Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare har blifvit erinradt, att då, enligt det l:sta bland de af utskottet föreslagna vilkoren, skol-afgifternas erläggande skulle vidtaga med första läse-terminen år 1849, och således, i öfverensstämmelse med hvad uti l:sta momentet af 21 punkten blifvit tillstyrkt, de till skol-lärarne nu ingående afgifter borde samtidigt upphöra; men, jemlikt det 2:dra vilkoret, öfvergångs-statens bringande till verkställighet kunde uppskjutas till den 1 Januari 1850, i hvilket fall lärarne icke eller förr komme i åtnjutande af löne-förhöjning, så skulle alltså kunna inträffa, att lärare utan att för år 1849 erhålla löne-förhöjning, under samma tid blifva i mistning af sin enligt nu gällande skol-ordning åtnjutna rättighet till dylika afgifters uppbärande; va rande på grund deraf den rättelse yrkad, att skol-afgifternas erläggande icke komme att vidtaga förr, än öfvergångs-staten träder i verkställighet och lärarne undfå förhöjda löner. I anledning häraf för utskottet anföra, att, ehuru början af år 1850 blifvit förslagsvis upptagen såsom den tidpunkt, då den ifrågaställa öfvergångs-staten borde till verkställighet bringas, nämnda verkställighet likväl naturligtvis måste bero deraf, huruvida före eller vid berörda tidpunkt någon eller några skol-lärare anmäla sin önskan att, emot den förhöjda tjenstårsberäkmngens frånträdande, erhålla den i öfvergångsst. aten för hans befattning stadgade lönertillökning. Att den termin, då skolafgifternas erläggande borde taga sin början, blifvit af utskottet föreslagen att inträffa något tidigare än öfvergångs-statens bringande till verkställighet, har, efter hvad lätteligen lärer inses, tillkommit i ändamål, att någon erfarenhet rörande beloppet af de för skolorna påräkneliga afgifter måtte på förhand kunna beredas. Emedlertid har utskottet, som icke kunnat undgå att erkänna giltigheten af de emot dess förenämnda förslag nu framställda anmärkningar, funnit sig böra hemställa, att, i stället för de under n:ris 1 och 2 upptagna vilkor, följande bestämmelse måtte af Rikets Ständer beslutas:
Man måste beklaga att ett Svenskt kabinett satt sitt namn under en handling, som så gynnat Rysslands fördelar. Alltså upträdde vi för Rysslands intressen 1848, och upoffrade för detta land våra millioner och Skandinavismens sanna intressen. Danmarks förening med Sverige och Norrige är endast möjlig under ett vilkor. Danmark måste afsäga sig alla sina Tyska elementer, lemna åt Tyska nationaliteten hvad den fordrar, för att gifva rättigheter åt sin egen nationalitet. Endast under detta vilkor är den Skandinaviska unionen en möjlighet. Derigenom blir ett förbund med Tyskland, som är det mest önskvärda mål för Skandinavien, en möjlighet, hvartill de Tyska intressena, inklämda mellan Frankrike" och Ryssland, skola ansluta sig. I den vådliga ställning Danskarne kommit, hafva de nu, för att återigen smeka den Ryska politiken, upgifvit alla Skandinaviska intressen, genom den not de öfverlemnat till makterna »Danska Regeringen,» så heter det, »står fast vid att fordra uprätthållandet af Monarkiens nuvande territorial-förhållanden.» Men dermed är ock vår ställning betecknad, och vi hafva, i sådant fäll, ingenting gemensamt med Danmark. Skola vi nu förnya 1848 års politik? Skola vi än en gång löpa Rysslands ärenden? Vi hafva af gårdagens tidningar förnummit K. M:s Nåd. Propos. till Storthinget, örn anslag, »oberoende af statsbudgeten», till oförutsedda, oundgängligen nödvändiga krigsrustningar, af 200,000 Sp.Rdr, och för den händelsen, att ett krig visar sig vara oundvikligt, ytterligare ett belopp af högst 400,000 Sp.Rdr, hvarjemte Regeringen begärt att blifva bemyndigad, i fäll de 200,000 Sp.Rdr icke kunde upbäras af de i statskassan befintliga tillgångar, anskaffa de erforderliga medlen genom att uptaga lån på Statens kredit, antingen hos Norriges bank, eller på annat sätt, som kunde finnas för ändamålet lämpligt. I sanning ser icke det ut, som kriget stöde för dörren. Under sådana förhållanden kan det vara skäligt att den Svenska representanten begagnar ögonblicket, för att vinna uplysning om vår utrikes politik.
Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 21 Junii 1815. Vid frågan om några tillägg, i anledning af Konungens gjorda anmärkningar, i några §§ af Regerings - Bilaga B till Mern. N:o 10. 859 Formen och Riksdags-Ordningen, för att sätta dem i öfverensstämmelse med Riksens Ständers, af Kongl. Maj:t i Nåder sanctionerade, beslut om Constitutions-Utskottets granskning af Justitise-Ombudsmannens Diarier, yttrade sig Herr Doctor Agrell, skrifteligen: För min enskilda del kan jag ej tinna annat, än att frågan om tryckningen af de tillägg i RegeringsFormens 53 § samt Riksdags-Ordningens 99 §, hvilka angå granskningen af Justitise-Ombudsmannens Diarier, är af den beskaffenhet, att den af Riksens Högloft Ständer kan vid innevarande Riksdag afgöras. Hufvudsaken är ju fullkomligen afgjord. Och hvar tinnes väl en enda bokstaf i Grundlagarne, som bjuder, att Riksens Ständer skola särskildt besluta om en sak af denna beskaffenhet, och särskildt om dess tryckning? Man skulle då kunna påstå, att förändringen uti Regerings-Formens 41 §, angående Konungens myndighetsålder, samt tillägget uti 56 § Riksdags-Ordningen ej finge genast tryckas, emedan Riksens Ständer väl behörigen fattat beslut om sjelfva dessa ämnen, men icke om deras tryckning, hvarom ifrån Högloft. Utskottet intet direct Betänkande blifvit afgifvet. Man invänder väl, att frågan om granskningen af Justitise-Ombudsmannens Diarier icke är i sin natur constitutionel, utan har blott, genom en hvila från föregående Riksdag, händelsevis fått en sådan behandling. Men har väl frågan igenom denna stränga behandling någonting förlorat? Månne icke denna behandling, äfven om frågan icke vore constitutionel, sätter henne i bredd med verkligen constitutionella frågor, och tillerkänner henne således samma rättigheter som desse, hvaribland en ouppskjuten tryckning måste räknas?
P rot-utdrag den 40 October 4848. 753 S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 6 och 7 dennes på bordel, lagda memorial K:o 330, i anledning af Rikets Ständers beslut, rörande vissa med stals-regleringen gemenskap ägande' frågor, biföll Ridder skåpet och Adeln de 4 lörsta punkterna af delta memorial samt ansåg 5:te punkten ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets den 6 och 7 dennes på bordel lagda memorial N:o 331, angående definitivt fastställande af förslags-beräkningen å de till riks-staten hörand; indelningar. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets den 7 dennes lagde memorial: N:o 332, med förslag till 3:ne §§ i det nya reglementet för Riksgälds-kon törel; och N:o 333, angående öfverlemnandel lill Kongl. Maj:t af det nya reglementet för Riksgälds-konloret. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-utskottets elen 6 och 7 dennes på bordet lagda betänkande N:o 90, i anledning af väckt motion om ändring i 16 kap. 11 § kyrkolagen. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Lag-utskottets den 6 och 7 dennes på bordet lagda utlåtande N-o 92, i anledning af väckt motion om indragning af bergslingsrälterne. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs en i protokolls-utdraget af den 6 dennes (N:o 467) vid föredragning af Bevillnings-utskottets memorial N:o 24, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets utlåtande N:o 21, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån som Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustnings-kostnaderna, af Hederv. Bondeståndet gjord inbjudning alt instämma i Hederv.
