Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
OLOF (ensam vid modrens bädd). OLOF. OLOF. Mälaren i morgonbelysning. Han öppnar fönstret.) (Han går till fönstret, drar undan förhänget; man ser ett parti af Stockholm med Sof, o sof; icke skall jag Störa dina drömmar! Tag, o tag, Heliga sömn, frid på dina vingar, Du som allt lisar och plågan betvingar! Välsignade morgon, är redan du vaken, Så kom då hitin och tag mitt Guds frid! Se rökarne stiga re'n öfver taken, Likt offer, tända till dagens id 72 Af mödans barn på den svarta härden! Sjung högre du lärka öfver ångande gärden, Att mor må drömma så vackra drömmar Om ungdomstid och om midsommartid. Blås upp, du vestan, och låt dina strömmar Mig föra hit ifrån Mälaren öfver Den ljumma doften af vallmo och klöfver, Att sjukdomens andar en stund du söfver, Och du, östan från skärens yttersta band, Tag helsans salt ifrån saltsjöns vatten Och lägg på henne din helande hand, Att febern flyr med den flyende natten! Nu ringer Angelus! Min förstå bön Till dig, o morgon, jag sakta beder: Ack, låt mig få lägga min styrka neder För dig! Men se'n, när strålande skön Ur dimmornas dunkel solen stiger, Då, morgon, du om min gerning tiger, Som skydde ditt ljus, gryende dag! O, det är ljuft att få vara svag! (Det ringer från tre kyrktorn på olika afstånd.) Hur skulle väl jag, o moder, kunna Dig vigda vattnet och orden ej unna, Då sjelfva himlen bestänker vår jord Med sin dagg och dertill som instiktelseord I solgången vind och vågor de messa: Deo gloria, och på bergets hjessa Furornas grenljus af solen tändas, Att skogens foglar vid skenet bländas Hvi skulle då ej jag (Han tager vigvattensfunten och bestänker modrens bädd.) (Han böjer sig ned öfver modrens bädd.) Hon sett mig, hennes mun Så vänligt ler, som om aldrig den bannat En ohörsam son, om ock blott för en stund! Men hvad! Hon andas ej; hennes pulsar stannat. Hon är kall! Hon är död...
Mankön 24,944* Qvinkön 3.2,339. Mantalsfrie: Mantalsskrifne: Qvinkön 1 1,178. ^ („ —’ L83,i 17; »nder hvilka antal de vid Stockholms Sjömanshus mantalsskrifne Sjömän äro inbegiipne. Angående antalet af födde och döde i Hufvudstaden under meranämndc Fem år, utvisar ett utdrag af Tabellverket följande förhållande: Födde: ir i<S33: af Mankön 1,400, af Qvinkön 1,400. Summa „ 6,946. Döde: kr 1833: af Mankön i,68r, afQvinkön J,3g9. Summa „ 10,822. /-» o 5" F?ere döde? ^ ^✓-»^ 9,267. „ 20,089. \ än födde S 6,568. Folkmängden, som år 1802, enligt Mantals-förteckningarne, var 8r,486, har således under de derefter framflutne fem åren, då den år 1837 utgjort 83,117, ökat sig med i,63i, oansedt antalet af döde utöfver det af födde under samma lid uppgått lill det betydliga af 6,563, hvilken sednare disproportion till en betydlig del föranledis af cholera-farsoten år 1834, i hvilken sjukdom, af 7,889 insjuknade personer, 3,278 afledo. Berörde tillökning i Stadens folknummer synes egentligen härröra af folks inflyttning från Landsorterne; och inhemtas af Kongl.
