Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banken hädanefter får behålla sin vinst, vill jag ej motsätta mig Riksg.Contrs creditivrätt å Banken, hvilken verkligen torde Vara oundviklig och som, på sätt Utsk. upplyst, ej heller är förenad med något slags äfventyr. Lika med en reservant, Hr Nordenanckar, anser jag likväl det vilkor böra härvid fästas, att, om någon lånindragning möjligtvis skulle komma i fråga, en sådan indragning i första rummet borde drabba detta creditiv, enär Riksg.Cont. lättare, än den enskilde, vore i tillfälle att medelst upplåning skaffa sig penningar. 27:0 Vid denna punkt, om en fond af 19g,000 r.*dr för silfverköp, har jag intet att erinra, om icke, att Bancosty 6 H. ,6 (23 Ben 5 Maj f. m. reisen icke må anse för en bank-ndministrations största arcanum att fylla bankens hvalf med silfver, utan i detta sorn andra fall rådfråga näringarnas behof af rörelsemedef. Den financeplan, som Hr Lefren uppfört pä de från Riksg.Cont årligen ingående ränlnnedel å Bankens grundfond, 88,000 r:dr b:co, och hvilken åsyftar att för denna summa inköpa utländska statspapper m. m., tror jag, för min del, bäst vara att tillsvidare lemna å sido. I den oroJiga tid, hvari vi lefva, hafva utländska fondpapper, äfven för personer inom vårt land, mången gång visat sig föga lucrativa. 28:0 Enligt hvad ofvan vid 22 punkten blifvit yttradt, afstyrker jag indragningen från Bancodiscontfonden af de i frågavar. 240,000 rrdr årligen, äfvensom inrättningen af s. k. cassacreditiver. Om det förra skulle bifallas, tror jag de indragna medlen lämpligast kunna öka creditivet för handelsoch näringsdisconten. 29 punkten till styrkes, och öfverensstämmer jemväl med hvad jag i min första motion i detta ämne yrkat. Mot 3o, 3i och 32 punkterna finner jag intet att anmärka.
Dermed hänger likväl troligen så tillsammans, att en lifligare omsättning, lägre varupris, en vidgad credit göra oberäkneligt mer lör att fylla rörelsens behof af bytesmedel inom landet, än en ökad sedelmassa, helst dä denna bildas genom konstlade låneanstalter. Huru mycket skulle t.ex. icke inrikes vexlar bidraga att ersatta den bristaude delen af rörelsecapitalet; men derpå sy nes Regeringen ej hafva tänkt. Den värde ledamotens erinran, att, 88 Den 3 Februari f. m. oaktadt näringarna stigit med ett minskadt rörelsecapital, de likväl nu skulle afstadna, om detta sednare ej ökades genom lån, torde ej heller innefatta någon logisk tankeföljd. Man har förmenat, att det ifrågavar. lånet skulle consolidera realisationen. Jag tror denna vara tillräcklig consoliderad, om Banken blott får sköta sig sjelf; men lika med Frih. Rantzou befarar jag, att det för ränteliqviderna ökade vexelbehofvet af omkring 200,000 r:dr b:eo i silfver årligen skulle olagligt tynga på handelsvågen och möjligen föranleda silfverexport, samt derigenom tvinga Banken till att operera, — något, som alltid, mer eller mindre, störde förtroendet till realisationen. Frih. af Nordin har äfven sagt, att man ej från andra .länder borde hemta exempel på skadligheten af statens inblandning i enskilda industrien; utan har han deremot ansett, att statens vägran af inblandning i dessa angelägenheter inom Sverige vore att castrera vår industri. Jag tror icke, att naturlagarna för industrien kunna vara olika i Sverige och i andra länder, och jag tror ej, att man från vår industrihistoria kan uppvisa exempel derpå, att Styrelsen gagnat näringarna derigenom, alt hon blandat sig deruti. Jag tar Magasinsinrättningen till exempel och frågar, huruvida man ej är öfvertygad, att, i händelse denna inrättning icke funnits och man, i stället för att inblanda staten i spannmålshandeln, utgått från en mera rationel synpunkt, nemi. tillåtit spannmålsinförsel emot låg tull, vår spannmålshandel icke nu hade stått på en annan punkt än den, hvarpå den befinner sig.
Jag anser visserligen rik tigt, att vid denna, likasom vid andra dylika frågors behandling, den ordning iakttages, att när alla de särskilda anmärkntha blifvit genomgångna, och det möjligen händer att ingen af dem antages, så förblifver förslaget, Sådant det är, hvilande till nästa riksdag. Men ibland de gjorda anmärko:na vågar jag lill Hr Landtm, hemställa, om det vore skal att upptaga dem i den ordning, hvaruti de efter tids - Den 5 Augusti e. m. 123 följden förekomma, hvarigenom skulle hända, att man linge börja med en af detaljerna, nemi. den om ett tillägg för:de val af ord för. i sammansatta Utsk. och Utskls-afdelningar, i stället för att först pröfva de allmännare meningar, sorn blifvit yttrade. En af dessa är den jag och Hr Bråkenhjelm framställt, att förslaget i det hela vore onyttigt. Om denna skulle befinnas vara R. o. Ad:s gemensamma tanke, så för föl le ju alla de särskilda jemkningar och förslag, sorn varit i fråga. En annan sådan allmän anmärkn. är den Hr von Troil framställde, att nemi, frågan, såvida hon anginge Banken och Riksg.cont., ej borde upptagas i denna §. Jag har ingenting emot, att denna del afsöndrat!; men om R. o. Ad:s fleste ledamöter skulle dela den mening, som jag yttrat, alt förändringen i det hela är onyttig, så omfattar denna mening äfven den fråga, som Hr von Troil förordat. Jag vågar således underställa Hr Landtm, och Ståndet, om icke den riktigaste ordningen vore, att först upptaga den allmänna anmärkningen, hvilken, om hon gillades, föranledde alt hela frågan förfölle, och vi sluppo med en votering i stället för 4 eller 5, som eljest måhända förestå. Hr von Troil:
Detta förefaller mig något besynnerligt, enär Grin vanligen brukar säga, att det icke är R. o. A f. värdigt att frånträda -ett reden fa'ttadt beslut, och att R. o. Ad. derföre bör vidblifva detsamma. Då nu R. o. Ad. i denna fråga redan beslutat att förkasta förslaget, emedan det var för vidsträckt, så synes mig icke vara skäl, att nu bifalla ett förslag, som är ännu mera vidsträckt, så alt det t. o. m. förklarar att man icke behöfver tillhöra någon kyrka. Jag beklagar, alt LagOtsk, icke afgifvit ett förslag, utgående derpå, att vår Statskyrkas bekännare må efter erhållna varningar få öfvergå till något i Riket befintligt kristligt religionssamfund. Jag kan icke biträda nu ifrågavide förslag, och ehuru jag hyser den åsigten, att Grundlagen måste undergå förändring eller förklaring, innan man kan fatta ett sådant beslut, sorn det Utsk. tillstyrkt, yrkar jag likväl icke någon framställning af Hr Gr. o. Landtm., huruvida propos. på antagande af Otskis förslag grundlagsenlig! kan framställas, fastän detsamma, enligt min åsigt, ej är med Grundlagen öfverensstämmande. Många ledamöter herdes ropa på propos. Dr Tersmeden, Nils': Jag återtager milt yrkande om förslagets läggande till tiandlingarne och förenar mig med dem, som Vrkat afslag. Gr. Sparre har sagt, att då R. St:r återremitterade förra Betänk., uttryckte de den önskan, alt landsförvisningsstraffet skulle borttagas för affall från vår Statskyrka, men jag påslår, att om än så varit, hafva R. Stir derjemte sagt, att annat straff skulle för samma brott sällås I stallet. Grin h3r sagt, att detta straff hade sin grund i ett yttrande af Paulus och Luther, men han har likväl icke upgifvit de ordalag, hvari samma yttrande blifvit affattadt. Kan man väl tänka sig, att en lag förbjuder affall med mindre än att straff derför blifvit bestämdt. Något sådant finnes likväl icke i 2 eller 3 §§.
