Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt hvad den moderna lyxen och förfiningen kan bjuda, samlades här, vid sidan af de återstoder från hans släkts storhetstid, som kunde fås ihop, så att det komfortabla nya hemmet hopfäste, hvad hymen förut hoptråcklat, den rike köpmannens prakt och öfverfiöd med den anstolte ädlingens mera pompösa och stortalande släktminnen. * tills hennes lyckobarn. Det var strålar af den hängifnaste kärlek och ömhet, som dansade mellan modersbädden och vaggan, och mången gång sväfvade de frommaste böner med tacksägelse ifrån de tjusande, om än något bleknade läpparne. Hon var ännu icke uppe, då en afton hon saknade sin make vid den vanliga tiden. Han var ännu icke hemkommen, hette det. Hon räknade timme på timme, och han hördes icke af. Detta var första gången, sedan de blefvo gifta, som han på detta sätt vikit ifrån henne. Den, om ej vanställande, dock skuggande skrynklan vid näsroten syntes åter, men denna gången stannade hon kvar. Först fram på morgonen hörde hon, att mannen kom hem. Han gick genast in till sig. Det var honom således möjligt att gå till säng, innan han sett och sagt godnatt till henne. Huru var något sådant tänkbart. Hon grubblade och grubblade, därpå log hon plötsligt. » Han har ej velat störa mig », tänkte hon, men skrynklan försvann ej. Den satt där som ingrodd. Det var långt lidit på dagen, då hon efter en orolig slummer vaknade, och genast spörjande efter maken, underrättades hon om, att han, som frågat efter hennes tillstånd, gått ut, då han erfor, att hon ännu sof. Han kunde således lemna henne, då dag var, utan att han gifvit henne morgonkyssen. Skrynklan blef djupare och kinden blekare, allt med ett bittert drag kring munnen. Då de frampå dagen åter sågo hvarandra, fällde hon förebrående ord, dem han något häftigt svarade på. Häftighet tager ofta det onda samvetets försvar. Förvånad såg hon på honom.
Kronprinsen afsagt sig tillökning i Hofstatssumman; om dagen för nästa Riksdagsbörjan; om förhöjning ä Lotsoch Båkafgifterna samt Sjötullen; om Fångskjutsen; om Tullverket; om yrkadt återupplifvande af 1734 års Handels-Reglemente; om Bevisningssättet af åverkan å Skogsplanteringar; om Qvarntullen eller Mantalspenningarnes beräkning och erläggande för Stockholms stad, m. m.; om fribrefsrätt för städernas
Uvvdöchsmannen wera att begagna detta den staustvlldrges trängmal. Skattdragaren mäste, lör att minna tid och blffrva satt i möjlighet att fullgöra stna styUdrgdeter emot Staten, genom gasmor, stänker eller mutor, om man sä behagar kalla det, staffa sig uppskof eller en blidare behandling ivid utmätningarne. Om det wore möjligt att sä en förteckning pä allt det hwliket salunda ärligen prästas ur landet, skulle man troligen sä le en förmanande Summa. Drr ar derföre af högsta wigt för det Allmänna akt Uppvördsnden och Uspbördssättet förändras, tvid hwilket Kronan ock troligen skulle winna, hälst en lampeltgare belalninasttttmin, skulle minsta Re» sterne, och sättet minsta Ballancerne. Akt stylta stpobörds-Termlnen ställ hösten lill winlren eller Februari, mänad, wore för alla Rikets Jnmwänare högst nyttigt. Landrmannen erhöll dä cillrac» kelige rådrum, att askrösta fia Säd, och i ett rje-iligare wäglag föra d?n till afsalu.De orters Jnnewänare ärer, hwilka af soror, handasiöster och kolningar med mera stola söka sin bärgning, hofwa ock till den tiden kunnat samla nägok, och Upbörden bö: således pä en gäng bäst dä kunna werkställas. "Den mängd Ballancer som inträffa, det o ff-" ZZ4 Den 5 Ianuäris. ffickljga, men sällan bewisliga prejeri en dek Kronobetjening ulöfwa, fordra en förändring i skifwa Uppbörbvsältel. Man olägenhet och kanske med sä. kiare fördel för Kronan/ kunde Uppbörden lämveligen fränlagas Kronofogdarne. Den kunde latt och troligen med mera säkerhet inom hwarjc Socken werksiälios af 2:ne ukas Socknemännen dertill ärligen bland sig utsedde Personer.
