Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Kanske, — hans blickar blefvo spanande, långa, skygga. Ölet strömmade, pratet ljöd på renaste högsvenska, käckt, sorglöst. Och som de suto där, två okända vandrare, skilda från alla dessa, hvilkas väsen dock voro rotade i samma jordmån som deras, smög öfver dem en smekande trötthet. De kände det som när man nalkas ändstationen efter en lång resa — när som helst kunde deras namn ropas, en störtsjö välkomnande händer utsträckas, det märkvärdiga i deras härvaro betonas. Deras hjärtan öppnade sig, de längtade efter att högaktas, kelas med, dragas in i en varm, strålande vänkrets ... — Två lemonad med is, sade Nils i sväfvande ton på engelska till kyparen. Denne satte servietten för munnen och smålog oförskämdt, storskrattade litet längre bort och sade något vid ett bord. Han hade genast sett, att de voro svenskar, och fann det löjligt, att de icke talade sitt eget språk. Leendet fortplantades till andra bord, man sände Fredmans likgiltiga eller gäckande blickar och gycklade ogeneradt öfver uppkomlingslandet, kritiserade storordigt och högröstadt, så att de bleka, ordknappa amerikanerna gåfvo dem och deras ölglas några skarpa ögonkast. Då kom omslaget våldsammare, ju djupare vekheten öfverrumplat hjärtat. Nils reste sig, kokande af bittert trots. Han slungade ut några ord om klumpighet och svensk afund och gick, följd af skratt och kvickheter. — Det var då väl du kunde sjunga ut! — Väl ja, skar Nils till, så där gör man sig omöjlig — världen är ta mig fan inte värd att lefva i. Tillvaron hade förlorat sin glans, de gingo tysta ned till ingången och satte sig att invänta Almroth. Drifna af en sjuklig ensamhetskänsla skulle de helst velat smyga sig bort och försvinna. Slutligen kom målaren, elegant och brådskande, han hade uppehållits af konstnärer och tafvelköpare. — Man får lof att pungslå de goda yankeerna! Litet förströdd, föreslog han i hast hur de borde bese utställningen. — Förskräckliga historier de här pöbeldagarna — sådant tycks vara Amerikas force, skrattade han.
Dä Constitutions - Utskot tet afstyrkt nägot förslag till ändring, eller förklaring af Grundlagen, som Utskottet af en Riksdags, man emottagil, och författaren will det samma till trycket befordra, synes han lika wäl böra njuta skydd och answars-frihet för sine Handlingar, som dä För, staget uti en Ständets allmänna Sammankomst uppläses. Wid z Mom. i samma § artmärkes, akt nägot undantag icke borde ske i Protvcoll, som röra Mnistcricla eller Commando-mäl, enär ConstitutionsUtstottet af dem alla kan wara i behof, för att rigtigt bcdömma huruwida Konungens Rädgifware sine förbindelser uppfyllt. 3 uf - 876 Den 19 September. I afseende pä hwatz uti slutmeningen af 4 Mom. föreskrifwes, har en närmare förklaring af en StänbetS Ledamot ölifwit begärd , öfwer meningen med be orden : Mäl som röra enskifta personers eller Cor» porationers rättigheter och angelägenheter. Z4 §, Detta Utskott borde ock enligt en Lebamots tanka äga rättighet att afgifwa förflag till indragning af sädane tjcnster svin för ärendcrnes gäng icke äro nbdwändige. 88 §. Härwid hafwa flere Ledamöter äbervr pat hwad här frammanfbre blifwit anförtzt om nödwändigheten af Ständernes decision af Bondc-StändetS be« gäran om lika röstbcräkning i Banco^Utstotkct, med sine Med-Ständcr, innan Riksdags-Ordningen antagcs. 40 §.
