Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E11 insändare inlade ett genmäle mot denna uppgift, åberopande sig på en gåfva af 5,000 kr., hvilken ar 1885 skänkts till Östersunds elementarlaroverk för qvinligungdom. Detta genmäle intogs också som rättelse, men vid en blick på gafvobrefvets innehåll visar sig ett genmäle härvidlag vara fullt obefogadt, alldenstund gåfvan är sliäillit till läroverket, att användas för dess bästa, icke för eleverna i form af stipendier. Den välvillige gifvaren är grosshandlaren hr Fr. Bunsow. Vi .önska af hjertat att den studerande qvinliga ungdomen ä11 vidare måtte blifva föremål för hans välgörenhet och synnerliga omtanke. Emellertid liunna vi redogöra för en del donationer, äldre .och yngre, afsedda till stipendier, genom h i l k a gifvarne velat underlätta den qvinliga ungdomens sträfvan att kunna tillgodogöra sig såväl den mera begränsade elementarundervisningen, som ock den länge önskade och omsider vunna ratten till fortsatta studier vid våra högskolor. L. von Kraemers stipendiefond. Ar I 87 1 .skänktes till Upsala universitet af fröken Lotten von Krzemer en summa af 1,229 kr. hvilket kapital benämnes &gt;Lotten voiz Kkmmm st@endiefod .. .krliga räntan här;, be raknad efter 5 7, ar afsedd att utgå som stipendium åt sförtjent qvzitlzg studentr~. Detta stipendium var, oni vi ej niisstaga oss, det fonta? hvarigenom man ville bereda qvinnor en hjclp under ofningen af akademiska studier. Det var ock&amp; den varmIijertade gifvarinnans första donation; vi och minga med oss hoppas att det icke måtte bli den sista. Suvarandc inriehafvare af stipendiet ar fröken 31. Folkcson. Det liar förut innehafts af fröknarna Björck, Rergius, Fries och Ekberg. Familjen Miertas donationer.
Ridderskapet och Adeln ankommet, den 23 dennes på bordet lagdt utdrag, (N:o 535) af dess protocoll för den 16 .innevarande månad, med inbjudning till Borgare-och Bonde-Stånden att deltaga i Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets fattade beslut, i afseende på en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande det ämne, hvarom handlas i 37 punkten af Stats-Utskottets memorial N:o 301, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af skiljagtiga beslut, angående stats-regleringen; men Borgare-Ståndet fann icke skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogos ånyo följande Stnts-Utskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 308, i anledning af väckt motion om afskrifning af Grosshandlaren C. F. Liljewalchs återstående skuld till Stats-Verket, i och för erhållna försträckningar till Westeroch Norrbottens Läns undsättning. Bifölls. N:o 310, i anledning af väckt motion om utfärdande af förnyad Instruc - 648 Prot. Utdr.\ d. 16 Sept. 18 4° ■ tion för Rikets Ständers Revisorer, i hvad som rörer deras befattning med Stats-Verket. Bifölls. N:o 315, angående sökt befrielse ifrån ersättandet af uppburna förskott till utgifter, i följd af cholera-farsoten. Återremitterades. N:o 316, angående sökt befrielse ifrån Götha Canal-Bolag ålagd bevillning för utdelade vinstmedel. Bifölls. N:o 318. angående åtskillige redogörares inom Jönköpings Län underdåniga ansökning om befrielse ifrån ålagd ersättning af oberäknade bevillningsafgifter. Bifölls. N:o 319, angående trycknings-kostnaderna för Riks-Ståndens protocoll vid innevarande Riksdag, äfvensom utdelningen af samma protocoll. Återremitterades.
Indelta Arméen » 59-63,64-77,78-80. 313—314. Bilagorna litt. M., N., 0. och Q. vid » 60, 66, 77. Industrioch konstexpositionen i London år 1862, Sveriges deltagande i » 261—262. Se reservationerna å sid. 281. Inkomster, statsverkets behållna. Bilagan litt. D. vid » 4. till en del disponerade utan Rikets Ständers hörande » 265 -266. Inqvarteringskostnader i Stockholm och landsorten. Bilagorna litt. N. och R. vid s 60, 77. Bilagan litt. I. vid » 15. Se reservationen å sid. 274. Institut, Alnarps landtbruks » 151—153. — Ultuna dito » 149—151. Institutet för döfstumma och blinda » 253—255. — Mediko-kirurgiska » 51—52. — Orthopediska. Bilagan litt. L. vid » 51. — Skogs» 34—35, 266. — Teknologiska » 159—160, 266. Bilagorna litt. P., Q. och R vid » 66, 77. Internationella utställningen i Hamburg år 1863, Sveriges deltagande i » 263. Jordeböekerna, nya » 153. Isbergska pensionsfonden. Bilagan litt. T. vid » 102. Justitie-statens i Waxholm aflöning » 13—14. 285. Kadett-kåren „ 83. Kalmar navigationsskola » 101. Bilagan litt. S. vid » 101. — Stifts Konsistorii räkenskaper Se reservationen å sid. 281. Revisionsberättelsen. Utlåtandena. Kammar-rättens aktoratsräkning sid. 163—164. — granskning af landsböckerna a 160—161. Kanoners anskaffning » 79—80.
