Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag-TJtskottets Betänkande N:o 20. 35 § 14- För uppsåtlig misshandel, hvarå ringare eller ingen skada följt, vare straffet böter från och med fem till och med tvåhundra riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader. § 15- Hafva flera deltagit i misshandel, hvaraf kommit skada, som i 11 eller 13 § sägs; då skola, vid straffets bestämmande, de grunder, sorn i 7 § äro stadgade, tillämpas. Kan ej utrönas af hvilken eller af hvilka skadan blifvit gjord; då skall en hvar, som i misshandeln deltagit, dömas, om skadan var af beskaffenhet, som i 11 § sägs, till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader, och, om skadan ringare var, till böter från och med fern till och med ett hundra Riksdaler. § 16. Den sorn, i uppsåt att göra skada, eller eljest i vredesmod, emot annan drager knif eller svärd, spänner bössa, eller reser annat lifsfärligt vapen, straffes, der ingen skada sker, med böter från och med tio till ochmed femtio Riksdaler. Kommer skada; må straffarbete från och med två till och med sex månader ådömas, der eljest blott till fängelse eller böter dömas skulle. § 17- Nu kan sä hända, att någon, under utöfning af laga rättighet att aga den, som under hans lydnad står, tillfogar honom skada, och är den så ringa, som i 14 § sägs, derför må han ej till straff fällas. § IB Ar någon ouppsåtligen, genom vårdslöshet, oförsigtighet eller försummelse, vållande till sådan kroppsskada, som i 11 § nämnd är; straffes med böter från och med tio till och med två hundra Riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader. För vållande till skada, som i 13 § sägs, vare straffet böter från och med fem till och med femtio Riksdaler. § 19. För sår eller annan kroppsskada, som sker mera af våda, än af vållande, skall ej straff ådömas. Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. Om förgiftning. § 20.
Konstitutions-Utskottet har, för pröfningen af detta ärende, tagit kännedom af hvad Slatsråds-protokollet öfver Civil-ärenden för den 11 Mars 1843 derom innehåller, samt häraf erfarit, att det omhandlade Regeringsbeslutet varit enhälligt af Statsrådets ledamöter tillstyrkt, sedan äfven Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, på de af Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten andragne skäl, ”och enär de arbeten, hvilka så väl gamla som nuvarande Elf-Styrelsen fått sig uppdragne att utföra, vore af den allmänna båtnad, att de med skäl kunde påräkna allmän uppoffring”, föreslagit nådigt beviljande af den sökta afskrifningen; — hvarjemte Justitie-Kanslers-Embetet i underdånighet sig utlåtit, att, ”då det ifrågavarande länet blifvit beviljadt i och för befordrande af trafiken mellan Lilla Edet eller Ströms kanal samt Åkerström, men nuvarande Direktionen öfver Götheborgs hamnoch elf-arbelen är skiljd från all befattning med Styrelsen öfver arbetena och seglalionen på nämnde del af Götha eif, likasom någon inkomst, hvarken för farten derstädes eller af afgifterne vid Trollhätte Kanal och Slussar numera ingår tili de under samma Direktions förvaltning ställda fonder, samt då jemväl upplyst blifvit, alt det Ångfartyg, till hvars inköpande den upplånta summan varit anslagen och använd, redan i Juni månad 1.836 uppbrunnit”, Justitie-Kanslers-Embetet ansåge någon betalning för omförmälda från Handelsoch 6 Konstitutions-Viskottets Memorial, N:o 77. Sjöfartsfonden lemnade försträckning lagligen icke kunna Direktionen öfver Götheborgs hamnoch elf-arbeten affordras. Efter hvad Justitie-Kanslers-Emhetet sålunda yttrat, har väl något kraf emot Direktionen öfver Götheborgs Hamnoch Elf-arbeten lagligen icke kunnat anställas för återgäldande af det från Handelsoch Sjöfartsfonden utgifna lånet; — men huruvida icke anspråk å ersättningsansvar kunnat väckas emot ledamöterne af f. d.
De konstdomare, som befrämjade denna utveckling, voro Schröderheim och Gustaf III; sedan kommo Thorild 130 och Kellgren, – med mera granskning; ehuru det icke är troligt, att de, i sina samtal med honom, stödde den på klyftiga theoretiska utredningar. Måhända var det genom sitt umgänge med Thorild, som han tillsist kom på föreställningen om likhet mellan sig och Hogarth. Först med denna föreställning började han egentligen reflektera öfver det egendomliga af sitt skaldskap. Sina bacchanaliska dikter förklarade han nu – och urskuldade – för sig sjelf genom det begrepp, att de voro poetiska Hogarths-taflor, och således, i grunden, gjorda med sedeförbättrande hänsigt. Också förekommer i Fredmans Testamente ett stycke (N:o 167) kalladt ”Midnattsgillet”, hvarom, inunder denna öfverskrift, finnes tillagdt: ”Hogarths tafla A midnight modern conversation, transporterad i poesi och musik 131, och till Konungen underdånigst lemnad d. 13 Febr. 1793”. Af hvilken särskild anledning han med detta stycke – som föröfrigt allsicke är ett bland hans svagaste – hoppades behaga den unge Konungen, veta vi ej; men vi se, att det är författadt under hans sista tid och just på det år, då han utgaf sin öfversättning af Gellerts Fabler. Förmodligen härrör ock från samma tid det nästföljande stycket (N:o 168) ”Reveljen”, som likaledes angifver sig vara gjordt ”i anledning af en Hogarths tafla”. I det förra anropar han Apollo: ”Skänk mig Hogarths öga, eld och anda, Låt hans teckning lifva min”!
Jag kan derföre icke gilla Frih. Ehrcnborghs och Gr. Frölichs förslag, och jag finnér ingalunda, att deras opinion undertryckas derigenom, att vi först votera om 3:dje punkten särskildt. De hafva sig alltid öppet alt i denna votering rösta nej. XJti 6:te och y:de punkten hafva de sig öppet att uttrycka deras mening, huruvida Banken bör operera directe eller genom iiiksg.copt. Deremot håller jag före, att om bemälde IIits förslag blir contra-propos., alali deras tanka undertryckt, som önska creditiv, men icke vilja, att Bancostyrelsen må directe få utprångla Bankens faslighetsinteekningar. Jag anser för min del, att styrelsen icke bör medgifvas sistnämnde rättighet. Detina piening kan jag icke få gällande, om en propos. vinner, som innefattar det sednare, men ej det förra af dessa alternativer. Då det derjemte är beslutadt, alt föredragningen skall ske punkt - 164 De» a4 Juli e. m. vis, lärer det vara gifvet, att man icke kail företaga 7 punkter pä en gäng. Hr von Troil, Emil: Min opinion i saken liar jag redan yttrat; jag ber nu att få säga några ord, ang:de formen. Jag anser Frih. Ehrenborghs rätt vara obestridlig. R. o. Ad. har visserligen afgjort, att betänk, skall föredragas punktvis; men vi hafva icke beslutat, att punkternas antal skall blifva lika stort, som Utsk. föreslagit. Det är obestridligt, att då ett betänk, andra gången föredrages, kan livar och en dervid uppgöra och fä Ståndet understäldt hvilket förslag till modifikation som helst. Innefattas flera punkter deruti, så har ju hvar och en, som hör förslaget, sig öppet att ingå i discussion angrde allt, hvad detsamma omfattar. Då man sedan kommer till de punkter, som genom det vidsträcktare förslaget redan blifvit afgjorda, kun-, na ju dessa läggas till handlingarna. Jag kan likväl icke medgifva, att man, såsom Gr. Frölich trott, kan bringa samma propos. under beslut flera gånger.
Uppl, a. godk. hos Ridd. och Adeln d, lii Mars »83o, Presle-Sfålidet d, ta —. —- Borgare-Ståndet d. |3 Bonde-Ståndet d. i3. . Rikets Ständers underd. Skrifvelse jan-, gående upptagandet för Statens räkning af ett Län, högst a Millioner R:dr i Svenskt Silfver Specie., efter gamla Myntfoten, för att af R. St;s Riksgälds-Contoir äter utlånas emot inteckning i Jordegendom å Landet och i Städerna. S. A, K, I Nådig Skrifvelse, den 8 December 1821), bär E. K. M., sedan fråga hos R. St. blifvit väckt att använda Statens credit, för att meddela Fastighets-egare ett af omständigheterna påkalladt låne-biträde, behagat med - 1yi Exp.-Utik. Förslag lill und. Skri/v. N-o 44&* dela R. St. K. M:s nådiga Tankar i detta ämne. Och då E. K. M , af anförda skäl, ansett den allmänna credilen kunna, utan minsta olägenhet, begagnas, för att understödja de Jordegare, som behöfva omsätta äldre skuldförbindelser, och äro i tillfälle att gifva tillräckliga säkerheter; har E. K. M. till Rikets Ständer öfverlemnat, alt vidtaga de utvägar, som leda till detta mål, medelst utgifning af obligationer, dem Statens financiela ställning borde lätteligen göra användbara på förmonliga vilkor, serdeles om R. St. till deras amortissement anvisade något bidrag af disponibla tillgångar; dock har E. K. M. tillika funnit, att för det närvarande denna Upp-ochUtlåningsanstalt icke borde med Bankens förenas, utan hellre åt Riksgälds - Contoiret uppdragas.
Då denne ledamot dervid begagnat den klarhet i slutledning, som är honom vanlig, så har otvifvelaktig! hans anförande måst göra intryck på Husets ledamöter. Då likväl jag för min del anser att härvid stora misstag ägt rum, så uther jag mig tillåtelse alt få visa deni. Den likhet i valsättet eller i verkningarna af valen, som den värde talaren ansåg uppstå, antingen valet skedde directe af valmännen, eller af den utaf samme valmän valda kammaren, tror jag vara ett misstag. Icke är det bestämdt i 5 II. Den 28 October e. m. gifvet, att i alla dess riktningar, i alla dess grenar, opinionen skall vara alldeles densamma Iros de personer, sorn välja, och hos dem, som väljas. Den kan vara ganska olika. 'Man känner icke, innan en riksförsamling trädt i verksamhet, till den grad de valde personernes tänkesätt och handlingssätt, som sedermera visar sig. Det finnes tusende medel, som äro allmänt kända, hvarigenom ett val kan beredas, så alt den valde blir af helt olika tänkesätt med valmännen, och den olika utgången af det directa eller medelbara valet är beroende af den olika inflytelse, för hvilken de väljande äro utsatle, då de alla äro samlade på ett ställe, under intrycket af tidens rådande opinion, ett intryck, hvilket de väljande i orterna äfven äro underkastade, men icke till samma grad. Vill man historiskt se hvad dervid kan vara olika, så frågar jag, om det möjligen är någon, som kan hafva den tanken, att i händelse Frankrikes departementer år 1792 hade valt Yälfärds-Utskottet, de deri hade tillsatt samme män, som i detta Utskott blefvo invalde. Vidare är också den slutsatsen ingalunda den rikliga, att den nedre kammaren nödvändigt skulle välja de yppersta till ledamöter i den öfre kammaren och att således det vackra målet, att få de bäste der rådande, skulle uppnås.
Jo ser du, Sven, efter vi båda nu ska' ut i kriget, så tycker du som jag, så kunde vi ta barnen våra med till prestfar och be honom läsa hop dem, efter de ändå ska' ha hvarann, så kunde Mats bli hemma och se om gård och mark. SVEN. Jag har tänkt på det, grannas Petter, och att Mats skulle bli hemma för att MATS (träder emellan dem och slår Petter på axel). Nej tack ska' du ha, far! inte vill jag bli hemma inte! jag vill följa med far jag! KARIN. Om Mats ska' bli hemma, så ska' folket peka finger åt honom och säga: der går Mats morsgrisen, som kröp bakom kjorteln när de andra va' ute och slogs emot Danskarne. (slår knytnäfven i hand) Nej, se då vill jag inte ta honom jag inte! (Regn och blåst höras utifrån.) MÄRTHA (springer till dörren, öppnar den och ser utåt). Hu då! det stormar som alla onda andar va' i fäl med hvarann! (skriker till) Hu då! 48 TREDJE SCENEN. DE FÖRRE. MÅNS BENGTSSON OCH ERIK (båda insvepta i kappor, häftigt inkommande). MÅNS BENGTSSON (till Märtha). Blif inte så rädd, kära mor! (helsande på de öfriga) God dag, go' vänner! ursäkta! ovädret tvingade oss att gå in; men det går snart öfver det var bara ett åskmoln. SVEN. Inte behöfver du be om ursäkt för det inte. Välkomna, om j ä' godt folk! Mats, ta kapporna och häng opp dem för spisen. Mor! ge herrarna något till bästa, (han och Mats hjelpa dem af med kapporna och hänga dem på spisen, medan Märtha går till skåpet och tager derutur en stor ölkanna.) MÅNS BENGTSSON (till Erik). Har du sett Engelbrekts dotter i dag? ERIK. Nej, herre! en mängd bönder hafva hela dagen skockat sig kring Engelbrekts gård, så det varit mig alldeles omöjligt att få syn på den sköna. MÅNS BENGTSSON. Att jag inte sport det minsta om Jösse Eriksson och hans krigare, som jag vet äro i antågande.
Om examina vore öfverflödiga för de högre embetsmännen, funnes det icke något skäl att icke derifrån befria afven de lägre tjenste-classerne. Eljest kunde det besynnerliga förhållande uppstå, att den befordrades till chef, som, under inga vilkor, kunde anses skicklig att föreslå en underordnad beställning, ehuru lian borde ega så väl erforderlig habilitet dertill, som någon förmåga derutöfver, hvadan man snarare egde fog att fordra flere, än ett kunskapsprof för högre graders ernående. Derigenom, att chefsplalserne oftast besättas med personer af annan qvalification, qväfves den täflan och den lofliga ärelystnad, som äro första vilkoren flir tjenstemäns växande duglighet; och hafva a tsk i 1 i ige af Borgare-Ståndets Ledamöter med Herr Ekholm förenat sig. Utskottet har icke emottagit någon motion, som kan föranleda lill ett sådant yttrande om civila embets-examina i allmänhet, som det Herr von Hartmansdorff omförmält , och i sammanhang hvarmed han ansett förevarande ämne böra behandlas; derföre Utskottet icke varit eller är i tillfälle att iagttaga, hvad sålunda blifvit yrkadt. Genom de för öfrigt framställda anmärkningarne, är i allmänhet uttalad en fordran på kunskaper och skicklighet hos de högre embetsmännen, den Utskottet ingalunda, genom det afgifne Betänkandet, motsagt, och så mycket mindre kan motsäga, som den är grundad och stadfäslad i 4:de och 28:de §§. Regerings-Formen, hvilka innehålla, att Konungen till Sta ts-Råd kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och1 allmänt agtade Svenske män, och att vid befordran i allmänhet endast skall fästas afseende på förtjenst och skicklighet.
Af alla dessa skäl, och ehuru RiksensStänder i underdånighet vörda den ädla afsigt och ömma omvårdnad, söm röjer sig vid Ed. Kongl.’ Maj:ts Nådiga framställning om utvägar att bibehålla det Grofva Brödet vid ett nedsatt pris i Ha fv udStaden, finna Riksens Ständer sig likväl icke kunna bifalla en sådan undsättnings -åtgärd, som för öfrigt ingalunda vore förenlig med Magazins-Inrättningens 'åligganden och skulle medföra en årlig betydlig förlust, hvilken ej kunde betäckas utan ytterligare tillökning i Landets r«. dan'nog dryga beskattning. Riksens Ständer framhärda SCe. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad. d, 7 Juli 1818, •— Prest-Ståndet d. 7 — rBorgareStåndet d, 7 Bonde-Ståndet d. 8 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse an - ZJnderdaniga Skrif velger'. gående Tryckning af åt skil lige Tabeller öfver Stats-Verkets Räntor. Sedan Riksens Ständers Sfats-TJlskott, i afseende i>?i Förslaget öfver St a t s-In kom st er nes beräkning i den nu faststälde Riks-Staten , infordrat och frän Kammar-Collegium erhållit åtskilliga uti Tabell-fortn Länsvis uppgjorde speciftke Uppgifter öfver Stats-Verkets afkortade och anordnade Räntor, Samt dessa Tabellerfunnits vara i Statistiskt hänseende serdeles upplysande , hafva Riksens Ständer beslutit , att desamma, till befordrande af allrnänc gagn , måga tryckas på Stats-Verkets bekostnad för att tilldelas Allmänna Einbets Verk i Riket samt för öfrigt både i Stockholm och i Landsorterne hållas Allmänheten tillhanda emot betalning. Efter inbemtad Förslags-uppgift skall kostnaden till tryckning af en Upplaga om 1000 Exemplar belöpa omkring 600 R:dr Banko och vidare för hvarje 1000 Exemplar, utom papperens värde, blott 3 B:dr 16 skillingar i Trycknings* Arfvode. Med anmälan härom anhålla Riksens Ständer hos Eder Kongl.
Beträffande först de anmärkte olaglige Kandtmarknaderne, ansåg Utskottet någon underdånig anhållan från Rikets Ständer om Kongligt Förbuds utfärdande deremot icke vara af nöden, enär det, enligt gällande In - 6 Besv. och Oeconomie-Utskottets Bet.N:o 38. structioner och Författningar, redan Iligger vederbörande Auctoriteter, att dessa , likasom alla slaga olagligheter, beifra och förekomma, lii k val trodde Utskottet, att, till beredande af kraftiga medel, der blott varningar och befallningar tilläfventyrs icke ville åtlydas, det vöre nyttigt, om Läns-styrelserne egde rättighet, att, när så nödigt pröfvas, icke allenast i fråga om de otillåtna Marknadernas förekommande, utan ock, då ordning och trygghet jemväl vid de större tillåtna Markna-derne sådant möjligen kunde påkalla, directe till tidens vinnande få hos närmaste MilitairAuctoritet reqvirera den handräckning , som för Uagarnes efterlefnad funnes oundgänglig gen nödig, i händelse ändamålet icke ani sågs kunna vinnas genom KronoBetjeningen och med biträde af för tillfället förordr. ade, bland Allmogen utsedde, Vaktkarlar el* Jer Ordningsman, Hvad åter vidkommer Motionen, angå* ende Marknaden i Borås, är Utskottet a,f den tanka, att, så vida denna Marknad kari vara att betrakta såsom en otillåten, densamma, lika litet som andra dylika, bör ega rum, och att den derföre i sådant fall, efter i behörig ordning skedd åklagan, bör och kan likasom dessa afskaffas, utan någon Rikets Ständers mellankomst, hvaremot, i händelse den ifrågavarande Marknadsdagen är att anse såsom Sesv. och Oeconomie-Utshottets Bet.
Dessa anmärkningar afse likväl endast hvad Utskotten i i:sta punkten af Betänkandet tillstyrkt, i anledning hvaraf hos Högloflige Ridderskapet och Adeln Herr Friherre Åkerhjelm, G. F., anfort, att det i Författningens 5 §. förekommande stadgande om ovilkorligt bötesansvar af 25 Rdr för Skeppare eller Forman, som afgått utan att, der sådant erfordras, hafva uttagit Tullpass å fartyg eller fora, föranlåtit Herr Friherren att fästa uppmärksamheten å den förut i §. stadgade påföljd af dubbel tull o. s. v., hvilka straffbestämmelser syntes tjog stränga och B ev.- Lags. Oec.-UtsL TJtl. N:o 29. i3 mindre lämpliga i de fall, då sådan försummelse, serdeles för Skeppare, som intaga många varuartiklar, ofta kunde ske af glömska och utan allt uppsåt, då infästningen i allmänhet sker under tillsyn af Tullhetjeningen, att denna mindre nödiga stränghet, som alldeles icke skulle verka till någon säkrare controll, föranledt många besvärsmål och underdåniga nådansökningar, samt i följd häraf hemställt, att 5 §. måtte, emellan lista morn., som skulle bibehållas, och det andra erhålla följande tillägg: ”Dock om å lossningseller ankomstorten Skeppare eller Forman inför vederbörlig domstol åstadkommer antaglig bevisning, att medfördt gods, som, ehuru underkastadt förpassning, deraf icke åtföljes, verkligen blifvit å Svensk ort intaget, och gitter han derjemte, i fall varan är af den beskaffenhet, att bestyrkande af dess införtullning bordt, för förpassnings erhållande, ega rum, ett sådant förtullningsbevis serskildt förete, af det innehåll, som i det följande af denna Författning finnes stadgadt, vare från ofvannämnde ansvarsskyldighet fri; men bote för uraktlåtenhet af föreskrifven förpassningscontroll lo
Cronhjelm hemställa, om deruti icke ligger någonting (jag vill afhålla mig från ordet insidiöst) ovanligt att på ena sidan säga, att det innefattar blott en oskyldig önskan, men tillika säga: vi vänta, att Utsk. icke nekar att uppfylla densamma.. Man må gifva hvad form man vill åt eu så beskaffad önskan, så kal - Deli 8 Juli. a53 principenlig. Jag anhåller således att få till vederläggning upptaga några emot densamma gjorda anmärkningar. Hvad först Frih. Cederström beträffar, får jag öppet erkänna, att jag, i fall det tillätes mig att så yttra mig, tror mig idelina fråga hafva Frih. Cederström fulleligen i mina händer^, emedan den nu förekommande fråga är den enda förklaringsgrund till lians yttrande för några dagar sedan, att sedan man lagt Constit.Utsk:s frikännande utlåttn till handlingarna, kan man votera öfver personerna i Statsrådet. Vid genomläsandet af Hr Cederschjölds motion finner jag, huru Hr Frih. Cederströms förslag, hvilket jag förut ansett vidunderligt, kan låta verkställa sig, nerol, så, att man under tiden förskaffade sig protrn från Constit.Utsk. för att erhålla de upplysningar, utan hvilka jag tror, att hvarken Frih. Cederström eller någon annan Ståndets ledamot ville bringa ett Stånd till votering i en så vigtig fråga, deri man eljest ej hade den ringaste kännedom. Således tror jag, att det måste vara ett misstag af Frih. Cederström att icke tillstyrka denna motion för att derigenom bevisa rimligheten af dess eget förslag. Sedan jag sålunda fullkomligen undanröjt denna motståndare, ber jag att fä yttra mig i afseende på hvad en annan värd talare, Gr. v. Fersen framställt, nemi. farhåga derför, att Statsrådsprottn skulle, med beräkning på en sådan motion, vara intagna i Constit.Utskrs prot.
Hvad kvinnorna tacka f ö r; af Gurli Linder 43 " Flor Lindström; af Adelaide Naackhoff 4-1 " Bolette Gjör. Författarinnan &gt;Margrethe »; af L. S 45 " Albine Pecha 45 " Prinsessan Thyra af Danmark; af Adelaide Nauckhoff - 46 Vår pristagarinna. Malmötidningens interview m e d fröken A n n i e Quiding 46 • ' Gustava von Schéele, född E k m a n; af Anna Kockum " Adelina Patti — svensk friherrinna! " Jane Hading Ur skuggornas värld. V I I: Två storgubbar; af Wilhelm Bäckman " A n n a Boberg — Scholander. » Tirfings » diktarinna; af Gurli Linder ._. " Ellen Anckarsvärd; af Ellen Key * " Ett konstriärsjubileum. Caroline Östberg; af Magnus Josephson " Prinsessan Gabriella Wiszniewska; af Tora Kjellberg: Ur skuggornas värld; några minnesblad för Idun af W. Bäckman. Stor litterär pristäfling 1 Till frågeafdelningens habituéer 1 l ' r notisboken - 1 — 4, 6 — 31. Idun Julbrev till Iduns läsarinnor! Om vi nu som rubrik öfver dessa rader satte det högtidliga ordet » Anmälan » eller den icke vidare muntrande inledningen » Idun år 1 8 9 5 », frukta vi nästan, att många af Eder genast skulle hoppa öfver denna sida och gå vidare i texten med den tysta och kanske icke alldeles ogrundade rcflektionen att roligare kan man ha an att läsa tidningsanmälningar — vore det o c k själfva Iduns. » Do iiro sig då egentligen fasligt lika, år från år, och vi kunna dem sedan länge utantill! » Stopp där, kära läsarinna! För ett så klent utbyte vilja vi ändå icke gärna offra en hel sida af vårt nya vackra julnummersomslag. Därför välja vi försiktigtvis en mera diplomatisk öfverskrift, och ha vi bara fått Eder så långt som hit, och ett hjärtligt året.
Tillvaron af s. k. »mindre bränneriet, för hvilka beskattningen ej kan säkert afpassas éfter tillverkningen, måsto val ock betraktas blott såsom öfvergående, derest, man ej vill ålägga enhvar bränvins-tillverkare att särskildt ersätta Kronan all kostnad för tillverkningens kontrollerande och bränvinets uppmätande i hans bränneri. § 4‘ Utan att ingå i vidare granskning af redaktionen, forde man kunna anmärka, att, enär alla »söndagar» äro helgedagar, orden »Söneller» kunnat uteslutas i alla paragrafer, hvarest stå »Söneller Helgedag», således äfven i 9 och 69 §§. Bil. M 2 till Särsk. TJtsk. Bet. Redaktionen kunde göras mer exakt och kanske äfven lättfattligare. Ehuru dertill fordras någras samarbete, må det dock ursäktas om jag här, utan ringaste anspråk, framställer följande förslag: »Ej må någon anmäla sig alt i större bränneri på dygn tillverka mindre än 300 eller mer än 1000 kannor sexgradigt bränvin. Vid beräkningen häraf skall det bränvin, som under hela månaden tillverkats, delas lika mellan alla söcknedagar i månaden.» Tydlighet och precision höra vid lagars redigerande föredragas korthet, då denne ej med de förra kan förenas. §§ 6 och 7.