R:dr 6 sk. bestämda ersättning till äldre löntagare för hvarje under lönerna beräknad tunna spanmål blifvit vederbörligen iakttagen; varande, till följd af inträffadt dödsfall, sistnämnde stats utgiftssumma minskad med 189 R:dr. Tilläggande den upplysning, att ifrågavarande 5 stater med tillsammans 1,351 R:dr understiga de vid slutet af sednaste riksdag utfärdade aflöningsoch pensionsstaterua för Riksgäldsoch f. d. General-assistanskontoren, får Utskottet hemställa, att de nu föreslagna staterna måtte varda af Rikets Ständer fastställda och på vanligt sätt utfärdade. Ordinarie Aflöningsstat för Rikets Ständers Riksgälds-Kontors Embetsoch Tjenstemän samt Yaktbetjening. 1 Sekreterare hos Fullmäktige 1 Registrator och Arkivarie ; 1 Ombudsman * 3 Kommissarier, hvardera 2000 R:dr . 1 Notarie hos Kommissariatet 1 Kanslist hos dito 1 Kassa-bokhållare i Kamererare i Boksluts-Kontoret . i Bokhållare i dito 1 Kammarskrifvare i dito 1 Kamererare i Revisions-Kontoret . 1 Kontorsskrifvare . 1 Vaktmästare 3 Kammardrängar, hvardera lön 300 Rdr,) arfvode 20 Rdr j 2 Husdrängar, dito lön 220 Rdr,j arfvode 50 Rdr j Lön. Arfvode. Summa. R:dr sk. r:st R:dr sk. r:st R:dr sk. rist o ooo o noo 1,200 — 1,200 800 800 6,000 6,000 800 800 400 100 500 800 100 — 900 1,200 — 200 — 1,400 — 800 800 400 100 — 500 1,200 1,200 — 400 400 400 —•
Deras spel var ohjelpligen förloradt; och andra personer bestämde sakernas förändrade ordning. Väl voro de förre ej helt och hållet främmande för de sednare 44; men medbrottslige voro desse visserligen icke. Den nye Regenten, Hertig Carl, redligt sörjande sin Broder, företog likväl en hel mängd åtgärder, för att nästan i allting göra sin regering olik hans. Ledaren dervid vår Hertigens nu genast från en utländsk resa hemkallade gunstling Reuterholm: en mystisk ordens-vurm, som – vid denna tidpunkt – ännu temligen lutade åt republikanska grundsatser; föröfrigt icke utan dygder och välmenande afsigter, men inskränkt, ytligt bildad, högdragen, misstänksam, och lika herrsklysten som fantastisk. De män, som ägt Gustafs högsta förtroende, aflägsnades; de, som tillhört hvad kort förut varit ”opposition”, intogo deras platser; den genom sin fru odödlig vordne Stael von Holstein, visionär likasom Reuterholm och Hertigen, ambassadör vid Franska Hofvet, hembefalld af Konungen såsom en National-Församlingens anhängare, utskickades ånyo, med hemliga uppdrag; en skock författningar utkom, i hvad man nu kallar ”liberal” anda. Lämpligen hade dock kunnat uteblifva, att den i mina första barnaår allmänt läste och omtvistade Blix, som i sin bok om ”Sveriges Statshvälfningar och Hushålls-anstalter” hade öfverhöljt med smälek den nyss mördade Konungens minne, belönades af Hertigen – med en gulldosa. Denna bok, jemte en hop annat ströskrift-kram, var en följd af den förordning om allmän Tryckfrihet, som, naturligtvis, paraderade främst bland den nya Regeringens frisinnade handlingar. Det har blifvit visadt, huru Gustaf III tyckte sig äga skäl att mer och mer begränsa sin tryckfrihets-gåfva, så att den tillsist ansågs vara så godt som återtagen. Kanske fann han att Höpkens ironiska fråga, om nyttan af denna skänk 45, nu var af erfarenheten tillfyllest besvarad. Under hans sista dagar var det dock egentligen blott en sak, i afseende hvarpå han förfor med tryckpressen ytterst nogräknadt: den Franska Revolutionen.
