Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dessa år utgjorde en enda lång kedja af svårigheter, icke inom själfva. arbetet, der allt gick med samma lugna energi som alltid, utcan med afseende på de ständigt växande kostnaderna, för hvilka, då kanalbolaget ej kunde betäcka dem, tillgångar måste beredas af allmänna medel, genom motioner eller propositioner vid riksdagarna. Här mötte nu Platen för det mästa ett hårdnackadt, stundom hätskt motstånd. Det var de stora finansernas män, som med fog protesterade mot på förhand upptagna medel eller öfverskridna anslag; det var småsinnets prosaiska invändningar mot framtidsplaner, hvilka öfvergingo dess synkrets; det var misstron, som tviflade på, möjligheten af de stora företagens utförande och menade att sådant icke dugde 72 för ett fattigt land som Sverige. Mången beundrade Platens snille och energi samt skattade högt hans personlighet, men trodde att han förgripit sig, då han uppgjort den storartade arbetsplanen och satt den i verket på många punkter samtidigt. Under allt detta stod Platen fast som klippan i bränningarna, bemötte alla invändningar, samt intalade mod hos de klentrogne: E t t lands rikedom eller fattigdom, menade han, berodde mera af dess folk än dess afkastning. Att låta det stora verket afstanna under afvaktan på långsamma riksdagsförhandlingar vore endast att slösa med statens medel. Andra inkast nedslog han med att uppvisa Iivilka fördelar kanalen skulle, i samband med centralförsvaret, medföra för fäderneslandets trygghet, själfständighet och ära in. m., och gång på gång lyckades han besegra motståndarna. För hvarje riksdag blef dock striden hårdare, hälst sedan Platen börjat anläggandet af Motala mekaniska verkstad, i ändamål att der tillverka maskiner och verktyg som eljest fått hämtas från utlandet. Under dessa strider var det, som Platen lade i dagen en talaregåfva, hvars make man sällan hört vid våra riksförhandlingar; och denna ordets väldigt öfvertygande kraft, tillika med det imponerande i hans karaktär och vissheten att han leddes af den vzrmaste, oegennyttigaste fosterlandskärlek, var det, som gaf honom seger, äfven då det såg som mörkast ut.
Det äro saker och grundsatser som böra värderas^ icke mindre bisaker sorn under våra öfverlåggningar böra fästa uppmärksamheten och det år uti en fullständig tryckning, som jag linner den garantie hvilken år nödig för sakernas och grundsatsernas riktiga fram-r ställning. Sluteligert utbedér jag mig få nämna att Sedan detta ämne vär första gångfen under öfverläggning, har jag haft tillfälle att tala derom med en man, hvilken från 1761, till och med 180g bevistat alla Riksdagar. Denna man sorn deltagit i de strider då Nationen hade få rättigheter Öfriga oell då det var fråga om att bevara dem, denna man Sorn varit samtidig Och vän äf sådane män sorn Spaldencreutz, Fritzky, Friherre Carl De Geer och gamla Grefve Axel Fersen, hvilka voro patrioter och af oppositionen på en tid då den verkeligen fordrade mod och icke var en väg till betydenhet, då den med egen fara stridde för bevarandet af nationens få öfriga rättigheter, denne man har högeligen afstyrkt förslaget att inkalla främmande åhörare och Ilar påmint om möjligheten af flera olägenheter som kunde derutaf uppkomma» Ridd. o. Ad, Prot. % Band. Ben 'i 7 Mar t ii. Jag för min del kan icke eller annat ä£i afstyrka ett sådant förslag såsom skadeligt för yttrande rättens frihet och högeligen önska att den må blifva oberoende af allt annat än vår egen öfvervaro och våra Protocoilers vitsord. Många yttrade härtill deras bifall. Grefve Cronhjelm: Afven på min känsla halva taägtigt verkat de uttryck, sorn här fällts för motionens antagande. Kanske är det mitt fel, att jag ej nog följt denna känsla, kanske ett fei att jag i saknad af erfarenhet att derpå stödja min öfvertygelse, framför känslan väljer till detta stöd en theone, sorn jag åtminstone anser Vara riktig. Det är hufvudsakligen i afseende å Grefve von Schverins anförande som jag an. håller få yttra mig.
Tio köpmansfartyg, hvilka ännu den 24 Maj lågo aftacklade, afseglade redan den 28 och 29 fullastade med kanoner och andra kronans tillhörigheter. Den 1 Juni stodo vi på södra sidan om Umeå elf. Vid Juni månads början aflöstes åter general v. Döbeln, som emottog befälet i Jemtland, af general Sandels, hvilken varit frånvarande, men återkommit till hären, och nu fann sin fordna brigad så mycket förminskad. Vi förlades utmed Lögdeå elf, på Ångermanlands gräns emot Westerbotten; Savolaks jägare inqvarterades på Nordmalings kyrkovall. Under loppet af denna månad tilldrog sig för öfrigt intet anmärkningsvärdt. Högqvarteret fortfor att vara i Hernösand. Sedan underrättelse inlupit; att Ryssarne, af fruktan för de Svenska fartyg, hvilka kryssade utmed kusten, fördelat och försvagat sin här vid och omkring Umeå, samt att bron öfver Umeå elf af vårfloden blifvit upprifven, uppbröto vi den 1 Juli, och började rycka framåt, för att uppsöka fienden. Men vi kommo för sent, och detta tillskrifver jag den nödvändighet, i hvilken general Sandels befann sig, att, innan han kunde företaga något, förut rådfråga den på tjugu mils afstånd boende öfverbefälhafvaren, hvarigenom tiden gick förlorad. Ryssarnes förlägenhet och villrådighet var i första ögonblicket ganska stor; de hopsamlade alla hästar de kunde komma öfver, och deras tross stod flere dagar påpackad och färdig att afgå. Om Sandels då genast kunnat begagna sig häraf, anfallit fienden under dess första bestörtning och medan dess stridskrafter voro skingrade, så hade han säkert haft framgång; men sedan Ryssarne hunnit hemta sig, samt insågo att de ej hade att befara något af de Svenska fartygen, fattade de åter mod och sammandrogo sina spridda trupper, som då blefvo oss vida öfverlägsne. Vi blefvo sedermera, den 5 Juli, sjelfve slagne, hvilket ej skett om vi förekommit fienden, och i tid angripit honom.
Om desse skola begagnas att ömsom aflösa dem, som åtfölja Konungen eller sitta i ConslitutionsUtskottets Utlåtandej N.-o .tjj S Regeringen, och derigenom förskaffa ledighet omgångsvis åt alla: så få de, under tiden, något att göra; eljest blifva de sysslolöse, med mindre de skulle, såsom Departements-Chefer, föredraga i Regeringen. Men sådan synes meningen icke vara, enligt de föreslagna ordalagen angående föredraganderne, hvarom i nästa punkt skall talas. 3:o. De föredragandes befattning förekommer dels obestämd> dels alltför inskränkt och äfven grundlagsvidrig. Det föreslagna stadgandet lyder sålunda; ”Om Departements-Chefs-be'ffattningarnes fördelning ibland de Stats-Rådets ledamöter, som i Regeringen deltaga, samt om ärendernas beredning, föredragning och expedieran”de, genom serskildt tillförordnade föredragande, meddele Konungen föreskrift &c. Med de mål, Konungen då sjelf afgör, förhålles på det sätt, •"som 8 § stadgar; Konungen dock obetaget att fördela föredragningen af ”dessa mål mellan de ledamöter af Stats-Rådet, hvilka Konungen åtfölja, "eller ock, der så nödigt finnes, annan Svensk man, —■ — till föredragande serskildt förordna.” Ordställningen föranleder lill den förmodan, att föredraganderne hos Regeringen alltid skulle vara tillförordnade. Men blifva de i denna egen O o O skap fullständiga Stats-Råds-ledamöter, som ega öfvervara alla mål? eller blifva de sådana, som de förra Stats-secreterarne, hvilka blott undantagsvis voro öfver andra mål, än dem de sjelfva föredrogo och följaktligen förblefvo okunniga om alla öfriga, intill dess de, genom enskilda berättelser, tidningar eller allmänna kungörelser derom underrättades? Det sednare förhållandet synes vara grundlagsvidrigt; ty, efter Stats-secreterarnes och de serskilda General-Adjutanternes afskaffande, känner Regeringsformen inga föredragande, som blott till | eller eller något ringare andel, äro ledamöter af Stats-Rådet. 5 § R.F. säger uttryckligen, att de skola vara 10, och ega att alla der förekommande ärender öfvervara.
