Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Borgare-Ständets Protocoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den rz Oktober i8 eo. S. D. ^fter förnyad föredragning af Consiitutions-Utskottets den 12 dennes pä bordet lagda - Den 15 October. 24Z da Betänkaiide, med uppgift af de wid sä wäl sistledne, som innewarande Riksdag gjorda och af Utskottet tillstyrkta förslag till förändringar i Tryckfrihets-Lagen, beflöts det skulle, jemlikt Grundlagens föreskrift, afgörandet häraf till nästkommande Riksdag hänskjutas. rlt supra. Lx ?rotocollo l). Valerius. Utdrag af Borgare-Ständets Protocoll wid Urtima Riksdagen t Orebro den 15 Oktober 1810. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls Lag. Utffottels yttrande af den Z i denna mänad, angäende den af Herr Häradshöfdingen Manner stam gjorda motion, om uppgifwande af en arbets.method för Lag-Comiteen. Ut supra. blx krotocollo > v. Valerius. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bondc-Ständet wid Urtima Riksdagen L Orebro den 15 October 1810. S. D. 3nstämde Bonde-Ständet i det beslut Högloft. Ridderskapet och Adeln, den 13 i denna mä - 246 Den iZ October. mänad fattat, och, genom Protocolls. Utdrag, jemte inbjudning att sig deruti förena, Bon. de-Ständet meddelat: att en Medaille, till uttryckande af Nationens saknad wid förlusten af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen Carl Au. gust, skulle, pä Riksens Ständers Banques bekostnad, fläs af lika storlek med den, som präglades öfwer Hans Kongl. Höghets tillväljande till Tronföljare, vt supra. Lx ?rotoco!Io Lakris! Oämroo.
Utskottet liar nemligen sagt, att Banken för de nya sedlarne, den utgåfve, skaffat sig full tillgång i silfver, utan att behöfva vidröra Bankens öfriga fond, samt att de upptagne silfverlånen icke kunde återfordras skyndsammare, än de utgifne fastiglietslånen ingingo. Att i begreppet skilja den ena fonden i Bankens hvalf, från den andra, är likväl ej så lätt, som att föra dem på särskilda conto. Bankens creditorer lära föga bry sig om, antingen Banken köpt eller upplånat det silfver, som den eger i sina hvalf, och att, i den nion nya sedlar utsläppas, Bankens silfverfond varder starkare anlitad med utvexling, derom torde ej finnas något tvifvel. Utskottet synes härvid jemväl hafva förgätit sitt tillstyrkande i Betänkandet om det reglementariska vid ifrågavarande rörelses bedrifvande, der Utskottet föreslår, att det i låneväg ingående silfret skulle, efter BancoFullmägtiges godtfinnande, få användas i afräkning på de anbefallda silfverköpen, emot ersättning tili LåneFonden i Bancosedlar. Om nu BancoFullmägtige på detta sätt tillhandla YexelBanken alla LåneFondens Realia, och denna senare, af en eller annan omständighet, underlåter lill exempel att köpa silfver för de erhållne Banco-sedlarne, utan lånar i stället ut dessa (och jag finnér ingen föreskrift i Betänkandet som hindrar sådant) — hvar Den n.Februarii e m. ■2.61 söker man då den fulla tillgången i silfver, eller liar man då icke gjort helt rätt och slätt en sedel-emission till det belopp, hvarför, enligt Rikets Ständers beslut, Bankens fond borde genom silfverköp förstärkas? Utskottet liar vidare förbigått, att, i denna punkt, taga i öfvervägande den stora chancen af förluster och olägenheter vid indrifningen af fastighetslån från ruinerade jordegare, hvilka omöjligen i längden kunna bära sådane vilkor, som Banken kan erbjuda dem.