Han såg på mig med rik tigt h ämska ögon och sade j ag v ar ett våp, som lät doktorn inbilla mig hvad h an beh agade... BARON. Och du grät v äl? Grät! Jag sade att pappa själf var tokig, som trodde att dokto r Segerstedt försökte inbilla mig någonting als , och jag tog honom i försvar. BARON. ELISE. Och hvad sade f arbror? Han strök bara tvållöddret f rån hakan, så att jag fick på min klädning af det, och bad mig akta mig för att inte gå och förgapa mig i doktorn. BARON. ELISE. Ja, det skulle du inte g öra, Elise! ELISE. (ond) Du också, Fredrik! Är ni från edra sinnen allihop? Hvarför ska ni bråka med oss? J ag vet väl bäst att vi båda är alldeles oskyldiga. BARON. Ser du , det retar ju bara din f ar, när du talar något om Seg ers tedt. Låt bli det, och försök undvika honom själf också en smula, så blir gaml e farbror lugnare. ELISE. Jag får inte vara oartig mot doktorn i vårt eg et hus, isynnerhet, när ni alla andra är det. BARON. Inte oartig, men du sk a lugna din g amla far! ELISE. (saktmodigare) Nå, säg huru ! Du ska behandl a honom ungefär lika snäl t som mig, du sk a l eka och skämta med honom ... och inte tala om dokto rn! ELISE. BARON. Hvad har pappa emot honom då? BARON. Det är mycket. Politik och all t möjligt! För res ten får vi fred nu snart. Doktorn reser redan i dag, tror jag . ELISE. Reser dok torn? Nå, hvad nu då? Han kom ju hit bara för jul kvällen ! ELISE. BARON. Åh nej , han skulle nog stannat, men ni k ör bort honom med er ovänlighet. Det är riktigt nedrig t! BARON. Elise, Elise! Jag tror du tänker mera på doktorn än på din egen far! ELISE. (rodnar) Det gö r j ag visst inte. Du skulle förstå att Segerstedt reser bort just för att lugna farbror.
Dessutom anser jag det nu föreslagna sättet som det lämpligaste, ty den begärda summan är ett bestämdt anslag, som skall användas till ett bestämdt ändamål, och då är det väl icke rätt att lägga dess tyngd på kommande tider; dessutom anser jag farligt att invagga sig i förhoppningar om stora öfverskott, som sannolikt aldrig blifva realiserade. Jag håller mig mycket strängt vid den grundsats att icke i och för beviljade anslag bygga på vid en blifvande statsreglering möjliga öfverskott, ty man bör åt hvarje kommande riksdag noga bevara rättigheten att, som den sjelf finner för godt, begagna de öfverskott, som uppstått på den föreg:de statsregleringen. Af denna orsak har jag lemnat min röst till Utks:ts förslag. Och då för öfrigt, som jag förut nämnt, denna bevillning icke 340 Den 28 November. skall börja utgå förr än 1865, då R. St:r åter sammanträda, kan ju denna ökade beskattning genast borttagas, om den anses obehöflig. Hvad slutligen det af Gr. Sparre omnämnda skrämskottet beträffar, ber jag få upplysa Gr:n om att ingen sådan tanke, mig veterligen, uppstått inom Utsk:t; och lika litet som det icke tillkommer något Utsk. att gifva nationen Iexor, lika orätt är det af en enskild person att endast på grund af lösa rykten tillåta sig gifva ett Utsk. otillbörliga Iexor och förebråelser. Om inga andra anmärkningar än de nu framdragna kunna gifvas, får jag anhålla att R. o. Ad. måtte godkänna detta mom. Hr Cederschjöld, Robert Teofron: Lika med Gr. Sparre måste äfven jag beklaga att Stats-Utsk:t icke gifvit sig den tid, som vederbort, att handlägga detta ämne ; men mina skäl härför äro dock icke desamma som dem Gr. Sparre anfört eller att Utsk:t icke gifvit sig tid att inhemta upplysningar från Riksgäldskontoret. Skälet till mitt missnöje är det att Utsk:t icke handlat i öfverensstämmelse med grundlagen, och jag tror icke att Utsk:ts ledamöter böra företaga sig att handla i strid mot denna lag. 49:de §:n R.
