Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bekänner häcktad person ; som för brott under tilltal står, eller fånge , sora till fästningsstraff eller allmänt arbete , på längre eller korrtare tid , dömd blifvit, att han föröfvat missgerning, för hvilken han ej redan är tilltalad eller dömd, och förer komma dervid sådane omständighet ter, som gifva skälig anledning att sätta uppgiftens sannfärdighet i tvifvel; då skall han först under-i rättas om det ansvar , som å falsk: bekännelse följer. l'ortsätter han ändå bekännelsen , och befinnes dea sedan vara falsk; varde han der« före dömd till det straff, som å det erkända brottet följa bordt, om han verkligen h«de detsamma förr öfvat, der ej gerningen är sådan att den dödsstraff förtjenar, i hvil - / I^gUtskotttts J3el'dnlarutt. MissgerningsBalken skall tillämpas. Till Rikets Högloft. Ständers närmare pröfning varder detta förslag härmed vördsam, ligen öfverlemnadt. Stockholm den 17 Januarii 18S9. Antom till Exp. Utskottst dsn 4 Mars 1839, N:o 31. Betänkande öfver RiksdagsFullmägtigen Herr E. W. Montans Motion, att Kongl. Förordningen den 13 jfunii 1800, huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, må utsträckas till arrenden af jord i städerne, \ betraktande deraf, att flere bland Rikets Städer ega betydlig jord, hvaraf endel, som förr varit utmark , i senare tider blifvit skiftad , samt att få bland egarne till denna jord ega tillfälle att, så som sig bör, densamma odla, är af RiksdagsFullmagtigen Herr 14 LagUtskottets Betänkande N:o 31* B. W. Montan, i Memorial, som Vällofl. BorgareStåndet den 12 sistlidne December till Lag - Utskottet remitterat , det förslag framstäldt, att den rätt Kongl.
Ao/rA-/. cr /k^ssrr/e/r, ^O.-o Z. 3i Onder äkeropands derak, att lien uppenbara Oyrkoplikten, numera ansedd kör ett skamstrakk, dels motverkade sitt egentliga ändamål, eiler krottslingens försoning ock äterkörening med samkället, dels ock alltid, men i synnerket när den kelande vägrar att krottet eikänna, är störande kör den tili Oudstjenst församlade menigketens andakt, kafven I. Oode herrar oek 8venske Nän, enligt Oder underdäniga 8krikvelse cien 8 sistlidns December, ansett nämnde strakk kors alldeles uppkörs, samt enskild skrift i stället körs Zdömss, ock derföre, kör Oder del, beslutat, att genom utfärdande ak allmän Omfattning, wä, med uppkäkvande ak kvad genom 1,3!; oek serskilda Oörlattniugar är vordet stadgadt, angäends uppenkar kyrkoplikt ock om ansvar tor den, 8o,n vädrar alt densamma undergä, i stället varda kurordnadt: "att, i alla de kändelser, der uppenbar Kyrkoplikt, i kö, euin-; med annat strakk, såsom päköljd lör krott, kittills egt rum, skal! kädanekter tili enskildt skriftermål dömas, säsom dä nägon obetänkt oek ak kastigket lastar Oud, kans keling Ord ock 8gcrawenten; dä nägon elder ika» gjort si» skyldig till dödsstrakk, men njuter förskoning dsrikrän; dä nägon begätt stöld eller dömes att stä tjuksrätt; dä nägon gjort si» skvl(lig till tvegiktesbrvtt; dä nägon körölvat blodskam eiler lägersmäl i förbjudna leder» derä dödsstrakk är utsatt, men ak