Vid förnyad Föredragning af Statsutskott tets den 5. dennes aflåtne samt den 17. i sam-: 284 Den 19 Martil. ma Månad eftermiddagen, på bordet lagde svar, i anledning af de hos Hedervärda Bondeståndet gjorda anmärkningar vid StatsUtskoitets den 17. sistledne Januarii meddelte Utlåtande, öfver RiksdagsFuilmägtigens C. F. Bergs Memorial, innehållande Förslag om allmänna Rrandförsäkringslnräuningens ställande under tillsyn af Riksens Ständers Fullmäktige i Banquen och RiksgäldsContoiret, fann Ridderskapet och Adeln , att enär Utskottets sistnämnde Ut låtande redan blifvit den 27. sistledne Januari! af Ridderskapet och Adeln bifallit, U skot. tets ifrågavarande svar nu endast borde läggas till Handlingarne. Anmältes och emottogostvänne Kongl. Maj:ts Öfverste Kammarjunkare , Herr Friherre Eric Reinhold Adelsvärd samt Herr Grefve Carl Gyldenstolpe, hvilka å Kongl. Majrts höga vägnar kallade 53 al Ridderskapet och Adeln, stt under Herr Grefvens och LandtMarskalkens anförande klockan 3 i morgon eftermiddag infinna sig på Kongl. Slottet för att vara Kongl. Maj:t följaktige uti Processionen, vid tillfälle af Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIJLs Be* gräfning, med tillkännagifvande derjemte, att för de öfrige Ridderskapets och Adelns Herfar Ledamöter, hvilka icke komma att i Pro«i cessionen deltaga, vore serskildte rum utsedde uti Riddarholmskyrkan. Herr^Grefven och LandtMarskalken an* modade Herrar Öfverste Kammarjunkare, att Den 19 Martii. 285 till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad , jemte försäkran om efterkommande af Kongl. Maj.ts Nådiga Befallning. Sedan Herrar Örverste
Det är visserligen godt och väl att BankoFu!lm:ge ifra för att alla möjliga fördelar måtte tillerkännas de personer, som tillhöra Banko-verket, men man mäste äfven tillse alt likhet förefinnes emellan de tjenstemän, som äro anstälda inom Banken, och dem. som förvalta embeten inom Statens öfriga administrativa grenar. Och då Slaten omöjligt kan hafva råd att medgifva pensioner och löner till lika högt belop åt andra tjenstemän, som äro fullt jemförliga med Bankens, skulle jag för min del vilja föreslå, att R. o. Ad. behagade i det afseendet antaga inbjudningen. Hr von Hartmansdorff: Jag har yrkat det besluts vidblifvande, hvilket Ståndet förut fatlat, icke för alt åt Bankens tjenstemän bereda några större, eller serskilda förmåner, framför Kronans tjenstemän, man derföre att Ståndet måtte fatta sådana beslut, som äro för Riket i allmänhet gagneliga. De ifrågavar:de äro dessutom icke nya, utan bibehålla blott hvad som redan gäller. Mig veterligen, finnes ickenågot Kronans verk, der embetsmännen, på ständig stal, ega tjenstgörings-penningar. Visserligen bestås dylika anslag åt tjenstemän i StatsKont. och KrigsKolhm. Men dessa verk hafva icke ständiga stater. Möjligtvis gälla inom Konungens Kansli några föreskrifter, hvilka skulle kunna lydas derhän, att tjenstgörings-penningar serskiljas från lönen, men då blifver, såsom jag förut sagt, följden, att ingen tjensteman godvilligt tager afsked, utan Slaten nödgas, i stället alt pensionera utarbetade tjenare, bibehålla dem. Kan sådant vara för riket gagnelig!? Jag tror det icke, och önskar derföre, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut och godkänna omröstningsförslaget. För öfrigt synes det mig vara oriktigt, att på denna limme af dagen, då ingen kunde ana, att fråga skulle blifva om ett förut fatladt besluts upprifvande, likväl anställa ett dylikt försök, som jag dock hoppas R. o. Ad. kommer att ogilla. Frih. Raab, Adam Christian.:
Den skiljaktighet, som förefinnes Uti Hans blxeellancs UilliÄNLrarurs äiöi^men emot Hemliga U skottets Betänkande, bistar hufwudsafeli» gast derurmnan, at Hans Uxcellencs trott dck uti 178? ars Förordning stadgade kannernmmet af 60 kannor för et helt Hemman, hwiiket med 1798 ars Förordning blef ytterligare sastjiälldt, borde nu äswen — s°7 bibehålla^, pa det man ej sl^stle wara nödsakad laka acer omgöra sin BränwinZ redstap, som sa nyligen derefter bliiwit reglers'!. Flere af Hemliga UiskotletS Ledamöter inom detta Srand moro af lika tanka med Hans LxceHencs, afwen jag; men hela BondeSiän» dt c, sa wä! som större delen af Presteoch BorgareSra idck bestridde ber, äsivcil någre af Riddeiflapet och Adel". Men jag får derjämte tilkannagifiva, at denna stiljaktighet i Panncrymden ej betyder något; ty de» som äger et helt Hemman under eger bruk, och derjämre, mom samma Län beläget, ytterligare et h lft Hemman under eget bruk, äger rättighet sammanslå fia Brännings-rättighet pä et af dosta stallen, dä en sadan förut innehafwande 6O kannors Panna kan begagnas som af Betänkandet widare inragcs. Dernäst förekommer Herr Lagman vnn htvilken uri stt OiLkrmrn pastatt, at det m-d K'»gl. Majtkö sednast ingangna ^rrenäoLnnrisA, hwara ännu 8 ar återstå, borde oryggeligen bibehallae; harwid får wg anmärka, at sedan Kongl. Majtt för Hemliga Utskottet uti sia Nådiga Li.ion förelag rt detta amne, med yttrad astundanj at Hemliga Uistottet f^iille upgistva prcjetk ti!
På det dessa barn i stället måtte utbildas till idoge och redlige arbetare, föreslog derföre motionären, dels att, inom hvarje församling, Pastor måtte förpligtas af Sexmännen infordra och för Sockenstämman vid i Sockenstämmo-förordningen påbjudna första årliga ordinarie sammankomst framlägga en förteckning på de barn, åt hvilka församlingen, på grund af omförmälde 2 och 4 inom., vore skyldig egna omvårdnad, samt att så väl afskrift af denna förteckning, som utdrag af Sockenstämmo-protokollet, i hvad detta rörde Sockenstämmans af berörde framställning föranledde åtgärder, borde till Konungens Befallningshafvande insändas, på det Konungens Befallningshafvande måtte kunna pröfva huru församlingen sin skyldighet uppfyllt och hand deröfver hålla; — dels att, för ytterligare kontroll, Ordförande uti fattigvårds-styrelse borde förpligtas att, om utsocknes barn tiggande uti församlingen inkomme, ej blott återsända barnen till den fattigvårds-styrelse derunder de hörde, utan äfven förhållandet ofördröjligen till Konungens Befallningshafvande inberätta. Då Konungens Befallningshafvandes öfriga mångfaldiga göromål säkerligen sällan skulle medgifva berörde myndighet tid att, med ledning af de förteckningar motionären föreslagit böra af Pastor insändas, sjelf uppspåra de försummelser hvartill Församlingarne vid fattigvårdens handhafvande kunde göra sig skyldige, samt, redan förut, en hvar, som genom kringstrykande tiggare blifver besvärad, eger ej blott föranstalta det dessa varda till hemorten återsände, utan äfven öfver missbruket föra klagan hos Konungens Befallningshafvande, hvilket förfarande skulle, enligt motionärens förslag, blifva en pligt allenast när den anhållne tiggaren vore minderårig, så anser Utskottet de föreslagna stadganderne ej behöflige eller lämplige, hvadan desamma af Utskottet afstyrkas. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o S/t. 1 §• Af Friherre Haab: att till denna § måtte läggas ett nytt moment, så lydande:
I anledning häraf och som Kongl. Maj:t uti Dest högstberörde Proposition nädigst förklarat, att ifrägawarande förskott i Hamburger Banco erfordrades till bestridande af nödige omkostnader wid Fredsunderhandlingarne, ansäg Ständct för dest dU sig böra denna Nädiga Proposition i underdänighet bifalla, och det sä mpckct häldre, som Kongl. Majrt, enligt hwad Den i September. Z7 hivad denna Nödiga Proposition innehällcr, redan »vidtagit den författning , att Wäxlar ä Hainburger Baneo skola äter igenom Stora Sjö - Tullen till StatsWcrket ingä, hwariqenom Stats - Contoirct koinmer i tillständ att ätcrbctala detta förskott i sädan myntsort, som Riksgälds - Cvntoiret nu kay lemna; Hwilket genom Protocolls - Utdrag skulle de öfrige Resp. Ständen samt Stats - Utstoltet wbrdsamt och »vänligen meddelas. bil supra. Lx krotocoilo bl. ^ImcjuiK. Utdrag af Protokollet, hältet i Högwördige Präste - Ständet den 29 Aug. 1809. S. O. Upläsies Kongs. Majus Nädiga Proposition af den 2Z i denna mänad, angående Bränwins - Bränningen; och besiöts , at densamma skulle remitteras först till Allmänna Beswärs - och EconomieUtskottct, som äger att sig ssyndlamt dnöfwer yttra, hwareftcr denna Nädiga Proposition komme att till Bcwillnings Utskottets betänkande hänwisas; hwarom Protocolls-Utdrag till de respectiye Mcd-Stärdcn ffuls le wbrdsamt och »vänligen expedieras, bie lupin.