Revisorerne hafva tagit denna Banco-Fullmägtiges framställning under noggrannt ompröfvande, och beträdande frågan, huruvida de medel, hvilka utgå till åtskillige, i följd af den nya organisationen af Banco-Verket, på Pensions-Stat förflyttade Embetsoch Tjenstemän böra inbegripas, under den i Banco-Reglementels 33 §. omnämnde Aflönings-Stat, hafva Revisorerne funnit, att ej mindre i äldre Banco-Reglementer, än uti det, vid sista Riksdag, under den 26 Maji i835, utfärdade Reglemente för BancoVerkets styrelse och förvaltning, de löner och arfvoden, hvilka böra å Aflönings-Slaten utgå till de i Verket tjenstgörande Embetsoch Tjenstemän samt Betjente, äro bestämdt åtskiljde från de belopp, hvilka, under utstakade vilkor, få såsom pensioner tilldelas de personer af Banco-Staten, hvilka antingen sjelfve om afsked sig anmält, eller, utan föregången anmälan derom, kunna detsamma af Banco-Fullmägtige erhålla, med åtnjutande af sin lön, såsom pension: att sistnämnde Banco-Reglemente upplager dels i Art. 3.
I anledning häraf får Stats-Utskottet upplysa, att Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag till bestridande af nödige kostnader i och för den Commité, om hvars tillförordnande 1 ofvanberörde ändamål Riksens Ständer då i underdånighet anhöllo, anslogo en Summa af 3000 R:dr årligen, hvilken ännu finnes qvarstående på Allmänna Indragnings - Staten , med förklarande derjemte, att, i fall denne Summa funnes otillräcklig, Kongl. Majt i Nåder täcktesutaf Öfverskotterne på Stats-Verkets Inkomster, låta förskjuta det som derutöfver kunde erfordras. Då det nu beror af Kongl. Majus Nådiga hepröfvande, huru den ifrågavarande Commitéen. må komma att organiseras, samt, derest sådant skulle ske i enlighet med Riksens Ständers derom vid sista Riksdagen yttrade underdåniga önskan, sålunda, att Commitéen sammansättes utaf Embetsmän, hvilka med Löner å Stat äro försedde, jemte visse Deputerade af Riksens Ständers Fullmäktige i Ranken och RiksgäldsContoiret, hvilka, för deras befattningar, likaledes njuta arfvoden; så anser Stats-Utskottet för närvarande något vidare anslag af medel till desse Ledamöters afiönande och öfrige förefallande kostnader såsom skrif-materialer och trycknings - kostnader m. in. ej erfordras, utan allenast, att det, såsom berördf är, härtill afsatte beloppet för behofven upplåtes, med samma 2®58 Stats Utskottets Betänkanden. rättighet för Kongl. Majit derjemte, som år 1812 bestämdes, au derutöfver af Öfverskott å Stats-Iritraderne, låta förskjuta hvad sorn kari finnas för ändamålet nödigt; Hvilket vordsarnligen underställes Riksens Höglofl. Ständers beptol vande. Stockholm den g Julii 1818. Riksens Höglofl.