Af det ifrågavarande anslaget skola underhållas fästningar och öfriga landtförsvaret i allmänhet tillhöriga byggnader å samtliga nedanstående orter, nemligen: Carlsborg, Carlskrona, Carlshamn, Carlsten, Christianstad, Engelholm, Grisslehamn, Göteborg, Haparanda, Helsingborg, Landskrona, Malmö, Ny-Elfsborg, Waxholm, Wisby, Enholmen och Ystad, hvartill kommer i Stockholm garnisonens kaserner, endast mot bidrag af de högst otillräckliga inqvarteringsmedlen, 12,924 Riksdaler; och då det visar sig, att de från orterna inkommande besigtningsoch arbetsförslagen årligen måste med omkring en tredjedel inskränkas, samt att värdet af sålunda eftersatta arbeten, som 1862 uppgick till 23,539 Riksdaler, 1863 till 45,762 Riksdaler, 1864 till 45,597 Riksdaler och 1865 till 63,613 Riksdaler, är i stigande, så synes Afdelningens förslag hafva så många skäl för sig, att jag icke tvekat detsamma till Rikets Ständers bifall vördsamt anmäla.11 Häruti instämde Herrar von Francken, G. W., och Skogman, C. Emot 19:depunkten, mom. d. (angående ökadt anslag till beklädnadsslitningsersättning åt Gotlands nationalbeväring), af Herr Rosensvärd, J. FL: “Bekläd nadsslitningsersättning för artilleri-stamtruppen vid Gotlands nationalbeväring 1,497 R:dr, med anledning af den tjenstgörande styrkans tillökning, har, i likhet med öfriga anslag för samma ändamål, blifvit af Utgifts-afdelningen tillstyrkt och upptages äfven här såsom reservation mot Utskottets beslut.11
Maj:ks Nådiga Proposition angående straff för Swensta undersaker, hwilka utan Konungens tillstånd söka eller antaga tjenst hos främmande Herrskap; till StatS-Utffottet: Kongl. Majus Nådiga Propo. sition om inrättande af ett Jnwalidhus; till All» wänna Beswarsoch Geconomie-Utffottet: Ett Memorial af Prosten Doctor ^ellZren angående inrättning af en pracrist Bergsskola. Instämmande i Ridderstapet och Adelns tillägg i afseende pä tacksägelses Deputation till Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen för Len nya inrättningen af Fri-Cadettrum pä Carlberg och den sammas förenande med den för Landt, bruks Acadennen. Beslut om införande i Riksdags beslutet af Constiturions Utskottets descharge för Stats-Rädeks Ledamöter och Konungens Rädgifware i Comman» do mal. Af den 22 Junii. Bifall titt Lag-Utstottets betänkanden angående i.o. Föreskrift rvid beswärs anförande hos Hof-Rätterne öfwer Consistoriernes Utstag. 2:0. Straffets stjarpande för stöld. z:o. Prosten b^cks Memorial om styrkande af hinderslöshet till ägtenstap; och 4-0. Förklaring öfwer 6 Cap. 2 Z. Mitzgernings balken och r Cap. 9 §. i mom. Utsöknings balken. Gillam Den Z Julli. 3s Gillande af Allmänna Brswarsoch Oecono» Miä-Utstortets Betänkanden i.o. om tillåtelse för Allmogen art ä Kronans Allmänningar och Parker Upbryta samt till tjära och beck-tillwerkning anwända träd, stubbar och windfällen med mera. 2:0. Rörande jemkning emellan Städernes och Landers skyldigheter i afseende pä Bätsmanshällen; z:o. I fräga om lösen till skatte af Kyno, Akademi och Skolegods; 4:0.
