Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 17 och 20 dennes bordlagde Utlåt. N:o 178, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de anvisande af medel till betäckande af kostnaden för iståndsättande af åtskilliga broar å den s. k. Carl-Johans-vägen i Jemtland m. m. lista punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 2:dra punkten. Frih. af Ugglas: Efter min uppfattning kan en anhållan, sådan som den ifrågavide, hos K. M. icke föranleda till det åsyftade ändamålet, och derföre anser jag denna skrifvelse vara h. o. h. öfverflödig. Då dessutom denna väg icke blifvit anlagd på vederb:de kommuners begäran, samt de försök, som af Konungens Beflnde i länet blifvit gjorda lör att få den indelad, strandat, anhåller jag alt R. o. Ad. måtte afslå förslaget till skrifvelsen. 86 Den 21 Oktober. Gr. Mörner: Jag ber att få förena mig med Frih. af Ugglas uti anhållan om afslag å denna framställning, såsom varande icke allenast öfverflödig, utan äfven skadlig. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. Föredrogs ånyo Stats-lltsk:ts den 17 och 20 dennes bordlagde Utlåt. N:o 183, i ani. af väckt fråga om inköp af Medicine Doktor N. P. Hambergs samlingar af naturoch konstprodukter. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Då jag ej kan annat än på det högsta beklaga alt ifrågav:de motion ej vunnit bifall hos Utsk:t, måste jag söka orsaken härtill i det trägna arbete, hvarmed Utsk:t ständigt varit sysselsatt och hvilket förhindrat Utsk:t att taga kännedom om ilrågav:de samlingar.
Januarii, under N:o 3ö, afgifne , samt den 16 dennes e. m. på bordet lagda, Betänkande öfver väckt Motion om en Lag, sorn stadgar ett, efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt, urbota straff för den , som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att dea dödsstraff förtjenar , blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitteradt. S. D. Remitterades till ConstitutionsUtskottet: En, i den form 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, anmäld anledning till an - jr-8 Prof. Utdrag 'deri 5o Mars 182g; märkning emot Siats-Rådets Ledamöter samt Stats-Secreteraren för Krigs-Ärendena, nu mera Stats-Rådet, Friherre Carl Johan af Nordin. S. D. Vid förnyad föredragning af Friherre IVrangeh , Henning, den 5 dennes , f. xn. på bordet lagda Motion , innefattande hemställan , dels att , till befordrande af skyndsamhet i tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll och Handlingar, en Cylindrisk Boktryckare-press måtte från England till nästa Riksdag anskaffas , dels ock att de å Riddarhusets tomt åt sjösidan befintlige byggnader snitte, vid inträffande lägligt tillfälle, åt någon väl kand Boktryckare uthyras; beslöt Ridderskapet och Adeln , att remittera förra delen af berörde Motion till Stats-Utskottet, samt senare delen deraf till Riddarhus-Uti skottet. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets, den 6 dennes, under N:o 7, afgifne och den 16 derpåföljde et m. på bordet lagda Betänkande om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen samt för värdering af fastigheter, blef samma Betänkande, i anledning af dervid gjorda an« märkningar, till Utskottet återremitterade S. d; Prot.
Jag lemnar ali agtning åt de Herrars mening, hvilka vilja hafva tillägget i Betänkandet återremitteradt, med de Anmärkningar, som dervid blifvit gjorde; men jag hemställer till dessa Herrars egen billighetskänsla, om det är rätt, att hufvudsakliga frågan, deri vi alla äro ense, derföre bör uppehållas. Till utredning och afgörande af de grundsatser, som omfattas i Betänkandets tillägg, kan man komma i annor väg, och mig synes då, att mali ej bör blott derföre längre uppskjuta, hvad man nu både kan, och äfven synes villig att afgöra i hufvudsaken. Herr Påhlman: Som jag, lika med hvad en Värd Talare redan yttrat, icke anser det vara lagstridigt, att undvika den begärda Voteringen, så framt de, som sådant yrkat, behaga derifrån afstå, får jag ödmjukast hemställa, om icke Ilögloflige Ridderskapet och Adeln skulle kunna förena sig i ett beslut, utan 372 Den ia Martil. att derom votera. Jag har visserligen, likasom Herr Munck af Rosenschöld, ansett Ridderskap pet och Adeln hafva skäl att besluta det saken må förfalla, emedan Rikets väl icke kräfver någon vidare åtgärd häruti; men jag tror derföre icke det vara af nöden, att detta skäl uti Propositionen upptages. Protocollerne upplysa tillräckligt, hvarföre Ridderskapet och Adeln icke anser någon vidare åtgärd i detta Mål behöfvas. Jag tror dessutom icke, att man uti ett beslut* bör åberopa innehållet af en §., hvars tillämplighet på ifrågavarande Embetsman icke är afgjord; och hvaröfver saknas det bestämda Utlåtande från ConstitutionsUtskottet, som redan förut blifvit anmärkt.
