Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Väfnader: halfsiden: felb och plys, äfvensom filtar 1 skålp. i — andra slag1). 1 skålp. 1 23 bomulls-: bokbindare-cloth 1 skålp. 20 felb och plys, äfvensom filtar och parkum . 1 skålp. — 40 gaz, halflinon, musslin, netlelduk, dimity och batist 1 skålp. — 73 segelduk . 1 skålp. — 6 tyli 1 skålp. 1 23 andra slag: oblekta och ofärgade < skålp. — 23 blekta eller färgade 1 skålp. — 40 tryckta eller pressade 1 skålp. — 30 bomulls-, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa: bolstervar 1 skålp. — 18 andra slag; tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af bomull allena. ylle-, af ull allena eller blandad till större eller mindre del med bomull, lin eller andra ämnen utom silke: filtar och mattor, derunder inbegripna kantade resfiltar i skålp. 23 machinfilt, rundviifd för fabriksbehof; se Redskap och Machinerier samt delar deraf. pressduk 1 skålp. 10 andra slag2) i skålp. 1 — ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 1 R:dr. a) » » » » » » » » 1868 » 73 öre. 82 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Biksmynt. R:dr öre. Väfnader: linneoch hamp-: blaggarn, buldan, kanfas och sadelgjordsväf 1 skålp. 15 bolstervar 1 skålp. 40 batist, flor, kammarduk, linön, damast samt lärft, alla slag 1 skålp — 75 mattväfnad af hampa eller af hampa i förening med annat i taxan ej specificeradt ämne 1 skålp — 18 segelduk och tältduk 3 skålp 8 andra slag, drällväfnader derunder inbegripna . 1 skålp. — 65 håroch lägel-: nöthårsfilt
Hvad för öfrigt angår den ena Statsmagtens inblandning i Lagförklaringar, och Herr Grefve af Welterstedls yttrande, alt den delen af Lagstiftande Magten, hvilken är lika permanent, som Högsta Domstolen, hör höras, så kan permanensen icke nekas; men det ligger ett moraliskt hinder deruti, att Konungen aldrig hör vara håde Domare och Lagstiftare i samma fall, hvilken princip är så vigtig, äfven i alla ekonomiska frågor, att dess åsidosättande skulle borttaga all säkerhet. Jag bekänner, att jag åtminstone för min del skulle anse mig hafva föga skäl att vara belåten, om jag icke visste, att jag dömdes efter gällande Lagar, men icke efter när som helst tillgörande Lagförklaringar från samma håll, som utfärdat Lagen. Förklaringarne höra derföre öfverlemnas lill Domaren ensamt, såsom ett blott uttryck af hans sätt att tolka en gällande Lag. liela denna fråga härleder sig från en förblandning i vår Grundlag emellan begreppen om Lagförklaring och Lagförändring; ty om icke 88 §:n i RegeringsFormen hade sagt, att med förklaring öfver Civiloch Criminalsamt KyrkoLag skulle förhållas, som med sådan Lags stiftande, hade det icke handt, att man velat fråntaga Domaren rättigheten att säga: Jag förstår Lagen så eller så; och då hade Rikets Ständer aldrig befattat sig med annat, än alt förändra Lagen, eller stifta ny Lag. Del är 38 Den 16 November f. m. också alldeles onaturligt, att det skall tillkomma Lagstiftande Magten att förklara en redan existerande Lag; ty om den Lagstiftande Magten finner, att en Lag behöfver förklaras, så behöfver den ändras, och den gifna Lagförklaringen blifver då i sjelfva verket en Lagförändring.
