Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fribref för fur t ver ... 12 deiom utgifne. förbindelser . , 6 .—. —r Fullmagjter, Rättegångs&c. . 4 — 6 ’— 6 — 6 — .9 — 9 — 16 .— , till tjänster, se §. 5. Förklaringar, se Ansökningar. — i utsökningsmål .. Förordnande till förrättningar, se Constitutorialei * —. för städernas Betjente, Förpantningsbref, lika med Skuldsedlar, se §. 7. Förskrifningar, se §. 7. Gravationsbevis, se Betyg. Handlingar eller Utdrag derutur, se Utdrag. Immissiöner, se Executorialer. Inlagor, se Ansökningar. lil teckningar, Protocoll om deras beviljande eller upphäfvande . ... — 4 — 5 Inteckningsbevis å Skuldebref, inbegripas i stadgandet derom i §. 7. Instrumenler, Husesyns-, Besigtningsoch värderingsm. fl.. — Libeller, se Dupliker. — Föftesskrifter, se Borgensskrifter. Stockholm och Götheborg samt första olassens städer ... Jfötariatsbref eller bevis som Nolarii Publici utgifva till inländske irsta Arket. .. \— 6 till utlänningar hvarje ark .. .. .. .. .. .. —, — :— 12 1 Bevillnirtgs-Ucskottets Bet, N:o 13, Utskottets Förslag. Borgar e-br ef: För Andre Handlande och Fabrikörer Coopvaerdie-Skeppare, Skråhandtverkare och Manufacturister , . Andre Borgare, sorn ej höra under Skrå a I Fjerde Classens Städer: För dem, sorn vinna Burskap på utrikes handel . t Andre Handlande och Fabrikörer ... Coopvaerdie-Skeppare, Skråhandtverkare och Manufacturister . Andre Borgare, som ej höra under Skrå 1 Femte Classens Städer:
Utskottets beslut får jag anmäla följande reservation, hufvudsak - Betänkanden, N:o 35o. r67 ligen öfverensstämmande med RiksgäldsAfdelningens i ämnet afgifne men af Utskottets Plenum förkastade yttrande. livad först angar den vid Motionens remittering af 2:ne Ledamöter framställde anmärkning, att Förslaget som Motionen innefattar icke vore förenligt med GrundLagen, så har ConstitutionsUtskottet, ät hvilket tolkningen af örundLagen är närmast uppdragen, uti ett under innevarande Riksdag afgifvit Betänkande (JY:o 36, 3:dje Sami. p. 17) ibland annat förklarat, det 1823 års Ständers fattade, men af K. M:t icke gillade beslut om Tullmedlens afleverering till RiksgäldsContoiret, icke inneburit något stridande emot constitutionella principer; genom hvilket förklarande all verkan alltså synes böra försvinna i afseende på Rikets Ständers constitutionella rättighet, att på sätt alltid skett med den så kallade Allmänna Bevillningen, stadga reglementarisk» föreskrifter i afseende på uppbörden af de öfrige uti 60 §. RegeringsFormen uppräknade Bevillningar, dem Rikets Ständer vid hvarje Riksdag serskildt sig åtaga.
Stats brist-summan blifvit ökad utöfver hvad den var vid 182! års SlatsReglering, Tabell, ut/visande Kostnaden för hvarje d StrömrensningsFonden hestridt Arbetsföretag eller Kostnadsbclopp ifrån dess början, till och med Ar 1827. 1819. 1820. cs co 1822. 182,3. 1824. 1825. 1826. 1827. Summa. I F ör slag till Rikets Ständers Reglemente för Riksgälds - Contoiret. Bilaga till Stats-Utskottets Memorial vid Riksdagen arén 1828—3o IV:is 4o8, 422 och 433. STOCKHOL M. Tryckt hos Johan Hörbergs i83o. / .' V > 11 iks gä läs Contoir et s beskaffenhet och föremål. S!• R IksgaldsContoiret, som är ett Rikets Ständers Verk, förblifver, såsom hittills, under R. Sttrs styrelse, inseende och förvaltning (66 §. R. F.) §• 2. De till RrgsVerket hörande och dit anslagne medel må icke, under någon förevändning, eller med hvad vilkor, som helst, derifrån ryckas eller användas till andre hehof, än dem R. St:r bestämt. — Allt förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst. (68 S. R. F.) S. 3. Detta Contoir har till föremål: a) Att ombesörja liqviderandet af den Rikets Gäld , för hvilken R. Sttr tillförene eller vid innevarande Riksdag ansvarighet sig iklädt; b) att bestrida de till andra ändamål anordnade utbetalningar; c) att emottaga och redovisa för de till R:gsContoiret anslagne Fonder och Inkomster, samt, i händelse af öfverskott derå, hålla dem R. Sttr tillhanda; och d) alt utföra de serskilde uppoch utlånings-förrättningar, hvilka åt Contoiret blifvit uppdragne. 't ( 4 ) Första Afdelningen.
Ständer ej allenast förklarat, att de i 36 punkten af Utskottets Utlåtande Nft 16 om förmälde medel få göras fruktbärande i sådan låne-rörelse, sorn medgifver deras snara återindragning vid påkommande behof, under vilkor att proportionen emellan metalliska Cassan och Sedelstocken ej öfverskrida», utan ock, genom bifall till 37 och 3o punkterne i berörde Utlåtande, jemte förordnande att Bankens vinst för år 1835 och de följande åren må oafkortadl förblifva under dess Styrelses disposition intill nästa Riksdag, öfverleranat ål Banco-Slyrelsens klokhet och omtanka att, då tillfälle dertill gifves, begagna de i Bankens vård från Riksdag till Riksdag qvarstående vinstmedel till förökande af så väl Silfver-fond som Rörelse-capital; s&nri^ onekligt är, att medlens användande i Handels-Disconlens rörelse lättast medgifver deras snara indragning vid påkommande behof, har Utskottet, till undanröjande afall tvätydighet om jätta meningen af Rikets Ständers förordnande, i fråga om disposition af de i berörde 26 och 3o punkterne af Utlåtandet N:o 16 omnämnde medel, trott sig böra genom ett så bcskaffadl stadgande, som innefattas i senare delen af ofvanstående första punkt, bestämdt ant)da rättigheten för Fidlmägtige, att jemväl uti ifrågavarande lörelse kunna använda Bankens egna medel, då tillfälle dertill gifves. Punkterne 3 och 3 äio lika lydande med §§. 3i och 32, pag. \éfå. Bilt. till R. St. Afd, 3 Bttrdtr, dra Neij tet. O-' aa Btitico-TJtslottet 3 Memorial N:o mg. Punkten 4 igenfin-nes under §. 33, samma pag., med iakttagande af de förändringar, som blifva en följd, dels af Rikets Högloft.
Sedan tiden, för hvilken Revisorerne nu ålåge att granska StatsVerkets förvaltning, sålunda blifvit determinerad, hafva Revisorerne, i afseende å verkställigheten deraf, gjort sig underrättade om beskaffenheten af de Räkenskaper, som härvid förekomma, och dervid af Kongl. StatsContoirets Berättelse inhämtat, att den Rikshufvudbok, som, likmätigt Riksens; Siänders underdåniga skrifvelse den a Augusti 1815, skulle, efter en af Herr StatsCommissarien och Riddaren af Kongl. Nordstjerne Orden Widegren uppgifven och utaf Riksens Ständer gillad method, från och med år 1810 författas samt till och med för år 1815 vara färdig vid slutet af Junii månad detta år, ännu icke af bemälte Herr StatsCommissarie, som fått sig särskildt uppdraget, att utföra detta arbete, kunnat för något år upprättas, i anseende till de för verkställigheten deraf uppstådde hinder, till upplysning hvarom, jemte det, som härutinnan tillgjorts, åtskillige handlingar blifvit Revisorerne meddeldte, och i anledning hvaraf Revisorerne, som vid sådant förhållande nu vidtagit de åtgärder för berörde Rikshufvudboks fullbordande, hvilka Revisorerne funnit sig tillhöra, få här nedan detta ämne vidare omförmäla ; varande af Kongl. StatsContoiret för Öf-j rigt i denna del tillkännagifvet, att, med Kongl. Riks. St. Revisorers Berättelsen xog Maj:ts Nådiga bifall, ett annat Rikshufvudbok-' slut blifvit af Kongl. StatsContoiret för år 1 8 15 företaget, hvilket, såsom nyligen och med en ringa personal börjadt, likväl icke heller ännu hunnit fullbordas, men hvarmed dock så vida vore avanceradt, att grunderne och verkan till det åsyftade ändamålets befrämjande kunde Re* visorernes pröfning under loppet af deras förrättning föreläggas.