Bevillnings-utskottets sedan den 13 dennes lå bordet hvilande memorial N:o 35, i anledning af Riks-ståndens skiljktiga beslut, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, tjn Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustnings-kostnacrna. Och lät Ståndet bero vid hvad medstånden i berörde hänseende Plutat. 764 Prot-utdrag den i7 October i848. Den 17 October. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Sats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 334, angående aflöning för den hos hemliga Utskottet anställda kansli-personal och vaktbetjening. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 336, angående en förändring i riksgälds-kontorets pensionsstat. S. D. Föredrogs och godkändes Statsoch Bevillnings-utskottens i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 92, i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande en i utskottens utlåtande N:ris 62 och 87 förekommande fråsia.
Jag hade dock glömt, ehuru jag uti denna klandrade uppmaning, tidigare än någon annan antydde, hvad inträffa kunde efter en väl frodig men under långvarigt regn till kärnan skadad gröda, alt derjemte råda till samlandet af bark och andra nödbrödsämnen, hvilket från annat håll ansågs som brist på omtanka och förutseende af mig, men som, gifvet, skulle dragit öfver mig från förra stället, der man icke kände att bark utgjort från ålder, ett ständigt begagnadt nödbrödsämne, de skarpaste anmärkningar. Hvart välviljan att blanda sig uti andras hushållning leder, visar denna händelse. Det sätt, hvaruppå det omförmälte klandret och några flera gäckerier af lika art upptogos inom orten, blir mig alltid ett tillfredsställande minne, fullkomligt ersättande det öfvergående obehaget att vara misskänd af kanske mången, som förut hyst till mig förtroende. 9 “ troende. De som på afstånd opåkallad t bedömde mina sedermera vidtagne anstalter, i anledning af missvexlen, tillämpade förut och lyckade, fattade dem likväl icke. Af öfverdrifna berättelser om nöden i åtskilliga delar af Provinsen, togo Publicislerne deremot sig anledning alt förebrå mig bristande omtanka och lala om de nödlidandes anspråk på allmänna understöd genom Regeringens och Läns-Styrelsens försorg. Så vida begreppen om sådane anspråk hade blifvit allmänna hos de behöfvande, skulle ofelbart snikenheten hos en och annan, lättjan och vandringshågen hos andra, derigenom fått en bestämdare rigtning, svårare att ändra än väcka, ty fintligheten att kringå Autoriteter så väl som författningar, böjelsen att misstro Embetsman och klandra dem, äfvensom att åstadkomma ett efteråt gäckadt medlidande, är allmännare hos obildade, till sjelfsvåld lätt förledde, raenniskor, än man vanligtvis tror. Måhända månget för tillfället bakadt barkbröd verkligen sändes med lättingar, för att väcka deltagande just från de enda trakter, der mindre nödbrödsämnen under tiden användes, än någonsin i fordna dagar, innan rätta undsättningsmedlet, potatisen, fanns.
Ridderskspet och Adeln, som, i anledning deraf, återremitterat frågan till Utskottets åtgärd; men då berörde yttrande är bifallet af Ilögv. Preste-Ståndet den 11 , af Vällofl. Borgare-Ståndet den io, samt af Hederv. Bonde-Ståndet den 5 i denna månad, kan Utskottet, emot 69 §, i Regerings-Formen, denna fråga till vidare åtgärd icke upptaga; Hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 3i Julii i8a3. Ankom don 5 Aug. 1823. Memorial, angående frågan om lndeldte Infanteri-Regementernes Beklädnad. Sedan Stats-Utskottet, den 26 sisth Junii, afgifvit yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts Betånkanden. 357 JVådiga Remiss, rörande Indeldte InfanteriRegeinenternes Beklädnad, har Ilederv. Bonde-Ståndet, genom Protocolls-Utdrag den 10 innevarande Julii, återremitterat detta ärende till Stats-Utskottets ytterligare åtgärd; men som Högloft. Ridderskapet och Adeln den 7, Högv. Preste-Ståndet den 5 samt Yällofl. Borgare-Ståndet elen 2 i sistnämnde månad Bifallit Utskottets Berörda Utlåtande, samt frågan således enligt 69 §. i Regerings-Formen är afgjord; ty kan någon vidare åtgärd dervid af Utskottet icke lemnäs; Hvilket Utskottet skolat vördsamt anmäla. Stockholm den 3i Julii 1823. Ankom <lcn 5 Aug. 1S23. N:o Utlåtande uppå återremiss af frågan, om Lands Stats Tjenstemänsrätt, att vid 70 års ålder få på Indragnings-Staten uppföras, till åtnjutande af pension, svarande mot hela deras innehafde Lön.