En och högst Fem skiilingar, hvilket maximum dock, inom de Lazarettsoch Curlius-District, der Lazarettets och Curhusets bestånd det oundgängligen fordrar, må kunna höjas till Sex skiilingar, allt Banco, lika för alla betalande inom hvarje Cui hus-district, efter dess behof under hufvudsakligen enahanda vilkor och stadganden i och för verkställigheten, som vid sistlidue Riksdag bestämdes och uti Kongl. Kungörelsen den 7 Juli 1841 innehållas, hvarvid likväl, till vinnande af tydlighet och mera öfverensstämmelse uti föreskrifterne angående Curhus-medlens användande, Rikets Ständer funnit 2:dra och 3:dje punkterne i högstberörde Kongl. Kungörelse bora ei hålla följande förändrade lydelse, nemligen: 2:dra punkten. Denna afgift skall utgå och redovisas inom hvarje Curhus-district serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Lazarettens fonder och räkenskaper; börande de härigenom inflytande medlen i första rummet ovilkorligen begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom Länen inrättade Curhus-anstalterne; och ma derefter hvad af nämnde medel icke är för veneriska smittans hämmande erforderligt få, på sätt i tredje punkten stadgas, och under nedannämnde Directioners inseende, utgå för allmänna helsovården i Länet, serdeles såsom bidrag till bestridande af Lazaretteus allmänna utgifter i och för svårare skador och sådana sjukdoms-tillfällen, som fordra chirurgisk behandling. Till andra, än nu omförmälda ändamål, må Curhus-afgiften icke användas. 3:dje punkten.
Som Herrar Revisorer* Cantzli-Fördelning erhållit nöjaktig förklaring och upplysning öfver några under läsningen af 1810 års Proto-, coll förekomna omständigheter, så hafva Herrar Revisorer dervid intet vidare att anmärka, och hafva Revisorerne under elen Allmänna Öfversigt, som den inskränkta tiden niedgifvit, funnit Directionen hafva vid upphandling al Spannmål och Proviant-Persedlar under nämnde år iakttagit de då-gällande höga föreskrifter och förordnanden, som Directionen varit meddelte, tillbefordrande af Kongl. Maj:ts och Kronans samt det allmännas rätt och bästa. § 4- Den 8 Marst § 4. Som Cantzli-Fördelningeri med denna dag slutat sin förrättning;'så skulle reslultaterna af hvad i detta Protoooll äi‘ anfördt, till Herrar Revisorers Plenum föreslås, såsom grund för den till Riksens Ständer afgifvande berättelse. Herrar Revisorer ålskil Ides. In fidem Protocolli Lud. Neijber. Protocoll hållet hos Riksens Högloft» Ständers Herrar Revisorer i Kongl• Allmänna Magazins-Direction den 17 November 1813. Närvarande: Ordföranden Herr .Lagmannen Grefve Gyllenborg. Herr Ryttmästaren De Géer. Herr Hof-Marskalken och Riddaren Doct. Herr Majoren och Riddaren Gyllenkrook, Herr Landshöfdingen och Riddaren von Echstedt. Herr Directeuren von Stockenström. Herr ÄrkeBiskopen och Cominendeuren Lindblom. Herr Biskopen och Commend. Tingstadius. Herr Kongl. Höf-Predikanten Runs. Herr Doctor Stenhammar. Herr Prosten Hasselrot. Herr Doctor Mellgren. \ Herr Lagmannen och Riddaren Sandbergi Herr Herr Grosshandlaren Lamberg. Herr Radmannen Bager. Herr Assessoren och Riddaren de Marc. Herr Borgmästaren Nolleroth. Herr Borgmästaren ‘Listrand. Och af Bondeståndet: Per Jonsson. Bengt Svensson. Jonas Nilsson. Jan Jonsson. , Anders Nilsson. Hven Palsson. §. i.
Med den grantagenhet, som ämnets wigt förr drar, har Stats Utskottet i noga öfwerwägande tagit allt hwad härutinnan anmärkt och föreslagit btifwit, sä wäl af Herrar Banco - Fultmagtige och Höglofl. Banco-U! skottet, som uti de ifrån de Respective Riks-Ständcn meddeldte anmärkningar. Da i anledning häraf Stals-Utstoktet nu bör desi Utlåtande härutinnan afgifwa, förekommer derwid : no AealUationen af de ännu utelöpande BukSgäldSsedlar, utöfwer hwad Banstuen, efter sitt ätagande, enligt 1802 ärs RilsdagSBeslut, alcgat att realisera» Denna melcpande Riksgäldsscdel-masia, utgör en Summa af 6,261,587 R:d. 28 st. 6 nst. eller i Banco 4,i74,ZS i R:d. gz st. — I brist af fullt svarande Fond hos Siatsoch Rsisgcilds-werken till desie Sedlars realiserande, hade Stats-Ulstottet föreslagit, att Banquen stulle ataga sig realisationen deraf, emot sä mänga ZrS förlängning af den wid 1822 ars Riksdag till och med för är 1815 bewiljads Zso,OOo R:d. ärliga Amortisiemenks Fond, svin Riksens Ständer wid nästa Riksdag kunna finna för godt stt fastställa. — Staks-Utstottet trodde, att Banquens kredit genom ett sadan! ätagande - -84 Den 5 Zebruarii. och uppå sadane wilkor ffulle icke särdeles äfwenkyras, hälst sedan Riksens Högloft. Ständer tillätit nya Riksgälds-sedlars utfärdande, till Utbyte och omwäxting emot dylike utelöpande gamla och förftitne sm ä se dl ur. Sä wäl Herrar Banco-Fullmagtige, som Högloft.
Jag medger, att jag begick ett misstag, då jag i mitt sista yttrande nämnde sedlar i stället för depositionsbevis. Förhållandet är visserligen sådant, som Hr Stråle uppgifvit, eller att endast rättigheten att utfärda tryckta och graverade depositionsbevis hitintills blifvit de inrättade privatbankerna medgifven; dock som det föreslagna stadgandet bestämmer enahanda minsta valör för dessa bevis som för bankernas sedlar, så är i detta afseende icke någon skillnad emellan berörde 2:ne slags förbindelser. Sedan Wermländska banken uti det erhållna privilegium fått tillåtelse utgifva depositionsbevis och således på grund deraf utfärdat en ansenlig mängd dylika bevis å 2 r:dr b:co, hvilken valör för allmänheten varit särdeles begärlig, synes det i sanning både obilligt och äfven orättvist att, utan någon af bankens privilegium eller inträffande omständigheter dertill hemtad anleda. nu frånkänna denna bank rättigheten att hädanefter utfärda och sätta i omlopp depositionsbevis å mindre valör iin 4 r;dr i'iksg:s. Hvad Skånska privatbanken beträffar, så återstå endast några få år af dess octrojtid, hvaremot Wermländska banken först för ett par år sedan trädde i verksamhet. Jag kan icke inse någon våda deruti, att dessa banker linder deras återstående octrojtider få oförkränkt bibehålla samma rättigheter och förmåner, som uti privilegierna blifvit dem tillerkända. Vill man åter tillåta omförmälda bankihrättningar att jemväl utfärda creditsedlar, så kunna visserligen enahanda skyldigheter och åligganden, som i den nya banklagen blifvit stadgade, med allt skäl äfven för dem bestämmas såsom vilkor för en sådan tillåtelse. För öfrigt anser jag mig böra erinra derom, att i denna lag icke förekommer något stadgande, på grund hvaraf de enskilda banker, sorn hädanefter varda inrättade, kunna utfärda depositionsbevis.
