Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han delar också de engelska författarnes både fel och förtjenster. Liksom de komponerar han väl och förmår städse hålla intresset spändt genom en välskött intrig, liksom de brister han ofta i den psykologiska motiveringen. Låt ett antal af hans personer passera revy för er, och ni skall finna ojem-förligt många, hvilka i det yttre stå för er lifs lefvande och klara, men också ojemförligt många, hvilkas själslif borde • vara bättre genompejladt, hvilkas karaktärer ni önskade framstälda med en noggrannare psykologisk analys. Tänk blott på hans qvinnor, med undantag af den svaga Madeleine och framför allt med undantag af Sara, den förorättade Sara, hvilkens hela karaktär förhårdnats och förderfvats genom det våld, som å henne öfvats, Sara, Kiellands djupaste qvinnofigur, huru litet nyanserade och förklarade äro icke de andra. Rachel Garmans själshistoria afbrytes af en stör lakun, just då hon sjelf råkar i en andlig kris, och afslutas på ett romanäktigt, abrupt vis; Henrietta i “ Skeppar Worse “ saknar alla karaktäriserande linier liksom “ Arbeidsfolks “ olyckliga hjeltinna, ja Elsa sjelf är väl snarare en slags fint hållen, försvarligt idealiserad klasstyp än en individuel men-niska med kött och blod. Kielland är kanske icke feminin nog till sin natur för att t. ex. som] Jacobsen, Topsöe eller bröderna Goncourt, så obehindradt det är en man möjligt, röra sig med qvin-nohjertats af fina sensationer hemlighetsfullt hopspunna kän-sloväfnad. Så mycket bättre förmår han skildra sådana personer, hvilkas väsenden småningom så att säga satt sig, hvilkas förenklade känslolif gått upp i vanor eller sysselsättningar. Jag erinrar blott om konsul Garman och hans broder legationssekreteraren, haugianerna med madam Torvestad i spetsen och raskt skisserade bipersoner i allmänhet, om han också här och der dukar under för den svagheten, att somi “ Arbeidsfolk “ för mycket skildra en klass ur en orättvis, partiskt-tendensiös synpunkt.
Län, skonade likväl detta, med undantag af två ställen, Köpingen Döderhultsvik och en by i Hwena Socken, hvarest af denna sjukdom blefvo angripne sammanräknadt 5 personer, af hvilka 3 dogo. Inflyttningar från andra Län hafva ungefärligen motsvarats af härifrån skedda utflyttningar. Åren 1833 och 1834 flyttade en mängd arbetsfolk öfver till Gottland, troligen mera i följd af ryktesvis utbredda, ogrundade underrättelser om der sig erbjudande förmånligare arbetsförtjenst, än med föranledande af verklig brist på utkomst i hemorten. Fördelad på Länets Städer och Fögderier visar sig närvarande folkmängden sålunda: 5 Calmar Stad . Westerviks dito Wimmerby d:o Borgholms d:o Tjusts Häraders Fögderi Tunaläns, Sefvedes och Aspelands d:o Handbörds, Stranda och Norra Möre d:o Södra Möre d:o ölands Norra Mot Dito Södra Mot i Erläggande Mantal. Befriade från Mantal. Summa. TotalSumma. Mankön. Qvinkön. Mankön. Qvinkön. Mankön. Men detta är också det största tili vidden, och derefter beräknad, visar befolkningen sig ringast i nämnde Fögderi. Af alla trakter i Länet är Öland tätast bebodt. Tager man i betraktande, att denna ö består af ett ur hafvet uppskjutande öfvergångs-kalkberg, hvars enda egenteliga odlingsoch fruktbara del utgöres af de, genom upplandning bildade, kuststräckorna, hvaremot sjelfva bergåsen, eller som det på ön kallas, all varén, och som utgör öns största vidd, i allmänhet icke kan odlas, utan är användbar endast till hästoch fårbete; så finnér man, att befolkningen är betjallig, då den på så ringa landvidd uppgår till 29,131 personer. Om från Öns 12 qvadrat-mil frånräknas de 6 å 7 som utgöras af nyss omförmälda ofruktbara all varén, så visar det sig att Ölands kustland, i afseende på folkrikheten, icke öfverträlfas af någon provins i Sverige, om ej af en och annan min - 6 dre trakt i Malmöhus Län.