Den 24 Martil, /. m. 319 ma månad på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Medels anslående till kostnaderne vid en förbättrad Fångforsiing och bevakning. Grefve Mörner, Carl Stellan: Då jag den 19. dennes begärde att ifrågavarande Betänkande måtte, ytterligare få hvila på bordet , hade jag ännu icke haft tillfälle deraf taga kännedom. Sedan jag r,u mera granskat detsamma och dervid inhämtat, att den deruti föreslagna anstalt till Fångars forslande och bevakning är af stor vigt och nytta för det Allmänna, får jag utbedja mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till bifall derå. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Då Lagutskottet vid 18 r5 års Riksdag föreslog antagande af flere Gevaldiger i hvarje Län, att vid Fångars transporterande åtfölja till bevakning, yttrade jag den 5 Martii 1815 till Ilögloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, den tanka, att de föreslagne kostnaderne dervid blifva för Staten känbara, samt att ändamålet kunde, likasom hittills, ernås med andra anstalter; och ifrån de skäl jag då anförde och nu får åberopa, hämtar jag äfven nu betänklighet, att StatsUtskottets Betänkande bifalla. Att, för Sextio G valdiger, tillstyrka ett Stats anslag af 250 Tunnor Spannmål årligen, samt dessutom 3a Skilling Banco Dag - 320 Deli 2 4 Martti, /. in. Tractaraente för KronoBetjente under resan med Fångar, som de nu äro skyldige af tjenstepligt utan betalning medfölja, blifver, vid nuvaran4 de förhållanden, en för Staten icke obetydlig utgift, som, till dess uppgående rätta belopp, icke en gång kan beräknas 3 och då jag medgifver, att den ringare
H. Ex. hade då gifvit tillkänna, alt enligt dess öfvertygelse kunde det icke vägras en ledamot, som icke instämt i Ståndets beslut, att få sin särskilda mening de öfriga RiksStm meddelad. Detta kunde ej eller i förevar. fall förvägras Frih. Gederström, och H. Ex. trodde icke att någon sökt bestrida Frihm rättighet till sådan communication, blott den skedde i vanlig ordning. Här vore nu blott i fråga om reservationen skulle meddelas genom deputalionen och i sådant ändamål medfölja det prot.utdr., som borde af deputationens ordförande uppläsas, och H. Ex. hade ansett, att då 2 mom. af 57 § Riksd.Ordn. blott nämnde, att prot.utdr. skulle åtfölja deputationen, någon rättighet att medsända reservationer icke fans, hvaremot II. Ex. trodde att på Ståndet berodde huru mycket eller litet i det omtalade prot.uldr. skulle intagas af dagens prot. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag tror att lättaste utvägen vore, om det prot.utdr., som skall afgå till PresteSt. genom deputation, hade följande lydelse: ”Utdrag af protocollet etc. R. o. Ad. beslöt att vänligen inbjuda PresteSt. etc. Mot detta beslut reserverade sig etc.” Ilr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få instämma med Gr. Gyldenstolpe, på det att vi ju förr desto hellre mätte få komma till slut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle att, pä sätt Gr. Cronhjelm föreslagit, det ifrågavar. prot.utdr. må innehålla huru voteringen utfallit och namnen på de personer, som emot beslutet sig reserverat. Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Gyldenstolpes förslag, att prot.utdr. endast må innehålla R. o. Ad:s beslut jemte reservanternes namn. Ropades ja. Då härefter till justering upplästes ett i öfverensstämmelse
