Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För - Den 15 Maj. 347 ordningarne den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Hr von Franckens, Georg Wolfgang, den 9 dennes bordlagda förslag om inbjudnings aflåtande till Iiederv. Bonde-St. att biträda R. o. Ad:ns beslut i afseende å 71:sta punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 74, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvudtitel. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Då det är af vigt att förslaget till ny Riddarh.-Ordn. så snart som möjligt må komma till Kongl. Maj:t, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. derå, att R. o. Ad. måtte medgifva, att Riddarh.-Utsk:ts förslag till underd. skrifvelse med anhållan om stadfästelse å den nya Riddarh.-Ordningen uppföres först på föredragningslistan till nästa Thorsdagsplenum och näst derefter Stats-Utsk:ts Utlåt. Hr von Francken: För min del har jag icke något att invända emot Frih. Leuhusens yrkande, men då på föredragningslistan förekommer ett inbjudningsförslag, som jag tagit mig friheten framställa, och då det är af vigt att nämnda inbjudning må aflåtas innan samtlige RiksStånden fattat sitt beslut i frågan, får jag anhålla, att mitt inbjudningsförslag må på föredragningslistan till nästa Thorsdag uppföras i andra rummet efter Stats-Utsk:ts Utlåt. Frih. Leuhusen: Då, enligt redan fattadt beslut, StatsUtsk:ts Utlåt. N:o 80 skall företagas i nästa Thorsdagsplenum, men det är omöjligt att på förhand veta huru lång diskussion kan uppstå i ani. af Hr von Franckens inbjudningsförslag, får jag anhålla om afslag å Hr von Franckens nu framställda yrkande. Hr von Francken:
En allmän tillökning i skjutslegan utan undantag skulle dessutom möjligen föranleda uppstegring i den lega eller de vilkor, som för foror eller forslingen af varor vanligen Betingas; hvilket Utskottet tror skola förckommas, om tillökning endast medgifves att ega rum för entreprenadskjuts lill resandes förskaffande-, emedan härigenom utmärkes förutsättningen af den grundsats, att man ansett sådan skjuts, der hästarne alltid måste vara till hands för detta ändamål och der fortskaffuingssättet är skyndsammare, böra betalas högre, än en tillfällig forsling, som verkställes efter serskild öfverenskommelse, och vanligen sker långsammare. Likaledes bör man härvid icke förbise ett annat vigtigt ändamål, som med denna fråga står i ett oskiljagligt sammanhang, — det nemligen, att de redan började forvagns-inrättningarne icke må motverkas, medelst det gamla skjutsväsendets bibehållande och uppmuntran, hvarigenom nä rande inrättningar, såsom icke vinstgifvande, men väl förbundne med stora svårigheter och uppoffringar, skulle upphöra, och sålunda ett återgående af civilisationen på denna väg ovilkorligen inträffa. I Utskottets tanka hafva forvagns-inrättningarne, såsom verksamma medel för öfvergången till ett förbättradt skjutsväsende, gjort sig förljente af Nalionens uppmärksamhet och deltagande, och böra på lämpligt sätt uppmuntras och understödjas, hvarom allt Utskottet framdeles i detta Betänkande ämnar att Serskildt srg utlåta; och anser sig nu endast böra tillägga, det Utskottet antagit, såsom vilkor för möjligheten af skjutsnings-besvärels upphäfvande under nuvarande förhållanden, ej allenast att skjutsnings-bestyret öfverlåtes på frivilliga entreprenader, mot en dem beviljad förhöjning i legan, och, i vissa fall, af tillskott från de skjutsskyldige, utan äfven att, i sammanhang härmed och såsom ledande tilldel gemensamma ändamålet, forvagns-inrätlningar må befordras. Sedan Utskottet sålunda framställt dessa grunder för vinnandet af ifrågavarande ändamål; utbeder sig Utskottet att, i afseende på de förbe - i4 Allm.
Sverige med ständiga lager af de annorstädes icke afsättliga, hopade industrialstren; samt att denna farhåga, örn ock framkallad af oriktiga föreställningar om industriens väsende i allmänhet och dess närvarande tillstånd i andra länder i synnerhet, likväl synes vara berättigad till det afseende, att serskilda till handelns underlättande medgifna upplagsförmåner åtminstone icke genast vid förbudens upphäfvande komma de fruktade utländska induslrial stren till godo; torde Utskottet finnas hafva egt giltigt skäl att äfven nu, såsom öfvergångsåtgärd, tillstyrka, alt hittills förbjudna varor, som till införsel lofgilvas, icke må på kreditupplag uppläggas, och ej heller på nederlag annorlunda, än till återutförsel i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping. Och som icke mera än ett år förflutit sedan, under lika beskaffad inskränk ning, artiklarne sockersyrup samt topp-, kandioch kaksocker till införsel frigåfvos, och under denna tidrymd icke kunnat förvärfvas nog betryggande erfarenhet, för att nu åter vidtaga till större frihet och utveckling af handeln med dessa artiklar le dande förändringar, anser Utskottet sig icke böra understödja Herr Palanders omförmälda motion om upphäfvande af inskränkningarne i upplagsrätten för nyssnämnde artiklar. Deremot, och i likhet med hvad sisth riksdags Bevillnings-utskott yttrade, i afseende å då för öfrigt föreslagna öfvergångsåtgärder, såsom att de från införselsförbud befriade artiklarne icke skulle få införas annat än till vissa uppgifna städer m. m., anser Utskottet äfven nu sådane restriktioner hvarken nödiga eller nyttiga. Utom de förändringar i utförsels-tariffen, hvilka Utskottet här ofvan vid artikeln jern tillstyrkt, hafva vid följande i nämnde tariff förekommande artiklar rättelser ansetts vara erforderliga. Malm, rå och osmält, i införselslariflfen eller den dervid fogade serskilda varuförleckning ej specificerad, är belagd med utförsels-förbud.
% \ ega bestämma den förändrade Taxerings» summa, hvartill anförda besvär kunna för» anleda; att, i afseende på anmärkning angående Taxerings-värde å Fastigheter på Landet, dels Kammar-Rätten borde få anmärka, om partiel nedsättning må hafva egt rum, eller åtminstone, att frågan om partiel nedsättning får ske, först borde af» göras, och dels att Stadgandet i andra punkten skulle vara alldeles öfverflödigt, emedan det utgjorde ett undantag från den regel, som i första punkten stadgas; och Miuimi-Tariflens understigande dessutom icke kunde undfalla Lands-Kamereraren och Landshöfdingen, som deröfver böra besvära sig vid ansvar, som för annan em» bets-försummelse; att Kammar-Rätten borde, liksom i fråga om Minimi-Tariff å Landet, ega anmärka , om fastigheternas brandför» Säkrings-värde och näringarnas classvärde i Städerne undersliges; att tredje punkten måtte erhålla följande redaction : att upptaga och afgöra sådana anmärkningar, som vid revision af räkenskaperna kunna förekomma emot Uppbörds-Verkets Embetsoch Tjenstemän, rörande deras misstag eller fel vid debitering, uppbörd och redovisning af Bevillnings-medlen; att, då Kronans Ombud icke anfort besvär emot Taxe» rings-åtgärderna, den liqviderade Debels» sedeln borde anses såsom en laga kraft* ia Bevillnings-Ulskottcts Utlåtande. AT.o 35. vunnen dom, oell emot allt vidare kraf skydda den skattskyldige; samt att Kronans Ombud, i fall de hafva rättigheten, också borde vidkännas skyldigheten att göra anmärkningar vid Taxerings-Comiteernas åtgärder.
Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 8 junii 1828. S.D. Sedan herr kyrkoherden Nils Feltström, hvilken nu första gången i egenskap af pastor och ordförande, öfvervar sockenstämman härstädes, med ett kort tal öppnat sammankomsten, under yttrad önskan att enighet och förtroende alltid måtte råda vid de öfverläggningar, som nu och framgent här kommer att förehafvas, och sedan herr kyrkoherden dertill utbedit sig och sockenmännen Guds nåd och välsignelse; så § 1. Upplästes, erkändes och underskrefvos kyrkooch fattig cassornas räkenskaper och som af räkningen öfver kyrko-cassan inhämtades, att nära halfva beloppet af den upplupna räntan, utgörande icke mindre än 190 r.d:r banco, för närvarande är obetalt. Ty beslöts, att nämnde rest skulle inan september månads utgång detta år inbetalas, i annan händelse eller i fall af uraktlåtenhet härutinnan, skulle de resterande från lånen uppsägas och så väl capitalet som räntan indrifvas. § 2. Till så kallade gode män, hvilka enligt Kongl. Maj:ts nådiga förordning om skiftesverket i riket, böra biträda vid storoch enskiftesdelningarne inom Häggenås socken, valdes nu med enhällig röst bönderne Nils Carlsson och Johan Mattsson i Österåsen samt såsom suppleanter bönderna Olof Larsson i Kougsta och Jöns Ersson i Andersgård. § 3. Som församlingens kyrka befinnes vara såväl till tak som innanrede alldeles förfallen och dessutom så liten och trång att den knappast inrymmer mer än en tredjedel af församlingens ledamöter, väcktes nu, af ordföranden, fråga enligt skedd pålysning huruvida församlingens hemmansegare voro böjde att företaga arbetet med en ny kyrkas uppförande, hvarpå socknemännen, som sjelve insågo behofvet och nödvändigheten deraf, förklarade sig villige och böjde att företaga nämnde dryga arbete, blott därmed icke allt för mycket brådstörtadt, utan att arbetet finge småningom företagas och fortsättas, hvarigenom kostnaden blefve mindre kännbar och man hade tid att för billigaste pris anskaffa nödige materialier.
Sätt den därför nu in på banken: lär dig nu stenograf, och hvar gång du i framtiden har något att skrifva, skall du kunna taga id ett kapital inbesparad tid. För öfrigt, skulle du icke redan nu vilja spara in en god del tid, som du använder på att skrifva. Brukar du icke då och då, ur hvad du läser, prosa eller poesi, skrifva af, hvad som slår an på dig? Och säg mig: Brukar du icke hvar gång du håller på med detta ofta ha skäl att klaga: » Ack, om det dock icke toge så förskräckligt lång tid att skrifva af en sak! » Men låt oss också tänka på din framtid! Den kan komma emot dig på två skilda vä- gar: antingen ger den dig ett eget hem, eller också ställes du ute i det praktiska lifvet. Nog vet jag, att du helst ville välja den första vägen, ty därtill är du dock skapad, men jag vet också, att valet ej står i din egen hand. Du kan en dag, kära syster, stå utan allt stöd, utan alla anförvandter, och blott ha ditt eget arbete att lita till. Då skall du nog lära känna tidens — och därmed stenografiens värde, hvart du än vänder dig. Skall du kanske i framtiden befinna dig i något affärsföretag, på ett Jcontor eller i ett ämbetsverk? Då vet du, att du mycket ofta skall stå med pennan i hand, och är du stenograf, skall du därvid spara in mycket både tid och krafter. Och kan du säga den, i hvars affär du söker anställning, att han kan använda dig såsom stenografkunnig handsekreterare, så skall du helt visst ha långt större utsikt till en god plats än eljes. Ty din principal skall då mycket snart lära sig inse nyttan af att diktera sina viktigaste skrifvelser för dig för att själf slippa tidsödande skrifsysslor, men dock kunna förena nödig öfverblick öfver det hela med kännedom om detaljerna. Eller du kommer kanske att söka din utkomst på den litterära produktionens område, vare sig genom eget skriftställen eller såsom biträde åt andra.
Låler någon bruka sig till biträde vid uppgörande, af aftal om envig, eller lill vittne vid sådan strid; varde straffad med fängelse från och med sex månader till och med två år. Bih. till R. St. Hets förslag lill under d. Skrifvelse N:o 473. Om nödvärn. § 55. Varder man af annan öfverf allen med våld eller hot, som innebär trän" ande fara; då ege man rätt till nödvärn, och vare saklös för den skada, sorn man lill farans af varjande gör. § 56. Hätt till nödvärn ege ock rum, då någon begår inbrott eller eljest tränger sig olofligen in i annans rum, hus, gård eller fartyg nattetid, eller sätter sig till motvärn, ehvad del är natt eller dag, emot den, sorn sitt värja eller å bar gerning återtaga vill. § 57. Hymmer fånge eller häktad person, eller sätter han sig till motvärn emot fångvaktare ellei■ annan, sorn honom från rymning hindra vill, eller emot föreståndare eller uppsyningsman vid straff inrättning eller häkte, dä denne honom till ordning inom inrättningen eller häktet hålla skall, eller sätter sig någon, som häktas skall, till motvärn emot den, som eger häktningen verkställa eller dervid biträder; då må ock det. våld brukas, som till rymningens förekommande, ordningens bibehållande eller häktningens verkställande nödigt är. Lag samma vare, der annan, än fånge, häktad person eller den, sorn häktas skall, sätter sig med våld eller hot emot den, som rymningen hindra, ordningen bibehålla eller häktningen verkställa vill. § 58. Finnes någon i (all, som i 55, 56 eller 57 § sagdi är, hafva gjort större våld, än nöden kraf de; prof ve Domaren, efter omständigheterna, om han för uppsåtlig gerning eller blott såsom för vållande straffas bör. Var så trängande nöd eller fara för handen, att han sig ej besinna kunde; då må han från straff frias. § 59.
Vidare må vi ej inbilla oss, att Christofer Jacob Boströms lära är för djupsinnig för denna verlden, ty hvar approbaturs-student vid universiteten förutsättes i stånd att » sinligt * omtugga och » förnuftigt » smälta såväl hans ändliga som hans oändliga väsen. Än mindre är orsaken den, som man stundom hör godt folk pladdra om, att sjelfva den filosofiska vetenskapen skulle ha råkat i missaktning, ty man har sett filosofiska system, åtminstone ett sådant, af senare datum än boströmianismen, växa upp på några år och breda sina grenar ut öfver civilisationens alla land. Icke heller kan med skäl sägas, att Boströms åsigter visat sig felaktiga. Snarare ha de då, som vi antecknat, visat sig ej alls. Alltifrån sin uppkomst vid Upsala universitet har boströmianismen lefvat fram sitt drönande lif i nästan ostörd ro — skyddad, som den var och är, af helgade titlar och sedvänjor. Den mindre » upplysta allmänheten » bockade sig i dum underdånighet för de respektin-gifvande obegripligheterna. Den » bildade publiken » ryckte satiriskt på axlarna, skrattade på sin höjd åt » staten är en person », och lät saken vara, så tolerant är man nu för tiden. Men också vetenskapsidkarne ex professo, de öfriga univer-sitetslärarne, män, som väl viste, att ordet vetenskap aldrig blef ämnadt till namn åt något slags nonsens — alla tego de. % Och hvem skall väl derför, ens antydningsvis, angripa dem? Hvad hade de med boströmianismen att göra? Ni mins nog hur fogden säger i Brand: Det formlest er i alle fald at trade op i fremmed kald, at gripe ind og vove liv foruden tvingende motiv. Jeg ger beständigt og min pligt, men altid indom mit distrikt. Ja, på så sätt har man tegat om boströmianismen. Rundt kring den bygdes der upp liksom en täckande mur af tystnad, och den kritiska korseld, som annars på vetandets falt plär helsa hvar ny, betydande lära, slapp sålunda den i mycket undan.
Den utaf Styrelsen afgifua berättelse rörande detta stuteri innehåller, bland annat, att denna anstalt under revisionsåret erhållit en mer än vanligt rik skörd, haft god fölafkomst samt att helsotillståndet bland der befintliga hästkreatur i allmänhet varit tillfredsställande; att stuteriets hästar, som vid 1859 års ingång bestodo af 187 stycken, under revisionsåret ökats med 30 föl, hvaremot 25 blifvit försålda, 2 dödade samt 6 äldre och yngre störtat, hvadan hästantalet vid berörde års utgång uppgick till 184, deraf 9 beskällare, 51 moderston, 7 arbetshästar samt 117 uppvexande föl af olika åldrar; att af de försålda kreaturen 5 hingstar blifvit inköpte i ändamål att afiemnas till hingstföreningar för hästafvelns förbättrande i provinserna Wermland, Halland och Nerike, samt en försåld hingst varit ämnad att användas som beskällare i Norge; och hade hela försäljningssumman uppgått till 19,597 R:dr, eller i medeltal för hvarje hästkreatur till 783 R:dr 88 öre. Utom vid stuteriet skedda betäckningar, hade 226 ston, icke tillhörande stuteriet, blifvit af Ottenby hingstar betäckta. — 150 — § 2. Enligt berättelsen utgjorde boskapskreaturens antal vid revisionsårets början 158, men enär fodertillgången från nästförutgångna året varit så knapp, att samtliga dessa djur icke bort underhållas, hafva 12 stycken blifvit försålda för en summa af 1,476 R:dr 59 öre. Deremot hade, i stället för de sålunda afyttrade, bestående af äldre oxar och kor, ladugården ökats med 5 nyfödda halfvar, hvarigenom antalet nötkreatur derstädes vid årets slut utgjort 151 stycken. § 3. Under revisionsåret hade, på sätt af berättelsen vidare inhemtas, spanmålsskörden vid Ottenby egendom utgjort 1,700 tunnor, deraf 140 tunnor hvete och 200 tunnor råg kunnat afyttras.
I vet för sant, att jag icke mer får dröja här, förty går jag, ty min hjertans kärlek, min fröjd och mitt lif kan icke se till mig annat än som en syster till en broder. Hör! I det land der jag lärde min konst, I vet det heter Provence, der ligger ett berg som kallas än denna dag för Mont Silence; det reser mot skyn sin snöiga topp, men i det berget finnes en hålväg, der stalp sig staplar på stalp; när herden mot qvällen drifver hem sin hjord, då bär han sina skor i handen att icke stenarne skola gifva ljud och han binder mulen på sina kreatur att de icke måtte bryta tystnaden; om någon det gör är han dödens man, ty då störtar berget tillsammans och ger den osälle både graf och begängelse. Dit vill jag gå en aftonstund och gifva berget min hemlighet; jag skall sätta jernnaglar i mina skor och koppardubbe i min staf, och glad skall jag vandra in i min graf ropande ut för berget, för skogen min hemlighet: Cecilia! Cecilia! Och när tallarne bågna och klippstalpen skälfva, då skall mitt hjerta i döden jubla: Cecilia! Cecilia! Vill gå. CECILIA springer upp och kastar sig om hans hals. Sten! Sten! det är synd I har ju mig, allra käraste hjertans glädje, I har ju mig! Gå icke för Herrans namns och döds skull! Har I glömt S:t Barbara afton i Slottshagen, då jag sade Er hur kär I varen mig! Edert tal vill spränga mitt bröst med bedröfvelse och pina, när jag tänker jag skulle mista ert kärliga umgänge. Sten! min fröjd, min allra bästa amur. I har ju mig, I har ju mig! Jesus i himmelen, hvad säger I, jungfru. CECILIA. Allra käraste hjertans glädje, Gud gifve jag kunde utvisa dig mitt trofasta hjerta som med dig skall in i döden vara förenadt så länge jag lefver i denna osälla verlden, fast det än vore i femtusen år. STEN. Säg, säg om det: Säg »allra käraste hjerta!» CECILIA. Allra käraste hjerta! STEN.
