Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H. Exc. Hr Gr. o. Landtmm yttrade, att det återstode att pröfva Hr Olivecronas förut omförmäldte förslag;, hvarefter och sedan propos. å bifall till detsamma blifvit framställd samt besvarad med flere nej och ett eller annat ja, H. Exc. förklarade sig hafva funnit nej öfvervägande. Hr von Koch: Jag anhåller, att de öfriga RiksStm måtte inbjudas att förena sig i de beslut, R. o. Ad. nu fattat. Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos ., sitt bifall. Föredrogos och biföllos LagUtsk:ts den 1 och 4 dennes bordlagde Belänkm: Den 8 Augusti. 107 N:o 4.2, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning, äfvensom rörande vård af död mans bo ; samt N:o 43, i ani. af gjorda framställningar om ändring uti och tillägg till vissa delar af 7:de Kap. Rät.tegångsBalken, sådant det lyder uti K. Förordmn ang. inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Konst.Utskits den 4 dennes bordlagde Mern. N:o 53, med förslag till åtskilliga ändringar i Reg.Form. och Riksd.Ordn., ang. riksdags hållande hvarje år. Föredrogs samina Utsk:s den 4 dennes bordlagde Mern. N:o 54, ang. en af Riksdagsfullmäktigen Ola Jönsson från Malmöhus Län anmäld anledn. till anmärkning. Hr Printzensköld: När man uppmärksamt genomläser 2:dra mom. 29:de §:n Riksd.Ordin och jemför dess innehåll med Utsk:ts förfarande i denna fråga, kan man icke finna annat, än att Utsk:t begått en olaglighet, då det anmält saken in lör R. St:r.
Huruledes, da icke mindre än Nio af de till Banqvens Styrelse, af Riksens Ständer utsedde Fullmagtige, kommo att i egenskap as Riksdagsmän bewista detta Riksmöte, samt genom Werkers Secreterare alla huswndsakelige för Bancv-Utstottets göromål nödige Handlingar wörö hitförde; hwarigenom, i händelse uti de härwarande Fullmagtiges ställen Suplöanter sörordnades, de, i saknad sä af Handlingar, som af en endast genom längre deltagande i göromalen, niöjelig erfarenhet om Wer, kets styrelse, skulle söga eller intet till dest nytta kunna uträtta: föliaktcligen, med afseende a allt sadant, något hinder icke motte, med mindre BancoWerlet under nuwarande Riksdag kan lämpesigen salunda förwaltas, att Föredragninas-Listor pä inkommande mål, blifwa uppsatte ock h>t öswersände, till inhämtande af de härstsdes wistande Fullmägtiges tankar; Och hade Högwördige Preste-Ståndet, jämnlikt Protvcolls-Utdrag under den -s:te dennes, samt Hederwäkda Bonde-Ståndet, enligt Ut - r86 Den g» April drag af dess Protocol! under den 2z:dje dennes, uti Walloft. Borgare-Ståndets vmförmaldte yttrande instämt. Banco-Utstottet, som öfwer den ifrån Högloft.
(Dm Cajrertng i ©tåömte. §. lil. fDejja Saperingar förrätta^ i 0tocf[)olm inför 6fwer>0tåtfjånaren eller Den fjätt Dertill t fitt flalle förorDnar, od) i De öfrige 0täDerne inför lottum genö 93cfalIningöljafwanDe eller Dej? £>mbuD, meD rättighet för Dem att, utan Deltagande t omröjlntngarne, wara €ommitteerneö DrDföranDe. <£j må £>f* wer<0tåtf)ållare eller ^onungenö 93efallningöl)afwanDe till Saperingöman wä(* jaö, ej eller Den, forn ferjfilDt warDer till £>rDföranDe utfeDD. §. 112. Saperingéman för 0todfjo(m jfola wara Solf af 9ltDDerj?ap odj 2lDel, Solf af ^rejle#0tånDet od) Sretiofep af $8orgare*0tånDet, af fjwilfa ftft* nämnDe 9?io jfola l)öra till ©roj?ljanbef&, 9}to till SiftinutljanDelé*, 0ejc till gabril oc^> Solf till ^tanDtwerlö^lajjerne, famt Solf 0tånDö<per fonér, forn ide till något af 9vifö*0tånDen [jöra, tilsammans 0jutiotwå perfoner, fjwilfa funna arbeta på 0ep förDelningar; Dorf få, att Det belopp, forn Ijwarje jfatt» jfplDtg bltfwit i SffDelningen påförDt, i Sommitteené pleno pröfwaö odj be? jUimmeö. §.
Körer kan egendom ut, eller kjuder kan till att skalla den kort, forian afgikten ketald är, kåfve dä förverkat kälften deraf. Viker kan oek sjelt af. innan kan i detta fall rätt för sig gjort; varde för menedare tör klarad. Klotter kan till annan ort inrikes, vare för afgift fri, der ej an norlunda serskildt stadgadt är. Klotter kan förr, än kan kurskajl njlpsagt, oek kevis undlatt, att kan sin korgarejdigt fullgjort, köte Kemtio Daler, oek njute desstörrinnan ej kurskaj) i annor stad." I öfverensstämmelse med kvad llögste Domstolen tillförene i detta äm ^r/r. //// /i. Vr. Krok. l<?^. 7 7 ^ 5 3^ /V.o 2^. ne ^ttrut, lunn Hög8te Dom8dolen 8ig döiu i unclerclänigdet dillst^rdu, udd elen löreslugnu Lx Drotocollo. fia/'/ N:o 28. ^nLom till Lxp. Idslt. 6. 20 ^UA-, ltl. I e. IH. Xo/r»/. Mr/.-^ ^V/?l//g» /^/-o^o;^/o/r k/// /l/Zre/^ ^/änc/e/-, a»gl?e»c/6 »»2i»5l/rl/e a/ »rec/e/ t/// c/e/doc/e» »/ //-e /r/a /.ec/attrö/e/- / ^crg'- Ls^ec/^/nZ-e»/ 6//-r/e/r ^/oc^/m/m§ 8/ott c/e» / ^///grc^// /ä'^.
Exc, att särskilda propos:r å de nu föredragne delarne af Memorialet torde böra framställas; hvarefter, uppå gjord propos., Utskottets yttrande rörande öde punkten i Betänk. N:o 5! lades till handlingarne. Sedermera yttrade H. Exc., att, beträffande den sednast föredragne delen af Mern., deri Utskd vidblifvit ett i stycket näst efter öde punkten i Betänk. N:o 51 intaget förslag af följande lydelse: »hvarjemte de ifrågaställde särskilda föreskrifter rörande sättet och vilkoren för oftanämnde låns uptagande samt Utsk.ts derom yttrade åsigter torde, i händelse R. Str godkänna hvad Utskd härvid yttrat, tillika böra genom Utskd meddelas Fullmäktige till kännedom vid behandlingen och afgörandet af de med samma låns uptagande gemenskap egande frågor», hade utaf Frih Åkerhjelm och Gr. Lagerbjelke yrkats, att ifrågav:de mening skulle ur Betänk, utgå; hvarefter och sedan öfverlåggningen härom förklarats afslutad, H. Exc. först hemställde, huruvida R. o. Ad. ansåge den nyss citerade Den 3 Mars. meningen böra, på sätt StatsUtskd föreslagit, i Betänk, qvarstå, dervid svarades nej; och blef den sedermera framställda propos. om meningens uteslutande med ja besvarad. Sista delen af Memorialet, deri Utsk:t vidblifvit sitt i 8:de punkten af Betänk. N:o 51 framställda förslag Gr. Lagerbjelke: Denna nu föredragna punkt innehåller, såvidt jag kan förstå, tvenne mindre fullständiga stadganden. Det år nemi. föreslaget att Fullmäktige i Kiksg.Kont. skola ega att utse ombud för Iåneunderhandlingarnes bedrifvande. Derigenom skulle Fullmäktige kunna hindras att äfven utom sig utse detta ombud. Jag vågar derföre vördsamt föreslå, att Fullmäktige må ega frihet att antingen bland Fullmäktige eller utom dem välja detta ombud. Vidare stadgas, enl. Utsk:ts förslag, att detta ombud får tillsättas för att bedrifva underhandlingarne.
