Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den Högste, som uti Sin outransakeliga wishet fördelar at Folken lyckliga och pröfwande skiften, har sandt Oj; de ena som de andra. Stränga wintrar hafwa ökat de lidanden, för hwilka swaga skördar hotat ost blottställa. Dylika olyckor äro bland de warningar, som af Försynen lemnäs at Folken, da de, under en längre waraktighet af lycka, tro sig kunna anse densamma som en rättighet, utan att eftersinna den högre hänwisning, som warnar mot dylika willfarelser. Emedlertid blef pröfningen, Försynen ware prisad! icke lang, och erbjöd jemwäl ett rörande och skönt stadespel. De händer, som af nöden framräcktes, fylldes af wälgörenheten. Salunda hafwa Wi, under motgångens dagar, samfäldt burit bekymren, gemensamt delat Wart bröd at de hungrige. Wi hafwe täflat att kläda de behöfwande och understödja dem, hwilkas boningar sköflades af lagorna, när, för att öka mattet af Wara sorger, äfwen elden förenat sina härjningar med winterkylans stränghet. Denna gemensamhet i lidanden och i ansträngningar att dem lindra, är en ny länk i kedjan af inbördes förbindelser. Lyckligare ar och skickelser, gafwor af samma Försyn, hwars godhet är lika, ehwad gladt eller sorgligt mä träffa Osi, hafwa följt pröfningens dagar, och äro nu ett nytt föremål för War tacksamhet. Med de fördelar, som böra uppkomma af folkökningens tillwäxt, mä wi söka bewara Osi för de i alla land dermed förenade följder: pauperismen och lösdrifweriet. Förstag till Polisoch Skydds-författniugac i detta hänseende skola blifwa Eder förelagde. Omtankan för det allmännas lugn, för allas säkerhet, stall härwid leda Evra öfwerläggningar. 6 Innan Jag nedstiger i den grift, dit sex och sjuttio ar, tillbragta pa denna jord, föra
Dom skall meddelas, vid påföljd, att, i annat fall, den Embetsman, som fördröjt saken, men ej den Skattdragande och Uppbördsmännen, eller deras Enkor oell Barn, kunna förbindas att Restantie ne betala i hvaremot Herr Rothlieb, jemte det han hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit 1 underdånighet anhålla, att de ifrån Kongl. Kammar-Rätten utgangne anmärkningar rörande Hemmans-värden mätte inställas och blifva utan påföljd, sami tillstyrkt, att någon bestämd tid fastställes, inom hvilken anmärkningar böra göras, om de skola för gällande anses, har, i frågan om KammarRättens befattning, föreslagit det Beslut, att hädanefter Kammar-Rättens anmärkningar ej må sträckas till Rikets Ständers eller deras Deputeterades åtgärder, då åtagen Bevillning utgått, såvida ej tydlig afvikelse från Be.villnings-Förordningen blifvit begången, hvarigenom minskning i påräknad och åtagen Bevillning eller fel i ziffran uppstått; börande för hvarje fall Kongl. Majtts Nådiga föreskrift och tillstånd till anmärkningens utfärdande föregå, i enlighet med Bevilln.-ZJtskottts Betänkande No 12. 27 hvad stadgadt är; inen Herr Prosten Anjou har inskränkt sig till uttryck af den önskan, att BevillningsUtskottet matte fana anledning föreslå, sä tydliga och bestämda föreskrifter, att Pikets Ständers i 57 §• Regerings-Formea stadgade rätt, alt sig sjelfve beskatta, icke för framtiden kränkes eller äfventyras; i hvilket afseende, och för den möjliga händelse, att Pröfningskomité kunde, med förgätenhet af dess pligt, nedsätta Taxeringsvärdet, inom ett Xiän, under det af Rikets Ständer paräknade och Xöreskrifne Minimi-belopp, Herr Prosten föreslagit såsom correctiv, att i sadant fall Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret skulle i underdånighet hos Kongl. Maj'.t begära och utverka rättelse.
