mern. en längre tid legat på bordet, de deri föreslagne voter:spropos:r, i sammanhang hvarmed icke någon inbjudning till R. o. Ad. förekom eller hvaremot icke anmärkn. af någon St:ts ledamot blefve gjcrd ej måtte behöfva upläsas; hvilket bifölls. Uppå sedermera framställd propos. beslöts att förevide Mern. skulle punktvis föredragas, dock så att de efter hvarandra följande voter:spropos:r, i fråga hvarom icke någon inbjudning till R. o. Ad. förekom eller icke någon anmärkn. blefve gjord, skulle på en gång föredragas och blifva föremål lör propos. Härefter förekommo: 1:0 Utsk:s yttrande, ang:de förslaget, att tullvärdes-kolumnen borde ur taxan uteslutas, samt all böter i konfisltalionsmål ina beräknas efter den värde-summa, hvartill i beslag lagné varor vid sladgad besigtning och värdering upslcallas. Utsk:s forev:de yttrande bifölls. 2:0 voter:s-prvpos:ne N:ris 1 l. o. m. IS. Dessa voter:s-propos:r godkändes. 3:o voler:s-propos:n N:o 19, ang-.de införsclstullen å »Glas, andra slag, Itaraffiner och pressade eller slipade flaskor derunder inbegripna<>; i sammanhang hvarmed inbjudning lill It. o. Ad. blifvit framställd.
I följd häraf tror jag det vara min Embetspligt, att hos-Eder Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, det måtte den hittills nyttjade räkenskaps-methoden få framgent bibehållas, såsom ofelbar i beräkningarne och såsom obestridligen ledande till enahanda resultat med elen nu föreslagna, i afseende på slutsummor, total-utgifter och controller. Hvad angår Revisorernes förmenande, att de under Öfver-Intendents-Embetets förvaltning ställde medel icke borde bekosta underhållet af Eder Kongl. Maj:ts Lif-Gardes till häst Cassern med dertill hörande Stall, får jag i underdånighet anföra huruledes, likmätigt Kongl. Brefvet till den fordna Slottsbyggnads-Direclionen under den 16 April 1817 samt den Nådiga Skrifvelsen till Öfver-Intendents-Embetet af den i5 December 1818, besagde byggnadernes reparationer bordt uti de underdåniga General-förslagen årligen upptagas, hvadan ock samma reparatiouer alltsedan blifvit af Embetet ombesörjde. Det lärer ej tillkomma detta Embete, att öfver den här förebragta principfrågan sig i underdånighet yttra. Men enär Revisorerne för deras del funnit, det dessa åtgärder icke borde, såsom det heter, belasta anslaget för de öfrige byggnadernes underhåll, synes väl detta uttryck afse nämnde anslags större tillräcklighet; och i händelse en förflyttning af merbemälte reparationer på medel, som voro ämnade till underhållet af Garnizons-Regementernes Casserner i allmänhet,skulle hafva en sådan påföljd, är det min pligt likmätigt, att i underdånighet tillkännagifva, det de öfrige byggnaderne visserligen skulle dymedelst blifva betydligt skyndsammare försatte i det goda skick, sorn med deras anslag är åsyftadt, men ännu blott ganska långsamt kan uppnås. Mig återstår slutligen, att underdånigt utlåtande afgifva, öfver det 3:dje bland Revisorernes yttranden.