Jag kan icke vara obekant med beskaffenheten af den opinion, som i förevar, ainné är för dagen rådande; och då denna opinion icke instämmer med mina åsigter, har jag visserligen icke någon förhoppning att kunna göra desamma gällande; men det sött, hvarpå flere talare, isynnerhet de förste, framställde sina aninärkntr mot ett friare handels-systeme, förbjuder mig att vid detta tillfälle iakttaga tystnad, ehuru, sedan Hr Skogman uppläst sitt anförande, föga återstår för mig att tillägga. Utsk. har tillstyrkt, att förbud för någon varas in-eller utförsel icke må äga rum: det är detta, som blifvit så bittert och så häftigt klandradt, — men det är ock delta, som jag för min del godkänner; och jag beklagar, att då Utsk. funnit grundsatsen riktig, Utsk. deremot ansett sådana omständigheter vara för handen, att den icke förrän efter 4 års förlopp skulle kunna tillämpas, och äfven då på ett ofullständigt sätt. — Min öfvertygelse är, att om man icke lyckats bibringa de näringsidkande sjelfva ett oriktigt begreppom hvad som är deras intresse, så skall del icke medföra någon menlig verkan att genast utbyta förbuds-systemet mot ett skyddstull-systeme; och min öfvertygelse i detta fall grundar sig icke, för att nyttja en värd talares uttryck, på ”nakna och kalla theorier,” utan på erfarenhet. Ar 1823, då, för alt begagna samme talares yttrande, ’’den första stölten gafs åt näringarna,” men då, efter mitt omdöme, det första och största steget gjordes på den väg, sorn leder till ordning i näringarna och en förbättrad tull-lagstiftning, — vid riksdagen nämnda år, säger jag, hörde jag äfven till delas antal, som häpnade för de skräckbilder, som då framställdes, desamma som man åter låter framstå i en lika afskräckande skepnad; men det dröjde icke länge, innan jag fann mitt misstag, ty jag kunde ej undgå att inse, att under de år, sorn närmast följde på denna förändring, utvecklade sig de näringar, som voro för landet naturliga, vida mer än de gjort under de flera decennier, som de hägnades af förbuds-systemet.
Af det ömtålig nya Creditivet inlösas Götheborgs Disconts-Assignationerne med 150,725 R;drj och med tillhjelp af återstoden samt egna tillgångar, ålägges DiscontDirectionen, att hvarje halft år, från oph med den l Julii 1818» minska beloppet af sina löpande TreproeentsReverser med top,00O, och det femte halfåret den 1 julii 1820 inlösa åierstoden 83,266 samt att dessutom redan den 1 Julii 1818 liqvidera hela sin Skuld till allmänna Cassör af alla slag. Bilagan Litt. D. visar, att härtill tillgång finnes, äfvensom, hurumycket vid hvarje halfårs slut Discontcn, efter ofvanstående Stadgar, bör lemna till Banquen 104 Den 17 Martil, f.-m. Sist får jag tillägga , att Malmö och Götha CanalDiscopters Gäldehärer erhålla fullkomligt samma vilkor, som Utskotten föreslå, git 3 samt att den nya Lånelnrättningen i Södra och Vestra Provincerna, hvartill Fonden successive ökes, allt efter hvad behorvet att bib hålla Rör. IseCapitalet vid lika storlek påkallar, vid utredningens slut den i Januari! 1823 får ett Capital af 5,110,000 mlånadt; hvaremot Banco och Riksgälds Sedelstocken, i fall den ej af andra Financiella åtgärder än dessa förändrats, endast har blifvit ökt med de 4,o®o,ooo R:dr DiscontPrrpper, sorn nu kunna anses höra till RörelseCapitalet , och som icke utan högst betydlig skada för Landet kunna indragas. De 1,110,000, hvarmed så* Jedes Banquens ägande Hypothequer hafva blifvit ökade , utöfver beloppet af de nya Sedlarne, svara emot en minskning i samma HypothequeSumma af alla Disconterne§ nu varande Creditiver, stor 2,000,000
Coursförhöjningen å hvad i denna myntsort influtit utöfver det belopp, som efter enahanda beräkningsgrund blifvit disponeradt för Statsutgifter och alltså återstått att i Svenskt mynt förvandla, icke upptagits såsom inkomst af Tullen, utan särskildt ingått bland öfverskotten å Intraderne i allmänhet. Revisorerne få i öfrigt åberopa de öfver förhållandet med Stals-Verkets samtelige Intrader så väl som utgifterne, upprättade och af trycket utgående Tabeller, som i sammandrag upptaga huru Stats-inkomsterne på det hela för dessa åren ingått och alltså lemna en fullständig öfversigt af Stats-Verkets ställning i afseende på dess tillgångar; hvarvid Revisorerne trott sig derjemte endast böra uppgifva det tillfredsställande resultat, att öfverskott bägge åren uppkommit och bestigit, för år 1819 till 680,544 R:d. 6 sk. och 1820 till 258,941 R:dr 34 sk. 3 r:st. hvarutaf de dispositioner, som af Riksens Ständer sista Riksdagen derå gjordes, eller af deras åtgärder härflutit samt för öfrigt af Kongl. Majrt i Nåder, till fyllande af brister å förslagsvis beräknade utgifts-anslag, särdeles under 8:de Hufvud-Titteln, funnits oundgänglige, blifvit bestridde, så väl som hvad ytterligare till sådane oförutsedde behof, för hvilka anslag Revisorers Berättelse. 4^5 saknas, förskottsvis likaledes utgått att vid nästa Riksdag anmälas, derefter för år 1819, då ofvanberörde betydliga öfverskott på Sjö-Tullsuppbörden erhölls, öfverblifvit en Summa af 471,562 R:dr 25 sk. 5 rist., som till RiksgäldsContoiret är levererad.
M. föreslagit vid sista riksdagen. lag tror likväl, alt om vi börja att pruta, skall man vid hvarje riksdag säga: J håfven icke varit billiga, vi önska ytterligare eftergifter. En gång måste väl dessa eftergifter uphöra, hvartill tiden nu synes vara inne, enär man gått så långt som gerna kan begäras. Anmärkn.-r hafva här blifvit gjorda emot det [knapphändiga sätt, hvarpå frågan blifvit af Utsk. utredd, äfvensom emot Utsk:s lemnade hänvisning till sista riksdagens sammansatta Statsoch Ekon.Utsk:ns belänkrn l\T:ris 22 och 63. Jag kan icke neka, att dessa anmärkmr äga ett visst sken af giltighet, men man torde likväl bemärka, att Utsk. yttrat, det frågan blifvit i dessa båda betänk:n fullständigt utredd. Genomläser man ingressen (ill dessa båda betänk:n skall man finna att alla skäl, som lala för och emot saken, blifvit fullständigt uptagne. Ett förnyadt uprepande af dessa skäl ansågs på afdehn så mycket mera öfverflödigt, som frågan der icke föranledde någon serdeles strid, oaktadt den värde motionären var ledamot på afdrn. Vid frågans behandling yttrade hvarje ledamot sin tanke, och, såvidt jag nu kan erinra mig, ifrade motionären och Hr Waern, för den åsigten, att man borde söka fa R. St:s vid sista riksdag fattade beslut uphäfdt, hvaremot andra ledamöter ansägo, att sedan frågan blifvit afgjord, densamma ieke borde ånyo framkomma till R. St., och som motionären inom afdni gjorde ganska ringa motstånd, blef betänk, afgifvel i dess närvarrde skick. 1 plenum inom Utsk. upstod visserligen en något lifligare öfverläggning i ämnet, men den stora majoriteten biföll likväl betänk. sådant det till R. St. inkommit. Jag vill icke trötta R. o. 78 Den 22 Februari. Afl. med uprepande af ytterligare skid för den åsigt, jag sökt göra gällande, men anser mig likväl böra fästa upmärksamheten derpå, att man, så mycket möjligt är, bör söka undvika att uprifva beslut, som R.
Att gå ännu längre och, genom att tillägga honom en verklig sakrätt i det tillverkade, bereda honom ett skydd mot ett svikligt förfarande å byggmästarens sida, hade väl varit önskligt, men, vid den svenska lagstiftningens obekantskap med dylika sakrätter i lös egendom, knappast rådligt. När eganderätten till fartyg öfvergått från en hand till en annan under det fartyget varit pä resa, hafva tvister understundom uppstått hvilkendera, den förre eller den nye egaren, skulle drabbas af en förlust som träffat fartyget under denna resa. Förslaget anger en regel, efter hvilken dylika tvister skola afgöras (§ 5), och synes valet af denna regel vara temligen likgiltigt, allenast att för ett sådant fall en regel finnes. Här har man, med en modifikation, som ansetts billig när fartyget är stadt på längre resa, upptagit tyska lagens stadgande för dylika fall. I öfverensstämmelse med nu gällande sjölag låter förslaget rederi-bolaget börja, när öfverenskommelse om fartygets byggande blifvit ingången. Härigenom vinner man den fördel att en grund kan stadgas, efter hvilken bidragen till fartygets 11 82 \ byggande skola utgöras, Denna grund kan icke vara någon annan an den andel, de särskilde delegarne hafva i företaget. Samma grund måste naturligtvis gälla äfveu för andra tillskott, som för lärtygets underhåll och utrustning kunna komma i fråga, och enligt sakens natur tillika tjena till regel för besluts fattande i rederiets angelägenheter (§§ 6 och 7). För att likväl denna grund icke skall kunna föranleda till ett majoritetens tyranni öfver minoriteten, hvilket med den personliga ansvarighet förslaget i vissa fall ålägger delegarne kunde blifva alltför tryckande, har, i likhet med hvad tyska och holländska lagarne (tyska lag. art. 468, holl. lag. art. 524) för sådant fall stadga, en utväg blifvit delegare beredd att befria sig från ett alltför stort ansvar. Han kan nemligen genom afstående af sin lott i fartyget blifva från gäldande af beslutet tillskott fri (§ 7); men med den naturliga inskränkning i denna rättighets utöfning, att han ej deltagit i beslutet om den ifrågavarande utgiften.
Klinckowström: Till svar å hvad Gr. Oxenstjerna nyss nämnde, får jag upplysa, att jag med mycken uppmärksamhet följde hans första anförande och att jag just på grund deraf tog mig friheten göra den hemställan, jag gjort. Hvad beträffar Gr. Oxenstjernas och den siste värde talarens tvifvel, huruvida det skulle gå an att afgöra den t:sta §:n före den 7:de §:n, får jag gora dessa Hrr uppmärksamma på sista raden af lista §:n, der det står: »i enlighet ined hvad här nedan föreskrilves. » R. o. Ad. eger således att vid föredragningen af den 7:de §:n bestämma, på hvad sätt representationen skall utöfvas, ro Den 7 April (. m. och mig synes, att Utsk:t har med lofvärd försigtighet och godt förstånd redigeradt den l:sta §:n, så att konfusion icke kan uppstå. Jag yrkar fortfarande, att förslaget måtte punktvis föredragas i den ordning, det blifvit af Utsk:t uppstäldt. Gr. Hamilton, Henning: Jag har ogerna velat deltaga i tvisten om föredragningssättet, ty erfarenheten har ofta visat, att tvisten derom upptagit nästan hela den tid, som varit för öfverläggningen i sak behöflig, men jag har verkligen blifvit uppkallad af Gr. Oxenstjernas sista anförande. Hr Gr:n uttryckte fullt rigtigt, att vid diskussion i sak man bör först bestämma grunden och derefter detaljerna, men jag kan deraf icke sluta, att man bör börja med afgöraridet af 7:de §:n i föreliggande förslag, hvilken är endast byggd på en förut lagd grund. Första grunden ligger i bestämmelsen om, hvad som förstås med R. o. Ad., och den andra deri, att R. o. Ad. skall sammanträda för handläggning af vissa vigtiga angelägenheter; och på dessa båda grunder bygges sedermera en beskrifning, huru dervid skall tillgå. Ätt först öfverlägga om en §, som börjar med orden: »vid nämnda sammankomster», utan att förut halva talat om några sådane, kan jag f. m. d. icke anse rigtigt, och jag hemställer till Gr.
Svenska postverket tog nemi., utom dubbelt sjöporto för transporten öfver Sundet, ett vida högre Danskt porto än som verkligen af Danmark uppbars. Danmark deremot, som såg en sådan liknöjdhet hos den Svenska poststyrelsen för dess egna correspondenters intresse, nekade bestämdt hvarje nedsättning i sitt eget transitoporto, utom det att frankeringsfrihet för öfver Danmark transiterande Svenska och Norrska bref ej var medgifven, en frihet, som för correspondenterne var högst önskvärd, och genom dess bidragande till correspondencens till vext och derigenom till en ökad portointrad äfven var för postverket af vigt att erhålla. Första vilkoret för erhållande af en betydlig nedsättning i det transitoporto Danmark uppbar, äfvensom af frankeringsfrihet för den Svensk-Norrska utrikes brefvexlingen var således det, att Svenska postverket ej mera skulle af sina correspondenter uppbära ett högre Danskt transitoporto, än hvad tilt Danmark verkligen utbetaltes, äfvensom alt Sverige lika med Danmark ej skulle uppbära dubbelt utan enkelt Sundporlo. Denna fordran, i sig sjelf byggd på billighet och rättvisa, samt ländande lill correspondenternes gagn och på indirekt väg 3 B. 25 386 Den 39 Alars* äfven till Svenska postverkets nytta, kunde och borde ej afstå?, helst som den i andra länder antagna princip, att postverket ej längre bör vara en direkt beskattningsanstalt, utan att det endast indirekt, men vida mäktigare bör gagna landet genom lättade kommunikationer, ett lindrigt porto, och en derigenom jemt tillvexande liflighet i brefvexlingen, samt i de affärer, som derpå grunda sig, numera äfven inom vårt postverk blifvit antagen lill en regel, som jag är förvissad om att ej heller R. H. St. skola jäfva.