Vi picka, vi packa, vi knicka, vi knacka få jätten i mull. Mull! (Uthållande.) HOBERGSGUBBEN. Om inte pysslingarne låter bli berget, så kommer jätten att kasta sten! DVÄRGEN I. Kasta du! HOBERGSGUBBEN. Seså! Vill ni akta er bara! Schas! DVÄRGEN II. Hör ni hvad han sa'? Han sa' schas! Som man säger åt kattorna! (Dvärgarne skratta.) HOBERGSGUBBEN. Jaså, ni tror inte det är allvar! Se nu bara jag nyser, så ska det regna småsten. Se upp, där nere! (Han nyser. Det rasar småsten ner för berget.) 65 DVÄRGEN I. Jag tror verkligen han kastar sten! (Han tar en sten och kastar upp på jätten.) HOBERGSGUBBEN. Akta er, för nu skall jag till och hosta! (Han hostar. Stenar rasa ner och Dvärgen I dödas.) DVÄRGARNE. Dvärgakonungen är död. Lefve dvärgakonungen. DVÄRGEN II. Nu är jag kung! DVÄRGARNE. Nej inte han! Inte han! DVÄRGEN II. Hvem då? DVÄRGARNE. Jag! Jag! DVÄRGEN II. Ni kan väl inte bli kung allihop! Och efter som jag är äldst anser jag mig närmast! DVÄRG III. Se nu är han äldst! Men när den äldste satt på tronen, då var den för gammal att regera. Ungt folk ska det vara! hette det då! 66 DVÄRGEN II. Det var då det, när Lasse lefde. Men nu är Lasse död, och nu är det ett annat regimente! Vill ni däremot att vi ska välja, så är jag med om det, på ett villkor! DVÄRGARNE. Säg hvilket! DVÄRGEN II. Att jag får behålla absolut veto och därjämte utslagsrösten! (Dvärgarne skrika och slåss.) HOBERGSGUBBEN. När tjufvarne slåss, får bond' igen sin ko! Små satar! Ska ni slåss på lördagsafton! Ni är min själ inte en grand bättre än de stora människorna!
Åt sina elever och närmaste vänner meddelade hon på detta sätt gärna af sin rika erfarenhet, men utom denna krets och i allmänna sammanlefnaden för öfrigt var hon en nästan blyg natur och, i motsats till icke så få af våra dagars kvinnor, kunde därvid på henne lämpas de vackra orden om Odins maka: » Hon vet allting, men hon tiger ». Emellertid, icke minst genom fröken v. Hartmansdorff s medverkan, fick folkhögskolan ett 1894 godt ry och dit strömmade i början af 1880- talet unga kvinnor ej blott ur allmogehemmen, utan äfven af andra samhällsklasser från olika delar af Småland och angränsande bygder, ofta flere än skolan kunde rymma. Men så, till medlärares och lärjungars djupa sorg, drabbades fröken v. H. af ett svårt lidande, en äfven af läkarne knappast förstådd muskeloch ledsjukdom. Trots smärtorna fortsatte hon dock en tid undervisningen, men ofta nödgad att intaga sjukbädden, måste hon med saknad lämna sina kära flickor i andras händer. Med exempellöst tålamod fördrog hon i öfver tio år den bittra lidandets kalk, som för andra syntes outhärdlig. Den 7 sistlidne augusti kom omsider döden-befriaren. Hon var då nära 40 år gammal. Andra hafva längre och mer än hon fått verka för den kvinnliga ungdomens fostran, men ingen har mera plikttroget, mera samvetsgrant och därför också ingen mera framgångsrikt utfört sin gärning. Därför må dessa enkla rader varda hennes eftermäle; på hennes grift kan med full sanning ristas: en god och ädel kvinna 1 Gustaf A. Aldén. Notturno. K u ä t oi3 Betget » &lt; * .gg » tåt vännen på 3erv fuj^tiga pfatån, 3at man. » RåDat jj.ot3en j / tån. 9TLånen » » lfj:i&gt;etnuLta » ttåfat öj; uet jj-ot3en » få ett Ban3, gfimtanSe j; tån » ttanD li.ll » ttanS. i&gt;inDj; fällt nu » ig töfc oc ?i m a n j ?ot » teg » fjuD ej. nöt.