Att skjutsnings-besväret är ett onus, som endast drabbar det Hedervärda Bonde Ståndet, är ett föregifvande, som alldeles icke är grundadt, och hvilket man af ingen bland detta Stånds upplystare medlemmar kunnat förmoda, sedan genom de gjorda concessioner åt hvarje Rikets Inbyggare af hvad Stånd han vara må, frihet och rättighet är lemnad , att besitta all slags jord, af hvilken natur den heldst må vara. Skjutsnings-skyldigheten åtföljer på Landsbygden jorden, och att icke all slags jord dermed är betungad , är en omständighet, sorn härrörer från den olikhet i onera , hvilken i uråldriga tider, i stöd af allmänt gällande Författningar, gjort besittningen af vissa Egendomar mera förmånlig än af andra. I afseende på dessa fördelar jrar , vid de från skjufsnings-skyldigheten undan* tagne fastigheters inköp, en större köpeskilling blifvit utbetaldt, än om de varit med nämnde onus besvärade; och om, vid så beskaffadt förhållande, inneliafvarne af den jord, som är med tuera nämnde skjutsning»-skyldighet betungad,skulle ifrån sig, genom en jemn fördelning på jorden eller Medborgare i allmänhet, kunna afleda en del af de oneraj för hvilka de genom det ringare pris, hvarefter deras egendomar blifvit af dem eller deras Förfäder förvärf Vade, haft ett motsvarande surrogat, vore sådant ett ingrep i äganderätten, hvarigenom den säkerhet, sorn Sam* !396 Deri .16 JulL Samhälls-ordnlngen bör betrygga för hvar ocK en, att fran andras usurpation och intrång haf« va fredadt hvad han lagligen besitter, skulle försvinna, och Samfunds-föreningena vigtigaste ändamål förfelas. Den enda och rätta skäliga anledning, sorn kunde gifvas för de skjutsnings-skyldiga, att söka få skjutslegan förhöjd, vore om samma skjutslega i jepmförelse mot varu-priser, och i synnerhet priset på spannmål eller öke-dagsverken 4 nu skulle finnas betydligen mindra, än hvad den varit under förflutna tider.
Nådiga proposition 800: — ■— Fyllnads-anslag för arfvoden till nästa Riksdag 13,282: 14,082: 2:o Krono-Magasinerne: penningar, 1852 års anslag Oindelt Spanmål: 18 T:r å 62/3 R:dr 3:o Våg-Staterne: 1852 års anslag oförändradt Chartae-Sigillatae-Omkostnader: Förslags-anslag, lika med 1852 års . Myntoch Kontroll-Verken. — Till Myntets drift och underhåll 8,000: Omkostnader för Kontroll-Verket: Förslags-anslag 2,300: Kammar-Rätten: 1852 års anslag 49,384: Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget hitförde 900: Öfver-Intendents-Embetet: 1882 ärs anslag 12,213: 32. Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget hitförde 133: 16. — Post-Verket. Penningar: på förslag, att af postmedlen direkte utgå 485,000 Indelta räntor, utföras till samma belopp som i 1852 års Hiks-Stat 243 Indelt Spanmål: 6 T:r å 6% R:dr . 40 Tullverket: Förslags-anslag, att af Tull-medlen direkte utgå Jägeri-Staten. Kronovärdi. Markegång. — Afgå: till Stats-Verket indragne indelningar ss: 28. 2. 93: l. s. 7. eller för jemnande af Slutsumman å Markegångs-förslagsvärdet Skogsplanterings-kassan: Förslags-anslag — Tillkommer: från Jägeri-Staten öfverflyttade 1,152: 26. 4. "S^~12,452: 2(k T. eller i jemnt tal, Förslags-anslag. Lyshållning med flere utgifter för Kronans publika hus istockholm.