Herr 8 iIVerspsrre anmärkte att det anförda exemplet wore ett tillägg, men icke nägon förändring, säsom det hwilkct Herr Grefwen xrkade. Herr Grefwen och Landt-Marskalken gjorde derefter proposition pä Z med det tillägg akt den <l § äfwen d-ri mätte anfbraS. LifdllS. Z. Herr kvlorL t k, Oari uppläste föl jande ffrifteliga anmärkning. Tilläggningen wid den - 4564 Den 18 Gctobcr. na § akt Riksdagsman?»!?,'!! i Bonde »Skändct c) sär förrättas af ni Häradshöfdinge, son, är Adelsman, smakar nog mycket af den förkastade Säkerhets - Actcn. Minst hade Min wäntat sig ett sädant stadgande i en tidcpunkl dä det förhateljga af all Ständs ffillttad aldraminst bör äga ruin i saltsåker. — Saken är wäl icke af särdeles wärde — ty en Häradshöfding af Frälse Ständ — vin han äger minsta skicklighet och förtroende i sin Domsaga, har alltid betydligt inflytande pä Riksdagsiranswalct — men bet hörer ändä till tidens besynnerlighet och till d-.n Motsägelse-anda, som sä gerna will röja sig i wära allmänna författningar, alt man söker en satts och handlar twärt deremot.
Urstottet, som hwarken will eller kan instäm» ma uti det yttrade misstroendet einor alla Lomp^- r>ieOkliceiLie, anser det förestagna förbudet för dem, at bewista sina ^ompggnierb Kecriicermg8- Möten, icke allenast helt och hållet utestänga dem fran en deras tjenstebefattning, uran äfwen inskränka Regements-LNeten8 rätt, ar hafwa sine OMcerare med sig, eller pä der ställe han finner nödigt utsätta; hwarföre ock Ucstottet, sa wäl i betraktande häraf, som pa de här vfwan wid beswarandet af 8:de l^untten as förra l^emoriglet anförde stal, får afstyrka antagandet af hwad i denna ?unäk anfördt blifwir. "2:0. At l<ec,'iiterinF8-Mölen icke matte utsättas pa ett enda ställe för ett helt Regemente, hwilker wore ledande til en dryg kostnad för långt bort boende Rusteller Rotehållare, utan desse keci merwtzs Möten sä rsngerg8, ac desamma hällas Lomxagnie - wis eller sä, at nägra nära hwarandra belägne Lompa^mer pä en gäng mönstras, samt ar er wisst miltal mätte utsattas, hwarutöswer ingen Rusteller Rotehällare sturle wara stylvig, at infinna sig wid kecrutermA8-Mötet". Utstottet har wäl öfwerwägat detta förslag om utsättandet as et wisst miltal fran hwarje Rusthäll eller Rote, inom hwilket kl.ecruterinZ5. Mötet bör Z78 Den 8 Mars. bör hällas, men finner sä mycket mindre stal at deruti inga, som Vet lärer blifwa omöjeligt at härutinnan göra et stadgande, som är lämpeligt och patzande^för
Men till dig ropar jag dagligen: tig icke stilla, min Gud, när de orättfärdige förgöra ditt folk! Hvarje afton komma de tillbaka, tjutande efter rof. Gör med dem, såsom du gjorde med Midjan, med Sisera, med Oreb, Zeeb och alla deras furstar! Gör dem såsom en stofthvirfvel, gör dem såsom ett strå för vinden! Såsom elden förbränner en skog och lågan afsveder de höga berg, så förfölj; dem, Herre, med din storm, förskräck dem med ditt starka väder, fyll deras ansikten med vanära, utrota dem, och fräls ditt folk ur dess fienders hand! Det nyss så rörande uttrycket af kärlek och sorg i Ruben Zevis drag hade vid dessa ord efterträdts af ett strängt, hårdt, oblidkeligt