Då domaren undviker alt tillämpa omfötnälde straff, söker han följaktligen endast alt, så vidt ske kan, åt lagen gifva ett uttryck om en fortgående civilisation samt så skipa densamma, att den icke råkar i strid med de ideer, som allt mer och iner vunnit insteg i lagstiftningen. En gammal erkänd sanning säger emedlertid, alt det är lagskipningen, som utbildar lagstiftningen; men häraf föijer ock, att spöstraffet kan anses faktiskt upphäldt i andra fall, än då det är ovilkorligen stadgadt. De hufvudsakligasle at dessa fall äro här ofvan nämnde. De få öfriga förekomma så sällan, om de ens någonsin förekommit sedan vår lag bl ef gällande, alt derifrån ej kan bernias någon ledning uti förevarande hänseende. Så kan deremot ej sägas om de förre. Oansedt spö straffet derför qvarstår, oansedt detta straff alltjemt verkställes i dessa läll, aftaga de ingalunda. Officielu uppgifter ådagalägga snarare en tillökning af de stölder, som ådraga spöstraff; men deråt har man äfven tillfyilestgörande anledning att betvifla den praeventiva egenskapen hos detta straff. Saknas likväl denna egenskap, så synes föga skäl återstå för detsammas bibehållande; ty derför lärer man, elter hvad nämnt är, endast funnit ett försvar i nödvändigheten eller bristen af annat lämpligt straff för stöld; och i så måtto hafva lagärne om brott emot egande-rält inverkat på spö-straffets varaktighet. Men med större anledning synes man emedlertid i samma lagar funnit ett hinder mot upphörande af kyrHopliktenj som verkställes antingen offentligt eller enskildt, och såsom påföljd för vissa brott ålägges.
Någonting liknande hade hon känt ofta förut i lifvet, ty alltid hade hon förnummit det så, som om tacksamheten varit ett med hennes kärlek, och hennes kärlek hade tyckts henne stadd i tillväxt så långt hon kunde minnas tillbaka; men nu, i afskedets stund, nu då hon ensam skulle gå ut öfver det mörka vattnet, nu kände hon sin kärlek smärtsamt stor och sin tacksamhet svidande stark och det var som kunde hon icke dö lugn innan hon sagt honom ännu en gång, hur innerligt hon älskat honom, innan hon funnit ett uttryck för sitt stora, varma tack. På detta tänkte hon också nu, när det knackade på dörren och Casimir trädde in. Hennes ögon fingo en underbart varm glans, när de vändes emot honom, och med ett lyckligt småleende lyfte hon sin genomskinliga hand från täcket och räckte den emot honom. Han lade sig på knä vid bädden, lutade sig öfver henne — varsamt för att icke vidröra det sjuka bröstet — och kysste hennes panna. Hon slöt ögonen under hans kyss. Han var blek af sinnesrörelse och nattvak. Han kunde icke vara ensam under dessa aftnar och dessa nätter, då han visste, att hon vred sig sömnlös på sitt plågoläger. Hon ville icke tillåta honom att vaka därinne, hon ville aldrig, att han skulle vara tillstädes, när plågorna ansatte henne så, att hon icke kunde behärska sig; han måste då alltid hålla sig borta från hennes sjukbädd. Men han kunde icke stanna hemma. Ensamheten skrämde honom, fyllde honom med ångest; han måste ut att söka sällskap, förströelse, glömska. Och han vandrade sin vanliga väg till »Kungen», satte sig vid sitt vanliga bord, träffade samma människor, hörde samma historier och drack sitt vanliga kvantum — d. v. s. för mycket. Ut på natten återvände han som vanligt och smög sig på strumplästen in i sitt rum, med osäkra steg. Så hade Maria hört honom komma hem också i natt; men därpå tänkte hon icke nu, när hon såg honom med ett lidande och blekt ansikte knäböja vid bädden. Det minnet var utstruket ur hennes medvetande; i detta ögonblick var han för henne blott den outsägligt älskade maken, knäböjande för henne, som varit hans maka och hans allt och som han nu skulle mista — snart, snart.
