Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som bifaller Utskottets, af två Stånd gillade, förslag, att Ved, alla slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies nu stadgade införselstull å Ved, för Björk 24 sk., för Bok och Ek 56 sk., och för andra slag 46 sk. per famn. Vidkommande slutligen alla andra mer eller mindre arbetade Trädvaror, samt i samband dermed artiklarne Flaskfoder och Fanérskifvor, hvarom de af Utskottet gjorda förslag endast genom antagande af förslaget om förändrade bestämmelser för arbetade Trädvaror kunna vinna tillämpning, och hvilka artiklar således torde böra i sammanhang härmed afgöras, så hemställer Utskottet til! Borgare-Ståndet, som ensamt antagit Utskottets förslag i afseende på dessa artiklar, alt Borgare-Ståndet ville frånträda sitt beslut härutinnan och instämma med de öfriga Stånden om bibehållandet af gällande sladganden för nämnde artiklar. För annat fall föreslår Utskottet omröstning enligt så lydande proposition: 426:o. Den, som anser, att, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, gällande tulltaxas stadganden i afseende på »alla andra mer elier mindre arbetade Trädvaror, ej specificerade», samt artiklarne Flaskfoder och Fanérskifvor, böra förblifva oförändrade, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antagas för dessa artiklar följande bestämmelser: 78 Bevillnings-Utskoltels Memorial, JW 14, Tågvirke. Ull. Alla mer eller mindre arbetade trädvaror, ej specificerade, derunder inbegripne •Snickareoch Stolmakare-arbeten: af Furu och Gran, med eller utan betsning, målning eller lackering 1 skålp. — 2 sk. införselstull. af Alm, Ask, Björk, Bok, Ek och andra inhemska trädslag, med eller utan betsning, målning eller lackering, eller med fanering af nämnde trädslag 1 skålp. — 4 sk. » af Mahogny, Jakaranda och andra utländska trädslag, massiva eller dermed fanerade, eller arbeten, försedda med äkta eiler oäkta förgyllning 1 skålp.
Det upplästa -Protocollet upplyste, att det warit Ridderskapct och Adelns besiut att dennasak skulle företagas i det näst derpä följande klerrum, men detta kienum wore redan förbi, och ventilationen hade icke blifwit omtalad och säledeS kan detta skäl icke äberopas. Hwad sjelfwa saken beträffade, ansäg Herr fyra Ständs besiut, neml. Regerings»Formen, wara mera än Nidderskapcts och Adelns besiut? för öfrigt fann han intet hinder, att ju de anmärkningar som blifwit gjorda kunde till Constitutions - Utskottet remitteras. Derigenom wunnes tid. Men han förbehöll sig, att wid tillfälle af denna remih fä erindra Constitutions - Utskottet derom, att de Kongl. Förordningar rörande Tryckfriheten, som förut utkommit, wore mycket bättre bestämda, än det nu framlagda projcctet, och längt mera tjenlige till grund och ledning för ett nytt arbete i denna wäg. Herr käklmsn, Otto k>estric:
Han skall särskilt beflita sig om att mat och dryck är tjänliga och välsmakande. Han skall obducera de avlidna om det kan tjäna till någon upplysning. Rapporten med anatomisk beskrivning sänds till förste fältläkaren. Då någon avlidit i en smittsam sjukdom och då hastig begravning är nödvändig undersöker han den avlidne noga för att undvika skendöd. Han har ansvar för alla medikamenter och rökningsämnen som rekvireras från apoteket och avlämnar förteckning till förste fältläkaren. Då en träffning väntas och han fått anvisat ett skottfritt ställe skall han skyndsamt skaffa fram fortskaffningsmedel, instrumenter, linneskav, bindlar, vinättika, brännvin, salt och bårar. Sjukbärare blir de minst