Jag åberopar för öfrigt de skäl Utskottets förra Betänkande N:o 71 innehåller, och är fullt öfvertygad, att, derest den föreslagna lagförändringen vinner bifall, tillskyndas väl derigenom enskilda crediten en fördel, men på omyndige barns bekostnad; och jag beklagar då de föräldrar, hvilka sträfvat för att samla något till sina barn, men falla ifrån under dessas omyndiga år, ty ovissheten om deras barns framtida lott skall störa deras lugn i döden; men jag beklagar ännu mera de omyndige, hvilka blifvit beröfvade det skydd de, i följd af deras värnlöshet, framför andra haft rätt att af Staten och sina Medborgare fordra." Och 8:0 Af Anders Svensson från Hallands Län, som förenat sig med Hetx Bååth. STOCKHOLM, Eckstkinska Tryckerjf.t, i334* Lag-Utskottets Utlåtande N.o lits t N:o i n. Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Augusti. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o j3 , öfver Herr Eric AT. Lefflers motion, att då. förmyndare förordnas af annan Domstol , än den Under-Rätt, i hvars Domsaga förmyndaren bor, sistnämnde Rätt må erhålla del af förordnandet. Emot detta af Högvördige Presle-Ståndet bifallna, men af de öfriga Stånden till Utskottet återremitterade Betänkande, hafva följande anmärkningar blifvit framställda: inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Pehr Gustaf Cederschiöld, att, då'Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om upphäfvandc af de tysta förmonsrätlerne, vore det alldeles nödvändigt, alt Herr Lefffers ifrågavarande motion bifölles, emedan någon utväg måste gifvas för den, som icke är förmyndare, att kunna bevisa detta förhållande, hvilket dock ej syntes blifva möjligt på annat sätt, än det Herr Leffler föreslagit; af Herr Friherre C. IF.
Denna, lill följd af Rikets Ständers vid sednasle Riksdag fattade beslut, öppnade Låne-Inrättning, i sin början föga anlitad, har efter hand, ehuru periodiskt, betydligen ökat sin rörelse, hvartill förnämsta orsaken synes hafva varit Fullmägtiges, med stöd af Banco-Reglementet, gifna Förordnande att Räntan för de Lån som utgåfvos efter den 1 Julii 1831 finge nedsättas från 6 till 5 procent. År i83o uppstod för Banken på Handels-Discont-Rörelsen en Förlust af 284 R;dr 17 skB:co, hvilken Fullmägtige låtit godtgöra af den behållna ) — Co — Vinst som för år 1831 å samma Rörelse uppkommit, utgörande R:dr 11,616: — 8. rst. och återstoden ii,33i: 3i. 8. har blifvit insatt på Låne-Bankens Upplånings-Räkning, för att efter behof anordnas till begagnande i enahanda Låneväg. I hvad mohn de till denna särskildta Discont-Rörelses bedrifvande af Banken upplånta medel efter hand blifvit af Fullmägtige till utlåning anordnade, derefter återfordrade och betaldta, eller till Banco-Discontens och Låne-Contoirens disposition innestå, upplyses af hosföljande Tableau (Bil. Bankens vanliga Discont-Rörelse. De 5 serskilda Discont-Inrättningar, af hvilka denna rörelse bestrides, äro hvardera underkastade sin egen Styrelse och redovisa inför serskilde Revisorer. i:o Banco-Discont-Verket i Stockholm, med en fond af 5 millioner R:dr, för Lån på Reverser mot borgen. 2:0 Låne-Contoiret i'