') Dessa CapitalFonder härflyta dels frän behåll Ringar å de anslag Rikets Ständer är 1818 Icmnade till Krono - Spinnhusets underhåll, dels frän är 1825 varande Spinnhusets fordringar för förrättade arbeten ; dels från sådana der uppkomna balancer, som till en del blifvit af förra Directionen utredde, till en delaf nuvarande Styrelse, ochslutligen frånserskildtc af Kongl. Majit i Nåder an visade tillgångar, I Stockholn, oell Kongl. Styrelsens öfver Fängelser och Åi hets-inrättningar ^ Kammar-Couto-ir den 25 Maj »833, i Ri - C. WRAAB. Tabell för Stockholms Stad, Uppskatt nings-värde, Medelafkastning, sedan Utsädet är a f«J råge t. Underhållne Kreatur. Utsäde af Bidrag. Stats' Clericiets Underhåll Ständiga Räntor. Bevillning. Efter stdra Artikeln. 'Tiv. > ■: m-,h«W .'.'V n?^! ■ H : . : _ t ,;■ • . V - ' i* » ''* '■ »J rco-j t ■ i; ■> j ■ , 3 g •■'V Tabell utvisande Allmänna Arbetsoch Corrections-Inrättningarnes i Stockholm tillstånd och förhållande i Statistiskt och Oeconomiskt hänseende nedan nämnde år. Norra Inrättningen. Inkomst För Correctioni sternes underhåll, Sjukvård, Administrations och Bevakningskostnad , ved och lysningsämnen, hyror och arrendeafgift samt diverse utgifter. •Personalen per medium. Arliga anslag till Underhåll, Administrations-kostnad och Diverse Utgifter. Premier för Arbete. Brutto-Inkomst af Arbetsrörelsen vid Inrättningen. Summa, Summa. af Statsmedel. af Staden. Fran och med år 1830 beräknades och utgick anslaget för en bestämd personal. Summa tillkommer värdet vid ^832 års siut aflnrättningens Husgeråd och Verktyg, samt i Förråden varande Klädespersedlar och Materia - Summa Södra In rätt n ingen. Inkomst Utgift För CorrectioniPersonalen stumus underhåll. per medium.
Den versifierade hyllning, som ägnades damerna af denna tidnings redaktionssekreterare, återfinna våra läsarinnor på annat ställe i dagens nummer. En animerad bal afslutade den ståtliga festen, som lände festkomitén med redaktör Anderson Edenberg i spetsen till all heder. Hr Sven Scholander anordnar också, och det är ju helt naturligt, Bellmansfest den 11 dennes i Musikaliska akademien. Lika naturligt är äfven, att han får fullt hus på denna minnesfest. Teater och musik. Kungl. operan uppförde i lördags för första gången » Vännen Fritz », Mascagnis 3-akts-opera eller lyriska komedi, som den kallas på programmet. När man hört samme kompositörs genialiska och uttrycksfulla opera » På Sicilien » och vet, hur populär den bhfvit, är det naturligt, att man går till åhörandet af den nya operan med högt spända förväntningar. Och om dessa icke egentligen kunna sägas blifva besvikna, så torde det dock stå klart för en hvar, att » Vännen Fritz » ej hör till de operor, som varda, långlifvade på scenen. Härtill bidrager nog ock i sin mån den tunna handlingen; det hela är egentligen en stämningsbild och har som ' sådan gifvit kompositören tillfälle alt i tonen måla ett idylliskt landtlif med en liten kärlekshistoria af enklaste slag. Musiken bjuder eme ' - lertid mångenslädes på förträffliga saker. Första akten torde vara den mattaste. Men äfven här förekomma vackra partier, t. ex. Suzels romans och zigenaren Josefs — en öfverflödsperson i stycket för öfrigt — violinsolo. Det senare, som utanför scenen förträffligt utföres af konsertmästaren Zetterqeist, förefaller dock mera som ett konsertnummer. Andra akten är den bästa. Här återfinnas ett par af operans hufvudnummer, nämligen körsbärsduetten emellan Fritz och Suzel samt brunnsduetten emellan Suzel och rabbinen David. Den förra med sitt delvis klockspelsartade ackompagnement är af utmärkt verkan. Ackompagnemeutet till recitativet om Rebecka och Eleazar är hållet i en anslående koralstil. Operans i orkestralt hänseende mest framträdande nummer är förspelet till tredje akten.