Vi känna äfven olägenheterna af det nuvande systemet, enl. hvilket jag icke eger rätt att öfver min arfvejord förfoga det aldra ringaste, och enl. hvilket det kan bero på en egensinnig arfvinge, att denna jord styckas i så många lotter, som arfvingar äro. Är det icke en naturlig känsla att önska, att den jord, på hvilken jag nedlagt min omtanka, mitt arbete, icke må sönderstyckas, att den må fortlefva äfven efter min död i sitt närvar:de skick; men, Mine Hrr! en lag, som förbjuder en naturlig känsla, som motverkar den, den är onaturlig, den måste ändras. För få dagar sedan talade vi på detta rum om en utvidgning i rättigheten alt klyfva jord. Jag yttrade då, att ehuru jag icke för närvande ansåg en förändring af den nyss utfärdade lagen lämplig, så vore det likväl min öfvertygelse att tiden verkligen tenderade till en utvidgning i detta afseende; men om så är, om å'ena sidan man bör och -otvifvelaktig! äfven kommer att medgifva en sönderdelning af jorden, så bör å den andra sidan lagen icke motverka möjligheten af en sammanhållning. Detta kan ske i öfverensstämmelse med den lag, som bjuder afl det är ur motsatserne, som det goda och det bästa framgår, och jag tror att det vore en oklok lag, som endast befordrade styckning af jorden, men icke tilläte sammanhållning. Jag uprepar det jag tror, att just vår tids förnämligaste och bästa riktning består af dessa motsatser. Jag tror, att om, såväl ur synpunkt af den allmänna meningen, grundad på naturlig känsla, som ur synpunkten af det allmänna bästa, en modifikation af arfvegods-systemet är nödvändig, så har LagUtsk. gjort rätt uti, att tillstyrka densamma. Här hafva blifvit anförda åtskilliga skål deremot, dels alt det skulle vara en inskränkning, dels att det skulle vara en alltför stor utvidgning, och besynnerligt nog hafva samme talare yttrat båda dessa åsigter.
Raab hade begärt propus, derå, att Ridd.~direcl:n skulle genast anmodas att gå i författning om verkställigheten af det beslut, R. o. Ad. i afseende på referenter fattat; och ville Hir Landtm, nu derå framställa proposition. Gr. Horn: Jag har förut tagit mig friheten erinra derom, att R. o. Ad. icke directe communicerar sig med Ridd.- directtn, utan att det sker genom Ridd.Utsk.; hvarföre jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, icke framställer propos. till något direct meddelande åt directionen. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Gr. Den 15 Augusti f. m. 8, Horn. Jag vet icke hvartill det skulle tjena alt införa ett bruk, som icke är öfverensstämmande nied våra former. När frågan i sin helhet Hr begärd på bordet, ser jag icke på hvad grund särskildta beslut emedlertid kunna fattas. Jag förnyar min anhållan om bordläggning så väl af den fråga Frih. boye väckt, sorn äfven de öfriga, hvilka i sammanhang dermed blifvit framställda, på det vi en gång mål le komma ifrån detta ämne. Gr. Frölich: Jag är förekommen af Hr von Hartmansdorff. Efter det beslut R. o. Ad. fattat att lägga denna icke fråga på bordet, är all propos. derom omöjlig. Företogs till pröfning StatsUlskts den 2gsistl. Juli och den i dennes på bordet lagda utlåt. JNT:o ii5, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskts betänk. N:o 98, angide arrendalorernes af Nyqvarns qvarn och bro ansökning om bibehållande vid arrendet af dessa lägenheter. Frih. Cederström, Jacob: Då detta ämne förra gången förevar, biföll R. o. Ad.
