Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu Svenska bonden sjelf gjort en sådan reform, endast för att i ett visst fall begagna decimalsystemets fördelar, så har man svårt att påstå, det han ej skulle förstå detta system, äfven för andra fall, der lian får emottaga det på ett ändamålsenligt sätt lillämpadt. På grund af desse mina framställningar, får jag yrka återremiss af Ulskis nu fördragna betänk. Hr von Troil, Emil: Man har med rätta anmärkt, att här är fråga om tvenne hufvudsaker, nemi. om myntenheten och decimalsystemet. Beträffande myntenheten har Utsk. föreslagit densamma, som jag tillstyrkt, nemi. en riksdaler r:gs; jag måste således dermed vara nöjd. Vidare har Utsk. tillstyrkt Den 12 October f. m. 127 samma benämning pä denna enhet som jag, nemi. ordet riksdaler utan tillägg. Man kanhända tycker, ali jag dermed borde vara lill fullo nöjd; men så är likväl icke förhållandet. Utsk. bar icke velat medgifva den likaså nödvändiga oell nyttiga, som ä andra sidan alldeles oskadliga sak, att ett värde, svarande emot 4 r:dr r:gs, skulle få benämnas en species. Genom borttagandet af denna del af min motion, linner jag den numera så förryckt, alt jag densamma ej vill erkänna, utan skall jag, i händelse förslaget nu återremitteras, men i samma skick återkommer, se mig nödgad att votera mot detsamma, eller derå yrka förändring. Efter Ulsk:s förslag skulle en r:dr i silfver motsvara en r:dr i papper. Nu hafva vi redan 1 riksdaler silfverspecie, efter hvilken värdet af allt vårt nuvar. pappersmynt är bestämdt. Här skulle såledas af en r:dr i silfver göras 4 med samma benämning, och man skulle dä få 2:ne sedlar på en r:dr, hvaraf den ena skulle inlösas med i r:dr och den andra med en hel r:dr i silfver, men begge vara lika mycket värda. Man skulle då mycket noggrant granska sedeln, efter hvilken myntfot silfvermyntet är utlofvadt, för att kunna finna om det vore fråga om ett enkelt eller fyradubbelt värde.
I — 85 — I afseende å det ena af dessa lån, sorn år 1821 beviljades Handlanden Nelzon i Sundsvall, har det emellertid fästat Revisorernes uppmärksamhet, att, såsom handlingarne visa, tvänne af hans fyra löftesmän icke blifvit lagsökte för lånet, af uppgifvet, icke ens lagligen styrkt, skäl, att de voro utfattige, hvilket, enligt Revisorernes tanke, ej, när frågan gäller allmänna medel, kan antagas såsom giltig orsak för underlåtenheten att vidtaga laga åtgärder för medlens indrifning. Navigationsskolorna. Deras räkenskaper, som för båda revisionsåren äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, utvisa följande förhållande: (se bilagan Litt. Q.) §. 1. Beträffande Stockholms Navigationsskola, saknas verifikationer till flere af de uti 1850 års räkenskap förekommande utgiftsposter, såsom för ved, ljus, städning, annonser m. m. Denna skolas, uti föregående revisionsberättelse omnämnda, skuld till premiekassan, som vid början af år 1850 utgjorde 106 Rdr 41 sk. 7 rst., ökades under loppet af samma år till 112 Rdr 14 sk. 11 r:st., men nedgick år 1851 till 97 Rdr 26 sk. 11 nst., sä att minskningen på det hela för begge revisionsåren endast utgjort 9 Rdr 14 sk. 8 rst. — Enligt hvad Revisorerne inliemtat, har emellertid Kongl. Maj:t, i anledning af Kongl. Kommerse-kollegii underdåniga hemställan uti dess afgifna förklaring öfver 1851 års Revisorers berättelse, den 13 Mars 1852 låtit meddela Direktionen för Stockholms Navigationsskola nådig befallning att, genom besparingar å skolans årliga materiel-anslag, söka att, så snart sig göra låter, bereda tillgång för återgäldandet af ifrågavarande skuld till premie-kassan. §. 2.
Riksdagsförhandlingarna vigtiga tidpunkt är omsider inträffad, då Rikets Ständer äga att stadga sitt beslut, tili ogillande eller godkännande af Rådgifvarnes andel i Styrelseåtgärderne under den tidy sorn sedan sista Riksdag förllutit. Den 18 Julii e. in. 3og Den ministeriella ansvarigheten utgör en af det representativa Statsskickets förnämsta beståndsdelar, och granskningen af Ministerens caractére, uttryckt i fulländad handling, eller genom blott synbar syftning, utgör ett af Representantens mäst maktpåliggande värf; men i samma mohn detta åliggande är vigtigt, är det också svårt att fullgöra på ett sätt, någorlunda svarande emot samhällets fordringar, och ändamålet, att tillvägabringa rättelser i anseende till Styrelseprinciper, hvilka 0111 de äro felaktige, altid blifva af menligt inflytande för det allmänna. Der en Representation vore sammansatt af Folkets verklige ombud, af män, hvilka uti Folkets ändamålsenliga val fingo anseende af dess pålitligaste sakförare, blefve denna granskning af Ministerens caractére icke svår. Hvarenda Representant skulle under ett sådant förhållande, såsom troligen den mäst upplyste inom sin ort, medföra ett stadgadt omdöme om Styrelsegrundsatsernas inverkan på Folkets trefnad och lycka; och det torde vara mera än sannolikt, att osammanhängande Styrelser, och menligt verkande Styrelsegrundsatser, inom representativa Stater åtminstone, aldrig i längden kunna bestå, eller förblifva oafbrutit verkande, utan i skydd af osammanhängande Representa - 3io Den 18 Julii e. m. tioner, och af altför felaktiga representativa former.
69 liella organisations-förändringar, som möjligtvis utgå från andra grunder, au de, på hvilka det väntade förslaget hvilar.” Häruti instämde Friherre von Krcemer, Herr VirginHerr Lagerborg, Herr af Harmens, Doctor Stenhammar oell Prosten Berlin. ATid 23 §, rörande Svenska och Norrska Ministerns i Paris löneförmoner, m. in. af Friherre Palmstjerna: ”Uti Utskottets beslut om dispositionen af de löner på Stat, hvilkas innehafvare kunna erhålla Diplomatiska uppdrag, kan jtag icke instämma. Visserligen bör någon del af sådan lön afstås till', den hemmavarande tjenstemannen, som förrättar den frånvarandes tjenst; meiF icke bör den förstnämnde, jemte förut egande lön, få komma i åtnjutande af hela den, som tillhör den frånvarande, helst om någon del deraf utgöres af i eget bruk varande boställe. Dessutom torde jemväl /lere tjenstemän vid sådant tillfälle få vidkännas ökad tjenstgöring; de borde äfvenväl hafva rätt till delaktighet uti ersättningen. Då sådant likväl beror af så många omständigheter, som ej alla på förhand kunna förutses, anser jag bäst vara, att regleringen häraf, hädanefter såsom hitintills, må bero af Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande vid hvaije förekommande fall;” af Herr von Rosen: "'Emot detta förslag får jag mig reservera, emedan det, efter mitt förmenande, står i strid emot hvarje löntagares obestridliga rätt att fortfarande och oberoende af tillfälliga uppdrag vidblifva åtnjutandet af lön för den tjenst på stat, som innehafves, till dess tjenstens innehafvare i laglig väg från tjensten entledigas.
Förlusten på de befarade mai versationer blir dock en vinst för egna medborgare, men förlusten genom uppköp hos utlänningen, då det förut kunnat ske inom landet, blir blott en vinst för utlänningen. Man kan dock genom monicipal-slyrelsen och genom tillåtelse för säkra säljare alt inot borgen sjelfva magazinera säden, för alt mot vite hålla den vid inträffande klen årsväxt tillhanda, med flera dylika utvägar, förekomma både behofvet af en vidsträckt och långvarig magazinering, samt af underslef. Uppköp i missväxtår skrämmer utomdess sinnena och bidrager till prisenas stegring, i stället för att uppköp i bördiga år bidrager lill deras fällande i missväxtår; och införskrifningen af utländsk säd har ock verkat ofördelaktigt på värt mynt-värde, samt kan komma att försvåra realisationen. Jag är derföre öfvcrtygad, att det vore mycket förmånligare, alt alldeles afslå credilivet, än alt bevilja det till användande på det föreslagna sältet, och jag föreslår derföre Fudderskapet och Adeln lill 1 4a Den 5 F e b r t» a r i i f. tn. antagande aine alternativer; det ena att det ifrågavarande credilivet anslås till uppköp i goda år, emot låga priser, af liad eller åtminstone mycket torr oell ren spannemål; det andra, att åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnns creditivet för undsättning i missväxtår til! uppköp af spannemål på den tid, som Kongl. Majit dertill förmånligast finner. Jag föredrager att åt Kongl. Majit öfverlemna bestämmandet af liden för uppköpet, framför att Rikets Ständer sjelfve bestämma den minst otjenliga dertill. Skulle Konungens Rådgifvare icke hinna att inse förmånen af uppköpets verkställande i ymniga år, i stället för i missväxtår, såsom Konungen nu tillstyrkt, så återstår ett correctif för framtiden, nemligen att vid nästa Riksdag emot dem framställa anmärkning för det de' i denna vigliga del ej iakttagit Rikets sannskyldiga nytta.
Detta kan vara en sanning; roen lika säkert är ock, att den icke anses helig af ungdomen oell det upväxande slägtet. Den som gått i en skola, har nog fått erfara, huru denna s. k. LångKatekes handgripligen och känbart användes både till anfall och försvar, och vinner just icke i helighet derpå, att den sålunda ytterligare inpluggas i hufvudet. — Jag kan icke neka för, att, då jag ser personer, hvilka npträda för att försvara bibehållandet af katekes-utanläsningen, så påminner det mig ovilkorligen om en röle, som spelas just i dessa dagar å en af hufvudstadens theatrar. Uti deuna röle uptriider en borgare, som icke tycker om deri nya legostadgan. »Stryk, säger han, fick jag som lärpojke. Stryk skall du också få». — Om man, för att återgå till ämnet, derem ot endast en half timme söker att på ett vänligt och enkelt Den 18 Februari f. m. 553 sätt framställa en sak för ett barn, sä skall man finna att i förståndet kan inrymmas ganska mycket. Sätter man äler barnet bredvid en sträng lärare, som vill att barnet skall läsa utantill, så binner han icke Imndradedelen. Det har här förut blifvit sagdt att sjelfva det religiösa elementet genom detta undervisningssätt bortfaller. Oaktadt det måhända icke synes riktigt passande att å detta rum och i detta ämne citera författaren W. v. Braun, vill jag likväl underställa Eder, Mine Hrr, om icke dessa rader af honom kunna med allt skäl anföras såsom ganska träffande. Han säger nemi.: »att LångKatekesen och Herrans 10 Bud trumfas in med björkris, så man blir rädd för Gud.» — Huru skall också på detta sätt läraren tvingas att sjelf använda sitt förstånd P Säkert är att några skickliga kateketer bildas icke genom denna undervisningsmethod. Slutligen, om jag skulle vända mig till hvar och en särskildt af Eder, Mine Hrr, med en vänlig förfrågan, huruvida J tron, att J, tullt tillfredsställande efter dagens fordringar, skulle kunna undergå ett husförhör, så undrar jag, om jag derpå skulle kunna erhålla ett jakande svar.