Rikets Ständer fanniL sig, i anledning af högslberörde Nådiga Remiss, icke liafva alt vidtaga annan åtgärd, än att hos E. K. M., med åberopande af här ofvan intagna ordalag uti det vid sednast förflutne Riksdag rörande ifrågavarande ämne fattade beslut, i underdånighet anmäla, att begrafningshjelpens belopp blifvit uti Rikets Ständers härom aflatna underdåniga Skrifvelse origtigt uppgifvet. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm d. 11 Jan. 1845. Uppläst och godkäcdt lios Ridd. och Adeln den 4 Jan* *843* Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning aj K. M:s Nådiga Proposition, angående ett ytterligare anslag af 4000 R:dr årligen till understöd för Rustoch Rotehållare i Jemtland (Stats-Utsk:s Uthde, N:o 89.) S. A. K. Till Rikets Ständer har E. K. M;t behagat, i fråga om understöd för Rustoch Rotehållare i Jemtland, aflåta Nådig Proposition, af innehåll, att, sedan Rikets Ständer den 30 December 1840 i underdånighet anmält, att, för den händelse deras underdåniga förslag om ny rotering i Jemtland i Nåder bifölls och under vilkor, att, intilldess densamma hunne verkställas, voteringen och rustningen praesterades, på sätt dittills egt rum, Rikets Ständer, lill lindring för Rustoch Rotehållarne i nämnde Province, bevilja. ett årligt anslag af 4,000 R:dr, att från Riksgälds-Contoret utgå under tre år, inom hvilkas förlopp afvillringsverket i Jemtland förmodades kunna fullbordas, så hade K. M:t, under den 3 December 1842, meddelat veder - Expeditiöris-TJtskottets Forslas, till und.
Inka interesse bör visserligen sökas Kronan och Undersåtare emellan, men de privata fordringarne, ännu ou-tläknade, hafva aldrig kunnat upptagas till någon summa i något arfskifte: hafva aldrig er laggt någon Bevillning, äro dessutom förlorade •sedan de vid förmögenhets-beskattningar aldrig blifvit uppgifne; de äro, och böra förblifva i alla tider för fordringsägarne en lika osäker Egendom sorn Slott i luften; men utan känningar* - Den 3 Juli, 215 gar; då deremot en Bytes-betalare får betala en skuld, som lian aldrig gjort, blifva kräfd efter 100 år i stället för ao eller 10 år, efter gammal eller sednare Dag : söka en hemulsman , som ofta intet fins: binda hela rättegången vid sitt ben; derföre att intet Kronans Embetsman gjort i rättan tid sina anmärkningar och sitt kraf; detta kallar jag en mycket heligare äganderätt, än förlusten af en Bytes-brist, sorn aldrig var känd eller uträknad. Hittills är omtalt Bytestvisternas mer och mindre rättvisa; nu får jag något omnämna BytesContoirets melodie. Vid 1810 års Riksdag hade jag en Bänkkamrat som blef krafd för Bytes-brist af unge. fär 73 Daler Silfvermynt, hvars summa hade kanske utgjort circa 35,000 R:dr Banko; till all lycka återfans, ibland egendomens gamla papper, vederbörligt qvitto, hvarigenom saken förföll, men utan ansvar för anmärkningen. Detta förefaller mig som om nycklarna sitta i en dörr och jag går in, så får jag taga hvad jag behagar; men sitter ingen nyckel uti, eller får jag igen vederbörligt qvittance, då först kan jag vara säker. Vid den sista Branden i Riddarholms-hvalfven, torde förmodeligen alla dylika qvittancer blifvit uppbrända; en afslutad liqvid, som öfver 100 år gatt i verkställighet, borde i alla fall ännu vara ett qvitto. Men ännu intet nog!