Det af Utsk. framställda förslag, i afseende på förberedande åtgärder och verkställighet af frivilliga entreprenader, måste helt och hållet ogillas, emedan det är uppgjordt mera till gynnande af entreprenörer, än att åstadkomma én rättvis och billig lättnad för de skjutsskyldiga; hvadan jag anser onödigt att hur framställa de anmärkningar, hvartill detaillerna, i åtskilliga momenter deraf, föranleda, isynnerhet som något antagligt förslag för entreprenaders til Ivägabringande ej kan uppgöras; förrän skjutsbesväret först blifvit lika bestämdt för alla skjutsskyldiga inom hvarje district. Dock får jag särskildt anmärka, att det är olämpligt och obilligt samt ledande till mycket trassel, om skjutslegan förändras efter den skjutsandes qvalification; det rätta måtte vara, att skjutslegan bestämmas efter locala förhållanden och varder lika gällande för alla skjutsskyldiga inom samma locai. Derjemte synes mig billigheten fordra, att legan förhöjes till 20 sk. b:co milen i allmänhet, utom Stockholm och Götheborg samt på de ställen, der locala förhållanden göra en högre lega nödvändig, hvilket af J£. M.‘s Bef:li:de må undersökas och öfverlemnas till K. M:s nåd. pröfning och afgörande. En förhöjning till ao sk. b:co milen i allmänhet blifver, enligt nu stadfästade myntbestämning, ej högre, än hvad skjutslegan förr har varit, när silfvermynt var i rörelsen. Dessutom bör den skjutsande erhålla 4 s^. b:co milen för hvarje häst i vagnslega samt 2 sk. b.‘co milen för släda och i sk. b:co milen för sadel, då den skjutsandes redskap nyttjas, emedan det är obilligt, att en dyr redskap skall underhållas för intet; hvaremot, om en sådan förhöjning fastställes, de skjutsande böra infinna sig med tjenliga åkdon , hvarpå resande kunna färdas, och ej, såsom nu på somliga ställen händer, tillåtas att inställa sig med söndriga åkdon 'utan säten.
Ständer meddelad uti de lör sådant ändamål sammanfattade sifferuppställningar, som blifvit bifogade Baneo-Fullmägtiges vid Riksdagens böljan afgifne, till Rikets Ständer af Utskottet öfverlemnade Berättelse, förmodar Utskottet något utdrag af de räkenskaper, hvilkas granskning till siffran Utskottet ombesörjt, ej heller nn erfordras, utan tår i detta afseende allenast förklara, att Utskottet funnit de i Fullmägtiges Berättelse och dertill hörande Tabeller upptagne summor vara till alla delar rigtige och öfverensstämmande med Banco-Verkets räkenskaper, för de från sistlidne Riksdag förflutne år, hvilka hittills varit revision underkastade, samt desse räkenskaper i behörig ordning upprättade och innefattande fullständig redogörelse för Verket på det hela. Hvad i öfrigt under granskningen förekommit af sådan egenskap, att det kan anses utgöra föremål för den Berättelse om Bankens förvaltning, som, enligt Riksdags-Ordningens 03 §., bör föregå nytt val till Rikets Ständers Fulfmägtige i Banken, får Utskottet, till uppfyllande af föreskriften uti sista morn af ofvanberörde /pde §. i dess Instruction, här upptaga, under vissa hufvudpunkler. 4. Banco-Verkets Organisation.
Rantzau skakar sitt hufvud betänksamt och går bort till ett bord, där han låter servera sig ett glas brännvin. Kapten Winterfelt har just kommit dit i samma ärende. – Bättre lycka nästa gång! mumlar kaptenen och nickar uppmuntrande till generalen, hvars hand skälfver, då han för glaset till munnen. – Nästa gång – he? Nästa gång är en skälm! – Jag undrar om vi komma att supera i kastellet denna afton. – För min del hoppas jag det verkligen. Jag är bjuden till kommendanten. – Lycka till mycket nöje! Ett fyrspändt kungligt ekipage rullar fram genom Stormgaden och stannar vid Marmorbron. Enevold Brandt stiger ut, sveper kappan tätt omkring sig, trycker hatten ner öfver pannan och traskar in i mörkret. Hans hjärta klappar af spänning och nyfikenhet. Hvad kan det väl betyda, att utrikesministern på detta mystiska sätt stämmer honom till möte midt i natten? En sak af högsta vikt måste det gälla – måhända en konspiration? Luften är full af rykten, förr eller senare måste någonting hända. Hatet mot det närvarande regementet växer, och Struensee visar en vacklande hållning. Ömsom oböjligt sträng, ömsom oförlåtligt slapp. Alla anstalter, som vidtagas i och för hofvets och hans egen säkerhet, förråda endast fruktan och ondt samvete, utan att skänka någon verklig trygghet. – Excellensen har verkligen i hög grad svikit sina vänners tillit, och tidpunkten, då han måste falla, kan icke vara långt aflägsen. Brandt kommer just från grefvinnan Holstein, som blåst eld i hans fåfänga; för ögonblicket ser han icke Struensee i vänskapens ljus. Det förefaller honom nästan, som om den anonyme brefskrifvaren haft rätt i mångt och mycket. Måhända är det också verkligen en dansk ädlings plikt att befria fäderneslandet från denne utbörding, som tillvällat sig all makt och ensam tituleras Excellens? Och som onekligen ofta uppför sig på ett rått och hänsynlöst sätt till och med gent emot sina vänner! En rostig röst slår plötsligt mot hans öra. Brandt stannar, med handen på värjfästet, småler sedan och går vidare.
Men som berörde Utlåtande är bifallet af de öfrige 3:ne Stånden, nemligen af Högv. Preste-Ståndet den ii:te, af Vällofl, Borgare-Ståndet den i4:de och af Hederv. Bonde-Ståndet den ii:te innevarande månad, samt frågan alltså likmätigt 69 §. Regerings-Formen är afgjord; så kan den samma till någon ytterligare handläggning nu icke upptagas ; hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Stockholm den 19 April 1823. Ankom d. 22 April 1823, Utlåtande, öfver gjorde anmårkningar vid Utskottets Betänkande, angående Indragning af den så kallade Proste - T unnan. Genom Protocolls Utdrag af den n:te i denna månad har Hederv. BondeStåndet till Stats-Utskottet återremitterat den hos Ståndet väckte frågan, om indragning af den så kallade Proste-Tun - StatsUtskottets Betänkatiden. 65 x nan, hvarom Utskottet den 3:dje dennes sig yttrat. Men som Högloft. Ridderskapet och Adeln, Högv. Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare - Ståndet förstberörde dag eller den ii:te af innevarande månad, bifallit Utlåtandet; så får Staxs-Utskottet, till svar på återremissen sådant vördsamligen anmälasedan frågan alltså likmätigt 69 f. Regerings Formen är afgjord. Stockholm den 19 April t823. Ankom den 22 April 1823. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om lösen till Skatte af 2:ne i och vid Gefle varande Krono Lax-Fisken.
Jon Jönsson, att, efter hans tanka, det borde vara hvarje hemmansägare tillåtet, att till en och annan vägfarande eller tågande troppar få föryttra Bränvin af egen tillverkning, äfven till den ringa qvantitet af halft qvarter eller jungfrumen Nils Månsson deremot ansett olänapeligt, att i allmänhet tillåta försäljning af mindre qvantum än ett stop, hvilket han derföre såsom ett Minimum föreslagit. Med den sorgfälligaste granskning har Utskottet genomgått, ej mindre de nu remitterade Memorial, än hvad för öfrigt i detta hänseende är anfördt uti de vid föregående Riksdagar afgifna Betänkanden, samt påbjudet uti de härom utfärdade Kongl. Förordningar; hvad verkan de vidtagna och tid efter annan förändrade åtgärder medfört för Åkerbruket, näringarna och enskilda hushållningen, hvad inflytande de ägt på det häruti rådande allmänna tänkesättet och deraf beroende efterlefnad; huru och i hvad nion de åstadkommit brytning mellan den enskilda vinningslystnaden och Lagens fordringarallt detta ingår så hwfvudsakligen uti ämnets pröfning, att den thy förutan icke kan företagas, än mindre med någon framgång fulländas. Det kan likväl icke vara Utskottets tanka att fördjupa sig i dessa undersökningar, då hvarje serskild Ledamot af de Respectiva RiksSt|n - Beil), och Ekon. XJtsk. Betänkande»,. 22j 'dert endast b eliof ver återkalla i sitt minne törflutna tider, för att med lätthet uppgöra resultaterna. Uti ett mindre kändt ämne, Vore en Historia om dess olika behandling oeh en utveckling af följderna, samt de orsaker, som dem framkallat, på sitt rätta ställe. Här åter skulle den vara ej mindre onödig än vidlyftig och tröttande, då alla skrifter öfverflöda af dessa frasaställningar oell snart sagdt hvarje individu uppgjort sin serskilda åsigt af en sak, hvaruti en hvar må Ilända icke alltid sjelf kan göra sig reda för det inflytande på omdömet, hvartill egna Interesset eller förutfattade meningar kunna föranleda.