I de tyska kantonernas mest undangömda småbyar påträffar man ofta millionärer, hvars enkla, nästan torftiga hem hos oss på sin höjd skulle tillfredsställa en inspektors fordringar. Vi slösaktiga svenskar veta ej hvad sparsamhet vill säga. När vi komma i besittning af ett kapital, hvilket fransmannen på sin höjd skulle kalla »en liten sou», härma vi genast en lords lefnadssätt. När man möter en mycket rik svensk, ser man hans rikedom; den förråder sig i hans sätt och trycker till och med en viss pregel på hans anletsdrag. Svensken förmår ej dölja sin rikedom och schweizaren förmår ej visa den. Den parisiske småborgarens rörande sparsamhet upphör samma dag hans kapital blifvit nog stort att bereda honom en sorgfri ålderdom. Då sätter han sig framför sin cheminée och äter upp räntorna. För detta klandrar honom säkerligen ingen, – ingen om icke schweizaren. Dennes sparsamhet upphör aldrig; den är utan något bestämdt mål. Generation efter generation vårdar han sitt arf och håller på hvart femcentimesstycke. Derför är det också nära nog en sanning, att Schweiz har samhällen, der det icke fins någon fattig. Han är emellertid icke tillfredsstäld med att endast spara; han vill också förtjena. Rår han endast om en bortskymd liten alpstuga, så tvekar han likväl aldrig att på gafveln upphänga en stor skylt med ordet: »Wirthschaft!» Stiger man dit in, står oftast ingenting att få, om icke på sin höjd litet cider, Most, som det här kallas. Men på försäljningen af ett glas Most förtjenar han alltid några centimer, och det är just denna förtjenst i smått, som är hans rätta lifsluft. Det är icke något ovanligt att förmögna och bildade damer i smyg taga några centimer eller en half franc i profit då de uträtta någon kommission för en utländsk väninna. Då en jernvägsolycka inträffade i trakten af Düdingen, en trakt hvars katolska invånare tåga till valurnan under ropet »Tout en Christ!», skyndade en mängd landtfolk till olycksstället samt gåfvo de afsvimmade och förskrämda vatten – mot 20 à 50 centimer pr glas! Hela volymer skulle kunna skrifvas om schweizarens håg efter mynt.
Landet med en wahra som blifwit ett nödwändighets-behof, och som kan bil ostadeligt dä det mffränkes till den nödtorftiga, sä anser jag alla stora Bränneri.-anläggningor lör fördärfliga, med kan hända undantag för Stockholm och Götheborg. Grefwe blomér, Hclolpl, Oursri: I anledning af hwad jag redan i en söregäende Session hast äran att nämna, fär jag till Högloft. Ridderstap-t och Adeln hemställa, om icke ckk sädant bsflut kunde faktas, att ella ds mä äga rättighet ork bränna, hwilka innehalwatä stor jordägendom, att de för den samma betala Hemmans-afgift, eller att den kan räknas i Hemmans kal, meideremot ott alla andra iftön denna rättighet undantagas. Skulle friheten att bränna utsträckas sä längt lvm U'ststrct förcst.-git, ffore miftbruk att beftrra, hwarnf följde Skogarnes förstörande, och mänga husbönder sattes i nödwandrghet, att neka bostad at drhvswande, fom annars kunde äga anfpräk derpä, om dermed stulle sölja en rättighet, somför Jordägaren wore menlig. Ridd. och Ad. pr-t. 5. Äskilliga hördes häri instämma, samt begära proposition. Herr lokm, ?eb>-.- Herr Grelwen och LandtMarskalkens proposition är enlig med Bewrllningsvch Almänna BefwärSoch OeconomiUtffottens föistag. För min del fär jag tillstyrka alt den bstalles, och det pä följande grunder. Wrb saker af denna bessaffcnhel dör man halma astrende sä wäl pä Landels lom pä Kronans förmatt. För Landet är det en förmän, att bade den smige och den rike mä kunno bränna. För Kronan ott ju flera desi bättre betala. Om fylleri häraf befordras eller inskränkes hörer icke hit. Behofwik af Brännan kan ingenting i heta weridén ej förekomma.
