Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befallningshafvande i det län, hvarinom förrättningen egt rum, blifvit i Lands-kontoret granskad och till våglängden bestyrkt, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande egde att det godkända beloppet från Landtränteriet förskottsvis utbetala, emot ersättning från den Riks-statens Hulvudtitel, publik kassa eller fond, verk eller inrättning, hvartill utgiften rätteligen hörer; samt att Kongl. Majlis Befallningshafvande skulle ega att, vid hvarje halfårs utgång, till vederbörande embetsverk, som hade sig uppdragen förvaltning af Hufvudtileln eller fonden, eller till Styrelsen öfver det betalningsskyldiga verket eller inrättningen, insända ersättmngsreq visition, åtföljd af behöriga verifikationer, i öfverensstämmelse med hvad genom nådiga Brefvet den 14 November 1854 och Krigs-kollegii derpå grundade kungörelse den 30 Januari 4 855 redan är stadgadt, angående reseoch traklamentsersättning åt nämndemän, samt att lika föreskrifter rörande ersätlningsreqvisitionernas granskning hos embetseller styrelseverken måtte meddelas, som genom berörda nådiga Bref äro till efterrättelse anbefallda i afseende å ersättningsreqvisitionerna å nämndemännens resekostnader. Kongl. Majit, som funne Kollegiernas ifrågavarande förslag till bestämmelser angående reseersättning till militäre, civile och ecklesiaslike tjenstemän flir en del dem åliggande tjensteförrältningar böra i hufvudsakliga delar godkännas, ansåge dock ändring och rättelse i de föreslagna stadgandena böra i nedannämnda hänseenden ega rum.
Finnes den återigen icke skulle en sådan skrifvelse innebära, alt K. M. usurpera! denna Sin rätt och jag anser derföre en sådan skrifvelse i allo olämplig. Hr von Hartmansdorff: Jag hade icke ämnat besvära Ståndet med något yttrande i detta ämne dä så mycket derom blifvit sagdt. Men jag anser mig likväl böra på Frih, Hamiltons anförande afgifva ett svar, nemi. det att en bland de största fördelar Svenska folket efter min tanka eger, år den att icke vara söndradt i särskilda trosbekännelser. De reformerta eller katolska trosförvandlerna äro i förhållande till vår öfriga befolkning, så få, alt de hitintills ej gjort oss någon skada. Hvad judarne beträffar, är förhållandet ungefärligen detsamma; men hvarje utvidgning af dissidenternes antal skulle jag anse vara en stor olycka för samhället. Det inre lugn Sverige under sekler utnjutit torde vi böra till största delen tillskrifva enheten i vår trosbekännelse. Hvar och en vet, att det finnes intet, som så nära och starkt förenar menniskor, som öfvererensslämmelse i tänkesätt. Fördenskuld söndras barn från föräldrar, bröder från systrar; och likväl om man lemnar större borgerliga rättigheter åt judar, hvilka från oss afvika i det förnämsta i alla tänkesätt nemi. det religiösa. Ser man till samhällenas bildning, så skall man finna, att den utgått från religionen och rättat sig efter den. Likväl vill man störa enheten der hon kan upprätthållas. Jag anser dessa försök vara bland de farligaste för ett litet samhälles styrka och bestånd. Jag hoppas att R. o. Ad. icke skall, genom sitt bifall dertill skada riket. Då jag hört Frih. Hamilton lika med andra anse den sednare delen af betänk, vara synnerligen förnärmande för konungamakten, och då jag tror, att en eller annan ledamot af detta hus delar den värde talarens åsigt, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, vid framställning af propos. i ämnet behagade skilja den förra frågan från den sednare.