Doctor, Prost och Kyrkoherde i Hafdhem af Wisby Stift. L. S CL H o L M. L. S. N:o i. Stockholm. A. M. Brinck. L. S. N:o i. Stockholm. J. F. Gråå. L. S. lV:o 1. Stockholm. J. F. Eklund. L. s. !V:o 1. Stockholm. C. P. Almgren. O L. S. N:o 1. Stockholm. Frans Schartau. Stockholm. And. Berg. L s. 96 N:o 1. Stockholm. Alra L. S. K. A. Almgren. Stockholm. J. W. Boslröm. Stockholm. C. G. Gustafsson. Stockholm. L. W. Lundelius. L. S. N:o 2. Götheborg. C. Fr. Waern. L. S. N:o 2. Götheborg. J. A. Kjellberg. L. S. N:o 2. Götheborg. Eric G. Lindström. L. S. N:o 3. Norrköping. P. J. Lagergren. L. S. N:o 3. Norrköping. Jean Adf. Ambert N:o 4. Gefle. Carl Valley. L. s. N:o 4. Gefle. Eric Dan. Grape. L. S. N:o 4^ Bergsbrukens l:sta Val-Distrikt. Th. Petré. Carlskrona. C. W. Palander. Upsala. G. W. Gillberg. O L. S. N:o 7. Malmö. C. J. Kock. Calmar Eric Sjöstedt. N:o 9. Wisby. P. H. Lindström. L. S. IS:o 10. Westerås. G. F. Ekholm. N:o 11. Westervik. Carl G. Maechel. L. S. N:o 12. Uddevalla. P. Berg. L. S. N:o 13. Landskrona. J. Ödmansson. L. s. N:o 14. Nyköping. P. E. Winge. L. S. N:o 15. Fahlun. M. W. Collén.
I de Instructioner , sorn på 1680-talet utfärdades, till rättelse för hvad vid Båtsmanshållets indelning iakttagas borde, förordnas, att det? både till enkla talet och till förbubblingen indelas skulle och såsom de ofvan citerade ställen i a 690 års Båtsmans Contracter med Landtrotar och Städer visa, blef äfven i dessa Contracter uttryckligen stadgadt, att FördubblingsBåtsmän skulle i krigstider prsesteras ; af sådan anledning och sedan Kongl, Maj: t genom Nådiga Bref den 23 Maj 1788, den 19 Juli 1789 och den 10 Januari 1790 befallt, att alla vacancer af Båtsmanshållet skulle recruteras och Fördubblingen tillsättas; blef ock, under nyssnämnde krigsår, vacance-afgift beräknad och erlagd, ej mindre för Bandt rotarnas, äp. Städernas Fördubblings-vacancer , och under 1808 och 1809 årens krig iakttogs samma grundsats. Af hvad Utskottet sålunda anfört , jemte den upplysning Utskottets Ledamöter afVällofi, Borgare-Ståndet lemnat, att Städerna äfven efter 1810 år® Riksdag under krig utgjort de skyl digheter, som med Fördubblings Båtsmäns underhållande äro förenade, tror Utskottet sig fullkomligen hafva ådagalaggt, att skyldigheten till Fördubblings-Båtsmäns uppsättande under krigstid grundar sig på imellan Rolama samt Kgl. Maj:t och Kronan ingångna äldre Contracter, likaså väl som det öfriga Båtsmanshållets utgö rande; och synes det derföre Utskottet, sorn tillräcklig anledning saknats till upphäfvande af sådana uti Båtsmanshållets första grundläggning stadgade förbindelser, heldst ett slikt upphäfv inde, Den 11 Juli de, enligt livad Utskottet af tillförlitliga uppgifter inhämtat , förorsakat en förmindskning i Sveriges försvar af 2,422 Batsman frän Bandets Båtsmanshåll; en förmindskning så mycket mera kännbar, som