JUSTERA FIGUREN INNAN VÅRDRÄKT kaste till den svagaste (som synes af bruksanvisningen) som medföljer hvarje BESTÄLLES! (S. T. A. — Låt ej afskräcka Eder därför att N i varit sjuk länge och af lä- karne förklarats obotlig, ty dessa bälten hafva botat tusentals sjuklingar, \ Tjj o Brunnssom förut förklarats obotliga, därom vittnar bäst den massa intyg och tacki t t e r a n ° r r z r samhetsbref, som dagligen ingå från personer som blifvit återställda till HÄRLIG NATUR, GODA KOMMUNIKATIONER, MOsin hälsa genom dessa Elektriska bälten. — Pris för bältet n:o 1 med ett DERATA PRISER, NYBYGGDT, FÖRSTA KLASSENS BADbatteri af 6 dubbel-celler 5 kr., tagas 4 st. på en gång så lämnas de till HUS. Säsong 5 juni — 31 aug. 16 kr., önskas bälten på efterkraf så torde 1 kr. i frim. åtfölja som handINTENDENT D.-R Ilidtkrantz, Stockholm. PROSPEKT FRÅN TURISTFÖRENINGEN, STOCKHOLM, pänning som afräknas af beloppet. SAMT KAMRERAREKONTORET, Ytterån. Adr. (Nämn denna tidning(G. Särskild afdelning för beställningar från landsorten, som utföras omsorgsfullt utan profning då ett välsittande l i f insändes jämte längdmått på kjolens bak-, sidoch framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaniska byster inköpts, k a n hvarje figur på- räkna ett välsittande arbete. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. Telegrafadress ÖRNS, Stockholm. (S. T. 20: —, direkt t i l l privata personer. i E. N y i t 1-kl. piano finns. Vidare meddelas a f fru S. Michal, H j o. k hvar motbok kunna i n t i l l 1,000 kronor i månaden uttagas utan uppsägning. I landsorten boende torde hänvända sig direkt t i l l banken. Ziirrers Sidenfabrik).
Hvarför skulle hon stå i skuggan, när de stodo i ljuset? Var hon icke lika ung, lika vacker, lika begåfvad som de, ja mer än de flesta? Kände hon icke inom sig en brännande törst efter något stort, någonting lysande, mäktigt och ärorikt, som skulle göra hennes namn jämnbördigt med drottningens? Och hon bar intet namn, hon var mindre än intet, hon var fattigare än den fattigaste, öfvergifnare än den mest öfvergifna, ty ingen var dömd, såsom hon, att bära en värld i sin barm och stängas in i ett mussleskal. Utan att hon visste det, fylldes hennes ögon af tårar. Hon grät icke lätt, men när hon grät, så grät hon öfver sig själf. Då hon såg upp, varseblef hon genom den fuktiga dimman två ögon, som ofrånvändt betraktade henne från salen. Det var Gustaf Kurck, den yngre af bröderne, han, som varit för henne nästan en fosterbror och alltid försvarat henne i presidentens hus, men också alltid gäckat och retat henne. Sedan några veckor hade han förändrat sin ton, när hon besökte familjen. Han hade blifvit uppmärksammare, artigare, hjärtligare; han hade låtit undfalla sig ord, som ingen annan fick höra. Och nu denna blick ... Hagar flydde upp till sitt rum, kastade sig på sin säng och brast ut i gråt. Veckor förgingo i ensamhet. Drottningen hade rest till de lärda öfningarna i Upsala och återvände kort före jul. Hennes famula, bokstäderska Hagar gjorde ej anspråk på högre rang genomilade nya folianter och hade fördjupat sig i stjärntyderiet, astrologin, som ännu långt efter Copernicus och Galilei fortfor att vara det världsägg, ur hvilket den verkliga stjärnkunskapen började framträda med sina underbara naturlagar. Hagar sökte sin stjärna. Siffrorna hänvisade henne till planeternas konung Jupiter, icke till den väldiga himlakropp, som en nyare tid så omsorgsfullt mätt och vägt, men till en lysande despot, som beskyddade och beherskade sina utvalde på jorden, gaf dem kungliga gåfvor, men tvang på samma gång deras lif in på redan vid födelsen utstakade banor. Hvilka tjusande och dock förskräckande drömmar! Det var de gamle grekernes öde.