Vid föredragning hos Riks-Stånden af denna Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, har densamma jemte i anledning deraf afgifna anföranden blifvit remitterad af Ridderskapct och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden lill sammansatt Statsoch Banko-Utskott samt af Bonde-Ståndet till Banko-Utskottet, för att behandlas af nämnde Utskott jemte det eller de Utskott, ärendet i öfrigt kunde röra Då Statsoch Banko-Utskottet, som i följd häraf ärendet till pröfning förehaft, nu går att sitt Utlåtande deri afgifva, har Utskotet, enär Kommilteradcs Betänkande och förslag med tillhörande bilagor redan äro tryckta och ibland RiksStåndens ledamöter utdelade, ansett en närmare redogörelse för Betänkandets innehåll här icke vara af nöden, utan öfvergår Utskottet genast till det förslag lill Förordning angående en allmän Hypotheks-bank för riket, sorn under Litt. Ii finnes Betänkandet bifogad t. Vid öfvervägande af de för ifrågavarande förslag af Kommitterade framställda skäl jemte de upplysningar rörande den af Hypolheks-föreningarne hittills bedrifna lånerörelse, som i Betänkandet meddelas, hur Utskottet icke kunnat undgå att biträda hufvudgruuderna för förslaget och i följd deraf äfven de detaljbeslämmelser, detsamma upptager och som endast utgöra utvecklingar af det helas grundtanke. Det kan ej bestridas att, då hvarje Hypotheks-förening bedrifver sina låneoperationer uteslutande för sig och en hvar af dessa föreningar har samma förbindelser mot sina lånsökande delegare, nemligen alt, så snart som möjligt, motsvara deras på o ika tider framställda och af samma delegare icke sällan tid efter annan förnyade önskningar om lån inom begränsningen af det egendomsvärde, för (i Sammans.
Proposition om ett additament till Riksacfen emellan Sverige och Norrige; Bevillningsutskottets, med förslag till Proposition , i händelse af votering i det Förstärkta Statsöiskottet, angående frågan om MinimiTabellen för Hemmansvärdet inom hvarje Län; LagTJtskottets, angående anstalters vidtatfatrde, tor att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra; Särskiltaä Utskottets, i anledning af gjordt förslag till de Norrländska Länens samin anslå ende ; Expedit iöns Utskottets, angående uteslutande af åtskilliga Handlingar vid tryckningen af Bihanget till RiksStåndens protocoller; Allmänna Besvärsoch Ekonomie Utskottets, om ett förändradt sätt uti Kronotionde Spannemålens utgörande till Stora Barnhuset; Stats-och Banco.
Skrifvelse, N.-o i3/p hemsk constant boskapsrace, om än försök till bildandet deraf varit gjordt, egentligen ej finnes. Då det icke lärer konna bestridas, att boskapsskötselns bedrifvande på ett mera ändamålsenligt sätt både bör och kan verkställas, så uppstår fråga, huru härmed skall tillgå. Rikets Ständer anse den inhemska boskapens förbättrande och utbildande till god race böra utgöra början, och hufvudsakligaste medlet för en sådan förädling vara utländska afvelsdjurs införskrifvande; men, på det att denna åtgärd må blifva så verksam, som behofvet påkallar, hör den icke vidtagas i alltför liten scala elier för ensidigt. Öfverlemnas den uteslutande åt den enskilda omtankan, så måste den, enligt privat-företags natur och i följd af de ringare medel, som hos en enskild kunna påräknas, vara alltför inskränkt till sina verkningar, osäker till varaktigheten och således icke utöfva något stort eller allmänt inflytande på boskapsafvelns förbättrande. Försök, som lemna hopp om fördelaktigare resultat, hafva visserligen i detta hänseende af enskilde egendomsegare blifvit gjorda, medelst införskrifning af hornboskap utaf de för Sveriges förhållanden ansedda tjenligaste racer från England, Skottland, Holland och Schweitz; men dessa försök, till hvilkas anställande endast få enskilde ega förmögenhet, kunna hvarken nog hastigt eller mera omfattande komma landet till godo. Rikets Ständer anse derföre, att staten bör mellankomma med understöd för boskapsskötselns upphjelpande och att detta understöd icke må vara så otillräckligt, att ändamålet dermed förfelas; för hvilken åsigt hemtas ytterligare stöd af de förmånliga verkningar, Statens biträde åt andra dylika näringar, såsom fårafveln, medfört. Enligt Rikets Ständers öfvertygelse, innefattar E. K. M.-s förevarande Nådiga Proposition ett ganska ändamålsenligt förslag, så väl för bildandet af de tjenligaste boskapsracer, som för afvelsdjurens spridande till serskilda delar af Riket; men Rikets Ständer anse likaledes E. K.