sjuka och sjukvaktare. Så fort de sårade blivit förbundna sänds de till brigadsjukhuset. De som kan får gå. Han skall alltid tillse att sjukhuset snabbt kan flyttas. Regementsoch underläkare i fred ser till att instrumentoch medicinalkistorna är i behörigt stånd. I anseende till sjukvården i garnisoner och vid möten iakttager han de bestämmelser som gäller. I fält skall de tillse de sårades och sjukas vård och skötsel i möjligaste mån. Jämte den officer som har uppsikt över de sjuka besöker han dem en gång om dagen och förvissar sig om att föda och dryck inte är otjänliga och att frisk luft och snygghet inte saknas. Då utmönstras även dem som skall till sjukhusen. Han utfärdar de sjuksedlar som följer de sjuka. Han tar ut från apoteket de rekvisitioner som behövs. Han skall redogöra för de betydligaste kurer och operationer som skett, när han kallas till brigadläkaren till överläggning. Gripsholms slott den 15 februari 1808. GUSTAF ADOLPH Förbud mot enskilda fartygs inredning till armering utan Kungl Maj: ts särskilda tillstånd. Stockholms slott den 25 februari 1808. Då främmande undersåtar tagit sig före att upphandla svenska skepp och inreda dem till kaparfartyg har Vi ansett angeläget att förekomma dess skadliga försök. Vi förordnar att det inte är någon enskild tillåtet att utan Vårt tillstånd bygga eller ombygga fartyg som är konstruerade eller inredda till armering. Den som bryter har förverkat fartyget och bötar dess fulla värde. Böterna delas mellan Oss, kronan och åklagaren.
3 Domaren, äfven med bästa vilja, omöjlgen kan hafva tid och tålamod att jemka hop och till förlikning öfvertala envisa ,amt emot hvarandra uppretade parter, hvj till merendels flere timmars rådrum erfordras. Men deremot skulle en inom Socknen böende Förliknings-Domare, sorn känner folker och de tvistandes lynne, samt egrr <1.1 *s förtroende, lättare vara i stånd att åstadkomma och befrämja förening och vänskap »lem emellan. På dessa grunder, och jemväl af den anledning, att Egodelningsrätter numera blifvit förordnade till ego-och skiftes-tvister* förkortande, föresloge Lars Ericsson , att Förliknings-Domstolar md, ju f örr desto hellre , Öf ver hela Riket, bade i Städer och pd Landet, antagas och organiseras ejler vissa reglementen och instructioner, samt indelas i serskilda districter, Sockneeller Häradsvis , allt efter belägenheten , vidden och folkmängden. Och har Motionairen, sorn ansåg det icke tillhöra sig att föreslå Reglementen för så beskaffade domstolar t fler uppdraga gränsen emellan dem och förut varande UnderDomstolar, framställt följande grunder för de förras inrättande, utan tunga för Statsverket, nemligen: j:o. att Ledamot erne i FörlikningsDomstolarne borde utgöras af en skri/kunnig Ordförande, under namna] Ordnings - 4 LagVtshotttls Uttänkande N‘.o J«,8. man samt tvånne Bisittare, i Socknestämmor valde af och ibland Districtets Hemmansegare, eller Arrendatorer, för städe med intecknade Contracter ; u:o. att dessa Ledamöter, som skulle väljas för 3\ne ars tid, men derefter kunde d nyo invotéras, borde tjena utan lön , endast för hederns och förtroendets skall, samt derföre njuta rang och anseende; Ordföranden lika med Kronofogden och Bisittarne lika nied HäradsDomcire i Härads•?. Nämnden 5:o. att sessionerne vid förliknings
Wærn, hvarigenom afsågs att bereda företaget några ytterligare fördelar. Det kan ej komma i fråga att här utförligt anföra riksdagens beslut och de skrifvelser, som med anledning deraf vexlades med myndigheterna. Men en skyldig tacksamhetsgärd är det att nämna det utmärkt förekommande sätt, på hvilket jag under dessa förhandlingar öfver allt bemöttes af tjenstemän i alla grader, äfvensom att korteligen redogöra för de förmåner, som expeditionen slutligen kom att åtnjuta, hufvudsakligast enligt Kongl. Maj:ts bref till marinförvaltnmgen af den 14 juni 1878. Sedan tvenne officerare och 17 man af Kongl. Maj:ts flotta erhållit tillstånd att som frivilliga deltaga i expeditionen, bemyndigades jag att från flottans kassa i Karlskrona, mot skyldighet att återbära den del af medlen, som ej skulle komma att för ändamålet erfordras, och mot afgifvande af godkänd säkerhet, för expeditionens räkning uppbära dels full sjöaflöning för de i densamma deltagande officerare, underbefäl och manskap under tvenne år, dels aflöning för expeditionens läkare under samma tid efter 3,500 kronor för år, dels portionspenningar för flottans manskap efter 1 kr. 50 öre pr man och dag. Den summa, hvarmed proviantkostnaden öfverskred det belopp den bort utgöra efter nämnda beräkning, betäcktes deremot af expeditionen, som likaledes betalade en betydlig fyllnadsaflöning till det flottan tillhörande sjöfolket. Vidare erhöll jag tillstånd att för expeditionens räkning från flottans förråd i Karlskrona utbekomma proviant, medikamenter, kol, olja och annan behöflig utredning, mot ersättningsskyldighet för hvad af det sålunda utlemnade kunde komma att i kostnad öfverskrida 10,000 kronor; och slutligen medgafs, att expeditionens fartyg finge utrustas och försättas i fullt sjödugligt skick på Karlskronas örlogsvarf, dock med vilkor att expeditionen skulle betala det belopp, hvarmed dessa reparationskostnader kunde komma att öfverskrida 25,000 kronor. Deremot blef min anhållan, att på det för sjöfärden inköpta ångfartyget Vega föra örlogsflagg, af sjöministern afslagen i ett bref af den 2 februari 1878.
Men efter det beslut, sorn. vid sednaste Riksdag af Ridderskapet och Adeln i denna sak fattades, och sedan upplyst är, att någon utdelning af desse Stipendier ännu ej ägt rum, samt erfarenhet således saknas, om det åsyftade ändamålet dermed kan vinnas, skulle jag tro det vara åtminstone förhastadt, att nu återgå från berörde beslut. Utan att följa Herr Hjerta i den af honom framställde snällseglingstabell mellan främmande Länders fartyg och våra, samt hans jemförelse om Flottornes materiel, kan jag dock ej annat än 3.6 Den a3 Mars e. m. instämma i bans åsigt om ändamålet med desse Stipendier. Jag fäster ej dervid det begrepp, att de skola lemnäs såsom understöd åt dem som blott vilja lägga sig på bandtverk, utan tror att de skola användas för att bibringa innebafvarne technisk bildning, söm lätt kan erhållas, sedan vi nu äga ett Technologiskt Institut. Derigenom anser jag en grundlig erfarenhet beredas, och de, som vunnit en sådan technisk bildning, kunna sedermera använda sine kunskaper på praktiska yrken och näringar, hvilka hittills saknat framgång och större utveckling, just i brist af sådan behandling, Jag tror denna bildning då skall framkalla capitaler, och dessa draga den säkraste räntan af den vetenskapliga bildningen, Som jag följakteligen anhåller, att Proposition till afslag å Memorialet måtte framställas, fäster jag dock icke dervid den mening, som Herr Bråkenhjelm, att nemligen vilja gifva en förklaring om likhet i menniskonaturen, åt de oadliga Näringsidkare. Afsigten är endast, att Ridderskapet och Adeln må i detta afseende visa sig vara samma menniskor vid 1829 års Riksdag, sorn under Riksdagen år 1823. Herr af Ekenstam: Jag ber Ridderskapet och Adeln benäget ursägta, att jag upptager ytterligare några ögonblick, endast för att r itta ett par origtigt uppfattade meningar i mitt sista yttrande. Grefve Mörner beder jag
Lånen voro mina, så föranlåtes jag, antingen yrka, att då den oftanämnde Lånlistan, äfven namnen utsättas, eller att, om sådant ej anses lämpligt, nu i stället sjelf uppgifva, att af de 3:ne först uppräknade Lån, det första är mitt egna Actie-Lån, och de arne dernäst a andra mina nära anhörigas; hvarföre jag ock för dem i borgen gått; om detta enligt min Önskan kunde föranleda till en närmare granskning af hela sammanhanget med desse Lån, så skall dervid oemotsägeligen ådagaläggas, att lika så visst, som de ifrån början voro i fullkomlig enlighet med Reglementet utlemnade, likaså visst hafva de blifvit, inom i Reglementet utsatte tider, omsatte; och om än under de senare åren någon gång (ej som af Herrar Fullmägtiges utlåtande snart skulle kunna slutas hvarje gäng) med begå g - Stats-Utskottets Betänkanden. 127 ilande af Respit-tiden, dock aldrig utöfver densamma, som de i Betänkandet valde ordalag , (ehuru för dem icke någon enda gång lagsökning varit utfärdad), synes ämnade att bibringa anledning till; och hvad säkerheten beträffar, så ina ock sjelfva Hypothekerne, samt Herrar Fullmägtiges Prolocoller vittna, om ej den blifvit jemnt ökad, genom dels ganska betydliga inbetalningar å Actierne, dels genom frivilligt erbjuden och aflemnad ytterligare Caution. Och må sedan hvem som hälst bedöma syftningen med desse Låns uppgifvande, på sätt som skett, och med sammanställande jemte 2:ne andre, hvars innehafvare jag ej kanner, men hvilkas utsatte omsättningar bevisa, att vederbörande ej varit nogräknade, att låta någre personer få begagna omsättningsrätt om än den, efter Reglementet helt ja halft, annat år, varit förverkad.
Vid dessa räkenskaper, af hvilka 1845 års blifvit i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning reviderade, men 1846 års ännu icke hunnit derstädes granskas, har någon erinran hos Revisorerne icke heller förekommit. Behållningen till år 1847 a! förstnämnde anslag utgjorde 1,482 R:dr 44 sk-, deruti likväl ingå fordringar, tillbelopp af 56o R:dr 3t) sk., hos vederbörande rederier för förskjutna ersättningar till Konsuler, om hvilka fordringars indrifvande Kongl. Kollegii Advokat-FiskalsEmbete fått sig uppdraget att besörja. Å det sednare anslaget innestod, vid 1846 års slut, i Rikets Ständers Bank en behållning af 4>3>9 R:dr 7' sk. (o rst. Vid genomseende af den numera upprättade och i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning granskade redogörelsen öfver de medel, till sammans ,6,600 R:dr, hvilka af Kongl. Kommerse-Kollegium hos Riksgälds-Kontoret lyftats för anskaffande af de till de allmänna Navigationsskolornas första organisation erforderliga böcker, kartor, instrumenter och inventarier, hafva Revisorerne inhemtat, att af ifrågavarande medel användts till inköp af dylika effekter för Navigations-skolan i Stockholm .. 5,024: 17- 7. 5,726: 1. — att böckernas och instrumenternas inpackning, transport och assurerande medfört en kostnad af 728: i5. l\. summa R:dr 16,454: 16. — 14 — äfvensom att en återstående, obegagnad, behållning af 145 R:dr 3i sk. 8 rst., blifvit af Kongl. Kollegium till Riksgälds-Kontoret återlefvererad. Denna räkenskap har från Revisorernes sida icke föranledt någon anmärkning. Medelst nådigt Bref af den 12 Augusti 1845, har Kongl. Maj:l å Handelsoch Sjöfarts-fonden anvisat en summa af i5,ooo R:dr, att af Kongl.