1 Lärare i skolan, lön 600 • 600 7 D:o d:0 d:0 102: 20. 116 80 — 116 80 1 D:o d:o » 600 600 1 Lärare i skolan lön 1,000: — 10,835 52 735 — 12,770 52 1 D:o d:o » 1,000: 2,000 900 2,306 80 1,100 5,406 80 Tillkommer för de nu på Flottans underhållsstat underhållna 75 SkeppsTillkommer arfvode för en duplikant i Skolan med 450 — 450 gossar, hvilkas aflöning för närvarande uppgår till • 2,600 62 5,856 80 15,371 14 lägges härtill portionskostnader med 27,375 blir summan 33,231 SO och afdrages åter nuvarande kostnader med 15,371 14 blir tillökningen 17,860 66 hvartill dock lägges kasernerings-kostnaden, ämnad att på anslaget till diverse behof uppföras • 2.000 dä sammanräknade tillökningen blir 19,860 66 men som det i uppgifna nuvarande kostnadssumman inbegripna, nu från anslaget till flottans materiel för 75 skeppsgossars underhåll utgående belopp der påräknas såsom tillgång, måste ock här en detsamma motsvarande summa upptagas såsom anslagsbehof med • 2,600 62 hvarigenom tillökningssumman höjes till 22.461 28 deraf likväl efter öfverföring på vederbörligt anslag af kasernerings-kostnåden med 2.000 — såsom behöflig anslagstillökning för korpsens aflönande endast återstå 20,461 28 Bil. N.o 4 till Kongl. Muj-.ts IS åd. Prog. Ii. Konslruklions-korpsen. Nu var. lör er på stat. Arfvoden. Summa varande komst. luinEmbeten och Tjensler. föredragandens förslag. Egentlig lön med span målsförhöj ning.
Banko-diskont-verkets 5 vaktmästare hafva, under förmälan att, vid de årliga revisionerna af nämnda verk, de i och för uppassning hos Revisorerne åtnjutit ett arfvode af 40 å SO R:dr hvardera, och hvilket arfvode af dem blifvit påräknadt såsom en väsentlig biförtjenst, hos Utskottet anhållit, att, efter den af Utskottet nu afslulade Diskont-revision, hugnas med någon gratifikation. Då Banko-diskont-verkets vaktmästare, under den nu verkställda revisionen, ehuru någon egentlig uppassning hos Utskottet dem ej ålegat, likväl i så målto fått vidkännas ett ökadt besvär, som deras biträde påkallats vid uppbäring och afbemtning af böcker och verifikationer, hvilka dagligen varit behöfliga uti Banko-diskonten, samt bemälde vaktmästare, vid nästförutgångna Riksdagar, i och för lika beskaffadt besvär, blifvit tillagda 6 R:dr 32 sk. Banko hvardera, får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att ett belopp af 50 R:dr Riksmynt må, såsom gratifikation, från Banko-diskont-verkets omkostnads-räkning få utgifvas, till lika fördelning mellan verkets 5 vaktmästare. Stockholm den 13 November 1857. Bill. till It St. Arik. till Exp.-Utsk. d. 4 Dec. 1857, kl. 2 e. m. Memorial, angående afskrifning af en i vedförrådet d Tumba Bride uppkommen brist och beviljande af viss afskrifmngsprocent å ved, som från nämnda förråd hädanefter utlernnas. Vid den af Banko-fullmäktige, genom utsedde deputerade, å Tumba Bruk sednast anställda inventering och besigtning, har Bruks-förvalfaren, Magister J.