Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den härå af Utskottet föreslagna bestämmelse af dubbelt den tull, som i allmänhet är stadgad för ämnet, arbetadt, hvaraf gevärsdelarne bestå, har alla kriterier af hvad den ock verkligen är — eu händelse — ett hugskott. Man ville skydda den inhemska handteringen genom att motverka en presumerad, i stort dock otrolig försnillningsmethod, men man betog den inhemska handteringeo utvägen alt för drägligt pris förskaffa sig utifrån sadane gevärsdelar, hvilkas tillverkning inom landet ännu icke vunnit erforderlig utveckling, på samma gång som man genom det alldeles abnorma stadgandet sönderslet systemet af lika tull å till ämne och arbetskostnad likartade produkter. Jag hemställer, att, såsom tullafdelningens förslag ock innehöll, delar af gevär må åsättas lika tull med ämnet, arbetadt, hvaraf de bestå. Hudar, oberedda: torra oeh andra slag, har Utskottet, utom en, i sammanhang med tull-lindringarnes upphörande, föreslagen jemkning i tullen å de förra, bibehållit vid nu gällande höga tullsatser 2 sk. å torra hudar och 1 sk. å andra slag. Dessa, före år 1816 endast till hälften af nu varande belopp stadgade, tullafgifter föregifvas afse skydd åt inhemska boskapsskötseln, oaktadt det är allmänt bekant, att priset å svenska hudarne fallit samtidigt med både tullfördubblingen och en fortfarande stegring af hudprisct å verldsmarknaden. Det är sättet, hvarpå boskapsskötseln här bcdrifves vid sidan af bränvinsbränningen, som nedsatt svenska hudarnes duglighet; och om det vore möjligt alt med konstlade medel uppjaga den förderfvade varans handelsvärde, så läge dock deri ett groft bedrägeri emot konsumenten. Med de höga tullafgifterne vill man inkomst. Att man vinner detta mål är onekligt, ty införseln har stigit betydligt; men man synes förgäta hvem det är, som måste betala denna höga statsintrad. Är det företrädesvis den förmögnare? Utgår beskattningen efter allmänt giitiga grunder? Visserligen icke. Höga tullafgifter å äfven för de fattigaste samhällsklasserna oum bärliga nödvändighetsartiklar, i detta ords fulla betydelse, kunna icke försvaras.
Det vore orättvist, att icke upptaga det sanna förhållande, att hoställsjorden nu måste underhålla en förökad personal och Befäl, men den öfriga jorden skall ock underhålla en ökad folkmängd. Och jag påstår, att hon är tillräcklig så för det ena som andra, eller bevisas icke denna tillräcklighet i det förra deraf, att Kronans militära tjenster gå i accordshandel, dervid ju jemt så mycket af lönen tages till enskild egendom, som svarar emot accordema. Om t. ex. ett enda accord i en högre grad betalas med 20,000 R:dr B:co och derutöfver, huru många bröder i de högre graderna få då icke skjuta tillsammans innan detta blir ersatt. Jag frågar derföre, böra Rikets Högloflige Ständer nu lemna andra bidrag, än sanningar och råd till en bättre och klokare hushållning med hvad man redan äger? Vid sista Riksdag (se StatsUtskottets Betänkande N:o 252) förklarade Rikets Ständer också uttryckligen, att StatsVerket saknade tillgång, att för militairens bättre aflöning göra några tillskott. Man Den 9 Februarii e. m. i45 Man vill nu äfven indraga boställena för en del Underofficerare och Spel, hvarmedelst skulle åstadkommas och ökas det elände, som redan i en del städer inträffat genom Musikanternes indragande från landet och bosättande i dessa städer. En stadsförsamling, der circa 200 personer, hörande till ett par Regementers spel, inflyttat, har klagat äfven nu hos Ständerne öfver den last, som dymedelst blifvit staden och dess fattigförsörjning tillskyndad, men utan att vinna gehör, icke ens hos Ständerne, der de äfven nu vid Riksdagen fullföljt sine besvär. |För min del var jag ännu icke hit återkommen, då detta ärende här föredrogs. Måhända sprider den musikaliska colonien något penningar inom det samhälle, der den vistas, men detta botar icke för det sedeförderfvande, som ett ständigt sysslolöst spelmanslif medförer, utom den skada, som det allmänna lider af en helt och hållet tärande Corporation.