Jag anser det vara så mycket mera nödvändigt, att Anmaningsbref för Discont-Lån expedieras på förut vanligt sätt, som i annat fall vid Låntagares inträffande dödsfall, den aflidnes Sterbhusdelägare, ofta i okunnighet om Lånets både tillvarelse och förfallotid, först genom lagsökning skulle blifva derom underrättade. In fidem G. Helsingius. 14 Eaneo-Vt slottets Memorial. N:a aj» N:o 25. Memorial, med anledning af 1837 års Revisions Berättelse, röran» de några bestämmanden, i fråga om Guld och Silfver, som från Banken, eller för dess räkning, å Kongl. Myntet emottages. -R-ikets Ständers Revisorer af år 1827 hafva uti deras Berättelse (tryckta exemplaret pug. 83 omnämnt, att Bankens fordran I10S Kongl. Myntet, för Guld oell Silfver, som af Bankens eget förråd blifvit utlevereradt att uppmyntas, (och enligt Banco-Reglementet kunde få uppgå till högst 10,000 R:dr) utgjorde då, likasom vid förra Revisionen , » . i , Silfv. Och dessutom, för i Banken inlöste mynt-attester å Guld och Silfver, som till myntning emottagits från Publika Inrättningar, eller Enskilde, (hvill ka transaclioner skola, enligt Banco-Reglementet, hållas inom ett maximum af ^o,000 R:drj) Silfv. R:dr 21,920: 34» Eller tillhopa å håda Räknin garne Silfv. R:dr 3o,5a5: \6, Baiito-Vtskottttt Memorial. N:o If. 15 Och hafva Revisorerne hemställt, huruvida icke, i sammanhang med den Credit till högst Femtio Tusende R:dr Silfver, som Kongl. Myntet hos Banken under hägge förenämnde former kan begagna, Banken må hafva sig förbehållet att, genom ombud, årligen deltaga uti en af Kongl.
Denna af Thorild beundrade ros i sin knoppning namnes ingenstädes af honom vid namn, m e p hvilken hon var, därom kan anföras hvad den för några år sedan aflidne litteratören Rudolf Hjärne visste berätta, nämligen att det varit hans faster, Hedvig Sophie Hjärne (gift m e d brukspatron C. F. Nordenfalk * och död 1848). Ä r 1782 vistades denna faster, då just 12 år, i en ansedd pensionsanstalt för flickor i hufvudstaden. Föreståndarinnan var en fru Suthoft, som hade en mycket behaglig och älskvärd dotter. Thorild, som i .pensionen undervisade i religion och franska språket, visade denna dotter mycken uppmärksamhet, var, som fastern yttrade, » betagen i henne ». Charlotte Suthoff dog 1786, ännu ej fyllda 21 år, och v i d hennes graf skref Thorild den dikt på prosa, som i hans skaldestycken har till öfverskrift » V i d en skönhets graf ». Hans känslor för » den tolfåriga » torde emellertid endast haft sin rot i hans allmänna sinne för det sköna, behagfulla och ädla. Hon var, enligt brorsonens utsago, äfven på ålderdomen ovanligt älskvärd och intagande genom sin blygsamhet samt vördades och älskades därför af alla ända ned till de talrika tjänarne i hennes hus. Thorild var, efter hennes berättelse, m y c - ket intressant att höra, då han plötsligt lifvades af ett samtalsämne, som låg hans Nina! ack, en vän ock äg, innersta böjelse nära. Hon beskref, huru när på nöjets blomsterväg grymma törnen foten hugga! han då hastigt lyfte upp hufvudet med ett Genom lifvets dälder hvem uttryck af allvar, hänförelse och stolthet och skall dig följa, Nina, hvem uttryckte sig lätt och m e d värme. Så satt in i lifvets aftonskugga? han mången gång kvar i pensionen efter aftonlektionens slut, stundom för länge för Emellertid tyckas Thorilds känslor för de unga pensionärerna, som då önskade, Nina svalnat, och för sin vän Heurlin beatt han måtte gå.
Hvad äter den södra banan beträffar, är dess sträckning, om jag icke misstager mig, fullkomligt öfverensstämmande med den, som K. M., med tillstyrkan af Gr. Mörner, föreslog Rikets sednast församlade Ständer, nemi. från Katrineholm direkte på Götha kanal och Götheborg. Det har icke heller, såvidt jag vet, upgifvits någon ani. att frångå denna åsgt, som K. M. då framställde, R. St:r då godkände samt slutligen StatsUtskit i hufvudsaken förordat såsom den tjenligaste. Jag tror dessutom att den beräkning, Gr. Mörner gjort ronde olägenheterna af den jernväg, som blifvit af Gr. v. Rosen föreslagen, icke är fullkomligt riktig. Om nemi. mitt minne icke sviker, upgaf Gr. Mörner att kroken för den, som skall resa ifrågav:de af Gr. v. Rosen föreslagna väg, upgår till 2T/2 mil; hvaremellertid nämnde krok, efter min beräkning, måste blifva större. — Vidkommande derefter trafiken, på hvilken Gr. Mörner hufvudsakligen byggde sin argumentation i ämnet, under antagande att denna trafik skulle blifva vida betydligare på den af Grin föreslagna väg än på Katrineholms—Halsbergs vägar, så är väl gifvet att den trafik, som skall gå från Köping öfver Arboga till Orebro, i alla fall får sin jernväg samt alldeles icke har någonting att göra med den väg, som bygges öfver Katrineholm och Södertelje; egentliga frågan här, är att anställa en jemnförelse mellan vägen Katrineholm—Wendle Den 25 April f. m. 303 ■samt Katrineholm—Halsberg. På en sådan jemnförelse skulle dock ilen sistnämnde vägen icke kunna annat än i alla afs:den vinna, ty jag är öfvert.ygad att det troligen icke finnes någon jernväg uti hela vårt land, hvilken i förhållande till sin längd kommer att gifva så stor inkomst, som just det lilla stycket mellan Katrineholm och Halsberg, icke en gäng de stycken af jernvägen, som ligga närmast Hufvudstaden eller Götheborg eller Malmö.
Den består af en Ledamot från hvarje tionde mantal inom densamma. Valet förrättas i Sockenstugan eller annat dertill utsedt ställe. De till SockenComitte/ valde Ledamöter samlas äfven derstädes, samt aflägga, då de äro samlade och före arbetets början, den uti allmänna Lagen utsatta vittnes-eden, hvilken dem af Socknens Prest affordras. Socknens Prest bör under hela arbetet vara närvarande, han aflägge äfven samma Ed. Ledamöterne välje sjelfve en Ordförande och en Protocollist. 3oa Den 3o Mars f. m. Då Socken-Coiniltéens åliggande ar, alt i nogaste mån uppgifva och beskrifva hvarje inom Socknen skattskyldigs förmån, bör denna beskrifning till sin vidd uti Protocollet upptagas, samt uti dertill inrättade Tabeller införas. — Hvar och en skattskyldigs egen uppgift bör handlingarne bifogas. Då Comittéens arbete är fulländadt, utses, genom val bland alla dess Ledamöter, en till Ledamot af den tillkommande Läns-Comittéen. Till denne öfverlemnas alla de arbetet tillhörande handlingar,'hvilka han vid sitt inträde i Läns-Comittéen ovilkorligen skall derstädes uppvisa och öfverlemna. Läns-Comitté består af en Ledamot från hvarje Socken-Comité. Den samlas uti Länets Hufvudstad, som alltid blir sätet för dess arbeten. Efter skedd samling och före arbetets början, aflägges af dess Ledamöter den i Lagen utsatta vanliga Domareeden. Socken-Comitte'ens arbeten företagas sedan till granskning, i stöd hvaraf hvarje skattskyldig förmån dess afkastnings-beliållning påföres, hvilken sedan den, enligt hvad ofvan sagdt är, blifvit förvandlad lill Capital, uti Tabellen utföres. Alla LänsComittéens beslut samt motiverne, som till desamma föranledt, blifva noga till Protocollet upptagne. Den 3o Mars f. m. 3o3 Dessa Protocoller, jemte både Länsoch SockneComitéernes hela arbeten, öfverlemnas derefter till RiksComitéen.
Kamtnar-Collegium till Kongl. Majit i underdånighet ofverlem nadt; hvaruppå Herr Hof-Cancelleren den 3 i denna måuad lemnat det svar, att, enligt en samma dag iubandigad Skrifvelse från Chefen för Kongl. -^iaj;ts Handelsoch Finance - Expedition Herr ®tats-Secreteraren och Riddaren Klintberg, berörde förslag bl i fv ’ t den iStde Junii 1817 Pa Kongl. Majrts Nådiga befallning öfverlemnadt till ofvanbemälde, under samma dag förordnade Commitée, och att, då sedermera något yttrande och förslag rörande detta ärende till Kongl. Majit icke inkommit, hvarigenom följakteligen frågan härom på Commitéens åtgärd ännu berodde, Banko-Utskottet för det närvarande ej kunde erhålla del af det äskade förslager. Hvad sålunda härutinnan föregått, har Ban-,; B anbo-Ui slottets Betänlar.den133 ko Utskottet, i följe! af liemissen, bordt til! de Respective Standen vördsamt inberätta, under afvaktan af hvad Riksens Ständer i detta ämne täckas förordna ; Och kommer emedlertid någon vidare åtgärd å Banko - Styrelsens sida ej att Vidtagas. Stockholm den lo Ivlartil 1818. Riksens Häglof. Ständers Banko - Utskotts Betänkande i anledning af väckt fruga om tillåtelse för en och hvar att emot Svenskt Specie - Mynt i Banken tillbyta sig omyntadt Guld och Silfver. Till Banko-Utskottet har blifvit remitteradt * ett af Herr Borgmästaren C. J. Örnberg, innom Vällofl. Borgare Ståndet uppläst Memorial, hvar* uti, under erkännande å ena sidan , af nödvän» digheten att genom stränga författningar förekomma uppsmältning af Rikets Guld-och Silfver.
De innehålla, i nådig skrifvelse, till Landshöfdingarne, att, Rustoch Rotehållare skulle, genom Kron ob etj ente , antydas, att inom föreskrifven tid afgifva älagde bestämda yttranden, om de ville på Passevolancens utgörande ingå, eller icke; och i en sak, hvari Rustoch Rotehållare ägde göra och låta, efter eget godtfinnande, förekommer det mig, att uttrycket: an - 46 Den 17 Julii f. m. tydan till bestämd åtlydnad, varit mindre behörigt, äfvensom icke förenligt med Nationalvärdigheten, att Rikets alla hemmansägare skulle antydasj genom Liinsmänj då de, utom Länsmanskungörelsen, saknade all kännedom 0111 denna höga föreskrift, men hvilken föreskrift om bestämdt utlåtande likväl på flere ställen haft den påföljd, att de medgörligare blifvit upplyste om föregifne skälen till bifall af en fortfarande Passevolahce, hvari de icke ingått, om tystnaden fått blifva ansedd såsom vägran till ytterligare Passevolance. Med afseende på hvad jag nu anfört, anser jag ConstitutionsUtskottet hafvasaknat anledning att, i den anmärkte omständigheten, meddela det yttrande, att ärendets hela behandling i StatsRådet omisskänneligen vittnar om ett noggrant bevarande af bade rättsgrunder och rättsförmer, och får jag, med' anledning af sednare momentet i 107 §. RegeringsFornien anhålla, att genom återremiss ConstitutionsUtskottet öfver anmärkningen må blifva bordt, och med Utlåtande lill Pakets Ständer inkomma. Friherre Cederström, Jacob:
Med anledning häraf och då, utom hvad Kongl. Maj:t i Sin nådiga proposition behagat anföra, äfven förekommer, att, genom kolerafarsotens härjande i Malmö förlidet år, dess fattigvård blifvit i betydlig mån betungad samt ett större antal värnlösa barn fallit allmänna fattigförsörjningen till last, finner Utskottet sig hafva så mycket mera skäl tillstyrka Rikets Ständer att, med bifall till den nådiga Propositionen, för Malmö stads fattigvård efterskänkta kronans rätt till ifrågavarande dana-arfs-medel. Ank. till Exp. Utsk. den 15 Jan. 1851 kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Det var tvärtom så, att det var ett gammalt ställe i Västerdalarna, som ägde Gunnar Hede. Om han ej gjort sig till slaf af ett stort, gammalt blåsut till manbyggnad och af några tunnland åker och skog och af några förvuxna äppleträd, hade han väl fortsatt sina studier eller än bättre gifvit sig ut att studera musik, hvilket nog tyckes ha varit hans rätta kallelse här i världen. Men då han kommit hem från Upsala och tagit reda på ställningen och verkligen fann, att gården måste säljas, om han ej rätt snart kunde förtjäna en hel mängd pengar, så kastade han alla andra planer öfver bord och beslöt att gå ut som gårdfarihandlande, som hans farfar gjort. Hedes mor och fästmö besvuro honom att hellre sälja gården än på detta sätt offra sig för den, men han var obeveklig. Han klädde sig i bonddräkt och köpte varor och började genomströfva landet som handelsman. Han trodde, att han med bara ett par års handel skulle förtjäna nog för att betala skulderna och rädda gården. Och för så vidt det rörde gården, hade han lycka med sitt företag. Men öfver sig själf drog han ned en förfärlig olycka. Då han hade gått med kramsäcken i omkring ett år, föll det honom in, att han skulle försöka förtjäna en stor penningsumma på en gång. Han drog då långt norrut i landet och köpte en stor skara getter, visst ett par hundra. Och alla dessa ville han och en kamrat till honom drifva ned till en stor marknad i Vermland, ty där kostade getter dubbelt så mycket som däruppe i norr. Fick han sälja alla sina getter, skulle han således göra en utmärkt affär. Det var ännu endast november, och marken hade varit bar, då Hede och hans kamrat drogo åstad med sin getskara. Allting gick bra för dem första dagen, men på den andra, då de kommo in på den stora tiomila skogen, började det snöa. Det blef ett stort snöfall med stark storm och yrväder. Det blef snart så, att djuren fingo svårt för att bana sig väg genom snön. Getter äro nog både modiga och härdiga djur, och de kämpade sig fram ganska länge, men det blef ett par dagars och nätters yrväder med en förfärlig köld. Hede gjorde allt hvad han kunde för att rädda djuren.
Och grubbla inte för synbart öfver hvad du kommer att se eller höra, – honni soit qui mal y pense; men dryp, så snart jag ger dig miner! – Se der är snälltågsboskapen!» Nästa dag vid samma tid satt Nisse åter i en berså utanför Horns kafé vid sin frukostrisp: gaffelbit, sup och pilsner. Hettan störtade från den hvitglödgade himlen, och gatstenarne brände upp emot en. Framom hörnet kom redaktören, slog sig ned hos Nisse och såg afvaktande ut. Men Nisse satt och såg upptagen ut af sitt; han tycktes inte ens ha annoterat den andres ankomst. Redaktören föreföll nervös; han gjorde en otålig gest och ville säga något. «Vill du dricka något,» sporde Nisse likgiltigt. «Nej.» «Nej,» – Nisse försjönk igen i njutningen af sin gaffelbit. «Hör nu, Nisse,» – redaktören flyttade sig oroligt på soffan. Nisse gjorde en lugnande åtbörd med handen. «Na na na,» sade han bara. «Så så så!» Ändtligen lade han gaffeln från sig och sköt tallriken undan. «I–ja,» suckade han och grubblade länge, som om han komplett glömt af både den andres närvaro och annat. «Ah så,» tog han fatt, som om han plötsligt erinrat sig, «det var ju sannt, jag har ju telefonerat efter dig. Ja ja. Jag ville bara säga dig Ah!» Nisse hade dragit mungiporna upp till öronen och knep ena ögat samman. Redaktören följde rigtningen af det återstående ögat och varseblef fru Philips styra nedåt mot hamnen. Nisse strök det stygga grinet bort med handen. «Une page d’amour!» deklamerade han smältande. Redaktören kände ett stort obehag inom sig och gaf Nisse en skygg blick. Men Nisse satt och såg så försmädligt hemlighetsfull ut, som om han i denna sak bure på ett outtömligt förråd af graverande on dit. «Ja, det var ju annars det,» afbröt han pausen, i det han liksom svalde löjet in i sig, «att jag i kväll arrangerar en liten fest, hvartill jag härmed inbjuder dig. Den kommer att afhållas hemma hos dig och begynner klockan åtta ...
I örlogs-tid; och se’n, hvad ditt land torfde ved, I fredens gyllne stund väl om ditt hus beställte! Du, hvilkom gudlighet var städs en medfödd sed! Se, huru hjerta, hand och mun, i Tyska skogar, Långt bort, till Ditt beröm sig underdånigt fogar! Mitt qvad, det tager slut fullsnart: men ej det minne, Som jag för minom Kung i troget hjerta bär, Som evigt rotadt står med herrligt lof derinne, Så länge himmel, jord och adel något är. Mitt lof och tal så långt blott, som min mening, hinne! All verld då skulle se, hur mig han varit kär. Men när ej han nu mer månd’ mina röster höra, Så vänd då, Svea, du till dessa rim ditt öra! Urgamle svenske män ha haft de sköna seder, Att deras nit sin Kung, när han afleden var, En jordhög vid uppbredt, till evigt minnes heder; Derpå hvar man stor gråt och klagan gjutit har; Ty de qvarlefvor af den döde hjeltens leder Mullhögen midt uti sin mörka gömsla bar: Då sägs, att nattetid, hos dem, som segrar vunnit Och öfvat drottslig dåd, ha deras högar brunnit. Om jag basunens ljud så herrligt kunde föra, Och till min Konungs lof upphöja mun och röst; Om mig ock orsak gafs, att så mig gladlynt göra, Som jag mer orsak har, i tårar bryta löst: Du skulle, sköna Mö! en sådan visa höra, För denna gång, af mig, att ej med manligt bröst Gullharpan från Mäon tillförne sin Achilles Har kunnat deremot berömma helt tillfylles. I samma anda låter han, efter beskrifningen af de praktfulla begrafnings-högtidlighetema, den vid griften knäböjande Svea utbrista: Du adla marmor-häll, som villigt innesluter, I svala gömman din, min dyre Höfdings ben! Du blir mig ett altar, på hvilket jag utgjuter, Och evigt gjuta vill, min sorg, mitt själa-men. Det skall min fägnad bli, om jag hvar dag åtnjuter Med bleka läppar att få kyssa denna sten;
Säkert skal det icke väcka någon un* a, innat uptäcka miss - och betänksamt Constitutions~ Utskottets betänkcindcn. 155 tag och irringar, hvilka tilläfventyrs undfallit varsamheten i öfverläggningens ögonblick, ibland mängden af sammanstötande ärenden. Ofta påskyndades besluten af närvarande omständigheter, och stundom utträngde sannolikt sjelfva sakens vigt formaliteternas omgångar. Styrelsen hade att beräkna det tillkommande. Utskottet fick, efter en ansenlig tidsrymd, att bedöma det framfarna. Det har jemväl, ej allenast från granskningen af den siste femåriga Statsförvaltningens handlingar, utan äfven från RiksStåndens Remisser på särskilda motioner, hemtat anledning till flere anmärkningar, och Utskottet tror sig, vid framställandet af de samma, i den mån de funnits grundade, hafva erkännt och följt hufvud-principen i Svenska Statsförfattningen, att Konungen bör uplysas af ansvarige Rådgifvare, samt både Konungen och Nationen upplysas om dem.
På grund häraf har motionären föreslagit, att, till ifrågavarande skolas utvidgning och till upptagande äfven af qvinnor i en särskild afdelning, föreningens direktion måtte få det anslag, sorn nu af statsmedel bestodes med 4,000 r:dr, ökadt, att utgå, under lika vilkor, som hittills, med 14,000 r:dr årligen; att, till uppköp för skolans räkning af fysiska apparater och mekaniska modeller, som hittills vid hvarje tillfälle måst lånas, beviljades för en gång en summa af 0,000 r:dr, samt att, då skolans nuvarande hyrda lokal icke vöre för ändamålet tjenlig och ovillkorligen behöfde mångdubbelt utvidgas, Rikets Ständer måtte, under förbehåll, att föreningens direktion läte uppgöra ett efter tidens fordringar lämpadt förslag med ritningar till en för föreningens skola i dess utvidgade skick lämplig byggnad, samt att detta förslag Klefve af Kongl. Majit i Nåder stadfästadt, anvisa för en gång ett belopp af 125,000 r:dr, att af Kongl. Majit till berörde ändamål efter behof disponeras; af hr Hasselroth, C., som, med instämmande i öfrigt uti föremände förslag, särskildt fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att i skolan öppnades en läroanstalt för unga qvinnor, samt hemställt, att, utöfver det anslag, som kunde komma att till skolans utvidgning och förseende med annan lokal beviljas, en summa af 4,000 ridr måtte af Rikets Ständer anslås till inrättande af en dylik läroanstalt.