Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gö”ras dervid i Ståndens plena sådana anmärkningar, som ”hindra antagandet, erhålle Utsk. del af dessa anmärknin”gar för att derefter förslagen ytterligare granska och "jemka.” — För att med visshet få utredt, huruvida de emot betänk. gjorda anmärkningar hindra dess antagande, är det i min tanke nödvändigt, att Landtm, eller Talman, i öfverensstämmelse med grundlagens föreskrift, först framställer propos. på betänkts antagande. s Man har sagt mig, att praxis hittills varit den, att då ingen talare begärt bifall till ett föredraget betänk., utan alla förenat sig i anhållan om återremiss derå, så skulle propos. å återremiss genast kunna framställas. Härvid vill jag hafva anmärkt, deisi afseende på ifrågavar. betänk., alt förhållandet ej vari t sådant, helst jag hört en och annan talare yttra sig för bifall dertill; dels ock i allmänhet, att grundlagens bestämda föreskrift aldrig får åsidosättas för någon praxis. Om den nu omnämnda praxis verkligen hittills blifvit följd, så är det likväl i högsta måtto önskansvärd!, att den hädanefter måtte blifva förkastad, såsom ej allenast stridande emot grundlagarna, utan äfven, såsom varande af en högst vådlig beskaffenhet, på sätt jag nu skall visa. Då det är naturligt, att hvarje framställd propos. kan hesvaras antingen med nej eller ja, så följer häraf, att den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos:n om återremiss å StatsUtskts betänk, kunnat besvaras nekande. — Ehuru det ej var sannolikt att så skulle ske, var det dock ingalunda omöjligt, helst det väl knappt var en tjugondedel af Ståndets då närvar, ledamöter, som yttrade sig i frågan, och de öfriges åsigler således ej voro kända. Den S April c. m. Om det nu verkligen hade inträffat, att propostn å återremiss blifvit med nej besvarad, livad lydelse skulle val då den följande proposm erhållit? Månne på bifall eller afslag å betänk.? Ingalunda troligt. Ty då skulle ju Hr Frih. och Landtm, hafva framställt propostn uti alldeles bakvänd ordning.
7:de punkten, angtde bevilln.afgij'terne för arbetsfolk pä landet. Den af Utsk. härom föreslagna voter.propos. godkändes. 8:de punkten, ningsmän eller Socknehandtverkare” i bevilln.stadgans 27 §. Utsk:s yttrande i denna punkt bifölls. 9:de punkten, ang-.de de i bevilln.stadgans 27 § föreslågne rubriker ne.- ”Smeder, Gårdseller By-” samt ”Snickare, Gårdseller By-”; De i denna punkt föreslagne voter.propos:r godkändes. 10:de punkten, § af bevil/n.stadgan. R. o. Ad. godkände den föreslagna voter.propos. 532 Den 28 Januari. 11 :le punkten, ang:de de i t, 3 och 4 niom. af hevilla.- stadgans 36 § föreslagne afgifter. II. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut och godkände den af Utsk. i denna punkt föreslagna voter.-propos. 12:te punkten, ang:de bevilln.stadgans 3y och 38 §§. De i denna punkt föreslagne voter.propos:r blefvo af R. o. Ad. bifallne. 13:de punkten, ang:de förändring af i morn. af hevilla.- stadgans 4.3 §> 14:de punkten, ang:de förändring af 46 § 1 morn.; samt 15 punkten, ang:de förändring af sistnämnde §:s 5 morn. Utsk:s i dessa punkter afgifne yttranden biföllus. 16:de punkten, angrdc förändring af bevilln.stadgans 5o §. Frih. Haab: I öfverensstämmelse med hvad Frih. Åker hjelm i sin reservation äfven ang:de denna punkt anfört, tilläter jag mig att anhålla om återremiss af densamma. Utsk. har utgått från den åsigt, att ordet ”rättmätiga” skulle vara ungefärligen liktydigt med den af R. o. Ad. beslutade mening ”med hvarandra jemförliga.”