St:rs betraktelser, ser jag häruti endast en allmän åtgärd, så mycket mer som det Komitéens Betänk., som åtföljer densamma innehåller värderika upgifter om Preussens och andra länders åtgöranden i denna väg; och således icke uteslutande fästa sig vid blott Norriges. Man hade visserligen haft den utvägen att aftrycka den Norrska liränvinslagen i Utsk:s Betänk., men jag hemställer till R. o. Ad. om ej de uplysningar man önskat tillvägabringa då komme allt för sent och att ej den mängd representanter, som sjelfva icke äro idkare af denna näring, men nitälska för sitt fosterlands väl och fasa för den betryckta ställning i både moraliskt och ekonomiskt afseende, hvaruti] landet genom denna för liatliga industri kommit, derigenom skall gå i mistning af erforderlig ledning vid bedömandet af denna frågas ställning och åstadkommandet af en lagstiftning för densamma, lämpligare och mera öfverensstämmande med ett vackrare Stats-ekonomiskt resultat än den icke bör tagas i betraktande, då det gäller en så vigtig sak, som denna. Gr. Lagerbjelke: Då R. St:r i och för denj vigtiga bränvinsfrågan tillsatte ett serskildt Utsk., var det naturligtvis i den afsigt och förhoppning, att frågan skulle ifrån detta Utsk. till Stånden inkomma i ett bättre och fullständigare utredt skick, än från de vanliga sammansatta Utsk:n varit att förvänta. Då en fråga kommer ifrån ett Utsk. till Stånden, åtföljes den af de motiver, hvarpå Utsk. grundat sitt Utlåt., och det är då gifvet, att ju bättre frågan blifvit af Utsk. utredd, desto bättre och fullständigare måste äfven motiverna vara. Det är nu visserligen -L 204 Den 25 Januari. möjligt att det serskilda Utsk. icke kan så vid utreda frågan som i Norrige varit fallet, men då återstår alltid den utvägen att helt simpelt afskrifva de Norrska förhandlingarne.
Af den 18 Februarii i83o, angående ett förändradt sätt för Militias-Boställens utarrendering, 1832 d. 19 Julii föredragen; och skulle Kammar-Collegium hädanefter e,nsamt hafva öfverinseende! öfver de Mililias-boställen, hvaraf afkotnsten helt och hållet ingiuge till Stals-Verket, samt befattningen med desammas utarrenderande bemälde Kollegium tillkomma, hvaremot de boställen, som af Indelningshafvare disponeras, eller hvilkas afkastning till större eller mindre del Regementena tillföll, blifvit, under Krigs-Collegii öfverinseende, ställde under närmaste vård och tillsyn af Boställs-Directionen, enligt härdin från trycket utfärdad allmän Kungörelse. Be - Bil, till R. St. Just, Ombudsm. Emb, Ber. den 15 Jan. i834* a5 Befattningen med utarrenderandet af Flottans Offlcers-Boställen, hvilka Förvaltningen af Sjö-Ärendena gemensamt med Kammar-Collegium hittills haft, blef på nämnde Collegium ensamt öfverflyttad. Stockholm den 7 December i833. C. G. Grip. Förteckning uppå de af Rikets Ständer vid 1828, 1829 och i83o årens Riksdag till Kongl. Majit ingifne underdåniga skrifvelser, hvilka blifvit öfverlenuiade till föredragning genom Justitias-Revisions-Expeditionen. I .O Rikets Ständers skrifvelse af den 21 Februarii 1829, angående offentlighet vid lottning af mål i Hof-Rätt och RådstufvuRätt i den Stad, der Kämners-Rätt är. 1829 ^ September; svar å Riks-Salen. 2iO Rikets Ständers skrifvelse af den 16 Mars 1829, angående förslag till närmare bestämmande af Hof-Rätts pröfningsrätt i underställda brottmål. 1S29 d. 8 September; svar å Riks-Salen.