Salmiak har med afseende dels och hufvudsakligen på dess behöflighet för näringarna, dels på den ej synnerligen betydliga statsinkomst, den lemnat, blifvit, i enlighet med hvad som skett i Traktaten med Frankrike, uppförd till tullfrihet. På enahanda skäl hafva Salpetersyra och Skedvatten blifvit till dylik afgiftsfrihet uppförda. Ehuru artikeln Salt, med en afgift, för närvarande, å oraffineradt af 10 öre pr kubikfot, å raffineradt äfvensom medicinskt af 3 öre pr skålpund, utgör, i hvad det förstnämnda varuslaget angår, en af de större kassaartilclarne, samt år 1862 lemnat en inkomst af 195,252 rdr, hafva Komiterade ansett sig böra föreslå densamma till tullfrihet. Redan vid 1856—58 årens Riksdag, och efter det jemnväl förut yrkanden om afgiftsfrihet vid införsel för oraffineradt kokoch bergsalt blifvit framställda, fann Kongl. Maj:t, som ansett salttullens afskaffande med fullkomlig trygghet för statsinkomsten kunna medgifvas, skäl att, med afseende på den ifrågavarande artikelns egenskap att utgöra en bland de oundgänligaste förnödenhetsvaror för alla samhällsklasser, isynnerhet de fattigare, och ett ytterst behöfligt råämne vid icke blott fa - 133 briksnäringar, utan ännu mera vid jordbruket och ladugårdsskötsel samt fiskerierna, aflåta nådig proposition, med föreslående af att kokoch bergsalt skulle vid införsel åtnjuta tullfrihet. Sedan emellertid Bevillnings-Utskottet vid samma Riksdag funnit sig icke böra tillstyrka bifall till den nådiga propositionen, enär salttullen, hvilken, ehuru låg, dock inbringade en betydlig inkomst, enligt Utskottets tanka, utginge med så ringa tunga och så fullkomligen omärkbart af den stora förbrukande allmänheten, att det ur denna synpunkt icke kunde anses af något verkligt behof påkalladt att afskaffa densamma, blef förslaget icke heller af Rikets Ständer antaget.
Det är ock långt ifrån mig, att vilja säga, det lian skulle hafva för afsigt att åsyfta något sådant; men jag tror ej, att man af Utskott, af Rikets Ständers afdelningar, sam arbeta för fäderneslandets bästa, kan beställa utlåtanden, på samma sätt, som man beställer arbeten af handtverkare inom en viss tid. På dessa grunder anhåller jag, att förslaget måtte afslås. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Det torde tillåtas äfven mig, dock endast i egenskap af medlem af StatsUtskottet, att yttra mig öfver Herr Hjertås förslag. Rikets Ständer äga obestridlig rätt, att förelägga tid, då deras Utskott skola med sine Betänkanden inkomma. Jag får tillägga, att, i följd af min Riksdagsmanna-erfarenhet, jag gerna ser, att Ständerne begagna denna rätt. Jag får ytterligare tillägga att, i följd af hvad jag om fordna tider har mig bekant, jag gerna ser, att StatsUtskottet måtte vänja sig vid den tanka, att det ingalunda må ställa sig i bredd med det fordna SecretaUtskoltet. InkomstBetänkandet hade redan före detta kunnat afgifvas. Der förekomma endast tvenne frå - Den 12 J a n tt a r i i. gor, sorn kunna påkalla någon vidlöfligare öfverläggning, nemligen frågorna om mantalspenningarne och om matlagsafgiften. Men just det, att Konungens Proposition är af alla känd, och att hvar och en, som vet, huru InkomstTitlarne böra bestämmas, kan se, att ej mera än 10,000 å ao,000 R:dr skillnad kan uppkomma, har varit orsaken, hvarföre inom Afdelningen fråga derom senare har uppstått, än som kunnat ske. Detta Betänkande är under arbete, och kan, om ej till den i5 dennes, dock kort derefter aflemnas, och jag förmodar, att dessa få dagar blifva oss af Motionairen beviljade. InkomstAfdelningen har varit sysselsatt med andra göromål, med utlåtandet öfver Revisorernes Berättelser för åren i8a5 och 1827. Detta har dragit en månads lid.