uttryck af hat. Med oförrätterna mot hans folk förenade sig minnet af egna lidanden. Han var den mest barmhärtige, mest välgörande och människoälskande man gentemot alla olyckliga af hans eget förföljda folk, men sina och dess fiender kunde denne fromme jude icke förlåta. Han hade bland Davids psalmer, som han citerat, glömt den sextiosjunde: att din salighet må blifva känd bland alla hedningar och alla folk tacka dig! Men tillade han eftersinnande med Esaias ord Statt upp, var ljus Främmande skola uppbygga dina murar, deras konungar skola tjena dig. Dina förtryckares barn skola komma till dig och ödmjukt buga; alla som hånat dig skola nedfalla för dina fötter. I stället för att du varit öfvergifven och hatad och besökt af ingen, skall du försättas i evig höghet. Du skall dia hedningarnes mjölk ... Jag vill låta guld komma i stället för koppar och silfver för järn och järn för sten ... Hvilka glänsande ljusblixtar ur seklernas natt årtusendens tröstlösa elände, suckar och vanmakt förbytta i segerjubel! Ruben Zevis mörka anlete ljusnade. Hans blodigt förföljda, förtrampade, öfver alla jordens länder förskingrade folk skulle dock engång beherska världen! Är icke detta folk världens förstfödda adel? Hvar finnes en stamtafla, sådan som dess? Är det ej konungasöner och konungadöttrar, sålda till trälar?
Den tredje visade jag en 16 sk. B:co, och fick till svar, att det var en 24 sk. Jag frågade då, om de ej sjelfva tänkte i Banco. Det är ej en nyck att fästa sig härvid, ty en större myntenhet uppjagar priserne till mehn för näringarne, som redan tryckas af stora arbetslöner. Jag tror, att Ridderskapet och Adeln hör behjerta denna omständighet. Efter en timmas discussion inom Utskotten var pluraliteten gifven för det a? mig framställde förslag; jag understöddes från början synnerligen af Ledamöterna af BondeStåndet. Hvad beträffar, att detta skulle vara ett önskningsmål, så stadgar 79 §. RegeringsFormen bestämt, att båda Statsmakterne gemensamt skola bestämma myntets skrot och korn. Här är nu fråga om att fråndraga mynt-enheten från 48 till 18 eller 12, och dessutom är äfven en förändring i skrotet eller silfverqvanliteten i fråga. Herr Hjertås förslag upptager, att 100 af de nya Riks - Den 9 Julli e. fö. Riksdalerstycken han anser bora tagas till enhet, skulle komma att väga 3 Vict. marker, och utgöras af 12-lödigt silfver. Billigt mitt förslag skulle 5o väga 1 Vict. mark, äfvenledes 12-lödigt. Vi äro således ense om allt annat, utom enhetens storlek. Det är angeläget, att Utskotten iakttaga den | procent minskning i gamla Riksdalern, som härigenom uppkommer. Herr Cederschjöld j Pehr Gustaf: Den siste värde Talaren har klart bevist, att menige man tänker och räknar i Riksgälds. Men deraf synes också följa, att det är likgiltigt, huru man benämner det nya Tolfskillingsslycket; allmogen skall ändå kalla det En R:dr Riksgälds, likasom man benämnde de af Herr Lefren föreviste Bancosedlarne enligt deras värde i Riksgälds. Det är derföre angeläget, att ett sådant silfvermynt siås, som motsvarar £ af den gamla R:drn eller 12 sk., och föröfrigt likgiltigt, huru det kallas.