Utskottet, Som till pröfning förehaft ofvanstående anmärkningar, har funnit desamma kunna hänföras till följande puneter i l:o Att Utskottet varit obehörigt, att till hufvudsakligt yttrande upptaga Motionen, såsom tillhörande Statseller Bevillningsutskottets handläggning. 2:o Att Utskottet, genom sitt framstäldtS förslag, angående tiden för utmätningar, tillskyndat de skattskyldige ett betungande, i stället för lättnad vid skatternas utgörande, gro Att Utskotttet obehörigen utsträckt sitt yttrande öfver hvad i Motionen blifvit yr* k a dt. Hvad först angår dea gjorde anmärkningen emot Utskottets behörighet att handlägga i fråga varande motion, såsom tillhörande Statseller Bevillningsutskottens pröfning, så får Utskottet dervid anföra, att Utskottet väl funnit StatsUtskottet tillkomma, att för Riksens Stände?' uppgifva Stats-verkets tillstånd, förvaltning och Bes v. och Ekon. Uuk. Betankandcn.
(/ stop), någon gång 9,8 dl. (3 kvarter) • — kallt mjöl och kall jäst; jästen biandas ut i kall mjölk och litet salt, äfven ilägges kallt smör, om sådant önskas, samt de kryddor som behagas. Degen bör arbetas väl, hvarefter man strör litet mjöl ofvanpå den samt öfvertäcker den med en förut i friskt, kallt vatten doppad, i 4 delar hopvikt grof handduk, som dock blifvit väl urvriden, och ofvanpå denna lägges ett torrt tunnare kläde, hvarefter degen ställes i källare eller kallt skafferi öfver natten att jäsa. Ungefär vid 3- tiden — om något förr eller senare beror på prässjästens större eller mindre godhet och jäsbarhet — följande morgon brukar degen vara väl uppjäst och bör då genast omarbetas med mera mjöl, så att den käDnes smidig och porös, och om man önskar bullar eller kakor, formas dessa genast och läggas på värmda plåtar, täckta med ett tunnt kläde, att få jäsa, tills de höjt sig så pass mycket, att de kunna sättas in i en god och tillräckligt uppvärmd ugn, där de få kvarstå, tills de blifvit väl genombakade. Man får naturligtvis stiga upp i tid, så att man hinner elda ugnen eller besparingsspiseln, hvilken senare alltid af mig användts samt också bäst lämpar sig, då det är fråga om så ringa kvantitet bröd, som dagligen åtgår i ett litet hushåll. Vill man undvika besväret med att forma bullar eller kakor, som ju alltid tager tid, så kan man genast, efter det degen på morgonen blifvit omarbetad, lägga den i formar af bleck eller järn, täcka dem med ett tunnt kläde, hvilket hindrar skorpan att blifva hård och rynkig, samt sätta dem vid medelmåttig värme att jäsa, hvarefter de införas till gräddning i ugnen, som bör hafva jämn och lagom öfveroch undervärme. Är undervärmen starkare än öfvervärmen, så kan man i besparingsugnen lägga in ett lod eller en grytfot för att därpå sätta plåten eller formarna, men äger motsatta förhållandet rum, måste man söka sätta en plåt ofVanpå inuti ugnen. På den rätta värmen i ugnen beror till en stor del brödets godhet, men som ugnarna äro hvarandra så olika, kan man ej uppställa någon 1 2 w
Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 29 sisth Juli och den 3 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 281, i anledning af erliållne återremisser å vissa punkter af betänkandet N:o 30, angående stats-verkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1842 och 1843, lades l:sta och 5:te punkterne till handlingarne samt godkändes Utskottets i 2:dra och 4:de punkterne afgifna yttranden; men afslog Ridderskapet och Adeln den i 3:dje punkten föreslagna voterings-proposition. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets den 29 sisth Juli och 3 dennes på bordet lagde memorial: N:o 90, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående utlåtandet N:o 75; och N:o 91, i anledning af Riks-ståndens beslut, rörande utlåtandet N:o 76. Ridderskapet och Adeln afslog de i dessa memorial föreslagna voterings-propositioner. S. D. Föredrogos och bif öllos Stats-utskottets den 31 sisth Juli på bordet lagda memorial och utlåtanden: 622 Prot.-utdrag den 5 Augusti 4848. N:o 284, med förslag till allmänna bestämmelser, rörande utgåendet och användandet af de vid innevarande riksdag för tillfälliga stats-behof anvisade anslag; N:o 285, i anledning af väckt motion om stats-anslag till löne-fyllnad åt häradsskrifvare!! i Kalix fögderi af Norrbottens län; samt N:o 286, i anledning af väckt motion, angående lönefyllnad åt hä~ rads-skrifvaren i Ölands Norra Mot, U. Björklund.