De både önska och frukta, att hon skall slå upp ögonen. Mannen står böjd öfver sängen, hans ögon hvila som fastnaglade vid de älskade dragen. Skall han mista henne, eller skall hon lefva? Lif-död-lif-död, säger någonting inom honom regelbundet såsom ett urverk. Lif-död-lif? Hon har slagil upp ögonen och ser upp i hans ansikte samt småler. Han faller på knä och beder, såsom han aldrig förr gjort. » Barnet », hviskar en röst så sakta, så bäfvande, men han hör det ändå, ilar in i näsla rum och kommer tillbaka med en iiten varelse med stora, mörka ögon. Han lägger gossen i moderns armar. Hon förmår icke att trycka honom intill sig, har icke ens kraft till att lyfta upp handen för att smeka hans röda kinder, men hon ler i alla fall så fridfullt och lycksaligt, under det hon än ser på sin lille gosse och än på sin m a n. Läkaren kommer långsamt o c h högtidligt in, såsom den som har förmåga att bestämma öfver lif eller död. Han böjer sig ned öfver den sjuka. Då han åter lyfter upp hufvudet, möter han mannens blick, som med outsäglig ångest är fästad på honom. Läkaren skakar sorgset på hufvudet: » Det finns intet hopp, intet hopp. » Han hviskar det så tyst, men det är ändock en, som hör hans ord, och som emottager underrättelsen med ett strålande leende. » Jo, doktor, det finns hopp, ett stort, stort hopp, som snart skall uppfyllas. » Det kommer ny kraft i de svaga armarna, den lille lyftes högt upp, öfver ett blekt, barnsligt ansikte, så iiögt, alt ett par glada, strålande ögon kunna se honom. Det är en lång blick — det är, som om modern med denna blick sökte prägla in sitt barns bild så djupt i sin själ, att hon skall kunna känna igen det, om hon också ej skall få återse det förrän efter många år; det är en blick, hvari gömmes en moders hela kärlek till det barn, som kostat henne allt, men som hon ändock ej får äga. Armarne sjunka åter ned, tunga o c h trötta som förut.
Skulden, eller inteckningarne med ränta å dessa, står qvar, och allt af det utländska skräpet, som ännu ej fått sin plats på sopbacken, — men penningar, penningar, de saknas och icke eller finnas några i privatbankerna att få, just då de som bäst skulle behöfvas, deremot för att rikta sig och göra olyckan så mycket värre, utgifves obligationer med 5 proc. att inlösa på viss tid; men som dessa icke gå såsom penningar, belånas de af låntagaren till 92 proc., och hvarpå banken alltså vinner räntor och låntagaren förlust. Efter mitt sätt att se, skulle banken, i brist af penningar, kunna visa sina gäldenärer det goda, och dermed sjelf bespara sig besvär med lagsökning, om den medgåfve de gäldskyldige omsättningsrätt uti små, små portioner tills bättre tider inträffar. Utaf Sveriges största financier och djupttänkande man, aflidne Exc. Björnstjerna, har jag hört beskrifvas alla de fördelar, ett väl ordnadt bankeller fondssystem skulle medföra, , och då nu derom förslag blifvit väckt och ett sådant om ett eller par år torde komma till stånd, blifva alla privatbanker öfverflödiga, och böra således hvar och en vid oktrojernas slut indragas samt nu genast förbjudas att utgifva sedlar, åtminstone ej under 10 rdrs valör. Remitterades till BankoUtsk:t. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik, upläste följande mo-, tion:
Lagerbjelkes förslag till inbjudning, så vidt den rörer den 2:dra punkten, till handlingarne. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag ämnade yttra detsamma som Gr. Mörner redan gjort, och då jag anser det vara serdeles angeläget all vi vid behandlingen af denna fråga komma på rediga foller och undvika alla vidare förvecklingar, får jag vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att besluta, det den del af Gr. Lagerbjelkes förslag lill inbjudning* som afser 2:dra punkten af nu förevarrde mern., kommer alt såsom numera obehöflig förfalla. Hr Hjärne, Harald: Sä vidt jag kan påminna mig, har R. o. Ad. under ett föreg:de plenum i afseende å dessa frågors behandling fallat det beslut, att StatsUlsk:s nu förevar:de mern. och Gr. Lagerbjelkes förslag till inbjudning skulle uti ett sammanhang handläggas. Jag föreställer mig således, alt de punkter uti Gr. Lagerbjelkes förslag, hvilka helt och hållet sammanfalla med och finna sin motsvarighet lili vissa punkter af Ulsk:s mern., icke behöfva blifva föremål för någon serskild propos., sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut i afseende ä de motsvarande punkterne uti mern. Elt motsatt förfaringssätt vore alt uprifva det beslut R. o. Ad. i afseende å föredragningen af dessa frågor, en gäng fattat. Det beror naturligtvis på utgången af R. o. Ad:s beslut vid hvarje föredragen punkt, huruvida Gr. Lagerbjelkes förslag liehöfver komma under pröfning eller icke, men hufvudsaken anser jag vara att vi gå tillväga med fullkomlig formenlighet och det kan icke ske på annat sätt än alt Gr. Lagerbjelkes förslag till inbjudning föredrages på samma gång som Utsk:s mern. Gr. Gyldenstolpe: Hr Hjärne malle icke hafva upmärksammat, alt nu icke är fråga om den 3:dje punkten af StatsUtsk:s mern. N:o 351, utan om Hr Frih. o. Landtm:s tillkännagivande att såväl BorgareShs inbjudning som Gr.
Jag har visserligen bevistat de riksdagar, som hållits sedan 1809, men jag har redan uppnått åldern af öfver 03 år, och dessa riksdagar utgöra, Gud ske lof för Svenska folkets bästa, icke hälften af denna tidrymd. Hr von Hartmansdorff har velat påstå, alt det icke vore någon ny väg R. o. Ad. skulle beträda genom den af honom föreslagna skrifvelse, emedan R. o. Ad. gatt in till Konungen med en contraskrifvelse emot den, som BorgareSt. i näringsfrihetsfrågan afgifvit. Den värde talaren har dervid förbisett, alt det var för att icke medgifva BorgareSt. rättigheten att förvandla en ekonomisk fråga tillen privilegiifråga, som R. o. Ad. dä gick in med sin skrifvelse, således i alldeles motsatt riktning med den närvarande. Samme talare har påbördat mig, att icke tillstädja annan tolkning af grundlagen, än den jag gör sjelf, och påmint om versen i visan: ”när jag dricker, är det rätt”. Jag vill visst icke tillbaka uppmana nykterhelsvännen Hr von Hartmansdorff att dricka, men jag vill lill honom återsända tillmäle! alt tolka grundlagen annorlunda än efter ordalydelsen. Det är dess ordalydelse, hvaraf jag i hvarje fall yrkar tillämpning, .och det är att på sidan om denna ordalydelse i 83 § Reg.F. insända en und. skrifvelse till Konungen, som jag nu bestrider. Detta är icke allenast en rättighet å min sida, det är en pligt. Den 36 § Riksd.Ordn., som samme talare åberopat, medgifver Ståndet att nedsätta ett särskildt Utslt. för dess egna Den S F e b r u a r i e. m. 237 angelägenheter, men detta Utsk:s åtgärder kunna alldeles ieke sträckas derhän, att tolka 114 § Reg.F., och om R. o. Ad. skulle pröfva nödvändigt alt skrifva till Konungen, så bör väl åtminstone, på sätt Hr Gunther yttrat, denna fråga först remitteras till Ridd.Utsk.