Äfven fö resi ås, att 2 2, 3.°o,o R;df årligen af Statsmedlen, borde utgå till bgrrniagsforsök.y men, härvid föreskrifves tillika så svåra vilkor, att denna föt.i mon, icke kan antagas» O-écaacraicHts.kottct vill> att försöket! sko - Den 1 Augustii e, m, 71 la verkställas af någon utaf Kongl. Maj:t i detta yrke utsedd kunnig person", men endast vid Stenkolsverket finnes tjenlig redskap dertill och kännedom derom, äfven borde försöken anställas icke blott vid Höganäs och trakten deromkring, utan och å andra ställen i Skåne, hvarest lofvande anledningar till Stenkol visa sig* Jag får härvid upplysa, att ett sådan borrhål kostar nära 1000 R:dr, och att summan således blir otillräcklig, att på en sådan utsträckning företaga förgöken, hvilka också blifva utan ändamål och utan all nytta, om man icke tillika förenar skyldigheten att fortsätta arbetet till den undra kolfiötsen. Sä länge, på sätt som nu sker, arbetet endast bedrifves uti öfre delen af Grufvan, behöfves icke något understöd, detta lemnar ea säker vinst, men inom korrt tid är dermed slut och hela rörelsen afstadnar. Om derföre dessa partiella bidrag icke förenas med skyldighet att bereda sig arbetsrum på undra flötsen, blifva de samma en ren förlust för Staten, utan nytta för framtiden. Jag kan således för min del icke tillstyrka bifall å Oeconomie-Utskotlets Betänkande, men tror också, att någon återrcmiss dit, icke behöfver göras, emedan det endast tillhörer StatsUiskottet att yttra sig i hufvudsaken eller bestämma medlen, som för ändamålet kunna angläs och beviljas, samt förnyar derföre min redan gjorda begäran om återrcmiss till Stats^ •ji pai i /Ittgitslii e. jn. Utskottet, till besvarande af mitt nu uppgifne förslag. Lades på bordet.