Uti 19:de punkten hade Utskottet uppgjort en beräkning öfver sammanlagda beloppet af de anslag, hvilka Utskottet föreslagit måtte för stambanornas utförande af Rikets nu församlade Ständer beviljas, uppgående till 25,888,000 R:dr, samt hemställt att, sedan derifrån afdragits 4.565,000 R:dr, som finge under innevarande år utbetalas, återstoden 21,623,000 R:dr mätte fördelas att utgå med en tredjedel eller 7,107,666 j R:dr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. Denna hemställan har blifvit bifallen af Bonde-Ståndet, men af de öfriga Riks-Ständen till Utskottet återremitterad; och skall Utskottet, sedan Rikets Ständers beslut i de frågor, som enligt detta memorial ännu icke äro slutligen afgjorda, blifvit fattade, till Rikets Ständer inkomma med särskildt utlåtande, i anledning af de å ifrågavarande punkt sålunda erhållna äterreinisser. Ånk. till Exp.-Utsk den 16 Jani 1863, kl. 3 e, m Memorial, t anledning af erhållna återremisser å vissa delar af Utskottets Utlåtande N:o 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda järnvägsanläggningars företagande. (R. A.)
Lades pä bordet. Hr af Ekenstam, Israel, hade ingifvit följande! På grund af förra Ständers und. anhållan, lärer vara att förvänta från K. M. en nåd. propos. om försäljning af sådana, helst smärre, kungsgårdar, hvilka endast på det sättet kunna erhålla vederb. odling och skötsel, samt sålunda vara för Staten gagneligast att afyttra. — Under väntan derpå, har jag likväl ej velat låta motions-tiden utlöpa, ulan att bereda väg för målets ytterligare handläggning, i händelse den K. propostn skulle, af mig okända anlednrr, uteblifva. Om jag af sådan orsak kan finna behöfligt att göra mera speciella framställningar i ämnet, så blir jag under alla hänseenden i tillfälle dertill, om detta mitt ödmjuka mern. remitteras till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., hvarom jag vördsamt anhåller. Lades på hordet. Hi’ Paijkull, Carl Samuel, hade inlemnat följande motion: Vid knekte-indelningens början bestämdes, genom K. brefven af den i5 Sept. 1693 och den i5 Sept. 1696, att reg:tsmötet skulle räcka 14 dagar, samt att årligen skulle hållas 3 compagni-möten, hvarje möte till 1 å 2 dagar. Genom K. brefvet den 28 Jan. 1752 ändrades detta sålunda, att 2:ne compagni-möten lades till reg:ts-mötet, som derföre skulle räcka 16 å 17 dagar, och det 3:dje compagni-mötet till besparings-cassan indragas. Genom Konung Adolph Fredriks särskilda secreta-propos. uti krigsärender, och SecretaUtsk:s svar derå af den 4 Oct. 1766, och derå följande K. resolution, bestämdes reg!ts-mötet till i5 dagar, utom inoch utrycknings-dagarna, och att derföre blott ett compagni-möte årligen borde hållas. Det har således af ålder och allt från indelningsverkets början icke blott varit ansedt att rustoch rotehållare icke kunde hetungas med längre eller flera möten, utan äfven genom K. brefvet den 26 Jan.
