Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, angående Riksens Stånders Revisorers, år 1820, afgifne Berättelse, om granskningen af Stats-Verkets Förvaltning åren 1817 och 1818- Vid Stats-Utskottets, den i2:te sistl. Marni, afgifne Utlåtande, i anledning af de till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende, år 1820, församlade Revisorers afgifne Berättelse, angående förrättad granskning af StatsVerkets förvaltning och Räkenskaper, åren 1817 oell 1818, har inom Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit, af Herr Ullberg, anmärkt att, då åtskillige Enkor efter Ämbetsoch Tjenstemän, hvilka varit förflyttade på Indragnings-Stat, fått, såsom Pensioner, åtnjuta en del af de Summor, deras Män i lifstiden uppburit, har Utskottet väl funnit sådant stridande emot de af Riksens Ständer bestämda grunder och meddelade föreskrifter för Indragnings - Staten, men dock, enär Riksens Ständer, vid sista 8 2 4 Stats-Uiskotlcls Betänkan den. Riksdag, i enahanda fräga, inskränkt siri åtgärd till begäran af rättelse för framtiden, . samt öfverflyttningen af ifrågavarande Pensioner till behörig Tittel, skulle åstadkomma alltför mycken rubbning i dera redan skedde anvisningar, tillstyrkt att för denna gång må bero vid livad härutinnan blifvit förordhadt; och enär ifrågavarande Pensioner rätteligen skulle tillhöra Riks-Statens 7:de eller 8:de Hufvud-Tittlar y men icke tilt Indragnings-Staten, borde, i Herr Ullbergs tanka, något hinder ej möta emot verkställande af en sådan omflyttning" deruti Herrar Cederborg och Falkman instämt, med tillägg af den sednare: att han ansåg omflyttningen icke kunna medföra mycken svårighet, eller rubbning af Hufvud-Tittlame; i anledning af hvilka anmärkningar, ärendet blifvit till Utskottet attrremitteradt.
Man behöfver icke omnämna serskilda personer, emedan förhållandet är gemensamt för alla länder. De hafva således icke något att klaga öfver. De hafva fått hvad de i alla tider visat sig företrädesvis önska. Vänder jag mig äter till den bprgerliga delen af frågan, så måste jag till en början göra mig det spörsmålet: kunna Judarne införlifvas med andra folk? Den frågan har jag redan vidrört och vill nu tillägga, att om man lemnar medborgerliga rättigheter åt någon individ, som önskar blifva upiagen bland ett folk, så sker det under förutsättning, att denne individ så för egen person som för sina barn skall ingå bland ett folk, af hvilket han emoltagit borgerliga rättigheter. Delta kan icke blifva fråga om här, och det är klart, att sådant icke är möjligt; men om ett folk är så beskedligt, att det säger: J skolén få utvidgade rättigheter men J skolén förblifva hvad J ären nemi. Judar, så voro dessa bra enfaldiga om de icke emottogo detta erbjudande. Delta finner jag ganska naturligt, och alt de påyrka del finner jag också ganska begripligt. Derförutan bör man tillse, huru förhållandet är inom andra länder, och hvad Frankrike, Holland och Belgien beträffa!', har jag sökt utreda huru med emancipationen der sig förhållit. Gå vi till Tyskland, så veta vi, att emancipationen der tillkom under det föga lugna året 1848, och alt de inom detta Iand vistande Judar ingalunda voro främmande för de politiska rörelserne. Såvidt kändt är och jag har mig bekant, finnes med undantag af England intet land i Europa, der Judarnes emancipation tillkommit under full sans och besinning. I England åtnjuta Judarne visserligen icke fullt medborgerliga rättigheter, ty de kunna icke vara representanter. Vi känna, att de varit valde och att för London valts en representant ibland Judarne, men att han icke intog säte och stämma i Underhuset derföre, att han icke kunde aflägga den erforderliga eden. Såsom jag nämnt är England ensamt det land, som under full besinning lemnat Judarne medborgerliga rättigheter, men förhållanderne inom detta land kan icke jemföras med den inom Sverige. Den stora delen 2 66
Ehn» ru det visserligen är sannt, att det ståt särskildt föreskrifvit i afseende å Fullmägtigé, att valen så tidigt skola företagas, att Fullmägtige före Riksdagens slut kunna sammankomma* är det likväl ock stadgadt om JustitiaeOmbuds» mannen, Committerade till Tryckfrihetens vård och Revisorérné att de Vid Riksdagen skola väljas; och derföre tror jag, att valen egenteligen böra företagas innan den lagliga tidell för Riksdagen, emedan, som Herr von Hohen* hausen nämnt, Riksens Ständer sedan icke kunna vara säkra, att icke Riksdagen aflyseS. Verkställas ej dessa val inom den tiden, så vorå det ju en gång möjligt, att en Riksdag åtskiljdes, utan att någon af de fem autoriteter, hvarom RegeringsFormen talar, hade blifvit valde. Jag tviflar visserligen, att det kan hända, meri jag anhåller i prolocöllet få upptagen möjligheten deraf. Friherre Hjerta: Sedan Herr Grefven och’ Den 29 Julii fm. Land (Marskalken nu t illkannagifvit, att Betänkandet ifrån StatsTJtskottet inkommit, har jag ej något att tillägga. Det har qvarlegat tott Utskottet af den orsak, att man ansåg det lidra inkomma på samma gång. som Betänkandet rörande dechargen för FilialÖiscontemas förvaltning, vid hvilket Betänkande en obetydlig anmärkning blef gjord, som påkallade Riksgälds-Gontöireis Fullmägtiges förklaring» Jag visste ej, att det i dag skulle inkomma, men sedan det nu är inne, lärer hagot hin« der för valet ej deraf uppstå. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 12 September c, m, 601 Om BondeStåndet således anser som en fördel, att få fastighetslån, måtte det likaväl, som Rid derskapet och Adeln, kunna ändra ett fattadt beslut. I anledning deraf tillstyrker jag, att af Discontfonden en million måtte afsättas till fastighetslån. Herr von Francken'.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Herr Rosenqvist, enär så många Ridderskapets och Adelns Ledamöter det önskade, behagade ifrån sin begäran om votering afstå. Herr Rosenqvist: Jag har flera gångor afstått från votering, men det har då ej varit fråga om så stora summor; deremot, och då det nu handlar om i4>99o R:dr B:co, säger mig mitt samvete, att jag ej bör af - Den 2 Mnrs e. m. 125 stä från att utröna, huru stor del af detta Stånd delar min öfvertygelse. Hans Excellence Herr Grefven och La.nd.tM jande voteringsproposition: Den som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, angående afskrifning uti räkenskaperna af NummerLotteriets fordran hos HamnbyggnadsDirectionen i Helsingborg voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej anses berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Herr Rosenqvist: Öfvertygad nu mera, dels att ingen tillgång finnes hos HamnbyggnadsDirectionen i Helsingborg, dels att det verkligen är Ståndets enhälliga önskan, att slippa votering, vill jag visst ej besvära Ridderskapet och Adeln dermed, utan afstår från min begäran. Många yttrade härtill deras bifall. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då det besynnerliga förhållande inträffat, att en Ledamot, hvilken begärt votering, och ehuru 126 Den 2 Mars e. m. anmodad att derifrån afstå, ej velat dertill samtycka, likväl nu mera, sedan voteringspropositionen blifvit författad, godkänd och anslagen, från sin anhållan om votering afstått, ansåg Hans Excellence sig böra till Ridderskapet och Adeln öfverläinna, om icke Herr Rosenqvist kunde tillåtas att återkalla sin anhållan om votering. Ropades Ja.
Den 21 April e. m. 433 H Hvad särskildt angår den nu ifrågavarande och öfriga skyddstullar å landtinannaprodukter, tror jag, att dylikas åsättande kan i ringa eller ingen mån skydda och upphjelpa jordbruksnäringen, och jag känner icke de anledningar, Bevilln.- Utsk:t haft för sitt tillstyrkande af sådana, men jag vill öppet tillkännagifva det motiv, på grund hvaraf jag kommer att rösta för alla dessa tullar. Min åsigt är nemligen den, att representationen nu bör göra ett sista försök att få erfara, huruvida Regeringen vill respektera representationens grundlagsenliga rätt att sig sjelf beskatta. Det må sedan tillkomma en annan riksdags Konst.-Utsk. att uttala sin dom öfver Regeringen, om den åter utstryker de få och små tullar, som representationen lagt på vissa födoämnen på lörsök och för att visa sin rätt att sådana bestämma. Jag tror, att den handske, som af Regeringen blifvit utkatsad i denna vitalfråga för Svenska folket, måste upptagas af representationen vid riksdagarne, och att detta är en kamp, som måste kämpas till slut. Denna fråga är, Mine Hrr! en af de stora principfrågor, som icke kunna falla. När de s. k. barbarerna, förtryckta af Romarne, under sin härförare Brennus med sina förenade skaror framträngde mot Rom, utskickade Romarne, på det att icke barbarerne skulle storma staden, sin senat för att mäkla fred, och sådan blef dem beviljad mot erläggande af en viss summa guld. Då Gö terne framtogo våg och vfgter, beklagade sig den Romerska senaten deröfver, att det var origtig våg och origtiga vigter. — Vågen är grundlagen, vigterna Svenska folkets sjelfbeskattningsrätt; hvem Romerska senaten är, behöfver jag icke förklara. — Brennus var icke mägtig den advokatoriska bevisningskonst, Romarne använde för att ådagalägga att våg och vigter voro origtiga, utan slutade tvisten med att på vågen kasta sitt svärd.
— IDUNS MODETIDNING utgifves i 2 UPPLAGOR, båda med 2 n:r i månaden, hvartdera numret innehållande inemot 100 CHARMANTA ILLUSTRATIONER samt åtföljdt af en STOR DUBBELSIDIG MÖNSTERBILAGA. Med den dyrare upplagan — PLANSCHUPPLAGAN — som kostar ENDAST 5 KRONOR pr år, följa dessutom 1 gg i mån. en FIN-FLN KOLOR. MODEPLANSCH och en förträfflig HANDARBETSTIDNING. Den billigare upplagan utan dessa båda bilagor kostar BLOTT 3 KRONOR. I innehåll och pris, jämförda med hvarandra, står denna modetidning absolut IDUNS Heintz, Göteborg. J? (M O D E - SPARKASSERÄKNING RÄNTEGODTGÖRELSE 5 PROC. A hvar motbok kunna intill 1,000 kronor i månaden uttagas utan uppsägning. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken. I W JAIBIOMMOR W J O H. D L U N D S T S T E N K O L, L:MA N Begär å brefkort ett paket å 2 kronor, så sändes eder mot efterkraf, fraktfritt till eder närmaste station, 10 bundtar finaste toilettpapper, c:a 500 blad pr bundt. Bäckharnmars Nya Aktiebolag, Värmt., Björneborg. MASKINKROSSAD R Ö M &amp; E N MINDRE AFFÄR i landsorten (mode-, sybehörsoch tapisseriaffär) öfverlåtes nu genast eller till våren. Något kapital erfoderligf. Svar märkt » E. H. » sändes till Iduns " exp., Stockholm. (52; K ONFIRMANDER,., gossar mottagas under sommaren i Ofver-Grans prästgård, IV4 timmes järnvägsresa från Stockholm, adress Bålsta. Obs Svar inom 25 jan. Allm. Kontor: tf« Skeppsbron 22 Rikstelefon 4-27 Allm. Allm. Filial: I 1 ' armmä.ta.re.gatan t Rikstelefon 20 12.
Ungefärligen dylikt förekom mig äfven Malta, som haft till herrar och ägare, tror jag, nästan alla makter hvilka någonsin kommit till något anseende i Europa. Det är ett mycket högt land, lodrätt höjande sig ur hafvet med sina sandväggar, hvilka på sina ställen i deras grund blifvit så frätta af vattnet att de tyckas gå i spetsig vinkel mot hafsytan. Här och der syntes äfven några träd. Ifrån Gozo, som hör dit och ligger just invid sjelfva hufvudön, skall mycket frukt bringas i barker öfver till Valetta, der hufvudstationen är för Engelska örlogsmän, hvilka beständigt gå omkring i Medelhafvet för att hålla Greker, Turkar och Corsarer i styr. Af sjelfva staden kunde jag ej se annat än fyren, emedan det var nattetid vi kommo den närmast. Så vackert öfverhufvud vädret var med frisk kultje, ehuru ofta något hett och osundt med fuktig dimma under hela veckan, blef det mig dock tråkigt att oupphörligen komma tillbaka och på afstånd se än Sicilien än Malta, utan att dock komma så nära att jag någorlunda kunnat urskilja landen. Min kapten, som lik alla andra sina kolleger, är en stor väderspåman, hade alla dagar och alla stunder sprungit upp och "kejkat", som han alltid sade, på luften och solen i dess uppoch nedgång, äfvensom alla andra tider på dagen, och stod nästan beständigt och grinade emot den med sin roliga kikmin; han hade stundeligen och på det noggrannaste rådfrågat barometern och alla andra möjliga vädertecken, (hvarvid han hade ett alldeles otänkbart förråd af gammal visdom i denna väderleks-spådomskonst, dels på Svenska dels på Engelska); alla dagar hade han spått annan vind och förstod, som alltid spåmän, använda de gamla ordspråken till sin fördel och efter sin önskan; men då Siroccon, oförändradt frisk, beständigt fortfor, stannade han slutligen dervid: att östanvind och qvinnoträta slutas sällan utan väta. Slutligen kom en dag litet regn, men det var ej nog att dämpa vinden. Redan flere dagar hade vi sett molnen gå för SV och hoppades allt att de skulle medföra oss sin vind, men förgäfves.
R:dr, uppgår, utom förmonen af boställsrum, till 2,000 R:dr med derunder inbegripne 152 tunnor spanmål, samt det måste hafva berott på den nu varande Ofver-direktörens eget godtfinnande att söka och emottaga berörde embete med de löneförmåner som för detsamma äro bestämda, finnér Utskottet, då några förökade åligganden icke, så vidt Utskottet har sig bekant, tillkommit under dennes korta embetsförvaltning, hvilka kunna skäligen framkalla anspråk på förhöjda löneförmåner, sig böra hemställa, att hvad af enskild motionär blifvit i detta ämne föreslaget, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. b) Beträffande derefter den för landtmäteri-sekreteraren föreslagna löneförbättring, så anser Utskottet, med åberopande af Rikets sednast församlade Ständers beslut, enligt hvilket Ständerna, på anförda skäl, funnit sig icke böra bifalla Kongl. Maj:ts då gjorda förslag att landtmäteristaten måtte ökas med 200 R:dr till beredande af godtgörelse åt nämnde tjensteman för tillökade göromål, sig nu icke heller böra tillstyrka Rikets Ständer, att bevilja den för sekreteraren vid General-landtmåteri-kontoret föreslagna löneförhöjning. 4 Stals-Ulskollels Ullålande, M 87. öfver ståt hållar e-Embet et. 3:o. Vid pröfning af Öfverståthållare-Embetels, i underdånig skrifvelse den 9 Juli näsllidet år gjorda framställningar om behofvet af en förbättrad lönereglering för bemälde embetes kansli, har Kongl. Maj:t, enligt hvad
Den helige Nikolaus figurerar till och med såsom delegare i ett bolag för hvalfångst. En del af deras renar lemnas under sommaren på Waigatsch, och ännu efter ankomsten till Chabarowa föras renar öfver isen till denna ö. Mot slutet af augusti, då kylan börjar inträda, drifvas renarne simmande öfver Jugor Schar från Waigatsch till fasta landet. Inemot den 1 oktober g. st. återvända ryssarne med sina renar till Pustosersk. Waigatsch-ön anses af dem såsom en särdeles god betesplats för renar; derföre låta de en del af dessa under uppsigt af några samojedfamiljer öfvervintra på ön, hvilken prisas äfven derföre, att renstölder derstädes icke förekomma. Dylika begås deremot ofta af samojeder på fastlandet. Sedan trettio år tillbaka har den sibiriska pesten härjat svårt bland renarne. En ryss berättade, att han nu egde blott två hundra renar, då han för några år sedan hade tusen; och detta bekräftades af de andra ryssarne. Äfven menniskor angripas af denna sjukdom; så hade två eller tre dagar före vår ankomst en samojed och hans hustru ätit kött af ett sjukt djur, till följd hvaraf qvinnan dött påföljande dag, och mannen låg ännu sjuk och skulle troligen, såsom folket på platsen sade, komma att duka under. Några af samojederna anses såsom rika, t. ex. stammens »äldste» (starschina), hvilken har ett tusen renar. Samojederna sysselsätta sig, liksom ryssarne, äfven med fiske. Om vintern begifver sig en del af dem öfver Ural till vestra Sibirien, der »säden är billig», och en del går till Pustosersk. De nio ryssarne bilda ett bolag (artell) för hvalfångst. Detta består af 22 andelar, af hvilka två tillfalla den helige Nikolaus och de öfriga 20 fördelas mellan delegarne. Bolagets vinst uppgår vanligen för fångsttiden till 1,500 à 2,000 pud tran af hvithvalen (belugan), men detta år hade ingen fångst blifvit gjord på grund af uppkomna misshälligheter mellan bolagsmännen.
Landtnäs till kännagifvande erfarit alt de åtgärder blifvit vidtagne som utgöra föremål för min framställning, anser jag mig icke hafva vidare skäl att fullfölja den af mig gjorda motion. Uppå härefter framställd propos., bifölls alt Hr Stjernsvärd* förevande motion finge förfalla. Anmäldes och lades på hordet nedannämnde från Ufskrn inkomne Ullåt:n och Betänkm, nemligen frän Sammansatta Stats-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.: N:o 2, i anledn. af väckt motion, ang:de utfärdande af nytt B«se-reglementc; N:o 3, ang:de löneförmåner för Läns-Notaricrne. Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: N:o 31, i anledn. af vackt fråga om Kronofogdetjensternes indragning: N:o 32, i anledn. af väckt motion till beredande af ersättning åt boställshavare för kostnad, nedlagd i boställenas grunddikandc; N:o 33, i anledn. af väckt motion oin inskränkning i antalet af edg ängar, som ej af domstol åläggas; samt N:o 34, i anledn. af väckte motioner om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad. R. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ på 4 e, m. In fidem protocolli# Albert Munck. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 10 prot.-utdr. för d. 11 dennes. Opnades Hrr Elektorers, listor med val af Utsk:s ledamöter; och belunnos dertill utsedde i Uevillnings — Utskottet: efter N:o 55, Gr. Cronhjelm till Flostad, Kullm. Gr. Gyldenstolpe, Anlon Gabriel; N:o 373, Frih. Skjöldebrand, Knut Erik. Banko-Utskottet: efter N:o 254, Hr Liljecrona, Fullm.
Vi sakna utrymme att närmare redogöra för den vidlyftiga intrigen, utan nämna endast i korthet, att handlingens driffjäder utgöres af en usurperad titel och därpå beroende samhällsställning. Den verklige grefve Bretelles, den siste af sin ätt, har dött i unga år af följderna af en duell, och hans kammartjänare har stulit hans titel och därigenom vunnit stor både världslig ära och lycka. Men på dödsbädden tvinga honom samvetskvalen att bekänna allt för sina barn, och sedan står emellan dem den stora striden om sanningens seger eller e t t framhärdande i lögnen, en strid mellan dottern, den hjärtegorla och upphöjda Hanna (fru Fahlman), som redan förut utstötts ur den förment förnäma familjen för 6 i n mesallians med den fattige vetenskapsmannen Henrik Klussmann (hr Bosckström), och mellan den i sin egoism och aristokratiska högdragenhet hårdnade sonen, hofmannen Georg Bretelles (h r Hillberg), hvilken dock till sist förkrossad ger efter och offrar den yttre skenäran för en gedignare lycka. Hr Hillberg löste sin fordrande uppgift med vanlig öfverlägsenhet, och det goda professorsparet Klussmanns nyss nämnda representanter förlänade åt detsamma den rätta varma trohjärtenheten. Som e n tvifvelaktig polsk adelsman, von Lasansky, som under sina forskningar i och för e n slags adlig genealogi, en adelns » gyllene bok », kommit den Bretellska hemligheten på spåren och n u söker slå mynt af B i n farliga kunskap, hade hr Fredrikson e n b r i l - jant afton. Fröken Seelig — den stolte Georg Bretelles förtryckta lilla hustru, h v i l k e D S kärlek dock t i l l sist segrande ger honom den bästa ersättning, när den yttre ståten störtar samman — inlade mycken vinnande innerlighet i sitt spel. Nekas kan ej, att det ä r något för mycket af tysk dussinroman öfver von Schönthans skådespel, men det förtjänstfulla framförandet plus det spännande i intrigen förklara premierens framgång och garantera förmodligen en serie goda hus.
Kring staters grus den ena snafvar, Än stängs hon inom klostergrafvar, I dok af stela dogmer skymd; Från himlen stött, den andra slinter I tingens skumma labyrinter, Än yrar i en tanktom rymd. Förtryck och mörker och förvirring Omsluta en olycklig jord, Åt otrons blindhet, vantrons irring Och våldets jern, till lekboll gjord. Och slägter uppstå, slägter stupa, Och tiden flyr och återflyr, Men ingen dagning ur den djupa, Ogenomträngda natten gryr. Den blixt, som Vatikanen slungar Utöfver jordens folk och Kungar, Upplyser blott en vidsträckt graf. Skygg lyfter menskligheten vingen, Att evigt fly från jorderingen, Och lemna qvar tyrann och slaf. Hvad mer! om till ett blindadt slägte En fridsam stråle stundom bröt; Om det sin boja såg och bräckte, Men henne i en annan böt Hvems är den hand, som öppna mäktar Det bistra fängslets plågorum, Der Himlens Förstfödda försmäktar, Förställd och trånande och stum? Filosofins det är, som lärde Sin gräns och sina krafters värde; Som — hur hon föll och återföll Ur sinnets dröm i tankesvindeln Ifrån sitt öga löste bindeln, Men hjertats helga rätt behöll. ”Jag vill min syster återfinna, ”Min möda var för hennes skull:” Så talte Sanningens Gudinna, Och såg sig om så kärleksfull. Och synade omkring naturen; Dess eldblick delte tidens natt, Der, lik en Nunna inom muren, Den himmelska i mörkret satt. Vidskepelsen för hennes fackla Försprids och flyr; de grunder vackla, På dem Papismen rest sin thron; Ur villans, fördomens förskansning, Står fram, med återhämtad sansning, Allfaders dotter, Religion: Så mild hon sönk från himlars boning Och för Messiæ Anda stod, Ledd utaf kärlek och försoning Och följd af hopp och tålamod: Så ren hon fordom från det höga Steg leende till jordens rund, Med ljuset i sitt sköna öga Och fridens helsning i sin munn. Odödligheten omgaf henne
I stället för kvartslånga afhandlingar fram och tillbaka, bedyranden å ena sidan och kält å den andra, blifver det hela reduceradt till: V i l l ni, eller vill ni icke? Mitt erbjudande är det eller det, och däröfver vill jag icke gå af orsak att j a g köper kontant. Man inser den moraliska vinsten och tidsvinsten, då saken ställer sig så. Genom kontant betalning tänjer man icke Stockholms Kaffe-Aktiebolag 4 Klara östra kyrkogata 4 1893 I U U IN ut situationerna. Man sätter punkt. Saken är affärdad, och skulle något ohehörigt dyka upp, har man i sitt lilla förråd af kvitterade räkningar lätt att finna medlet att tillbakaslå hvart angrepp, vare sig det fotar sig på glömska eller något annat. Lilla förråd, sade vi, ja, det är en glädje att kunna säga så, ty då man icke tager på kredit, behöfver man ej belamra sig med dessa fatala massor af papper, som äro svåra att hålla reda på och som mögla i kreditvännens gömmor. Så slipper man alla sugande räntor, alla nervförstörande ringningar och björnbesök, bi behåller sin värdighet, undgår förödmjukelsen att bedja om uppskof eller ursäkt och tacka ödmjukast; man äter sin egen mat och är väl klädd i sina egna kläder, då, enligt Tegnérs ord, den sämsta rocken är den obetalade. F ö r att icke tala om den fjufva trygga känsla, som råder i ens sinne, och trefnaden i hemmet, då man icke är skyldig någon n å - got, då man ej är i andras händer, utan oberoende och sin egen herre. draga sig för oss, om fråga blifver om ett deltagande i våra utgifter. Saken blifver en annan, om det gäller att bistå nödställda, mätta hungrande, förekomma ofall; då måste till viss grad förståndsmaximerna springa, då få vi g å så långt det låter sig göra, utan att andras rätt kränkes; d å komma vi in i en annan lifssfer, där nya frågor uppstå, dem vi här ej hafva att besvara. Särskildt i vårt land och vid sidan om den osed, vi i det föregående talat om, har på mångfaldiga håll utvecklat sig en l y x, hvartill i utlandet motstycket endast kan sökas hos de verkligt rike.