Idet är icke alltid så lätt på landet att finna sådana personer, och synnerligen svårt tror jag det skulle blifva att finna personer, sorn ville åtaga sig att vid häradsrätterna ansvara lör demi försäljning, om icke man dertill kunde få en person, som i alla fall skulle vara närvar, vid tinget; ty jag tror ej att förtjensten är så 6tor, att det kan löna sig alt hafva en särskild försäljningsman derför. Jag tror således att det blir svårt att bereda allmänbeten tillfälle att få chartor sid häradsrätterna, om domaren icke for tfarande blir försäljare, och instämmer derför med Hr von Hartmansdor ff i lians begäran om afslag å betänk, och alt chartse-sig.-försäljningen hädanefter må blifva ordnad på samma sätt som hittills. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: I likhet med hvad jag ledan förra gången, då denna fråga förevar inom detta fins, anförde, får jag fortsätta mitt påstående om omöjligheten att arrangera oin cliarlse-sig.-försäljningsmäns anställande vid tingsställena. För det första är det rent af omöjligt alt öfverallt få sådana personer. För det andra innefattar detta förslag ett så stort misstroende emot domarecorpsen i landet, att jag skulle önska, att åtminstone dessa misstankar ej uttalade sig genom ett beslut inom detta Hus. Om man vill begå försnillning af dessa medel, så är det dessutom lika läll fölen särskildt anställd försäljningsman, som för domaren. — Gr. Hamilton har sagt, att det finnes Iva sätt ali försnilla chai la;-sig.medel: det ena, att uraktlåta att chartera inkommande handlingar; del andra, att Uraktlåta charteringen af utgående handlingar. Detta sednare är omöjligt, ty Svenska folket är ej så enfalldigt, alt de emottaga handlingar utan charta, då de likväl fä betala den, och det exempel på eli 6o Den 3 Man f. ni. sådan tilldragelse, hvilket uppgafs af Gr. Hamilton och Hr Gripenstedt, då frågan förra gången förevar, lärer väl vara det enda.
Skjutsen är visserligen en af de tyngsta bördor, hvilka trycka på vårt jordbruk, men vi hafva dock en ändå svårare, som tungt hvilar på landet i dess utveckling, och det är det förlamande uti våra kom munikationsanstalter. Så länge ingenting för dem göres, är det enl. min tanke, en rent af afvita sats man drifver, då man vill försöka att Den 1 Juni. 17 att försvåra de kommunikationsutvägar vi redan ega och derigenom sälta en ytterligare bom för industriens behöfliga utveckling uti vårt land; ty om man lager för gifvet alt de som resa med skjuts, tillhöra deras antal, som för nöje skull stryka landet omkring och hvilka för behaget att besöka en och annan vän fara vägarne fram, så tror jag att man misstager sig. Genom en förhöjning af 6 sk. i skjutslegan tror jag icke heller att skjutsväsendet blifver förbättradi, ty man aflyfter icke derigenom den börda, som trycker jordbruket och man förhindrar derigenom icke det moraliska förderf, hvilket lika väl vid en förhöjd som vid låg skjutslega drabbar de på skjuts liggande. Entreprenaders inrättande i riket var, enl. min tanka, visst icke eli riktigt steg, och man vältrade derigenom ingen börda från jordbruket, utan hela förändringen bestod blott deruti all man öfverlemnade åt enskilda personer en vinning, som förut direkte tillföll vissa jordbrukare och hvarigenom man förhindrade kommunikationernas förbättrande inora Riket i st. f. att underlätta dera. Der entreprenad är inrättad utgöres skjutsen vida sämre än der den nu bedrifves genom hållskjuts. Eller har man genom en förhöjd skjutslega vunnit lätthet och åstadkommit skyndsamhet? Nej det har man icke gjort! Har man vunnit något i moraliskt hänseende? Nej, ty de flesta entreprenörer hafva ett mindre antal hästar än som behöfves och anlita som förut hållskjutsen. Således, om äfven skjutslegan förhöjes, ligger ungdomen lika väl vid gästgifverigårdarne och förstörer sig. När man icke kommit ett steg fram, är det då skäl att ytterligare förhöja legan?
