Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan hafva åtskilliga ledamöter på ett öfvertygande sätt antydt svårigheten för R. o. Ad. att antaga ifrågavar:de g, i anseende till de otvdligheler, hvarmed redaktionen deraf är behäftad. Frih. af Ugglas har uplyst om sättet, hvarpå tillkomsten af dessa otydligheter är alt förklara, och äfven om man lägger någon vigt på innehållet af förändringen, torde den omständigheten, att R. o. Ad. trott sig kunna vid en föreg:de Riksdag till hvilande antaga förslaget, icke nu ovilkorligen tillförbinda oss att vid den närmare granskning, hvartill grundlagen, genom bemyndigandet af förslagets hvilande tillstånd, likasom upmanar oss, i enahanda rigtnir.g som förra gången, förfara. Frih. Tersmeden har visserligen förmenat, att de tjenstemän, hvarom fråga är i det föreslagna tillägget, skola i alla händelser vara »kristna menniskor»; men äfven detta är icke genom förslaget betryggadt. Der står, att Konungen må äga till lärare-beställningar och läkare-befattningar utse bekännare af annan troslära än den rena Evangeliska. Här är således alldeles icke sagdt, alt icke hvilka hedningar som helst, blott de bekänna en tros-lära, hurudan den ock vara må till sitt innehåll beskaffad, vare sig Mormonismen, Buddhaismen, Confucii eller Zoroasters satser utgjorde dess föremål, må äga den rättigheten, att kunna af Konungen utnämnda blifva till ifrågavsr:de befattningar. Jag finner således att Frih. Tersmedens antagande icke hvilar på fullt säker grund, och ser således häruti en ny anledn. till den tillvitelse för bristande tydlighet, som redan af Hrr Adelborg och Fåhraeus m. fl. blifvit mot redaktionen med skäl gjord. Jag anser, och för min del lägger synnerlig vigt deruppå, att hvarje grundlags-g må vara med den största möjliga klarhet i ordaställningen affattad.
Palmsfjernas förslag visa sig mindre formenligt, hvaremot de, som med nytt val förstå endast ett sådant, hvarigenom den lediga platsen fylles med annan person blott under den ordinarie ledamotens frånvaro, med full conseqvens kunna antaga Frih. Palmstjerna* förslag. Jag är emedlertid så ölvertygad 0111 nyttan af saken, att jag icke vill lagga hinder deremot, fastan jag nödgas afhålla mig från votering, i fall Hr Gr. o, 12 IJ. 24 i86 Den 18 Augusti. Landtm, tror sig lunna meddela propos., oell omröstning kommer att uppsta. Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Oaktadt discussionen redan blifvit temligen vidlyftig, tillåter jag mig likväl att yttra några ord. Jag hemtar mina åsigter i ämnet från den erfarenhet om olägenheterna af nu var. förhållande, sora jag under den korta tid af 6 lill 7 månader, jag deltagit i utsk:sarbetena, hunnit förvärfva mig. Månheten oin grundlagen ålägger mig då att först tillse, om ändringen lagligen kan ske. Detta är så grundligt visadt af Frih. Palmstjerna och Hr Cederschjöld, att jag derom blott förenar mig med dem. Andra frågan är, om ändringen är behöflig. Älan har i detta afseende anmärkt, att det vore olämpligt att inkalla ledamöter i Utsk. endast för att votera. Det beror på hvar och en, om han vill votera eller icke, likasom han icke kan tvingas att, i händelse han så behagar, icke besvära sig med annat än att votera; men nog tror jag, att tillfälle till annat arbete under en tid af 3 veckor inträffar, och 0111 äfven suppleanten icke komme att deltaga i annat än voteringarna, vore det väl i alla fall bättre än nu, då det ofta händer, att R. o. Ad. har en röst, der 4 tillkomme Ståndet o. s. v. Det inträffar nu ofta, att ledamöter af de öfriga Stånden uppehålla sig i Utsk:ns förmak, för att vara tillhands att taga plats i Utskm, i händelse ordinarie ledamöter bortgå. Man har jemväl sagt, att ingen skulle vilja ingå på suppleantskap.
Presle-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tillämpningen af Rikets Ständers underdåniga skrifvelser den 22 Augusti sistlidne och den 20 Jan. innevarande år j i fråga om afskrifning och godtgörande af skulder i och för undsättnings-spanmål. (Stats-Utsk. Uti. N:o 513.) S. A. K. Till undvikande af tvetydighet vid tillämpningen af Rikets Ständers till E. K> M. aflåtna underdåniga skrifvelser af den 22 Augusti förlidet år ogIi den 20 sistlidne Januari, i fråga om afskrifning och godtgörande af skulder för undsättnings-spanmål, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anmäla, att sistnämnde skrifvelse icke verkar rubbning uti hvad den förstnämnde innehåller om medgifvande af anstånd med liqviderande af Dal-allmogens skulder för erhållen undsättnings-spanmål samt att, då Rikets Ständer, sedan frågan om berörde skulder förevar, funnit sig böra, på sätt underdåniga skrifvelse!! af den 20 Januari detta år utvisar, i afseende å indrifvandet af dylika skulder i Rikets serskilda Län, eftergifva belalnings-anspråken emot dem, som derför iklädt sig borgen eller betalningsansvar, hvad sistnämnde skrifvelse i denna del innehåller, må, utan hinder af hvad i förstberörde skrifvelse är vordet förklaradt, jemväl å de deruti omförmälde så beskaffade fordringar i Dalarne tillämpas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Maj 1841. Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 27 Maj 184*•
Den 9 September e, m. 35i och Adeln för godt, att OeconomieUtskotteta Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisa. Föredrogs å nyo och gillades Allmänna Besvårs och OeconomieUtskottets den 25 sistlidna Augusti under N:o 174 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om medel till sedlighetens befordrande hos de lägre folk-klasserne, Företogs till pröfning LagUtskotfets den iS sistlidne Augusti, under N:o iÖ2 afgifne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående föreslagne ändring gar uti ConcoursLagen af den i3 Julii 1818. Herr Hjerta, Johan Guftaf\ Jag vågar anhålla om återremiss. Det som jag i synnerhet fästat mig vid, då jag ej .kan vara i tillfälle att bedömma värdet af de öfrige frågorna, år ed-; gången. Utskottet har yttrat uti ett af sina förslag, i anledning af en föreslagen ändring i en nu gällande lag, att det icke kunde tillstyrka den, emedan förslaget vållade en väsendtlig rubbning i låran om arfsrätt uti vår lag. Jag tror åter, att nu anbefallda Concours-eden medför rubbning uti grunderne för låran om edgång. Det år gifvit att förmyndare, bevakare af allmänna 33« Den g September e, rn. Verks fordringar m. fl., måste vara satte i stor förlägenhet genom närvarande formulaire, och att man oskyldigtvis lått kommer att försvåra sig, hvad Bevillningsprocenten angår. Jag tror, att eden lått kunde föråndras och förenklas, och har dervid fästat egentlig uppmärksamhet vid Herr Bexells förslag, sorn synes mig klart och tydligt. Hvad tiden för bevakningen på landet angår, förenar jag mig för öfrigt med Herr Ribbing, att den bör råcka till klockan 7 om af. tonen.
Den upmaning, som Hr Cederschiöld till Const.- Gtsk:s ordfönde framställt, anser jag således icke vara af omständigheterna påkallad och förmodar, att något afseende dervid icke kommer att fästas. Hvad sjelfva saken beträffar, delar jag Gr. Björnstjernas mening och afstyrker derföre R. o. Ad. ifrån att antaga delta förslag. Gr. Lagerbjelke: Ehuru en värd talare icse insett det, tror jag, att de flesta af R. o. Ad:s ledamöter lätteligen skola finna, hvarföre jag önskat att i denna fråga få iakttaga tystnad. Dä jag emellertid blifvit upmanad att yttra min åsigt i saken, så får jag erinra R. o. Ad., att denna åsigt redan finnes uttryckt i det representations-förslag jag framlagt. Jag har deruti föreslagit, att uti de Utsk., som icke tillsättas Ståndvis, skulle val af ordfönde ega rum, på sätt Riksdagens arbets-orgning stadgade, men att i de Nämnder, som tillsättas Ståndsvis, ordet skulle föras af den bland R. o. Ad:s fullmäktige, hvilken, enl. Riddarh.- Ordn. dertill vore berättigad. Hr Adelborg: Då man betänker med hvilken oväld, med hvilken rättvisa, med hvilket fästadt afseende å sakkännedom och skicklighet R. o. Ad. under tidernas lopp utsett sina Utsk:sledamöter, förvånar man sig deröfver, att tanken att göra en förändring i nuvande stadgande ang:de ordfönde-skapet i Utsk. kunnat upstå. Om man betraktar det sätt, hvarpå R. o. Ad. tillsatt Utsk:s-ledamölerna af sitt Stånd ända ifrån vårt Statsskicks införande samt till och med innevar:de Riksdag, finner man att intet partisinne, inga enskilda afsigter och viljor, utan endast önskan alt bereda fäderneslandets nytta dervid gjort sig gällande. Härom torde tankarne vara föga delade och ledamöterna i MedStånden hafva äfven erkänt, att R. o. Ad. allt hittills visat sig vara fullkomligt värdig att utse ordfönde i R. St:rs Utsk.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner'. jag utber mig endast att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att då bland alla de yttranden som nu blifvit hår i detta ämne afgifne, ingen skiljaktighet mellan de flere talarne yppat sig i afseende på bejoppet af den summa, sorn för ifrågavarande behof kommer att användas; man således ingen ting risquerar vid att antaga det af Herr Grefve von Platen nyss gjorde förslag, i likhet hvariped BondeStåndet ock redan fattat sitt beslut. Då man vet, att Konungen ej åger rättighet att taga penningar från ett anslag och använda dem till ett annat och det således år lått att finna, det några medel för ifrågavarande ändamål icke finnas att tillgå; då tiden fortskyndar, och den dag snart år inne, att Prinsessan kommer till Lybeck och då anstalterna till Hennes emottagande således Dea 11 April e. lii. 355 böra vara fullbordade; så hemställer jag om ej Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle hnna för godt att instämma uti Herr Grefve von Plåtens förslag, t Friherre Anckarsvärd: I anledning af hvad Grefve af Ugglas anfört, vili jag medgifva, att Ridderskapet och Adelil rnå bifalla ett förskott af summan, likväl med det uttryckliga vilkor* att detta förskott endast sträcker sig till hvad som erfordras för rummens meublerande och Prinsessans emottagning. Jag är således ej emot att äfven detta i återreinissen intages. Beträffande åter Herr Grefve Mörners sista yttrande, har jag tyckt mig finna en stor olikhet i tankarna, huruvida den summa sorn skall anslås bör utgöra 45o,ooo eller 600,000 R:dr Banco; det förekommer mig derföre åf~ ventyrligt, att på förhand bevilja hela summan, utan lärer vara bäst att förfara på samma sätt som BondeStåndet.
En hvar, som besökt ett Universitet, vet att med detta ord förstås, en sammanfattning af lärostolar, som sortera under en viss vetenskap i högre mening. Sålunda hafva sedan Universiteten upstodo, icke funnits andra Fakulteter än en theologisk, en philosophisk, en juridisk och en medicinsk, hvilka innefatta alla tänkbara vetenskaper, och den philosophiska uptager eller omfattar alla de vetenskaper, på hvilka all krigskonst grundas. Icke destomindre föreslår motionären ytterligare en fakultet, nemi. en militärfakultet. Denna skall troligen besättas med militärer och undervisningen besörjas af dem på sätt som sker i de andra fakulteterne. Vi skola således få se en Major eller en Kapiten deltaga i Akademiens styrelse, och de skola följaktligen hvar och en i sin ordning fungera som Rector Magnificus. Det är icke troligt, att en dylik motion skall vinna gehör inom representationen, men önskar motionären sådant, måste han beledsaga motionen med motiver, vida fullständigare än de nu afgifna. Frih. Creutz: Jag ämnar icke förlänga discussionen, helst jag icke varit nog lycklig att höra den siste talaren. Jag vill blott tillägga, att hvar och en, som närmare betänker frågan, skall finna billigheten af hvad jag föreslagit. Jag anhåller endast, att 554 Den 10 December f. m. Hr Gr. o. Landtm, måtte tillåta, att det yttrande, hvarmed jag börjat min motion, måtte få uteslutas. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Det är något äfven tyrligt att inlåta sig i discussion öfver ett ämne, framkastadt utan alla motiver. Sådan är den ifrågavande motionen. Af hvilken anledn. motionären anser, att KrigsAkademien vid Carlberg skall indragas, är för oss alla här obekant, såvida icke en eller annan lyckats att på enskildt väg förskaffa sig kännedom derom. Ett yttrande emot denna motions syfte, sådan den nu befinnes, skulle således endast kunna innefatta ett testimonium öfver det läroverk, vid hvilket jag är anställd som lärare. Jag hyser likväl för mycken veneration för detta läroverk, och inser för väl min egen ställning derstädes, för att tillåta mig något sådant.
Jag tror visserligen alt Sverige likasom andra länder måste förr eller sednare tillegna sig dessa transportmedel, hvilka närma provinserna till hvarandra och förskaffa landets produkter afsättning pä kortare tid och för bättre pris än eljest, men det förvånar mig, att en på hela landets ekonomiska förhållanden så djupt ingripande fråga framkommit i ett så ofullständigt och outredt skick som nu är händelsen, och om ingen modifikation raedgifves i det här af Utsk. Den 27 Augnsti f. m. 419 framlagda förslaget, mäste jag derå yrka afslag, men får tillkännagifva, alt jag gerna med min röst understöd! bemödandet att förskaffa Sverige ifrågavande nyttiga kommunikationsmedel, ifall man åtnöjt sig att till en början experimentera i mindre skala och icke genast kasta sig in på en bana, som kan leda lill ganska äfventyrlig och för landet vådliga följder. I aila fall är jag en obetydlig person och om icke motstånd från annat håll möter, lärer väl frågan, sådan den här af Utsk. blifvit framställd, gå igenom, men i sådan händelse mäste jag beklaga Sveriges befolkning som blifvit under ett \ sekel pålagd en beskattning af 10 mill. för ett arbete, hvars fullbordande troligtvis aldrig kommer att motsvara de upoffringar man för detsamma underkastat sig. Frih. von Stedingk: Det är ganska naturligt, att då en reservation blifvit afgifven af en person med den utmärkta skicklighet, den outtröttliga arbetsförmåga och del aldrig hvilande nit för det allmänna, som Frih. Palmstjerna, måste densamma göra ganska många af detta Stånd, hvilka såväl vid denna som föregående riksdagar lärt sig att upskalta bemälde Frih:s ovanliga egenskaper, mer eller mindre tvehogsne i en fråga af så riksvigtig beskaffenhet som denna. Då härtill kommer att denna reservation är så utmärkt väl affattad och så sakrik, alt det torde blifva ganska svårt för en anhängare af motsatta sidan att på ett öfver(ygande sätt vederlägga densamma, hlifver naturligtvis verkan af de skäl, deri blifvit anförda, ännu större.
Reservanterna hafva i allmänheten sökt göra den åsigten gällande, att Banken skulle i väsendtlig mohn konsolideras derigenom, att sedelstocken indroges, att detta vore enda utvägen att förebygga en riksbankrutt och betrygga realisationens uprätthållande. —• Om vi vilja kasta en återblick på de tidpunkter, i afs:de på penningeutvecklingen, som i historien äro de mest framstående, så finna vi ett rikt fält för våra jemförelser under de politiska förvecklingar, som egde rum under den s. k. frihetstiden. Vid Carl XII:s död var landet försänkt i en skuld af 60 mill. daler. Det parti, som vid detta tillfälle bemäktigade sig Styrelsen, eller de s. k. Mössorna, ville just införa det system, som i synnerhet af en reservant, Frill. Stjernstedt, blifvit förfäktad t, eller att uphjelpa ställningen medelst indragning af sedelstocken. Men hvad blef följden häraf, om icke den, att just det ändamål, man åsyftade, omintetgjordes; industrien blef nemi., i brist på erforderligt rörelsekapital, alldeles förlamad. Sedan, när Hat tärne kommo till utöfning af makten, insågo de allt för väl de stora olyckor detta system medförde; de ville på hvad vilkor som helst åter upmuntra industrien, men gingo olyckligtvis icke på förståndigt och klokt sätt tillväga. De gjorde sig skyldiga till samma fel, som äfven ligga sednare tider till last; de vinnläde sig ej om att åvägabringa ett inhemskt fondsystem, ätt i dag har man till och med icke kommit derhän, att man inser nödvändigheten deraf. Man besinnar ej, att Bankens sedlar ii ro för den allmänna dagliga rörelsen hvad vexlar äro för den aflägsna, hvad obligationer äro för dpn stora rörelsen.
Vi kommo dit sent om aftonen och fingo här för första och sista gången pröfva en olägenhet, hvaröfver europeer ofta klaga under resor i Japan, och till hvilken de sjelfva gifvit anledning genom det stötande sätt, på hvilket de ej sällan uppträda. Vi klappade efter framkomsten på dörren till det ena värdshuset efter det andra utan att blifva mottagna. På ett ställe »var huset öfverfyldt», på ett annat »reparerades rummen», på ett tredje »var värdfolket borta» o.s.v. Slutligen måste vi vända oss till polisen. Sedan vi uppvisat vårt pass, lyckades vi med dess hjelp tilltvinga oss nattqvarter hos en äldre värdshusvärd, hvilken mottog oss med en min, som tydligen tillkännagaf, att han hellre skulle huggit oss i stycken med ett af de tvenne svärd han som samurai fordom varit berättigad att bära, än mottaga oss under sitt tak. Ännu efter det vi kommit in, vände han sig till polistjenstemannen med klagoropet: »måste jag då verkligen mottaga dessa barbarer?» Men vi hämnades på ett ädelt sätt. Vi aftogo våra stöflar, när vi trädde in i rummen, slösade så med prat, artigheter och bugningar samt uppförde oss öfver hufvud taget så höfviskt, att, när vi reste bort, vår förut ursinnige värd ej allenast bad oss vara välkomna åter, utan ock lemnade oss ett anbefallningsbref till värdarne på de värdshus, der vi härnäst skulle taga in, med förklaring att vi, i fall vi förevisade detta bref, ej vidare behöfde befara sådana obehagliga äfventyr som det nyss beskrifna. De flesta hus i Japans städer äro uppförda af temligen tunnt, omsorgsfullt hopfogadt trävirke. Men dessutom ser man här och der små hus med mycket tjocka murar, fönster försedda med grofva jerngaller samt dörrar, som kunna stängas med stora lås och riglar. Dessa hus äro eldfasta och begagnas såsom förvaringsrum för dyrbarheter och husgeråd vid eldfara. Eldsvådor äro så allmänna i Japan, att man påstår, det en tiondedel af hvarje stad i medeltal årligen nedbrinner.
Majrt den 3 Augusti 17S9 ingifne skrift, hvilken , den 4 i samma månad remitterad till Kammar-Collegii underdåniga Utlåtande, allt sedan varit på dess åtgärd beroende. På grund af det sålunda upplyste förhållandet anser Stats-Utskottet Rikets Ständers Bank ega obestridlig rättighet att vinna godtgörelse ej mindre för framlidne OfversteLieutenanten Silfversparres på densamma öfverlåtne, till beloppet bestämda Kronofordran, stor 2,657 Dal. 24 öre 4f P*8r Silfvermynt, än äfven för det, så Capitalsom Räntebelopp, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 4. 5 hvilket kan varda Banken, i egenskap af Rättsinnehafvare till framlidne Landshöfdingen Duwall: Reductions-fordran, lagligen tillerkändt; dock i senare frågan med dervid fästadt vilkor, att Banken godtgör Fahlu Stads Hospital dess i nämnde Landshöfdings Sterbhus egande fordran af 1,314 Dal. Koppar* mynt, så vida densamma icke redan är gulden. Beträffande den fond, hvarå en så beskaffad ersättning lämpligast bör anvisas, så har väl, på sätt Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret anfört, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den JO Julii 1322, bland annat förordnat, att, från och med samma års början, Kongl. Stats-Contoiret skulle hålla serskild räkning öfver Bytesfondens alla inkomster och dervid tillse, att densamma endast disponerades till utgifter, som af Bytes ärendena blefvo en följd. Men då dessa medel, som upptagas bland:
Härskarinnan öfver detta hotellpalats, fru Anna Kramer, hvars porträtt vi i dagens nummer ha nöjet meddela våra läsare, är en kvinna, som genom sina framstående egenskaper väl försvarar sin plats i Iduns galleri. Begåfvad med en sällsynt organisationsförmåga, kraft och energi — har hon stått som verksam medhjälparinna vid sin mans — den för 3 år sedan aflidne, allmänt aktade och afhållne ägaren till hotellet, herr Fritz Kramer — sida och jämte honom uppdrifvit affären från en ganska blygsam början, till den respektabla höjd den nu innehar; och efter hans död har hon, ehuru nu 60- årig, med oförminskad kraft och duglighet skött, i gemenskap med två söner, den vidlyftiga affären, som fordrar både vaken blick och sträng ordningsfull tillsyn. Nordling. Tryckeri Aktiebolag, 10:de årg. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Kramer. Herr och fru Kramer kommo 1864 från Tyskland öfver till Sverige och slogo ned sina bopålar i Malmö, där de öfvertogo det nu af Odd-Fellow ägda, till privathus inredda hotell Gustaf Adolf vid Stortorget, hvarest deras glänsande fackförmåga förskaffade hotellet ett hittills i Malmö okändt godt renommé. Snart visade sig hotellets starkt begränsade utrymme otillräckligt, hvarför herr Kramer inköpte det midt öfver torget belägna gamla Fick ' ska hotellet, hvilket snart nedrefs. Ur gruset reste sig inom kort det nuvarande palatset, intagande ett helt kvarter och begränsadt af förutom torget 3 gator. Det nya hotellet täflade i elegans och bekvämlighet med Sveriges förnämsta etablissement på detta område. Här skapades så småningom en solid förmögenhet som gjort det möjligt att hålla jämna steg med tidens ständigt stegrade anspråk på lyx och komfort — och hvarken mö- da eller kostnader ha sparats för att hålla etablissementet i fullt tidsenligt skick. Hotellet som, efter gamla förhållanden, var tilltaget i stor skala har dock under tidens lopp undergått åtskilliga förändringar och utvidgningar.
Län vid öppningen af hafvet, skall de senare åren hafva täfla t med många smärre Städer uti sjöfart och rörelse; att derstädes finnas för närvarande 20 däckade fartyg, bestående af Skonerter och Slupar, hvilka till större delen egas af Åboerne på stället; att en tjensteman för Tullbevakningen der blifvit anställd; att ett Engelskt Handels-Compagnie ▼.alt detta ställe till hufvudplats för afhemtningen af lefvande Hummer, och att Engelska Paquetfartyg för transporten deraf hvarje vecka under fisktiden dit anlända; äfvensom slutligen att Lysekihl redan eger Engelsk, Dansk och H annoversk vice Consul, samt ombud för Lloyds AssecuranceCompaguie i London. Då härtill kommer, att stället skall vara beläget på eli afstånd af 6 mil från närmaste Staden Uddevalla och 10 mil från Strömstad, att dervid skall finnas en stor och rymlig hamn för 5o å 100 fartyg med lätt insegling från hafvet, och att en god landsväg derifrån blifvit anlagd; så har Anders Danielsson ansett vigtiga fördelar tala derföre, att en Stad vid Lysekihl måtte anläggas. Såsom ytterligare stöd för denna motion ar af honom äfven anförut, att Lysekihl ligger i sjelfva medelpunkten af den så kallade Sältet i-rörelsen, omgifvet af en mängd fisklägen, hvadan en Stads anläggning derstädes ej allenast skulle bereda en stor fördel för afsättningen af landets prodtieter från kringliggande' orter, ulan äfven erbjuda ett fördelaktigt tillfälle för Fiskelägenas invånare, att på nära håll få afhemta sina förnödenheter.