Jag vill vid hvad som blifvit yltradt 0111 förtroende till den ena eller andra Ministeren endast anmärka, alt sådana yttranden äro stridande mot vårt. regeringssätt. Så länge 1720 års Reg.F. icke är åter införd och med detsamma ett afgörande Råd; så är det Konungen allena som styrer. Alla yttranden, som åsyfta, att Han skulle af sina rådgifvare kunna i någon mån tvingas uti sina regeringsåtgärder, äro grundlagsvidriga. StatsUtsk:s utlåt. N:o 59 blef af R. o. Ad. återremitterad t. Föredrogs ånyo och bifölls StalsUtsk:s den i5 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 6’o, i anledn. af Prosten Sylvans motion, om anslag af statsmedlen till en vid Stora Råby i Skåne inrättad räddningsanstalt för vilseförda och moraliskt vårdslösade barn. Hr von Hartmansdorff, A11 g.: Det nu af Ståndet fattade beslut föranleder mig att vördsamt göra en ny motion. Det händer troligen inrättn:n vid Råby detsamma, som förmodligen kommer att hända Prins Carls inrättn. för vilseförda barn i hufvudstaden, nemi. att föräldrarna vägra barnens öfverlemnade åt inrättningen. Skälet till en sådan Deti i5 Muj f. m. G85 vägran i hufvudstaden är, att de förderfvade föräldrarne vinna mera på att låta barnen tigga, kanske äfven stjäla oell bära hein hvad de på dagen förvärfva, än att låta barnen intagas uti denna inrättning. Jag uppgifver detta på grund af den erfarenhet, jag sjelf haft i förening ined en aktningsvärd kyrkoherde här uti hufvudstaden, i hänseende till en tiggaregosse, hvilken genom kyrkoherdens försorg intogs uti en fattigskola, men af modren ulpräktieerades derifrån. Skälet var, att den vattusiglige gossen kunde, särdeles genom sitt ohyggliga utseende, på dagen insamla mera matvaror, än han kunde förtära, och flera slantar än han spelade bort på kronvägg. Sålunda återförde han öfverskottet med sig hem till modren.
Hr von Ilai tmansdorff, som hegärde frågornas åtskiljande på f. m, och som af skäl, dem jag icke kan inse, ogillade detta åtskiljande på e. 111., har, såsom jag nämnt, förstått 111ig illa, dä han ansett mig hafva med frågan sammanblandat sin person; och Gr. Horn har äfven förstått mig illa, då lian tror, att jag icke ställer mig till efterlefnad pluraliletens i dag lättade beslut, Jag stod i minut iteten ; meli i fråga 0111 inbjudningen ber jag Hr Grefven vänta, och se 0111 jag kommer i minoriteten eller icke ty inbjudningen hafva vi ännu icke fått pröfva, och tiel före har hela mili framställning icke haft annat ändamål, än att söka förekomma det lindel tryckande af htifviidfrågan, sorn synes ligga uti så val Hl' von Hartmansclgrlfs, sorn Qr. Horns bemödanden. Jag har icke åsyftat något kringgående af R. o. Ad:s på f. m, fattade beslut. Må del genom prot.uldr, expedieras till förstärkta StatsUlsk., och må förstärkta S'ats-? Utsk. deråt gifva den verkställighet Utsk. finnér för godt, Det är en annan fråga, än jag yrkar. Jag yrkar, att det ärende, som livilar på R. o. Ad;s bord, icke må, på sätt Hr von Hartmansdorff och Gr. Horn begärt, anses afgjordt genom besia-, tet på f. m, emedan detta ärende genom samma beslut ic-; ke afgjoides. Om conclusionen slutligen kan blifva densam-? ma, är en annan fråga, som utgången skall visa. Jag hoppas, att om vi nästa Tisdag eller Onsdag komma att afgöra saken, så får allmänheten se, huru vi tänka i denna fråga; men derom kan allmänheten icke få kännedom, i händelse Hr von Hartmansdorff och Qr. Horn få råda, hvilka påstå att ärendet skall anses afgjordt genom beslutet på f. ni-, och genom hvilket beslut vi således skulle hafva afgjortett mål, som man medgifver ännu hvilar på bordet, Frih.