Maj:ts nådiga Proposition angående försäljning till skatte af Ljusne stora laxfiske i Gefleborgs län. (74.) Då Rikets Ständer funnit sig ej böra bifalla förberörda nådiga framställning, har Kongl. Majit den 24 April 1863 förklarat frågan om försäljning af omförmälda kronofiske vara förfallen. 143:o af den 11 April 1863, angående eftergift af kronans rätt till danaarf efter af lidne hustru J. C. Grenqvist till förmån för en ifrågaställd fattighusbyggnad i Waxholms stad. (80.) Med gillande af detta Rikets Ständers beslut, har Kongl. Majit nnder den 24 April 1863 derom aflåtit nådigt bref till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län. 144:0 af den 11 April 1863, angående eftergift af Kronans rätt till danaarf efter aflidne enkan A. M. Lundgren till förmån för folkskolebyggnaden i Hudiksvall. (79.) Detta Rikets Ständers beslut har Kongl. Majit funnit godt gilla; hvarom Kongl. Majits
Utan tvifvel skall historien i sin rätta dag framställa det storartade tillfUlle, som Sverige för alltid låtit gå sig ur händerna, då det, glömskt af löften, af en trettioårig till utseendet intim vänskap, af nitiskt underhållna förhoppningar, lemnat Danmark i sticket, när hjelpen » om bäst behöfdes, — då Skandinaviens tre länder i förening skulle måhända kunnat förekomma tyskarnes röfvaremandater eller åtminstone, enligt alla sakkunnige, fördomsfrie och sanningsäl ' * k&lt;mde militärers försäkringar, i flera månader uppehållit dem vid Dannevirke. Att tillfälle skulle saknats till utsändande af 25 ii 30,000 man svensk-norska trupper icke långt efter k. Fredriks död, hjclpligt utrustade, är icke med sanningen öfverensstämmande. Danskarne hade förbundit sig underhålla hela hjelphären under dess vistande i Danmark; svenska ständerna voro då ännu samlade, och norska stortinget hade genast kunnat sammankallas. Det var tvifvelsutan ett stort politiskt misstag att så ej skeddde; det var hjertlöst, för att ej säga mera. Måtte ej allt det i Danmark utgjutna blodet anklaga oss och komma öfver våra hufvuden! Tänk, hvilket moraliskt inflytande i afseende på alla Europas makter skulle det ej ägt, om hela Norden samdräg-tigt, inseende faran, som en man satt sig till motvärn. Länge skulle ej England och Frankrike dröjt att aktivt uppträda. Men en stor del Stockholmsboar, och däribland flera gamla s. k. gene-raler (gamla, om de ock ännu dansa) utesluta från aina kalkyler, hvad som i Sveriges äras dagar räknades för ypperst och mäktigast, — en rättfärdigs sak, ära och heder, tro och lofven, de orättvist anfallnes öfverlägsenhet i mod och kraft, fast ej i antal och krigsmateriel^ och den feghet, som vid ett kraftigt motstånd bemäktiga sig röfvarhorder, äfven om dessa pådrifvas af korpo-ralskäppar, — men framför allt Herran Zebaoths arm, som är den anfallnes värn, som så ofta underligen bistått den » lilla hopen ».
Ständer kunna komma att uppdraga utarbetandet af en detaljerad reglering af Embeten och Tjenster m. m., öfverlämnäs, till bedömmande, huruvida, vid skeende reglering äfven med Uppbördsverket, det föreslagna biträdet af Statsmedlen för merbemäldte Uppbördsmän kan finnas vara af nöden, äfvensom huru, i sådan händelse, tillgångar dertill kunna utfinnas och beredas. Hvilket dock Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsammeligen underställes. Stockholm den 17 Juni 1818. Riksens Högloft. Ständers Serskildta Utskotts Betänkande angående föreslaget antagande af ett ökadt antal Betjening vid »LandsCantzlierne och LandsContoiren. U"ti ett från Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 24 sistlidne Februari till Särakil* pi 6 Serskildta Utskottets Betänkanden. ta Utskottet remitteradt Memorial, har friherre Fock, Berndt Wilhelm, på skäl, som det förut, den 5le Januari, rörande samma ämne uppläste och till StatsUtskottet remitterade Memorial innehåller, förnyat sin af sistnämnde Utskott afslagna begäran, att utvägar måtte sökas till aflöning för ett ökadt antal betjening vid LandsCiantzlierne och LandsContoiran; anseende Friherren, genom de i senare åren, af flerahanda anledningar, Kier än dubbelt ökade göromålen vid dessa Verk, hafva blifvit nödigt, att tvenne LandsContoirsskrifvaret och en LänsNotarie med Löner på Stat och befordringsrätt antagasj hvarförutan det förmodas blifva omöjligt att, med den drift och ordning, som vederbör, sköta de ärenden af mångfalidig art och angelägenhet, som pä Landshöfdingarnes afgörande ankomma.