Prot. 1833 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 15 Haft. 1 2 Slals-Ulskottels Utlåtande JY° 333. läggningen af sådana jernvägar, som komma att slå i direkt förbindelse fned någon af Staten anlagd jernbana; har af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden blifvit bifallet; hvadan och enär följaktligen de i berörda punkter behandlade frågor, jemlikt 76 § Riksdags-Ordningen, äro af Rikets Ständer afgjorda, Utskottet anser Bonde-Standels återremiss, så vidt den afser dessa frågor, icke kunna lill någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. 4:de punkten, innefattande hemställan, att ett särskildt anslag af 100,000 R:dr måtte anvisas till utgående från Riksgälds-kontoret och ställas till Kongl. Maj:ts disposition, på det Kongl. Maj:t måtte komma i tillfälle alt genom sakkunnige och erfarne män låta, efter anställda noggranna undersökningar och utredningar i både statsekonomiskt och topografiskt afseende samt med hänsigt lill kommunikationsväsendet i allmänhet, uppgöra och utarbeta förslag till jernvägars riktningar, anläggningssält och beskaffenhet m. m., är bifallen af Ridderskapet och Adeln, men återremitterad af Presteoch Borgare-Stånden, hvarvid anmärkts, inom sistnämnde Riksstånd, att, då Regeringen bäst vore i tillfälle bedöma huru stort belopp, som härtill kunde erfordras, det jemväl syntes lämpligast att endast anvisa hvad Kongl. Maj:t i d ess Nådiga Proposition i sådant afseende äskat, eller 60,000 R:dr, och borde denna summa desto heldre vara för ändamålet tillräcklig, som dylika undersökningar, rörande de föreslagna större jernvägs-anläggningarne inom riket, redan egt rum; hvarjemte yttrats, alt ett högre belopp, under de nästkommande åren, icke skulle kunna på ett ändamålsenligt sätt användas, enär erforderligt antal fullt lämplige personer för verkställande af sådane arbeten inom landet för närvarande saknades.
I hopp, att Ridderskapet och Adeln, såsom laglige ombud åt det sig sjelf beskattande Svenska folket, anser sin pligt vara, att med samma omvårdnad för dess bästa nu besluta, går jag att framställa mina åsigter angående de af Kongl. Maj:t äskade särskilte anslag till Försvarsverkets iståndsattande; hvarvid jag likväl bör beklaga, att en origtig tolkning af vår tryckfrihetslags bestämmelser för den enskilte Ståndsledamoten vållar så många svårigheter att fullständigt utreda ämnet. 48 Den i November e. m. Innan jag likväl ingår i en närmare granskning af Utskottets Utlåtande, hvari beviljandet af största delen utaf de begärdte summor tillstyrkes, torde det tillåtas mig att först företaga en undersökning, huruvida nu, vid slutet af år 1829, samma anledningar förefinnas, att fordra och bifalla så betydliga anslag till detta ändamål, som då Kongl. Maj:t år 1828 afgaf dess proposition. Det synes icke vara utan skäl man antagit, att kriget i Östern, och den rörelse, hvari det hotade att försätta hela Europa, var hufvudsakliga anledningen till Regeringens förslag, alt genom extraordinarie anslag påskynda FörsvarsVerkets iståndsättande. Mig skulle eljest Styrelsens handlingssätt under de sista i5 åren synas alldeles oförklarligt. I afseende på vårt Försvarsväsende, likasom i så många andra allmänt vigtiga fall, har den uppmärksamme åskådaren sett föga eller intet göras; så vida icke några vallar på Wanäs och vid Carlskrona skola anses tillräckliga.