Enligt af kronobetjeningen meddelade uppgifter afyttras från Helsingland årligen 11 å 12000 LU. lin, hvarförutan linet derstädes förädlas, dels till garn, hvaraf enligt inkomne uppgifter, nära 5o,ooo härfvor årligen försäljas till andra orter, och dels till väfnader, hvaraf enligt de från tullkamrarne i Söderhamn och Hudiksvall efter meddelade förpassningar Iemnade upp - 6 gifter, och den beräkning, som med sannolikhet kan göras å det betopp deraf som landvågen afföres till städer och marknadsplatser utom Länet, ungefärligen tvä millioner alnar till andra orter försäljas. Väfnaderna äro tältduk, segelduk, bollsterväf, ett slags gröfre lärft, som vanligen benämnes nordanstig, buldan och foderväf; och betalas vanligen för en aln tältduk 12 a iC sk., för en aln segelduk 8 a 8! sk., för en dito bollsterväf 7! sk., för en dito lärft: eller så kallad nordanstig 8 sk., för en dito bulldan 6 a 7 sk., och för en dito foderväf 5 a 6 sk. allt Banko. Humla odlas uti dertill vid nästan alla bostäder anlagde små humlegårdar, der detina vara till husbehof och må hända något derutöfver skördas. Odlingen af Hampa är deremot mycket inskränkt och icke motsvarande ortens behof deraf. Den härstädes förr brukliga åkerbruks metoden är, likasom den för åkerbruket nödiga redskap, oförändrad. Till besparande af arbetskraften finnas tröskmachiner, linhamrar och linskäkten inrättade, hvilka drifvas dels med vatten och dels med hästar.
Ridderskapet och Adeln ett Memorial af Merr Öfverste-Lieutenanten Eo Oxehufvud, som, efter att hafva anmärkt den ringa verkan, stadgandet i g §. af Kongl Förordningen den 20 September 1815, angående hvad vid uppkommande stridighet emellan Räntetagare och Räntegifvare om Tiondeeller AfradsSpannemålens duglighet iagttagas bör, förmått åstadkomma till de sednares skyddande emot förtryck och obehörig behandling af de förre, samt de olägenheter, sorn för Räntegifvare uppstå deraf, att de med sin Tionde vanligen blifva till flere ställlen anvista, föreslagit, att den, efter nu gällande Författningar, Tiondeoch Afradsgifvare åliggande forselskyldighet matte upphöra, samt dessa i stället berättigas, att antingen i närmaste Krono - Magazin lefverera ifrågavarande Spannemål , eller ock hos KronoFogden få densamma efter Markegångspris, och emot erläggande af forlön, med penningar lösa; i hvilka fall Räntetagaren äfven borde, antingen vid första uppbördsstämma af Kronofogden åtnjuta betalning för den honom anslagne Tionde och Afrad, eller ock äga, att inom den 1 Martii hvarje år Spannemålen in natu - Statsoch Fesväi s-Utskottens Betänkanden. 1105 ra från Krono - Magazinet afhämta ; hvarjemte Herr Öfverste-Lieutenanten, så väl för vinnandeaf det med Förslaget åsyftade ändamål, Räntegifvares och Räntetagafes ömsesidiga fördel, sorn till förekommande af förlust för Staten,’ ansett, i händelse af dess antagande, nödigt, dels att Spannemålens värde vid de årliga Marke» gångssättningarne bestämdes efter det verkeligen gångbara priset, med förhöjd forlön, dels att tjenliga utvägar vidtogos emot ofog och prejeri af Magazins-betjeningen , och dels att Lefveranteurerne, i fall af Spannemålens försummade torkning ålades såsom intorkningsmål vid lefvereringen lämna några kappar på hvarje Tunna.
Med stöd af 56 § 2 mom. i Banko-ReglemenLet, hvarigenom FullFörflyttninmäklige, med afseende ä verkställigheten af Bankens vid sistförflulna RiksSkensäpen”' dag beslutade, förändrade organisation, berättigas att, intill nästa Riksdag, *ions-stat. utan hinder af de allmänna föreskrifterna om vissa lefnadsoch tjensteår, på Pensions-Stat, med åtnjutande af hela lönen såsom pension, förflytta den eller deni af Verkets tjenstemän, som befunnos sakna förmåga att nya eller tillökade göromål inom verket öfvertaga och bestrida, hafva Fullmäktige pä Bankens Pensions-Stat förflyttat Kamererarne C. Thorell, C. A. 16 Ersättning till Vikarier för tjenstemän i BankoDiskont-V erket. Decharge får Banko-Diskont-Verkets förvaltning. Decharge åt Direktionerne öfver Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö. Decharge ät Direktionen öfver Daneli ont or et i Wisby. Tengström och C. A. Huldt, Bokhållarne J. A. F. Reuterskiöld och E. L. Björklund, Kontors-Skrifvaren J. Björnström samt Kanslisterne C. R. Fant och C. U. B. Gripenwald^ hvilka dervid tillagts pension, motsvarande det lönebelopp, hvar och en af dem, enligt gamla Staten, uppburit. § 12. På derom af Banko-Diskont-Direktionen gjord framställning, hafva Fullmäktige den 19 nästl. Maj bemyndigat Direktionen alt, vid inträffande sjukdoms och andra laga förfall för tjenstemännen vid Banko-Diskont-Verket, få, beträffande ersättning till den, som af Direktionen förordnas alt bestrida ledig tjenst, tillämpa föreskriften i 61 § 1 mom. af Banko-Reglementet, enligt hvilken för extra-ordinarie, som användes till ordinarie tjenstgöring, för den tid han sådan bestrider, anvisas ett arfvode af 500 R:dr Banko, efter år räknadt. § 13. Banko-Diskonl-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1853 äro af Höglofl.
