Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wästgöthar hafva hitintills tillbytt sig öfverskottet af desse provincers ull. Jag skulle af deon* anledning förmoda, det vi ingalunda behöfva frukta , att ju i den mån vära fabriker, i afseende på tillverkningen af gröfre kläden , iakttaga den ordningen som, enligt hvad ofvan yttradt är, uti England medfört det resultat, att desse kläden kunna i England säljas till ett högst nedsatt pris, vi skola kunna äga tillgång på ull för desse behof: d v. s. att de för innevånarne på Gottland och Öland bereda tillfälle att få deras ull spunnen på machiner, och erhålla underrättelse om constructionen af de till väfnaden behöflige Stolar , samt sättet att dem begagna. Då förhållandet är sådant i afseende å fabricationen af, Commisskläde, och den fina ull , som i Sverige finnes, saknar afsättning, då den deremot i Tysk» Städer gäller ända till 2 R:dr Riksg. marken; så frågar jag om det kan vara skäl' att belägg* utförseln af den fin» ullen med hög tull. Jag påstår derföre icke , att hög Tull bör på införsel af denn* vara äga rum; Ben 20 Augusti e, m. den må fi vara lika ; men den Regeln b5r icke åsidosättas, att en inhemsk produet, som innom Landet saknar afsättning, må kunna få utlöras, emot erläggande af en måttlig afgift* Herr Grejven och LandtMar[kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln skulle finna Jämpeligt, att, på sätt Bevillningsutskottet föreslagit, Inkommande Tullen å fin Portugisisk, Spansk, Saxisk och ali annan fin Ull borde till 15 procent, samt Utgående Tullen derå till 5 procent bestämmas. Friherre Cederström; För min del tror jag det vara tillräckligt , om man bestämmer 10 procents Inkommande, och 2 procenta Utgående tull. Friherre Wrangel: Jag anser Herr Ugglas förslag vara det rätta. Herr Grefven ock Landt Mar [kalken förnyade den af honom sist gjorde proposition; Hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls.
l:o angående anslag till förändring och tillbyggnad af Central-hospitalet vid Upsala; 2:o angående upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Central-hospitals område; 3:o angående anslag till Gymnastiska Central-institutet; 4:o angående tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; 5:o angående Krigs-kollegii ombildning till en Armée-förvaltning; 6:o angående anslags beviljande dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af rekognosceringsarbetena på Spetsbergen med afseende å utförbarheten af en gradmätning derstädes; 7:o angående afsöndring af jord från häradshöfdingebostället Hvetlanda Thomason!) Kullagården i Östra härad, Jönköpings län; samt 8:o angående pension från allmänna indragningsstaten åt Cchefen för Kamaraldepartementet i Fångvårds-styrelsen, Carl Mauritz Kruskopf. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 7, i anledning af väckta motioner om förändrade föreskrifter i fråga om vattenverks anläggande, m. m. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Be tänkande, M 117, i anledning af väckt motion om ändring i 22 § of Gästgifveriordningen den 12 December 1734. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: JV& 98, angående ytterligare anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade Riksdagsarkiv; M 101, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till skydd för kronolaxfisket vid Åsbro i Wiske å; samt JV2 102, i anledning af väckt motion om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under
Då frågan endast innefattar ett enda ämne, som hör till Ekonomiutskottet, och BevillningsUtskottet, sedan Bränvins-bevillningen blifvit af Ständerne fastsläld, ej har med hela bränvinsfrågan vidare att skaffa, hemställer jag, om icke målet bör endast till Ekonomiutskottet förvisas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken fiågade, om Ridderskapet och Adeln instämde uti BorgareStåndets beslut. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, v om Ridderskapet och Adeln behagade förklara, att Ridderskapet och Adeln för dess del icke fann skäl, alt uti BorgareStåndets berörde beslut instämma. Bifölls. Den 9 November e. m. 67 Friherre Cederström: Jag anhåller om remiss af ämnet lill Ekonomiutskottet. Herr Hjerta: För att om möjligt bespara olägenheten af att remittera en afslagen inbjudning, hemställer jag till Friherre Gederström, om han icke ville upptaga frågan såsom sin egen motion, hvarigenom hinder för dess remitterande icke möter. Friherre Cederström: Då frågan blifvit väckt i ett annat Stånd, men dess beslut, Iivari det inbjudit sina MedStänder att deltaga, icke är i det skick, att det kan godkännas, bör den, när ämnet är af den vigt, att hvar och en, som aldrig så litet handlagt saken, måste inse nyttan af att hafva bestämda definitioner på en redskap, hvars förändrande vid hvarje Riksdag orsakar betydliga kostnader för Medborgare, väl icke helt och hållet förfalla; på det vi icke åter vid nästa Riksmöte måtte blifva föranledda till nya bestämmelser. Jag instämmer likväl icke uti förslaget, och bar icke eller någon kallelse, att ikläda mig ansvar derföre. Hvar och en må svara för sitt eget foster här i verlden. Nyttan alt utreda saken är dock obestridlig. Herr Tham: För min del kan jag ej finna annat, än att det är orimligt remittera en inbjudning, som man vili afstå. 49 H. 5+ 68 Den 9 N o v e 12 b e r e. m.
Det hade varit vederbörrde Landskamererarens oviIkorliga pligt att, när saken för honom icke kunde vara obekant, hos Pröfnings-komitén fästa upmärksamhet på förhållandet och påyrka att §:ns första del mätte blifva tillämpad pä den eller de personer, om hvilka man visste, att de icke drifva handel allenast med sina egna och sina grannars produkter, ulan resa omkring 20 å 30 mil för att upköpa varor och dem sedermera försälja. Följaktligen är det en misstydning eller rättare en underlåtenhet att rätteligen tillämpa §:n, som framkallat det förhållande, hvarpå Bevilln:s-Utsk:s upmärksamhet blifvit fästad ; men detta skall icke redas pä den väg, som Ut sk. föreslagit, utan på lagskipnings-vägen. Endast på denna väg finner man målet; men genom det tillägg som nu är föreslaget, torde det förhållande kunna upkomma, att någon kan befatta sig med handel af egna eller grannarnes produkter, med mindre än att lian kommer under kategorien att drifva verklig handelsrörelse och således blir derföre beskattad, ehuru lagstiftarne ingalunda haft sådant i syfte. Att säga för myckel i en lag, är lika skadligt som att säga för litet, hvarföre jag vördsamt anhåller att det föreslagna tillägget, såsom obehöfligt och möjligen missledande, måtte af R. o. Ad. afslås. Gr. Björns tjerna: Att någon skulle kunna komma att erlägga bevillning derföre, atto han handlar med egna produkter, lärer väl icke komma i fråga. Återstår således alt efterse, huru föri hållandet är, då en person drifver handel med sina grannars. Enl. mitt sätt att betrakta saken, hvilket äfven gjorde sig gällande inom Utsk., borde en person, som upköpte sina grannars produkter, icke vara befriad från bevillnings erläggande. 1 §:n står icke heller taladt om annat än att afyttra egne eller sina grannars landtmannaprodukter, d. v. s. dessa produkter upköpas icke af, utan de lemnäs åt en person för att sälja dem.
En förändring eller utsträckning i 24 § Ridd.Ordn., på sätt Hr Silfverhjelm föreslagit och utan förödmjukelser för nuvar. utsk:sledamöter, skall jag icke motsätta mig; men jag kan icke för min del medgifva remiss af en motion, som är öfverflödig och för Ståndet sårande. Hr Lagerhjelm: Då man omnämnt sammanträdet till val af Just.omhudsmans suppleant, får jag upplysa, att för-» fall voro enda orsaken till uteblifvandet. Tio electorer af detta Stånd kommo i rätt tid; den elfte, ehuru sjelf sjuk och hindrad af sin hustrus sjukdomstillstånd, inställde sig jemväl, fast något senare, och den tolfte var uppehåll len vid en döende väns och anförvandts sjukbädd. Då motionären icke sjelf förmått inse lämpligheten af att återtaga motionen, yrkar äfven jag, på grund af 49 § Riksd.Ordn., att R. o. Ad. må ogilla motionen och vägra remiss derå Frih. Boye: Hr Silfverhjelm har missförstått mig. Jag har icke sagt, att motionen skulle leda till en retroactiv verkan, icke några undersökningar om hvad hittills skett. Emot Frih. Ehrenborgh tröttnar jag verkligen vid att oupphörligen vederlägga samma sak. Om hans omdöme är jag fullkomligt liknöjd; men jag hemställer, om det förslag kan vara förödmjukande för Ståndet, som åsyftar att freda detsamma från en förödmjukelse, som inskränker sig inom antalet af 3o dess ledamöter. Jag leurn ar åt sunda förnuftet, c a3o Den ig September. att härpå svara, och då jag erinrar Hr Gr. o. Landtm, oin hvad Frih. Ehrenborgh så enträget vill glömma, att nemi. motionen numera endast åsyftar infordrandet af vissa prot.- utdr. från Utsk:n, behöfver jag väl icke vidare fråga, om deri kan ligga något grundlagsstridig!.
Men frågan, huruvida ”denna inkomst kan Städerna fränkännas naf Rikets Ständer allena, synes mig hafva ”hordt närmare utredas. I fall Städerna, ”på grund af deras privilegier, åtnjuta den”na inkomst, och BorgareStåndet ej vill efterskänka den; så lärer det vara inför Donmare-makten, som Tullverket skulle komina att med hvarje Stad tvista om hvarje ”förekommande vara, derå Tolag hordt er”läggas. Man hör i detta fall icke vara ”mindre män om att agta ägande-rätten, då ”den angår Städerne, än då den angår Landt”män, t. ex. Jus patronatus, som nyligen ”af en värd Ledamot, hörande lill Bevill”ningsUtskottet, så bestämdt försvarades. ”Till undanrödjande af dessa tvifvelsmål, ”hade det kanske varit bäst, äfvensom med ”våra former enligast, att icke sammanblanda denna fråga med T.ullTaxan, utan göra ”henne .till ämne för ett särskildt Betänkande. Skulle nu Tolagen möjligen blifva åt ”Städerne bibehållen, och det torde ej vara ”så lätt att frånvinna dem, hvad de redan 48 H. 20 Den 2 November f. m. ”åtnjuta; så blefvo afgifterne för ofvannätnn”de varor fördubblade.” BevillningsUtskotlet, som likväl förblifvit vid sin först yttrade mening, synes beklagligen tro det vara rätt, som pluraliteten önskar; men jag kan icke finna de skäl, som blifvit anförde till stöd för Utskottets mening, vara gilltiga. Tvärtom finner jag motskälen så grundliga, att jag icke anser mig behöfva upptaga Ridderskapets och Adelns tid med tilläggandet af några flera. Jag vill blott, då man under öfver läggningen påstått, alt Tolagen försvaras med svepskäl, tillse om våra motståndare icke sjelfve gjort hvad de beskylla oss för. De hafva talat om Landtmannens förtryck, såsom skulle, i fall det vore sant, sådant böra föranleda oss att äfven göra Städerna lika olyckliga.
1 Den 19 Mars e. m. 91 Efter sedermera först till afslag och derefter till återremiss af förevar, betänk, framslklde, med blandade ja och nej besvarade propos:r, framstälde H. Ex. förnyad propos. lill afslag å detta betänk., och ropades dervid åter ja och nej, hvarjemte Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, anhöll om votering. Hr Silfverstolpe: För min del anhåller jag, att kontraproposm måtte komma att innehålla återremiss. Frih. Cederström: Då propos. på afslag var den propos., hvarå besvarande med ja af Ståndet lemnades, hvarefter votering till utrönande af ytterligare visshet derom begärdes, förmodar jag alt afslag blifver ja-propos. Uplåstes till justering samt godkändes följande förslag lill voter:s-propos. Den, som afslår Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcs betänk. N:o 53, i anledn. af väckte motioner om utvidgande af de rättigheter, som åro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände, voterar Ja; den del ej vill, voterar Nej; Vinner nej, anser B. o. Ad. de emot förenämnda betänk, gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Medan denna voler:s-propos. utskrefs för att anslås, yttrade Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag förmodar att det afslag på Utslcs betänk., som nu utgör föremål för propos., blott angår den l:a punkten och icke den sista. I sednare fallet skulle det vara en motsägelse. BondeSl:s beslut lärer också innehålla afslag å den l:a punkten och gillande af den sednare. I anledn. häraf förklarade H Ex. Hr Frih. o. Landtm., alt voter:s-propos. omfattade Ulslcs betänk, i dess helhet, och att, sedan densamma redan blifvit af R. o. Ad. godkänd, någon ändring deri ej kunde ega rum. Sedan härefter voteringen försiggått befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 78.
Detta förhållande kräfver nemligen, att den till arbetsduglighet uppvuxne lärjungen icke alltför lång tid af året vistas vid skolan, för att icke blifva för sitt framtida lefnadsyrke mindre skicklig genom den förvekligande inverkan af studerkammarlifvets stillhet. Här gäller således för läraren alt utur hvarje läroämne kort och klart sammanfatta dess innehåll, och detta så, att det meddelade gifver lärjungen både lust och förmåga att under skolundervisningens mellantider, äfvensom efter dess slut, på egen hand småningom fullständiga den erhållna kunskapen. Att uttryckligen stadga befordringsrätt för dessa lärare inom allmänna läroverken eller kyrkan, torde emellertid icke vara lämpligt, ulan bör en sådan befordran grunda sig på deras för dylik tjenst i öfrigt förvärfvade kompetens. En invändning, som skulle kunna göras mot inrättande af de ifrågasatta högre folkskolorna, nemligen att behofvet deraf redan är upplylldt genom lärdoms-skolornas real-linier, anse sig Rikets Ständer böra till vidare utveckling af sina åsigter i ämnet upptaga. Ändamålet med dessa högre folkskolor måste i första rummet vara att åt arbetsklassens, ej blott de mera förmögnes, utan jemväl de fatligares, barn, hvilka blifvit begåfvade med bättre fattningsförmåga samt visa framstående lärolust, bereda tillfälle alt inhemta för framtida sjelfsludier behöfliga förkunskaper, äfvensom att genom goda lärares handledning vinna allmän förståndsutveckling samt sinneslyftning till del - Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 245. 207 genom skolan ryckas utur deras vanliga lefnadsförhållanden eller lör mycket a {hållas från en lör framtida arbetsduglighet nödvändig ihärdighet uti kropps-arhete. Lätteligen inses den stora vigten utaf att på delta sätt åt samhället tillgodogöra samt bibehålla kärnfrisk den talrika skara bland det uppvexande slägte!, som tydligen af naturen är danad att med det förtroliga kamratskapets ölvertygande och bevekande inflytande verka under lifvet såsom andelig! och lekamligt välgörande föredömen bland arbetsklassen, äfvensom att utgöra ett allt mer och mer ulveckladt kommunalväsendes säkraste stöd.
» Ja, » säger hon och slätar med en liten blygsam min, som klär henne ofantligt väl, ut ett veck på sin klädning, » ja, jag använder verkligen icke något skrifbord. » » Men hur skrifver ni då edra böcker, edra artiklar? » » Jag lägger en bok på mitt knä, lägger ett ark papper på boken, tänder en cigarrett och tar en penna. » ' » Och så? » » Så blir artikeln färdig. Vet ni, båda mina böcker har jag skrifvit på det viset. Och dem har jag icke skrifvit mellan fyra väggar, utan midt ute i Guds fria natur, i skogen, med kvittrande bofinkar och sjungande bäckar rundt omkring mig. » » Då förstår jag edra böcker ännu bättre. Då fattar jag, hvarifrån ni fått stilens friskhet, käckheten i uppfattningen och denna allt försonande humor, som verkar lika välgörande som en forsande bäck mellan nakna stenar en het sommardag. » » Det var vackert sagdt! » » Och just därför skall ni nu tala o m för mig, när René började skrifva, och hur hon började. » » En interview? F y! » » Kalla det hvad ni vill. Men då ni nu sitter i ert arbetsrum, just i den där stolen, där ni antagligen diktar och drömmer, hvarför då inte vara litet älskvärd. » » Jag måste väl då. Men skaffa mig till gengäld en ny cigarrett. » Den kom och den tändes. Och René började: » När jag började skrifva? Jo, det var i tidningen » Tiden » 1884, o m jag mins rätt. Jag skref under signaturen » V o x » och under rubriken » Medan skörden mognar ». Det var kåserier — ibland allvarsamma, ibland lustiga. Som det föll sig. Men hvad som genomgick dem var nog en medkänsla med allt, som heter lidande här i världen. Så skref jag i » Socialdemokraten ». Men jag måste nu inskjuta det, att jag icke alls är någon socialist. Jag tror snarare, jag är aristokrat i min uppfattning. Jag dyrkar skönheten framför allt. — Den, som nu egentligen gaf mig en liten knuff framåt på min skriftställarebana, var Vult v. Steijern.
JYs 2. 47 renhet, på en gång höja den vid sistlidna Riksdag så betydligt stegrade afgiften med ytterligare SO eller 100 procent till 75 öre eller 1 R:dr R:mt för kanna vågar Utskottet viii icke för sin del tillstyrka; men någon förhöjning synes dock nn kunna och böra ega rum; hvadan Utskottet ansett sig böra föreslå, att afgiften för bränvinstillverkning, vare sig i större eller mindre bränneri, måtte bestämmas till 60 öre för hvarje kanna bränvin af den styrka, som vid §. Såsom Utskottet här förut omförmält, har Kongl. Majit uti Sin Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående resultaten af den nya lagstiftningen i afseende på bränvinslillverkningen, erinrat hurusom beskattningen för de mindre brännerierna icke uppginge ens till hälften af det utaf Rikets Ständer afsedda belopp och att detta förhållande haft till följd, att, oaktadt de i åtskilliga orter genom felslagen skörd uppkomna ogynsamma omständigheter för utöfvande af bränvinstillverkning sistlidna år, en betydlig tillökning i antalet mindre brännerier egt rum; hvarföre Kongl. Majit också härå påkallat Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet, i förväntan, att Rikets Ständer, vid utöfningen af sin beskattningsrätt, vidtoge sådan åtgärd, att berörda missförhållande blefve nättadt, på det ej, genom så väsentlig skilnad i beskattningen för de tvenne särskilda slagen af brännerier, lagstiftningens ändamål mätte förfelas. Dessutom hafva motioner i samma syfte blifvit väckte hos Ridderskapet och Adeln af Herr Hjärne, H., och Herr von Knorring, Axel, hos Preste-ståndet af Herr Lektor Sondén, hos Borgare-ståndet af Herr A. W. Björk och hos Bondeståndet af Riksdags-fullmäktigen Erik Mattsson från Jemtlands län. Alla dessa motionärer hafva påyrkat en förhöjd beräkning af de mindre bränneriernas afverknings-förmåga, emedan erfarenheten ådagalagt, alt i detta slags brännerier tillverkades vida större qvantitet bränvin, än den för hvilken, enligt § 42 i nu gällande förordning, afgift erlades.
N:o 186. Motion N:o 180, angående införande i Bevillningsförordningen af ett stadgande om granskning och fastställande inom Pröfnings-kommitteerna af alla fastighets-värden. Bevill.-Utsk. Betänk. N:o 9. R. St. underdån. Skrifv. N:o 210. Motion A:o 181, angående pension åt Häradshöfdingen Knut Wilhelm Sandels’ enka, Carolina Sandels, född Liebholtz. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion 213, angående de af Kongl. Maj! till sammanbindningsbana ge nom Stockholm äskade medels anvisande till nordvestra stambanan. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. A':o 121. Motion N:o 214, angående anslag till en båtled och en vägbyggnad i Fryksdals hiirad och Wermlands län. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. Motion N:o 247, angående organiserande af en representation för hä radet. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Cederström, Friherre Thure, Motion N:o 97, angående statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Archiatern Carl von Linné. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 190. Motion N:o 98, angående pension åt f. d. Öfversten Friherre Carl Otto Mörner. Stats-Utsk. Utlåt. Charpentier, Gustaf ReinholdMotion N:o 55, angående löneförhöjningar åt Kammarskrifvare och Vaktmästare i Kammar-kollegium samt förökning i anslaget y i anslaget till extra-ordinarie tjenstemän och vaktbefjening i samma verk. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 100 och Mern. N:o 130 och 211. R. St. underdån. Skrifv. Charpentier.
Förordning innefattade de föreskrifter i afseende å försäljningen af bränvin, dem Konung och Rikels Ständer funnit af behofvet påkallade, Konungens Befallningshafvandes åtgärd, att i samma ämne utfärda kungörelse, måtte vara öfverflödig, så vidt denna sednaie öfverensstämde med allmänna författningen, och. obehörig, i hvad den> sträckte sig derutöfver; till hvilken sistnämnda del kunde hänföras de uti 5 och 6 punkterna förekommande inskränkningar i rättigheten att vid auetioner utöfva spisqvartersrörelse; äfvensom det allmänna förklarandet 1 7:de punkten, att, vid marknader å landet, tillstånd att hålla spisqvaiter ej komme att lemnäs; åt flere än en person å hvarje ställe, icke syntes förenligt med< nödig omtänksamhet i.afseende å ett ärende, derom olika förhållanden och behof å serskilda tider och ställen ofta måste gällande göras; uppå hvilka, med de flere af LandsSecreteraren, i dess reservation, åberopade, enligt min tanke, lagligen grundade skäl, jag, medelst skrifvelse af den 20 derpåföljde Juli, uppdrog åt AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt, att derstädes yrka, icke allenast upphäfvande af ( 59 ). Konungens Befallningshafvandes merberörda kungörelse, utan ock ätt Konungens Befallningshafvande måtte, likmätigt Kongl. Förklaringen den a3 Mars 1807, låta serskild kungörelse derom utgå.
När allt är Vädradt o c h luftadt, yllegardiner, dukar o c h vinterplagg, lägges allt m y c k e t slätt o c h jämnt tillhopa m e d iakttagande af släta linier, fason, rynkor o c h veck. Yllegardiner läggas midt uti, längs efter först o c h sedan i jämna delar, o c h dukar o c h filtar o c h dylikt sammalunda. Till förvaringsrum är bäst, ifall ej stora rymliga kistor finnas, att skaffa simpla, vanliga trä- lårar m e d passande lock, s o m böra förses m e d gångjärn, haspe o c h märla. Så reder man till ett vanligt hvetmjölsklister o c h kläder hela låren inuti m e d dubbla lager tidningspapper o c h tillser noga att inga hål uppstå i h ö r n e n; locket invändigt beklädes likaledes med tidningar. Trycksvärtan är ej målen i smaken, o c h tryckt papper tjänar fördenskull s o m skydd m o t mal. Som malmedel framhållas olikartade ämnen, kamfer i bitar, inlindade i gamla linnelappar är ett godt medel. Malpapper äfven. Naftalin har en för många vidrig lukt o c h förpestar luften för kringboende, ty så väl från öfver s o m bredvid liggande våningars garderober intränger den skarpa naftalinlukten o c h gör sig obehagligt känd af grannarne. Rent linne lägges omkring o c h ofvanpå, o c h locket tillslutes, hvarefter låset tilläses. Innan den dagen kommer, att man ämnar börja bära u p p mattpapp o c h lägga undan vintersakerna, b ö r storstädning försiggå af vinden, sopning o c h damning o c h ordnande af allt däruppe, IDUN så att när de rena, vädrade sakerna föras dit upp, det är rent o c h putsadt till deras emottagande. Det är många saker, s o m man på våren tänker sig » till hösten » böra undergå någon ändring, komplettering eller s o m ett eller annat b ö r företagas m e d. Sådana artiklar böra läggas så, att de äro lätt åtkomliga o c h kunna framtagas, utan att man behöfver plocka upp allt från botten.