Riksdagsordningen, der det heter, att hvarje Revision må sammanträda så ofta att den må kunna omfatta tvenne års afslutade Räkenskaper. I anledning häraf har jag för min del trott, att Re - Den i5 Martil, visorerne icke blott voro berättigade, utan ock bade till skyldighet, att, så vidt deras inskränkta tid det medgaf, äfven sträcka sin granskning till en tid, närmare Revisionen än den som Råkenskaperne omfattaoch 1822 års Revisorer åro icke de enda som på detta sått tillämpat de åberopade stadganderne. Tredje i 1812 års instruction innehåller, alt örn Reviforerne finna något af Rikfens Ständer fafijiälldt anslag vara öfverjkridet, eller något i öfrigt vid förvaltningen att erindra, Reviforerne böra fddant uti deras till Rikfens Stander af gifvande berättelfer anmärka och sitt utlåtande deröfver afgifva. Då nu denna §, innefattar såsom en bejiärnd Jkyldighet för Revisorerne, ej blott att anmär ka, utan ock att utlåta sig öfver hvad som under Revisionen kan ådraga sig deras uppmärksamhet, så har jag trott att ett sådant utlåtande icke skulle inskränka sig blott till en enkel beskrifning om anmärkningens beskaffenhet, utan att, enär Revisorerne funno någon åtgärd vara ledande till ordning för framtiden, utlåtandet äfven derom borde lemna en anvisning; och en så beskaffad framställning har, efter min öfverg tygelse aldrig bordt kunna hänföras till det samma, som att meddela förejhrifter eller besluta förändringar, hvartill Revisorerne, enligt instructionen icke äga rättighet. Haris Excellence Herr Grefve af TVetterfiedt, Gufiafi Jag år glad, att genom de värde Ledamöter, som nu yttrat sig, tillfälle blifvit mig beredt, att i rätt dag framställa de åsig - Den 13 Martti. ter som ligga till grund för Kongl. Maj.ts ifrågavarande Nådiga skrifvelse. Dermed förenar sig den särskildta pligt, sorn tillhörer mig i egenskap utaf Contrasignent af denna Skrifvelse, att nemligen ansvara så val för åsigterne sorn uttrycken i densamma.
Genom tre Riks-stånds beslut är således afgjordt att. utöfver nuvarande statsanslag, ett ytterligare belopp af 45,000 R:dr årligen skall för Kongl, Theatern beviljas; men som skiljaktiga meningar uppstått, om beloppet må på ordinarie eller extra stat uppföras, föreslår Utskottet, för afgörande af denna fråga, omröstning enligt följande proposition : ”Den, som vill, att nuvarande, på ordinarie stat uppförds anslag af 30,000 R:dr R:ml för Kongl. Theatern skall förhöjas till 75,000 Rulr samma mynt, röstar Ja; 8 Stats-Utskottets Memorial N:o 113. den dei ej vill, röster Nei; vinner Nej, hafva Rikets Stander, med bibehållande al det ordinarie anslagets belopp, till nämnda föremål anvisat en summa af 45,000 R:dr R.ml, alt under hvartdera af nästkommande tre år från Riksgälds-kontoret utgå.” 17:o. Uti sednare delen af Utlåtandet N:o 136 hade Utskottet, under litt. b tillstyrkt, att den af Kongl. Maj:t äskade summa af 30,000 R:dr för fortsättning af Wadstena slotts yttre iståndsättande måtte af Rikets Ständer beviljas; och är detta tillstyrkande af Ridderskapet och Adeln samt Presle-slåndet bifallet, men af Borgareoch Bonde-stånden alslaget. Vid sådant förhållande får Utskottet föreslå följande voterings-proposition : ”Den, som vill, ali Rikets Ständer, för fortsättning af Wadstena slotts yttre iståndsättande, anvisa en summa al 30,000 R:dr R:mt, att från Riksgälds-kontoret utgå, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, kommer detta anslag icke att beviljas. Stockholm den 11 Decemher 1857. Reservationer: Af Herr Henschen, som, åberopande sin reservation vid Stats-Utskottets memorial N:o 97, anmärkte, dels att Utskottet äfven i förestående