Utskottet har emot dessa, af Kongl. Maj:t godkända förslag icke något att erinra, utan hemställer, att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, tull-taxan för nämnde artiklar må erhålla följande lydelse: Bly: oarbetadt i tackor eller rullar fritt. arbetadt, ej specificeraät: omåladt och olackeradt 1 8” 5 öre. måladt eller lackeradt 1 8” 20 » Tenn: oarbetadt samt arbetadt, gammalt och sönderbrutet fritt, arbetadt, nytt: olackeradt och omåladt IS” 25 öre lackeradt eller måladt 1 8” 40 » Zink, Tutanego och Spiauter: oarbetad och i plåtar fri. arbetad: omålad och olackerad ... 1 8" 7 öre. målad eller lackerad 1 8" 20 » förgylld, försilfrad eller pläterad 1 8" 75 » Då det beslut, som Rikets Ständer kunna komma alt falla angående tillverkningen af bränvin inom riket och skatten derå måste i väsentlig mån ega inflytande på tull-lagstiftningen för artikeln Bränvin och Sprit, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att pröfningen af lull-bestämmelserne angående artikeln Bränvin och Sprit må uppskjutas intill dess Rikets Ständers beslut i berörde hänseende blifvit fattadt. I nu 'Bevillnings-Ulskollets Betänkande M 10. I nu gällande iull-bestämmelser för artikeln Böcker hafva kommitterade, Bäcker. Utom tull-satsernas utbyte mot lämpliga belopp i öre-tal, icke föreslagit annan förändring än att till böcker, på främmande språk tryckta, för hvilka tullfrihet eger rum, tillägg blifvit gjordt för »Lexica, deri något främmande språk ingår.»
Räntekammarens räkning med Banken utställd, såsom falsk ansedd assignation å 7,900 r:dr b:co, hvilket uti Bankens räkenskaper bland dess fordringar balauceras, måtte få afskrifvas. Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 11 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 39, i anledn. af väckt motion om rättighet för ägare till frälse skattejord. att efter vissa bestämda grunder inlösa den af jorden utgående ränta. LagUtsks d. 11 dennes f. m. på bordet lagda betänk. N:o 39, i anledn. af väckta motioner, om bestämmelse af ansvar för 412 Den 10 December. förfalskning af privatliankssedlar, blef härefter föredraget samt ånyo bordlagdi, på begäran af Gr. Sparre, Erik, oell Hr Bildt, Knut. Föredrogos och hiföllos LagUlsk:s nedannämnde d. 11 dennes f. m. på hordet lagda betånkm: N:o 40, i anledn. af väckt motion om vissa förändringar i afseende pä renovation af underrätts dombok; N:o 41, i anledn. af väckt motion om föränd ring i 1 § 26 cap. Byggningen, ang:de delaktighet i kyrkobyggnad; N:o 42, i anledn. af väckt motion om bestämmelse, att fjerdeparler i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet, samt N:o 43, i anledn. af väckt motion om vissa tillägg till K. kungör, d. 27 Äng. 1823, ang-.de vederbörandes åliggande alt tillställa såväl Konungens Bef:h:de som Preslerskapet förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid domslolarne sakfällde, eller under framtiden ställde. Föredrogs och bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Sparre, Erik, och Hr Bildt, Knut, LagUtsk:s d. 11 dennes f. m. pä bordet lagda betänk.
Desse allmänna åsigter hafva val ej något omedelbart sammanhang med frågan om planen för en Riks-Hufvud-Bok; men, under det på annan våg och i sin ordning torde utredas och utvecklas, huru liflighet i production och rörelse med en deraf följande förkofran och trefnad, må befrämjas och vinnas, blir undersökningen om det stationaira tillståndet, ehuru icke lika angenäm för sysselsättningen, må hända äfven så angelägen, för att ej, i följd af underlåten tidig uppmärksamhet, nödgas tråda tillbaka. För hvar och en som har lågt hand vid Räkenskaps afslut och tabellariske Sammandrag, förekommer det utan tvifvel nog tydligt, att en RiksHufvud -Bok, åsyftande så beskaffade allmänna statistiska utredningar, och som skall sammanföra alla de spridde detaillerne till ett helt, blir ett arbete af stor omfattning; och att ett ibland de hufvudsakligaste vilkoren för nyttan och användbarheten deraf, beror på dess er.kl3 form och fattliga framställning. Dertill hörer då, framför allt, så vida afslutningsarbetet Revisorers Berättelse. j 35 möjligen skall låta verkställa sig, att alla materialierne, sorn inkomma, åro till uppställningen lika, för att i Tabeller och Sammandrag med lätthet kunna öfverföras. Förändringar i nu gällande formulairer behöfvas ganska få, och kunna leda till förkortning af arbetet, i stället för en större vidlyftighet.