Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition Ns 46. raten, hvilken dels redan varit, dels ytterligare kommer under Eders Maj:ts nådiga pröfning och som dessutom icke med förevarande ämne eger oskiljakligt sammanhang, emedan olägenheterna af dessa pastorat skulle vara desamma, huru än aflöningen till innehafvaren utginge, torde de mot sättet för presterskapets aflöning, sådant detta författningsenligt är bestämt, gjorda anmärkningar kunna i större korthet sammanföras under följande hufvudpunkter, nemligen: 1. Alt en del a/gifter är o tryckande och utgående efter en under vissa förhål landen olämplig grund; 2 Alt aflöningssättet medgifver eller, måhända rättare uttryckt, nödgar prester skåpet lill en olämplig, uti den enskilda hushållningen ingripande kontroll; 3. Att en del a/gifter är o obestämda och beroende af godtycke; 4. Att sättet för uppbörden af presterskapets aflöning är otjenligt, och 5. Att församlingarnes bidrag till presternes aflöning äro i vissa fall med obillig ojemnhet fördelade. Att dessa anmärkningar äro mer eller mindre grundade, lärer väl icke af någon bestridas, men innan man går att, på grund af detta erkännande, åstadkomma ett nytt förhållande, är det likväl af vigt att tillse, om icke det bestående, jemte sina brister, eger några fördelar, hvilka man i sådant fall bör söka att bevara. Såsom sådane torde med skäl kunna betraktas: a) Att presterslcapel aflönas af församlingarne icke af Slaten, hvars mellankomst endast påfordras vid de tillfällen, då församlingars oförmögenhet är ådagalagd. Religionsvården är derigenom åtminstone i materielt hänseende oberoende af politiska förhållanden, hvarjemte den riktiga tanka är uttryckt, att religionsläraren såsom sådan, icke är Statens, utan kyrkans tjenare. b) Att presterskapets löne-inkomster betingas just af de omständigheter, som på dess behof och billiga anspråk hafva inflytande. I den mån välmågan i en ort blir stor och allmän, ökas vanligen den enskildes lefnadskostnad. Med en stigande folkmängd ökas presterskapets möda och tagas dess krafter i vexande anspråk.
Jag hörde på f. m. en Laudsh. säga, att det icke alltid varit till förmån för nykterhetens goda sak, som näringsställen blifvit indragna, utan alt tvertom nykterheten och sedligheten derpå lidit, enär sådana åtgärder kunna föranleda till lönnkrögeri. Således tror jag icke att man bör lägga allt för mycket hinder för Landshöfd:ne, att kunna bevilja ifrägavaride försäljnings-rälligheter; hvarföre jag anhåller om propos. till bifall å mitt förslag. Frih. von Krtemer, Rob. Fredr.': Vid de öfverläggningar, som hållits, ang:de detta förslag i allmänhet, syntes allmänna opinionen vara för Frih. Raabs reservation i denna punkt. Jag vill icke förneka, alt jag vid dessa tillfällen äfven understödde denna åsigt, men orsaken dertill var, att något annat förslag ej fanns att tillgå, hvarföre Frih. Raabs förslag, såsom egande ett obestridligt företräde framför Utsk:s, vann sympatier. Nu har Frih. af Ugglas framkommit med ett annat förslag. Frih. Raab säger, att antagandet deraf skulle rubba hela det system, som Utsk. vid förslagets upgörande följt. Detta kan jag, för min del, icke finna. Det auktions-system, som i afseende på bränvinsförsäljuiugen i städerna af Utsk. föreslagits samt af Den 5 Augusti e. m. 59 R. o. Ad. jemväl antagits, är, enl. min åsigt, ganska riktigt, för att förekomma upkomsten af ett favoriteller protektions-system i denna näringsgren. Jag gillade derföre förslaget, såsom godt och ändamålsenligt, men jag kan icke neka till, att, sedan jag hört Frih. af Ugglas’s förslag i afseende på bränvinsförsäljningen å landet, jag finnér detta förslag vida enklare och ändamålsenligare.
Betänkande N.o 3. brännaren skall ega rält alt endast betala halfva skatten eller för 3:ne månader, då bränning endast idkas halfva maximi tiden (B månader). 7:0 Bränvins-brännings-tidens längd föreslås alldeles i enlighet med de förenade Utskottens bestämmelser, så väl för hel sorn half tid. 8:0 I afseende på tjenligaste årstiden för husbehofs-bränvins-bränning, äro dess skiften så skil jäktige ' emellan Haparanda och Ystad att man för hvarje län torde böra rätta sig efter den bestämmelse, som af. länens representanter nu hvar för sig kunna uppgöras. Största bevisen för behofvet af sådade local-bestämmelser äro de ständigt olika åsigter som framställas då fråga är om tjenligaste årstiden för bränvinsbrärining. 9:0 Fabriks-bränvins-bränningen sker ifrån och med a5 lill oeh med högst 90 kaunors panna, uti ett kärl, eller fördelad i flera. toto Vid Fabriks-bränning begagnas såkallad sammansatt redskap. Hvad dermed förstås uppgifves närmare uti i5 punkten. 11:0 Denna Fabriks-rättighet tillhör hvarje såsom Svensk medborgare qvalificerad person, som sig dertill vederbörligen anmäler, och derföre vederbörligen skattar. 12:0 Beskattningen af Fabrikshränningen bör beräknas efter skälig afverkning, som, till undvikande af underslef i uppgifter, bör häftas vid apparaten. Tabellerne Litt. B. C. och D. jemte i5, 16, 19, 20 och 2i:sta punkterne upplysa närmare huru delta skall ske, och huru misstag eller missbruk kunna vederbörligen rättas då de sig yppa. Innan dessa hufvudprinciper vunnit vederbörlig granskning hos Rikets Ständer, anser man öfverflödigt att framställa flera detailer än Tabellerna upptaga, för de serskilda slagen apparater, tillhörande Fabriks-Bränvins-bränningen. i3:o Bestämmelserna i afseende på tiden och årstiden för FabriksBränningen skulle vara desamma som för husbehofs-bränningen äro före* slagne i 7 och 8 punkterna. i'\:o
Slutligen och med afseende icke allenast å det stora antalet af elever vid Folkskolelärare-Seminarierne, utan ock å angelägenheten deraf, alt sådana hinder för verkställigheten af stadgan om folkundervisningen, sorn genom blist på skickliga lärare kunde uppkomma, varda i möjligaste måtto undanröjda, har E. K. M. i Nåder velat till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna, om icke det till stipendier för beroälde elever vid sista Riksdagen beviljade anslag af 9,000 R:dr må lill och med det år, då nästa Riksdag slutas, få utgå tiil förhöjd t belopp af 12,000 R:dr årligen; och gjorde sig" E. K. M. i öfrigt förvissad, att Rikets Ständer, vid behandlingen af sistnämnda 2:ne anslagsfrågor, icke skulle lemna obemärkt, att de för Folkskole-Seminarierne och elevernes stipendier nu äskade förhöjda summor voro lämpade egentligen efter behofvet vid deri tidpunkt, då folkskolorna öfver hela Riket borde organiseras, och då på en gång möjligast största antal skollärare erfordrades, men att, när detta behof bl i f v it fyldt och skolorna endast efter hand påkallade elever från Scminarierne, att i afgångne lärares - Expeditions-Utsko.tets Förslag till und. Skrifvelset 553 res ställe inträda, anslagen i förhållande härtill efter all sannolikhet kunde minskas. Rikets Ständer hafva under noggrant öfvervägande förehaft dessa af E. K. M. i Nåder gjorda framställningar, och få, hvad först angår det till bidrag för folkskollärares aflöning ifrågaställa anslag, i underdånig anmäla, att, jemte det Rikets Ständer, på sätt deras i ämnet aflåtna serskilda underdåniga skrifvelse närmare innehåller, funnit godt besluta, det en afgift för hvarje mantalsskrifven person af 12 sk.
Då så väl det nu förev:de som det nästk:de Memorialet uti Utsk. justerades, och den föreslagna nya redaktionen af 17:de och 22:dra §§:ne Reg:sF:n antogs, var jag, på grund af erhållen permission, från Riksdagen borta. Jag eger således icke fullständig kännedom om förhandlingarne i denna fråga inom Utsk.; men från den tid, då frågan preliminariter förekom, vill jag erinra mig, att Utsfcs flesta ledamöter voro af den åsigt, att 42 Dön 10 Oktober. derest icke i 17:de §:n inrymdes den bestämmelse, livaremot Efr Cederschiöld riktat sin anmärkn., äfventyrade man att hela förslaget komme att falla. Hvad som deremot föranledt Utsk. att upställa sista mom. af 22 §, såsom förslaget utvisar, är mig obekant, och jag för min del vill medgifva att den anmärkn., som Hr Cederschiöld emot samma mom. framställt, förekommer mig icke sakna grund. Klagan öfver stridighet i åsigter hos landets högsta lagskipande myndighet är redan nu ganska allmän, och det är temligen sannolikt, att om Högsta Domstolen kommer att arbeta på 2:ne divisioner, skall denna stridighet framstå långt skarpare. Lagförklaringar böra derefter oftare än hittills blifva af nöden, och, i anseende till deras stora vigt och betydelse, synes det icke vara olämpligt stadga, att så många af Högsta Domstolens ledamöter, som icke äro af laga förfall hindrade, skola uti afgifvandet af dessa lagförklaringar deltaga. Detta är en åsigt, som jag fortfarande hyser. Gr. Lagerbjelke: Emot den förändring, sora af de tvenne första talarne yrkades, och nu sednast af Hr Carleson blifvit tillstyrkt, förekommer ett skäl, som jag förra gången icke androg, men hvilket jag nu icke anser mig böra underlåta att omnämna, helst Hr Carleson antydt möjligheten deraf, att lagförklaringar hädanefter skulle oftare än hittills ifrågakomma. Vi veta, att Konungen har 2:ne röster uti de mål, hvilkas afgörande han finner för godt att i Högsta
Maj:t föreslagit aflönings^förhöjning, i följd af tillökade göromål, för Bataljonsläkaren vid Ingeniörtrupperna från 800 till 1,200 R:dr eller med 400: — för Redogöraren från 600 till 800, med 200: — för presterliga göromålens bestridande, från 480 till 300 R:dr, med 420: — tillhopa R:dr 720: — Då Utskottet funnit sig förhindradt att till bifall hos Rikets Ständer anmäla Kongl. Maj:ts nådiga förslag om upprättande af ett nytt Sappörkompani och följaktligen några ökade göromål icke ifrågakomma för ofvanbemälde, vid den redan befintliga Sappörtruppen anställde tjenstemän, hemställer Utskottet, att deri äskade aflöningsförhöjningen icke må beviljas. c) Till underhåll af befintlige 3 fältbrygge-ekipager har Kongl. Maj:t äskat tillhopa 4,500 R:dr årligen; och då angeläget är, att denna vigtiga materiel behörigen vidmagthålles samt något anslag dertill för närvarande icke finnes anvisadt, har Utskottet, oberoende af det beslut, Rikets Ständer i fråga om ökadt antal Sappörtrupper komma att lätta, ansett sig böra tillstyrka, att det af Kongl. Majit för fältbrygge-materielens underhållande äskade belopp af 4,500 R:dr årligen måtte af Rikets Ständer beviljas. 43:o. Kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning. Enär detta anslag icke vore fullt tillräckligt alt bestrida de kostnader, som deraf borde utgå till vederbörande regementen, har Kongl. Majit äskat, att den behöfliga tillökningen i anslaget måtte anvisas med 2,873 R:dr 25 öre. Utgifterna å detta anslag, hvilket i nu gällande riksstat är upptaget tili 55,764 R:dr 50 öre, utgöra enligt af Kongl.
Jag kunde ej ana, » tillade han med lägre varit månader, som hon hoppats och längtat, att röst, » att jag härinne skulle finna er. » han skulle komma till Eingeby, ehuru hon visste, » Nej, lifvet bereder oss ibland öfverraskninatt han måste hålla terminen ut i Upsala, och gar, » sade hon med ett försök att återvinna jämn • det hade varit dagar under den därpå följande vikten, men i detsamma slog henne medvetandet julen, då hon tyckt sig märka något ovanligt hos om att hans bok låg där, låg i hennes knä, och honom: en blick, ett ord, en handtryckning, som med en hastig rörelse drog hon den ned på soffan kommit hennes hjärta att klappa med hastiga under resfilten. Men Einars skarpa öga hade slag. Men det hade alltsammans gått så flyktigt dessförinnan upptäckt den, hennes rörelse hade förbi, att hon sedan mången gång frågat sig stärkt intrycket af att hon just nyss sysslat med själf, om det ej blott var en inbillning af henne, läsningen däraf, och det var med möda han hejdetta som för tillfället kommit hennes pulsar dade de ord, som ville bana sig väg fram öfver att slå? Ej ett ord hörde hon sedan från honom hans läppar. under det kommande året, och efter dess förlopp Till all tycka närmade sig nu Lilly, ställde sig kom Nils, kom » den rätte » och gjorde med ens slut på all tvekan och frågan. Under alla dessa midt emot honom och frågade uppriktigt och år hade hon blott sett honom en enda gång, rakt på sak, som fyraåringars vana är: » Hvart och det hade varit, då hon som nygift hörde ska » farbror » resa? » » Till Stockholm, min lilla vän, » genmälde han Faust på k. operan. I logen midt emot hade en kikare oupphörligt riktats mot henne, och blidt, lyfte henne på sin starka arm och satte då hon till sist omedvetet vände hufvudet ditåt, henne så ned på sitt knä. Här trifdes Lilly förmötte hon hans sorgsna ögon och bleka ansikte. träffligt, tack vare den pickande klockan, som Hon hade känt sig vemodig därvid och följande kröp fram ur västfickan. » Är det er minsta lilla tös? » frågade han så, dag omtalat det för Nils.
' Härvid får jag jemväl i lind. upplysa, att, i det uppgifna statsbidraget af ett hemman i Jemtland, har, i anseende till en Ilar t radad förmånlig entreprenad, skjutsningshesväret kunnat beräknas till 12 r:dr 36 sk., eller blott omkring af dess förra belopp, och ungefär mot ett af de nästgränsande länen, nemi. Norrbottens, der detta onus uppgår ända till 61 r:dr per mantal; och följer således häraf att, derest sådan entreprenad ej kunnat åstadkommas eller om den upphörde, skulle ett hemmans praestationer i Jemtland utgöra något öfver 238 r:dr. Efter att sålunda hafva ägt nåden framlägga rälta förhållandet och de upplysningar, som för granskningen af förevar, ämnen torde erfordras, anhåller jag und. få E. K. M:s nåd. välbehag underställa, om icke, då uppenbart är, att detta län, så i förhållande till fastigheter, som folknummer, är mvcket för hardt roteradt, E. K. M. allernåd. täcktes’ tillåta roteltsverkets uppgörande efter föienäinnda grunder, sorn äro i det närmaste desamma E. K. M. sjelf för jordvärdels bestämmande i afseende å extra roteringen i nåd. stadgat, sedan 1111, så vidt möjligt är, blifvit utrönt den proportion i förhållande till Rikets öfriga rotering, som bör följas. Lika med ortens samtlige innebvggare öfvertygad, icke mindre derom att denna är den enda rätta utväg för att både göra manskapet användbart och indelningsanstaltens framtida bestånd möjligt, än ock att E. K. M:s egen samt It.
Staden underhållna kreatur., med led ning af 1l ”o S°,ra V'Td detta ärS hö‘1™ S^om Polisbetjeningens e terfrågnmgar bos Stadens Innevånare inhemta. Af Hästarnas antal tillhora 241 de ngl. Hof-Stallen, samt 674 Garnizons-Trupperiia och Officers-corpserna; ogas af Hyrkuskar samt Akare, och de öfriga 2 013 at ervsfeilta personer. ö t>;o Det i Tabellen utförda Uppskattningsvärdät innefattar ej blott förutnämnde 3,6n hus och tomter, utan äfven afla i Staden befintliga Bruk, Fabriker, Manufacturier och Qvarnar, äfvensom Stadsjorden, emedan berörde Inrättningar' äro uppskattade i sammanhang med Egendomarna, der de finnas anlagda, oell ali jord, såsom indelad i qvarter och tomter, samt tillhörande berörde egendomar, blifvit deribland uppskattad, så att särskilt värde derå, på sätt Formuläret till Tabellen antyder, ej kunnat uppgifvas. Omförmälta Uppskattnings-värde , äfvensom liela Hevi Urlin gen, upptages i Tabellen till medeltal för sex år ifrån och med år 1827.
Alexanderson förmälte sig anse den i sista punkten stadgade korta klandertid, med skyldighet att stämning både uttaga och tillställa inom samma tid, mången gång ej kunna af rederierna iakttagas, åtminstone ej utan betydlig svårighet; hvarföre och då jemväl tvekan kunde uppslå, huruvida den oklandrade räkningen skulle gulla icke blott till befälhafvarens fredande frän vidare anspråk, utan äfven såsom fordringsbevis emot rederiet, Justitierådet trodde samma punkt böra utgå. § SO. Justitieråden Alexanderson, Qviding och Cramér ansågo ordet »motvilja» icke rätt uttrycka det, som menades och att detta tordo lämpligare angifvas med orden: fel eller försummelse; och Justitieråden Qviding och Cramér tilläde, att Norska Lagen ålade befälhafvare att vara ombord försedd med ett exemplar af Lagen; en föreskrift, som ej sakuade skäl för sig. \ § SI. Justitierådet Naumann yttrade: »Angående följande ämnen saknas i förevarande Afdelning särskilda bestämmelser, ehuru dessa till en del blott äro anvisningar för skepparen, nemligen: a) skeppares skyldighet att i främmande länder göra sig underrättad om der gällande författningar angående sjöfarten, samt meddela manskapet hvad detsamma har att iakttaga för att ej ådraga sig straff eller skeppet ansvar; b) hans skyldighet att i krigstid förskaffa sig underrättelse om hvad han och manskapet hafva alt iakttaga, samt hålla hand öfver verkställigheten deraf. Han bör således ej kunna med framgång åberopa okunnighet om främmande länders stadgar eller behörigen publicerade, fastän temporära, förfoganden.
Till den siste Talaren hemsäller jag, i fall han medgifver, att ett Storskifte på skogen ej skall rubbas, livar dgn lotten skall få sin ersättning i skogsmark, som förlorar den uppodlade jor - Den 27 Augusti e. ra. 171 den. Det är gifvet, att sådant icke kan verkställas utan rubbning af skiftet. Herr Danckwardt: Vid de tillfällen då den ifrågavarande föreskriften kommer att tillämpas, skall en jemkning ske i storskiftet å skogen, och sådant är alldeles icke omöjligt. Delägarne bibehålla det oaktadt sina hufvudlägen deri , och förlusten af ståndskog, äfven om den kommer dervid i fråga, blifyer obetydlig, och ersättes lätt genom värdering. Friherre Sprengtporten: Sådant måtte likväl strida emot principerne i Stadgan, sorn säger, att utbyte emellan inrösningsoch afrösningsjord ej kan äga rum. Undertecknad RiddarhusSecreterare: Jag får, i anledning af hvad Grefve Posse nyss begärt, äran upplysa, att, enligt de till Ridderskapet och Adeln i ämnet ankomne ProtocollsUtdrag, PresteStåndet bifallit, men Borgareoch BondeStånden afslagit Utskottens tillstyrkande i förevarande fråga. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LändtMarskalken framställd proposition, blef hvad Utskotten i denna omständighet föreslagit, af Ridderskapet och Adeln bifallit. Angående Friherre TVrangels förslag, att en 5 §. måtte i 10 Capitlet tilläggas. Friherre Wrangel, Henning: Jag anser verkeligen denna punkt af större vigt, Den 27 Augusti e, m. än vid första påseendet, då raan bar erfarenhet af de olyckor, sora flygsandsfälten medföra. De skäl, hvilka Utskotten anfört, och deribland att de ej kunna gifva råd i afseende å jordens skötsel, finner jag olämpliga. Jag tror, att det alltid är nyttigt, att i Författningar taga sådana mått och steg, som förekomma ondt. Jag anser det vara högst nödigt, att Landtmätare och Gode Män fästa deras uppmärksamhet på flygsanden.
Såsom vållande till den förlust, hvilken Kronan lidit genom åsidosättande al behörig tillsyn öfver ifrågavarande bostadsarrende, blefvo, bland andre, f. d. Landskamereraren i Länet, Kammar-rätts-rådet Svante Lindberg, och f. d. Landshöfdingen derstädes, Stats-rådet m. m. Johan al Wingård, hvilken sednare numera är alliden, inför Kongl. Majrts och Rikets Kammar-rätt tilltalade af dess Advokat-fiskals-embete. 1 delta mål algaf Kammar-rätten den 18 December 1850 det Utslag, hvilket Kongl. Majit den 24 Nov. 1852 i nåder fastställt, att, som Kongl. Majrts ofvannämnde Befallningshafvande, hvilken myndighet, enligt de på grund af Kongl. Brefvet den 17 December 181(5, i arrendekonlrakterna införda stadgande!), ålegat vaka öfver de betingade vilkorens uppfyllande, likväl för ny borgens erhållande af arrendatorn icke tillgjort något vidare, än att, med föranledande af skedd anmälan, åt Kronofogden i orten gifvets uppdrag alt sådan borgen infordra, dock ej förr än genom skrifvelse den 29 Maj 1833 och utan att ens visats kunnat att detta uppdrag haft till påföljd något föreläggande för arrendatorn, samt Kongl. Majlis Befallningshafvande ej heller i öfrigt vidtagit åtgärder till bevarandejaf Konans i arrendekonlrakterna bestämda rätt förrän till följd af Kronofogdens ofvanberörda framställning den 4 Maj 1836; alltså, och emedan, vid betraktande i hvad mån den sålunda föreiupna försummelsen borde til {skrifvas de ti I bt L ä n s-s ty reis e 11 i Wermland då hörande Embetsmän, det förekom mot Kammarrätts-rådet
AGAMEMNON. Kheiron, att han ej skulle lära dårars sed. KLYTAIMNESTRA. Ack! Vis fostraren; men han, som gaf, än visare. AGAMEMNON. En sådan man nu blifva skall ditt barns gemål. KLYTAIMNESTRA. Ej tadelvärd; men hvar i Hellas finns hans stad? AGAMEMNON. I Phthias bygder, vid Apidanos flodens strand. KLYTAIMNESTRA. Dit skall han då min unga jungfru föra hän? AGAMEMNON. Detder skall bli hans sak, enär han flickan fått. KLYTAIMNESTRA. Dem önskas lycka. Men hvad dag sker bröllopet? AGAMEMNON. När månens lyckosama krets i fyllet står. KLYTAIMNESTRA. Har väl förlofningsoffret re'n gudinnan fått? AGAMEMNON. Det reder jag, och är med saken sysselsatt. KLYTAIMNESTRA. Och sedan vill du gifva bröllopsmåltiden? AGAMEMNON. Först offret offra, som jag bör, åt gudarna. KLYTAIMNESTRA. Hvar skole vi ge qvinnorna ett festgelag? AGAMEMNON. Här invid de Argeiers aktergranna skepp. KLYTAIMNESTRA. Bra, och nödvändigt; men bidrag ock du dertill! AGAMEMNON. Vet du, o qvinna, hvad som göras bör? lyd mig! KLYTAIMNESTRA. Hvad vore det? att dig hörsamma är jag vand. AGAMEMNON. Vi äre äfven der, hvarest brudgumen är. KLYTAIMNESTRA. J, utan modren gören hvad jag göra bör? AGAMEMNON. Med Danaïders hjelp bortgifte dottren vi. KLYTAIMNESTRA. Men jag, hvar bör jag vistas då emellertid? AGAMEMNON. Res du till Argos, och tag vård om flickorna! KLYTAIMNESTRA. Min dotter lemnande? och hvem bär facklan då? AGAMEMNON. Jag sjelf har ljuset, såsom vid ett bröllop höfs. KLYTAIMNESTRA.
Förordningens lydelse tid efter annan rotarne ålagde; och som detta förhållande innefattar ett contracts-brolt å Statens sida, så har motionären ansett sig berättigad yrka rotefrihet för fögderiet, intilldess rotering ånyo, i grundlagsenlig ordning, tillkommer; hemställandes, på grund af ofvan åberopade Reglemente, att, i händelse detta hans yrkande ej skulle kunna bifallas, Ilote - Statssamt Allin. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 94. 5 hallarne må befrias från alla <!ern 1111 åliggande skyldigheter och praestationer, i afseende å soldat-hållet, hvilka 1 samma Reglemente ej äro dem ålagd e; 5:o Af Riksdags-Fullrnägtigen från Malmöhus Län, Lars Bengtsson, sorn, under åberopande dels af de många hardt tryckande onera, hvilka i allmänhet äro förenade med krigsmagtens underhåll, och serdeles rustuingsbesväret, med hvad dermed eger gemenskap, och dels af sin öfvertygelse, aLt Sverige för närvarande underhåller en vida större krigsmagt, än behofvet under fredstid verkligen fordrar, framställt och föreslagit: 1:0 alt, under fredstider, indeldta arméens såväl cavallen sorn infanteri måtte till halfva numerären nedsättas, så att tvänne rusteller rotehålls-numer sammanslås till underhållande af endast en man; 2:0 att Rustoch Rotehållare malte befrias (rån erläggande af alla passevolance-afgifter; 3:o att, hvad serskildt angar Rusthållare, desse målte befrias från skyldigheten att bestå och underhålla sadel-munderingaroe; och 4:o alt, i krigstider, Rusthållarne, sedan de i behörig ordning utrustat sine dragoner eller husarer, då måtte befrias från skyldigheten att anskaffa hvad, som under kriget af munderings-persedlar eller dylikt kan gå förloradt, utan i stället endast erlägga en viss årlig contant afgift; 6:0 Af Riksdags-Fullrnägtigen från Skaraborgs Län, Johannes Andersson, som, med fästadt afseende vid Sveriges financiella behof, dess geographiska läge och dess Bevärings-Lag, som kallar alla medborgare, inom en viss ålder, till vapen, när Rikets försvar så fordrar, framställt nödvändigheten deraf, att, lill lättnad för det länge nog betryckta jordbruket, arméens effectiva styrka nedsättes till så kallad fredsfot, så att a:ne Rusteller Rotehållare svara för en soldat; hvarjemte, och då cavalleriets styrka troligen är mer än tillräcklig för landets behof af detta vapen, motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville hos Konungen begära, det de med Rusthållarne vid de afsulne cavallerien ingångne Hästvacance-contract,