Jag tror, att det i alla Europeiska länder så praktiseras, och att det icke finnes ordres på vexeln, utan simpel namnteckning a tergo, som betyder att den gälleri hvarje mans hand. Han förvandlas derigenom till en löpande vexel från att vara en vexel på viss person. En sednare an - Den 1 Februari f. m. 9 anraärkn. af Hr Nordenanckar, nemi. att vexlar skulle få dragas på huru liten summa som helst, kan jag icke eller gilla. Om i ett land såsom vårt, der en inrikes vexelrörelse är okänd, vexlar skulle få dragas på huru liten summa som helst, så skulle de få naturen af ett slags creditmynt, och innehafvare deraf bland allmogen, som svårligen kunde lära sig att iakttaga föreskriften om protest inom viss lid, skulle slutligen förlora derpå. I de öfriga af Hr Nordenanckar vid denna § gjorda anmärkmr anhåller jag deremot alt fä instämma. Hr Nordenanckar: Den anmärkn. Frih. Cederström gjort i afseende på vexlars minimivaleur, tror jag förfaller, om Hr Frill, behagar erinra, alt jag ansåg, att del föreslagna stadgandet vore nödvändigt, om vcxlarne lä transporteras in blanco, men att om vexeln transporteras man från man, så är stadgandet öfverflödigt, emedan den då icke kan blifva ett löpande circulationsmedel i landet. Jag öfverlemna!' i alla fall till Utsk. att ställa dessa våra anmärknuemot hvarandra och deraf utdraga det rätta. Hr Nordenanckar: I afseende på 2 § har jag endast den anmärkn. alt göra, alt jag icke ser hvarföre den skall hafva sin plats i detta capitel. Jag anser den nemi. slå i sä nära sammanhang med den 26 §, att jag tycker den böra flyttas dit. Hr Nordenanckar: I öfverensstämmelse med den anmärkn. jag gjorde vid den 1 §, anser jag, alt i 3 § efter orden: ”att betalas till vexelgifvare!! sjelf”, bör tilläggas: eller ordres. Hr Nordenanckar: Emot den 4 § har jag en, som jag tror, vigtig anmärkn.
Julik. häll m. m. dels och om medel till skrifmaterialier tved och lius, hyror, hästars utfodring m. m. sä hafwe Wi i Noder bifallit, att sadane oundgängellige utgifter mä hädanefter i den ordning och pa det sätt som hittills fa fcrlfarande bestridas, emot behörig redo och räkning. Slutligen hafwe Wi, wid pröfnmaen af denria afdelning, ansett nödigt, att I tili Oss inkommen med särskildt underdånigt utlåtande i fragan, huruvida behållningen i Lane-Magazinet uri Westerns mn med Krono, Magazmet fammansias, hwarom vlika meningar emellan Eder och Wnr Befallningshafwandc uppstått. ztdje Zlfdelningen. Mm VränwLnsbrarrningen för iRronnns rakning. Riksens Ständer, som funnit, att Bränneriet för Kr,mans räkning böra endast i Stockholm och Gölbeovrg driswas, hafwa uti deras ikrifwelse af dea 25 April rtzro, underdanigst anhallit, att Oh i Näder täcktes pröfwa och bestämma, hwilka Brännerna i desse Städer stola bibehailas, äfwensom hwilka Magnzinshus i allmänhet kunna försälias; hwarsemte Riesens Ständer, i kraft a» deras rättighet att om BränwinLbränningen i Riket förordna, för en sadan tillwcrkning för Kronans rakning fastställt följande willkärr r:o. Att Krono-Bcannerierna i Stockholm och Götheborg ma fa föroränna i Stockholm ett arligt qvantum af 2O,Ovc> Tunnor och i Götheborg af lO voa Tunnor Swensk Svannemal. s:o. Att Krono-Brännerierna ej fa ut-arrenderas. ' z:o. Den »7 Julik.! Att till förenämnde likasom till andre Stader Bränwin får ifrän Landet, efter Landt-Tusi larms upphörande, tullfritt införas. Att den Siaderne Stockholm och Götheborg eljest aliggande Bränwins branningSafgift bör af Magazins, Inrättningen godtgöras.
