Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte torde det befinnas vara alldeles klart, att en undersökning på stället icke kan i någon mån upptaga de omständigheter, som Utsk:n föreslå att utredas, eller om hemmanen för ifrägavar. utmarker blifvit på 2:ne särskilda sätt skattlagda eller bemmansägarnes rätt i annat afseende för nära trädd; detta beror icke af några locala förhållanden, utan måste endast utredas af ortens skattläggningsmethod, skattläggningsdocumenter och andra handlingar ronde ön, och kan således likaväl skriftl. upplysas, likasom det i öfrigt är säkert, att några vidare handlingar i saken icke kunna företes, än som redan skett; hvadan ock genom hvad undersökningar som helst ett annat förhållande icke kan ådagaläggas, än i K. M:s nåd. beslut är upptaget. Huruledes i allt fall en sadan undersökning lämpligen skall af K. KammarColhm på stället förrättas, är svårt att inse. I öfrigt kan jag ej undgå anmärka det mindre lämpliga deruti, att sedan ifrägavar. allmän:gsmarker pä hemmansägarnes begäran och med Kronans dryga kostnad blifvit delade, delningen fastställd och spannmålsräntan i många år derför utgått, befrielse ifrågasättes från denna ränta, hvilken stadgades som vilkor för delningen, icke då öfverklagades, utan inverkan på folkets bestånd utgått och ej heller synes för hög, dåden blott uppgår till omkring p kappar på hvarje i mantal, hvilket erhållit emellan 3o och 40 tunnland. På alla dessa skäl hemställer jag, om icke Utsk:ns betänk, må afslås. Frih. Raab, Adam Christ.: Jag har icke kunnat öfvertygas af den siste värde talaren. Med den localkännedom, jag äger om Öland, anser jag mig skyldig att yrka bifall till betänk., sorn mig synes väl grundadt. Om man granskar de handlingar, som blifvit företedda och åberopade såväl af motionärerna som af K. M:s Bef:h:de i Calmare län, skall man finna, att de alla instämma deruti, att Ölands utmark vid hemmanens skattläggning ansetts såsom deras bete och sålunda blifvit intagen i skattläggningen.
Nådigst fastställda arbetsplanen, eller arbetet icke inom den derför bestämda tid fullbordas, ankommer på Kongl. Majit att låta inställa all vidare, utbetalning af stats-bidraget samt återfordra hvad deraf uppburits, att, på en gång eller successivt, till Eiksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, Kongl. Majit, finner för godt att.i Nåder bestämma; dock lärer, så framt längre anstånd, än intill nästa riksdag, skulle anses erforderligt, frågan härom i Nåder öfverlemnas till Rikets Ständers pröfning. Fullmäktige tillse, att sådan inbetalning ingår i vederbörlig ordning. 10:». Stad. ort. bolag eller enskilde, som af ett genom stats-bidrag befordradt företag komma att draga omedelbart gagn, böra, i den mån Kongl. Majit pröfvar skäligt, jemväl till dess fullbordande bidraga, antingen genom kontant tillskott eller med materialier och arbete. 1 annat läll beror af Kongl. Majit att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. 1 I :o. Vid alla. med stats-bidrag i större eller mindre mån understödda, arbeten, böra företrädesvis, der sig göra later,- tjenstoch sysslolösa persöner användas. 12:o. Dc arbets-företag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag äro eller varda beviljade, böra sednast under loppet af år 1856 påbörjas; kommande hvad som Rikets Stander nu anvisat för de, vid sagde års utgång, icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. l3:o. För utbekomna låne-understöd till vatten-aftappningar eller odlings-företag, bör. efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder låne-medlen från Riksgälds-kontoret först iitbekommits, årligen erläggas ätta procent å hela den lyftade låne-summan, hvaraf ränta godtgöra» efter två för hundra af. obetalda kapital-beloppet, och det. StafsUlskotleis Memorial, N:o 157. 23 öfriga utgör afbetalning derå.
Handelspriserne 1860—1861 hafva, enligt från de olika delarne af länet ingångna uppgifter, i medeltal utgjort: för en häst 170 R:dr R:mt, » » oxe eller tjur 122 » » » » ko 60 » » » ett ungnöt 27 » » » » får 8 » » » » svin 31 » » Djurracernas beskaffenhet är ännu allmännast sådan den af ålder varit, ehuru under de senare åren onekligen ett framåtskridande i detta hänseende åtminstone i de sydligare och mellersta trakterna af länet 12 Upsala län. Holländerier. Epizootier. Nyodlingar. Dikning. Stängselväsende. delvis ägt rum. På herregårdarna förekomma ej sällan afvelsdjur af ädlare race, till följd hvaraf en bättre stam der så småningom uppstår. Afven allmogen börjar flerestädes söka förskaffa sig djur af en sådan stam. Till förbättrande af hästafveln är inom länet bildad en förening, som håller hingstar, dels af Ottenby, dels af Norsk race, och hvilka äro stationerade å åtskilliga ställen i länet, för att användas såsom beskällare. Föreningen, som nu redan en längre följd af år ägt bestånd, har på detta sätt i ej ringa mån verkat för hästkulturens höjande inom provinsen och har sålunda en väsendtlig förtjenst af det framåtgående, som i detta hänseende ägt rum. För befrämjande af boskapsafvelns förädling äro inom länet tvenne stamholländerier af fullblods-Ayrshire-race upprättade, det ena vid Ultuna, på Statens bekostnad, det andra på Ekolsund, grundadt af enskilda aktieägare; från hvilka holländerier årligen säljas dels tjurar, dels betäckta qvigor, till följd hvaraf djur af den der underhållna stam mer och mer spridt och sprider sig i länet. Sedan år 1855 har äfven länets Hushållnings-Sällskap sökt i större skala verka för det ifrågavarande ändamålet genom anordnande af årliga utställningar af såväl hästar som hornboskap, till hvilka utställningar för närvarande 2,400 R:dr R:mt äro anslagna att såsom premier för uppvisande af prisförtjenta djur utdelas.
Rikels Ständer, som tagit kännedom af den om Chalmerska Slöjdskolan för åren 1857—1859 utgilna berättelse, hafva deraf inhemta), att undervisning uti de liesta läroämnen der meddelats lill ett omfång, som i allmänhet ölversliger fordringarne af ett lägre tekniskt läroverk, hvadan denna anstalt icke rätteligen kan jern föras med de tekniska elementarskolorna, utan snarare är alt hänföra till de högre läroverken för teknologisk bildning. Dä nu denna skola i lö jd häraf och med afseende å det stora antalet elever, sorn der njuta undervisning, otvifvelaktig! är af väsendtligt gagn för de tekniska kunskapernas utbredande inom en stor del af riket, och det således är nödigt, ali läroverkets af Styrelsen åsyftade utvidgning ej genom bristande tillgångar förhindras, halva Rikets Ständer lör nästkommande stalsregleiings-period uppfört Chalmerska skolans statsanslag med ett lill 13,500 R:dr lörhojdt belopp. Be - Expedilions-Ulskottets Förslug lill anderd. Skrifvelse N:o 467. 73 Befrämjande i allman het af Slöjderna. 31:o. Enär de så kallade Manufaktursamt Tulloch Beslagsmedlen numera lemna endast en obetydlig tillgång för att af E. K. Maj:t användas till resennderstöd åt sådane arbetare i de särskilda näring syr k ena. hvilka önska att genom resor till fremmande länder, der industrien uppnått en högre ståndpunkt, samt någon tids arbete på dervarande verkstäder öka sina insigter och sin konstfärdighet, har E. K. Majit äskat, att Rikets Ständer för nämnda ändamål måtte till E. K.
Den af alla fyra Riks-Stånden antagna nya lydelsen stadgade, uti ett tillagdt /p'le moment, att det till Lagtima Riksdag förrättade val skulle gälla äfven för Urtima Riksdag, som dessförinnan sammankallades, och genom de i föregående momenten verkställda förändringar kunde det blifva möjligt, alt Riksens Ständer, vid någon Riksdag, på grund af den tydliga nyttan deraf, alt valda Riksdagsmän må få så lång tid som möjligt att bereda sig till sitt ansvarsfulla kall, utsatte Riksdagsmanna-valen till kommande Lagtima Riksdag strast efter den afslutade. Då nu, efter mitt förmenande, det dels i allmänhet är olämpligt., att, i afseende på bela representationen, inskränka styrelsens rätt, alt, vid Urtima möten för oförutsedda händelser, vädja till nya val, i fall den fruktar för de gamlas resultaler; då vår nuvarande Regerings-Form serskildt omtalar uti §§:na 91, 92, p3, p.j och q5 flera Riksdags-fall, der representationen synes mig böra vara nyvald af folket, efter sorn detta aldrig har kunnat förutsätta dessa fall, och der representationen tillika behöfver ali den visshet orri folkets medhåll, som åstadkommas kan; — då slutligen Sveriges historia allt sedan 1769 har innehållit en varning för följden deraf, alt en periods, eller ett års rådande opinion, försöker göra sig säker, att en längre tid ensamt blifva hörd, och utestänga för styrelsen ali möjlighet att lyssna till någon annan, äfven om denna under tiden segrat i folkets sinnen.; — kan jag ej dela den tanken, att Rikets sannskyldiga nytta har genom det ofvan omtalade sanetions-vägrandet blifvit förbisedd. N:o 2, Åsidosättandet af Ständerr. as önskan om soldaters deltagande i kyrko-byggnad.
modern » A c k ja, m a m m a, hans hit och dit på skodda g e n o m sitt bästa menade hon leende, väl i hennes och barn? » » Hvad, möda stora mannen re ' n med åtta år på mitt bekymrade vid det: Erik flocken äfven den g o d o r d n i n g i sitt h u f v u d måste kärare. men DRÖMMAR. LYCKLIG bortgifta mig har vikt upp sin klädning och tar stora om hålla Människor förtjänat AFTONTOALETTEN. runät Mjuka råd och tröst och hjälp — fi. verkligheten Mammas den alltjämt. » Det Lars, så då det gällde lek och samklang, D e n lilla f r u n J \ \ mig, » ännu mer, och hennes skämt, önska modershjärtats CARL LARSSON. 4 / f AMMA från en drömmarna D å j a g efteråt hamnen JLM. bjuda upp världen hon genomgått, beundrade jag den gamla famnen, mig. VID borta teg, Men den lille, van att finna tröst och skydd i modersett världen! — M e n af o s s b e g ä r m a n, öfver Hon har glömt de tunga nätter, då hon lidit, då hon Hon har glömt de glada fröjder, det eget vetenskapsmännen! &gt; med! bekämpa hvarann, skandalöst. författarne! ovett vi tänker då t i d e r är allvarliga som och hvad yrkena! mina bekanta, liggande i vår källare huru vi ha sträfvar » Behåll lag. ära. från i lifvets allvar sin vakat. ni, PåminD Och vinna, spirar, där den re ' n äro. att Den hinna, reliker. s o m sjunges unisont ledamots Men må glans och ära svika, blott den storhet han får själ l u k t a r d e t i n t e r i k t i g t g o d t b i f f s t e k — vi med ser Det af salig prohonom ni klubbvisan, nyintagen Min utförande — låta förjaga sig. SKO LITEN FOT ».
8tats-Dontoiret lremställer likväl, att clessas at!önin»ar ma körvaucllas till arfvoden, utan 8pannMäl8-beräknin», oell utgå tc,r Däns-Doktlätlarell, säsom >Vä »-tiontroi leur, mecl l»:<lr 150: oell för 5Vä»draniarne, som vict brono-VVä»en iiakva enclast en cla^s tjenst»öiin» i veekan oell för ötri^t tecla si» inecl »rukarbete, 50 D.clr lrvarclera „ 200: tillsammans D:dr 350: 3:o 8ecian 25 3:o 8edan Likets 8tänder vid sista Riksdag, enl',»t deras underdäni»a 8krifve1s6 af den 30 Octoker 1834, aii»äende Mildra kliifvud-^itelns Leverin», al deruti anlörde orsaker oek derikland 8tats-^Verkets knappa t>II»än»ar, icke kikillit uppförande ä 8tat af erkorderli» tillöknin» utöfver föiia 8tatssnsla»et för den n^a 8tat, sam vid Lammar-Lättens n^a re»leri»A klitvit den 15 Octoker 1831 af liders Kon»!. Na^:t i käller fastställd; sä liar liders lion»!. Uaj:t, »enom Midiga Li ef af elen 18 Octoker ock 13 Oecemker 1834, samt ätskilliAa cleretter till 8tats-liontoiret allätna i^ädi»a 8kr>fvelse>', lörarduat, att vid kvarjo tillfälle en tjenst inom Ivainmar-Lätten klefve leek», korde ko8 liders lionel.
Han berusade sig i medvetandet om, att dessa dikter skulle öfverlefva honom, att de som brännande suckar från en man, som lidit, skulle flyga ut i verlden, vittna om hans gränslösa elände och om den styrka hvarmed han burit det — tvinga kommande tiders barn att böja sina hufvuden i beundran. Det var något feberaktigt, nervöst, otåligt öfver honom der han låg och väntade att hon skulle fortsätta. Hon tog det andra bladet och läste: Enfant perdu. Jag gjorde förposttjenst i frihetsstriden och höll min post i mer än trettio år, fast hoppets tid var längesen förliden och ännu — öfvergifven — kvar jag står. Jag kunde icke sofva — och jag hölls vaken, om jag en smula sömnig var ibland, af vännerna, som snarkade för saken kring lägerelden i mitt fosterland. Då ledsnaden och ångsten sakta tisslat i nattens mörker om, med lätta fjät, jag för att skrämma dem har ofta hvisslat en smädedikt, som fräck och lustig lät. Men aldrig har på post jag ögat slutit, det vet jag med mig, och det är min tröst. Och mången misstänkt gynnare har jag skjutit en kula i hans falska, fega bröst. Emellertid — det vore dumt att neka: en skälm kan också skjuta rätt, ibland. Jag vet, att mina kinder äro bleka, så visst som purpurröd är markens sand. Min post är nu vakant — mitt blod förrinner att fylla luckan blir en annans lott med vapnen än i hand, man snart mig finner död på den post, der jag i lifvet stått. Det blef en lång tystnad, sedan hon slutat, »Ja, ja», sade han slutligen, »det kan nu icke dröja länge. En morgon, då du kommer hit, finner du mig död.» — Orden kommo hastigt, feberaktigt, framdrifna stötvis af tankarne, som jagade hvarandra. »För mig är detta det bästa — och kanske också för dig. Denna långa dödskamp har nog tråkat ut dig ibland men när jag är borta, skall du minnas mig med kärlek och många, många år härefter skall du tänka tillbaka på denna tid med en känsla af stolthet — öfver att du förstått mig bättre än andra — och älskat mig mer.»
Det är af stor vigt, att, med upphörandet af den andra instansen, hvarest rättsökande nu kunna sjelfve utföra sina mål, verkställa en sådan förändring af domstolarnes organisation, att det icke må blifva en omöjlighet för desse rättsökande, att sjelfve utföra sin talan. Jag anser det vara en af de största fördelar, allmogen här i landet äger, att sjelfve kunna handlägga sina ärenden, utan att behöfva anlita advokater. Jag anser således af aldra största vigt, att samtidigt med Lagmansrätternes upphörande Hofrätterne måtte utflyttas och det är denna min mening, jag velat hafva nedlagd i Ståndets prot. Rifall till Utsk:s betänk., sådant det nu förefinnes, och mot hvilket såväl presidenten i Hofrätten öfver Skåne och Rlekinge jemte en ledamot af Svea Hofrätt, som Ock en ledamot af PresteSt. sig reserverat, kan jag icke tillstyrka. På sin höjd vågar jag tillstyrka bifall till den afgifne reservationen. Icke eller kan jag biträda Hr von Hartmansdorffs yrkande, att frågan kunde hvila till dess, att förslaget till ny rättegångsordning blir för R. St. framlagdt, hvilken med säkerhet lärer vara att förvänta nästa riksdag. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade H r G r. o. Landtm., att LagUlsk:s förevande betänk, innefattade 2:ne olika frågor, hvilka svårligen på en gång kunde afgöras, det syntes nödigt att en delning af propos:n egde rum. Utsk. hade nemligen först tillstyrkt afslag å Riksdagsfullmäktige Strindlunds och Wenanders hemställan i afseende på Hofrätternes fördelning samt den förres yrkande, ang:de Rädstufvurätternes organisation, samt sedermera till antagande framställt ett förslag till författning jemte underdånig skrifvelse till K. M.: i anledn. hvaraf Hr Landtm, nu först finge hemställa om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i afseende på Riksdags - Den 28 Juni e. m. 319 fullmäktige Strindlunds ech Wenanders nyssberörde hemställan och yrkande tillstyrkt. Ropades ja.
I anledning häraf, och då det, med hänsigt till antagande af redan gjorda eller blifvande anbud å leveranser för Statens banor af jernvägsskenor, tillverkade inom landet, visat sig angeläget, att de förhållanden, af hvilka berodde icke allenast, huruvida och i hvad mån användandet af sådana skenor kunde blifva med Statens fördel öfverensstämmande, utan äfven hvilka och hurudana vilkor vid leverans-kontrakters uppgörande borde bestämmas, blefve tillförlitligen utredda, anhöllo Rikets Ständer, som ansågo det högligen af behof påkalladt, att utredningen af hithörande, för jernvägsbyggnaderna i landet synnerligen magtpåliggande förhållanden icke längre uppskjötes, det Kongl. Maj:t täcktes åt sakkunnige personer uppdraga att, vid passande verkstad inom landet, med hvars egare öfverenskommelse kunde träffas, låta af Svenskt tackjern tillverka en erforderlig qvantitet fernvägsskenor enligt den modell, som vid Statens jernvägar begagnas, samt att sedermera med dessa och Engelska för Statens jernvägsbyggnader inköpta railer, så skyndsamt som möjligt, anställa noggranna försök, till jemförelse i alla de afseenden, som erfordra-' des, för att grunda ett säkert omdöme om de företräden, som Svensk* ratfer, f förhållande till priset, kunde ega framför utländska, så att derigenom matte blifva tillförlitligen utrönt, huruvida, genom användande af Svenska skenor, antingen vigte■> er fot kunde minskas i samina nån, som möjligen priset för dessa öfverste/' kostnad' för de Engelska, eller ock den högre anskaffningskostnaden motsvarades af lungre varaktighet, större värde efter förbrikningen eller andra på jemförelsen inverkande-förhållande*; och borde de med ifrågavarande undersökningar förenade kostnader Utaf de till fortsättning af Statens jernvägsbyggnad anslagna medel med erforderligt belopp bestridas.
403 konstprodukter från alla länder, med derjemte uttryckt önskan, att en kommitté målto blifva utsedd, hvilken, för hvad Sverige anginge, kunde träda i förbindelse med den af nämnda regering för anordnandet af expositionen tillförordnade kommission, samt ombesörja samlandet, urvalet och öfversändandet af Svenska bidragen till expositionen, E. K. M:t lör berörda ändamål i Nåder förordnat en kommitté, hvilken erhållit Nådigt uppdrag alt vidtaga eller, der så erfordrades, i underdånighet föreslå de åtgärder, som kunde linnas vara af nöden för Sveriges deltagande i nämnda exposition, äfvensom att tillkännagifva i hvad mån allmänna medel blefve för ändamålet erforderliga, så har, efter det bemälda kommitté, under förutsättning att något passande Kronans ångfartyg ställdes till kommiltéens disposition, för transporten af de Svenska expositipns-artiklarne, ansett kostnaden dervid kunna beräknas till omkring 25,000 R:dr B:ko, b,. K. M:t behagat, uti aflåten Proposition af den 11 näsllidne Juli, jemte förmälan Jiärom, för öfrigt i Nåder meddela Rikets Ständer, hurusom E. K. M:t funnit att det /tillfälle, som genom ifrågavarande exposition blifvit för Sverige öppnadt, att kunna / framlägga prof på sina förnämsta naturalster, äfvensom de vackraste resultaten af husslöjdens, fabrikernes och manufakturernes verksamhet, jemte arbeten af utmärktare svenska idkare af de sköna konsterna, icke borde lemnäs obegagnadt, enär genom den kännedom, som såmedelst hos främmande nationer blefve spridd om
Beklagligtvis — jag vågar nyttja detta ord — finner jag, att något annat beslut ej gerna kan fattas i detta ämne, än hvad Ulsk. föreslagit, d. v. s. alt Ständerna ej kunna omedelbarligen befatta sig med saken; men det är med ledsnad, som jag ser detta nya exempel på behofvet, att ståtens skuldförhållanden underkastas verklig lag, på det att icke mera måtte inträffa såsom förr, att man, tvärtemot ingångna contract och de bestämdaste öfverenskommelse!’ om fordringsanspråken, tillskapat den ena anmälningsprescriptionen, den ena formaliteten efter den andra, utan att dessas uppfyllande ägt till följd uppfyllandet af Kronans ovilkorliga förbindelser, men tvärtom, om under loppet af 120 år och derutöfver någon af de många prescriptiönstiderna blifvit försummad, man derpå grundar förkastande af äfven den billigaste fordran. Det smärtar mig, att Gyllenstjernska familjen biand så många andra blifvit ett offer för detta förfarande; men jag hoppas dock, att för framtiden ett annat förfarande skall äga rum, skyddande lagar för Rikets ärliga creditorer tillkomma, och det verk, som äger att bedöma fordringsanspråken, mera afse dessas mer eller mindre grund, än möjligheten af svepskäl för att undgå gälda en obestridlig fordran. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Då R. St. vid 1823 års riksdag, tvärtemot R. o. Ad:s beslut, lemnade K. M. det svar, att i denna sak intet vidare vore att göra, vill jag icke yrka, att R. St. vid denna riksdag skola ingå med en motsatt underd. skrifvelse, synnerligen som det förra svarot aflemnades i anledn. af en K. propos., och den skrifvelse, sorn nu skulle beslutas, vore föranledd af en enskild motion. Men jag anhåller att, innan frågan afgöres, få till prot. förklara, att jag, instämmande med den siste värde talaren, beklagar, att statscrediten i fordna tider blifvit så begagnad. Jag anser, att slägten icke borde efterskänka sin fordran, utan att den bör i laga ordning utkräfvas.
Uti Skrifvelse af den io sistlidne September, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! i underdånighet anfört, attEder uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Lagen j4 Kongl. Maj.ts Kådiga Skri/v. N.o Ql. i 17 Cap. 8 §. Rättegångs-Balken tillåter, att vittne, emot hvilket anföres jäf, som ej genast kan fulltygas, icke dess mindre må vid Domstol å Landet, under förbehåll af jäfsrätt, för dödsfalls skull, edeligen afhöras , men deremot bjuder, att, om en sådan jäfsanmärkning göres vid Domstol i Stad, Domaren skall förelägga viss dag till jäfvets bestyrkande; och då den grundsatts, hvilken i omförmälda Lagrum är antagen för den händelse, att emot vittne vid Domstol å Landet göres jäf, som ej straxt kan bevisas, efter Eder tanka, bör följas äfven vid. Domstol i Stad, så att, då omständigheter, som kunna utesluta en person ifrån vittnesmål, icke genast ledas i bevis, Domstolen, så väl i Stad »om å Landet, skall, på sätt Lagen nu tillåter, endast vid Domstol å Landet, anställa viltnes-förhöret, med öppen Rätt att pröfva verkan af vittnets berättelse, sedan lid till den anmärkta omständighetens bestyrkande blifvit lemnad; håfven J ansett Eder böra i underdånighet föreslå, det 8 §. af 17 Cap. RättegångsBalken måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Gör man jäf, men kan det ej med ”fullt bevis fästa, ändå att skäl eller omständigheter företes, som det jäf styrka; ”då skall vittnet höras; men Rätten prof - Kongl. Maj.ts Nådiga Skrif v. N.o Q1. i5 5>ve, när dom i saken gifves, hvad verkan ”vittnets utsago ega mä. Nu är den, sorn ”jäf gör, ej beredd att sina bevis genast ”förete; varde ock då vittnet bordt, och ”lagge Rätten honom, som jäTvet gjort, viss ”tid före att det bevisa.
Lika med Revisorerne kan Utskottet väl ej undgå att finna ofvanomförmälda förhållande anmärkningsvärdt; dock som decharge redan blifvit meddelad för den regeringsåtgärd dermed afses, och ingen ny till ansvarighet bindande granskning får, emot föreskriften i 76 § Riksdags-ordningen, i samma mål ega rum, anser Utskottet förevarande anmärkning numera icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholms stads kronoräkenskaper och länens landsböcker. § 22. (1864 års Rev.-ber. pag. 142 — Utlåt. pag. 334.) I likhet med hvad vid föregående statsrevisioner (1857 och 1858 årens) blifvit erinradt, hade 1864 års Revisorer ansett sig icke kunna lemna oanmärkt, hurusom det, enligt Revisorernes tanke, ytterst välbetänkta stadgandet att Kongl. Kammar - StatsUtskottets Utlåtande N:o 21. rättens granskning af räkenskaperna för allmänna medel i regeln borde föregå Rikets Ständers Revisorers, fortfarande så ofullständigt på sednare tider befunnits tillämpadt, särskildt hvad anginge landsböckerne, att vid de sednaste fem statsrevisionerne ingen gång ens hälften hunnit att af Kongl. Kammar-rätten i behörig tid genomses, och hade af de granskade ej funnits en enda, som icke gifvit anledning till anmärkning. Då Revisorerne ej vore i tillfälle bedöma, huruvida det anmärkta förhållandet kunde helt och hållet afhjelpas derigenom att, på sätt Kongl. Stats-kontoret och Kammarrätten uti deras den 12 Mars 1863 gemensamt afgifna underdåniga utlåtande öfver det af Kamereraren J. T. Spongberg upprättade förslag till formulärer för länsräkenskaperna föreslagit, tiden för ifrågavarande räkenskapers afiemnande till Kongl. Kammar-rätten blefve förkortad med tvänne månader, hade Revisorerne ansett sig böra uttala den önskan att anledningen till berörda missförhållande måtte på lämpligaste sätt för framtiden undanrödjas.