Hvad åter angår transporten af handteringens produkter, så sker den först landvågen till närmaste lastageplats och sedan sjövägen på Strömsholms kanal och Mälaren till Stockholm, med undantag af något tackjern Westmanlands Ian. Fabriker, manufakturer och handtverk. 33 och malm, som från lastageplatsen^ transporteras direkte till Svenska hamnar i Östersjön, för att der ytterligare förädlas eller användas till blandning med andra malmer. Några olyckshändelser af större omfång i afseende på rörelsen och personalen vid Bergverken hafva under denna femårsperiod icke inträffat. Den produktion af råämnen ur mineralriket, hvilken mera närmar sig husoch hemslöjden, har icke vunnit någon anmärkningsvärd utsträckning sedan förra berättelsen afgafs. Den inskränker sig till någon kalkbränning inom Salbergs och Bergslags fögderier äfvensom vid Sala stad, hvarest år 1860 omkring 4,800 tunnor kalk brändes, till värde af 3,600 R:dr. Tabellen N:o 7 utvisar de inom länet vid femårsperiodens slut varande Grufvor, Bergverk, Bruk, Tab. N:o Fabriker och Manufakturinrättningar samt Handtverkerier. Qvarnar och sågar, såsom hörande till tabellen N:o 10, äro icke här upptagna. Dessa tabeller utvisa, beträffande den arbetspersonal, som är upptagen af bergsoch brukshandteringen, samt de i sammanhang dermed stående fabriksoch manufakturinrättriingar, en betydlig skiljaktighet emot hvad här ofvan blifvit uppgifvet i enlighet med vederbörande Bergsstatstjenstemäns meddelade upplysningar. Dessa senare anser jag för min del vara tillförlitligare, då de sannolikt stödja sig, dels på ägarnes egna uppgifter, dels på Bergsstatstjenstemännens närmare sakkännedom, än de i tabellerna meddelade uppgifter, hvilka till största delen grunda sig på utdrag utur mantalslängderna, någon gång gjorda i hast och utan noggrannt urskiljande af de yrken, hvartill vederbörande arbetspersonal hörer, eller ock på särskildt för tillfället af landtstatens lägsta tjenstemän icke alltid med full urskiljning inhemtade lokaluppgifter.
Kunde man antaga, att värderingen öfverallt blef lika rigtig, vore visserligen förslaget fördelaktigt; men då man besinnar att enskilda interesset härvid betydligen inverkar, lär det vara bäst att icke inlåta sig i försök, som möjligen kunde reducera indelningshafvarnes arrenden till 5o procent. Allt är deremot bnipet genom den af mig ofvannämnde utväg. Herr Munck af Rosenskjöld_, Eberhard Herr Hjerta har rätt i principen; men i verkställigheten mötes hans förslag af stora svårigheter derigenom, att vi ha så få capitalister nu för tiden, som vilja inlåta sig i io8 Den 6 November f. m. arrende af en jordegendom. Erfarenheten liar redan visat, alt den nuvarande städjan eller praenumerationsafgiften ofta betagit Arrendatoren tillfälle, att använda sitt lilia capital till inköp af inventarium och öfrigt för hemmanets behöriga bruk nödiga förlag. På detta sätt skall Boställsindelningshafvaren nödvändigt komma att förlora. Jag kan härom tala af egen erfarenhet; ty jag har som löftesman varit nödsakad, att betala flera års arrendeafgift för ett MilitieeBoställe, emedan städjan medtog Arrendatorns hela penningeförlag, och betog honom utväg att köpa inventarium och behörigen sköta Bostället. Det är ock klart att ju mera man i denna tid af penningeförlägenhet hinder Arrendatorn vid contanta penningeutgifter, desto mindre blir ock speculanternes antal, och således desto lägre arrendeanbuden. Herr von Hohenhausen, sjelf Officer vid ett värfvadt Regemente, har behagat yttra, att värfvade Soldaten har, i anseende till djerfhet och härdighet i krig, ett afgjordt företräde framför den indel te, Hvad den första egenskapen, eiler djerfheten, angår, så lära antingen våre Historieskrifvare, eller den värde talaren misstagit sig. Hvad elen andra eller härdigheten beträffar, hvilken jag hör förstå att bedomina , sa ina det tillåtas mig här åberopa ett exempel, sorn jag äfven i tryck för allmänheten framlagt.
