Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December förlidet år afgifna underdåniga berättelse för år 1859, angående fångvårdens samtlige förvaltningsgrenar, deri Styrelsen Jemväl lemnar redogörelse för fångarnes och kronoarbetskorpsens arbeten och sysselsättning under revisionsåret, uppgifves, att vid straffoch arbetsfängelserna å Långholmen och Norrmalm här i staden samt i Malmö, Norrköping, Götheborg, Landskrona och Warberg fångarne, i likhet med föregående år, varit sysselsatte hufvudsakligen med förfärdigande af beklädnadsoch sängklädespersedlar m. m. för fångvårdens eget behof, samt i öfrigt med sten huggnings-, väfnadsoch sömnadsm. fl. arbeten, dels för offentliga myndigheters, dels för enskilde personers räkning, samt att vid öfriga å fästningsoch gar"isonsorter förlagda straffängelset nemligen i Carlskrona, Christianstad och å Ny Elfsborg, fångpersonalen, i den mån arbetstillfälle förefunnits, dels varit använd vid arbeten för försvarsverkets behof, dels fått förfärdiga diverse mindre handtverksoch slöjdvaror, Vl_d hvilkas försäljning en viss andel af arbetsvinsten tillfallit fängelserne under besinning stämpelafgift. Vidkommande kronoarbetskorpsen innehåller samma berättelse atL jemlikt Kongl, brefven den 1 December 1858 och den 19 Juli 1859, denna korps Varit sysselsatt på följande sätt, nemligen: lista kompaniet eller kronoarbetskorpsens s°ldatkla.ss vid Strömsholms nya kanals byggnad, 2:dra, 3:dje och 4:de kronoarbetskomPanierna vid fästningsbyggnaden å Carlsborg och Borghamns kalkstensbrott, 5:te kompaniet vid Kongl. Flottans varf i Carlskrona, 10:de kompaniet vid befästningarne å Waxholm och Rindö samt 11 :te kompaniet eller pionierklassen dels å Kungsholms fästning J'd Carlskrona, dels ock å Waxholms fästning, dit kompaniet under årets lopp blifvit förflyttadt. I hvad mån fångarnes sysselsättning verkat till minskning i Statens utgifter för eras underhåll, inhemtas af följande från Kongl.
Jag ville ej tydligare än jag gjorde uttrycka min tänka, ty jemväl *98 Den 23 Maji, för Riksdagsmannen, sorn fritt brukar tala och utlåta sig fins det vissa förmer, som han villigt iagttager fastän de icke blifvit af Grundlagen bestämde. Prejudicatet hade blott till en del existeradt om Lagutskottet behsndladt frågan på sätt, som jag föreslog. Men sedan Utskottet inlåtit sig i pröfning af Hufvudfrågan, har jag ansett för min pligt att genom dennj min Reservation förvara formens helgd» Bilagor till PleniProtocollet för den 27 Maji, förmiddagen. Herr PrintZenfchjöldi Carli Det sätt, hvarpå Höglofl. StatsUtskoftet behandlat denna fråga synes mig icke instämma med den hushållsprincip, Utskottet under loppet af hela denna Riksdag Oafbrutet följt Vid handläggningen af alla sådane mål, sorn ! Ktier eller mindre mon åsyftat någon utgift för Statsverket, tvertom tycker jag mig uti Ut - Dsu 27 Maji j, ftik skottets tillstyrkande igenkänna en frikostighet, lika litet förenlig med Statens nuvarande knappa tillgångar» som den, efter min öfvertygelse icke är byggd på rättvist och billiga grunder. Jag har ailtid föreställt mig, attnär man skall tillstyrka eller bevilja ersättning för en uppgilven förlust» bör man först med noggrannhet undersöka hvari förlusten egenteligen består samt huru 6tor den är, och derefter bestämma om och till hvad belopp ersättning må äga rum.
Ståndets ledamöter som tagit kännedom om della ärende, redan stadgat sina omdömen i detta fall; hvarföre jag vill inskränka mig till alt blott uptaga en enda anmärkn., som gjorts emot mitt yttrande ang:de de nya namnen. I mom. 2 slår: ”att nya namn skola gifvas på de nya måtten”. Hvad mätten angår, så är foten en gammal benämning samt dess uuderafde!n:r eller tummen är icke heller någon ny benämning och måtten af en större längd har här icke varit fråga om. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad.; men kan icke erkänna mig vara på något sätt vederlagd i afseende på den framställning jag gjort. Fiib. Stjernstedt: Jag har begärt ordet endast för alt göra en anmärkn. Jag tror nemi. att Frih. Klinkowströms förslag endast såsom varande en halfmesyr skulle leda till ett onödigt besvär för dem, som skulle inlära sig det system han förordal, och att sålunda, då han i alla fall tyckes, förorda decimalsystemet, detsamma så gerna genast kunde af honom biträdas, som att nu genom yrkandet af bifall till ett så beskaffadt förslag som hans, upskjuta införandet af decimalsyslemet; hvarföre jag vågar fortfarande yrka bifall på den framställning jag hade äran göra. Öfverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde, att Frih. Cederström, som först yrkat afslag å Allm. Besv. o. Ekon.Utskis utlåt., sedermera frångått detta yttrande; men att några ledamöter yrkat bifall till samma utlåt., att Frih. Palmstjerna föreslagit R. o. Ad. att besluta en underd. skrifvelse, uttryckande att R. St. öfvertygade om nyttan ”alt i afseende på ej mindre rikets mynt än mått, mål och vigt införa ett ”enklare system, grundadt på decimalindelningens konseqventa och ”vetenskapliga tillämpning, anhålla, det K. M. täcktes låta utarbeta ”och i nåder förelägga R. St. ett fullständigt förslag i berörde afseende”; att Frih. Klinkowström aflemnat ett sålydande förslag: ”att R. St. till K.
Commerce-Collegium i underdånighet förklarat: att fullföljandet af den väg, hvartill Början redan är gjord, medelst anläggning af Slam-Schäferier af passande Får-racer, utan tvifvel utgör den första och säkraste grundvalen för all ändamålsenlig förädling; men alt den nu varande Ull-Discont-Fondens användande för detta ändamål vore af flere skäl olämpligt, helst denna Fond, med några jemkningar, ännu kan blifva, i samma väg som förut, af verklig nytta för den inhemska Ull-productionen , och svårighet icke borde möta att utfinna andra medel till Stam-Schäferiers anläggande i den mon de pröfva des nyttiga, hvarvid dessutom endast den första utgiften för inköpet af Fåren borde komma i fråga, enär anledning linnes till den förmodan , att dessa Stam-Schäferiers underhållande skulle af enskilde med fördel kunna Öfvertagas; att , ehuru Ull-Disconten , äfven för framtiden , borde bibehållas för sitt ursprungliga ändamål, som vore Ull-handelns underlättande genom lån emot låg ränta, Collegium likväl ansåge densamma förfela denna sin bestämmelse, hufvudsakligen derigenom, att Producenten vore utestängd från Låne-rättigheten, hvadan ock Collegium, för att kunna öppna Ull-Disconten såsom Låne-Fond äfvenför Landtmannen, trott full - Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skrif v.
Du skall ingen hustru taga dig, eller föda några söner eller döttrar i desso rumme. Ty så säger Herren om de söner och döttrar, som i detta rummet födde varda, och om mödrarna som dem föda, och om deras fäder som dem föda i desso lande: De skola dö af krankheter, och hvarken begråtne eller begrafne varda; utan skola till träck varda på markene; dertill skola de ock genom svärd och hunger förgås, och deras kroppar skola foglom under himmelen och djurom på markene till spis varda. Ty så säger Herren: Du skall icke gå till begängelse, och skall ej heller någorstäds gå till begråtning, eller medlidande öfver dem hafva; ty jag hafver tagit min frid ifrå desso folke, säger Herren, samt med mine nåd och barmhertighet; Att både store och små skola dö i desso lande, och intet begrafne, eller begråtne varda; och ingen skall rifva sig, eller raka sitt hår öfver dem. Och man skall ej heller utskifta bröd i den begråtning, till att hugsvala dem öfver liket; och ej heller gifva dem dricka af tröstebägarenom öfver fader och moder. Derföre skall du intet gå in uti något dryckohus, till att sitta när dem; eller till att äta, eller till att dricka. Ty så säger Herren Zebaoth, Israels Gud: Si, jag skall borttaga af desso rummena för edor ögon, och medan I än lefven, fröjds och glädjes röst, brudgummes och bruds röst. Och när du allt detta desso folkena sagt hafver, och de säga till dig: Hvi talar Herren öfver oss alla denna stora olyckona? Hvilken är den missgerning eller synd, der vi med emot Herran vår Gud syndat hafve? Så skall du säga dem: Derföre att edra fäder, säger Herren, hafva öfvergifvit mig, och följt andra gudar, tjent dem, och tillbedit dem; men mig hafva de förlåtit, och intet hållit min lag; Och I ännu värre gören, än edre fäder; ty si, hvar och en lefver efter sins ondas hjertas tycko, på, det han icke skall lyda mig.
N:o 104. hafva sin • dryga del af dessa göromål lärer lika litet kunna ifrågasättas, om man besinnar, att till deras åligganden hörer» o. s. v., hvarefter en del af dessa åligganden uppräknas; och vidare: »Landskamereraren hvilken, såsom chef för landskontoret, står i ansvar för allt hvad inom kontoret handlägges, äfven om tiden omöjligen medgifver granskning af biträdens arbeten, utan jemväl för underlydande uppbördsman, har visserligen till sitt biträde en länsbokhållare och en landskontorist, aflönade af Staten; men göromålen äro af den omfattning och hafva under de sednaste tjugo åren blifvit till den grad förökade att — äfven om nämnde biträdens hela arbetsförmåga tages i anspråk, hvilket dock, i anseende lill lönernas otillräcklighet och det deraf härledda behofvet att använda en del tid för annan sysselsättning, skulle menligt inverka på deras ekonomiska existens och hafva till följd mindre benägenhet hos skicklige personer att söka anställning vid landskontoren — i de flesta län ett, två å tre extra biträden måste på vår egen bekostnad, dagligen, året igenom anlitas såvida anspråken på skyndsamhet vid ärendenas handläggning skola kunna uppfyllas.» Om nu landskamererarne klaga så och med rätta, hvad skola då landssekreterarne säga, landssekreterarne, hvilka, efter hvad arbetsredogörelser utvisa och dessutom samtlige herrar landshöfdingar äro i tillfälle vitsorda, taga brorslotten af de ärenden, hvilka tillhöra Kongl. Majlis
Wi stafwa förlorat -.del af wara besittningar, wi äro belastade med alla de gamla skulder, som tilhörde det hela, som förr delades ak Finland och Pomern, och denna stu d är ferell med flera millioner Riksdaler En långt större Bewillnjngs-Summa an den som tilförene warit, mäste säledes utprätzas af wart stockade, utarmade, döende Fädernesland. De fattiga stafwa nästan intet at gifwa och de ritare kunna icke ensamt belastas med hela tyngden af utgifterna, utan at snart blifwa fattiga. Hwem är Swenst och ser ej med bekymmer wär wädliga belägenhet? Hwem anser ej som en helig pligt at upoffra alt til Fosterlandets räddning? Den patriotisms, som altid utmärkt Swensta Folket, den enighet emellan Medborgare, som är sä nödwändig, om stora ändamäl stola winnås, lifwar wiflerligen allas sinnen, äfwen dä när fräga är om upoffringar för en gemensam Fosterbygd. Det wore et brott at deruppå twifia. En ädel täflan stall säkert upstä bland alla Ständ, at pä Fäderneslandets altare frambära de offer s>.mr Medborgerligheten fordrar; men da den Summan, som Staten behöfwer, är sä stor, at densamma icke ensamt genom beskattning kan utqä, ehuru billiga fördelningsgrunden än mä följas, är wäl högst nödwändigt, at alla rättwisa medel och tilgängar begagnas, för at werkställa indragningar. Om nationens sällhet tiltog i samma män, som Statens Ämbetsmän ökades, skulle wi ofelbart - Den 11 Augusti 919 bart wara det lyckligaste Folk i Europa. Wi hade dä redan för flera är sedan träffat rätta sattet til wär hjelp. Skulle äter, som erfarenheten besannar, Riket werkeligen kunna aga besiäno utan w.sta Ämbeten, lara desamma åtminstone, da ledigheter inträffa, böra afffaffas.