”Äfvensom att, der taverner ej vore inrättade, åboer på hemman och torp ”i allmänhet voro förpligtade att, under de tillförordnade rällares be”medling, åt vägfarande herberge lemna och skjuls förskaffa, "likväl! ”alla andliga och verldsiiga frälse landtboer från all sådan gästning och ”gengärd undanlagne.” (Calmare Recess 1474» *•) ”Dessa undantagslagar hafva, oagtadt de bela vår historia igenom ”nästan beständigt förekommit, med otålighet och missbelåtenhet varit ”fordragne, hvarföre också Riksföreståndaren Slen Sture den äldre af både ”nödig och klok omtanka återkallade dessa båda ofvan åberopade stadgar ”genom en annan, daterad Telge år 1491, uti hvilken föreskrifves: ”att ”ingen, hvarken andlig eller verldslig, fattig eller rik, skulle emot van”lig ersättning undandraga sig alt vägfarande herbergera och förhjelpa.” ”Den store Konung Gustaf I. fann sig föranlåten alt, lill hämmande ”af de inrotade missbruken, i afseende å vägfarandes frigästnirig och skjuts, ”stadga: ”alt afven Hofman, som i Riksens resor stadde voro och hos ”allmogen njölo hus och nödtorft, skulle, på samma sätt, som andra vägfarande, sådant för sig betala.” (Gustaf I:s Bref till Allmogen af den i5 December 1542.) ”Friskjutsning och frigästning syntes nu vara aflyst; men under ”Eric XlV:s och Joban III:s vacklande styrelser uppkommo ånyo frågor ”om undantagslagar för vissa klasser, isynnerhet Konungens Embetsman ”under deras embels-resor. De förändrade Styrelse-åsigterna i allmänhet ”och serdeles i afseende å skjutsväsendet väckte naturligtvis mycket miss”nöje, och Konung Erik XIV fann sig föranlåten att söka tillfredsställa ”de olika intressena genom en pålaga för allmogen alt utgöra så kallade 6 Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande} N:o 26.
Af ålder har det varit hiukligt, att när en Riddersman uppropas och nämnes, så uppropas och benämnes han vid sitt Ridderliga namn, och Riddarhus - Ordningen känner inga titlar af StatsRåd, Landshöfdinge eller Prost, Om Friherre Stael anfört något, hvarigenom en del af Herrar Landshöfdingar kunna finna sig förorättade; så är dock icke Riddarhuset det Forum, der EmbetsmannaCorpser kunna uppstiga och föra talan, eller der sådana frågor kunna upptagas och afgöras; och jag vördar den Medlem af Riddarhuset, hvilken, ehuru sjelf Landshöfdinge, förklarat att han, af hvad Friherre Stael kan hafva sagt eller ment om Landshöfdingar i allmänhet, ej tar något åt sig. Jag har äfvenledes nyss hört namnet Partichef nyttjas. Jag får här endast förklara, att blotta frimodiga yttrandet af de tankar, som man hyser, aldrig ännu förrådt någon sådan åsyftning. För öfrigt tillhör det Historien i en frajutid att utreda och omtala dylika åsyftningar, der de funnits. Jag anhåller, att Herr Grefven och Landt; Marskalken täcktes låta Protocolls-justeringen få fortsättas. Herr Grefven och Land t Marskalken framstälde derefter följande Proposition: Den 8 December. Bifaller Ridderskapet och Adeln, att all fråga ej mindre om förklaring af Friherre Stael von Holsteins emot Herrar Landshöfdingar nyttjade uttryck, än ock om ansvar derföre, må förfalla. Hvilken Proposition roed allmänt Ja besvarades. Fortsattes justeringen af Pleni-Protocollet för den 2 sistl. December intill slut.
Den som vägrar låta beslagare göra visitation bötar 33 riksdaler 16 skilling oavsett om någon förbrytelse upptäcks. Sker våld i anslutning till beslag eller visitation döms efter Missgärnings Balken. Vill beslagare under den tid bränning är tillåten mäta pannrymden, måste han vänta tills pannan avrunnit, så att undersökningen inte medför skada eller olägenhet för ägaren. § 3 Om någon betjänt som är satt att vaka över författningen själv olovligen bränner eller säljer bötar han dubbelt och mister tjänsten. § 4 Sker vårdslöshet eller försummelse vid förseglingen av redskapen bör betjänten skiljas från tjänsten alldeles eller på viss tid. § 5 Böterna fördelas så att 1 / 3 tillfaller Kronan och 2 / 3 målsägaren. Redskap och brännvin som tagits i beslag fördelas på samma sätt, sedan de sålts på auktion. Vikten av metallen de är gjorda av skall bestyrkas i auktionsprotokollet. § 6 Böterna tas ut av den bötfälldes egendom i löst och fast, så långt det räcker med förvandling endast av bristen. Målsägaren går före Kronan. Vid förvandling till vatten och bröd räknas att 10 riksdaler svarar mot 8 dagar, t o m 20 riksdaler till 12 dagar, t o m 50 riksdaler 16 dagar och däröver till 20 dagar, som är det högsta antal dagar någon kan dömas till. Våldsmål är inte medräknat här. Kan den dömde betala något i pengar, minskas kroppsplikten i förhållande till avbetalningens storlek. § 7 Avgifter eller taxering av tillverkning och försäljning av brännvin behandlas som den vanliga bevillningen. Den som olovligt sålt under ting och åtalas innan tingets slut döms av häradsrätten. Övriga förbrytelser anmäls hos befallningshavanden. I städerna avgörs förbrytelserna Vid vederbörande domstol med undantag av olovlig försäljning, som förs under särskild polisinrättning. Denna författning gäller från början av 1825. Därmed upphör kungörelserna från 6 september och 20 december 1815. Ingen förmenas rättigheten att redan från 1 oktober innevarande år använda sig av den nya beräkningen av 1822 års taxeringsvärde på fastigheten och brännvinsredskap av vilken form som helst som författningen medger. Stockholm den 19 maj 1824 CARL JOHAN
I nndendäniA rliiisvelre as den c) ^lans >835, lian den^emte I3ondo8tändet lnamrtällt anAelärenlieten (lenas, att snäll jondlinuliet lastades den liönda, rom nu timolen detsamma r^ooi» slijulsninrs-liest^net unden dess nänvanande sonm, men livanvid lili val l)onde-8tändet ^ttnat: att en total nelönm pä en ränr; i afseende liänpä rliulle livanlien vana lämplig ellen onr möjlig, emedan ett fullliomlirt nppliäsvande pä en gän^ »s allt slijutsninrsliervän utan tvifvel rliulle lnamlialla andia oell N)m rväni^iaeten as olrenälinelir lierliallenliet; att rälodnr vidtagandet ak radana Stranden, rom liunna l-litva en tjenlig sönlienedelse oell ingång pä don kaana, livillien rliulle loda till Lndamäletr vinnande i snamtidon, vone unden nänvanande sonliällande livad roni l»oia>e rle, i livilliet asreende llonde-8tsndet ansett, att tillvägsliningandet al sni villiga entnepnonaden sön slijutsnings-liest^nets ölvei tagande, vone den enda lämpliga, nu tillgängliga utvägen, l^ön l>esi ämjandet as sädana entnepnonaden, lian Londe-8tändet ansett tjenligsste oell lämpligaste sättet vana, att Iditnepreneunen lierättigader as nesande uppbäna 2^ sli.
Län,' Anders Jönsson från Upsala Rän, Olof Olsson, Eric Ericsson och Matts Persson från Stockholms län, samt Pehr Pehrsson och Jan Pehrsson frän Örebro Län, uti ett gemerisamtunderfecknadt Memorial, dels klagat deröfver, att vid detLag»ökningar för förfallna Skuldebref hos Konungens Befallningshafvande anställas, det skall äskås, att förskrifningarne derstädes uti original böra uppvisas till påtecknande och jemförelse med de afskriften deraf, som vid ansökningarna äro fogade, samt att, innan sådant skett, Communications Resolutioner ej skola å dessa sistnämnda meddelas, dels ock yrkat, ej mindre att, enär gäldsnärer genom åtskilliga invändningar söka att uppehålla de Lagsökningar, som emot dem varda anmälte , Konungens Befallningshafvande må , genom meddelande qvarstad å gäldenärernes egendom för fordringarnas belopp, bevara Borgenä - — Högvcird. Prest-Ståndet den II — Vallöf]. Borgare-Ståndet den *1 — Hederv. Bonde-Ståndet den 8 Vördsamt Memorial. rernas 214 Den i ] Maj. rernas rätt, än äfven a/t, sedan Konungens Befallningshafvandes U/slag fallit och vunnit laga kraft, fordrings-ägaren ej må anses pligtig att vid-detsamma Utslag för verkställighets erhållande derå, Kronofogden tillstädes, tillika till honom då aflemna den Original - Skuldsedel, hvarå Utslaget sig grundar, utan den först företes, enär penningar till gäldandet af dess hela eller någon större eller mindre del af dess belopp kunnat indrifvas.
I afseende på första anmärkningen, att intyg saknas, det de i räkenskapen öfver Sätra helsobrunn utbalanserade behållningar, tillsammans 10,031 ii:dr 5 öre, förefunnits i kassan vid revisionsårets slut: att, då nämnde helsobrunn, ehuru den tillhör Universitetet, dock med hänseende till hushållning och förvaltning är ställd under Intendentens förfogande, den för hvarje år der uppkommande behållning eller brist svårligen lärer kunna styrkas på annat sätt, än genom Intendentens behörigen uppgjorda och granskade räkning. Beträffande andra anmärkningen, att register öfver verifikationerna till räkenskapen saknas: att de så kallade verificerade räkningarne eller qvittenserna på Universite - — 336 — tets utgifter verkligen äro med register försedda, ocli att för framtiden sådant äfven skall iakttagas i afseende på öfriga verifikationerna. I anledning af tredje anmärkningen, att den i , äntekammareus kassaräkning utbalanserade behållning icke är med behörigt inventeringsinstrument bestyrkt, får Consistorium Majus härmed underdanigst bifoga det saknade inventeringsinstrumentet. Rörande fjerde anmärkningen, att utgående balansen i 1859 års hufvudbok icke öfverensstämmer med ingående balansen i 1860 års bok: att anledningen till nämnda skillnad är den, att 1860 års hufvudbok är uppgjord efter en ny af Eders Kongl. Majrt fastställd method, enligt hvilken flera nya konti, såsom öfver Institutionernas material, reparationer och nybyggnader, egendomsafgifter, expenser m. m., de der förut icke ingingo i hufvudboken, utan voro föremål för särskilda liqvider, numera i hufvudbokeu intagas. Också öfverensstämmer den i 1860 års räkenskap ingående balans till alla delar med utgående balansen i det omslut af 1859 års räkenskaper, som, på Hans Excellens Kanslerns befallning särskildt efter den nya methoden upprättades, hvarpå bevis i underdånighet här bilägges.
Jag beder att Höglofl. Ståndet täcktes inse , ej allenast angelägenheten af en föreskrift, sorn uttrycker Ståndets syftemål, utan ock nödvändigheten att med de öfriga respectiva RiksStånden communicera det fattade beslutet, innan de vidtaga sådan åtgärd, hvarigenom detsamma till krafters verkan förfelas. Friherre Cederström, Jacob: I anledning af hvad som blifvit yttradt, anhåller jag upp. lysningsvis 1a nämna, att ingen fråga kan tipp. stå om rättigheten att tillsätta nya Utskott, eller om af hvad natur frågor böra vara, som Riksens Ständer remittera till ett särskildt Utskotts arbetsförmåga, och att då de anse ett eller annat Utskott icke kunna medhinna utarbetandet af flera mål, än dit redan blifvit remitterade, till ett nytt särskildt Utskott remittera alla ytterligare motioner, ehvad de angå ftnanciella eller ceconomiska ämnen. Besluten, att ett särskildt Utskott skall tillsattas och om hvilka mål, som dit redan äro remitterade, kunna icke andras; bär är endast Iråga, om 1’rotocollsUtdiaget är enligt med Dm 19 April. 455 besluten, hvartill öfverläggningen nu torde böra inskränkas. Herr Silverstolpe, Gustof Abraham: Så mycket jag kan påminna mig, gjordes proposition i förra Plenum om tiUsättandet af ett särskildt Utskott, i anledning af Presidenten Herr Gref. ve Mörners Memorial, hvari ett såd-ant föreslogs. Denna proposition blef af Ridderskapet och Adeln med Ja besvarad, och det särskildta Utskottets tillsättande sålunda brslutadt. Men efter det propositionen gjordes och besvarades, uppstod discussion om en närmare bestämning af detta Utskotts befattning, än den, som genom Grefve Mörners Memorial redan var uppgifven. Hans Excellence • Herr Grefve
”För tre dagar sedan skulle jag hafva ansett denna tillflykt för den högsta af all lycka, och om den, som intresserar sig för mig, valt den framför alla andra, så är det derföre att han utan tvifvel insett nyttan af att jag ännu arbetar för mitt uppehälle. Denna första afton, då Blenda inträdde i sin tjenstgöring, tillbragtes för det mesta under samtal. Den gamla damen meddelade sin ”lectrise”, att som hon älskade omvexling, skulle de icke hålla sig blott till den nya skön-litteraturen, utan äfven genomgå en kurs i historien och andra bildande ämnen, som kunde ge dem anledning att tala öfver hvad de läste. ”Ty jag, en gammal gumma”, sade den blida matronan, ”som numera icke är ute i verlden, men i fordna dagar varit det, är mycket road att språka. Dernäst är jag kär i musik och skall låta stämma upp mitt gamla piano derute, så får den lilla fröken försöka det.” ”Ack”, sade Blenda, med tanken på sitt sista försök i musikväg, ”jag kan så lite!” ”Men fröken har kanske röst?” ”Åh ja, jag tror att jag har det – åtminstone har jag trott så.” Och nu hjelpte det ej: den goda damen ville sjelf dömma. Och hon skrattade ej åt Blendas sång; tvertom sade hon (och dervid nickade hon så godt åt den något upprörda flickan): ”Åh, den der rösten blir ju förträfflig under en god handledning jag är bekant med en skicklig musiklärare, som jag fordom nekades göra några små tjenster, och om han, hvad jag tror, icke glömt det, så skall jag nu fordra en återbetalning.” Darrande af glädje såg Blenda med blickar af den djupaste tacksamhet på sin välvilliga värdinna. Och under omvexlande samspråk ilade timmarna bort så fort, att Blenda tyckte dem bevingade. Klockan 7 serverades téet, och nu var det tid att gå.
På grund häraf och då skjutsnings-besväret inom Stora Kopparbergs län obestridligen vore mera tryckande, än i flera andra provinser, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att den så kallade bergs frälse-jorden inom Stora Kopparbergs län måtte indelas till skjutsnings utgörande i likhet med den skattskyldiga jorden. Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; och som Utskottet af erhållna officiela upplysningar i afseende å skjutsnings-besväret inhemtat, att detta besvär inom Stora Kopparbergs län är i allmänhet mera betungande, än inom någon annan ort af riket, samt detta förhållande till en stor del torde kunna anses vara föranledt deraf, att den mängd hemman, som hafva bergsfrälse-natur, äro från förenämnda besvär befriade, får Utskottet, på detta och de af motionären i öfrigt anförda skäl, vördsamligen hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla., det Kongl. Majit täcktes, efter det behörig undersök ning i ämnet egt rum, taga i nådigt öfvervägande, huruvida bergsfrälse-hemmanen inom Stora Kopparbergs län må kunna och böra uti skjutsnings-besväret deltaga. Stockholm den 9 November 1857. Reservationer: Af Friherre Åkerhjelm, Joh. Carl, Friherre Alströmer, Carl Jonas Oscar, Herr Ehrenhoff, Gust. Herman, Herr af Edholm, Erik Wilhelm, Herr Kontrakts-prosten Rundgren och Herr Stolpe. Ålim. Besvärsnch Ekon,-UtskoUets Betänkande N:o 126. 13 Hj:o fl 36. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Nov. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, rörande Nämndemäns befrielse från utgörande af reserv-skjuts. Motioner i förenämnda syftning hafva blifvit väckta inom Hedervärda BondeStandet af D. Danielsson och J.