Andra bolag äro ju skyldige att välja en styrelse af flere personer, och skilnaden mellan alt denna styrelse utgöres af flere personer eller en enda, kan jag icke inse. Jag tager mig dessutom friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad Hr af Ström anfört; och, som han häst är i tillfälle att bedömma denna sak, hemtar jag deraf en ytterligare anledning att vidhålla mitt yrkande om bifall till denna §. Gr. Sparre: Om denna lag angick endast större fartyg, vore detta stadgande kanske icke så orimligt, som det nu förekommer mig. Men vi måste besinna, att i denna lag är fråga om alla sorter lärtyg, både stora och små. Åtskilliga strandsittare hafva fartyg, och att nu ålägga dessa att utse hufvud* redare, vore att väl mycket inskränka de friheter, de redan åt njuta i detta afseende. Jag hemställer till de Hrr, som försvarat detta förslag, om de tagit denna omständighet i öfvervägande. Frih. Leijonhufvud: Då denna fråga först förekom i Utsk:t, var jag af den åsigten att det kunde vara vådligt att frångå K. M:s Propos., och åberopade då detsamma Gr. Sparre nu anlört. Men Utsk:ts majoritet yrkade denna förändring, och vid första voteringen gick den igenom. Andra gången förslaget genomgicks, egde samma förhållande rum, och ledamöterne af Bonde-St. förfäktade med särdeles stor ifver detta nya förslag. Ett af hufvudskälen, som då framdrogs, var den stora nytta man väntade för de små rederierne af att hafva en hufvudredare, och äfven 3 ledamöter af Borgare-St. instämde häri. På dessa skäl ansåg jag mig äfven höra gå in pä punkten. Hvad deremot angår förhållandet i främmande länder, der icke något dylikt stadgande finnes, så tror jag att detta beror på förhållanden, som icke äro tillämpliga här. Jag anhåller att R. o. Ad. behagade bifalla §:n, med den af Hr von Ehrenheim föreslagna förändringen.
N:o n Herr Stjern/lolpe, ojonas Magnust Sedan jag hört, och derefter äfven genomläst Friherre Björnstjernas yttrande om våra allmänna Läroverk, samt Krig6Academien i synnerhet, finnér jag mig föranlåten att, med ali aktning för den värde Talarens, kunskaper, och det nit han ådagalagt för den go. da saken i allmänhet göra några anmärkningar vid berörde yttrande, hemtade af egen er* farenhet, Den 23 MäfU Jag har genomgått både TrivialScholä och Gymnasium, och tror mig således ej be-"- höfva hemta mycken ledning för mitt omdö->- ine af den nya Skolordningen, ehuru den till en god del upphäfvit den ensidiga syftning samma Läroverk, ännu under den tid jag genomgick dem, måste vidkännas, nemligen att blott dana Prester eller Lärare. Då* t. e. umdervisades icke derstädes i Franska och Tyska språken såsom nyare Skolordningen bjuder, och det Philosophiska studium inskränkte sig till Plennings Logica samt Brunmarks Moral; icke eller fick man derstädes lära Algebra, såsom nu sker. Enligt den således förbättrade Skolordningen, sorn öppnat ett mera vidsträckt fält i alla kunskapsgrenar, måste efter min tanke en yngling med någorlunda fattmhgsgåfva, och sorti under courseh genom dessa Läroverk använder tillbörlig flit, hvartill uppmuntran så Val genom täflan som belöning medelst stipendier icke fattas, nödvändigt vinna mera kunskaper i allmänhet, än hvilken Cadett som helst, äfven med afräkning af Hebraiska och Grekiska språken, och denna Cours genom Trivialskola och Gymnasium, börjad vid 6 å 7 års ålder, kan Verkefigen fulländas till i8:de eller i9.'de året rätta tiden alt ingå i JVli 1*tairStåndetSedan man fått en sådan grundläggning sam vid ett Gymnasium erhålles, måtte det icke vara svårare att, efter en använd kort tid på högre Mathemaliken, prestera OfficersExsmen, än att efter ett eller 2:ne års förlopp taga Magistergraden vid ett Uniyersitet, och en snäll Gymnasist skall svårlb Den 20 Maji.