Men sedan upphandlingsanstalterne börjat vinna framgång, anmodade jag genom Circulairebref af den 51 October Kyrkolierdarne uti de Pastorater, som ansågos hafva mest lidit af missväxten, att vid Sockenstämmor utröna Invånarnes behof af UndsättningsSpanmål till brödlöda öfver tillstundande vintren; hvarefter och sedan uppgifter derom hit inkommit, samt priset på dylik Spanmål blifvit bestämdt och genom min Kungörelse af den 25 December tillkännagifvet, fördelning och anslag efter behof och tillgångar samma dag skedde till alla Pastorater, som dessförinnan hade behörigen anmält sig. Såsom någonting anmärkningsvärd! kan härvid nämnas, att åtskillige Pastoraters Invånare, som da förklarades berättigade, att erhålla UndsättningsSpanmål, afsade sig ( 29 ) sedan denna förmån, men infunno sig: snart återigen, under Magorop öfver för handen varande nöd, med anhållan att få begagna densamma; och efter det Undsättningsförråden blifvit öppnade till utlefverering, vid medlet af Januarii månad innevarande år, inställde sig äfven med hvarje dag nya undsättningssökande från andra, förut icke såsom behöfvande ansedde , Pastorater. Tilloppet af sådane sökande klef vidare ökadt fram emot Våren, då utsädesbristcn skulle anmälas och afhjelpas, samt fortfor jemväl derefter ända till början och medlet af Julii månad, eller intill dess Förråden voro uttömde. I hänseende till fördelningen emellan behöfvande Districter af Länet och deras Invånare, har jag under hela undsättningstiden hållit mig vid den grundsats, att anslå visst efter Folknummer och andra förhållanden lämpadt Tunnetal Spanmål till brödföda och utsäde för hvarje Pastorat, bestämmande derjemte, hvad deraf i det hela borde betalas contant eller kunde erhållas på credit, men att låta detta anslags fördelande emellan Pastoratets Invånare hero af vederbörande Ky rkolicrde, i samråd med Pastoratets vahle Deputerade.
Nej, utan genom de personer, som folket har förtroende för, och som folket gifver det vigtiga uppdraget att tillse huru Styrelsen går och har gått, samt utstaka den bana, hvarpå folket anser alt den bör gå. Det är icke på detta sätt, som representationen får den organisation, som den bör hafva. Förslaget innehåller, att K. M. skulle nämna 40 ledamöter utaf de 100, hvaraf den äldre kammaren skulle bestå. Hittills har K. M. aldrig utnämnt någon representant på annat sätt, än att K. M. adlat eller till biskopsembete befordrat. Detta har varit icke allenast ett prof Utaf Konungens förtroende, ulan ock ett bevis på de förtjenster, som den adlade har ådagalagt mot fäderneslandet, likasom utnämnandet till biskop har varit bevis på förtjenster jemväl efter andra grunder. Dessutom hafva sådana utnämningar skett på lifstid. Här är nu föreslaget, alt K. M. väljer 40 representanter af 220 eller 260, således omkring en sjettedel af representationen, K. M. nämner desse ledamöter för 15 år, hvarefter K. M. således afskedar dem om Han behagar. Om detta öfverensstämmer med riktiga grunder för organisationen af en representation, så erkänner jag, att det 140 Den 11 Mars e. tn. visserligen har den fördelen, alt de sålunda utsedde representanterna blifva bildade personer, men att det icke varit brukligt i Sverige, det lia vi sett. Hvarifrån är då denna ide hemtad, att ett sådant sätt att bilda en äldre kammare, skulle leda till goda följder? Måhända från de sodia länderna, der experimentet är gjordt och der vi äfven se följderna deraf. Hvad betyder den öfre kammaren der, i Frankrike, i Spanien, i Portugal ? Jag hoppas att Sverige aldrig mätte vinna denna erfarenhet. Hvad aktning skulle dessa utnämningar medföra för Konungamakten eller för saken. Om K. M. finge inflytande på dessa representanter derigenom att han valde dem; hvad förtroende skulle de då förvärfva inom representalionen? Hvad skulle deras yttranden här betyda? De skulle blott väcka misstänka, skygghet, split och missnöje. Om äter K.
Uti ankommit nu uppläst Memorial af den 10 i denna månad tillkännagifva Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomie - Utskotten, i anledning af Bonde-Ståndets återremiss af dessa Utskotts Betänkande i frågan om ändring i hvad Eörfattningarne rörande Afrads och Kronotionde Spanmålens utgörande, fursslande och lösande nu innehålla, att samma Betänkande redan blifvit till alla delar godkändt af de 3:ne öfrige Riks-Stånden, samt att ärendet således är att anse för afgjordt, i anledning hvaraf BondeStåndet fann sig föranlåtit härvid låta bero. S. D. Förekom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets uti Memorial af den 13 i denna månad afgifne Utlåtande öfver de inom. Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af Väckta motioner om försutne Bergsmans Privilegiers ersättning, och inrättande af ett nytt Bergslag uti Norrbottens Eän; Och då häraf inhämtades, att nämde Betänkande redan blifvit bifallit af de öfrige 3 Stånden och sålunda ej kan blifva föremål för någon ytterligare öfverläggning; fann Bonde-' Ståndet sig föranlåtet dervid låta bero. S. D. Upplästes och lades till Handlingarne Statssamt Allmäning Besvärsoch Ekono; Prat. Ut Jr. d. 15 Junti 1818- 645 mi-Utskottens under den 10 i denna manad gemensamt afgifne Memorialer: 1. N:o 299, i anledning af Ephraim Larssons från Elfsborgs Län och Lars Carlsons från Skaraborgs Läns anföranden, om förändringar uti indeldta Infanteri-Regementernes beklädnads» sätt, i hvilket afseende Utskotten åberopat StåtsUtskottets i detta ämne redan afgifne Betämlande. 2. N:o 302, i anledning af de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande öfver Herr Munck af Rosenschölds motion, om medel till välmågans återförande, hvilket yttrande redan af BondeStändet blifvit bifallit; och 3.
Borgare-ståndet deremot har bestämt införselstullen å förra rubriken till 28 sk. och å den sednare till 36 sk. skålpundet. Bomullsväf under. Alngods. 54 Bevillnings-UlslioUets Memorial, N:o 25. Shawlar. Utskottet hemställer till Borgare-ståndet, att det ville frånträda dessa sina beslut och instämma i de öfriga Ståndens; och föreslår Utskottet för annan händelse följande omröstningar: 556.0. Den, som, på sätt tre Stånd beslutat, vill antaga evenluela införselstullen å bomullsväfnader, alngods: »färgade: väfda af olika färgadt garn», till 1 r:dr 32 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes tullen till 28 sk. skålpundet. 337:o. Den, som gillar det af tre Stånd fattade beslut, att eventuela införselstullen å bomullsväfnader, alngods, tryckta eller pressade, rubriken: öfriga nyss uppräknade, sådana färgade, som tuilbehandlas lika med hvita af samma slag, samt i allmänhet alla tyger i finhet öfver 80 trådar på tummen i ränningen, skall bestämmas till 1 r:dr 37 sk. 4 r:st. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages denna tull till 36 sk. skålpundet. För bomullsväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar, släta af färgadt garn, större eller mindre samt tryckta under 7 qvarters fyrkant, fransarna oberäknade, hafva Ridder skap et och Adeln, Presteoch Bonde-stånden bestämt införselstullen till 1 r:dr 21 sk. 4 r:st. samt Borgare-ståndet till 40 sk. skålpundet. Yill Borgare-ståndet icke frånträda sitt skiljaktiga beslut och förena sig i de öfriga Ståndens, måste följande omröstning anställas:] 558:o.
Convoij-Commissariatets förvaltning och räkenskaper för åren 1831 och i832, samt dels, på grund af väckt motion, om förändring i Convoij-afgiften* utgörande och disposition m. m., bifölls, med den rättelse vid sid. 15, hvilken blifvit från Utskottet serskildt meddelad; N:o 4oo, i anledning af en inom PresteStåndet väckt fråga, om tillåtelse för Ståndets Archivarie, att emellan Riksdagarne få bebo de rum i Riksgälds-Contorets förra hu», hvilka af PresleStåndet under Riksdagarne begagnas: Ståndet lät härvid bero; N;o 4°'* angående gratification åt den eller de Tjenstemän inom Riksgälds-Contoret, som fått sig uppdragen befattning med utdelningen tili prasnumeranter å Riks-Ståndens tryckta Protocoll vid innevarande Riksdag, samt emottagningen och redovisningen för öfverblifvande exemplar af Bihanget lill samma Prolocoll, bifölls. S. D. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets Memorial, N:o 76, angående trenne Stånds återremisser på Memorialet, N:o 66, med förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Bergsbrukens representation: Utskottets jemkningsförslag antogs, till följd hvaraf roterings-propositionen kommer att förfalla. 36 ProtrVtdr. den 26 Jan. iS35. S. D. Föredrogs å nyo Statsoch O eco namieUtskott ens Utlåtande, N:o 49» i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 34» i fiåga 0111 Folkskolors inrättande i Piiket: de här föreslagna förändringarne i>ifollos. S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Uiskottets förslag, N:o i/;3, lill samnianjemkning af Riks-Ståndens beslut, i en fråga, rörande Bergsoch Jern handteringen i Riket: bifölls. S, D.
Grefve von Rosen: Att någon kostnad för Banken skall uppkomma af den nya Lånanstalten, är alldeles oundvikligt, då man till det minsta behöfver hyra ett hvalf till panternes förvarande. Enligt den siste talarens förslag till proposition skulle således hela anstalten blifva omintetgjord, endast till följd af ioo R:drs omkostnad för ett sådant hvalf; och jag hemställer derföre, om icke den siste talarens förslag till proposition i detta afseende bör undergå någon förändring, Den 25 November f. in. 3n Friherre Boye, Ludvig: Med understödjande af Herr Hjertås förslag, får jag blott erinra, att faran för kostnaderne torde försvinna, då raan besinnar, att de lån, som här äro i fråga, gifva ränta, oell att räntan ersätter kostnaderne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtJlfarskalken gjorde proposition lill bifall af hvad Utskottet i denna punkt föreslagit. Hopades Nej. Hvarefter Hans EocceUence hemställde, om Ridderskapet och Adeln med afslag å Utskottets tillstyrkande i denna punkt, behagade besluta, att utlåning på guld och silfver må besörjas, icke allenast vid Banken i Stockholm, utan ock vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö, derest BancoSlyrelsen, efter Direetionernes vid^LåneContoiren hörande, skulle finna, att en slik utlåning må kunna, under iakttagande af Bankens säkerhet, och utan LåneContoireiis tjenstemanna-personals ökande, vid Couloireu verkställas.. Ropades Ja.. Herr Lefren: Mig synes, att det af Herr Rosenblad föreslagoe vilkor borde inflyta i propositionen; ty en lånerörelse, som medförde kostnader för Ranken, förefaller mig besynnerlig. Om än liela län - 4o Den a5 November f. m. tan åtgår till kostnadernes betäckande, vill jag ej motsätta mig anstalten, men jag kan icke medgifva, att den får drifvas med förlust för Banken. Herr von Hartmansdorff''.
Jag tror att det rätta vore att gå till väga på sätt jag redan tagit mig friheten föreslå, eller att Ii. o. Ad. måtte afslå Ulsk:s tillstyrkande i denna del och att mig sedermera mätte tillåtas att, på grund af ett sådant beslut, väcka motion om merberörde medels användande i kommunal väg. Hr-Hjerta, Lars: Då man betraktar frågan om be vill n. efter 2:dra artikeln, sä synes mig 3:ne saker vara gifne: l:o alt beloppet af denna bevilln. i förhållande till alla andra utskylder är ganska obetydligt; 2:o att delta oaktadt gifves det bland de Den 8 April f. m. 77 betalande ett ringare antal, hvaribland jag räknar dels embetsoch tjenstemän, dels ock de mindre bemedlade klasserne, hvilka betala en ganska dryg hevilln.; och 3:o synes såsom elt korollarium af det föreg:de böra följa, alt en stor del af de öfrige skattdragande medborgarne betala för litet. Om jag icke allt för mycket bedrager mig, öfverensslämmer detta med den öfvertygelse, de fleste af detta Stånd hysa om saken. Jag känner ej så noga förhållandet i landsorterne; men här i Stockholm är det en bekant sak, att äfven de, som betala den högsta bevilln., ändock vanligtvis icke på långt när betala så mycket, som de borde, efter den behållna inkomst hvar och en bestämdt vet att de hafva. Det har blifvit en så allmän sed att till taxerings-comitéen uppgifva en vida mindra inkomst, än den man verkligen äger, alt deruti numera t. o. m. icke anses ligga någonting omoraliskt. Det finnes personer, som i bevilln. icke betala för mera än hvad de utgifva i hushyra och detta är påtagligen för litet, emedan det naturligtvis för dem erfordras någon inkomst derutöfver Klätt kunna lefva. Om nu detta låter sig göra, så utvisar del, att ett grundfel måste ligga i sjelfva be vil luis-förord n:n, som gör det omöjligt att med nu gällande stadganden lyckas få reda på de verkliga inkomsterne.
Uti 1818 års Chartas-Sigillatae-Författning stadgades, att Domare skulle för de chartor, lian på credit finge emottaga, ställa borgen och tillika vara skyldig att vid Ting och andra förrättningsställen hålla allmänheten stämpladt papper till handa, emot samma rättigheter, som chartae-sigillalae-försäljningsmän i allmänhet tillkommo; och bibehölls i 1824 års Författning skyldigheten för Domare att vid omförmälde tillfällen hålla stämpladt papper till salu, hvaremot förbindelsen att ställa borgen, för på credit emottogne chartor eftergafs för Ordinarie Domare. Då emedlertid denna eftergift hade till påföljd, att chartae-balanser yppades hos någre Domare, återgingo vid 1828 — 3o årens Riksdag Ständerna Lill den äldre föreskriften angående borgens ställande äfven af Ordinarie Domare, hvilken föreskrift äfven i 1835 års Författning igenfmnes, jemte förpligtelsen för Domare att, på sätt förut är nämnd t, vid Tingen vara försedde med chartor för allmänhetens behof, utan att någon olägenhet af samma föreskrifter den tiden öfverklagades. Rikets Ständers vid nästlidne Riksdag i ämnet fattade beslut, att skilja Domaren från cbartae-försäljningen, afsåg icke eller Domarens befrielse från dermed förenade besvär, utan utgick från den synpunkt, att serskilde försäljningsman skulle af den fördel, en betydligare afsättning kunde medföra, eggas att utöfva noggrann controll deröfver, att alla handlingar, som vid Tinget företeddes, blefvo behörigen charterade. Då Utskottet emedlertid nu föreslagit andra controller och den vid sista Riksdagen vidtagne nyssberörde ändring icke uppfyllt det dermed afsedde ändamål,samtdeticke hädanefter mera än under förflutne tideryrnder, bör blifva svårt för Domare att vid Ting och andra förrättningsställen tillhandahålla allmänheten stämpladt papper, hvarförutan sådant ej sällan skulle komma att alldeles saknas, anser Utskottet sig, tillförekommande af dylika händelser, böra ytterligare hemställa, att Utskottets förslag i afseende å 17 §.