Utaf de vid 1847 och 1848 års riksdag beviljade och sedän flera åf tillbaka med samma belopp 3,350 R:dr i Riksgälds-kontorets räkenskaper balancerade återstående anslagen till reparationer samt ytterligare inredning i det hus, Riksarkivet begagnat, samt till författande och utgifning af läseböcker för allmogen, har ej heller under den efter sednaste riksdag förflutna tid någon utbetalning ifrågakommit. Sedan det vilkor Rikets Ständer, enligt reglementets 91 §, Stadgat för det under 1847 och 1848 års riksdag å Riksgälds-kontoret anvisäde bidrag till en särskild pensioneringsfond för Borgmästare och Korhmissiofis-landtmätare samt deras enkor och barn, genom Kongl. Brefvet den 25 September 1863 förklarats, hvad Kommissions-landtmätarne jemte dessas enkor och barn beträffade, vara uppfyldt, enär sistbemälde tjenstemän uti 1863 års reglemente för Civilstatens Pensionsinrättning vore upptagna såsom delegare i denna inrättning, har det för dém anslagna beloppet utaf ifrågavarande bidrag, i öfverensstämmelse med åberopäde Kongl. Bref, blifvit, uppå Kongl. StatS-kontorets reqvisitioner, från Riksgälds-kontoret Utbetaldt, för ätt Direktionen öfver nämnda Pensionsinrättning tillhandahållas med 7,200 R:dr för hvartdera af åren 1863, 1864 och 1865. 14 StatsUtskottets Memorial N:o 3. Utaf de under riksdagarne åren 1850 och 1851, 1853 och 1854 samt 1856— 1858 beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade extra statsanslag, som, enligt reglementets 92—100 §§, vid sednaste riksdag icke voro till hela sitt belopp lyftade, har derefter, och sedan vilkoren för de innestående medlens utbekommande vederbörligen fullgjorts, ett sammanlagdt belopp af R:dr 430,004: 71. blifvit i föreskrifven ordning utbetaldt.
Proposition, N:o <51. ändringen successivt, allt efter sora man .antagit, att det nya räknesättet hunnit blifva kändt och gilladt; men dervid synes rymdmåttet hafva varit det, hvar* förändring mött största svårigheten och hvilken derföre dels alldeles uppskjutits, dels fördröjts, dels ock med minsta välbehag af allmänheten emottagits. I sjelfva Frankrike, der systemet först och mest fnllständigt genomförts, har man ej heller såsom enhet för rymdmåttet antagit en så obeqväm och för många fall alldeles oanvändbar storhet, som kubikfoten, motsvarande tio kannor eller tvåtredjedels ankare, utan utgöres derstädes enheten för spanmåls och flytande varors mått af le Litre, hvilken innehåller 12^2j juinfrur, med fyra öfveroch tre under-afdelningar. Genom antagande af det utaf Yetenskaps-Akademien nu uppgjorda förslaget skulle olägenhetcrne af den alltför stora enhet, som ligger till grund för systemet, äfven blifva i den dagliga rörelsen så mycket mera känbara, som samma förslag, fastän det medgifver förfärdigandet af ett mått utaf enahanda storlek med den nuvarande kannan, likväl icke åt densamma inrymmer någon plats i systemet, utan såsom underafdelning till kubikfoten endast upptager tusendedelen deraf, eller tummingen, rymmande blott ungefär en tredjedels jumfru. Uti de äldre förslag, sorn blifvit uppgjorda för ordnandet af måtten och vigterne här i landet, har man ej heller sträckt förändringen ända derhän, som i det nu sednast afgifna, utan har, på sätt redan blifvit af Departeinents-chefen anmäldt, man i dessa förslag antagit kannan såsom enhet, samt det dessutom i det äldsta förslaget blifvit ifrågasatt, att jemväl tunnan skulle bibehållas för mätning af spanmål och dylika varor, men fördelad i 100-delar, hvilka således hvardera komme att blifva något drygare än i kanna, om man räknar efter struken tunna, samt ungefär lika med 4 kanna, om man har afseende på den rågade tunnan.