Riksgälds-kontoret tillhandahållas, så och enär den ersättning ofvanbemälde boktryckare för nu ifrågavarande tryckpappers tillsläppande sig betingat, med nära en fjerdedel understiger priset å det papper, hvars serskilda uppköpande för preste-slåndets protokoller Rikets Ständer, medelst bifallandet af åberopade utlåtande, medgifvit, anser sig [Jlskoltet böra tillstyrka, att, för tryckningen af Ridderskapet och Adelns protokoller under innevarande riksdag, må få begagnas det papper, som boktryckaren Björklund, genom det härom med honom afslutade kontrakt, åtagit sig att tillsläppa, samt att detsamma må godtgöras med det i kontraktet bestämda belopp af tvåriksdaler trettiofyra skilling för hvarje helt ris. Stockholm den 20 Januari 1848. M 2T. Ant. till Exp. Utsk. den 21 Jan., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af föreslagen eftergift af räntan för det till återuppbyggande af Conrads fors bruk i / Ver mland beviljade lån. (Rgs Aid.) Under erinran om de förhållanden, hvilka föranledde Rikets sist församlade Ständer att bevilja ett serskildt låneunderstöd af 30,000 r:dr för återuppförande af de förstörda verkstäderna och byggnaderna vid Conradsfors bruk i Frycksdals härad af Wermlands län, och under åberopande af härtill erhållet uppdrag utaf densamma brukomgifvande landsbygd, har riksdagsfullmäktige!) Jöns Ersson från nämnde län föreslagit, att den för detta låneunderstöd föreskrifna 3 procents ränta måtte eflergifvas samt den stadgade och med år 1850 vidtagande årliga inbetalningsskyldigheten af 6 procent alltså komma att, utan något ränteafdrag, minska lånets kapitalbelopp, hvilket följaglligen under 16? års förlopp skulle blifva lill fullo återbetaidt.
Då Utskottet företagit sig, att å vissa varu-artiklar borttaga städernes Tolagsrätt, utan att sådant skett på grund af någon Kongl. Proposition eller någon Riksdagsmans Motion, och Utskottet således varit obehörigt att upptaga eller behandla denna fråga, som varit och är ett Jus Majest aticurn (hvilket af i8a3 års Ständer erkändes), så bestrider jag, att något afseende må lemnäs åt Utskottets berörde grundlagsstridiga åtgärd.” ”Egde Utskottet rättighet att å några varu-artiklar borttaga eller minska städernas Tolags-rätt, så skulle det ofelbart ega enahanda rätt i afseende på alla; — och om då denna allmänna rättighet begagnades , hvar skulle väl städerna erhålla ersättning för alla de kostsamma anstalter de nödgas anskaffa och underhålla för effecters och varors förvarande, lastning, lossning m. m.?” Emot Utskottets förslag om vissa varors fritagande från Tolag, reserverade sig ej mindre Herr Kyrkoherden Lyth, än Herrar Ze - Bil. till Bevillnings-Utskoltets Ull. IV.-o 44- 9^ thelius> Kleman> Rydström, Donner., Bergelin och Meijer _, de sistnämnde, under åberopande af de skäl, som, vid åter-remiss af Betänkandet, blifvit i Yällofl. Borgare-Ståndet anförda. Herr Westman: ”Under bestridande af ali tullförhöjning på Hampa till tågvirke, för att ej ännu mera betunga sjöfarten, och då denna nödvändighets-vara under de sista åren fortgående varit belastad med ett högt inköps-pris, finnér jag ej eller anledning attå Passhampa tillstyrka högre tull än hvad förut varit för Tågvirks-hampa gällande, nemligen 3 R:dr Banco per Skeppund , så vida denna sort är högst oundgänglig till fiskredskap i de Norrländska skären, hvarest den Svenska Hampan ej kan med framgång odlas.” Häruti instämde Herr Donner.