September 1834- Reservation af Friherre EhrenborghC. W.: ”Emot Utskottets beslut , att bibe hålla Stånds-skilnaden emellan Högsta Domstolens. Ledamöter, måste jag Constitutions-TJtskottets Meni. TV.-o 38. reservera mig; — elen är en lemning ifrån en förfluten tid, och liar redan de facto upphört inom Hof-Rätterne, der den var påbjuden af fordna Författningar, liksom den nu är det genom Grundlag i afseende på Högsta Domstolen och Allmänna Beredningen. Tids-andan har utplånat stånds-skilnaderne i allmänhet, och då anser jag så mycket mindre rätt, att Grundlagen underhåller den. RegeringsFormens 28 §. föreskrifver, att Konungen skall vid alla befordringar fästa afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd; —• är det då rätt, att en annan § af samma Grundlag paralyserar detta visa stadgande. Jag bifaller den del af motionerne, som afser en förändring härutinnan, och tillstyrker följande redaction af 17 §. Konungens doms-rätt Män, hvilka fullgjort hvad och som jag tillstyrkt, att Rikets Allmänna Ärendens Beredning aldeles skall upphöra, anser jag också öfverflödigt att föreslå någon annan redaction till 10 §. Regerings-Formen, än den Utskottet redan föreslagit uti Memorialet N:o 34. Häruti hafva Herr Brakel och Biskop af Wingård instämt. Ankom till Exped.-Utskottet d. 17 Sept. iS34- Memorial, med förslag till ett stadgande i 41 §• Riksdags-ordningen, om Stats-Rådets Ledamöters tillträde i alla Stånds plena.
Direktionen, einnt förbindelse, att detsamma återbetala, sist inom deri tid, söm för ofvan anförde Låne-summas godtgörande blifvit föreskrifven* Då Kongl. Majit till Rikets Ständer nu öfverlemnar hvad Direktionen! detta ämne för öfrigt framställt och i sammanhang dermed den för Svenska Nationens ära visserligen ej likgiltiga fråga om detta Verks framlida öde gör Kongl» Majrt Sig förvissad, att Rikets Ständer, sorn ej lära underlåta, att af Di. rektionen infordra de Upplysningar, sorn kunna pröfvas nödige till ärendets fullständiga kännedom, skola förena sig om det beslut, att vidtaga sådane anstalter, hvarigenom detta stora företag må kunna utan afbrott fortsättas, samt Bolaget i sådant afseende, ej allenast bibehållas vid det årliga byggnadsbitiäde, som, enligt Rikets Ständers beslut vid »ista Riksdag, bordt utgå lill och med år 1S20, utan äfven försäkras örn det ytterligare understöd efter nämnde tids förlopp till nästpåföljande Riksdag, som kan finnas oundgängeligt till Kanal-byggnadens Utförande efter ert arbets-plan, hvilken rnfcd fördelen af den största möjliga skyndsamhet vid verkställigheten tillika förenade den besparing i utgifterna, som i alla allmänna förvaltningsgrenar är nödvändig. Kongl - Konungens Räll. Propositioner. 161 Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med afl Konungslig Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CAR L C. Klintberg. Uppläste hos Ridd. o. Ad. d. 2 e. m. Febr. 1818. Prest-Ståndet d. 2 f. m. Borgare-Ståndet d. 7 f. m. _ __ Bonde-Ståndet d. Q f. m. — Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, med öfverlemnande af en af Comitierade för Saltpeter-Ärender11 e af gifven underdånig berättelse om Saltpeter - näringens tillstånd Gifven Stockholms Slott den 16 Dec. 1817. Kongl.
Af Handlingarna synes icke något län, hwarkm detta eller nastföllande arer hafwa blifwit Kronan meddeladk af 2-mnusn, hwarö nu förfallna Oeäiis uphjelpaude blef Fuliinägtigas hufwud>föremål: de urwerkade i sadan afsigt K omil. Maj:ts kiaear och Försäkring angående stener» - Werket: blott krivilegierz Stadfastandö glvrde ej rilfyllest at återställa Urcäiren' och i denna ställning war Langarn, nar Ständernas Oepmeraäs sammankallades at öswerse och uphftlpa Werkct. Af Konungen gruimriisrgäsL de at widtaga för Lan^usns Lrqstir sch bästa nödiga Författningar, som alla wederbörande hade at ställa sig til efterrättelse. Ocksä, »tom manligt LeZIomenls för styrelsen inom Lanrjuen, utfärdade den en sedermera tryckt underrätt telse, rörande åtskilliga Lanco-äreuder, hwacibland såsom något nytt, 4. stadgade en 'Uransporr-Räknings öpngnde i Wäxel-flaf guön, pa hivilken e» och hwar fritt stod at insätta Penningar emot 1'rsnkporkSedelnS undjaende: detta da ännu alstedt endast sä« som ländande kil wighet i allmänna rörelsen. U Millde sammankomma d? ater innan arel h nn stukas. Wld deras undersökning kunde Lane» a salsta ch>uv l P,rn» "ter, samt flera Län til H.fl-Junkaren /ädel tvenliirrng, dels pa Bruks estere'', dels pä
Då han förnekad var att mer på borgen taga, Och redan åtta dar måst gå med nykter maga”. Elegi. Då klockan nio slagit har Och mörkret öfverskyggar verlden, Då månans ljus försilfrar fjärden, Och lyktor tändas der och hvar: Då går jag bort, der lifvets glädje finnes; Ledd af en ljuflig drift, af vanan, jag ej minnes, Att jag ej har en styfver mer, Och att Radon 218 på borgen aldrig ger. Jag stiger in, all oro platt förglömmer. Slå i! – Det sker. ”Men pengar först”! – Nå, nå, Gutår, min bror! – ”Nej! ingen droppa då”. En ann går fram, betalar, glaset tömmer; Och jag får der med brända läppar stå. Mitt mod flyr bort; jag suckar, klagar; Jag är ju här mest alla dagar! Bror väl en sup mig gratis ger? ”Å hut”! – Förskräckt, jag till en ann mig lagar; Men fåfängt jag båd’ Glock och Nyström 219 ber; I nödens stund finns inga vänner mer. Mitt öde kallar mig ... Jag kan ej undanvika. Nu, då min himmel sågs med svarta skyar täckt, Då uti Gaffel-gränd hvarenda dank var släckt Och min förtviflans höjd med nattens mörker liks, Jag då med häpen syn en ängslig vålnad fann: ”Kom, Fredman”! sade han, med hesa ljud; jag bäfvar; För ögat jemt den bistra skuggan sväfvar, Tills vid en krogdörr den försvann. Jag följa må ... Farväl, J krögare och vänner! Jag ej mot er den minsta ilska känner, Fast till min död er njugghet varit skäl. Ja! långt ifrån att agg mot eder bära, Så önskar jag: må Ödet er beskära, Att snart J allihop fån supa er ihjäl! Far, rännsten, väl! som med din tjocka bölja Så mångengång fått mina leder skölja, Då du med sqvalp mig tagit i din famn! Ack! när härnäst, – som det väl snart tör hända, – En trogen bror i dig drar öfverända, Så sorla sakta fram mitt öfverblifna namn.
F., det skulle vara förbjudet att andra personer än Fullm.ge 76 Den 28 Oktober f. m. skulle få sköta den ena eller andra rörelsen inora Bankoverket, kan väl icke vara på allvar menadt, enär en stor del af de öfrige rörelserna f. n, skötas ulan Banko-Fulim:ges deltagande. Gr. Gyldenstolpe har förordat Banko-diskontens förslag till sammansättning af dess styrelse. Jag är i detta fall af samma tanka som Gr:n, enär jag tror alt sex personer vore ett tillräckligt stort antal för alt bilda denna direktion; men Ulsk. har tillstyrkt åtta personer, egentligen derföre, alt man ansett sig icke böra alltför hastigt frångå nuvaride förhållanden, d. v. s. att man icke borde beröfva Fullmige tillfället att, derest ^le anse det behéfligt, insätta en person af hvartdera Ståndet, men ändock bereda dem utväg att tillkalla sådana personer utom Banken, hvilka ega kännedom om affärsförhållanden, — en sak, som är af stor vigt för dessa ledamöter. Detta var det egentliga motivet, och jag tror, att om man i allmänhet önskar bifall till den grundsats, som här blifvit uttalad, det f. n. är rådligast att hälla sig till hvad Ulsk. förordat, hvilket äfven, om jag icke misstager mig, varit Gr. Gyldenstolpes mening. Jag anhåller följaktligen om bifall till Utsk:s förslag. Hr Printzensköld, Carl: Oaktadt allt det förtroende, som jag med serdeles nöje egnar åt Gr. Gyldenstolpe i allmänhet, och hans åsigter rörande Banko-diskontens förvaltning i synnerhet, eftersom han i dess styrelse en längre lid fungerat såsom Ordför:de, kan jag likväl icke med honom dela den åsigt, att det förslag BankoUtsk. nu framställt är riktigt och ändamålsenligt. Banko-diskonten utgör en integrerande del af Banken. Enl. 72:dra §:n R. F. är Banken ställd under R. St:rs styrelse genom vissa Fullimge, hvilka så väl under som mellan Riksdagarne skola fungera.
Hvarthän den en gång skall föra menskligheten, det betviflar jag att någon förmår förutse; men att denna flod, som i så många århundraden segrande fortsatt sitt lopp, som i sitt sköte fostrat och samlat upplysningens och civilisationens välsignelser, som äfven öfver bondens tröskel spridt säkerhet och belåtenhet, hvilket förr blott fanns inom feodalherrens borg,— att den nu icke mera står att hejda i sin fart, det är min - innerliga öfvertygelse. Och de som vilja bjuda till att göra det, må de se sig väl före och noga beräkna sin kraft före försöket! Delta framskridande har ej gått jemnt, utan vid vissa tidpunkter hafva de småningom mognade ide'erna i mer eller mindre våldsamma catastropher uttalat sin makt; det visar oss en blick på det förflutna. Att vår tid är en sådan brytningens period, det visar oss en blick på det närvarande, hvarthelst man ser i den politiska verlden. Att 342 Den 20 Juni f. in. bildandet af de nya förhållanden, dem tiden ännu fordrar med foglighet, men säkert en gång, i händelse af fortsatt vägran, skall yrka med befallande röst, verkar symptomer af oro och kastningar i samhället, — icke bör det förundra någon; men det bör lära oss nödvändigheten att icke åt sig sjelf öfverlemna denna tysta, på djupet gående, revolution, utan att införlifva oss med densamma, för att styra den, leda dess rörelser och förbyta dess vådor till ett för menskligheten välgörande resultat. Ännu hafva vi vårt öde i våra händer; men en tid kan komma, då vi icke hafva det mera. Det är tydligt, att Staten måste förändra de organiska foi merna allt efter beskaffenheten af sitt inre tillstånd, och detta tillstånd är icke mera detsamma sorn fordom.
St:s år 1849, församlade Revisorers berättelse, ang:de verkstäld granskning af Statsverket, samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847. Detta utlåt, företogs §:vis till afgörande. §. 1. Lades till handlingarne. §• 2. Hr F åhraeus, Olof Immannel: Jag är långt ifrån att icke vilja i helgd och aktning hålla R. St. grundlagsenliga rätt alt, efter godtfinnande, meddela föreskrifter rörtde disposition af statsanslag, men då StatsUtsk:s framställning, i denna fråga är grundad på ett omdöme, som jag vågar anse förhastadt, så och då jag haft del i den klandrade åtgärden, anser jag mig pligtig att närmare utreda omständigheterna härvid, för att sätta R. o. Ad. i tillfälle att pröfva giltigheten af delta omdöme. Vid 1840 och 1841 årens riksdag blef, som bekant är, i följd af Stats-rådels då förändrade organisation, en derefter lämpad förändring af Riks-statens hufvudlitlar vidtagen. Den förut s. k. 9:de hufvud-titeln för åkerbruk, handel och näringar, blef vid detta tillfälle, såsom en serskild afd. flyttad under 6:le hufvudiiteln eller Civildepartrtets stat. Uti den underd. skrifvelse som R. St. i detta ämne aöåtit till K. M. under d. 23 Dec. 1840 anfördes att, ”vid anställd undersökning rör:de de dispositioner, hvilka å denna hufvudtitels anslag, under de sistförflutna åren ägt rum, R. St. trott sig finna, att en fullständig fördelning af tolal-summan å serskilda underafdelnrr eller anslags-litlar lämpligen borde kunna lillvägabringas, hvarvid, enär någon förändring uti den K. M. förbehållna rätt att inom hufvudiiteln disponera besparningarne å de serskilda anslagen härigenom icke åsyftades, R. St. endast sökte åstadkomma, att den blifvande
Tiden för behandlingen varierar också betydligt: ett par veckor till flera månader. 3) Det enda säkra skiljemärket är, att i sekretet vid den genom smitta uppkomna (som dessutom medför svårare symptom) finnas bakterier, hvilka saknas vid den andra, och som genom färgning och mikroskopisk undersökning kunna af läkare påvisas. Fina W. Det operativa ingreppet består i bortskärande af ärret. Vänd er derför till läkare (helst kirurg), ty medelst medikamentös behandling synes ej mycket vara att vinna. Milix. Se svar till M. O. i n: o l 4! Manlig prenumerant. 1) Beror visst icke på något njurlidande. Det är en normal körtelafsundring, som blott synes vara något rikligare hos er än vanligen är fallet, men detta är fullkomligt ofarligt. Tvätta dagligen med en mjuk svamp, och lägg, om afsöndringen det oaktadt är något illaluktande, emellan ett tunt lager borsyrebomull, som i sådant fall vexlas tre gånger dagligen. 2) Detta är ett ej så ovanligt förhållande, som, om skilnaden ej är dess större, icke behöfver ingifva er nå- gon oro. Lat emellertid för säkerhets skull undersöka er. Stina — fästmö. 1) Obetingadt d:r S. 2) och 3) Naturligtvis omöjligt att besvara, då vi ej veta, af hvad slag ert lidande är. Sannolikt är dock, att båda frågorna besvaras med i nej. 4) Om behandlingen kunna vi naturligtvis af samma orsak ej yttra oss, men vi uppmana er att underkasta er densamma; smärtan torde ej bli stor. D:r — cl. Frågor. Hvilken fernissa är starkast och bäst att använda på oljemäiade föremål, som äro utsatta för väta och solsken? Hvad kallas den och hvar finnes den att få? Aida. Hur skall man behandla rosor, som lida af mögel? Sjukdomen trotsar både insektpulver och tvättningar med tvålvatten. De gamla rosorna sattes ut på kalljord i våras och ny uppsättning togs från Göteborgs trädgårdsförening; nu börja äfven dessa till min stora sorg att visa mögelfläckar. Dela. SvarNio 62.
Efter mitt omdöme innefattar icke den supponerade lagöfverträdelsen, äfven om den sålunda beskrifven vore verklig, ett brott, medförande det ansvar som det yrkade; men i öfrigt torde fordras full juridisk bevisning, innan någon efter svensk lag kan dömas till ett ansvar, sådant det å mig blifvit yrkadt, och mitt erkännande att hafva låtit låntagarne ersätta mig i det fall, då de särskildt besvärat mig med fördelningen af lånen, innefattar ingalunda någon bevisning, att jag, såsom Advokat-Fiskalen velat antaga, handlat af oädla bevekelsegrunder. Angifvaren har icke antydt, än mindre visat, att jag vid pröfningen af de lån, som sökts från min hemort, satt dessa låns tillstyrkande framför eller ens i jembredd med Diskontverkets säkerhet Förhållandet härutinnan ådagalägges till en del af Kamreraren Fogelklous till Protokollet hos Direktionen meddelade uppgift, som visar, att öfver en niondedel af de från orten genom mig öfversända ansökningar blifvit afslagen, och andra låneansökningar, som erbjudit Diskontverket större eller jemngod säkerhet, hafva så mycket mindre kunnat ifrågasättas, som Fullmäktige öfver Rikets Ständers Bank remitterade tillräckliga medel af Statslåne-fonden, att på säkra handlingar utlånas. Vidare torde jag få anmärka, att det egennyttiga förfarande, som i angifvelsen mot mig blifvit åberopadt, alldeles icke kan syfta på något förbiseende af eller anläggning mot Diskontverkets säkerhet, när den s. k. egennyttan blifvit upptäckt af helt andra orsaker, nemligen dels vid ordentlig inbetalning af på kortare tid erhållna lån, och dels vid erläggandet af förskottsräntor på återstående 6 månader på årslånen, vid hvilka tillfällen Kamreraren åtkommit de särskilda liqvidationsblanketterna, som föranledde angifvelsen. Alltså, äfven om jag enskildt skulle velat och kurmat styrka och främja dessa lån. så är det ju ändå uppenbart, att låneinrättningen fått ordentlige låntagare, hvilket å min sida är ett ytterligare bevis att jag icke handlat egennyttigt mot denna inrättning.
Fästnings reparation och dels af allmänna fångvårds* fonden; likasom på Riks-Statens 3;dje Hufvud-Titul till utgående af anslaget för För* svars*Verket på det hela, äfven äro upp* tagne årliga kostuaderne för öfrige på Rikets Fästningar varande Fångars och Allmänna Arbets*karlars Beklädnad, Sängkläder samt Fldnings och Lysuings-persedlar, Men då egenteligen det Allmänna har fördel deraf, att sådane personer, sorn antingen genom yerkstälde brottslige företag redan förnär* mat allmänna Säkerheten eller genom bris* tande näringsfång och sysselsättning kunnat hänföras dertill, hållas till arbete och om än genom tvångsmedel, sättas i en nyttig verk* samhet, samt sålunda hindras från att ska* da samhället; funné Kongb Maj:t mindre lämpligt, att berörde IIufvud*Titul och följ* agtligen anslags*Summan för Förs vars* Ver* ket, med dertill hörande FlottornesNybyggnads och underhålls-fond, vidare belastas med ifrågavarande kostnader, äfvensom med allöningen för Allmänna Arbets*karlarne i Carlskrona, derifrån Kongl, Majit ansåg en* däst böra utgå den extra eller tHlökta aflöning, som nämnde fångar och allmänna arbetskarlar i och för deras arbeten kunna förtjena; i följd hvaraf Kongl, Majit i Nåder föreslagit Riksens Ständer, att beräkna ofvauanförde kostnader vid regleringen af i383 Stats-Utskottets Betänkcinden. åttonde Hufvud-Tittelns anslag för fångvården i allmänhet oell deraf på 3:dje Hufvud-Tituln särskildt uppföra medel till aflöningen lör Allmänna Årbets-karlarne i Carlskrona, jemte Beklädnad, Sängkläder, Eldnings och Lysnings-persedlar för dem och fångarne i Ankarsmidjan, samt Arbets-fångarne på Rikets fästningar.