Det må tillåtas mig, att af mitt Memorial härom få uppläsa följande: ”Jag föreslår således, att Riksens Ständer med alfvar och kraft åtaga sig PenningeLöntaigares rättmätiga Sak, som är hela Nationens Den 24 Januarii. 239 egen, och så väsendtligen förenad med hela Statens intresse, och alt alla PenningeLöntagande Embetsman, så väl Civile som Militaire, erhålla sin Lön bestämd i Spannemål, och att den betalas i Penningar efter Markegången för livart år, men att den närmare Regleringen af grunderna härtill öfverlemnas åt ett serskildt Utskott, som skall undersöka och föreslå: 1:0 Hvilka Embeten som böra indragas; 2:0 hvilka böra slås samman; 3:o hvilka böra erhålla Lönetillökning, och huru stor; 4:o hvilka Medel tillden åsyftade Lönetillökningen äro redan eller kunna blifva alt tillgå. J sistnämnde afseende bor äfven StatsUtskottet höras. Sedan må det komma an på Riksens Ständers godtfinnande, om, sedan de sjelfve bestämdt grunderna, åt Kongl. Maj:t må i underdånighet öfverlemnas att förordna en serskildt Comité', som fullkomligen men skyndsamt utarbetar den nya LönRegleringen. En sådan Comité till förbättring i sättet af Riksärendernas förvaltning, förkortning i arbetet, inskränkning i Embetsoch Tjenstemäns antal, men med vilkor af tillika minskade uppgifter för StatsVerket, hafva Riksens Ständer vid 18lo års Riksdag underdånigst uppdragit åt Konungen att förordna och åt denna Comité anslagit 3ooo R:dr B:co årligen, och mera, om så skulle behöfvas; men jag vet icke, om en sådan Comité ännu långt avancerat i sitt arbete, hvarföre, enligt min tanka, säkrast vore, att ett af Riksens Ständer serskildt dertill foruniiat Utskott, först åtminstone utarbétade grunderna för denna nya Reglering, sedan StatsUtskottet äfven blifvit bordt. 2/|0 Den 24 Januarii.
Sker det åter såsom ett vilkor för möjligheten att pastor skall kunna upfylla sina pligter i afseende på vården af församlingen, bör det icke af honom kunna hindras. Jag tror derföre, att huru oskyldigt det föreslagnn tillägget må vara, det åtminstone icke 2B2 Don 21 April f. m. är af behofvet påkalladt. Det bogsta jag kan göra iir att icke motsätta mig detsamma, men finna det nödvändigt kan jag icke. Hr von Troil: Jag erkänner att i de flesta fall kan man taga för gifvet att icke domkapitlen skola yrka på afsöndringen utan pastors begifvande, men förhållanden kunna inträffa, då möjligen pastor och domkapitel icke stå i det vänskapliga förhållande till hvarandra att ju icke domkapitlet äfven vid något tillfälle kunde i fullkomlig strid mot pastors önskan godkänna utarrenderingen. Hr Adelborg har har påpekat, huru flera pastorsboställen finnas med odlingsbar men oupodlad jord; så är förhållandet på flera boställen och det vore af synnerlig vigt om dessa blefve utarrenderade. Jag tror för min del att någon tvekan aldrig kan upstå att icke pastor med största nöje gen sitt bifall till en utarrendering. En annan anm., som gjordes mot mitt förslag, är att icke en pastor skulle finnas, som kunde gifva sitt bifall till detsamma. Jag ber att i ani. deraf få fästa upmärksämheten på att punkterna uti ifrågav:de Betänk, innehålla egentligen, om jag så får sägn. grunddragen af den författning, som derefter komme att af K. M. vidtagas, och således om en pastor skulle tillsättas och rättighet förbehållas honom att få hafva sitt ord med i laget, skulle visserligen icke någonting förhindra K. M. att särskildt bestämma huru det bör tillvägagå vid sådana tillfällen då pastorsledighet inträffar, och icke låta församling och pastor ensamme den trågan afgöra.