Likväl måste medgifvas, att i afsigten med denna gång på sidan om det stora målet, låg ett aktningsvärd! bemödande att sätta en gräns för förmannaväldets godtycklighet. Men huru, M. Hrr, upptogs väl denna menniskovänliga åsigt? Jo, den framkallade endast inom TJtsk:t sex (säger 6) reservationer. Dock :— låtom oss kasta ett sorgflor öfver dessa tilldragelser. Annorlunda och fullt tillfredsställande för menniskovännen är innehållet uti det Bet:de, som nu utgör föremål för IL o. Ad:s allvarliga pröfning. Värdigt fria Svenskar yttras häruti: »Bibehållandet för krigareståndet af de fysiskt affliktiva straffen, sedan desamma såsom bestraffning för gröfre förbrytelser blifvit af allmänna meningen utdömda, torde likväl icke kunna försvaras. Utom de inkast, som med afseende å ifrågavarande straffärters vanärande karakter framställas emot dem, liksom emot spö- och risstraffen, möta emot deras rättmätighet andra Den 29 Maj, vigtiga betänkligheter, hvilka fbranledt afskaffandet af sistnämnde straff, nemi. dels att allt afseende å menniskans förnuftiga natur åsidosattes, dels att dervid uppgifves ett af ändamålen med straff, eller den felandes förbättring, dels ock att det icke låter sig beräkna, i livad mån dylika straff kunna verka menligt på den bestraffades helsa. Dessa omständigheter måste, efter Utsk:ts omdöme, gälla mer än förebärandet, att prygeloch daggstraffen äro för krigstuktens upprätthållande oumbärliga, ett påstående, som i allt fall icke eger något stöd, hvarken i de länders erfarenhet, der dessa straff sedan lång tid tillbaka varit afskaffade, utan att sådant derstädes menligt inverkat på krigslydnaden, icke heller i den erfarenhet från närmare håll, som vunnits genom upphäfvandet af dessa straff, hvad angår Gotlands nationalbeväring. Det har blifvit sagdt att, då prygeloch dagsstraffen endast såsom extrajudiciel bestraffning bibehölles, deras vanärande egenskap derigenom skulle upphöra.
Efter särskild anställd undersökning om uppliofvet till och nu varande förhållandet med de uti 1821 års Hufvud-Bok utbalancerade RiksgäldsContoirets skulder, fordringar och tillgångar, Riksens Ständers bafve vi ansett oss böra härom meddela en korrt underrättelse och tillika, i afseende på en och annan skuldsamt fordringspost, hemställa och föreslå hvad vi funnit lämpligt. Balancerade Skulder till den i Jan. 1822, Skulder i Utländskt Myntslag. Svenskt B;ko« De såkallade Eckertske Obli~ gationerne utgöra återstoden af den Stats-Verkets skuld i Utländske Myntslag, som, vid 1800 års Riksdag, öfverflyttades på Riksgälds-Contoiret, och bestå af en af Amiralitetet i Carlskrona under den 3i Qctober 1794 till Hof-Rådet Eckert eller d ess rätts innehafvare utgifven, af Kongl. Stats-Contoiret accepterad förskrifning med 4 proCents Ränta, förfallen lill betalning d. 3o Sept. 1796, stor Rd. 3ooo. H.B:o. JbefäknadRänta härå till förfallodagen Rd, 3244.32.H.B:o, hvilka, reducerade efter al pari cours eller 47 skilling, utgöra 2177: 3. 4* Då nu så många år äro forflutne ifrån den dag, Obligationen till betalning förföll, hemställes, om icke en pras Transport 3177: 3. 4* Revisorers Berättelse, Transport 3177: 3. 4* scriptions-tid af ett år kunde stadgas, inom hvilken fordringen , vid förlust af all rätt till betalning, hör till erhållande af Liqvid anmälas. Skuld på löpande Räkning med Bankier-Huset i Leipzig Frege & Comp.
— Hvad första kammaren åter vidkommer, kan jag ej heller fatta, hvarföre denne kammare göres svagare än den andra, då de begge utgå från samma stam; ty hvarken är det rättsenligt, att de medborgare, som i högre mohn bidraga till statens underhåll, skola kunna öfverröstas af dem, som dertill mindre bidraga; ej heller kan det vara politist klokt, att lägga afgöranderätten i fråga om statens upprätthållande uteslutande i händerna på en korporation, som i denna vigtiga fråga, likasom i de flesta andra, efter all sannolikhet måste blifva beroende af andras ledning. Att Sveriges politiska oberoende icke kan vara betryggadt med en sådan representation är klart, om man derpå tänker och icke låter hänföra sig af en omotiverad förtjusning. Och om Hrr rådgifvares synbara bäfvan för en förmodad annalkande storm, äfven var ganska betydlig, så torde likväl framför deras egen säkerhet de kunnat och bort vara betänkte på att bereda Konung och fädernesland en tryggare hamn, än den regeringens förslag kan erbjuda. Slutligen, Älina Hrr! — då H. Exc. Hr Just.-Stats-Ministern uti sin orlofssedel tili 11. St:r vitsordat, att R. St:r städse värnat Sveriges sjelfständighet, så tror jag, att R. o. Ad. för dess del 120 Den 20 Januari. ensamt förtjenar detta beröm, om R. o. Ad., då afgörande tiden kommer, icke förr nedlägger sin representationsrätt än II. o. Ad. blifvit förvissad derom, att våra efterträdare, oin så pålordras, kunna lori jena samma vittnesbörd.» Reservanternas anföranden lydde som följer: Af Frih. Leijonhufvud, C.:
Beträffande dernäst den ifrågaställda förändringen med bokföringen vid Tumba så visar sig af 1845 års Revisions-berättelse (§ 75), att dag-journaler för arbete, ej mindre med papperets beredande, än å packkammaren, blifvit upprättade och till begagnande päbjudne, hvarjemte 1847 års Revisorer (Ber. § 83) Vitsordat, att material-räkningar öfver vid bruket inoch utgående effekter, uti de af dem granskade bufvudböcker, funnits intagne, äfvensom att räkningar för öfverarbete, upprättade på sätt sednaste Banko-Utskott antydt, varit hufvudboks-verifikationerna bilagde, hvilka räkningar Revisorerne ansett vara nöjaktiga och icke kunna vid en inrättning, der betydlig bruksrörelse jemte jordbruk bedrifves, ulan alltför stor möda, vidare förfullständigas. Då det härförutan åligger förvaltaren, att månadtligen afgifva verificerade kassaförslag, hvilka, efter undergången granskning, i Fullmäktiges expedition förvaras, finner Utskottet något annat härvid nu icke vara att åtgöra, än alt afbida det förslag till föreskrifter för framtida hushållningen vid bruket, som Fullmäktige (Ber. p. 85), sedan de af dem, tid efter annan, i ämnet meddelade föreskrifter blifvit ordnade, tillkännagifvit sig ämna att, jemlikt 249 § Banko-reglementet, låta upprätta. 1 afseende slutligen å det Fullmäktige gifna uppdrag att, efter med förvaltaren träffad öfverenskommelse om indragning af nuvarande bruksskrifvarebefattningen, i hans ställe tillsätta en tjensteman för kontröll öfver penningeoch material-förvaltningen vid bruket; sa och utom det att 6:te punkten uti det emellan Fullmäktige i Rikets Sländers Bank och professorn Bagge den 4 Mars 4 838 upprättade kontrakt, innehållande det:
Hr von Troil har icke funnit för godt uppgifva något sätt, hvarpå möjligen kunde afhjelpas svårigheterne för en skolstyrelse, alt bestämma hvilka föräldrar böra anses förmögna, hvilka bemedlade, bergade, knappt lottade, medellöse, fattige, utfattige o. s. v. Sådant torde tåla vid att tänka på, innan man stadgar sjelfva saken. En återremiss lemnar dertill rådrum, och begäres derföre vördsamt af mig. Torde hända visa sig svårigheterna så stora, alt liela saken afslås, som vore det bästa. Gr. Lagerbjelke: En värd talare har yttrat, alt om i fråga var. afgift antages samt skollärarnes löner höjas, kunde det hända, att manga, som vilja erlägga afgifter till lärarne, dermed komma ali fortfara. Jag anser mig härvid böra i minnet återföra, att hvad som nu betalas, är hell och hållet frivilligt och att de tvångsafgifter, som äfven nu på sina ställen finnas, äro ganska obetydliga, såsom Hr Tersmeden anmärkt, samt utgöra ersättning för städning, ved och ljus, hvilka afgifter icke öfverstiga 2 eller 3 r:dr. En annan värd talare har yttrat, att de ledadamöter, hvilka motsätta sig det nya systemet, vore synnerligen angelägna att afstå betänk., för att genom brist på medel göra läroverkens organisation efter den nya metoden omöjlig. För min del skulle jag tro, alt, hvilketdera systemet, antingen del gamla eller nya, blir gällande, det är en lika vigtig princip, att undervisningen, så vidt möjligt är, göres fri, och om sådant icke kan ske med det nya systemet, vore denna omständighet ett synnerligen svårt argument emot detta system. Det har varit en särdeles vacker princip hos det nu gällande skolsystemet, alt äfveu den fattigaste kunnat erhålla undervisning.
Man kan visserligen förmoda, alt Riksg.cont:s obligationer, om de äro ouppsägbara, kunna genom försäljning förvandlas till silfver; men likväl torde sådane conjuncturer inträffa, helst då penningeverlden icke är van vid Svenska obligationer, att dessa ofelbart skulle förlora betydligt i värde. Jag anser derföre, att de obligationer, som Riksg.cont. öfverlemnar till Banken, böra tili en del vara uppsägbara, t. ex. efter 1 och 2 års förlopp, och till en del ouppsägbara; börandes 4i)2 Den 18 December e. m. det lill Bancofullm. öfverlemnas ali bestämma användandet af den ena eller andra sorten, allt eller de omständigheter, sorn med Bankens största fördel kunna vara förenade. Bankens fördel är vanligen alllid, att obiigationerne äro ouppsägbare, så vidt nemi. de kunna försäljas ulan betydlig capilalförlust; men om della ej kan ske, så äro de pä 1 eller 2 år uppsägbare, om dessa kunna försäljas lill pari, mera med statsverkets fördel öfverensstämmande; ty pä denna tid af 1 eller 2 år kunna omständigbeterne hafva förändrat sig så, att man måhända har lätt för att liqvidera dem. Jag anser utur denna synpunkt äfvenväl, att Baucodisconten bör för närvar, vid Riksbanken qvarblifva. En reservant inom BancoUtsk. Frih. Rappe, har varit af denna tanka, och dä han utvecklat denna mening i flera punkter pag. 11 och 12 af reservationerne, torde det icke vidare behöfva nu upprepas samt nedskrifvas och till Utsk. remitteras, utan anhåller jag blott att i dessa punkter fä med honom mig förena. Jag anser, alt Bancodisconten bör under Bankens administration qvarblifva, allt intilldess att man, på sätt i 26 punkten säges, kommit så långt, att man vänjt sig att nti Handelsoch Näringsdisconten discontera vexlar.
Län motion, att de 124 tunnor spanmål, som under benämning af Domkyrko-tunnor gå från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka, måtte tillfalla Domkyrkan i Hernösand; 7:o vice Talmannen Pehr Ericssons motion om upphörande af förhöjd årsberäkning vid Ecclesiastika tjenste-befattningar; 8:0 Olof Benjaminsson från Götheborgs och Bohus Län motion om Askims och Frölunda socknars skiljande från Fässbergs pastorat, m. m. 9:o Petter Pehrssons i Slätthult, Jönköpings Län, motion, att Läkare, Eili. till R. St. Prot. 1S40. 9 Samt. 1 Band. 12 po Prot. Utdr. d. 6 Mars 184.0. sorn antagas af en eller flere socknar på landet med viss folkmängd, må till" erkännas lika tur och befordringsrätt med Stads-läkare; och 10:o Anders Larssons från Westerås Län motion om ändring i det nui stadgade befordringssätt för Prester. Stals• samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Hans Hanssons från Götheborgs och Bohus Län motion om en alimän reglering med rusthållssoldatsoch båtsmans-rotarne, så att stamoch strö-rotar må, komma att blifva hvarandra närmare belägne; 2:o Anders Nilssons från Östergöthlands Län motion om upphörande af Kongl. Comiteen för saltpeter-ärendena in. m., jemte ett dervid afgifvet yttrande; 3:o Eric Janssons från Stockholms Län motion, angående reglering och sammandragning af båtsmans-rotarne inom Stockholms Län; 4:o Bengt Gudmundssons från Hallands Län motion, att ön S:t Barthelemy må ställas under enahanda styrelse och förvaltning, som Sveriges öfrige provinser; 5:o Peter Gabrielssons från Kronobergs Län motion om ändring och förklaring af nu gällande författningar, rörande planpenningarnes erläggande m. m.; 6:0 Jan Anderssons från Westerås Län motion om tillökning i den nu stadgade ersättning för mat och underhåll åt inqvarteradt manskap; 7:o Petter Pehrssons i Slätthult, Jönköpings
nn föreslagit, finnes ej utväg för Ridderskapet och Adeln att besluta om det förslag jag frarastält, och det är en rätt, sora ej kan mig betagas. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde om Ridderskapet och Adeln önskade att Friherre Cederström® förslag, hvarigenom till Bonde-Ståndets beslut borde fogas det tillägg, att om löftesman borgade för högre summa än 6,000 Riksdaler, låntagaren vore pligtig att antingen anskaffa njr borgesman eller ock inbetala hela länet, skulle utgöra Ja-proposition, samt Herr Hjertås mening contra-proposition. Herr von Hohenhausen: När jag vid Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition anhöll om votering, innefattade denna proposition Bonde-Ståndets beslut, jemte tillägg, att den löftesman, som borgat för högre summa, än 6,000 Riksdaler, borde under loppet af 5 derpå följande år vara förlustig ali både låneoch bor.gesrätt i Disconterne. Jag skulle således tro det vara enligt med Grundlagen, att detta blir Ja-proposition, och att nu blott fråga är om hvad som bör inkomma i contra-propositionen, antingen Herr Hjertås, eller Friherre Cederströms förslag, Herr Grefven och Landt - Marskalken yttrade, ett enär Herr von Hohenhausens Den 7 November c. rn. begäran, att den af Herr Grefven och LandtM ars kalk en gjorde proposition, vid hvilken Herr von Hohenhausen begärt votering, mätte blifva Ja-propositionen, icke syntes kunna Herr von Hohenhausen förvägras, linge Herr Landt-Marskalken hemställa, om icke Friherre Cederströms förslag kunde tili contraproposition antagas. Herr Hjerta: Jag kan omöjligen förena mig om denna contraproposition, emedan jag anser sådane cautionsbetyg vara alldeles orimliga. Man skall då först skaffa sig caution, och sedan skrifva från den ena orten till den andra för att skaffa sig betyg, hvarefter det likväl ankommer på Directionen, om den anser betygen säkra. Hetta orsakar stor villervalla.
Utskottets Betänkande, angående Herr Heijketischiilds Memorial om befrielse för Nora, Lindes och Ramsbergs Bergslager, att erlägga Vaeanceafgift; fann Bonde-Ståndet för godt att vid samma Betänkande låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 13 dennes afgifne Betänkande angående Riksdagsmännen J. M, TVessings och Guataf Olssons från Vestmanland Memorial, om ändring i lefvererings-stället af Kronans Ränte - 136 Prof. Ut dr: <1. 17 Febr. i8i3i Hö och Halm, som från Vestmanland är anslaget till utfodringen vid Kongl. Hof-Stallet; blef detta ärende, i anledning af bernalt* Riksdagsmäns nu gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottets förnyade handläggning återremitteradt. S. D. Vid nu skedd ytterligare föredragning, fann Bonde-Ståndet för godt bifalla Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 13 i denna Månad på bordet laggda Utlåtande, angående anstalters vidtagande till förmån för vissa Fabriker och Pappersbruk. S. ID. Vid nu skedd ytterligare föredragning, fann Bonde-Ståndet för godt bifalla Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 13 i denna Månad på bordet laggda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om utfärdande af en Förordning, rörande Vattenverks-ägares åliggande. S. D. Vid nu skedd ytterligare föredragning, fann Bonde-Ståndet för godt bifalla Allmänna Besvärsoch Economi-Utskotteis den r3 i denna månad på bordet laggde Utlåtande, angående ett skyndsamt kringspridande af de för Landtbruket nyttige redskaper , som genom Kongl. Landtbruks-Academiens försorg i Stockholm blifvit förfärdigade efter inkornne Engelska Modeller. S. D. Vid nu skedd ytterligare föredragning, fann Bonde-Ståndet för godt bifalla Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 13 i denna Månad på bordet laggda Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring i Församlingarnes skyldighet att vårda de fattiga. S. D.
Professoren Fries att retroactivt beräkna en henne tillagd pension ; N:o 87, ang:de ersättning till nämndemän och fjerdingsmän för syner och värderingar m. m.; N:o 88, ang:de s. k. undantags-contracters intecknande } N:o 89, i anledn. af väckt fråga om förtydligande af 2 §:n i 41 caPMissg.-b:n. Hr Rappe, Joh, Axel Gust.: Då min militära tjenstebefattning icke ger mig tid att deltaga såsom ledamot uti Ekon.Utsk., får jag undanbedja mig detta förtroende, och derjemte vördsamt anhålla att vid min riksdagsmannarätt i öfrigt varda bibehållen. Denna begäran blef of R. o. Ad. bifallen. Hr Frill. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, då sålunda en ledighet i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. uppkommit, att innan nästa plenum sammanträda, för att densamma ersätta. Derjemte tillkännagaf Hr Landtm., att hos honom blifvit anmäldt, det Electorerne, vid det sammanträde som förliden gårdag hållits till förrättande af de val, hvarom i sista plenum blifvit tillsagdt, ej så talrikt inställt sig, att val kunnat äga rum; i anledn. hvaraf han fästade Hrr Electorers uppmärksamhet, dels på vigten deraf att utsktsledamöterne i ordentlig tid väljas, enär Utskms göromål måste bero deraf, att verksamma ledamöter i Utskm finnas, och dels derpå, att örn Utskms göromål afstanna, riksdagens förlängning äfven i betydlig mån deraf måste blifva en följd; anmodande Hr Landtm, derföre Hrr Electorer att fulltaligt infinna sig vid det blifvande sammanträdet. 3o4 Den la September f. m. Hr af Ström, Israel Adolph, hade inlemnat följandet I likhet med hvad jag i mitt anförande vid Lagoch Ekon.Utsktns betänk. IN:o 6 haft äran föreslå, får jag, med anledn. af detta betänk., såsom ny motion till R. H.