Salu-accis' fur Städerne upptages, i likhet med beräkningen vid sednaste Riksdag, till 2.000: 31:o. Postmedlen, vid sednaste Riksdag beräknade till 600,000 R:dr, hafva under åren 1847—1851 i medeltal uppgått till 717,738 R:dr, hvaraf bland Statsverkets behållna inkomster, under nuvarande Stalsregleringslid ingått en summa af 115,000 R:dr årligen. Till följe af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 16 April 1851 har Kongl. Maj:t anbefallt General-Post-Styreisen, att, efter föregången, på erforderliga och noggranna beräkningar grundad utredning, i hvad mon ifrägaställda förändringar i Postväsendet må kunna ega rum, inkomma med förslag och utlåtande i ämnet, hvarefter Kongl. Majit ville taga i öfvervägande huruvida skäl förefunnes att derutinnan tili Rikets Ständer göra nådig framställning. Men som detta, den lista dennes ingifna och på vidlyftiga beräkningar grundade förslag ännu ej hunnit att af Kongl. Majit pröfvas, så är Kongl. Majit ej i tillfälle att förr än längre fram under Riksdagen derom till Rikets Ständer afgifva något meddelande. Emedlertid upptagas postmedlen, lika med Rikets Ständers beräkning vid sednaste Riksdag, till 600,000: hvaraf, såsom Statsverkets behållning, påräknas 115,000 Ridr och öfverskottet disponeras för post-anstalterna. 32:o. Chartce-Sigillatce-afgift. Denna inkomsttitel, som under Aren 1847—1851 i medeltal årligen uppgått till 629,435 R:dr, och från förut beräknade 600,000 Ridr, vid sednaste Riksdag, efter de beslut, hvilka då deruti föranledde en förhöjning af 84,800 Ridr, beräknades lill 684,800 Ridr, kan med all sannolikhet förmodas ytterligare stiga.
Skrifvelse, ZV.-o 36f, af pannans innehåll; dock niå vid dessa tillfällen reseoch tractamenls-penningar af forseglaren icke beräknas. §• 27. De personer, som, enligt 6 Art. 58 §., ega alt, i afseende på bränvinsbränning, visita tioner och beslag, göra, vare berättigade, enär de för Kongl. Maj:ts och Kronans rätt och till controll emot underslef, anse sådant nödigt, att i stad eliev på landet låta ånyo uppmäta förut uppmätt och stämplad bränvins-panna. Finnes dervid annat innehåll, än stämpel och betyg utmärka, ansvare Jnsteraren, såsom ofvan i 15 och 21 §. §. sagdt är, och vare egaren saklös, så framt han icke i underslefvet bevisligen deltagit. Tredje Artikeln. Om Bevillnings-afgifterne, §. 28. Beskatlningen för bränvins-bränningen kommer alt utgå endast efter paulie* rymden , i enlighet med nedanstående tariff, som bestämmer den afgift, hvilken för sex månaders bränningslid skall erläggas för hvarje serskild dass af bran v ins-b r anni n gs-red skap. Tariff Expeditions-UtskoUets Förslag lill und. Skrifvelset N;o 367. 825 Tariff på Pannerymds-afgiften. OJ * £ r B l:sta Ilassen. 2:dra Classen. 3:dje Classen. 4:de Classen. 5:te Classen. ' >-j X B i? - med eld. med ånga. med eld. med ånga. med eld. med ånga. med eld. med ånga. med eld. med ånga. St. Skrifvelse, N.-c 367. "5 *-< B mpd piri mc d med eld. med med eld. med mprl pld med ånga. m n rl 01 rl med Inga. päng a. ånga. ånga.
– Så må du också få den lön du länge förtjänat, gamle bedragare! – svarade evnuken samt ryckte till sig sin staf och lät den falla öfver ryggen på Afdankade Messias. – Minns du när du predikade och lärde, att du var en Guds profet, som en gång skulle komma ridandes på ett vilddjur, med tyglar af sjuhöfdade ormar! Afdankade Messias stod en stund på sin ena fot som en trana och kliade sig med den andra i knävecket. Därefter tog han ett par steg tillbaka, och hans lilla rynkiga ansikte förvred sig, medan han höjde sina händer och hväste: – Hugg och slag får jag för din skull, obekanta kvinna. Vare du förbannad, och må ormar och skorpioner vålla din död! Nu har jag spått dig! När han hade sagt detta, låste han åter försiktigt porten bakom dem och linkade bort öfver kiselstenarna vid vattnet. Evnuken hade emellertid redan fattat slafvinnan om armen och ledde henne uppför en brant stentrappa mellan fästningshöga murar. De kommo upp i en lustgård, där gångarna voro beströdda med krossade musselskal, hvilka sakta knastrade under deras steg, och han tecknade åt henne att gå vördnadsfullt långsamt och tyst. Mellan cypresserna hängde på snören förgyllda burar med sångfåglar, små springbrunnar plaskade och stänkte i skålar af parosmarmor, och genom en lång hvalfgång af susande myrten och buxbom förde han henne ut på en udde mot hafvet. I en rundel af plataner stod en hvit kiosk med veckigt svängda tak och halfmånar och stjärnor på spirorna, och på mattan utanför dörren jollrade ett par ammor lågmäldt och smeksamt med några barn, hvilka de lärde att gå. Midt i dörren satt på dynor en hvithårig kvinna i fotsid sobelpäls och knöt en hvit bandrosett kring skaftet på en barnskallra af purt guld. Det var Biet i Rosenknoppen, sultanens moder, den undersköna grekinnan från Retimo, som i sin ungdoms blomning, då hennes läppar ännu liknades vid vårens dagg, hade gjort Mohammed IV vansinnig af undergifven kärlek.