KammarCollegium, jemnlikt dess instruclion, öfver Regaliernas behöriga vårdande äger närmaste inseendet: att noggranna förteckningar öfver dem finnas upprättade, hvilka tjena till jemnförelse vid de allmänna inventeringar, som tid efter annan verkställas: att Regalierna förvaras inora 3:ne olika lås, hvartill serskilte personer hafva nycklarne: att, vid Regaliers uttagande, Jonvelerare alltid tillkallas och att vid prydnadernes återlemnande samme besigtningsman jemväl äro tillstädes, samt ändtligen att, vid alla dylika tillfällen, s:ne Ledamöter uti K. KammarCollegio öfvervara effecternas uttagning eller inlägggalier. (I-A.) Memorial, sora blifvit remitteradt till StatsUt - 5 B. 8 ,i4 S t a t s - U t s k o 11 e ts ning och alt Protokoll dervid föres. Vid detta förhållande och då, hvad serskilt angår de till AntiqvitetsAcademien aflemnade äldre dyrbarheter, denna öfverflyttning grundar sig på K. M:ts derom, efter veder' hörandes hörande, under d. 19 November 1828 meddelade Nådiga föreskrift, och endast afsett sådana prydnader hvilka icke kunde räknas till Rikets Regalier, men kommit att med dem förblandas, emedan de tillhört aflidne Kongliga och Furstliga personer, samt bestått af fordom brukliga prydnader, nipper, Portraitter, smärre husgerådssaker, m. m. af historisk märkvärdighet, hvilkas behöriga vårdande med skäl kan förväntas af omnämnde K. Academie, hvilken redan förut i sin vård äger en betydlig samling dyrbara antiqviteter, anser Utskottet den af Motionären på grund af berörde öfverflyttning gjorda framställning i ämnet, icke innebära en gällande anledning för Utskottet att tillstyrka det inventering af regalierna äfven skall verkställas af R. St:rs Stats-Utskott och Revisorer.
De öfriga RiksStm hafva icke någon pröfningsrätt öfver nyssnämnde två RiksStms åtgärder, men de hafva icke heller någon rättighet att påyrka att deras serskilda åsigter skola inflyta i RiksStms gemensamma beslut, såvida åsigterne äro derifrån afvikande. Riksdagsbeslutet är icke ett förvaringsrum för de särskildta Ståndens, från hvarandra afvikande meningar, emedan då skulle också fyra sådane olika meningar kunna der inrymmas. Delta lärer likväl icke vara lämpligt, och Exped.Utsk. således ej heller hafva bort föreslå Stånden att votera in två Stånds särskilda meningar i Riksdagsbeslutet. Jag förenar mig i Gr. Lagerbjelkes yrkande att detta Exped. Utsk:s mern. mätte lill Utsk. återremitteras. Frih. Cederström, Rud.: Till besvarande af de begge värde talarnes yttranden, anhåller jag alt få anföra några ord. Det åligger Exped.Utsk., på sätt oss alla kändt är, att till RiksSitn insända förslag lill §§ i Riksdagsbeslutet, äfvensom i vissa fall förslag till underd. skrifvelser, i den mån desamma föranledas af R. St:rs fattade beslut. Gr. Mörner har ansett det icke tillhöra exped.Utsk. att uti nu förevartde ärende taga initiativet, utan att detta fast heldre borde tillhöra Const.Utsk., om jag rätt upfattat Gr:ns mening. Men alt Const.Utsk. under den längre tid, som förflutit från det s. k. Dechargebetänk:s behandling, lill RiksStm icke aflålit någon anmälan i delta ämne, är ett obestridligt sakförhållande, som tydligt nog synes gifva tillkänna, alt Const.Utsk. ej ansett sig hafva vid ämnet vidare alt tillgöra. Exped. Utsk. har således trott dess skyldighet i della afseende vidtaga.