Då sade käringen: »tag du ungen med dig till brunnen och tvätta henne ren; jag vill kärna, medan du är borta.» Pojken gick och gjorde sig föga brådtom. När han nu kom till brunnen och skulle tvätta den lilla, som var föga mindre än han sjelf, lyckades det icke bättre, än att jätte-barnet trillade ned i vattnet och drunknade. Drängen menade, detta var en ringa skada; men han tänkte, att det hädanefter icke vore rådligt stadna länge qvar hos jätte-folket. När pojken återkom till stugan, hade käringen lyktat att kärna. »Du har dröjt länge», sade hon till drängen; »men hvar har du gjort af mitt barn? Pojken svarade: ’jo, sedan jag tvättat henne sprang hon åt skogen, för att möta far sin.’ »Ja så,» återtog käringen, »då komma de väl snart hem tillsammans.» Emot qvällen återkom jätten ifrån skogen och var mycket trött. Käringen ropade emot honom: »Far! hvad har du gjort af flickan vår?» Jätten svarade: ’icke har jag sett någon flicka.’ Då blef jätte-qvinnan förskräckt och begynte skria högt samt jemra sig. Pojken sade, att han och jätten ville gå bort och söka barnet. De drogo nu till skogs, och letade på alla håll, men kunde icke finna någon. När resen och hans dräng hade vankat länge omkring, kommo de omsider till gränsen af jättens egor. Då sade vallpojken: »Far! jag är nu föga långt ifrån hemmet. Gifven mig orlof att gå bort till min moder, som väntar mig. I morgon vill jag komma åter, och hjelpa eder att leta.» Tussen genmälte: ’du kan gå, efter som du varit mig så trogen; men kom snart tillbaka.’ Vid dessa ord tog jätten fram väl tre skäppor guld, och gaf pojken såsom lön för hans tjenst. Men drängen tackade honom, och sade sig nästa gång vilja tjena ännu bättre. Jätten och vallpojken drogo nu åt hvar sin led. Pojken gick hem till sin moder, och gaf henne allt det gods han hade vunnit, så att de ifrån den dagen voro rika och lyckliga. Men jätten ströfvade omkring i skogen för att leta efter sitt barn.
Riksens Ständers valda Beviilnings-Utskott åligge, att bereda alla från Stånden remitterade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bevilllningens utgörande; all förslagsvis beräkna de blifvande inkomsterna enligt de särskilda bevillningarne; och att, sedan Statsverkets behof äro utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bevillningens Ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan äga runi, och i sammanhang dermed lill Riksens Ständer afgifva förslag till bevillnings-stadga. Utskottet ma derjemte uti bevillningsfråger föreslå hvad del anser billigt och nyttigt. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 4. 13 §• 71. Yppar sig skiljaktighet emellan flere af Riks-Stånden om dessa grunder, sätten af deras tillämpning och Bevillningens fördelning till utgörande, eller skulle, hvad icke väntas bör, något Riks-Stånd allena söka undandraga sig det deltagande uti den fastställda Bevillnings-summan, som Bevillnings-Utskottet föreslagit, då skall hvarje Riks-Stånd, som ändring uti Bevillningsutskottets Förslag åstundar, meddela de öfriga sina skäl dertill, samt uppgifva det sätt, på hvilket en sådan ändring må vinnas, utan att ändamålet förfelas. Häröfver höres Bevillnings-Utskottet, hvarefter Riksens Ständer skola till afgörande företaga den eller de frågor, om hvilka skiljaktighet dem emellan uppstått. Bifalla tre Stånd hvad emot Bevillnings-Utskottets Förslag i en eller annan del anmärkt blifvit, varde Förslaget i dessa delar förkastadt. Afslå tre Stånd hvad ett särskildt Stånd härutinnan yrkat, men detta ändock vid sin mening förblifver, eller stanna två Stånd emot två, då skall saken öfverlemnas till afgörande, på det sätt 69 § föreskrifver, åt Stats-Utskottet, förökadt till ett sådant antal af Ledamöter, som der bestämmes.