De ökade göromål som derigenom skulle tillskyndas de sednare, borde naturligtvis godlgöras dem genom ökad aflöning, utom de nya kostnader som det förenämnde postkontoret i Hamburg skulle erfordra. Dessutom, då der finnas flera postkontor, som täfla med hvarandra om brefvens expedierande, så är det för Sverige förmånligt, ett hafva eli eget postombud på stället, sorn bevakar Svenska Kronans bästa och tillser alt hvarken den ena eller andra postafsändaren öfverdrifven sina fordringar eller försummar sina åtaganden. Nu är t. ex. förhållandet att del Preussiska postverket besörjer våra brefs afsändning från Hamburg till Franska gränsen, men att det Thurn och Taxiska förer Svenska från Frankrike lill Hamburg. Pä detta sätt läflar man med hvarannan och den stat som äger särskild postkommissarie i Hamburg kan begagna lägenheten och få posten med största skyndsamhet, och för bästa pris. Alldenstund förhållandet är så beskaffad!, tror jag att R. St. göra bäst om de derutinnan icke yttra någon mening, utan låta Konungen, genom den kännedom Han genom sina embetsman har eller kan få om saken, sköta densamma efter bästa godtfinnande, utan att R. St. uppgifva förslag, som hvila på blotta förmodanden. Jag anhåller således om afslag å betänk. 4 H. 21 322 Uen 26 April e. m. Gr. Gyldenstolpe: Om R. St. icke skulle till K. M. framställa önskningar i andia frågor, än der omsläudighelerne voro så utredde, att R. St. kunde bestämdt uppgifva att det förhölle sig så oell så, befarar jag att de skulle fä bra litet alt göra vid riksdme. Hr von Hartmansdorff sjelf erkänner alt förhållandena äro sä litet utvecklade, alt äfven han icke kan utreda dem. Lika litet hafva R. St. eller ens Ekon.Utsk. kunnat reda dem. Men detta torde vara ett ytterligare skäl för R. St. att hos K. M. anhålla om en undersökning i ämnet. Motionären har endast kunnat i allmänhet uppgifva de olägenheter, som för närvar. i delta afseende förefinnas och hvilka äro kände för hvar och en, som derom velat skaffa sig underrättelse.
Ståndet för sin del biträdde den af Prot.-Utdrag den 14 Februari 1863. 231 Herr Grefve G. K. Hamilton inom Utskottet afgifna reservation; skolande den i ämnet förda diskussion varda Utskottet meddelad. Betänkande JM 22, i anledning af väckt motion om införande af civil-äktenskapet. Bifölls. Memorial JM 23, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 17, rörande motion om föreskrift att arfskiften skola inom viss tid till domstol ingifvas. Lades till handlingarne. Memorial JM 2-4, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 18, öfver motioner om förändrad lagstiftning, i fråga om upprättande af bouppteckning, m. m. Lades till handlingarne. Betänkande JM 23, i anledning af motion om ändring i lagens stadganden, angående morgongåfva. Återremitterades, jemte yttranden. Betänkande JM 26, i anledning af motion om förändring i lagens stadganden, angående giftorätt i bo. Bifölls. S. I). Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, JM 27, i anledning af väckta motioner om förändring i föreskrifterna, angående nattvardens begående. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande!): JM 64, i anledning af väckta motioner om ändring i nu gällande reseregle mente, m. m. Bifölls. JM 63, i anledning af väckt motion om förbud för fattigvårdsstyrelserna att utackordera fattiga barn genom entreprenadauktion. Bifölls. JM 66, i anledning af väckta motioner angående ändringar och tillägg i nu gällande stadganden om fattigvården i riket. Bifölls. JM 67, i anledning af väckt motion om inrättande af ett Ofver-konsistorium. Bifölls. JM 68, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 12 Januari 1833, angående Svenska jerneffekters stämpling. Bifölls.