So Arrende Rusthållarej vid Kgl. Lif-Regementets Dragontorp?, om ersättning till dem för Recruteoch Remont-mötena , , i iråga om befrielse för dem, att, un* BorgareSländet. BondaSlåndet. Underdå Skrifvel TT S33 77) R. —- < “C .”6 C D t'- [q 23 3 3. t 3 fC - et Z. ' JO TtC % — Ridd. o. Preste1 BoigareStåndet. Bonde— N:o N: o Sid Adela. Ståndet ! Ståndet. N:o der krig, recrutera, och att ersätta i förlorade persedlar, emot en årlig 104 b. y 41 b. fä 40 218 afgift till Staten 4 2 1-3 b. y 41 b. 44 40 Rotehållare, vid Smålands Grenadier-Bataljon, 110 b. V 41 å. För det å Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv till Ull-Discont-fondens förb. 4 40 4 40 b. v 40 stärkande, om nedsättning deri , , , 4 * 96 12 b { 40 » om upphörande af beräkning af ränta 69 b J 40 b } 40, "-,»41 b I 40 på ränta i Banken ,♦,>>> 6 1 5-7 3. T»r 40 a. a. 14 40 ~" — » om nedsättning med 1 procent af räntan å alla lån, som utgå från Banken r 82 b. V 40 b. A 40 b y 40 5-7 a ■ A 40 och derunder lydande Contor , , , 6 1 < 87 23 a. Cassors inventering , 4 1 204 5 b. y 40 b. | 40 b. y 40 b. V 40 Svar på återremiss ,,,, Ränteoch mantal s-kolen, till Stora Koppar4 1 306 O a. a. V 40 a. a. y 40 a. a V 40 a. a. V 40 bergs
Län, tiden för klagan öfver Hof-Rätls Dom och Utslag må förlängas, Nils Insulins ifrån Stockholms Län, motion, att närmare stadgas må, hvarest sjelfsmllingar skola nedgräfvas, Johan Jacob Rutbergs motion, rörande ändring i i q §. af Kongl, Föroidningen den j3 J,ilii 1818, om inteckning i fast Egendom, och Samuel Anderssons ifrån Östergöthlands Län motion, om skyldighet för svarande Part, som vid Under-Domstolar erlägger vad, alt, inom 14 dagar derefter, gifva siri vederpart sådant tillkänna, och Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: Anders Da/iielssons ifrån Elfsborgs Län motion, rörande permittering af manskap vid de värfvade Regementena, och «§ Johannes Johanssons ifrån Götheborgsoch Röhus Län [memorial, rörande anstalter till Nordsjö-Fiskets upphjelpande. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Majrls Nådiga Skrifvelse, angående den af Rikets Ständer tillstyrkta inställelse af ali ny Indelning till ordinarie Knektehål af oroterad jord, beslöt Ståndet, att denna Nådiga skrifvelse skulle till Stals-Utskottet öfverlemnas.
Jag har således funnit, att ingen grundligt systematisk Författare yrkat, ingen klok, skarpsynt och oväldig Statsman försökt, att använda allt, eller ett och detsamma, allestädes: jag har således klart tyckt mig finna, att ingen yrkat eller försökt Jordbrukets utvidgande i Stater, som dertill ej äga tjenlig eller erforderlig jord, hvaremot jag sett detsamma framför annat befordradt,der det kunnat grundlägga Statens sjelfständighet och välmåga samt försäkra dessas bestånd i jag har tyckt mig äfven finna, att i de Stater, som lemna många och stora tillfällen lör sådana Näringar, hvartill rudimaterier och tillverkningsmedel ymnigt finnas eller kunna framskaffas, desse Näringar af kloka Statsmän blifvit befordrade} jag har tyckt mig finna, att der dessa föremål kunnat realiseras, hafva de merändels föregått och grundlagt en derå hvilande redbar, mer och mer tillväxande handel, så inom Sta - Ben 27 April. 677 ten, som ifrån och emellan Sfatej? och andra Stater; hvaremot jag tyckt mig finna, huru man i sådana Stater, som utan förenämnde 11a turs-fördelar, men gynnade genom sitt särskildt för transporter passande läge, sökt erhålla den mindre både redbara och varaktiga förmån, som genom tjenstbarheter åt andrakan vinnas , och de gerna lemna. Jag har på sådant sätt tyckt mig finna, att en upplyst Statsman lika litet sökt tillämpa Statshushåliningslärans alla grundsatser i alla Stater, som en skicklig Mechanicus använder vidalia slags byggnader mecbanikens alia samfälldta krafter: och jag må härtill lägga, huru jag-än i dag tror mig finna en och arman Stat, af stort inflytande på vår, hafva sökt gå och ännu gå förenämnde säkraste väg till förkofran. Jag har ännu vidare tyckt mig finna, huru alla upplyste, kloke och för sitt Fäderneslands väl nitiske Statsmän gillat och följt den grundsats, att en Stats välmåga och sjelfbestånd hufvudsakligast hvila på en talrik folkmängd och en stor varuproduetion, der de kunna vinnas, samt att der dessa i sådant fall icke framför allt sökas, der skola alla andra bemödanden blifva förgäfves.