Den värde ledamoten har äfven lyckt, att de grå håren passade så väl för den äldre kammaren, och att den yngre komme att sc bättre ut: detta 1)1 ifver således en helt och hållet, ny qvalification; men tyvärr, de grå håren kunna lika väl träffa den unga som den gamla, och om det blifver utseendet, som kommer att bestämma valbarheten till den yngre kammaren, så blifver det säkerligen en ganska afundsvärd lott att få inträde företrädesvis till denna. Den värde ledamoten har yttrat sig bestämdt emot ett mindre antal ledamöter i den öfre än i den nedre kammaren. Då man förutsätter, att valet till en öfre kammare skall komma alt innebära ett högre kunskapsmål!, en högre erfarenhet m. m., så synes det äfven vara tydligt, att det ringare antalet der, skall kunna uppfylla hvad det större antalet åligger i den andra. Dessutom måtte det icke vara utan allt värde i historiskt afseende, hvad dervid förekommer, ali sådant är förhållandet i alla länder, till en vida större höjd, än här af mig blifvit föreslaget. Någon siffra har jag dessutom icke uppgifvit; sådant ankommer på Const.Utsk., som får sig anför trodt att arbeta på dessa grunder och att föreslå detaljerne. Den 11 Mars f. m. 127 Vidare har talaren sagt, att den kammaren, som har de liesta medlemmarne, är alltid beklädd med det största förtroendet. Jag vill ej neka detta, men det är ej eller något ondt deruti. Jag finner tvertom det vara det mål man söker, att en sådan kammare må få allt möjligt förtroende. Det har af en talare, jag påminner mig ej nu i hast af hvilken, blifvit yttradt, att konungamaktens deltagande i valet till den öfre kammaren icke skulle gifva några garantier för ett sådant. Derpå får jag svara, att det påståendet var något ytterst främmande och oförväntadt att få höra på detta rum, der den monarkiska principen eller det K. prerogativet så högeligen förfäktas vid alla tillfällen. — Samme talare sade äfven, det jag, genom mitt förslag till 3 eller flere classer, derigenom vore på rätta vägen att komma till Ståndsval.
Ifvar och en, som eger att idka bränvins-bränning, kan anmäla sig för dess utöfva nde under endera eller begge af de terminer, då den är tillåten. b) Rättigheten att tillverka bränvin blifver såsom hittills fastad vid jorden, och må utöfvas i tvenne klasser l:o Hushehofsoch 2:o Fabriks-bränning. c) För husbehofs-bränning må icke användas ång-apparat, utan blott enida pannor, till form och proportioner enliga med fastställd ritning, samt till rymd icke öfverstigande: Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, JY£ 23. 7 18 kannor, då mäsk värmare begagnas, och 27 kannor, då sadan icke begagnas, kokrummet i båda fall inberäknade d) För fabriks-bränningen må användas hvad slags redskap som helst; men hvarje mäske-kars rymd skall utgöra minst 1,000 kannor. e) Reskatlningsgrunden föreslås alt blifva: för husbehofs-bränningen, Pnnnerymden, för fabriks-bränningen, Inmäshnings-gvnntifelen eller Masi,c-lurs-rymden. f) Kongl. Maj:! föreslår llilu-ls Sländer att bestämma Brärivinsskallen sålunda: t:o att, för fabriksbränning, afgiflen grundas på den qvaniitet mask, som användes till bränning, och alltså utvår, för hvarje inmäsknins, med 2 sk. B:ko kannan af jästlärdig mäsk, med iakttagande likväl att beräkningen, efter afdrag af l/,„ för jäsrummet, alltid omfattar hela kar-rymden, antingen karet fylles helt och hållet, eller blott till en del; varande nämnde afgift beräknad att, i förhållande lill afverkningsförmågan, motsvara 16 sk.
Och hafva Rikets Ständer i öfrigt, serskildt i afseende på sökt lindring i Inqvarterings-Besväret för städerna Malmö, Wadstena och Warberg, beviljat, för Malmö, ytterligare lindring i betalnings-vilkoren för det af Stats-Verket erhållna lån, samt hvardera af de tvänne sistnämnda städerna ett årligt understöd af 200 R:dr Banco, såsom af Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga ‘Skrifvelse närmare inhemtas, hvarförutan Rikets Ständer slutligen anhållit, att, då Kongl. Maj:t pröfvade nödigt och lämpligtattfrån en stad till enannanförlägga garnisonerande Troupper, de Kronans byggnader, som derigenom blefve öfverflödiga, måtte försäljas och de inflytandemedlen användas till Stall-och Cassern-byggnader, Kongl. Alaj. ts Nådiga Skrifv, N. o 56. 5 förnämligast i de städer, hvilka genom sådan flyttning finge vidkännas ökad tyngd af Inqvarterings-Besväret. Kongl. Majit, som funnit att de, till Försvarsverket i allmänhet, sedan sista Riksdag anslagna medel, medtagna till årliga oundgängliga behof, icke derutöfver lemnat någon tillgång för uppförandet af Cassern-byggnader i de städer, hvarest ständiga Garnisoner äro förlagda, har således saknat utväg att bereda verkställighet åt Rikets Ständers derom vilkorligen gjorda hemställan, äfvensom några sådana förhållanden icke inträffat, i följd af hvilka fråga kunnat uppstå, om den försäljning af Stalloqh Cassern-byggnader, hvarom Rikets Ständer i sislberörde afseende väckt fråga.
