Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl har han, liksom de fleste vid den ena eller andra tidpunkten i sitt lif, visat sig påverkad af inflytandet från andra skalder och andra tidsriktningar än den, i hvilken han sedermera kom att sjelfständigt lefva sig in. Men skilnaden mellan honom och åtskilliga andra samtida är den, att der han sökte eller underkastade sig ett inflytande, der kom det från sådana gigantiska företeelser, hvilka visat sig väl kunna verka väckande i en eller annan riktning, men aldrig i längden tvingande till efterbildning, lika som de väl aldrig blifvit fullt förstådda af de naturer, hvilka varit fallna för att köpa billiga framgångar med slafviskt efterapande. Det var Göthe, Byron och Heine, som på den tid. hvarom här är fråga, mest påverkade Snoilsky. Sådan hans då naturligt nog ännu föga stadgade andliga jag möter oss i hans diktning från den tiden, är det temligen kom-pliceradt. Redan då flyter genom hela hans produktion en underström af de samma stämningar, hvilka ännu med oförminskad friskhet gifva flere af - hans * allra senaste dikter deras yppersta värde. Det är först och främst samma lågande kärlek till friheten, som sedan följt skalden genom hela hans lif och nästan är egnad att förvåna, när man finner den hos en person i hans ställning och med den.hyper-sentimentala anläggning han då ännu vid mer än ett tillfälle lägger i dagen. ' Det är vidare samma medkänsla for de förtryckta folken; det splittrade och kufvade Italien är jemte Polen ständigt föremål för hans bittra sorg. Så framträder också redan nu denna allvarliga kärlek till fosterlandet, hvilken för ett par år sedan väckte en senare tids förvåning i skaldens “ Nya dikter “. Dertill sluter sig också i nära förbund hänförelsen för de stora personligheterna och de stora tankarne. Detta är allt igenom skaldens egen omedelbara insats i denna hans - tidigare diktning, hvilken i den första samlingen af hans vers (“ Små dikter “ af Sven Tröst, 1861) leder sitt ursprung ända tillbaka från författarens adertonde år. * Men i den form dessa stämningar iklädt sig, lika som också ofta nog i det sätt hvarpå de öfver hufvud tagit sig uttryck, spårar man lätt intrycken af författarens ungdomsläsning.
At Spanmals-^3ga^in8-Inrättningens stuld lil framlidne LLNtrli-Nädet och Lommenäeuren ^veiliobls Arfwingar, stor 209,159 N:d.4Z st. 4 r:st. fär pä Niksgälds-Lomoiret öfwttflpltas, lik wal - Den 15 Mars. 767 ival med rättighet för Riksgalds-Lontoiret, at wid Ränteoch L3pitk>I-afbetaln!Ngar ä detta Län, icke behöfwa aa annorlunda ril waga, än med sine öfrige bulder. z:o At Spanmals-^laZLLins-Jnratttningens upgifne koncl, sedan den salunda ej widare för denna skuld kommer at häfta, bör odelad til Allmänna a23/.ine!.' anwandas. 4:0 At Allmänna lVl3§I7.ms-I)ireS>Olwn hädanefter, enligt Utskottens Försina, kominer ar besia af lwänne Oleane Ledamöter och en exera Ledamot, under Ordförande, hälsi af Stats-Lecrotersreu för Drarfel-Werket, inoch utrikes handeln och slöjderna. 5:0 At Utskottens Försiag, rörande AsiöningsStaten, sa wäl som om den rätt til förändringar deri, som ät Riksens Ständers kevisorer borde öfwerlännäs, skulle gilias. 6:0
Svårligen lär man kunna begära, att alla de, som i socknen bo, skola deri deltaga, ehvad de äga hemman eller icke, ty inhysesfolk utan barn synas böra derifrån fritagas; men om allmänna lagens stadgande för kyrkobyggnad skall tillämpas jemväl på skolhus, hör sådant bestämdt uttryckas, helst torpares och inhyseshjons skyldighet till deltagande i kyrkobyggnad är inskränkt lill skyldigheten att i tili' utgöra dagsverken. För öfrigt instämmer jag tili de anmärkntr Hr von Hartmansdorff gjort uti detaljerna, anhåller om återremiss, och att Utsktn uti sitt förnyade be - Don 22 J u 1 i {. m. >79 länk. matte tillse, huruvida det föreslagna creditivet må kunna ökas med hänsigt till det dermed åsyftade ändamålet, vare sig att bidraga till lärarnes aflöning, till inköp af läroböcker, och andra för skolorna nödiga inventariers anskaffande. Slutligen ber jag att få fästa Utsktns uppmärksamhet derpå att presterskapets uteslutande från allt deltagande i undervisningen , långt ifrån att blifva gagnande, tvertom kommer att skadligt inverka på skolinrättningen. Naturligtvis kan pastor i församlingen icke åtaga sig den directa undervisningen; men det finnes mångfalldiga af de öfriga preslerna, nemi. comministrar och adjuncter, hvilka kunna göra det, och som skulle finna sin fördel dervid, enär de derigenom vunne en tillökning uti sina knappa lönevillkor, som kunde bereda dem en mera lämplig utkomst. Hr von Rosen, Georg: Såsom ledamot i Ekon.Utsk , har jag öfvervarit de öfverläggningar, som grundlagt detta betänk., och anser mig derföre skyldig att besvara en och annan af de anmärkn;r, som deremot blifvit gjorda, ehuru jag erkänner, att jag i åtskilliga omständigheter icke delar de åsigter, som i betänk, finnas uttalade, fastän jag icke velat med någon reservation öka betänkts längd. Att Utsktn väntat sig en sträng granskning, derom är jag öfvertygud; men de hafva äfven önskat en rättvis, och i detta hänseende är det, som jag uppträdt för att besvara några anmärkntr, hvaruti man, efter mitt omdöme, haft orätt.
Transport R:dr 74-,786: 20. 8. kon svenska armeen ännu saknar, eluirn sådana trupper uti alla väl organiserade arméer' linnas oell anses oumbärliga, vill Kongl. Maj:t nu, i och för årliga underhållet af en dylik trupp, bestående, utom nödigt beläl och under-befäl, af 60 man värfvade sappörer och påräknad alt utgöra stam för del beväringsmanskap, som kan linnas tjenligt att densamma tilldelas, af Rikets Ständer äska ett årligt anslag af 3,640: hvilket belopp Kongl. Maj:t anser böra sammanföras med anslaget för Ingeniör-korpsen och denna korps, sedan den sålunda blifvit försedd med trupp, å 4:de Hufvudtiteln upptagas under rubriken: Värfvade Arméen; hvaremot, enär den nya truppen är ämnad att förläggas pä Carlsborgs fästning, för att der, jemte dess egentliga åligganden, bestrida fångbevakningen i stället lör de dertill nu beordrade kommendeiingar utur indelda arméen, och således bör af anslaget för fångvården åtnjuta enahanda underhålls-, med flere förmåner, som hittills varit nämnda kommendringar bestådda, återstoden af den för ifrågavarande nya trupp med befäl beräknade, inalles lill 10,621 R:dr 42 sk. R:ko årligen uppgående underhållskostnad af Kongl. .Maj:t anlages komma alt af nvssberörtle anslag ulga. Be varin gen. För alt dels sätta en gräns för de år efter år ökade kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar, dels ock genom beredande af en fullständigare öfning, än under nuvarande förhållanden kunnat vinnas, bibringa åtminstone en tiel af hvarje års approberade beväringsynglingar så mycken utbildning i vapenyrket, att de, vid utbrottet af ett krig, genast kunna inträda i den slående härens leder, har Kongl. Maj:t, vid pröfning af de utaf vederbörande