Krusg o d o c h välvillig. Klemming foto. » sade m o r Sara. ordet » själfhäfdelse ». till deras o c h efterkommandes fördärf. o m de andra kvinnO. D. " H o n h a d e TVÄNNE MÖDRAR. SKISS FÖR ett hjärta af gull, o c h IDUN AF SOFIE LINGE. Blomberg foto. Men nu var det » Ena annat stackare vis, » äro vi allihop, p å ett inföll prostinnan. Håhå ja, j a! — FRÅN EN VRÅ. STILLA MAMSELL RRUN. ' M 1 IN G O D A, » sade mamsell Brun, då någon ville kalla henne för fröken, » jag prefererar att kallas mamsell, — mademoiselle, då någon är så vänlig o c h hedrar mig m e d en biljett ». Mamsell Brun var en öfverlefva från förfluten tid. Förr, innan järnvä- gen k o m o c h m e d den fabriker, tjänstemän, femklassigt läroverk o c h andra nutidens förmåner, hade hon umgåtts hos alla stadens borgare. Nu var h o n för den yngsta generationen endast ett konstigt, gammalt fruntimmer, s o m icke följde m e d sin tid, utan gick i bahytt och rundskuren doffelkappa, så s o m deras mormödrar spatserade för fyrtio år sen. A. Rydin foto. FRAN SÖDRA TEATERNS AFSKEDSFÖRESTÄLLNING: r ö k o c h vällde sig tvärt o m. » Nyheter, mor, » ropade han redan på långt håll o c h viftade m e d bref vet, » glada n y h e t e r! (FOKTS.) VÅRA ILLUSTRATIONER. T A R S F R E D R I K NILSON, en af den svenska naturforskningens mera framstående idkare o c h föreståndaren för den agrikulturkemiska afdelningen vid Landtbruksakademiens experimentalfält, afled härstädes den 14 sistlidne maj.
Flere af mina bekanta härstädes kunna vitsorda, att projectet afsändes till aflägsna landsorter för att af kunniga personer granskas; vid General-Landlmäteri-Contoret har det serskildte gånger blifvit genomgångit; Landtmätare och andre kunnige Embetsman, som hitkommit till Staden, rådfrågade, äfven ifrån de norra Provincerne ; Högsta Domstolen har blifvit hörd, dervid en serskild Comité af dess i ämnet utmärkt kunnige Ledamöter i förening med en Ledamot af LagComitén, först på det nogaste granskade det; jag tror således icke, att man med skäl kan säga, att icke alla möjliga upplysningar härvid blifvit begagnade. Jag har dessutom förut förklarat, att jag icke har någonting emot, om vidare upplysningar rörande Författningens tillämplighet för visse Proviucer infordras, såsom Utskotten tillstyrkt. Jag tror likväl, att det icke lämpligen bör ske från andra, än de norra Provincerna och Gottland. I öfrigt begagnar jag detta tillfälle, för att besvara en anmärkning af Friherre Sprengtporten, som jag i milt förra yttrande förbigick. Friherre Sprengtporten har nemligen uppgifvit, huruledes i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Utflyttningshjelp vid Ägoskif - Den 6 April e. m. 375 len, såsom skäl till en sådan utflyttningshjelps meddelande, vore anfördt, att utflyttningskostnaderne ofta kunna för Delägare, som mot sin vilja deri måste ingå blifva ganska kännbara; och har Friherrn tyckt sig finna detta stå i contradiction mot mitt här ofvan afgifne yttrande, att Delägarne icke kunde till de nya Ägolotternes tillträdande tvingas. Då jag likväl icke påstått, att vid alla tillfällen Delägarne kunde undgå att genast eller för alltid tillträda sina lotter eller undgå utflyttningsskyldighet, och det således visserligen skall inträffa, att Delägare mot sin vilja måste deri ingå, så lära hegge desse yttranden icke med hvarandra finnas stå i någon bestämd motsägelse. Herr af Schmidt3 Georg Lars:
En på grund af dessa 4 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, JV:o H. förhållanden, i nämnda kontor och således med fullkomlig sakkunskap helt nyligen upprättad kalkyl utvisar, att ett 4 sk. medelporto för innevarande år skulle hafva lemnat ett öfverskott af 127,000 R:dr, hvaraf, efter afdrag utaf alla med reformens införande förknippade kostnader, direkt bidrag till Statsverket kunnat utgöras med 50,000 R:dr, oberäknadt eftergift af 13,000 R.dr, som Postverket nu från Riksgälds-kontoret årligen uppbär, så att Stats-verkets uppoffring för reformen egentligen skulle hafva utgjort endast 52,000 R:dr. Ett sådant resultat lemnar den nu varande brefvexlingen, utan beräkning af den tillvext, som ett lågt medelporto måste framkalla. Jag vill i afseende på denna tillvext icke hemta exemplet från England, der förhållandena i öfrigt äro så olika med våra. I vårt grannrike, Danmark, infördes den 1 April 1851 ett medelporto af4Riksbanks-skillingar. Sista året under det gamla porto-systemet utgjorde brefantalet 1,647,293 stycken. Detta antal har, efter medel-portots införande, uppgått: Irsta året till 2,802,983 st.; andra året till 3,016,450 st., samt från den 1 April 1853: första qvartalet, AprilJuni, till 809,489 st., och andra qvartalet, Juli—September, det sista, hvarom jag har kännedom, till 1,015,578 st. På 3:dje året efter reformens införande blir således brefantalet mera än fördubbladt.
En eftermiddag, då Jofrid kom gående öfver mon, såg hon, att där var kommen dörr för stugan och stenhäll för tröskeln. Då förstod hon, att allt nu måste vara färdigt, och hon blef mycket upprörd. Tönne hade täckt taket med tufvor af blommande ljung, och hon greps af en stark längtan att träda in under detta röda tak. Han var ej själf vid nybygget, och hon beslöt sig för att gå in. Den stugan var ju timrad för henne. Den var hennes hem. Det stod ej till att motstå lusten att se den. Därinne var mer hugnesamt, än hon hade väntat. Enris var strödt öfver golfvet. Frisk doft af barr och kåda härskade där. Solstrålarna, som spelade in genom luckor och springor, drogo ljusband genom luften. Det såg ut, som om hon varit väntad: i väggspringorna voro gröna kvistar instuckna, och i spiseln stod en nyhuggen gran. Tönne hade ej flyttat dit sitt gamla husgeråd. Där funnos blott ett nytt bord och en bänk, öfver hvilken en älghud var kastad. Så snart Jofrid kommit öfver tröskeln, kände hon ett hems glada trefnad omge sig. Hon var till freds och lugn, medan hon stod där, men att gå därifrån syntes henne svårt som att gå bort och tjäna hos främmande. Det var så, att Jofrid nedlagt mycken flit på att skaffa sig ett slags hemgift. Hon hade med konstfärdiga händer väft bonader, sådana som tarfvas för att pryda ett rum, och dessa ville hon sätta upp i sitt eget hem, då hon fick något. Nu undrade hon hur dessa dukar skulle passa härinne. Hon skulle gärna vilja pröfva dem i den nya stugan. Hon begaf sig raskt hemåt, hämtade sin väfrulle och började att fästa de färgrika tygstyckena uppe under taket. Hon slog upp dörren, så att den stora kvällssolen lyste på henne och hennes arbete. Hon rörde sig ifrigt i stugan, brådskande, munter, trallande på en kämpavisa. Hjärtligt nöjd var hon. Det blef grant därinne. De väfda rosorna och stjärnorna lyste som aldrig förr.
Augusti i underdånighet afgifvit infordradt utlåtande, har Kongl. Maj:t derefter tagit i öfvervägande och vill, i öfverensstämmelse med hvad bemälda vederbörande tillstyrkt, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att för deras del medgifva, att ofvan omförmälda jordrymd, utgörande 11 qvadratrefvar 84 stänger, af Eskilstuna kungsladugårds mark, må, mot afgäld enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt nämnda församlingar till utvidgande af deras begrafningsplats för alltid upplåtas, med rättighet för dem att den för enahanda ändamål genom nådiga Brefvet den 29 September 1854 beviljade jordafsöndring derjemte fortfarande bibehålla, under vilkor dels att å densamma verkställa trädplantering, dels ock att behörigen vårda berörda derå befintliga minnesmärken. Handlingarne i detta mål skola, jemte dertill hörande karta, tillställas det Utskott, till hvilket frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förbiifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag, som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet ofver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Rådet å Stockholms Slott den 2 Oktober 1863. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Fiiherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström. Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 126.
Bes v. - uch Ekon.-Utsk:ns Betänkande, N:t> 17. 9 Denna motion har Lag-utskottet, i förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet lill pröfning förehaft; men, då det lärer få antagas, att häradets nämnd samt den vid tingen församlade menigheten bäst äro i tillfälle att meddela de upplysningar, hvilka för ett fullständigt utredande af ekonomiska frågor erfordras, samt denna, för dylika ärenders behandling nu föreskrifna ordning, tillika medförer den fördel, alt allmogen, sorn för enskilda angelägenheter ofta nog måste vid tingen närvara, såmedelst befrias från den kostnad och tidspillan, som af berörde undersökningars hållande å annan tid och ort skulle blifva en följd, få Utskotten, som icke heller ansett den af motionären anmärkta omständighet, att vederbörande domhafvande skola med mindre sorgfällighet och nit handlägga dylika ärender, utgöra giltigt skäl för den 3'rkade förändringen, desto mindre sorn nämnde förhållande, derest det någorstädes skulle ega rum, lärer kunna, i likhet med andra tjenstefel, till behörig rättelse anmälas, uppå dessa sammanlagda skäl vördsamt hemställa, att elentia motion icke må till någon åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk, den 23 Maj, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om prjgelstrajfJets upphörande. Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln har, uti Ingifvet memorial, som blifvit till Lag-utskottet remitteradt, Herr von Knorring, B G. K. anmärkt nödvändigheten deraf, att den inom krigsmakten brukliga prygelbeslraffningen varder afskaffad, destoheldre, som detta straffsätt, hvilket allt mer och mer erkändes vara en föråldrad lemning från fordna tider, lätteligen gåfve anledning lill missbruk samt dessutom motverkade den hederskänsla, som borde förutsättas hos fäderneslandets försvarare, af hvilka en stor del, Bih. till K.
Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkande JS:o 52. i:; Biskoparnes embeten, med deras verdsligt politiska makt och stora förläningar, deras förrättningar att med verdsliga lagar regera öfver församlingarne, att inviga kyrkor, altarta flor, begrafningsplatser, m. m. ega allenast ett judisk t-päfviskt, icke biblisktkrislligt ursprung; kunna fördenskull icke vara annat än iill förargelse för de kristnas samveten och till hinder för Kristi rikes framgång, emedan detta rike hvarken är af denna verlden eller hennes styrelse likt, tvertom motsatsen, såsom Herren sade till Sina Biskopar: ”verldsliga konungar regera och de som makten hafva kallas nådiga Herrar, men J icke så.” Jag vågar fördenskull ödmjukt vidhålla motionärens förslag i denna del, ehuru på flere och andra skäl, än han upptagit. Såsom Högvördiga Preste-ståndets ledamöter i Utskottet veta, vittnar jag efter min öfvertygelse om sanningen, utan att åsyfta person eller underkänna den upplysning, fosterlandskärlek och rättrådighet i borgerliga frågor sorn det Högvördiga Ståndet ofta ådagalagt. Jag inser alt mången innehafvare af Biskops-embetet sjelf med oro märker, att icke allt är som det borde vara, efter Guds ord, samt att de kristna kunna se sig förhindrade att egna ett sådant embete bifall och förtroende.” Af Riksdagsmannen Petter Jönsson från Jönköpings Uin mot sista punkten i Betänkandet. Bill. till B. St. Pral. 1856 & 1851. 8 Sami. K) Haft. 3 STOCKHOLM, (ryckt hos Isaac Marcus, 1857. Allm. Besvärsoch Ekonom i-Vistas Memorial N:o 53 och Bel:de N:o 54. 1 53. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Fehr. 1837, kl. i e. m. Memorial, i anledning af uterremiss utaf Utskollets Betänkande N:0 31.