Dagen därpå stod han tidigt upp, klädde sig i en annan rock, men fann till sin stora belåtenhet, att gårdagsrocken ännu såg lika half ut. Han lät hissa upp sig på gästhusets tak, där de finaste fordon ständigt funnos att tillgå, tog sig en luftdroska och ville genast göra ett besök i det laboratorium, där fröken Fotorup tillverkade det af henne uppfunna nya förvandlingsämnet. Det vore kanske likväl alt för tidigt på morgonen, tänkte han. Han hade ännu icke hört morgonväkten ljuda. Morgonväkten i Köbenhavn 2378 var något helt annat än forntidens nattväktarerop. Då solen hunnit till en viss höjd på morgonen, och hennes strålar träffade observatoriepalatsets högsta torn på den backe, där Frederiksbergs slott låg i forntiden, sattes genom en fotokemisk tillbakaverkan en mekanik i rörelse, och denna mekanik löste på en gång alla tonerna i ett jätteorkestrion. Genom alla hus i den store staden skallade då ljudet af väldiga pukslag och basunstötar. Det var blott till detta ändamål som den för öfrigt aflagda och bortglömda musiken nytjades i Köbenhavn. Äfven då himmelen var molntäckt, verkade solen likväl bak om skyarne så starkt på observatoriets mekanik, att morgonväkten med nästan samma kraft lät höra sitt skrällande och dundrande maningsrop att börja dagens arbete. Många började sitt dagsverke före morgonväkten, men den vanliga arbetstiden räknades från denna, och den som i åtnjutande af fullkomlig hälsa icke brukade lemna hvilobädden vid ljudet af orkestnon kunde ej gärna räkna på sina medborgares fulla aktning. Det hände aldrig, att en sådan person valdes till någon förtroendesyssla i kommunens eller statens tjänst. Visserligen kunde allmänheten ej alltid veta, när en enskild medborgare lemnade sängen, men ofta vardt detta dock kändt, synnerligen därigenom att förrättningsbesöken vanligtvis gjordes om morgnarne, strax efter väckaretonernas slut. Oxygen sväfvade långsamt fram öfver hustaken. Rörelsen var redan ganska liflig. Köbenhavn gnuggade sömnen ur ögonen, och så snart morgonväkten ljudit, tilltogo bullret och brådskan med nästan besvärande hastighet.
Ekman således i förening med protokolls-sekreterare-löuen, äfven sedan denna med 1858 års början blifvit provisoriskt förhöjd till dess nuvarande belopp 3,500 R:dr R:mt, åtnjutit den af Rikets Ständer honom medgifna löne-ersättning å allmänna Indragnings-staten, hvilket förhållande jemväl fortfarit efter hans utnämning till Protokolls-sekreterare på stat genom Kongl. Maj:ts nådiga fullmagt af den 9 Oktober 1860, enär han derigenom icke erhållit högre lön än han förut innehaft vid den tid, då berörda ersättning honom beviljades, samt den sedermera tillkomna löneförhöjningen endast är provisorisk, eller icke på stat uppförd, hvadan ock densamma ej heller blifvit honom genom fullmagten tillförsäkrad. För den händelse Rikets Ständer vid innevarande riksdag, eller framdeles, skulle finna skäligt besluta uppförandet på stat af denna provisoriska förhöjning Bih. till B. St. N:o 136. i protokolls-sekreterare-lönen, torde dock kunna ifrågasättas, huruvida den löneersättning, eller pension, som, för närvarande, på grund af Rikets Ständers beslut, utgår till Protokolls-sekreteraren Ekman från allmänna Indragnings-staten, vidare finge af honom uppbäras, eller om det dervid af Rikets Ständer fästade vilkor härföre lägger hinder, så att berörda förmån måste, efter löne-förhöjningens uppförande på stat, för honom upphöra. I sådant fall komine Ekman, som redan under 8 år åtnjutit nämnda löne-ersåttning eller pension å allmänna Indragningsstaten, och deraf under 5 år i förening med den förhöjda protokolls-sekreterarelönen, att gå i mistning af en betydlig del af bans hittills varande löne-inkomst, och detta endast till följd af en förändrad form-bestämmelse för lönens utgående. Men huru billigt detta vöre kan med skäl ifrågasättas, och det vissa är att ett sådant tillbakasättande i ekonomiskt hänseende, efter en tillryggalagd längre tjenst em ann abana, komme att menligt inverka på Ekman, helst hans löne-inkomst, förvärfvad under 34 års träget arbete i Statens tjenst, utgör enda tillgången för hans och hans talrika familjs bergning.