Men huru man skall försäkra sig, att detta med något slags tillförlitlighet sker, det är just den svåra uppgiften. De på stället befintliga och med förhållandet närmast bekanta mvndigheterne, de kommunala, komma naturligtvis i första rummet i åtanka; men'icke ens för dem är det möjligt att med full säkerhet göra en sådan beräkning; och det' skulle således kunna inträffa, att de antingen förutsatte ett för stort qvantum, då ingen skulle kunna komma ut med skatten, eller ett för litet, då den, som finge försäljnings-rättigheten, kunde hafva en oskälig fördel och hans antagande bland Hera sökande blifva en gunst, som föranledde intriger och möjligen användande af otillbörliga medel, för att vinna den gunsten. Utur denna svårighet torde intet annat sätt finnas att reda sig, än att låta den fria och öppna täflan afgöra frågan. I det hela skulle det väl kunna anses likgiltigt, om anbuden skedde i någon viss summa penningar, eller i ett visst kannetal bränvin, som bjudaren tilltror sig att afsätta, och hvarför han åtager sig skatta; men Utskottet har valt det sednare, emedan de, som skola föreslå det afgifts-minimum, hvilket bör utgöra grund för utropet, möjligen hafva betänklighet vid att uttala en betydlig penning-summa, men blygas att allt för lågt uppskatta ett belopp bränvin, hvars åtgång lätt kan bedömmas al hvar och en, som på närmare håll ser rörelsen, och emedan närings-idkarens möjligen öfverdrifna vinst kan för nästa arrende-års blifvande täflare Jättare döljas, om en penninge-snmma, än om ett belopp afyttradt bränvin kan anföras.
October, skall en ledamot i sänder vara förpligtad, att, äfven då han är i tour till åtnjutande af tjenstledighet, hålla sig beredd, att såsom suppleant inträda i tjenstgöring när behof deraf göres. Dessa ledamöter äro således, hvad deras semeslre angår, i sjelfva verket sämre lottade än Hof-Rätternes ledamöter, som hafva sådan under nära lika lång tid, men alltid under sommarmånaderne och ovillkorligen, en gång för alla, bestämd. På grund af detta allt får jag, genom denna motion, vördsamt föreslå, det R. St. måtte besluta; att Just.-Råd må, när han fyllt 60 år och under minst 35 år varit i Rikets tjenst anställd samt företer läkarebetyg om fortfarande längre sjuklighet, vara berättigad att söka och erhålla afsked från sin tjenst med rättighet att för sin återstående lifstid såsom pension upbära två tredjedelar utaf hvad han i tjernsten såsom lön och laffelpengar åtnjutit. Att denna rättighet skulle, till förlust för Staten, begagnas utan tvingande skäl, grundade pä 220 Den 29 December. ett försvagadl hälsotillstånd och ett krafternas aftagande, del torde icke vara att befara; ty föga troligt är det, att någon af annan orsak, sknlle vara villig, att afgå från tjensten med så betydligt lägre pension, än den han, efter förloppet af högst 5 år egde erhålla. Deremot och sä vidt sådana skäl förefinnas, måste det ligga i det allmännas fördel, att icke ett oundvikligt afseende på eget ekonomiskt bestånd nödgar till qvarblifvande i tjensten äfven efter det densannnas åligganden icke alls eller ock blott otillräckligt kunna vårdas. Den någon gång anlitade utvägen, att hos R. St. begära eftergift af det, i afseende på ålder, stadgade vilkoret för pension till belopp af hela lönen, står väl öppen; men icke kan det vara väl bestäldt, om en sådan utväg, hvars ernående hvilar på ett af tänkbara olika omdömen beroende godtfinnande, skall vara den enda, som kan anlitas.
Sockens befriande från ordinarie rotering: N:o 176, den 28 September 1829, i anledning af verkställd granskning af räkenskaperna och förvaltningen utaf de till allmänna Garnisons-sjukhusets underhåll anslagna medel: N:o 260, den 3o November 1829, angående indelniugs-jemkning i båtsmans-hållet inom Blekinge Län: N:o 378, elen 26 Februarii i83o, angående yrkad jemkning i den provincen Skåne ålagde ordinarie rotering: N:o 4>6, deli 5 Mars i83o, i fråganjom yrkad jemkning af roterings-besväret vid Westerbottens Regemente, och N:o 457, den 17 Mars i83o, omförändrade grunder för fördelningen af båtsinanshållet emellan städerne i Riket, hvilka underdåniga skrifvelser icke finnas i någon förteckning upptagne; så har jag i Krigs-Expeditionen söht och funnit underrättelse derom, att frågan om Tynderö Sockens rotering blifvit den 26 October 1833 i Nåder afgjord, så att Socknen från Ordinarie rotering befriades: att underdåniga skrifvelsen, N:o 176, i anledning af verkställd granskning af räkenskaperne för Garnisons-sjukbuset blifvit den i3 Februarii i83o i underdånighet föredragen, efter att Directionen afgifvit utlåtande, och funnits icke föranleda till vidare åtgärd: att, angående Indelnings-jemkningen i båtsmanshållet i Blekinge, 46 R.
Af § 46 är, så vidt jag vill minnas, den lista punkten af R. o. Ad. återremitterad i afseende på en redaktionsförändring, som jag tog mig friheten att föreslå. Efter som jag har ordet, torde jag jemväl få erinra derom, alt den punkt i § 27, som har afseende på hevilla. för arbetsfolk, har R. o. Ad, afslagit. Jag hoppas alt den tystnad, R. o. Ad, nu iakt - 148 Den 12 April e. m. tagit vid den 27 §:s föredragning, icke på något sätt rubbar det beslut R. o. Ad. förut fattat, men måhända är någon anteckning derom i prot. nödig. I anledn. häraf förklarade Hr Gr. o. Landtm, alt då R. o. Ad. förut fattat sitt beslut om åtskilliga af de §§, hvilka i Utsk:s betänk, blifvit omnämnde, så kunde den pröfning, som nu egde rum, endast hafva afseende på de delar af förslaget lill bevillnrsstadga, hvilkas redaktion vore oberoende af R. o. Ad:s redan fattade beslut. § 50. Hr Gr. o. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte, alt dessa §§ redan blifvit af R. o. Ad. godkände. § 128. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte, att denna § blifvit af R. o. Ad. återremitterad. § 136. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte, att l:sta mom. af denna § redan blifvit af R. o. Ad. godkändt. § 143. Att R. o. Ad. redan godkänt denna §, blef af Hr Gr. o. Landtm, anmärkt. § 145. Hr Gr. o. Landtm, anmärkte, alt lista och 4 momme af denna § blifvit af R. o. Ad. godkände. § 148. Äfven denna § hade förut blifvit af R. o. Ad. godkänd, hvarom Hr Gr. o. Landtm, erinrade. Föredrogs ånyo Const.Utskis d. 29 sistl.
Lön icke blifvit uppförd för en Fång-Predikant i Christianstad, så härrörde sådant derifrån, att någon Lön för en sådan person på detta ställe hittills ej varit bestådd; och då nu mera blifvit upplyst, att en Fång-Predikant i Christianstad finnes och erfordras, anser Utskottet sig böra tillstyrka ett Löne-anslag dertill af 5o R:d. årligen. Detta allt varder vördsamligen hemstäldt till Riksens Högloft. Ständers bepröfvande. Stockholm den 8 Aug. iSaö. Aiilvom d. 4 Aug. iS^3. Memorial, i anledning af gjord anmärkning vid Utskottets Utlåtande 54o Stats-Utskottets öfver Riks-Statens Fjerde HufvudTittel. Vid Stats-Utskottets den 27 sistl. Junii afgifne Utlåtande, angående Stats»Verkets tillstånd och behof i hvad som rörer Riks-Statens 4;de Hufvud-Tittel, är inom Ilögv. Preste-Ståndet anmärkt, i afseende på i:sta puncten, rörande de 70 Tunnor Korn, som enligt Kongl, Brefvet den 9 Aug. 1756, äro Gymnasii-Rectorn i Götheborg på Lön anslagne, att detta är ett Spannmåls-anslag till Gymnasii-Staten, hvilket utgår ifrån Krono-Magazinet, och hvartill anordningen väl af Gymnasii-Rectorn för året emottages och q v it teras; men då han icke har större andel ände andre Lectorerne , än mindre det hela,-utan endast fördelar det gemensamma, syntes icke med skäl denna post kunna hänföras såsom hans Lön; hvilket ansetts höra rättas, tillförebyggande af, om icke - missförstånd, dock en obehörig rubbning, Stats-Utskottet får i anledning häraf andraga, att den af Utskottet nyttjade benämning på ifrågavarande anslag, är hämtad från Räkenskaperne, som utvisa, att berörde Spannmåls-belopp blifvit från Krouo-Magazinet utlemnad till Rectorn vid Gymnasium i Götheborg; men vid det nu upplyste förhållande lära Riksens Högfall.
Något deremot svarande återfinnes hvarken i Landskapslagarna eller i Konung Magnus Ericssons lagbok. Deras aristokratiska syftning antyder deras tillkomst i sammanhang med eller till följd af aristokratiens utveckling inom fäderneslandet. Katholska presterskapel, som, redan mäktigt i och för sig sjelf, stödde sina anspåk på eller åtminstone hämtade sin rikedom af det Lill dess förmån inrättade välbekanta andliga frälset, samt Adeln, hvars makt uppkommit eller vunnit stadga genom inrättningen af det så kallade verdsliga frälset, sökte begge alt utvidga sin inflytelse och vinna ytterligare fördelar på folkets bekostnad. Verkningarna häraf blifva mot slutet af medeltiden allt mer märkbara och visa sig bland annat lemligen tydligt uti de då meddelade lagstadganden, från hvilka ofvananförda §§ i nu gällande lag leda sitt ursprung. Den fordna jemlikheten var, om icke upphäfven, åtminstone brulen, och försök gjordes att ställa landbo eller brukare af annans jord i enahanda beroende af jordägaren, som i afseende på legodräng och dess husbonde ägde rum. Wexiö Stadga, gifven torsdagen före midsommarsdagen år 1414, innehåller i 13 §, att om landbo rymde innan bolagstseckio (legostämma), hade jordäganden våld föra honom åter med boskap hans, och om landbo stod i värn och fick skada, han eller de honom värja ville, utan dråp, skulle allt vara ogildt, hvaremot för dråp skulle hötas 20 mark; men fick jordäganden, som efter kom, eller de med honom voro någon skada i dråp, skulle det allt ligga i tveböte. Dessa bestämmelser infördes oförändrade i 23 Kap. Jordabalken af 1442 års Landslag, med tillägg att landbo, för sår lillfogadt jordägaren, 32 Pi. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. modifikationer kommit att inflyta i 16 Kap. Jordabalken af 1734 års allmänna lag. Det torde böra anmärkas, att husbonde, jemlikt 26 Kap Tingmålabalken Landslagen ägde sjelf hämta åter legohjon, som före stämmodag öfvergaf antagen tjenst.
Då en enka, med endast ett oförsörjdt barn, har att årligen upbära 600 r:dr, så kan man visserligen icke säga ställningen vara briljant, men Statens tillgångar äro icke heller i sådant skick, och äfven detta torde böra tagas i betraktande. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Hr von Hartmansdorff yttrade nyss, då fråga var om pension åt afl. Landsh. von Hedenbergs enka, att han ej kunde inse skälet, hvarföre StatsUtsk. tagit i beräkning de årliga bidrag, som mannen under lifstiden genom insättningar i Arméens pensions-kassa besparat åt sin efterlemnade familj. Samma förhållande mätte väl gälla för frami. Landsh. Sandelhjelm ; om han genom insättningar i Civil-statens pensionsinrättning och allmänna enkeoch pupill-fonden tillvägabragt pension för den efterlemnade familjen, bör väl icke Staten endast på denna grund underlåta att lemna ett bevis på erkänsla åt en af rikets, under lifstiden mest utmärkta embetsman. Jag förenar mig derföre så mycket heldre med Hr Printzensköld i tillstyrkan om återremiss af denna punkt, som det verkligen vore besynnerligt om, då Utsk. tillstyrkt pensioner åt Landsh:ne Frih. Nauckhoffs, von Hedenbergs och Virgins enkor och barn, icke äfven den, så vidt jag har något omdöme, utmärkte Landsh. Sandelhjelms familj skulle hugnas med enahanda understöd. Det är visserligen sannt, att Konungen icke föreslagit något bestämdt belopp, men det måtte icke vara svårt för StatsUtsk. att i det fallet kunna finna en lämplig beräknings-grund; och jag skulle vilja föreslå 200 r:dr såsom en summa, hvilken väl icke kan anses betydlig eller för Statsverket betungade; hemställande så väl till StatsUtsk:s ledamöter, som R. o. Ad. och de öfrige Stånden att bevilja densamma. Jag tillstyrker på tiel högsta återremiss. Frih. Cederström: