Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
&amp; !en dB man 1cn.appast Iran .v&amp;nta, att en reform s o ~ n afviker fr %n ett gangse bruk, skall vinua anslutning om den ej gBr uppifrBn och nedBt, stalldes till cle tongifvande inom vbrt sauihalle en uppmaning att foregb mecl ett Iiirorikt eesmpel; Den estetislm sidan af salren, den dar inled. ansbg den mest siirba~:: ~ pnnkten ligga, bemottes afven ined det argumentet, som v d ingen torde kunne jafva, att en kort, ren kladningsfdl afven ur skon.- hetshiinsya ar att fo~~edraga framfor den obekviilua och oskona, lyftnings, som enligt vedertaget mod nu anvandes vid promenader, och ofta med mycket dgigt resultat, for att soka skydda drakten for gatans vata och dam. Den dislrussion, som foljde pB frok. Cederbloms inledningsord vw niycket liflig och anslot sig i httfvudsak till inledarinnans anfo~: aude. De viktignste jnlaggen voro de som gjordes ur balsosynpunlrt af flerazaf v5ra ansedda lakare. Sarskildt forjanar cloktor Karolina Widerstroins anforande att framhiillas. I synnerhet bevisnde den sistniimnda hurn slradljgt v&amp;ta lzjolkanter, fuktiga kangsknft in m. in verlrade p&amp; organismen. Den orenlighet, som med; kladerna medf6 res frdn gntan innehdller desst~toin farliga rnikrober, sorn lmnne fororsaka sbrfeber, for att icke tala om den fruktansviirda tuberkulosen. Har gdler icke att hvar individ sv.mar for sig sjalf, man fBr afveu bara ansvaret for sina ntirmclstes h8lsa.
Derigenom förekommas de missbruk, som annars möjl. kunna ega rum. Jag medgifver att jag heldst skulle velat borttaga skolagan helt och hållet, men då detta står i strid mot den allmänna opinionen, vågar jag icke föreslå något sådant. Hr von Ehrenheim: Frågan om skolagan är icke för lörsta gången föremål för R. St:rs öfverläggning. Den förekommer riksdag från riksdag, och skall alltid återkomma, till dess den fått någon lösning. För min del tror jag icke att den lösning, hvartill Ursk:t nu kommit, är lycklig. Det föreslår nemi. att åter införa en skilnad mellan 6:te och 7:de klasserne och de öfrige i elementar-läroverken — en skilnad, hvars borttagande just hörer till den nya läroverksstadgans förtjenster. Det är nog sannt att någon kroppslig aga icke bör förekomma inom dessa klasser, men att åter införa en sådan skillnad tror jag vara i högsta grad olämpligt. Och icke heller kan jag anse det vara lämpligare att tillskapa straffbestämmelser för lärare, som missbruka skolagan. Men så länge skolaga finnes, kunna missbruk ega rum, och derföre tror jag det lämpligaste sättet är det som vid nya elementar-skolan blilvit antaget, nemi. att hvarje gosse har sin Den 10 Juni e. m. 157 bok, der hvarje anmärkning och varning införes. Om detta icke visar sig hjelpa, nedflyttas ynglingen i en strykklass, men äfven der får icke kroppsaga användas, förr än efter föregånget förhör inför rektor. På dessa grunder anhåller jag om återremiss, och ber att få tillägga, såväl att föreskrifterna i den gamla stadgan icke äro nog tydliga, som ock att jag tror, det nuv:de stadga verkligen syftar åt det håll, jag anser vara det rättaste. Frih. Armfelt, Magnus: 1 den förra delen af Hr von Ehrenheims anförande, deri han säger att den af Utsk:t föreslagna lösningen af denna fråga icke är lycklig, — deri instämmer jag h. o. Ii. Jag anser nemi. att detta vacklande i principer, i det att man, efter att för icke länge sedan hafva antagit en ny stadga, nu vill återvända till det gamla, ingalunda är på sin plats.
Utdr. d. 15 Junit 1818’ 63g ligt 71 4* Regerings-Formen sålunda fattade beslut, förblifva. S. D. Föredrogo* å nyo och gillades följande från nedannämd® Utskott inkomne samt derf g och 11 dennes på bordet lagde Utlåtanden: Frän Stats-Utskottet'. Af den 4 dennes, i anledning af Rik Frän Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: af den 8 dennes, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens den 16 sisth April medelte Betänkande, om inrättande af Allmänna Arbetsoch Corrections lius på Borgholm och Vadstena. Frän Banko-Utskottet af den 10 dennes, angående prägling af en Medaille, till åminnelse af vigtige händelser under närvarande Riksmöte. Frän Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: af den 3 dennes 1. Rörande väckt motion om öfverseende och granskning af hvad Allmänna Lagen och Skogs Ordningen innehålla, i afseende å Skogshushållning och åverkan. 2. Angående gjorde anmärkningar vid Utskottens den 16 sisth Mars meddelte Betänkande, i frågan om förändringar uti de rörande Enskifte*- delningar utfärdade Författningar. fi./jO Pro t. XJtdr. d. 15 Junii 1818. Fran Allmäana Besvärsoch Ekonomie-Utsiottett j. Af den 18 sistl. Februari, i anldening af väckte frågor, så val om upphörande af frikallelsen för Eidderskapet och Adeln från deltagande med Borgerskapet uti kostnaderne för deras hus och tomter i Städerne till KyrkoPrestScholmoch Bectors-Boställs • byggnader samt öfrige Statsegendomar, ålagde skyldigheter som ock derom, att de onera ,hvilka tillhöra Gårdsägare bland Städernas Borgerskap, matte utsträckas till alla Fastighpts-ägare i. Städerna, utan undantag. 2.
1 Vaktmästare 300 — 4 Kammardrängar a 225 R:dr . 900 2 Husdrängar a 150 R:dr 300 ^ 15,000 Hvilka 2:ne Husdrängar skola emellan Riksdagarne besörja förefallande arbeten, så väl vid Riksgälds-Contorets förra hus, hvilket nu af Rikets Ständer begagnas, sorn vid Contorets nu egande, så kallade Hessensteinska Egendomen. Summa af denna Stat Banco R:dr 23,000 Bil. till Stats-Utsholtets Meni. N.-o 4-1 °- 3 Lit. B. Inte rim s-Aflönings-Stat vid Rikets Ständers RiksgäldsContor, å hvilken äro uppförde sådane Tjenstebefatlningar, som äro ställde på indragning. Banco. Frän förra Ordinarie Staten hitföras: i Revisor R:dr 600 — i Contors-Skrifvare ” 300 Canzlisten vid Fullmägtiges Expedition . ” 375 •— —• Derest Canzlist-tjensten blifver ledig förr än Registratorsoch Archivarie-tjensten, får af Fullmägtige bestämmas ett lämpligt arfvode för renskrifningens besörjande; men hvilket arfvode kommer att indragas och upphöra, när nuvarande Registratorn och Archivarien afgått; hvarefter renskrifnings-bestyret skall åligga den, som till Registrators och Archivarietjensten blifver utnämnd och förordnad. Credit-Sedel-Verkets nuvarande Stat. 1 Kamererare . R:dr 900 —- — 2 Vexlings-Casseurer å 900 R:dr 1,800 —- —■ 2 Bokhållare a 525 R:dr 1,050 —> — 2 Contoirs-Skrifvare ä 300 R:dr . ■; . 600 — —• 2 Cassa-Skrifvare å 300 R:dr 600 —* —- 4 Kammardrängar å 225 R:dr
Den deg, som begagnas för käkstillverkningen, är den hårdast tänkbara och dess brukande, som naturligtvis sker med maskin, är så mödosamt, att den stora ångmaskinen på 3 0 hästars kraft, som drifver hela etablissementet och därtill lyser det upp med elektriskt ljus, saktar sin väldiga fart därvid som dragaren for det tunga lasset. N ä r denna hårda deg är färdig, formligen manglas den mellan stålvalsar till tunna breda längder, som ha en seghet och fasthet, som vore de filt och icke ännu ogräddad deg. U r dessa » degfiltar » hugges på en annan maskin af skarpa järnstampar käksen ut i hundratals vexlande former och vandrar af sig själf ut och ställer sig radvis upp på plåtarne, glidande på en ändlös bana af väf. 1 bottenvåningen finnas de så kallade sorteringsrummen, där brödet fördelas till de olika utförsäljningsställena i stora korgar, som insättas på sina skilda fack i lästa skåp, så inrättade att de äfven kunna öppnas utifrån den inbyggda gårdsplatsen och direkt från skåpen vandra in i bageriets väldiga, tillslutna vagnar. Den ogifta personalen lefver och bor inom etablissementet; i källaren finnes inredt ett stort ångkök med matsalar, och matlagningen står under ständig kontroll af stadskemisten. Butiklokalen, välkänd för alla stockholmare, är präktigt inredd med mosaikgolf, tak i stuck och solidt ekmöblemang med marmorskifvor. Brickorna, på hvilka brödet ligger, äro af Rörstrands porslin i stället för af plåt och under försedda med gummiskoning för att glida mjukt på diskens marmor. Den specialitet, som utgör så att säga denna mönsteraftärs grundfond, är den storartade tillverkningen af vårt svenska nationalbröd, det hårda spisbrödet. Två gånger har bageriets produkter i denna väg hugnats med medalj: vid bageriutställningen i Hamburg 1 8 8 0 och vid industriutställningen i Örebro 1 8 8 3. Hur vidsträckt afsättning denna svenska brödsort tagit äfven utomlands bevisas bäst af den export det blott från denua officin betingar. Så kunna vi här bland exportorterna nämna Norge, Danmark, Finland, Tyskland, Frankrike, England, Österrike, Ryssland till Baku, Moskwa, Petersburg, China, Sydafrika, Goda Hoppsudden.
Icke eller är jag i stånd att inse, det den af Lagutskottet föreslagna utväg på minsta sätt afbryter en laga Rättegångsordning, då man gör åtskillnad emellan den, sorn anklagar sig sjelf, och den, som blir an-' Jslagad. I förra fallet tarfvas ja endast sådana upplysningar, som styrka dess bekännelse, Och de måtte väl kunna, utom dess närvaro på stället, inhämtas, isynnerhet då han icke dess mindre före den sluteliga Domen deröfver bkr hörd. I sednare fallet åter, om Måjgäganden påstår dess inställelse, eller angifvelse sker om flere brott, är det i Utskottets Utlåtande förbehållit, att han skall till orten afsändas. Jag tror mig således äga fulla skäl att understödja Utskottets Förslag i denna del, och anhåller ödmjukast om Eders Excellence, Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till dess godkännande. Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold'. Förra gången då detta ämne förevar, hade jag gran yttra mina tankar derutinnan, samt instämde i hvad Herr Grefve Hamilton lika fullständigt som grundligt anförde mot den föreslagna skärpningen i straffet för tjufvar. Jag vili således icke för närvarande uppehålla tiden med upprepande af de då framlagde skäl, hvilka jag nu vågar allenast åberopa såsom grund för afslag å Betänkandet i den del, sorn rörer det af Utskottet tillstyrkta dödsstraff, hvars införande dessutom ingalunda, efter min tanka, skulle verka till det ändamål, man dermed åsyftar. Och får jag, till veder' läggande af det föreslagna dödsstraffet och till bevisande af min principe, ytterligare framställa den fråga: hvar finnes väl det Lmås so® 53 Dm 21 Maji, mera frikostigt å tjufvar verkställer dödsstraff’, än England; Themsens siränder vittna ju derom; men i hviiket R;ke ut ifvås (jufnader mera oförskämdt och djerlf , än i England , der bofvarne etabU-rat sig vissa förbund eller coalitioner, under ntbtdde Chefer och Anförare?
Bysättning angående beviljad befrielse från, för åtskillige f. d. FilialDisconternes Gäldenärer. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 2, s 1248, 1249, bif. af Adeln, IX s 341, af BorgareStåndet, IX. s 354» af PresteStåndet, IX s 369, af BondeStåndet, IX s 38o. — om beviljad befrielse från, för Handlarne J. B. Kock och J. Ståhle, för Skulder till f. d. Malmö Discont. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 2. s 1249 — 1255, återrem. af Adeln, IX s 338, bif. af BorgareStåndet, IX s 354, återrem. af PresteStåndet, IX s 369, af BondeStåndet, IX s 38o. 47 Förnyadt Utlåtande, IV 3. s 224 — 25o, bif. af PresteStåndet, IX. s 624, af BorgareStåndet, IX s 658, af Adelil, IX s 663, af BondeStåndet, IX s 672. Bysättning, om befrielse från, för Löftesman, så länge Gäldenärer är inom Riket; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1181. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 622, 6a3, bif. af PresteStåndet, IX s 563, af BorgareStåndet, IX s 567, återrem. af Adelil, IX s 576. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1167, förkast, af PresteStåndet, IX s ioo3, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s ioo3, bif. af Adeln, IX s 1010, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 1022.
Den beqvämlighet vid eftersökningar, som åsyftas genom den förra methoden, kan lätt vinnas om, vid Riks-aktens tryckning, de Förordningar, som förändra dess lydelse, sammanföras efteråt. Den method, som Kongl. Maj-.t föreslagit, nemligen att i form af särskild Förordning utgifva de ifrågavarande tilläggen och ändringarne, eger fördelen af att lemna det ursprungliga dokumentet orubbadt, så att hvar och en med lätthet kan inse och bedöma de modifikationer, detsamma under tidernas längd fått vidkännas, och öfverensstämmer dessutom till alla delar med det i båda länderna antagna bruk. I Norrige, der Riks-akten är grundlag, följes | nemligen då det hittills begagnade sättet att lemna i full helgd Grundlagens text och i särskild förordning införa ändringarne deri; i Sverige, der Riks-akten är civillag, vidhåller man äfven sin gamla vana att på enahanda sätt tillvägabringa den förändring man önskar. Utskottets anmärkning att den i Grundlagen förekommande hänvisningen till Riks-akten möjligen kunde anses såsom icke gällande den särskilda Förordningen, finner jag i alla hänseenden underhaltig, ty då en § i en lag, det må vara hvilken som helst, blifvit på vederbörligt sätt ändrad eller upphäfd, måste densamma ovilkorligen upphöra att vara gällande och den nya ordalydelsen träda i den gamlas ställe. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 15 I (leii licky mm erfulla ställning, hvaruti Utskottet tyckes befunnit sig under efterspanandet af brister i Kongl Maj:ts nådiga proposition, har det äfven fästat sig vid uttrycket hitintills, sorn förekommer uti 3 §. Då några år hunnit förflyta har man ansett, att en obeqväm och möjligen till misstag föranledande undersökning skulle blifva af nöden, för att förvissa sig om, vid hvilka tillfällen Interims-regeringen skulle träda i verksamhet.
Denna Swensta namnet hedrande inrättning, til sin framtida waraktigbet försäkrad, stall wid minnet af en älstad Konung, af dem som bouoin kallat til thronen, af den märkeligaste tidpunkt i Sweriges häfder, i förlängda äldrar fästa de olyckligas »välsignelser, som genorn desi »välgörande hjelp blif»vit mennisto-rvärdet och samhälls-nyttan äterffänkte - Jag Den 6 Klinik. 605 J^g wägar derföre ödmjukast anhälla, at Högwälb. Herr baron och Landtmarstalken täcktes proponera, at Höglofl. Ridderstapet och Adeln til betygande af sin glädje, til äminnelse af den dag, som genom en Konung och desi antagna Regeringsform upfyllt wäkt'käraste hopp, wille befluta, at jämte anmodan til Med-Ständerne at deruti deltaga, genom friwillige sammanstött af de wid detta Riksmöte församlade Nationens b.epre8entanter stadga och fastställa eN tonä at underhälla Insritutst för Blinda och Döfstumma, hwars uphofsman och föreställare genom deras pä detta sätt yttrade högtidliga bifall fär den ljufwaste belöning för sin mensklighet och sina mödor. Friherre kleming tilläde efter upläsningen, at han sjelf haft tilfälle at följa denna inrättning, trodde sig kunna försäkra at den förtjente Ridderstapets och Adelns upmuntran, och hemställde at beslut Nu genast kunde fattas om inrättningens understödjande af Ridderstapet och Adeln i samräd med sina Med-Ständer, men at frägan om sättet dertil kunde upstjutas til framdeles utredande och pröfning. Herr baron och Landtmarstalken giorde i likhet härmed proposition, hwilken af Ridderstapet och Adeln Bifölls. fusterallss kleni-krotocsllet för deN ZOrde Maji. Derest 606 Den 6 Junit.
Cronhjelm har anfört som skäl mot förhöjningen, att derigenom en beskattning förorsakades för den läsande allmänheten. Jag fruktar för min del icke för denna beskattning, då man vid efterräkning finner, att en förhöjning af ett rist. för hvarje blad, skulle för ett sådant, som utkommer dagligen, ej för året utgöra mera än 320 rist. eller 40 sk. rigs, hvilket belopp den gerna lärer vilja kosta på sig, som finner ett nöje i tidningsläsandet. Deremot om jag ahstraherar huru tidningarne redigeras, ty det lemnar jag derhän, är dock otvifvelaktig!, att tidningarne kunna och böra meddela nyttiga lärdomar och upplysningar, och då man besinnar huru stora uppoffringar vi göra och måste göra för att befordra och sprida upplysning, hvarföre skulle man då hindra spridandet af den upplysning, som på della sätt kan komma allmänheten till godo. Jag skulle derföre tillstyrka vidhlifvande af det gamla, ty det försök, som Utsk. här gjort, anser jag högst misslyckadt; men då R. o. Ad., på sätt en talare riktigt anmärkt, redan bundit sig genom antagandet af dimensionen om decimaltum, måste jag inskränka mig att yrka bifall å förslaget.' Dr Printzenskjöld: Jag kan icke underlåta att yttra min förundran deröfver, huruledes man söker i de anföranden, som afgifvas, att nedlägga en helt annan mening och betydelse, än ordalagen verkligen innehålla. Jag protesterar mot hvarje försök att förklara mina yrkanden åsyfta något sorts correetiv mot tidningarne, sådane de nu sig befinna. Jag har icke derom yttrat ett enda ord, och jag finner denna stämpelafgift så mycket mindre kunna innefatta ett dylikt correcliv, som jag väl vet, att densamma är alltför obetydlig för alt kunna verka till ett sådant ändamål. Det är endast den materiella delen af frågan, som af mig blifvit afsedd. Man måste erinra sig, attnär, som jag vill minnas, år 1828 stadgandet infördes i chart.sig.- förordn., alt tidningar skulle med stämpelafgift beläggas, så voro ännu icke tidningarne komne till den höjd, som de nu äro.
Öfvertygad derom, att rättegångsärender böra icke allenast, så vidt förhållandet medgifves, likformigt, utan äfven skyndsamt behandlas, vågar jag vördsamt föreslå en lagförklaring, innehållande, att derest ett mål, af hvad anledning som helst, utsattes till företagande å annan tid, bör svaranden, utan särskild underrättelse, då tillstädeskomma. Jag anhåller, att motionen blifver till vederbörande Utsk. remitterad. 2:0 Förutsättande såsom obestridt, att en närmare kännedom af de tré allmännaste bland de s. k. moderna språ->: ken, Fransyskan, Tyskan och Engelskan, numera är ovilkorligt nödvändig, ej blott för utöfvandet af en mängd särskilda befattningar och yrken (t. ex. d plomatens och köpmannens), utan för att vinna en tillräcklig bekantskap med sitt tidehvarfs lynne och bildning och kunna följa de phenomener, som derinom utveckla sig och afvexla, behöfver jag ej erinra, huru vigtigt det är, att vid våra allmänna 3 H. 17 undervisningsanstalter tillfälle gifves för ungdomen att rätt och tillräckligt lära dessa språk. Emellertid kan man, öfverhufvud taget, säga, att ett sådant tillfälle ännu icke finnes. Visserligen har man i sednare tider varit betänkt på att inrymma mera plats åt dessa ämnen på lectionscatalogerna. Man har genom inrättandet af s. k.
För min del tror jag, att en öfverdrifven klemighet lika litet är gagnelig i lagstiftning vid samhällsfrågornas lösning, som vid upfostran oeh helsovård; och i båda fallen gör man, enl. min tanke, bäst, då man utan fruktan anförtror sig åt eu sann och uphöjd grundsats, sådan som naturen sjelf i hvarje sak anvisar densamma. Man vill i allmänhet gerna föreställa sig, att den ifrågav:de lagen gagnar den behöfvande genom att skydda honom för ockrarens vinningslystnad, men vid närmare påseende torde det visa sig, att detta ingalunda är förhållandet. Icke må man tro, att det prejeri, som man genom lagen velat förebygga, saknar utvägar att göra sig gällande, derföre att det ej får idkas öppet, utan måste Den 12 November. 147 bedrifvas i tysthet. Jag vill i detta afseende blott fästa upmärksamheten derpå, att genom förskrifning på högre belopp än det verkligen erhållna, genom s. k. dusörer, kommissionsarfvoden, omsättningar o. s. v., fältet för procenteri står lika öppet, som om någon lag mot ocker ej funnes till. Dessutom bör man ej förbise, att genom denna lag och deraf följande svårighet, att under de tider, då penningetillgången är knapp, på laglig väg förskaffa sig penningar, finner sig mången nästan sagdt nödsakad att äfven till öfverdrifna priser ingå i kreditaffärer, hvilka han, till stor vinst för sig, skulle hafva undvikit, derest han varit oförhindrad, att, såsom honom bäst syntes, uplåna penningar efter det värde, som de vid tillfället onekligen egde.
Stats-koutoret af den 1 April 1859 bestämdt, har, enligt hvad Revisorerne inhemtat. till bemälta Kommission blifvit under förskottstitel utanordnadt: 12 år 1859 » 1860 » 1861 6,450: — 11,300: — 12,660: -j hvarjemte Kommissionen för åren 1862 och 1863 fortfarande lärer hafva uppburit arfvoden, likväl till något lägre belopp än under de 2 ne föregående åren. Då således icke mindre än 40 å 50,000 R:dr antagligen redan blifvit för berörde ändamål utanordnade, utan att, så vidt Revisorerne känna, någon produkt af Kommissionens vidtomfattande verksamhet ännu blifvit för allmänheten tillgänglig, hafva Revisorerne, som icke förbisett den tidsutdrägt, förberedande undersökningar för ett arbete af ifrågavarande beskaffenhet tvifvelsutan fordra, likväl ansett sig, jemväl i betraktande af angelägenheten att fä det allt mera trängande behofvet af ett dylikt arbete så skyndsamt som möjligt afhjelpt, böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet; varande Revisorerne icke i tillfälle att bedöma huruvida, med afseende å arbetets omfång, tillräckligt antal sakkunnige män blifvit för dess utförande förordnade, eller om arbetets plan för ett praktiskt syftemål må vara för vidtomfattande och utföras i för ringa detaljer, men hysa det förtroende till det utom allt tvifvel ställda nitet hos den man, som står i spetsen för arbetet, att, sedan uppmärksamheten härå blifvit väckt, de Enligt Rikets Ständers beslut i fråga om beskattningsväsendets förenkling, skola innehafvare af indelta anslag utaf hemmansräntor och kronotionde för upphörande af såväl deras förut åtnjutna optionsrätt att dessa anslag in natura utfordra som rättigheten att, då lösen för räntorna och tionden med penningar eger rum, af räntegifvarne uppbära forsellön, hållas skadeslösa på det sätt, att de af stats-verket årligen erhålla ersättning med samma belopp, hvarmed forsellön förut författningsenligt tillgodonjutits.
Jag kan derföre icke instämma med Hr von Hartmansdorff, oaktadt hans förslag öfverensstämmer med den praxis Gr:n åberopat, och då jag ej heller kan gå in uppå att lemna ett slags envåldsmakt i Const.Utsk:s händer, mäste jag vidblifva mitt första yrkande om ogillande af Utsk:s förslag, och att R. o. Ad. mätte besluta en återremiss, med åläggande för Utsk. alt sammanjemka de olika besluten, på det att vi i denna fråga anätte få ett förslag hvilande till nästa riksdag. Gr. Lagerbjelke: För den händelse att Ståndet skulle antaga Hr von Hohenhausens förslag, anhåller jag att få veta hvad som skall sammanjemkas, ty tre Stånd hafva sagt, att intet förslag skall finnas, hvaremot det fjerde Ståndet sagt, all förslaget skall finnas, men så och så. Huru och på hvad sätt en sammanjemkning af dessa beslut skall kunna ske så att likväl ett förslag kommer att qvarstå, är för mig alldeles ofattligt. Hr Lefrén: Jag kan icke underlåta att, i anledn. af den siste värde talarens förnyade framställning, anhålla om ursägt för det jag ånyo begärt ordet. Gr. Lagerbjelke skiljer icke emellan det förstärkta och oförstärkta Utsk:s maktfullkomlighet. Här ifras emot det oförstärkta Utsk:s maktfullkomlighet alt sålunda på förhand qväfva eli Stånds serskilda tanke, men deremot har man icke talat om att det förstärkta Utsk. skall sakna denna rätt, emedan detta sednare Utsk. handlar med R. St:s makt och myndighet, men det oförstärkta deremot endast med R. St:s komilerades rätt. Gr:n har framställt den fråga, huru det skulle vara en möjlighet att åstadkomma en votering i förstärkt Utsk., då alla fyra Stånden sagt att ärendet bord^. förfalla.