Utskottets beslut om bibehållen befrielse för syskon och deras barn från bevillnings erläggande för erhållet testamente, gåfva eller fidei-commiss af lös och fast egendom, enligt 36 §, anser jag äfvenledes origtigt; emedan jag finnér, att undantagen icke böra sträcka sig längre i detta afseende, än till skyldemän i rätt uppoch nedstigande linea, då den fördel, sora genom ett sådant testamente, gåfva eller fidei-com miss icke sällan medförer en förut ej beräknad inkomst, hvarigenom oberoende ofta åstadkommes. I afseende på 37 §, så får jag tillstyrka, att den årliga bevillningen för alla fullmagter, öppna bref eller resolutioner, med hvars iiinehafvande ej åtföljer lön på stat eller arfvode, borde ökas till dubbla beloppet af hvad som hittills i 1841 års Bevillnings-förordning varit bestämdt för de personer, som hädanefter begära eller erhålla dylika lönlösa titlar, emedan jag önskar, att den tidpunkt snart måtte inträffa, då nationen inträder på eftertankans bana, der icke börd, lyx eller lekverk, utan endast den sanna förtjenslen och redbarheten gör sig gällande, hvarföre jag finner, att en dylik fåfänga ej kan för högt beskattas; hvaremot synes billigt, att Surnumerairer vid Armeen, som erhållit Underlöjtnantseller motsvarande officers-fullmagt, utan åtföljande lön, men med skyldighet att efter ordres tjenst - Bevillnings-Ulskotlets Betänkande, N'o it. 47 göra, böra från en dylik bevillning befrias. Hvad slutligen angår beifrandet af framgång för min egen motion om bibehållandet af första momentet i 149 §, så kan jag ej annat an bestrida rigtigheten af de motiv, hvarpå Afdelningen i första hand, och sedan Hög loll. Utskottet grundat sitt utlåtande.
Förslag till landtförsvarets ordnande af Herr Fr. M. Stjernsvärd, i anledning af väckt motion om dels öfverlemnande till Kongl. Maj:t af nämnde förslag, dels förändradt tillsättande tillsvidare af Regements-Chefer m. fl. befattningar: B. I. 491, 519,523, A. 537, 539. — till ny Riks-Akt, i anledning af väckt motion om utarbetande deraf: B. III. 511, 521, 623, A. 625. — till Rikets Ständers underdåninga skrifvelser: se Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. Förslags-anslag, i anledning; af Herr Ditzingers motion om ett sådant å 10,000 Riksdaler till aflöning åt instruktörer i militära öfningar vid städernas läroverk: B. I. 304, 307, A. 307. Förslags-priset å Kronans behållna spanmål, angående: se Statsutskottets Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af StatsVerkets inkomster. Försummande af skolgång, i anledning af väckt motion med förslag till åtgärder deremot: B. VI. 274, 388, A. 388. Försäkrings-bolag, i anledning af väckta motioner om inoch utländska sådanas samt utländska lotteri-kollektörers verksamhet i riket: B. III. 45, 85, 157, A. 157. Försäljning af maltdrycker, kaffe och thé samt andra icke sprithaltiga drycker, i anledning af väckt motion i fråga om utfärdande af en författning, angående —: B. II. 322, 373, 424, A. 431. Förvaltande verken, i anledning af väckt förslag om en embefsexamen för inträdet i de —: B. III. 45, 85, 163, A. 163, E. 510.
Politiska, financiela och handels-förhållanden, hvilkas följder af intet menskligt förutseende kunna beräknas, kunna, innan nästa Riksdag, för längre eller kortare tid, komma alt ofördelaktigt inverka på ifrågavarande näringsgren, och då blir Statens biträde ännu nödvändigare, om ej, lill oberäknelig skada så väl för det allmänna, sora för de enskilde, en näring, hvilken redan lofvar mycket, och som i framtiden kan blifva af större vigt för vårt fädernesland, än mången nu sig föreställer, skall återgå lill sitt fordna intet. Man klagar öfver näringarnes förfall i vårt land, eller öfver deras långsamma framskridande, men huru skulle väl annorlunda kunna vara? Om de aftyna, vidtager man antingen half-mesurer till deras upphjelpande, eller,-det som är ännu lättare, anser allt förloradt, och lemnar dem åt sitt ©de. Synas de åter vilja tilltaga, så anser man dem kunna bära sig sjelfve, och vill ej förstå, att hastigheten af deras tillväxt beror af det mer eller mindre kraftiga biträde — icke directa uppoffringar, ty sådane böra aldrig komma i fråga — de erhålla, hvaraf behofvet ökas, i förhållande till den höjd de uppnå. Med dessa grundsatser, i förening med vacklande systemer, eller fullkomlig brist derpå, beklagar jag, att Sverige aldrig lärer kunna lyftas ifrån den låga ståndpunkt, del i oeconomiskt afseende innehar. Jag hade önskat, att Utskottet velat tillstyrka ovilkorligt bifall till Kongl. Majrts Nådiga Proposition, men då jag, under discussionens fortgång, funnit mångas meningar vara stridande deremot, förmodade jag,; att åtminstone den af mig foreslagne summa, 3oo,ooo R:dr, som möjligen torde blifva tillräcklig tili nästa Riksdag, skolat beviljas till Ull-Discont-Fondens förstärkning.
Benificieoch Benådnings-5taterna, samt en Beglering af förut gifna pensioner, men icke angingo ett tillfälle, då igenom en Kongl. Persons frånfälle, Staten gjorde en oväntad besparing, men flere enskildte med detsamma blefvo i saknad af ej obetydliga fördelar: att omförmäldte föreskrifter ock lemnade Konungen en viss latitud att göra undantag i afseende på särskildta förtjenster och andra förhållanden af torftighet och behof: att i följd deraf och då det varit vanligt, att visse personer utom lönerna på Stat blifvit tillagde, vid särskildta tillfällen, större pensioner i förhållande till deras behof och förtjenster, den princip här blifvit följd, att lönerna i allmänhet fått såsom pension bibehållas, och allenast Hans Excellence Wachtmeister jemte några Hof - Fruntimmer , af hvilka de flesta äro medellösa, fått sig för andra förlorade fördelar tillagd någon ersättning genom ett utöfver deras löner tillökt pensions-belopp: att den regel vid be stämmande af pensioner för personer, sorn varit i tjenst vid Kongl, och Fursteliga Hofven, att endast den åtnjutna lönen borde beräknas som pension, icke vore med full rättvisa tillämpelig på Hof-Emheten och Sysslor, enär deras innehafvare gemenligen åtnjuta ringare lön förm onör, än deras vederlikar i Statens tjenst, förnämligast af det skäl, att det bristande i lönen ersättes genom andra tjenstgöringen åtföljande fördelar , såsom husrum och kost m. m., och att, Om dessa förmoner, då de upphöra, icke vid Pensionens bestämmande komma i någon slags Den a Juli. alags beräkning, så skulle innehafvare af HofStats-sysslor blifva jemförelse-vis niera lidarid.e, än andre i Rikets tjenst varande personer, sorn åtnjutit högre löner, emedan för dem ej några särskildta och tillfälliga extra förinoner äro att påräkna , samt att dessa grunder måtte iakttagas i afseende på de nu ifrågavarande personer af Högstsalig Hennes Maj:t Enke - Drottningens Hof-Stat, för hvilka, såsom förberördt är , särdeles talande skäl förefinnas till deras bibehållande vid de dem tillagde Pensions-belopp; hvaremot åter en Redamot erinrat, att då Hennes Majit Enke-Drottningen efterlemnat en betydlig qvarlåtenskap, det icke vore olämpeligt, att så s^ort capital afsattes, att rentan deraf svarade mot Pensionerna, samt att ett Reglemente af StatsUtskottet borde föreslås, huru vidt en Konunga och Kongl. Persons rättighet, att meddela Pensioner, sorn sedan öfverilyttas på Staten,