För att icke alltför mycket betunga profit, vill jag ytterligare gifva ett prof på min grannlagenhet, hvilken dock sällan Den 20 Januari. 117 för mig medfört framgång, — då jag afstår ifrån att begära intagandet af sjelfva förslaget, enär detsamma kommer att införas uti Författnings-samlingen och derigenom bli Iver tillgängligt äfven för de läsare, hvilka jag tror mest åsyftas genom den särskilda tryckningen och utdelningen till sockenbiblioteker, m. 0. samlingar. Likaledes och då Hr Grefve Mörner, G. G., uti plenum den 5 dennes tillkännagifva, att de Herrars anföranden, hvilka haft tillfälle att vid denna riksdag yttra sig uti frågan, äro mindre nödvändiga att ifrån den föregående riksdagen uti prot;t nu intagas; så inskränker jag mig blott till reservanternes emot Konst.-Utsk:ts Mein. N:o 7 anföranden; äfvensom till Hr Ehrenhoffs, Gustaf Herman, enär han är den ende af de 5—således ej blott 2:ne, såsom Hr Gr. Mörner vid förenämnde plenum uppgå! — talare d. 18 Mars 1863 (H. Exc. Hr Frih. I)e Geer, Louis, Hr Tersmeden, Nils, Hr Dalman, Wilhelm Fredrik, och Hr Frih. Raab, Carl Adam), som ej vid denna riksdag kunnat yttra sig, emedan han af sjukdom är förhindrad att sitt riksdagsmannakall utöfva och af sådan orsak ej uttagit pollett; hvarförutan jag begär att lä citera endast början af Hr Nils Tersmedens anförande, emedan deraf synes anledningen hvarföre så få af förslagets motståndare vid förrbesagde tillfälle sig yttrat. Hr Tersmeden anförde nemi.: »En fullkomlig tystnad, i likhet med hvad här egde rum vid remissen af det Kongl, förslaget, hade vid detta tillfälle varit önskvärd och Ståndet värdig. Denna har dock nu blifvit bruten från den sida, der man minst skulle hafva det förmodat. En talare» (H. Exc. Hr Frih. Louis I)e
Vi hafva redan erfarit olägenheterna deraf, att mål i Ulsk:n afgöras med öfverlägset antal ledamöter af somliga Stånd och med ett underlägset af andra. Hvarföre skulle vi förnya samma rön i nämnderna? Jag hemställer altså till antagande såsom Ståndets gemensamma tanka: att då förstärkta Utsk. afgöra mål med R. St:s rätt, böra ledamöterna af hvarje Stånd vara fulltaliga. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag instämmer med den siste värde talaren deri, att man icke bör tillåta den ändring, att förstärkta Utsk:s omröstningar må försiggå, då Utsk, är uodertaligt. Jag anser det vara bättre att bibehålla den praxis, som hittills i nämnde afseende ägt rum, och hvilken kanhända blott en enda gång nu förorsakat binder för Utsk:s verksamhet. Visste ledamöterna, att omröstningarna 1 alla fall kunde gå för sig, skulle måhända en mängd uteblifva hvarje gång. Dessutom är det onödigt att i grundlagen stadga rättighet till val af suppleanter. Det finnes en praxis, som i detta afseende är fullt tillräcklig; och praxis måste alltid anlitas till efterrättelse för sådana småsaker, sorn icke anses böra utgöra föremål för särskildt grundlagsbestämmande, då nemi. en sådan praxis icke är i strid med grundlagen, och i strid dermed står den helt visst icke. Der stadgas nemi. blott, att förstärknings-nämnden skall väljas så, att Utsk. kommer att bestå af3o ledamöter af hvarje Stånd. Det beror sålunda på Ståndet att bestämma, huru många som böra väljas, för att få Utsk. vid omröstningen fulltaligt. För öfrigt och örn man vill börja ändra grundlagen i denna del, borde man äfven vidtaga en sådan ändring i afseende på ett stadgande, deri grundlagen befinnes i strid med sig sjelf. 73 § Riksd.Ordn. stadgar nemi., att ledamöterna till TJtsk.:s förstärkning skola väljs» i Ståndens plena, då deremot 69 § Reg.F. bestära - Den 3o Oetober f. m. 397 iner, att de till förstärkt StatsUtsk. skola i vanlig ordning utses och följaktligen genom electorerna.