Det förfelar därför också aldrig sin verkan och har i god mening en verkligt stor publik, hvilket icke kan sägas om skaldens senare alstring. Utförandet pä Dramatiska teatern är äfven fullt värdigt. Hr Hi / lberg ger en förträffligt genomförd bild af konsul Bernick, väl sekunderad af fröken Kkfberg som hans maka. Fru Eahlmans Lona Hessel har mycken friskhet och karaktär, kanske kunde den originella figuren dock ha tålt vid ännu kraftigare färger. Fru Scelig Lundberg o c h fru Sandell göra af Dina Dorf och fröken Bernick hvar i sitt slag goda o c h själfulla prestationer, liksom hr Olssons Johan Tönnesen förtjänar loford för vinnande omedelbarhet. Hr Personne som den obehaglige Hilmar Tönnesen ger en dråplig karaktärsstudie. Allt till allt, stödes det intressanta stycket med myc ken förtjänst af de utförande, och det lifliga bifallet bekräftar det odelade gillande, som reprisen har väckt. S ö d r a teatern har fått en nyhet — och en scens * nyhet till på köpet — som på premieren gjorde en verklig succés de rire. Ernst Lmndqcists lustspel » Ett litet troll » är visserligen ingalunda präg ladt af någon större originalitet eller psykologiskt djup, men fullt af friskt humör och lustiga situationer, fyller det förträffligt sin uppgift att roa för stunden. Det » lilla trollet » har ock i fröken Lindzén fått en representant, så oemotståndligt frisk och intagande käck under alla sina kapriser, att den surmulnaste kapitulerar. Hr E. Wagncr som hennes mycket afundsvärde fästman gör, förklarligt nog, allt att vara till sin fördel, och hr GuslaJ Bergström liksom fruarna Christiernsson och Forncll skämma ingalunda bort sina tacksamma uppgifter. Det hela artar sig till en kassapjäs för teatern. Vasateaern återupptager i nästa vecka » Niobe » med ingen mindre än fru Anna PetterssonNorrie i titelrollen. Den var ägnad åt minnet af den nyss aflidne Rubinstein o c h upptog därför tvänne kompositioner af honom, nämligen pianotrion i g-moll och stråkkvartetten i c-moll, båda förut utförda härstädes.
Vid tegelslagningen har hinder mött genom lerans blandning med kalk, men i den mån kalken kan frånskiljas blifva teglen utmärkt goda. Tillverkningen uppgår till omkring 100,000, hälften takoch hälften murtegel årligen. Vid Klinte hamn är ett privilegieradt skeppsbyggeri, hvarvid åtta arbetare äro skattskrifne; byggnads-arbetet derstädes under förledet år uppskattades till 4,000 R:dr Banko. Vid öfriga landthamnar låta der etablerade handlande så väl bygga som reparera sina fartyg. 15 I Sodia Häradet, men nära invid Staden, finnes ett oljeslageri och ett såpsjuderi, vid hvilka dock under sednare åren ingen tillverkning ägt runi. Binäringar: I första rummet af dessa står fisket, sora idkas ständigt vid Wisby Stad och vid landthamnarne, samt å några andra få ställen af kusten, då väderleken det medgifver; derförutan på särskilda tider, i betydlig mån, på längre från stranden belägna grund, från fiskelägen, der allmogen har fiskbodar uppbygda; äfvenledes uti de i myrorna befintliga träsk. Vid fisklägena, synnerligen i södra delen af ön, aflåtes fisk mindre mot kontant betalning, än i utbyte mot andra varor; ofta nog sker tillbytet af fisk endast mot traktering af öl, bränvin, kaffe, hvetebrödskakor m. 111.; några oordningar dervid äro dock högst sällsynta. Vid fisklägena äro valde och af Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande med konstitutoriaier försedda Hamn-Rätter, som vidmakthålla ordning och skick, enligt HamnOrdnibgen och särskilda fastställda öfverenskommelser. Fiskarterna, som hufvudsakligen fångas i hafvet, äro: strömming, torsk, flundror och id. Fångsten deraf är vanligen ganska betydlig. Dock införas till landlmannens behof, hos hvilken salt fisk är en daglig rätt, närmare 2,000 tunnor årligen, förnämligast sill, utom hvad för Staden särskildt erfordras. Införseln af sill sker det mesta af Norrska fartyg om våren.