Om Banken utvexlar, eller om jag så må säga, säljer Silfver till betydligen lägre pris, än hvad det, i anseende till myntstockens förhållande till landets varumängd, verkligen äger; så uttages det ur Banken och utföres, till dess den circulerande myntstocken härigenom blifvit så förminskad, att Varornas Representant, Silfret, fallit i landet till samma pris, som Banken derpå utsatt; eller med andra ord: till dess återstoden af den circulerande myntstocken kan mäta varorna i landet med samma mått, som Den 6 Juni i f. m. 209 Som Banken. Då man nu omöjligen kan på förhand bestämma hvad värde våra MyntRepresentativer, till följe af Discontutredningarne, kunna komma att erhålla, och jag derföre nödgas öfvergifva hoppet, att genom realisation nu genast se Sedelmyntets värde stadgas, kan jag likväl ej underlåta att föreslå en åtgärd, hvarigenom trygghet skulle vinnas emot olägenheter af möjliga förändringar i Myntvärdet, och under ajvaktan af dess stadgandej förberedelse göras till en framtida Realisation. Denna åtgärd består i följande: 1:0 Silfver skall hädanefter anses såsom Rikets Hufvudmynt, med rättighet likväl att i alla slags licjvider nyttja BancoSedlar efter faststäldt agio. 2:0 Alla Skuldsedlar och andra PenningeContracter, som hädanefter skrifvas, skola, oansedt i hvad Myntsort summorna utsättas, liqvideras efter deras ursprungliga Silfvervärde. Detta ar egenteligen blott en tillämpning af Allmänna Lagens stadgande i IX Gap. 2 §. HandelsBalken, hvarest det heter: ”Thet som ”försträckt är, skall å förelagdan dag till ”Borgenären eller hans Ombudsmans eller till ”then hans rätt innehafver, i samma slag, ”j ernngodt, och tili fullo åter gäldas.” rädd. o. Ad. Trot.
Statsmakterna redan bestämt kommer att erhålla full sysselsättning för varu-transporter till Danmark och vestra delen af Tyskland, samt derifrån tillbaka; sådan är åtminstone min öfvertygelse. Under åberopande af hvad jag nu anfört och de mångfaldiga andra skäl och förhållanden, som tala för den af mig förordade jernbana, får jag således vördsamligen föreslå att R. H. St. vid fastställande af Sveriges Jernvägsystem måtte ibland Statshufvudbanorne uptaga en utgrening till Ystad från södra stambanan och till densammas utförande anvisa erforderliga medel. Remitterades till Stats-Utsk. Hr Reutersvärd, Patrik, uppläste en motion så lydande: Den dalgång, som, utgående från staden Köping, bildas af Hedströmmen, är måhända i förhållande till sin areal för bergsbruksrörelsen den vigtigaste inom riket. På en utsträckning af endast omkring 3 å 4 mil, räknadt från det längst i söder en mil från Köping belägna Kohlsva bruk, inrymmer .r>4 Den 3 December t. m. denna dalgång icke mindre än 17 serskilda bruk, nemligen Östra och Vestra Kohlsva, Södra och Norra Gislarbo, Jönsarbo, Bernshammar, Nyhammar, Norrhammar, Karmansbo, Uttersberg, Skinnskatteberg, Baggå, Malingsbo, Kiddarbyttan, Ferna, Bockhammar och Kedjebo med en årlig tillverkning, under närvarande förhållanden, af omkring 60,000 Skepp:d jerneffekter, hvilket utgör i det närmaste ^g-rdel af rikets hela export af denna artikel. I samma mån tillverkningen ökats, har dock svårighet af effekternas forsling till lastageplatsen i Köping, blifvit alltmera kännbar. Icke nog dermed att forlönerna under de sednaste åren stegrats till mera än 100 proc. mot det förr vanliga beloppet; formän stå nu mera knappt till något pris att erhålla under vissa tider af året.