Då hon fick syn på Blumenbach, som bar en nyss tänd cigarett mellan läpparne, gick hon fram till honom med naturligt behag i alla sina rörelser och reste sig upp mot honom på tåspetsarne för att tända sin cigarett på hans. Det låg en viss kysk blyghet i hela hennes sätt, men just då hennes cigarett fattade eld hviskade hon smeksamt sakta: – Ya habibi (min älskling)! Han nickade nedlåtande vänligt men påskyndade hastigt sina steg med en våldsam kraftansträngning. Österlandet hade i natt påtagit sitt mest sinliga leende, för att eröfra honom just i den stund, då han gick bort att förråda det. Den vackra danserskans gestalt förföljde hans tankar och tycktes honom allt mer intagande, ju längre han aflägsnade sig. Men han var allt för energisk att icke följa ett redan fattadt beslut. Med stadiga steg beträdde han kadins hus och infördes genast i sjukrummet. Rummet saknade fullkomligt möbler. På en brokig matta midt på golfvet låg kadin svagt belyst af en dåsig oljelampa. Han tycktes vara Soliman den tjockes gengångare, så rund och stor föreföll han. Ur det ofantliga klädbyltet framstack ett komiskt, rakadt hufvud med två stickande falkögon och en tandlös mun. – Hvari består era plågor, effendi? – frågade Blumenbach. Väl tio eller tolf tjenare, flertalet svarta, hade samlat sig kring sjukbädden. De sorlade alla på en gång: – Åh! Åh! Effendin har grufliga magplågor. – Tillåt mig att undersöka er, – fortsatte Blumenbach, bugande. Tjenarne började afkläda kadin Jussuf Effendi, som insvepts i en mängd klädesplagg för att komma i svettning. De drogo först af honom en pels. Så följde en svart kumbaz, så en mörkblå kaftan, derefter en ljusare blå, slutligen en gulrandig och allra sist en violett sammetsjacka samt en kudde, som legat på magen. Soliman den tjocke hade inom två minuter förvandlats till en mager och hoptorkad gubbe, som nu låg der på mattan, hvitklädd, löjlig och ängslig.
Så, hotas och föi-störes master Gudmunds soliga hemlif af hans son Lars, sedermera magister Lmrentius, en bjärt .motsats till cle högsinnade medlemmarne i » Fritt ur hjartatn. Han &amp; r den iiiskräiik te falatikerii, en triitgirig och härsklysten skolast, en klumpig bildstormme utan vyer och pietet,. utan spar af finhet ochskönhetssinne. Haii gör Luther till sin påfve och visar sa, att han aldrig förståht hvacl reformationen borde leda till: befrielsen från hvarje m6nsklig auktoritet, den obegrämade iitvecklingen i frihet - och sviker därmed en dess iniie ' rsta princip. Och slutligen: han &amp; r e11 elak miinniska. I sitt hem öppnar .haii nu ett falttåg emot allt, h a r h t hans fantasirike och skönhetsälskande fader har gladt sig, och tvingar slutligen ma ster Guclmund att fly till bon dehöf dingen Slatte, den halft fantastiske » StigmansOdiii, en slags nibeliingeiityp inne i sextonde århundradet. Och liksom Viktor Rydberg nu sarskildt i Svante Bar framstillt en stadse igeiikanlig typ för humanisten och sjalsaristokraten, så hm. han i magister Laurentius teclrnat d l a tiders inhumane och plebejske a,uktoritetsfmiatiker, som rör sig nied och svsr vid niigra, f&amp; primitiva begrepp, hanns gud, e må för öfrigt vara den heliga hierarkien eller Luthers fixerade dogmsystem eller en innehållsfattig, mekaniskt-naturdisfisk världsbsikts formler - d e t. ena enklare och lätthandterligare an det andra. Af det ursprungliga och 1zyc7amtade i sjiilen, af mystik, poesi och drömlif förstar han intet, ty daraf äger och brukar han intet. Personlighet, indirid~mlitet, den. rikaste af rilla världar, försvinner inför systemets .fattiga skolastik. Lasaren frbgar Likväl: k ej denne Lars starkt chargerad?