Från den ansenliga spiseln fladdrade en herrlig brasa, och snart hade damerna, med herrarnes tillhjelp, afpelsat sig, skakat rimfrosten ur lockarne, och voro nu sysselsatta med det afundsvärda nöjet att servera sig sjelfva och sina kavaljerer af den blanka, trefliga pannans ännu trefligare innehåll. Man hade satt sig i en stor ring kring bordet, och flitigt gingo alla stadens och ortens nyheter kring laget; det förstås, öfversedda och förbättrade, alldeles på vanligt sätt. Man njöt en rent oblandad glad stund, under det några af herrar amatörer i nästa rum höllo på att packa upp fioliner, flöjter, etc. etc., hvarefter en repetition af dansmusiken tog sin början. Återseendet, Balen, Reseplanen. Mängden är talrik och stor Fladdrande lockar – fröknar i flockar. Fru Lenngren. Samma dag och vid samma tid, som sällskapet i föregående kapitel lyckligt samlat sig kring kaffebordet, möttes med sådan fart tvenne slädar framför Ingelstads gästgifvargård i Småland, att herrarne, hvilka sutto i dem, nära saluterat hvarandra med en kullerbytta, genom fimmerstängernas alltför häftiga beröring. Skjutsbondens stadiga fot, som efter lofligt häfdvunnet bruk hängde utanför, stötte i rättan tid mot marken, och sålunda återställdes jemnvigten, till mycken tillfredsställelse för båda parterna. Ur ena slädan hoppade genast en lång, smärl herre, på hvars fria, stolta hållning man lätt igenkände en man af stånd. De små svarta mustascherna och kokarden i resmössan antydde att han var krigare. Han stod med ett språng i stugan, och under det han gnuggade händerna, hvilket tycktes behöfvas, – ty mot den stränga kölden var han temligen lindrigt skyddad i en blå kappa af lätt form och ett grönt resskärp, – gaf han sig i samspråk med värden, rörande den vigtiga frågan att få dennes egen häst, för att slippa vänta på skjuts.
— N:o 20. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, om förnyadt anslag till Lagberedningen. II. B. 222, 227, 228, 244. A. 287. U. 555. A. 712. — N:o 21. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, rö rande vilkoren för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg beviljade lån. II. B. 223. A. 228. E. 364. •— N:o 22. angående afskrifning af de till tomtreglering inom städerna Wexiö, Amål och Kungsbacka anvisade summor utaf mindre Creditivet. II. B. 223. A. 228. E. 364. — N:o 23. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Collega Schola; J. Ekelund. II. B. 223, 228. A. 229. E. 364. — N:o 24. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, an gående eftergift af ett Kronan tillfallet dana-arf efter Hushållerskan Christina Bengtsson. II. B. 223. — N:o 25. i anledning af väckt motion, om anslag af 36 tunnor spannmål åt Kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag. II. B. 223. A. 229. — N:o 26. angående anskaffandet af det för tryckningen af Rid der - ( 12» ) derskapels och Adelns protocoller erforderliga papper. II. B. 223. A. 229.
Majit Drottningens Lif-Regemente von Engelbrechtenske Vårfvade Regementet Arméens-Flottas Escadre i Landscrona, som förut varit i Stralsund Öfver och Under-Officerare m. fl. af Finska Arméen Att utgå af dtnnt Stats besparingar dr i Riks-Stalcn anslagit: Begrafningshjelper . • • • • • • Loningar, ställde till indragning Pensioner • • *0 * • * * Ersåttning för Ved och Ljus efter Markegangs-pris Hans Kongl. Höghet Kronprinsen Carl JOHANS Statssumma för detta år .. Högstsalig Hans Kongl. Höghet Kronprinsen Carl Augusts Pensionairer . Jemtelands och Herjeådalens Lands-Stat Norrbottens dito Tillökning å 334 proc. på Embetsoch Tjenstemåns Löner vid åtskillige Stater Rånta å åtskillige Banquierers i Hamburg fordringar # . Såsom besparing, till närmare utredning i följande årets Stat, år i Riks-Staten påråknadt • • • • Som de 8,799 tunir 31 kipr Öfverskotts-Spannemål, hvilka ibland Inkomsterne år-o beräknade efter Markegångspris, der afven blifvit upptagne efter Stats-priset; så bör det sistnämnde hår afskrifvas, å 1: 16. tunnan, med . Cas tailler ch ech nsport »Fgy-ii-VMjaww Kronof iondeSpannem. T:r. k: :pr. i 44 etjente Enkor och 'jenstemån Transport ISO5" 19 124: Utgift i Penningar. Forsta Hufvud-Tituln . Andra Dito Tredje Dito . Fjerde Dito . Femte Dito . Sjette Dito • §junde Dito . 9 Hvad som för året kunnat besparas af de Utgifter, som, efter Stat och disposition, utgå i Lånen, bar nu icke kunnat utrånas, i saknad af Riks-Hufvud-Boken, hvilken för felande Landt-Råkenskaper annu icke kunnat upprättas. Summ a på hvarje Stats Tituls Utgift efter Riks» Staten. Tillkomne Utgifter.