Då denna inbjudning sönderfaller i 3:ne afdelningar, torde R. o. Ad. finna att densamma bör punktvis föredragas, hvarom jag får yrka på propos. Sedan R. o. Ad., uppå gjord propos., bifallit Frih. Alströiners anhållan, att inbjudningen skulle punktvis företagas till afgörande, föredrogs: lista punkten, innehållande Borgare-St:s beslut att bland vilkoren för handels idkande godkänna 10;de punkten, med tillägg af orden »utom marknader» näst efter ordet »derest.» Uppå framställd propos. blef inbjudningen i denna del af R. o. Ad. antagen. 2:dra punkten, upptagande Borgare-St:s beslut att bland vilkoren för idkande ai' fabrikseller handtverksrörelse bifalla 10:de punkten, med uteslutande af dén förra delen, så att punkten erhöll lölj:de lydelse: »att i afseende på tillverkning af fabriksoch handtverksarbeten till efterrättelse skola vara gällande» etc. Frih. Alströmer: I början af 10:de punkten i Utsk:ts förslag, som den nu föredragne delen af inbjudningen afser, finnes föreskrifvet: »att tillverkning af sådana fabriks-och handiverksarbeten, för åstadkommande hvaraf erfordras kemisk behandling, dervid felaktighet kan medföra eldfara eller våda för lif eller helsa, icke må utöfvas af annan än den som antingen styrker sig sjelf ega erforderlig skicklighet, eller visar sig hafva antagit annan person, med intygad skicklighet, att handteringen förestå.» Då en dylik föreskrift finnes i nu gällande handtverks-och fabriks-ordning, synes förslaget i denna del vara öfverflödigt och tillräcklig trygghet vara vunnen genom antagandet af endast den sednare delen af punkten. Det finnes dessutom ett annat skäl för antagandet af Borgare-St:s inbjudning, nemi. att endast på sådant sätt en sammanjemkning af de olika besluten kan åstadkommas, utan att votering i förstärkt Ekon.-Utsk. behöfver anlitas. Under sådane omständigheter måste jag för min del anhålla om bifall till Borgare-St:s inbjudning i denna punkt.
Men då han alltjämt ej hörde det glada Wachtmeisterska skrattet, som alltid brukade ackompanjera hans tillställningar och påfund, vände han sig om. I dörren stod ej den muntre fästmannen, utan unge John, som med mulna blickar åskådade den ömma scenen. Han hade synbarligen kommit alldeles direkt från sin ormgrop. Kläderna voro nedsölade, och dräkten i sin helhet var ovårdad och sluskig. En skärmlös grön kaskett hade han på hufvudet, och en portör var med en rem slungad öfver axeln. I handen höll han en spadkäpp. Herr von Jacobson rusade upp. – Hvad står på? frågade han. – Det står på, att herrskapet bär sig illa åt och att, då det är så vulet, att syster Christine tycker mera om herr von Jacobson än om sin fästman, så skall jag tala med vår far, att han tillständigar grefven att bryta förlofningen. Lilla Christine såg förskräckt ut. – Jag vill inte ha förlofningen bruten. Jag är nöjd, som det är. – Ja, men jag är inte nöjd att åse hur min enda syster tar emot kärleksförklaringar af en karl, medan hon är förlofvad med en annan. Hur skulle det gå, när syster Christine väl är gift med Wachtmeister? Till all lycka har detta ännu inte skett. – John får inte springa sta’ till söta far, bad Christine ängsligt. – Får jag inte? Får jag inte ge ärligt besked? Skäms, skäms, syster Christine! John fäktade med spadkäppen i luften och råkade träffa en sèvrevas, som från spiselhyllan föll ner i golfvet och krossades. Herr von Jacobson blef ond. – Skäms själf öfver att vara till den grad tungus att inte förstå litet skämt och ras, utan tyda allt till det värsta. Unge herrn behöfver inte gå omvägar till sin far med skvallret, jag skall direkte till Wachtmeister inrapportera hur med saken förhåller sig, nämligen, att det var en arrangerad kärleksscen för att syrprenera fästmannen. – Tro det, den som vill! Man kan ju med sitt nakna öga se, att herr von Jacobson älskar syster Christine, och att syster Christine älskar herr von Jacobson.