I afseende på de under Litt. d omförmälde missräkningspenningar, har hos Utskottet under pröfning kommit en af Bankens Casseurer ingifven skrift, deruti, under anmälan om den oundvikliga inflytelse pä cassagöromålen, som måste uppstå af de vid denna Riksdag vid tagne författningar angående silfver-utvexlingen, Riksgälds-sedelsloekens omsättande till Bancosedlar inom viss utsatt prjmcriptionstid, och de i omlopp varande Banco-transportsedlarnes jemte nuvarande 2 och 3 R:dr-sedlars förestående Banco-Uiskottéls Memorial N.o tit. 3 utbyte emot 6 nya sedelvaleurer, samt dessutom sexton, tolf oell åtta skillings-sedlarnes fortfarande utgifning och vexling till nära oförminskadt belopp, Casseurerrve anhållit, att, i händelse, såsom troligt vore, den definitiva löneregleringen för Bankens Embetsoch Tjenstemanna-personal komme att till annan Piiksdag uppskjutas, sökanderne dock under tiden måtte erhålla en sådan förökning i dem tillagda missräknings-penningar, att deras egentliga löneinkomst kunde oförminskad påräknas för deras egen och deras famillers bergning, och icke medtagas till betäckande af förluster, hvilka, oansedt den största varsamhet, icke skulle kunna afböjas eller undvikas vid en så beskaffad tjenstgöring, som den sökanderne ålåg, och hvilka för närvarande redan kännbara förluster koramo att hädanefter blifva än betydligare; i anledning af hvilken anhållan BancoFullmägtige, uti deröfver afgifvet utlåtande, med förklarande, att densamma vore grundad på både billighet och rättvisa, hemställt, om icke för en hvar af Bankens Casseurer, från början af innevarande år intill dess en definitiv lönereglering för Bankens Embetsoch Tjenstemän varder fastställd, må, till missräkningars och tillfälliga förlasters betäckande, bestås ett årligt arfvode af 4°o R:dr B:co i ett för allt.
45 enden anfallet land i allmänhet böra sig förställa, 291. — om päökning i hushyrc-medcl för Landshöfdingen i Stockholms Län, syo.'— om en Stambok till undsättning för Westerbottens nödställde innewänare, 29;. — om afhjclpande af de Kronostjutscn ätföljande olagenheter, 294. — om ranteberäkningen ä allmänna Brandförsäkrings - werkets i RiksgäldsContorct innestäende medel samt om rättighet för detsamma till läns upptagande k Riks - Disconten , 297. — om inrättning af större och mindre Hushällnings-sällstap öfwer hela Riket, 299. — om liquiderande af Stats-werkets skulder, g 15. — i anledning af Kongl. Majtts nädiga Proposition om äktenskapsskillnader, Z2i. om justering af mätt, mäl och wigt, g69. — i anledning af Kongl. Majtts nädiga Proposition om hwad wid Bouptcckningar iakttagas bör, ;?!. — om löneförbättring för Rikets penningelöntagande Embetsoch Tjensteman, 467. (706.) — om utwägar till »vinnande af en mera allmän Läkarewärd. 486. — om Räntebetalningen m. m. ä de Patriotifle länen, 492. — om ersättning för utgifter till ljus, skrifmaterialier m. m. för Ridderffapct och Adelns samlingsrum och Canzli, 49Z. — om willtor wid afhandlingar om fast egendom, 499. — om en ny Byggnadsoch Husesyns-Ordning, xoi. —' om medel till Jernhandteringens upprätthällande, 502. — om''prolongation af äterbetalningstidcn för det Westerbottens nödlidande innewänare bcwiljade län, 50g. — om allmänna grunder för hushällningen med Hof-Stall-ängarne, 5Zi. — med answapighets