Hr Cederschjöld och Gr, Horn hafva gjort en förutsättning, som jag icke kan anta-; ga, den nemi., att journalismen skulle stadna vid att undersöka, huruvida Gonstit.-Utsk. förfarit rätt eller icke. Jag tror icke, att den skulle stadna dervid, utan att detta skulle blifva ett medel för journalismen att kastg under sig alla Statsrådets förhandlingar, och detta anser jag grundlagsvidrigt. Jag vet icke, hvartill den granskningsrätt, som å R. St:s Den S Juli. a45 vägnar blifvit Constit.-Utsk. lemnad, skulle tjena, om vi ryckte den derifrån och utkastade den åt allmänheten, hvilket vore fallet, då ingenting är lättare för hvarje ledamot i Utsk., än att i sina yttranden intaga hela innehållet af Statsrådets prot., utan att afskrifva detsamma. På detta sätt skulle man indirect hafva tillintetgjort grundlagens bud. Jag ber att få påminna R. o. Ad., att Tryckfr.-förordn. innehåller i 2 §.: ”Att prot., hållna hos Konungen i ministeriel”Ja ärenden och commandomål, eller Statsrådets prot. och ”handlingar, eller RiksSt:s, eller Hemliga Utskrs, eller Con”stit. -Utsk:s, rörtde Statsrådet, eller Bancooch Riksgrsver”kens, eller Bancooch StatsUtskms, eller Revisorers öfver ”Bancooch Riksgrsverken, rörtde samma verks hemliga ”ärender, icke kunna till tryckning fordras, eller utan ve”derbörandes tillstånd ulbekommas.” Jag frågar: hvilka äro här vederbörande? Det måste vara de, hvilka saken gäller. Jag vill icke vrida dessa ord ända till det påstående, alt man af Statsrådet skall begära lof, ty Statsrådet kan icke gifva lof till hvad som är förbjudet; men omöjligen kan det vara riktigt att allmängöra hela Statsrådsprotocoll. Vidare är det sagdt på ett annat ställe: ”R.
Nu passade jag på och tog mig en påtår, hvilket jag inte vågat förut, af fruktan att det skulle förefalla småstadsaktigt – och det gjorde Gustaf med. »Nå – hvad tycker du?» frågade jag. Gustaf smackade. »Det är starkt», sa han. Men sådana är karlarna! Hade han fått det kaffet hemma, så hade han sagt att det smakat »jock» – d. v. s. hopkokt sump och förbrändt kaffe, men nu, Gudbevars, var det »starkt». Efter en stund kom Villy paddlande. Han »ror» med båda händerna när han går, på det allra kostligaste vis i världen, men själf är han riktigt småstolt öfver vanan. »Det är tydligen meningen, att jag ska ro upp mig», brukar han säga, »och det ämnar jag också göra.» Han hviskade ett par ord till Gustaf. Gustaf nickade och föreslog att vi skulle röra på oss. Det hade jag ingenting emot, ty jag började just känna mig litet domnad i benen af att sitta stilla så länge. »Parasollen, var så god», sa Villy, »handskarna och väskan? Fy, att tant Lovisa, som är så »skick», går och drar med en pirat!» Men Herre Gud, hvad ska man göra, när modet är sådant det är! Just där på Hasselbacken såg jag en fru vända ryggen åt sin mann, medan han halade upp näsduken ur hennes ficka. Det såg minst sagdt besynnerligt ut, ty man kunde ju rakt inte veta, hvad det var för hvitt som kom fram! Nej, då föredrar jag piraten, om den också är litet antik. Kan det finnas något ljufligare än att komma från en glad middag, lagom mätt, lagom varm, lagom röd – för det kände jag att jag var nu – i kärt sällskap och utan bekymmer? »Hvad är det där för ett skåp?» frågade jag, när vi väl kommit ut på slätten. »Kasperteatern, lilla tant.» »Den måste vi titta på!» Du min värld, så jag skrattade! Det såg för galet ut, när han vek henne midt itu och gaf henne dask, så allt folk såg’et. Men så blef jag helt tvärt melankolisk. »Jo, så går det till», sa jag och nickade.
De ord, hvarvid erinran blifvit gjorde, tillkomrno verkeligen i Utskotten för mera tydlighet skull, och lemnar ett ytterligare bevis huru det emellanåt händer, att, för ett noggrannare uttryck af sin mening på ett ställe, träffar man i otydlighet med en annan del af hvad sorn blifvit sagdt. En rättelse i redactionen, om den behöfs, är ganska lätt tillvägabragt, då målet återremitteras. Åter i fråga derom att Utskotten föreslagit respit-månadernes inneslutande uti omsättnings-terioinerne, hvardera af bestämde 6 månader, får jag den äran upplysa, att sådant ansetts nödvändigt, för att få en fixerad tidpunct för all liqvidation om dessa skulder. Man bör komma ihåg att, under de så kallade respit månaderne, erlägges öfverränta, och att altså hvar och en lärer vara angelägen krättan tid göra omsättning, till undvikande af ökade kostnader, hvartill finnes en stor lättnad deruti, att blott en femtedel af återstående skidden kommer att hvar fide månad erläggas. Någon svårighet uti liqyiden eller bokföringen kan deir 120 Den 5 Marti i. af icke uppsta. Öfver ränta räknas i alla fall på dag, oell likaså gerna kan äfven den ränta sorn vid hvarje omsättning i förhand innehålles till nästa 6 månaders förfallo-termin , på dag beräknas och afdragas. Både Riksgälds-Gontoiret och Låntagarne hade deremot den lättnaden, att förfallo-terminerne för hvart Län blefyo oförändrade, på dagen 6 månader emellan hvardera, under hela den nu föresi agne ytterligare anståndstiden, så att man ej behöfver undersöka förändringarne i följd af olika uppehåll med omsättningar, under respit-månaderna. Den motsägelse, som ville finnas mellan uttrycket att 6 månaders omsättnings-tid skall hvar gång åga xum, och å ett annat ställe att respit—män ad erne skola tillgodonjutas, synes alltså i sjelfva verket icke existera. Friherre Boije:
Banko-Utskottet, efter förrättad revision af Banko-Diskont - Verkets samt Handelsoch Närings-Diskontens i Stockholm förvaltning och räkenskaper för år 1844, uti dess lill Rikets Ständer afgifne Betänkande N:o 79 framlagt resultaten af denna granskning, få Revisorerne nu endast bifoga tabellariska sammanfattningar af Låne-Conlorens i Götheborg och Malmö rörelse under samma lid. 38 Sammandrag öfver de till Götheborgs Låne-Contor för utlåning, dels med Oinsättningsrätt, dels på Publika Papper upplåtne fonder, hvardera rörelsens afkastning för år 1844 samt huru Låne-Contoret densamma användt. R:clr Banko. l:e> Allmänna Diskonten eller utlåning med Oinsättningsrätt. Skuld vid årets slut: Till Depositions-Afdelningen för begagnadt Creditiv 1,998,818 37 5 „ Låne-Afdelningen lör ytterligare fond lill utlåningen 100,000 „ Ombudsmannen för förskjulne expence-medel 10 26 — Balancerad Uiskont-Yinst hvaraf innestår till betäckande af Osäkre fordringar 72,950: il. 7. Värdet af Contorets bus - Influtne osäkra kapital-fordringar 434: 14. 1. Förvaltnings-kostnader: Skuld vid årets slut: Till Låne-Afdelningen, för begagnadl Crediliv 190,000: „ balancerad vinst . 6,816: 38. — 196,816 38 — Tillgång vid årets slut: Cassa-behållning 9,993: 36. ii. Utestående lån 147,273: i. l. Hos Depositions-Afdelningen innestående 39,550: 196,816 38 — Inkomst: Förvaltnings-kostnad: