Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som anser något anslag till förökad aflöning för Eibliothekarien vid Linköpings Gymnasii-Bibliothek icke böra beviljas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, bifalles att ett arfvode af 400 R*8r, deruti inbebegripet hvad nämnde Bibliothekarie förut i löneinkomst af Staten åtnju - Förstärkta Ståts-Utskottets Memorial, N\o 33g. l9 ter, eller 180 R:drf för samma Bibliotekarie uppföres, emot villkor att, efter af Stifts-styrelsen upprfittadt förslag, en sådan Instruction för honom utfärdas, hvarigenom detta Bibliothek blir för allmänheten tillgängligt. "Voteringen liar utfallit med 60 ja emot 5g nej; hvarigenom den ifrågaställde aflönings-tillökuingen blifvit afslagen. 34-de Voteringen. (enligt 5g:de punkten.) Den, som vill, att till contra-proposition vid blifvande slutlig votering antages Ridderskapets och Adelns beslut, att 800 R:dr må intill nästa Riksdag å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, till Kongl. VetenskapsAcademiens disposition, så länge den begagnar sig af Kammarjunkaren von Wrigths biträde för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vävter, i och för utgifvandet al Planche-verket ”Svensk Botanik,’’ voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, autages till contraproposition, att omförmälde anslag må uppföras såsom arfvode för Kammarjunkaren von Wrigth, att utgå så lätige Vetenskaps-Academien begagnar bans biträde, i och för utgifvandet af Planche-verket ”Svensk Botanik.” Voteringen har utfallet med 5g ia och 60 nej; hvarigenom blifvit bestämdt, att contra-propositionen erhåller den lydelse, som förestående nej-propositionen innehåller. Sedermera har följande slutliga votering blifvit företagen:
Certepartier och HyresContracter otn fartyg till utrikes orter, samt 4 morn. om Köpe^, Bytesoch Gåfvobref på fast egendom, funnit nödig tydlighet och bestämdhet i föreskrifterna om Chartas-belappet fordra, att, i stället för den af Högiofl. Bevillnings-Utskottet föreslagna vedaction: ”Till och med etc. — samt derefter för fulla,” må införas på sätt nu i Expeditions-Ulskotlels förslag blifvit iakttaget: Under i5 etc. Från och med i5 till 20 etc. Stockholm dea 3o November 1829.. JV.-o iyS. Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Dec. 4829». Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 Förslag till Kongl.. Maj:ts l\fädiga Kungörelses angående den af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutade Stämplade Pappers-afgiftens erläggande, samt om hvad vid controllen och uppbörden deraf iakttagas bör. §. 1. Allmänt Stadgande. Alla Handlingar och Skrifter, hvilka till Dorn - Exp. Utsi. Förslag till und. Skrift’. N:o 275. 87 stolar, Embetsverk och Myndigheter ingifvas, der företes eller utfärdas, äfvensom alla här nedan omförmälde, emellan enskilda personer upprättade contraCt och öfverenskommelser * eller Utgifna förbindelser* samt lysnings-sedlar till äktenskap, skola antingen skrifvas på Stampladt Papper eller ock dermed beläggas, till det belopp, på det sätt, med de undantag och vid det ansvar, denna Författning vidare stadgar, §. 2. Stämpling af Papper och dess Värde. Stämpladt Till Vexlar skola fyra serskilda Stämplar af mindre storlek finnas, för att å finare papper i vanligt vexelformat användas. £ 3.
St, på Riksmarskalkens begäran, vid i8a3 års riksdag beviljade; men jag har af StatsUtsk:s nu afgjorda betänk, erfarit, att Utsk. härvid icke fästat något afseende, och att R. o. Ad:s majoritet skulle biträda Stats-Utsk:s åsigt, har icke kunnat förekomma mig främmande; men min öfvertygelse om representantkallets fordringar ålade mig att, sedan BondeStts beslut i detta hänseende blifvit mig bekant, understödja det, för att ådagalägga, att rösten ifrån det mest beskattade folkets ombud äfven inom detta Stånd kan finna det genljud Hr Just.- Statsministern ansett vid detta tillfälle bort hafva uteblifvit; hvarföre jag också anmäler min reservation emot det fattade beslutet, och är det i sådant afseende jag utbeder mig att nu till prot. få yttra anledningarna dertill. Tids - Den io Augusti f. m. 209 Tillshändelserna och en stigande upplysning hafva stadgat begreppen om den monarkiska principen; man är nu temmeligen allmänt öfverens, att konungarne äro till för folken, och att desse icke mera äro några konungamaktens trahir. Man är temmeligen allmänt öfverens, att den monarkiska principen egentligen innefattas uti ärftligheten och uti den regerande personlighetens oantasllighet inför lagen; och man förnekar helt och hållet, att den yttre glansen, den dvrbara hofhållningen numera utgöra oeftergifliga villkor för densamma. Man börjar vara temmeligen öfverens, att problemet om den bästa styrelseformen bäst löses af den styrelse, som för folkets tillfredsställelse och bästa uträttar mest, under de minsta anspråken på utgifter i och för statsrepresentationen. Under representantkallets utöfvande vid våra riksdagar, har jag alltid hyst den öfvertygelsen, att Sverige är ett fattigt land; och det är från denna åsigt jag utgått, du jag yrkat skattenedsättningar och en bättre ordnad hushållning med allmänna medel. För att komma lill någon skattenedsättning, finnes ingen annan utväg än minskning i statsbehofven, och det bar synts mig, att när Konungen kunnat år 1823 låta begära ökade anslag för första hufvudtiteln, borde R.
Alla räkningar böra vara af LandtMarskalken eller Talmännen, medelst påskrift, till riktigheten godkände. na Stats-Ul Slutligen förbehålla vi så nödigt skulle anses, uppe förskott, emot framdeles i händelse oförutsedde nödigi derom serskildt göra vederi den 9 December i8aS. Carl Df. Geer. h. t. Landtmarskalk. Jon. Ullberg. Borg. St. Talman. skottets oss, icke allenast, att, om : vår requisition , bekomma edovisnihg, än ock att, i : utgifter skulle yppas, få :iörlig anmälan. Stockholm C. v. Rosenstein. PrestStåndcts Talman. Joh. Os. Longberg. BondeStåndets Talman. Efter verkställd granskning, har Utskottet ansett sig böra ofvanintagna Förslag till alla delar tillstyrka, med den tillagda erinran, i afseende på ersättningen till Magistraten i Stockholm för begagnandet af Hederv. BondeStåndets Sessionsrum och det större Canzlirummet, att något Contract härom, efter hvad Utskottet inhemtat, icke är vordet afslutadt; men hvilket icke torde böra bereda något hinder emot förslagets antagande äfven i denna del, enär all anledning är att förmoda, det Magistraten icke gör anspråk på större hyra, än som kan vara skälig och billig. Betänkande n. N:o 42. Betänkande, rörande indragning af ali Mathållning på Statens bekostnad, vid den så kallade Landtmarskalksklubben; samt om förminskning i Statens utgifter för KlubbInrättningarne. (R:gs-A.) Uti ett hos Höglofl. It. o. A. den 4 sisth Dec. ingifvet Memorial, har Herr August Anckarswärd anfört, att i en tidpunkt, då Statsbehofven synas så stora, som nu och nödvändigheten tili slut möjligen tvingar Representanterne att nekande besvara flera fordringar, synes det vara ett högt påkalladt föreseende, att Representationen börjar med att indraga onödiga utgifter, i och för sin egen skuld, och är det, ledd af denna tanka, som
Det är visserligen sannt, att förbuden blifvit bibehållna, emot Hr Gripenstedts mening; men ]ag hoppas, alt lian, äfvensom andra talare, hvilka önskat förbudsSystemets borttagande, likväl, då detta ej kunnat äga mm, måtte medgifva fabrikerna den fördelen, som de genom den nedsatta tullen kunna vinna. Hr Lagerheim: Detta sätt att gynna fabrikerna, att låta sådana råämnen, som ej finnas inom landet, tullfritt eller mot så liten tull som möjligt inkomma, är säkerligen det mest rationella; och jag tillstyrker äfven att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt beslut i denna del. Hr Rosenblad: Ehuru jag visserligen tillhört den opinion, som anser, att förbudsskyddet för sådana fabriker hade kunnat upphöra, så är jag dock långt ifrån att derföre alt min mening ej blifvit gällande vilja utöfva någon hämnd emot dessa fabriker; och jag förnyar således min anhållan om vidblifvande af Ståndets förra beslut. Inbjudningen blef icke antagen, utan godkände R. o. Ad. den 2Ö2 voter:s-propos:n. Sirap. 255 voter;s-propos:n förbigicks i följd af Såndets förut fattade beslut. Skedvatten. Hr von Hartmansdorff: Med skedvatten är samma förhållande som med saltsyra. Det användes till betydlig mängd för fabrikernes behof. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut och antaga voter:spropositionen. R. o. Ad. vidblef sitt förra beslut och godkände 254 voter:S-propos:n. Sköldpadd. Inbjudningen antogs, i följe hvaraf 255 voler:S-propos:ii ansågs komma att förfalla. Slöjdevaror; smink och sminkflor; smör. 256, och 258 voter:s-propos:na godkändes. Speglar och lampor. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s yttrande i denna del. Spetsar; uddar och blonder. 25g voter:s-propös: ti godkändes. Stenkol.
Uti Hr von Hoheuhausens reservation beder jag att få instämma. Deremot kati jag icke instämma uti det af den siste värde talaren, Hr Printzensköld, uppgjorde förslag om afslag så väl å betänk, som Hr Hedeusljernas reservation; men af den simpla och enkla framställningen i Hr von Hohenhausens reservation, som är alldeles påtagligen riklig, anhåller jag om propos. på afslag på Utskms betänk. Hr Printzensköld: Då jag närmare genomläser Utskms förslag med hvilket Hr Hedeusljernas reservation i viss mån instämmer, sä finner jag ali den som befordras eller på annat sätt afgår till annan tjenst förr än han emottagit bostället icke skulle äga rätt att detsamma tillträda, utau alt han i stället skulle få njuta ersättning efter boställets uppskallningsvärde för den tid han i händelse af dess tillträdande bordt innehafva detsamma. Detta förändrar dock icke saken annorlunda, än att den befordrade skulle i stället att hafva 2:ne boställen, blifva berättigad att uppbära 2 löner på en gång, hvilket är icke mindre oriktigt, hvarföre jag vidblifver min anhållan om afslag ä betänk. Frih. Cederström: Dä den sista värde talaren concluderat på afslag å betänk, sä vill jag icke upptaga tiden med alt svara. Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, sedan ingen begärt bifall lill Utskms betänk, ulan endast blifvit yrkadt dels bifall till Hr Hedeusljernas reservation, dels afslag å Utskms betänk. linge hemställa om R. o. Ad., med afslag å Utskms betänk, behagade bifalla det i Hr Hedenstjernas reservation framsläldta förslag till beslut, anmälde sig och yttrade Frih. Cederström: Jag anhåller om afslag på Utskms betänk, men ingen propos. på bifall till reservationen, emedan den icke är bättre utan sämre är Utskms förslag.
Vid granskning af de särskilda, för ifrågavarande ändamål anvisade understöd har det förekommit Revisorerne antagligt, att de iakttagelser för undervisningens fromma eller för ordnandet af hör varande inrättningar m. m., för hvilkas anställande flera personer, stundom till betydliga belopp, nu erhållit reseanslag, kunnat af en eller tvä skicklige personer verkställas, likasom Revisorerne föreställa sig att reseunderstöd, som endast hafva till ändamål afslutandet af mindre vigtiga och dessutom lätt afsättliga litterära verk, kunna umbäras. Revisorerne hafva sålunda exempelvis anmärkt att, jemte det att en universitetslärare erhållit statsanslag till belopp af 2.500 R:dr. för att i utlandet inhemta kännedom om sättet för religionsundervisningens meddelande, hafva fern särskilda lärare vid elementarläroverken erhållit reseanslag, till sammanräknadt belopp af 3,250 R;dr, för besökande af utmärktare gymnasier, realskolor och borgarskolor inom ett eller flera af länderna Danmark, Tyskland, Frankrike och England, i ändamål att inhemta kännedom om undervisningen derstädes, utan att någon mera bestämd reseplan synes hafva blifvit samma lärare föreskrifven, än att de tillfälligtvis kunnat samtlige göra ett och samma lands undervisvisningsväsende till föremål för sina efterforskningar. — För att inhemta kännedom om anordningen inom de förnämsta muséer i främmande länder hafva, år 1862, reseanslag, till belopp af 1,000 R:dr för hvardera, utgått till 2:ne ledamöter af kommittéen tor Nationalmusei inredning. Revisorerne hafva äfven iakttagit, att utgifvaren af ett arbete, ben äran dt »Urval ur franska litteraturen», erhållit reseanslag af 1,000 R:dr för samma arbetes afslutande, ehuru detsamma icke synes vara af det. vetenskapliga värde, att understöd för dess fullföljande bordt kunna påräknas, hvartill kommer att afsättningen af samma arbete, hvilket redan varit i åtskilliga läroverk till begagnande antaget, kunnat anses betryggad». — 256 3:o
St. 1 Lag-Utskoltets Betänkande, N:o 61. såsom ett hemmanet under ett bestämdt antal år åliggande onus i jordeboken antecknas, samma onus likväl ej kunde hänföras till de anora, sorn omförmälas i 6 § af 17 kap. Handels-Balk en, hvadan väckt anspråk att af det hemman, till hvars fördel omförmälda lån utgifvits, njuta godtgörelse i den ordning och med den rätt oltanämnda Kungörelser bestämde, blifvit ogilladt; — att, efter det förenämnde fråga blifvit slutligen afgjord, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, under den 21 sisllidne September, i skrifvelse till Stats-Utskottet anmält förhållandet, på det att Rikets nu församlade Ständer måtte komma i tillfälle vidtaga den åtgärd, som kunde anses nödig till förekommande af de mångfaldiga kapitaloch ränte-förluster, som kunde blifva en följd af en fortsatt tillämpning af nyssberörde åsigt, den der, jemlikt Fullmäktiges öfvertygelse, lika litet öfvefensstämde med Kungörelsernes ordalydelse, som med deras ändamål, hvilket skulle varit att, bland annat, bereda Staten enahanda rätt för odlingslån, som den eger för andra från hemman utgående skatters — samt att Herr Friherre Cederström, med åberopande af detta under Riksmötets lopp inträffade förhållande, uti förevarande motion föreslagit, »att ett stadgande i enlighet med hvad Kongl. Majit och Rikets Ständer rörande här iirågakomna ämne öfverenskommit, måtte fogas till de bestämmelser Handels-Balkens 17 kap. 6 § innehåller i afseende å företräde till gällande af egande fordran i fast egendom.» Utskottet, som tagit frågan i öfvervägande, delar äfven den af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret uttalade och af motionären biträdda öfvertygelse uti ifrågaställa ämne.
Stifts-styrelsers öfverinseende och kontroll stående direktion, samt, derest på vissa allmänna grunder byggda reglementen för sagde inrättningar varda upprättade och i nåder fastställda — Kongl. Maj:t di må ega att, med beräknande af omförmälda, ännu återstående anslagssummas billiga fördelning mellan alla de stift, som för närvarande sakna sådana inrättningar, utaf denna summa, såsom grundfond, tilldela hvarje hädanefter tillkommen dylik pcnsions-anstalt ett proportionerlig! bidrag för en gång; börande detta bidrags belopp således af Riksgälds-koutoret utbetalas i den ordning och på det sätt, Kongl. Återstående kostnader och utgifter för innevarande riksdag skola af Riksgälds-kontoret bestridas, med iakttagande af de, genom Rikets Ständers Statsutskott, Fullmägtige till efterrättelse härvid meddelade beslut och föreskrifter. Likaså bör Riksgälds-kontoret, på föreskrifvet sätt, liqvidera sådana, ännu icke godtgjorda, kostnader för sednast förflutna riksdag, som, enligt Rikets då församlade Ständers beslut, skola af detta verks medel betala». § 184 Rikets nu församlado Ständer, som utsett 12 Deputerade att å Rikets Ständers vägnar öfvervara Deras Majestäter Konungens och Drottningens kröning i Norige, hafva för hvar och en af bemäldo Deputerade såsom resekostnadsersättning bestämt en summa af niohundra R:dr och såsom traktamente under vistandet i Trondhjem ett belopp af tjugofem R:dr för hvarje dag; hvarjemte Rikets Ständer beslutat, att denna resekostnadsoch traktaments-ersättuing borde i föreskri Iven ordning af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 185. (Här torde don af Stats-Utskottot i Memorialet N:o 139 föreslagna och af Rikets Ständer redan godkända reglcments-§, angående det ytterligare anslaget för Riksdags-arkivets komplettering och förökande, böra införas). § 186.
Ständer godkände ej hvad komiterade i omförmälda hänseende såsom skäl för sitt tillgörande andragil. 1 enlighet med hvad Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet yttrade, förklarade nemligen Rikets Ständer all, äfven om giltigheten af det utål komiterade anförda, från grundlagens innehåll hemlade skäl erkändes, så vidt det hade tillämplighet, så kunde detsamma dock icke åberopas såsom stöil derför, att de icke burskapsegande stadsmedlemmarne fortfarande icke skulle ega att deltaga i sådana särskilda kommunala rättigheter och skyldigheter, som icke ouiiörmälas i grundlagen ; och Expeditions-Ulskottels förslå"■ lill underd. Skrifvelse, N:o 95. 9 och Rikets Ständer ansågo, för sin del, den ofvannämnda 4 §:n fördenskull böra lyda sålunda: ”1 såväl de kommunala rättigheter, hvilka hittills uteslutande tillkommit burskapsegande borgare, sorn de särskilda skyldigheter af nämnda art, hvilka sådane borgare ålegat, ega jemväl de, hvilka, jemlikt 3 §, äro medlemmar af sladskomrnunen, taga del, såvida icke samma rättigheter och skyldigheter äro genom rikets grundlagar vissa klasser af stadens medlemmar särskildt förbehållna.” Att den andra af nyssberörda §§, hvilken var uppställd i öfverensstämmelse med den af koiniterade antagna och i 4 § uttalade, men af Rikets Ständer förkastade åsigt, ej tillika ändrades, kan svårligen förklaras annorlunda, än såsom ett förbiseende, enär tillämpningen af 58 § nödvändigt mäste råka i strid med den grundsats, som vid begge de tillfällen, då ämnet varit under Rikets Ständers pröfning, uttalats beträffande alla städsmed lemmars likställighet. De begge §§:ne kunna, med den lydelse, som af Rikets Ständer åt hvardera beslöts, icke förlikas, och del tillägg Kongl. Maj:l gifvit åt den 4 § medelst orden: “med de inskränkningar allenast, hvarom bärnedan förmäles® mäste alltså betraktas såsom alldeles nödvändigt. Men härigenom är i sjelfva verket både grundsatsen ändrad och tillämpningen af författningen försvårad, om ej omöjliggjord.
Må den på sin höjd stadna vid Boställsjorden; men .beläggom all öfrig jord med Ordinarie Rotering. Om Staten ej beliöfver Manskapet i fredlig tid uppsatt; så kan den i stället njuta en inkomst genom Yacance-Afgift, sorn motsvarar skyldigheten. Men säger mant detta må vara godt oell väl, men hvar skall Staten få medel dertill? Jag svarart man mäste erinra sig, att här icke är fråga om någon bortkastad utgift, utan om en, sorn ger Staten full valuta för sin uppoffring, då man förutsätter, att de förmåner hon derigenom til 1—- vinner sig, äro henne frånskiljda och. icke kunna, på annat sätt ernås. Staten har ännu mycken jordegendom ©disponerad , der äganderätten är henne förbehållen. Genom öfverlåtelse!! af denna äganderätt till enskilte, torde större delen af det erforderliga penoingebeloppet kunna vinnas. Men jag vill tydligare utveckla meningen. Om, med undantag af de åt de Kongliga och Furstliga anslagne Kungsgårdar, alla de öfrige, alla Kronooch Kungsängar samt Kronofisken, sedan hvad sorn är jordegendom förut blifvit fordell i mantal, skattlagdt och Ordinarie roteradt, hemmansvis genom offentlig Auction försåldes; så funné man, här en rik. tillgång-. Den 12 ]>e«cmber f. m. Man invänder, jag förutser det, alt dessa Kungsgårdar m. m. nu äro utarrenderade, oell Staten förlorar då sin inkomst uti påräknade Arrenden, Välan ! att så är; men Staten vinner ett jemnlikt förhållandef Staten vinner en beständig Ränta; Staten vinner tillökning i sin försvarsstyrka; Statens jord, nu under förpaktares händer-, sora stundom den ena efter den andra vansköta den, kommer i enskiltes värjo, blifver väl skött och vårdad; Staten slipper mycken kostnad till byggnaders underhållande. Min mening kan dock icke vara, att Staten, genom något våld på Arrendator ernes rätt, skulle åtkomma dispositionsrätten i olaga lid. Dessa äro grunddragen till den jemnlikhet i jordens beskattning, jag ansett böra tillvägabringas.
Hvilken förvandling! SAg hon förut garantierna för kvinnans kiirlekslycka i stoltheten, har hon nu mirkt, att eftergifvenheten ocksti .uträttar en hel hop här i varlden, och hon liter nu mannen omskapas ocb föradlas p&amp; denna väg. Det ar en gammal sanning, som har Ater .kommit till heders, men tyvärr pti ett stidant satt att man ej. vet, hvart det människovärde förf. fordom varit SA ifrig att tillforsäkra kvinnan; tagit viigen. L i t .oss har icke strida om företradet mellan dessa olika - uppfattningar, som nog hvardera kunna ha sitt varde, blott fraga: hur a r det kvinliga vasen beskaffadt, som nu framstillts för oss i Alie? Förf. utrustar henne med en sardeles angslig reflexion, som g&amp; ett h&amp;r nar liknar fruktan för vilrldens omdöme, men som förf. föredrar att kalla moderlig omtanke om den hon illskar. Nen hvilka egenskaper utmarka henne för öfrigt. Egentligen endast passion och egoha. Hon vaknar sent till ktlnslan af sin rlttighet till lyckan, men i samma ögonblick tyckas ocksi alla andra h5lnsyn för henne föqwinna. Och han - hurudan &amp; r han? Uppfinningsrikt njutningslysten &amp; r viil det ord, som narmast öfversatter vart intryck af honom. Jrag Ban icke förklara mig författarinnans misslyckande af intt göra sina personligheter i djupare mening sympatiska p&amp; annat satt an genom att antaga att hon haft mofieller, hvilka haft desss svagheter bredvid andra egenskaper, som vackt hennes medkilnsle, och att hon icke lyckats f&amp; fram dessa djupare egenskaper. Denna ' förklaring tyckes mig desto antagligare, som hon hittills betraktat viirlden Pinfvudsakligen negativtkritiskt och nu för första gangen brutit med detta satiriska framstallningssatt för att ge oss positivt sympatiska gestalter. Hlrigenom har hon utvidgat granserna for sin skildring, och nar det en g h g lyckats henne att bli herre öfver sitt nya stoff betecknar föra ' iidringen af metod ett framsteg.
FJORTONDE KAPITLET. Pepita. Jag är kry för längesedan, men Pepita är sjuk. Hon har aldrig varit sig lik sedan teaterrepresentasjonen. Hon har mest setat hopkrupen på botten i sitt lilla hus och huttrat och frusit, som om hon aldrig kännt värme en enda minut. Och inte har hon velat äta! Det enda, hon har velat, har varit att »sitta på armen» och bli buren, och det har hon fått, så ofta jag kunnat — och oftare med. Men i natt, när jag tittade till henne — såg jag genast, att det var en förändring till det sämre. Så snart det blef dager, väckte jag Ruffen. »Ruffen lilla», sa jag, »nu är Pepita riktigt sjuk. Du måste vara snäll gå efter doktorn genast.» Inom 10 minuter var Ruffen i kläderna. »Måtte bara Andersson vara hemma», sa han. »Andersson!» sa jag. »Tänker du gå efter vetrinären åt Pepita!» »Ja, hvem annars? Hon är väl ändå ett djur!» »Det är hon visst inte», sa jag alldeles röd, »och att du ska passa på och förtala henne, när hon inte kan försvara sig, det –. Stackars fattiga älsklingen!» »Söta Lovisa!» »Jag är inte söt alls — men vetrinären ska inte hit, så mycket du det vet!» »Nå hvem då?» »Stadsläkaren. — Han är den allra skickligaste med barnsjukdomarna; det var han, som räddade lilla Gus och —» Ruffen satte sig ned och såg istadig ut. »Nå, så får jag väl skicka bud då», sa jag lugnt. »Det kan du inte göra!» »Nej — det — är då sanning — möjligen. Men du kan gå.» »Han har gikten!» Nu satte jag mig, jag med. »Har han gikten? Ruffen nickade. »Är du säker?» »Alldeles. Han körde ut Lundström i går.» Att gå till stadsläkaren, när han har gikten — till det behöfves alltid mod — mycket mindre då att komma med något så här — särdeles extra! »Ja, det kan inte hjälpas då», sa jag med en djup suck. »Hjälp måste Pepita ha.