1 afseende åter på Revisorernes erinran, att benämningen interims-uppbörd, förekommande bland de i Förvaltningens och Stationernas räkenskaper begagnade bokföringstermer, såsom betecknande både inkomst och utgift, vore i förra fallet föga upplysande och i det sednare helt och hållet olämplig, helst en utgiftstitel borde antyda det ändamål, som med utgiftens bestridande afses, får Förvaltningen underdånigst tillkännagifva: att denna benämning varit såsom uppoch afföringstitel använd uti Stationernas och Förvaltningens räkenskaper under en lång följd af år, utan att anmärkning dervid gjorts hvarken af Kammar-rätten, eller, förr än nu, af Rikets Ständers Revisorer; hvadan och då ifrågavarande bokföringsterm alltså kunnat såsom häfdvunnen betraktas, Förvaltningen ansett dess förändrande vara af mindre vigt, men ämnar likväl, då anmärkning emot dess begagnande nu ägt rum, och onekligt är, att densamma icke med erforderlig tydlighet utmärker beskaffenheten af de inkomster eller utgifter, som derunder hänföras, från och med nästa års början införa, en mera lämplig; varande under nämnde titel debiterade medel, som influtit för försålda kasserade persedlar och effekter, eller i ersättning för från Flottans förråder utlemnade proviantmed flera persedlar, äfvensom sådana medel, hvilka endast ifrågakommit att för tillfället i räkenskapen uppoch afföras, samt af dessa sålunda debiterade medel nödiga belopp disponerade för inträffande tillfälliga utgifter, eller för sådana, till hvilkas liqviderande de årliga statsanslagen icke lemnat tillgång.
Om t. ex. det skulle falla någon af Bankens s. k. chefer in, att af egen maktfullkomlighet, tvärt emot gällande föreskrifter och i strid med allmän lag, anbefalla en af Verkets Kassörer att frånlemna sin upbörd till en viss person, samt tillika föreskrifva, att Kassören icke egde rätt till ett laggillt qvittens på denna summa förr, än denna vissa person å sin sida redovisat för sig; vore det då ett brott, om Kassören vägrade att ställa sig till efterrättelse en för hans säkerhet så vådlig föreskrift? — ja inför Bankens Styrelser, — ty hvad betyda lagar och författningar, hvad betyder om en Kassör väl förspilles, — hvad betyder om Banken kan ådragas betydliga förluster, — blott ofelbarhets-principen icke rubbas, — ett exempel måste stadfästa Banko-väldet, — ty hon har visat — olydnad. Denna enkla teckning af händelserna är den enda sanna, och jag är öfvertvgad derom, att BankoUlsk. vid en förnyad granskning af protokollerna, åsidosättande alla deri förekommande advokatoriska svängningar, — döf för alla personliga uplysningar, — endast betraktande de enkla verkliga fakta, skall få en annan öfvertygelse, och måhända finna, att det icke varit de mest aktningsvärde artister, som gjort färgläggningen på den historiemålning, hvars prisdomare Utsk. blifvit. Om nu den förorättade tjenstemannen vänder sig till Bankens ÖfverStyielse, så möter han der ett oöfverstigligt hinder uti de byråkratiska principerna, och stundom äfven i den •personliga oviljan. Dessa principer medgifva i vissa fall icke behofvet af någon granskning af hufvudfrågan, utan händer det någon gång, att Under - Den lfl November. Styrelsens kraftåtgärder gillas, denna granskning förutan, och hvarpå exempel återfinnas uti Hrr Fullmäktiges protokoller för den 17 Sept. 1846, och äfven uti förlidne årets, samt är klart utveckladt uti en vid förstnämnde protokoll afgifven reservation utaf en af Hrr Fullmäktiges egna ledamöter.
Kyrkolagen visar äfven att Hospitalerne hade sina vissa inkomster; det är också till desse inrättningar jemte de sedermera indragne barnhusen, som alle de förlaningar och fonder äro gifne, hvilka finnas stälde under Seraphimer-Ortler.sGillets förvaltning; men Sjukeler Fattigs tugorne åter hade inga anslag, och till Lazaretterne , med undantag af Södertelje, till hvilket en summa af 5000 R:dr äro donerade , har Seraphimer-Otdens-Gillet ej fått andre medel än de obetydlige och otillräcklige collecter, samt vid Brölopp och Barndop gjorde sammanskotter, hvilka på en del ställen varit hop - ajB Berättelse om Tre-skillingsmfgifteii'. sparda ifiån 1765, då de upphörde att gä tilt Stockholms Lazarett; Alla Lazaretternes inkomster uppbäras i orterne och användas på stället, men sorn desse ej kunnat på långt när förslå, har Seraphimer-Ordens-Gillet, med anledning af 1791 års Instructiön, mäst utbetala fyllnaden af Allmäna Hospitalsoch Barnhus-fonden, och de summotj sorn i detta afseende från samma fond utgått, liafva, enligt underdånigst bilagde utdrag af Ordens-Gillets HufVudböcker Litt. F. utgjort från och med 1804 icke mindre än 289,861 R:dr 7 sk. 7 r:st B:co; hvarförutan till Linköpings och Visby Lazaretter , af Hosphalsmedlen i orten blifvit använde hvad dertill behöfts. Att innevånare i Malmö Län, der de betydligaste donationerr. e Hospitalsoch Barnhus-fonden finnas, sjelfve inrättat och sedermera underhållit deras Lazarett och cu r-anstälter utan bidrag eller anslag dertill af nyssnämnde fond, lärer an mera ådagalägga, att de dertill gjorde donationer alldeles icke hafva afseende på Lazaretterne utan endast på Hospitalerne och Barnhusen. Kronobergs Län, har äfven vidmagthållit sitt Lazarett i Vexiö
»Kan ni inte finna på något roligare?» »Åhjo kanske – få se.» »Nå», sade hon med ett bortskämdt barns otålighet. »Vet ni hvad jag tänkte när jag såg er med boken i hand?» » Nej.» »Se der en af de våra.» »Hvad menar ni med det?» »Åh, gud, hvad ni är grundlig, fröken. Ska’ jag verkligen behöfva förklara det?» »Det får man alltid, när man uttrycker sig dunkelt.» »Nå ja – då. Jo, ser ni, så ofta jag ser en dam läsa en bok, som inte är en lånbiblioteksroman apropos! det är märkvärdigt hvad de fleste unga damer ha en smak för lånbiblioteksromaner! jo, så infinner sig hos mig en känsla af belåtenhet. Aha! En af de våra tänker jag. Jag får intresse för personen, det är som om min ande redan på förhand sträckte sig ut och tog hennes själ i besittning.» »Ingen under att ni såg så egenkär ut, der ni satt.» »Så-å. Tyckte ni det?» »Ja.» Han smålog. »Ingen under att ni fixerade mig så noga, då ni kom.» »Ja, jag visste ju hvilken märkvärdighet ni var.» »Hvem har sagt er det?» »Löjtnant Bloch.» »Hvad sa’ han?» »Der sitter den unge författaren William Zimmermann.» »Och hvad sa’ ni?» »Han ser rysligt affekterad ut.» William skrattade. Der var något öppet och ogeneradt i hennes repliker, som verkade med hela omedelbarhetens friskhet. »Jag visste tyvärr inte hvilken märkvärdighet ni var.» »Inte?» »Nej. Men jag hade ändå hört talas om er.» »Af hvem?» »Det säger jag inte.» »Det kan också vara detsamma. Men hvad hade han sagt?» »Att här – bland badortens sevärdheter – också fans ett par skånskor, ’som skorrade så snobbigt på rrr’». »Det var herr Wahlberg», skrattade hon. William hade helt ovilkorligt kommit att härma Pelles ton. »För resten vet jag ändå mer om er.» »Så-å.»
M. aflåta en skrifvelse i enl. med Hr af Edholms förslag. Jag afslår nu derifrån under förbehåll att få återkomma till denna fråga då nästa punkt föredrages. I afseende på den nu föredragna punkten vill jag, enär frågan saknar all utredning, inskränka mitt yrkande dertill, att i skrifvelsen till K. M. R. St. begära nedsättandet af en kommité för utredande af den förhöjning i skjutslegan, som kan vara billig och af Regeringen interimsvis fastställas, tills frågan blir definitivt afgjord. Ibland de skäl Gr. af Ugglas anförde för afslag å betänk, nämnde han äfven billigheten af att ali skjuls fördelas lika på alla hemman. Detta rönte inom Ulsk. mycket motslånd, och mari ansåg obilligt att ålägga de hemman skjutskyldighet, som under flera år varit derifrån befriade. Jag hemställer likväl om, i händelse någon har en fordran hos en annan men under flera år icke uttagit denna fordran, det kan anses obilligt, att han vid behof utkräfver densamma. Derföre, att man under en lid icke beböft att betala sin skuld, kan man väl icke rimligen begära att för alltid blifva derifrån befriad. Så är äfven med de nu från skjuts befriade hemman. Man säger, att om de skola åläggas skjutsskyldighet, så äro de förpligtade att utgöra den in natura, men icke att lösa sig derifrån med penningar. Vilja de icke erlägga denna lösen, så anslå dem till reserv eller ålägg dem hållskjuts, och jag tror, alt de då skola vara ganska belåtna att slippa detta onus mot den föreslagna summan. Jag är öfvertygad, att de i min motion uttalade principer, öran deraf tillkommer icke mig, utan Landsh:n Sandströmer, hvars motiver jag uptagit, äro de enda rigtiga, på hvilka man kan grunda en till fredsställande lösning af frågan, och får derföre yrka afslag på denna punkt och att en skrifvelse till K. M. aflåtes i den rigtning jag nu föreslagit. Hr von Koch, Nils Samuel:
Miguel är lika tapper som den olycklige Dom Sebastian, men öfverträffar honom förmodligen vida i klokhet och försigtighet, och förespår honom således en bättre utgång, svarade Dom Pedro ironiskt. Intet ord mer i detta ämne, vid min onåd, ljöd drottningens herrskarstämma, på spanska. – Sedan fortfor hon med dämpad stämma på portugisiska till Dom Miguel: Min son, du ville ju se, huru man bland oss roar sig! Välan, vi skola anmoda unga Villaflor och Andradas lilla dotter att gifva oss en repitition af den cachuca, som förut intagit oss mycket. Vi få nu se, om denna vinner mera bifall än andra dansar inför min sons, Dom Miguels, stränga ögon. Villaflor nekade dock tvert. Hvarken drottningens, prinsarnes, Andradas eller hans förmyndares böner och hotelser kunde öfvervinna hans halsstarrighet. Icke förr, än Infanten Dom Miguel gifvit mig upprättelse, upprepade han med trotsighet. Välan, senhor Villaflor, sade Dom Miguel med en vänlighet och värdighet, som hos honom icke var vanlig. Jag har sönderbrutit din värja: se här har du i stället min, fast det icke är någon hofvärja, och dess klinga torde vara mindre blank. Nyttja den mot rebeller eller emot fäderneslandets fiender, liksom jag nyttjat den mot skogens villdjur. Jag kallade dig ... jag mins icke hvad. Jag återkallar nu högtidligt detta ord, det må hafva lydt huru som helst: jag förklarar dig tvertom för den tappraste cavalier i hela konungariket Brasilien. Är du nu nöjd? Jag är nöjd, Infant. Ni har godtgjort ert fel, på ett sätt, som anstår en riddare och en adelsman. – Kom, låtom oss nu begynna, vackra Clementina! Denna dans behagade, nästan emot allas förvåning, den unge prinsen på det högsta. När de slutat, gick han fram till de båda dansande, sägande: jag har verkeligen aldrig sett ett täckare par. De böra förblifva det för hela lifvet. Jag förlofvar dem: när ert bröllopp står, mina barn, skall jag furstligt utrusta er.
Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 2. s 1246, 1247, bif. af Adeln, IX s 34i» af BorgareStåndet, IX s 354» af PresteStåndet, IX s 36g, af BondeStåndet, IX s 38o. Bevilln. Utskottets Memorial, V 3. s 268, bif. af PresteStåndet, IX 3. Underd. Ekbark, om användande af, vid de så kallade Engelska LäderGarfverier. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 1154- —* 1157, kif. af PresteStåndet, IX s 771» af BondeStåndet, IX « 816, återrem. af BorgareStåndet, IX s 829, bif. af Adeln, IX s 849. Ytterligare Utlåtande, VIII s i359— i36a, Lif. af BorgareStåndet, IX s 1129. Underd. Skrifvelse, X 1. s 885, 886. RiksdagsBeslutet, §. 44* Ekelunds, angående KammarRättsRådet, ansökan om PensionsRätt; StalsUtskottels Utlåtande, IV 3. s'i544—i548, bif. af BondeStåndet, IX s 427> BorgareStåndet, IX s 454» Adeln, IX s 469, af PrestéStåndet, IX s 4p°* Ekar och Mastträd, örn upphäfvande af förbudet mot fällande af; Motion,' reniitt. till Stats-, Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1296. Jfr Svedjande. Ekeskogarne, om; Motioner, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1199, 1233. — om en friare disposition af, i Riket; Statsoch Ekon.
Ridderskapet och Adeln blifvit yttrade och bär ofvan finnas omförmälde, ansett Rustoch Rotehållare inom in-; delta Arméen böra vid de dem, i afseende å manskapets och hastats underhåll vid mö - StatssämtAllm.Besv.o.Osc.Utsk.Utl, N:o 72. 29 ten, hittills åliggande förbindelser förblifva, samt i thy Kongl. Maj:ts Nådiga förslag till Mötes-Passevolancens återfömyande till bifall understödt, dock med af några Talare bifogad önskan, att afgiften måtte, i hvad möjligt är, än ytterligare varda nedsatt. Emot antagandet af StatsRådets alternativt framställda förslag, att på Allmänna Bevillningen öfverflytta de med indelta Arméens vapenöfningar oskiljaktiga kostnader, har af åt8ki]lige bland det Hedervärda Bonde-Stån-? dets sist uppräknade Ledamöter anmärkt blifvit, att de Provincer af Riket, som till Båtsmanshåll äro indelte, i sådan händelse skulle komma att vidkännas en ny och orättvis tunga till lindring i andra Provincers Rustoch Roterings-besvär, utan att någon motsvarande eftergift skulle kunna dem beredas, enär Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet, jemlikt Kongl. Förordningen den 27 April r685, i allmänhet äro befriade från skyldigheten att skjutsa Båtsmannen vid commenderingar, äfvensom att honom med matsäck eller drickspenningar förse. Under den inom Högloflige Ridderskapet och Adeln öfver detta ämne uppstådda discusgion , deruti nedannämnde Ledamöter 30 Stats» samtAllm.Besv.o.Oec.Utsk.Utl. N:oft. af Konungens StatsRåd jemväl deltagit, har till bemötande och vederläggande af åtskilliga mot Styrelsens åtgärder väckta erinringar, blifvit upplyst : Af Herr Friherre af Nordin, C. Jatt förändringar i Indelnings-verket, jemlikt 80 §.
Herr Grefve von Engeström^ Note af den 3o Augusti 1818 till Allmänna Magazins-Directionens Ordförande, Herr Pre - Revisorers Berättelse. 835 sidenten Friherre Fock, af följande innehall: ”Tit. På Hans Maj:ts befallning får jag låta Herr Baron veta, att ordres afgå till LandshöfdingenÄmbetet i Jemtland, att aflåta till Norrige Femhundrade tunnor Hafra. ‘ Konungen önskar proviantera detta Land från Sverige.” Nyssnämnde Skrifvelse föredrogs hos Allmänna Magazins-Dircctionen den 7 September 1818, och blef då beslutadt, att enär någon tillgång på Hafra hvarkefi fanns inom Jemtlands eller närgränsande Län, sedan detta sädesslag under loppet af våren och sommaren blifvit till utsäde och brödföda medtaget, 5oo tunnor Hafra skulle, till fullgörande af Kongl. Majjts Nådiga befallning, från Stockholm till Sundsvall ofördröjligen afsändas, hvarifrån land-transporten genom Jemtland till anvisande ställen uti Norrige kunde vidare besörjas, Revisorerne hafva ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet å förenämnde af Kongl, Directionen vidtagne åtgärd, föranledd endast af en till dess Ordförande adresserad Note och utan att afvakta Kongl. Majrts Nådiga föreskrift härom på vanligt sätt, genom vederbörlig Cancelli-Expedition , hvarifrån Allmänna Magazins-Directionen, i likhet med öfrige Civile Verk, eger att emottaga Kongl, Maj:ts Nådiga befallningar, ordcnteligen af vederbörande Stats-Secreterare contrasignerade, och hvarvid hos Allmänna Magazins-Directionen betänklighet desto heldre bordt uppstå, som Kongl. Majit, efter erhållen underrättelse det någon Hafra 836 Riksens Ständers från Jemtland cj var att disponera, till äfyentyrs kunnat finna Sig föranlåten, att vidtaga andra utvägar för ändamålets vinnande, då i sådan händelse, genom Kongl.
— Därvid är dock att märka, att den måste tränga in i och taga i sin tjänst de lägre omedvetet verkande sidorna af det mänskliga medvetandet, för att dess organisation af erfarenheten skall få den erforderliga styrkan. Därför är det närmast den med erfarenheten i intimt samband stående erfarenhetsfilosofien, som kan verka organiserande. Karakteren af den organisation, som den gifver, bestämmes af dess latenta princip. Men denna, som är en viss riktning i det allmänna medvetandets själfuppfattning, bestämmes åter, såsom ofvan blifvit framställdt af den erfarenhetssida, som särskildt kommit att framhäfvas, alltså af den redan förefintliga organisationen af erfarenheten. Man kan sålunda sammanfattande säga, att de olika formerna af erfarenhetsfilosofien hafva till bas hvar sin af redan gifna organisationer af erfarenheten, men i sin ordning skänka dessa en inre enhet, hvarigenom de blifva i sann och egentlig mening organisationer, hvar och en med ett efter en inre princip bestämdt subordinationsförhållande mellan lederna. — Märk nu, att de särskilda principerna för de olika formerna af erfarenhetsfilosofi stå i ett logiskt samband inbördes, sammanhållna som de äro af det rent logiska tänkandet. Därför ha ock dessa former tillika med de på dem grundade organisationerna af mänsklighetens andliga lif ett principiellt inre samband. Men detta fördunklas af de i erfarenheten förekommande logiskt tillfälliga momenterna, hvilket har med sig, att de olika organisationerna framträda såsom motsatta och kämpa om öfverväldet. Det allmänna medvetandet ligger i sitt konkreta lif i ett beständigt krig med sig själf. De häftiga och lidelsefulla strider, som ofta utkämpas mellan representanter för olika åskådningssätt, exempelvis idealism och materialism, äro svallvågorna från denna kamp mellan stridiga organisationsformer. Härmed är i själfva verket också betydelsen af den rena egentliga filosofiska vetenskapen ådagalagd. Denna uppstår, såsom har blifvit utredt, på det sättet, att det allmänna medvetandet höjer till klarhet den från allt speciellt erfarenhetsinnehåll fria själfbetraktelse, som redan fanns till fröet såsom logisk stödjepunkt i erfarenhetsfilosofien. Denna själfbetraktelse användes sedan såsom princip för erfarenhetens begreppsmässiga ordnande. Den sålunda vunna ordningen är egentligen den samma, som förekommer i den motsvarande erfarenhetsfilosofien.