Jag har födt upp fyra barn, men hvad är det att skryta öfver mot den amerikanska tidningsredaktrisen, som skötte en tidning, en vagga, en symaskin och ett postkontor. Allvarsamt taladt, så äro fruntimmerna kleia, derför att de klema med sig för mycket. » » Anser ni verkligen, ätt de kunna täfla med männen i striden för dagligt bröd? » » Derpå ha vi talande bevis från alla land, såsom till exempel från de franska handelsidkerskorna eller bondqvinnorna för att icke tala om landtmannens hustru i Amerika eller de svenska bondhustrurna, som tvätta och stryka alla husets kläder, laga mat, skura golf, väfva och sy familjens kläder, sticka dess strumpor, sköta ladugården och mjölkkammaren samt äfven vid bråd tid hjelpa till med utarbete. Qvinnorna ega ej männens kroppsstyrka, men de äro mycket segare och utbålligare, låta sig ej så lätt krossas af motgången samt ega ett makalöst tålamod. » » Ni har således aldrig varit utan arbete under alla år, ni tillhört pressen? » » Inte en vecka. Ofta har jag känt miguppgifven af trötthet, men hållit i likaväl. » » När blef ni medarbetare i » Daily News »? » » Då jag gifte mig. Mr Örawford var » Daily News » korrespondent i Paris. Jag var då nära tjugutvå år. Mitt giftermål förändrade på intet sätt mitt yttre lif. Jag var lika fri och oberoende som förut, med samma intressen och sysselsättningar. Det gaf mig blott nya tillfällen till utvidgad verksamhet. Min man och jag arbetade tillsammans, den ene fyllande hvad som fattades hos den andra och bistå- ende hvarandra med råd och uppmuntran på ett sätt, som för mig var en källa till oförgätlig sällhet. » » Ni måste vara begåfvad med en jernhelsa? » Jag har alltid haft hvad man kallar god helsa, men om jag, såsom andra, hade klemat med mig, i stället för att hänge mig åt arbete, så skulle jag dukat under såsom mängden.
Utskln befara: att denna folkstam icke snart skall upphöra att vara en stat i staten, der den i ymnigare mängd nedsätter sig; att om inflyttningarna klefve talrika, kunde deraf äfventyrliga följder föreses; att det vore oklokt bevilja rättigheter (till inflyttning?) utan alla villkor och inskränkningar; samt att det vure en orättvisa mot bär bosatte Judar, att bär inlåta ”de inom trånga områden sammanförda i yttersta fattigdom och elände nedsjunkna Judarna. Mycken sanning ligger i det nu anförda, men något bevis för bebofvet af ett absolut förbud mot Judars hitflyttning kan jag ingalunda finna deruti; då desse väl icke mer än andre utländningar äro befriade ifrån iakttagandet af de föreskrifter, som K. M. lör sådana fall gifvet är och måste anses vara oförhindrad att gifva, såvida iö §:n Reg.Fm skall kunna hållas i sin fulla kraft, samt då ingen ännu uppgifvit, mindre styrkt, att några öfversvämningar i detta fall vore att befara, Utsk:n yttra äfven! att Statens erkända rättighet, att afhålla främmande stammar och individer, rättfärdigas af afseendet på statsborgarnes sedlighet, sundhetsförhållanden m. m., och att detta afseende är isynnerhet vigtigt, då det gäller Statens enhet, Äfven deri ligger en verklig sanning, men som icke synes mig här tillämplig; ty icke malte våra statsborgares sedlighet och sundhetsförhållanden vara i det skick, att de skulle komma att lida något skadligt intryck utaf de Judar, som K. M. kunde finna för godt att bil insläppa, äfven 0111 möjligen ett eller annat misstag vid bedömmandet af desses personlighet skulle blifva begånget; och lika litet kan jag föreställa mig, att Statens enbet skulle något äfventyra af denna tillökning, äfven om den möjligen uppginge till det åtminstone för mig otroliga antalet af ,no1 folk mängden i Riket.