Jag ber att till prot. få antecknad min reservation emot det fattade beslutet. R. o. Ad. har derigenom stadgat en princip, hvaraf den orimliga följd kan härledas, att om någon enskild eller något bolag utställde förbindelser på metalliskt mynt, med skyldighet att desamma med samma slag infria, sådant skulle vara stridande mot grundlagen och således noll, det vill med andra ord säga, att den, som förbehållit sig betalningar i silfver, skulle ändock vara skyldig att taga papper. Mig synes det redan gifvet, att grundlagen icke kan tvinga någon att taga papper, då han särskildt förbehållit sig att få silfver. Hr Stuart: Jag anhåller att få reservera mig mot R. o. Ad:s beslut, under förklarande, att jag anser Ståndet nu hafva godkänt en åsigt af den mest vådliga och menliga natur för ordnandet af en stadgad credit och en ändamålsenlig penningerörelse inom vårt fosterland. Hr von Troil, Emil: Jag är icke bland dem, som i allmänhet upptaga tiden med reservationer; men det af R. o. Ad. nu fattade beslut är så märkvärdigt, att jag nödgas förklara, att, om jag haft tillfälle deltaga i voteringen, minoritetens röstantal åtminstone blifvit 17. Frih. Klingspor: Äfven jag får reservera mig emot det fattade beslutet. Skälen synas mig så klara, att de icke behöfva utveckias. Frih. Boye: Jag bestrider icke någons rätt att reservera sig, men jag bestrider Hr Dalmans rätt att förtyda detta R. o. Ad:s beslut. Hr Stuart, Fredr. Christ.: Lika med Hr v. Troil var jag icke närvar, vid voteringen och reserverar mig nu emot det fattade beslutet. Dun 10 Mars f. m. /{o3 t Frill. Stjernstedt, Theodor: Äfven jag anhåller alt få i prot. antecknad min reservation. Hr Hegardt: Instämmande med Hr v. Troil, får jag äfven reservera mig emot det fattade beslutet. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade', alt sedan 8 § af Utskrns förslag blifvit af R. o. Ad. afslagen samt II. o.
Losscsslonaler och kabrillkunsr pä landet förenade sig om en Veputei-Lä frän hwarje Lagsaga, äfwensom Idkare af Bergshandtering om en frän hwarje Bergslag, Underwisningswerket i hwarje Stift skickade til Riksmötet en Fullmägtig, erns oberäknade, som hwardera ägde at corn. mittcrL en af sin Stat. Men Den 19 Maj. 189 Men mä handa, oaktadt lindrighetcn af dcsta förbätirrngsmedel, skulle likwäl hinder läggas mot dcstas werkst, llighct; i synnerhet den förestagna »elion af Adelns antal motsägas, såsom ingrepp i priv-io^ier, och hwilket wow et trästande drag af lidar-rlicö, den uprättelse som förestagits Ståndspersoner, ofrälse Egendomssterrn och Bruksägaren anfts för mycket 0- betydlig rnct bwad deste äga rä t at fordra, och wid en pågående föräntring bör werkftällas. Äfwen desta swarigheter öfwerwunna och rept-esr-iNLrion pä angifwit sätt ordnad, ägde denna rsp! escnitarion genom fyra Stand i sin byggnad icke nog grundlagd säkerhet för Nationens Lagstiftande Magt mot försök af en, sina widgnings-förilag, con8Lgcmnt förföljande Styrelse, som förstod, at genom tänkesättens söndring i de oberoende Standen och magiens eller wälgerningens inllytelse pä de Ständ, der et sädant inflytande icke more satt utom all möjlighet bereda plm alice för sina enskilda af stater eller wid paria vora göra sig uödwändig til knutens lösning. En lofwande förhoppning, beredd af närwarande omständigheter, kommer likwäl icke
Då i handeln vanligen förekommer endast ohäcklad hampa, hvaraf den årliga, från all tull befriade, införseln uppgår till omkring 10,000 skeppund, under det af häcklad - Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. lad hampa år 1852 endast inkommit två skeppund, anser Utskottet något verkligt behof icke påkalla nedsättning eller upphäfvande af den för häcklad hampa na stadgade införsels-tull; och sorn den arbetsförtjenst, hvilken genom hampans häckling uppkommer, skäligen bör stanna inom landet, hemställer Utskottet, att Herr Grapes och Johannes Nilssons omförmälde förslag mätte lemnäs utan afseende. Då den i noten med hänvisning till Hartz upptagne artikeln Harpoes vora ett behöflig! material vid fartygs utrustning, har Herr Grape för samma artikel yrkat tullfrihet. Vid betraktande deraf att harpoes utgör ett af hartz beredt ämne, har Utskottet väl funnit harpoes icke kunna medgifvas lägre tull, än råämnet; men sorn den å hartz nu tili 16 sk. lispundet stadgade tull betydligt öfverstiger 25 procent af varans verkliga värde, och hartz utgör ett för flera handteringar behöfligt råämne, hemställer Utskottet, att införsels-tullen å Hartz må nedsättas till 8 sk. lispundet, och Harpoes vid hänvisningen till Hartz bibehållas. Då Hattar af läder, fiskben, papper, träd eller rötter m. in. egentligen begagnas af sjöfolk och andra obemedlade folk-klasser, samt följaktligen icke böra bibehållas vid den til! förbud gränsande höga tullsats af 1 I»:dr stycket, som i nu gällande taxa är bestämd, så förnyar Utskottet det vid sistförflutne tvenne riksdagar af dåvarande Bevillnings-Utskott gjorda förslag, alt införsels-tullen å ifrågavarande artikel må nedsättas till 24 sk. per stycke.
Anmältes och infördes en Deputation frän det Hedcrwärda Bonde-Ständet, hwilkensOrdförande, Riksdagsmannen tVe88inl-medförde och uppläste ett Protocolls-Utdrag af förlednc gärdag, hvarigenom de öfrige Ständen inbjödos, att förena stg i det beslut, Bonde-Ständet till möjeligaste förkortande af denna Urtima Riksdag, fattat, nemligen: att alla wid nytz hällne Riksdagen, upptagne, behandlade, utredde och till nästa Riksdag uppffjutne frägor, i hwad ämne som häldst, icke ä denna Riksdag mätte widröras, utan än ytterligare, pä sätt redan dä ffedt, och med i allt förbehällen öppen talan, uppskjutas till nästkommande Riksdag, att dä först pröfwas, och att, med anledning ak 36 H i Riksdags-Ordningen, ett särfflldt Uiffott af z-.ne Ledamöter frän hwatje Ständ sättes, till hvilket denna allmänna fräga, efter hwad 56 §. i Regerings-Formen föreffrifwer, mä kunna remitteras. en hvart till 2. ln lläem krotocoUi A.. 6. 8ilkver5toIpe. Lördagen den n Augusti. Den 11 Augustt. Tal, yrkade derjemte Riksdagsmannen VVeLLiri^ synnerligen pä Bonde-Ståndets Ledamöters behof och önskan, att ffillda frän stna hem, under början af den för landet angelägna bergningstiden, åtminstone komma i belägenhet, att fa öswerwara Bergningens flut. Sedan Dcputationen afträdt, yttrade sig Baron och Landt-Marskalken, att det wisterligen were Ridderffapets och Adelns ostriL'ga rätt, att säta detta mäl hwila pä bordet, men hemställde om Ridderffapet sch Adeln ^ ej flulle anse med det allmännas, och sin egen önskan enligare, att ät detsamma genast lemna någon ätgärd?