Jag känner en händelse någorstädes, der man tog sig för att på detta sätt taxera utan rättighet att vädja, och det hände att nattväktaren fick betala ungefär lika mycket som den högste civile och ecclesiatiske embetsmannen på stället. Är man så viss på sin sak, att man vågar vidtaga ett sådant beslut, så må det så vara. I Götheborg vet jag, att faltigvårdstaxeringen sker på sådant sätt och med sällspord enighet. Men utan att ett sådant förtroende äger rum mellan en menighets medlemmar, bör icke hvad här föreslås kunna stadgäs, och följaktligen icke heller såsom allmän lag. En ledamot har yttrat, del han befarade alt sockennämnden skulle blifva ett medel, hvarigenom de styrande embetsmannen skulle komma alt dirigera och intriguera. Jag får hemställa, om det ej vore riktigt att här, likasom man stadgat i Norrige rör;de förmynderskaperna, förordna, att sådane embetselieltjenstemän, hvilka tomine att pröfva sockenstämmas åtgärder, eller att såsom tjenstemän taga befattning med uppgifter, controller och dylikt, som henne röra, måtte vara uteslutne från valbarhet till ledamöter i sockennämnd; således skulle hvarken landshöfding, biskop, kronofogde, häradsskrifvare eller länsman kunna vara valbare till ledamöter i denna nämnd. Det kunde eljest hända, att samme person, länsmannen l. ex., Lomme, som det heter, alt både accusera, condemnera och exeqnera. När nu fråga är om dessa val, erinrar jag mig en annan omständighet rör:de kyrkoherdar och valde ordförande. Man säger, alt det skulle stöta en kyrkoherde, om han icke blefve ordför. i alla grenar af sockennämndens bestyr, hvadan man såsom botemedel, i händelse kyrkoherden vore gammal och orklös, uppgifvit alt en vice-pastor skulle begäras, för att fylla hans plats: för min del befarar jag, ali det skulle förefalla en kyrkoherde mera förnärmande, om hans församlingsboer be - Den 29 Augusti f. m.
1 afseende å religions-vården, inhemtas af oftanämnde underdåniga berättelse, att hos största delen af personalen så väl inom länsoch krono-häktena, sorn äfven vid Krono-arbetskorpsen, religions-kunskapen varit god och försvarlig, men att dock, under revisions-året, likasom föregående år, en del af nämnde personal, hufvudsakligen sådane, som under sin föregående lefnad ej haft stadigt hemvist, saknat ali kunskap i religionen. Antalet af dessa har utgjort : Tid länsoch krono-häktena 74. » Krono-arbetskorpsen 31. » straffoch arbets-fängelserna för mankön 10. » d:o d:o för qvinkön 37. tillsammans 152. De uti innanläsning okunnige, hvilkas antal ar 1855 uppgick till 196, hafva under revisions-året utgjort 156. Undervisning i innanläsning har detta år meddelats — 141 — ät 100 personer, äfvensom 48 af fångarne blifvit, efter erhållen undervisning och beredelse, för första gången delaktige af den heliga Nattvarden. 8 il. De särskilda fängelsernas redogörelser utvisa så väl till hvad belopp fångarnes innestående »premie-medel» och »enskilda medel» vid slutet af hvarje månad uppgått, som ock huru mycket deraf under månaden blifvit af dem uttaget; men dessa uttagningar äro ej verificerade, och räkenskapen innefattar således icke något bevis, att ifrågavarande medel verkligen kommit fångarne med de uppgifna beloppen till godo. Denna ofullständighet i redovisningen bör, enligt Revisorernes tanke, för framtiden afhjelpas, och torde sådant kunna ske antingen derigenom, att de af fangarne påtecknade qvittens-listor biläggas räkenskaperna eller ock genom behörigt intyg derom att utgifterna uti räkenskapen, vid anställd jemförelse, befunnits öfverensstämmande med berörde qvittens-listor. 8 12. Yid granskningen af redogörelsen för straffoch arbets-fängelset i Warberg, har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att af enskilde personer begagnade fång-dagsverken äro godtgjorde till ett så lågt pris, som i:dels R:dr R:gs, motsvarande 6 sk. 5 r:st.