Här blir man hållen för en dålig flicka, och rätt som det är, få de höra det där hemma också. Försök inte att öfvertala mig, jag blir inte kvar. Hennes ton föreföll Tuominen en smula mindre bestämd än förut, och litande på, att den som vinner tid också vinner alt annat, sade han torrt: Nåja, som du vill då. Veckan till slut måste du stanna i alla fall, det är lag här i landet. Om du inte då ändrat dig, så kan du göra som du behagar. Om det är lag, så måste jag väl, sade Lena, som om det varit mycket svårt att foga sig. Men i grunden kände hon sig inte alldeles missnöjd med den force majeure, som tvingade henne att förtjäna en veckas lön till, utom en hop drickspengar, innan hon gaf sig ut på egen hand igen. Men låset måste ni låta göra i ordning, sade hon likväl, såsom en sista protest. Tuominen var som förvandlad efter den betan. Såg till att kunderna så litet som möjligt oroade Lena med kurtisförsök, höll sig själf för det mesta behjälpligt nykter och tillät sig inte den minsta närgångenhet. Han kände sig riktigt ängslig till mods hvar gång han tänkte på, att flickan måhända ändå skulle vidhålla sitt beslut. Det vore hans säkra ruin, det kände han i luften, och den känslan var stark nog att för tillfället öfverrösta hans begärelser. Om han också kunde få en annan, hvilket redan i och för sig var högst osäkert denna tid på året, så var det så godt som otänkbart att få en sådan som Lena. Det var en rent vidskeplig föreställning han hade om den tur, som följt honom sedan hon kom till huset, och därför var han villig att göra snart sagdt hvad som hälst hällre än att mista henne. Men hon skulle nog stanna. Under hela veckan hade hon ju inte talat ett ord om sin flyttning. Och ändå kände han sig i grund och botten alt annat än säker om den slutliga utgången. Kvinfolk äro nu en gång för alla oberäkneliga därom hade till och med David Tuominen en outredd aning.
De för året utsedde Revisorer för Låne-kontoren kunna ock, under årets lopp, anställa improvisoriska revisioner, i hvilket afseende de äro berättigade, att på stället taga kännedom af Låne-kontorens alla handlingar och räkenskaper, dock under iakttagande, att derigenom någon rubbning eller uppehåll i Kontorens vanliga göromål icke må förorsakas; skolande dylika revisioner förrättas af minst två Revisorer. Banko-Utskottets Memorial M 48. § 7- Hvarje Revisor bestås skjuts efter två hästar från sitt hemvist till revisions-orten och åter, samt derjemte traktamente af sex R:dr Riksmynt om dagen, så väl under sjelfva revisions-förrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af 8 mil för hvarje resedag, och med iakttagande att, derest miltalet icke jemnt motsvarar resedagarne, må för öfverskottet, så vida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; mpn skulle revision al Banko-Diskont-verkets räkenskaper inträffa inom en tid af åtta dagar efter det riksdag i Stockholm är afblåst, samt Riksdagsfullmäktig vara utsedd, att i samma revision deltaga, åtnjuter sådan Revisor icke ersättning för resekostnaden till hufvudstaden, hvaremot honom tillkommer det traktamente, som ofvan sagdt är, från den dag, riksdagen afblåses, till den, då revisions-förrättningen tager sin början. § 8. Lämpliga arfvoden åt den, i och för revisions-förrättningen, anställda kanslioch vaktbetjening, ega Revisorerne att, i mån af arbetets vidd och beskaffenhet, bestämma, samt anordnandet deraf åt Direktionen uppdraga. Stockholm den 11 Oktober 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Okl. 1860, kl. 12 midd. Memorial, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko reglementet. På det att de nya eller förändrade föreskrifter, sorn, i följd af Rikets Ständers under innevarande riksdag fattade beslut, komma alt i blifvande Banko-reglemente intagas, må i vederbörlig ordning bringas till allmänhetens kännedom, får Utskottet hemställa, att, i likhet med hvad förut varit vanligt.
Hon kände sig alvarlig till mods, nästan rädd, när hon tänkte härpå. Hon förstod honom inte, och hon kunde aldrig vara glad, när hon var med honom. En dag hade hon stått och pratat på gatan med en handtverkarpojke på en aderton år, som hon kände. Då hade Fredrik kommit gående, och han gick förbi dem och stannade ett stycke ifrån och väntade. Hon såg, att han väntade på henne, och hon talade längre med den andre, än hon eljest skulle hafva gjort, för att ej behöfva träffa Fredrik. Men han höll ut, och när hon kom ensam och tänkte försöka gå förbi honom, gick han fram till henne och följde henne ett långt stycke utan att säga ett ord. – Hvad har du med den där lymmeln att göra? sade han till sist och hans läppar skälfde. Hon såg trotsigt upp: – Får jag inte tala med folk kanske? Då bröt han ut i en ström af häftiga ord, han blef eldröd, knöt händerna och slog omkring sig i luften, under det han talade. – Jag tål inte, att du talar vid någon annan på det där sättet, sade han. Jag vill ha dig för mig. Jag är dum, som är så’n emot dig, som jag är. För du bryr dig ändå inte om mig. Men det är orätt af dig, Elin, när du ser hur jag tycker om dig. Men då hade hon blifvit ond på alvar och sagt: – Är emot mig, som du är? Jag undrar, när du är annat än elak vid mig. Jämt ska du gräla på mig och bråka för ingenting. Jag bryr mig inte om dig als, och jag önskar att jag sluppe se dig. Nu vet du det. – Finge jag veta, att du höll dig till nå’n annan, då skulle jag skjuta dig, bröt han ut. – Skjuta mig! Jössus så du talar. Under tiden hade de kommit fram till huset där Elin bodde, och hon tänkte just säga adjö åt honom och gå upp. Men då kom hon händelsevis att se på hans ansigte. Han var aldeles blek och lugn, men han såg så hjälplöst olycklig ut, att hon tyckte synd om honom. –Ja, hvarför ska du vara på det där sättet? sade hon. –Du förstår inte als, huru jag har det, svarade han. – Och så hade det varit många gånger.
Kungörelse angående förbud tills vidare mot utförsel av spannmål, malen eller omalen, till utrikes ort. Stockholm den 22 november 1816. Man har funnit nödvändigt att införa förbud mot utförsel av spannmål till utrikes orter. Det gäller dock inte Norge. Men där skall avsändaren lämna borgen, att säden verkligen lossas i Norge. Stockholm den 22 november 1816. O E LAGERHEIM Reglemente för uppbörden av den årliga salpeterskatten. Stockholm slott den 26 november 1816. § 1 Salpeter av inrikes tillverkning och försvarlig godhet skall årligen anskaffas och ett halvt lispund per hemman levereras till kornan. Gäller även städernas jordinnehav, kungsgårdar, kronohemman och boställen. § 2 Kronan betalar med 1 riksdaler 8 skillingar lispundet. § 3 Leveransen sker på vintern på dagar som landshövdingen utsätter. § 4 Det är krutbruken som är mottagningsställena. Då de skattskyldiga haft andra mottagningsställen får de även i framtiden brukas. För att transporten inte skall bli för betungande hjälper kronan till med transporten till krutbruken om man gör gemensam skjuts. En person och häst levererar 40 lispund och får dagspenning. Dessutom borträknas ¼ mark salpeter på lispundet för spillning. Skulle de skattskyldiga inte finna det förmånligt med denna anstalt skall på försök under ett år krutbruksägarna hämta salpetern vid mottagningsställena. Salpetersjuderi styresmännen skall inte befatta sig med leveranserna. § 5 Före november skall uppbördslängder insändas till befallningshavande. Där skall stå namn på hemmanet och häradet samt hur stor tillverkningen skall vara. Kolumn för rabatt för mera renad och luttrad salpeter och leveranstid. § 9 Noggranna prov på salpeterns godhet skall göras. Uppstår tvist skall prov insändas till landshövding för avgörande. Krutbruksägaren har rätt att vägra ta emot dålig kvalitet. § 15 Det är tillåtet att låta någon annan tillverka och leverera salpetern. Dock skall bevis från sockenstämman kunna uppvisas att det är inhemsk tillverkning.