23 Diverse onera och allmänna besvär: Räfst-tingspenningar — '4 — Öfverskotts rökemedel ...» — 12. — Provincial-läkarens lön — 12. •— Djekne-penningar — 3. — Riksdagstn.arfvode i: 9- — Brandstod 4: 33. — Krigsmanshus-afgift — 6. — Bidrag lill länshäktet , . , . i: 12. — För rofdjurs dödande 2: Debetsedel-afgift — G. — Kronotionde-spanmåls forsling 4 Il 6: Tingshållning Sockenskrifvarelön 1: 24. — Tingsprofoss d:o . — 24. - Vaxinatörs d:o — 24. — Barnmorske d:o 1: 24. — Stamboksoch collectmedel . — 24. _ Viaticantet — 24. — Arfvode till ledamöter i Taxer:soch Beredn:s-comiteer samt vid prisk uran ters upprättande . 1: Transp. 27: ii. — 171 45 3] Den 4 A p r rf. Transp. 27: u. — 171 4*> 3 Fjerdingsoch nämndesamt sexmans besvär, sedan de förre, enligt författningarna beslådde friheter blifvit afräknade . 3: 3o 11 — Summa 202 B 3 Östersund den i3 Aug. r833. P. M. F. W. Jonson. Konungens Bef:h:de i Jemtland ansåg, alt af den roterings-skyldiga jorden efter taxerings-värdet, i förhållande lil! andra orter, kunde utgöras samt landet för bibehållande af gamla statsanslaget r:dr 6,666: 32, efter 4o r:drs underhållskostnad för soldaten Hvarutöfver provinsen genom roter:s-besvärets jemnare fördelning förmodades kunna underhålla ytterligare 3o5-£ man 166-å 28tV la8 tillhopa 6oo man. Hvaremot K.
Om under varande plenum 3:ne Ledamöter af Ståndet äska främmande personers aflägsnande, utan, att de på tillfrågan af Landtmarskalken vilja derifrån afstå, må sådant ej kunna förvägras. Detsamma gälle ock, derest en Ledamot, under tillkännagifvande, att han är sinnad väcka en motion uti någon fråga, som i hans tanka icke bör af främmande öfvervaras, begär åhörames aflägsnande. 4 §• iVid de i båda näst föregående dS\$*. omför mäldt c fall böra de främmande personerne genast aflägsna sig. visa åhörare, hvarförutan samma rättighet under vissa förbehåll blifvit Ledamöter af Ståndet förvarad. Det af Grefve Frölich föreslagna vilkor afRidderskapets och Adelns bifall till åhörarnes aflägsnande, först efter Landtmarskalkens derom framstälda proposition, samt en i följd deraf möjlig votering, har Utskottet icke ansett kunna utan svårighet verkställas, men har deremot uti den Ridderskapets och Adelns Ordförande och Ledamöter lemnadeofvanberörde rätt trott sig finna ett Correctiv emot all möjligen befarad olägenhet af Publicitetens medgifvande, hvilket Utskottet till en början ansett mera angeläget än att, å andra sidan, förekomma en allt för stor inskränkning i dess begagnande. Den i5 Januari i. 107 uppå dertill af Landtmarskalken sjelfeller genom Riddarhus-Fiskalen på hans befall71 ingj meddelad tillsägelse. 5 §. Platserne å läktaren numereraSj och lika många InträdesBilletter utfärdas, som platser finnas. 6 §. sif dessa Billetter utdelas en till hvarje Bänkmans - afdelning, och blifve för innehafvaren gällande högst en vecka. De öfriga öfverlemnastill Landtmarskalkens dispositionj och gälla så lång tid af Riksdagenj han finner skälatt vid hvarje fall serskildt bestämma.
Af desse Sju Ledamöter skall den älsdte efter Matrikeln föra ordet och endast de öfrige Sex åtnjuta Honorarium. §■ 5- Vid alla dessa val då arne eller flere få lika mångå roster, anställer Directionen genast dem emellan lottning. —. §• G Vid Directionens sammankomster skola minst fyra Ledamöter vara närvarande. Directeurerne kunna begagna sig af 3rne månaders tjenstledighet årligen, i den ordning de anmälan derom göra inför Directionen, dock ej flere än högst arne på en gång. Anmäler Directeur laga förfall att återtaga sin befattning efter nämnde tids förlopp, eller skulle så många Pirecteurer af laga förfall - Di n 17 November f. m, 25 fall vara hindrade, alt 4- ide kunna vara närvarande vid sammankomsterna, inträde då af Supplcanterne den sorn närmast är i §• 8. Med i ak tagande af föreskriften i Kongl, förordningen af den 8. Maji 1770. jemförd med Kongl. Brefvet af den 11, Februarii 1800, bör Direetionen vid Introductions beviljande tillse, att densamma ej må bifullas för andre personer, än de, hvilka inom 2:ne år, efter det de blifvit i Adelig, Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjde, sig till Introduction å Riddarhuset anmält och de derföre erforderlige prestanda fullgjort, så framt ej Kongl. Maj:t genom serskild Nådig Resolution lackes försuten tid återställa. Då Introduction begäres, bör in Originali uppvisas Konungens Nådiga Diplom, och åligger Direetionen noga tillse alt icke allenast vederbörliga qviltencer öfver de i författningarne påbjudne Introductions afgifter, utan ock Sköldebrefvet i afskrift, Vapenplåt, samt fullständigt upprättad Biographisk Genealogie öfver alla de till Attea Rörande personer, till Direetionen varda Kidd. o, Ad, Pröt. 10 B. 5. Afd.
Skatterätts-foidringarne ej annorledes än i Byteswägen, lika med eftcrräks nings-fordringarne genom qvittande kunnat ersättas. Bägge äro säledcS af den beskaffenhet, att om Bytcs» Contoiret uppbäfwcs, föga eller ingen utsigt är öfrig, att dr nägonsin kunna godtgöras; hälst Kronan ej mer Den 22 September. 705 mer äger annan Jord, än Kungsgärbarne att npläta och Rikets financcr e) wilja första till de wanliga och mäst nbdwändiga utgifter. Om är 1747 inrättade fonden till stikc fordringars förnöjande, ökefwc i sädant fall högst otilräckelig, om annars densamma e) redan ingäkt till Stats-wcrket. Oe öfrige twcnne stagS fordringar nemligen Frälse-Ränta och Säteriernas Frihets, fordringar blifwa wäl än, medelst wänlig införsel i Kronans bchällna räntor ersätter men äfwcn dcfc ingL till största delen i Dytes-wägen till Kronan genom qvittning, dä Kronans bchällne räntor äro att tilgä där fordrings-ägare dem hälst skulle taga. Alla bytes, fordringar äro sälcdes af den beskaffenhet, att deras wärde skulle förfalla om enskilta personc:s ffuldcr skulr le i byten efterskänkas. Oetzutom skulle alla fordrin, gar uphöra om alla byten pä en gäng i likhet med är I7ZI skulle förfalla, utan efterfrägan hwilkc.n derpä blef lidande. De som pä god tro och med Hcmuls-fbrbindclse Nu äro Innehafware deraf, hade ju i sädant fall ord, sak, att söka sin ersättning hos säljaren, och denna hos sina medarfwa. Oe prvcestcr man medelst Dptcs-Con toiretS uphäfwande welat pä en sida undwika skulle sä, ledeS upstä frän en annan.