Dessutom är det intet tvifvel underkastadt, att en inbjudning från ett Stånd till ett annat verkar vida mera än den inbjudning, som kommer ifrån Utsk. Således anser jag det vara af vigt för sakens framgång att ifrån R. o. Ad. en inbjudning afgifves till de öfriga Stånden, att uti R. och Ad:s beslut sig förena, och jag instämmer alltså uti den begäran, Frih. Cederström framställt. Hr von Troil: Ehuru jag, i likhet med Gr. Lagerbjelke, erkänner att det kanske är mindre forménligt att i denna fråga besluta en inbjudning, så skulle jag dock tro, att, om R. o. Ad. önskar framgång åt saken, det vore af vigt att en sådan utfärdades. Det är nemi. kändt, att inom PresteSt. yppat sig en stor benägenhet att frångå det bifall detta Stånd förut beslutat till Stats-Utsk:s afstyrkande Utlåt, i detta fall, och att de ledamöter, som motsatte sig ett sådant frångående, endast gjorde det på den grund, att de ansågo det vara stridande emot formen. Om jag icke misstager mig, så vidblef Ståndet sitt förra beslut med endast en rösts majoritet, och det är således troligt att PresteSt, derest en inbjudning ifrån R. o. Ad. inkommer, skall frångå detta Den 28 Juli. 463 beslut och antaga inbjudningen. Af denna orsak tror jag, att om man vill bereda Grefvinnan Ridderstolpe den ifrågavande pensionen, så skulle en sådan inbjudning säkradt leda till detta mål. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., på sätt Frih. Cederström föreslagit, behagade inbjuda de öfriga RiksStånden, att instämma i R. o Ad:s nyss fattade beslut, ang:de pension för Enke-Grefvinnan Riddarstolpe, ropades Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Änvo föredrogs Stats-Utsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 187, i ani. af erhållen återremiss å Utlåt.
Så hade hennes tant gått igenom rummet just som han rest sig för att säga farväl. Tanten hade helsat och gått förbi. – ”Men ge honom då handen, tante! Du ser honom aldrig mer,” sade hon häftigt. De återsågo hvarandra heller aldrig. Hon hette de Marinos eller något dylikt. Dopnamnet har jag glömt. Han tror att hon är död nu. Ett utmärkt vackert porträtt hade han af henne, men det stal en bekant från honom i Rom, der han låg sjuk i flera månader. Om han kunde komma öfver det porträttet skulle han stjäla det igen.108 Nej, om han varit så upptagen af kärleksförbindelser när han var ung, så skulle han svårligen ha hunnit med så mycket arbete som han gjort, anmärkte han. Jag kom att skratta och sade att jag trodde icke att herrar blefvo så störda i arbetet af sina förälskelser. Jag trodde att det bara var jag som inte kunde arbeta när Aha! Jag erkände således? – Skratt. – Naturligtvis! Jag hade måst taga undan ett par år af mitt lif, under hvilka jag icke skrifvit en rad, utan endast lefvat. – Skrifvit? Således sedan jag börjat skrifva? Och jag hade icke skrifvit så länge. – Han var alldeles hänryckt öfver att ha ertappat mig. Men jag parerade hugg med den verkligt historiska upplysningen att jag började skrifva 1874. Hvilket emellertid icke hindrade honom att fortfarande jubla. Jag var så ytterst försigtig med angifvandet af tiden, påstod han; liksom så fort det i Victor Hugos dikter kommer ett kärleksqväde, så fattas alltid årtalet. – Nu hade han fast mark under fötterna, blef intresserad och meddelsam. Hvad det var jag kände, när jag blef förälskad? – Han talade som vore det en sak som minst borde förekomma en gång om året. Jag upplyste honom skrattande om att jag alldeles icke hade någon så rik erfarenhet att ösa ur, som han tycktes tro. – Han såg nästan komisk ut; det var som om detta vållat honom en missräkning. – Men jag kunde väl ändå säga hur jag brukade känna det? – Känna? Det var en befängd fråga. – Jo, om jag kände det som beundran eller behof av ömhet? – Jag var i allmänhet icke så särdeles upplagd för beundran.