Den 5 Junii. 2 9 bibehållande af detta ord blifvit 3:ne gånger promnlgerad, två gånger under loppet af 18 ro, och sluteligen i8i8, och sedan är det i alla fall otydligt, hvem sorn bör blifva hufvudman, då deos gren, sorn var det på den utmärkta tiden, hunnit att utdö. Det är nemligen icke bestämdt sagdt, örn, i händelse då någon tredje gren finneg, som är yngre än både den upphöjde ättens Stamfaders, och dens, sorn sedan blef hufvudman, hela denna gren, på samina sätt, skulle hafva företräde till hufvudmänharätt framför alla den upphöjda grenens ätteläggar, ehuru dessa efter förstfödslorätten äto Stamfadern närmare. Det synes principstridigtj att till exempel den till Friherre upph jde förra hufvudmannens andra Son, som oin Fadren och hans äldre bröder ej med Friherrlig värdighet benådadts, varit den tredje i ordningen att inträda i hufvudriianhärätt, skulle, genom Faderns och Fränderhes upphöjelse, sednare komma dertill inom Adelsrätten, än alla öfriga af samma Stamj således i stället för skäligen stor anledning ätt tid en Riksdag kunna såsom närmaste närvarande ättemän intaga säte och stämma, erhålla nästan intet hopp att någonsin kunna göra det: och detta oagtadt kunde hans hopp örn Friherrliga värdigheten Vara mycket aflägset, om den äldre brodern finge många barn. Sådant hade åtminstone behöft vara bestämdt stadgadt, men den nu gällande lagen nämner blott att hufvudmannarätten fortgår inom dens gren, sorn en gång erhållit den, och afgör således 5o Den 3 Juntti egentligen endast, att de öfrige ättemännen så länge förblifva stående såsom expectanter.
Man må emedlertid begagna hvilka termer man vill, så vidblifver jag den tankan, att revisorerna böra hafva rättighet och pligt att directe besörja åtals anställande emot fullmägtige genom Jnst.ombudsm. och empt bancobetjeningen genom Bankens advocatfisealsembete. Hvad åter angår frågan om nödvändigheten af fullmägtiges samråd med revisorerna, har jag redan yttrat, att det är Bancofullmägtiges sak att styra och förvalla Banken efter utfärdad instruction, och att revisorerna endast hafva att tillse, huru detta verkställes. Några råd af revisorerna till fullmägtige böra således aldrig komma i fråga, helst dessa råd möjligen skulle kunna stå i strid med fullmägtiges instruction. BancoUtsk:s memor. N:o 84 återremitterades. BancoUtsk:s d. 29 sisth Jan. på bordet lagda memor. N:o 85 til! svar å Hr Petres motion om erhållande af åtskilliga upplysningar, i anledn. af de uti K. M:s nåd. skrifvelse af d. 3 dennes uppgifna hinder för riksdagens afslutande, blef af R. o. Ad. lagdt till handkna. Då nu ånyo föredrogs BancoUtskis d. 3i sisth Jan. på bordet lagda memor. N:o 86 till svar å H. B. o. Ad:s åter - Den 2 Februari e. m. 55 remiss af Utsk:s under N:o 74 afgifna betänk., fann R. o. Ad. för godt att vid Utsk:s yttrande uti nämnde memor. låta bero. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 3i sisth Jan. på bordet lagda memor. N:o 87 med förslag till sammanjemnkn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk.‘s under N:o 73 afgifna utlåt. Hr Stuart, Carl Gust.: En bland de utaf BancoUtsk. föreslagna och af R.
Regeringsformen och 65 §. Riksdags-Ordningen inläggas; 3:o att Utskottet eger tillse, huruvida någon jemkning af 56 och 81 §§. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 StatsUtsk. Betunkaruhn. 157 HofStat, att derstädes afldnas efter Kongl. Maj:ts Eget Nådiga godtfinnande utaf den, i ett för allt till Kongl. Maj:ts Nådiga Disposition an. slagne, HofhållningsSumma. Oell som Utskottet anser någon rubbning uti denne af Biksens Ständer upgjorde och utaf Kongl. Maj:t i Nåder antagne och gillade Reglering icke äga rum saint härvid dessutom förekommer, att, såsom Utskottet i flere dylike fall sig yttrat, någre tillökte Edner elier Arfvoden på Rikets Stat, för det närvarande, i anseende till Statens otillräck, lige tillgångar samt en förestående allmän Reglering af Civile Embetsoch TjensteinannaCorpserne, icke kunna föreslås, kan Utskottet icke gifva någon anledning till bifall å förevarande hemställan; hvilket till Riksens Ständers bepröfvande vördsamt hemställes. Stockholm den 31 Januarii 1818- N:r 6l. Riksens Högloft. Ständers Stats Utskotts Utlåtande, i anledning af Herr Borgmästaren och Lagmannen U11 - bergs Motion om Löners anslående för Brottmåls Domare. VV äliofl.
På det serskild innehafvares rätt emellertid, så vidt ske kan, må kunna bevaras, har Utskottet inlagt bestämmelsen i 21 §, hvilken, likasom de öfrige stadganderne i denna del, ej torde fordra annan redogörelse än den nu lemnade. 12 Lag-T. Iskotlets Betänkandej lV. o 57. 28 § i Utskottets förslag motsvarar den 20 § i 1818 års Iuteckuingslag, som stadgar, att, om intecknad fastighet varder utmätt för en borgenärs fordran, då må alla öfriga borgenärer, som ega inteckning i fastigheten, genast derutur njuta betalning hvar efter sin rätt, ändå att deras fordringar ej åro till betalning förfallne. Som emellertid en borgenär, hvilken ej sökt utmätning, ej bör kunna tvingas att taga betalning för sin icke förfallna fordran, om iian vill låta den i egendomen innestå, sedan densamma blifvit försåld, bar Utskottet derom infört en bestämmelse* Om man ser på uttrycket i gällande lag, synes meningen ej heller varit att i detta hänseende ålägga någon ovilkorlig förbindelse; men i tillämpningen har man likväl ansett hvarje inteckningshdfvare nödsakad att emottaga liqvid, så framt köparen sådant påstått. Då emellertid i detta fall äfvenlyret måste stanna på inteckniugshafvaren sjelf, så att förre egaren blir fri från ansvarighet för hvad som vid den exekutiva försäljningen kunnat gäldas af köpeskillingen, emedan det vora orätt, om denne skulle lida deraf, att egendomen vid en framtida försäljning, med hvilken han ej hade att skaffa, icke ginge lika högt, har Utskottet i sådan syftning gjort ett tillägg vid förenämnde af Utskottet föreslagna bestämmelse. I 1818 års Kongl, förordning föreskrifves att, om gäldenär afträdt sin egendom till konkurs förr än tiden till intecknings-förnyelse gått till ända, borgenär, som sin fordran bevakar, eger, utan förnyelse, njuta intecknings-rätten till godo, ändå att dagen till bevakning efter sagde tid infaller.
Straff, lagen hos en Nation som i hyfsning, ändras wan, ligen genom mildring, och sa mycket mera m-tte det stöta allman, na tänkesättet, om straffet ssär. pes för en förut lindrigt ansedd förbrytelse till likhet med det, som Lagen utsätter för tjufnadsbrott, wid hwilket den högsta wanära lyckligtSwis är i allmänhetens omdöme fästad. Skilnad är alltså i begrep, pet om stöld och äwerkan. Det förra brottet innefattar owillkorligt ett hemligt tillgrepp af en annans egendom, Vet sednare ater är art nu har, och Lagstiftarens afsigt till ^densammas häm, mande fkulle snart sagt alldeles förse, las, utan att sso, garnes bättre fredande ända derigenom wänns. Ci för längre tid tillbakas, än knappt Sm ar, har igenom Kongl. Förordningen om Sko, garne i Riket den Augusti »8oc icke allenast all siags ssogsäwerkan äsatt en efter närwarande tiders penningewär, de lämpad bestraff, ning, utan aswen körordnat huru med atal och böters för, delning i dit höra», de ämnen förfaras bör, och genom den i io:de Capitlct Byggninga, Balken tillatna förbuds ut, wäg, har Skogs-' ägare tillfälle, att bereda den förhöjning - Den -z Julli. 1991 är af den egcnssap att det icke lätteligen kan hemligt werkställas. Erfarenheten har likwäl wi, fat, att det i allmänhet ar swart, att upptäcka ssogsawerkan i syn, nerhet pä större skogar, och det är mera denna swarighet, än den lindrigsta bestraffningen som wallat tilltagandet af Vefla brott; likasom det i allmänhet icke är straffets stränghet, utan förbry, tårens öfwertvgelse, om swarig-i heten att undwika det, som stall afhälla honom ifrån Lagbrott.
Den 8 Juni. tillstyrka: 1:0 att på Landet ingen skänkning oell utminuiering af öl och bränvin ina annorstädes tillåtas, än på Gästgifvaregårdarne allena; 2:0 att i Städerna icke flere krögare antagas, än, efter: noga pröfning, nödtorftiga behofvet verkligen fordrar; oell 3:0 att Gästgifvare, Krögare och Näringsidkare i allmänhet, som denna rättighet blifvit anförtrodd, och som, enligt LandshöfdirigeInstructionen, böra vara gode och beskedlige, skola vid ansvar vara skyldige att icke låta någon med starka drycker sig öfverlasta, eller säclana till Lärooch Tjenstegossar, samt öfvermaga utskänka, och för sin slemma vinning allmän och enskildt skada åstadkomma. Uppå dessa föreslagna grunder, öfverlemnar rut Utskottet till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning, om icke den underdåniga önskan kunde till Kongl. Maj:t framföras, att bränvin ej må, vid det uti 2 §. 1 Momentet af Kongl. Förordningen den 4 November 1S12 utsatta ansvar, försäljas till mindre belopp, än en kanna, på Landet å andra ställen, än Gästgifvaregårdarne, och hvarest Gästgifvare - hållningen är emellan flera åboer fördelad, endast hos deri åbo, hvilken, efter tourén, Gästningen för de Resande besörjer, samt i Städerna annorstädes, än der minutering är lagligen tilläten, att ä dessa ställen godt och rensmakligt odistilleradt bränvin bör för de Resandes och vägfarandes behof hållas till salu i minut, efter den Taxa, Landshöfdingen eller Magistraten skall till efterrättelse utfärda; att sådana.
Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och hit Stormägtigste Ailernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På D en <? g Juli, 475 På Riddersk. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t. LatrUmarskalk. På .Borgare Ståmlets vägnar II. Schwan, h. t, Talman. På Prest-Ståndets vägnar J. A. Lindblom, n, v. Talman. Få Bonde-Ståndets vägnar ljurs Olsson, n, v. Talman. Uppläst hos samtliga Riks-Stånden den 29 Juli Stormägtigste Allernådigste Konung! ' Hos Riksens Ständer har blifvit anmäldt, hurusom af indelta Löntagare Staten afdragec 2 månaders Lön under titel af liggemånader, 2 under titel af besparing och 6 månader till begrafningshjelp, hvilket afdrag, vid Embetseller Tjensternännens död, hans Enka eller andra arfvingar icke till fullo återställes, utan faller Staten till godo, äfvensom det, vid afskedsiagandet eller transport till ny syssla, tillfaller Staten. Då någon förändring häri syntes Riksens Ständer billig, hafva de beslutit, att hos Eders Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Majrt i Nåder täcktes låta öfverse och rätta författningarna härutinnan, på det någon jemkning och förändring må kunna ske, till lindring för Enibets - och Tjenstemanna Corpsen. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stor - 471 Den 29 Juli. Stormägtigste Allernntligste Konung! Eders Kongl. Maj:ts undertiånigite , trophé;'igste tjenare och undersSter På Riddersk. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t Landtmarskalk. På Borgare-3iåndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman.
Nya undersökningar hade af förrbemälde Engelsmän blifvit yrkade; och de voro äfven naturligen påkallade, i anledning af de yttrade olika omdömen om sänkningen vid Ryd och Kohl-tillgångarne i gamla Grufvan; och om det i första rummet måste blifva Directionens angelägnaste omsorg, att undanrödja de hinder för arbetets fortgång, som voro en ovillkorlig följd af osäkerheten om rätta arbetsplanen, var det i andra rummet af lika stor vigt för framgången af nya Bolagets bemödanden till det föresätta målet, att sådane anstalter träffades för verkställigheten af de nya undersökningarne, som lenmade den möjligen säkraste borgen, att man kunde med full trygghet förlita sig på de blifvande resultaten. — Det var sålunda angeläget, att för ifrågavarande undersökningar och arbeten, anskaffa de kunnigaste och skickligaste personer, sora kunde erhållas; och sedan Directionen af den bekante Mechanicus, Commendeuren Telford erhållit anvisning på Herr Robert Bäld, såsom den, efter allmänna omdömet i England, både i theoretiskt och practiskt hänseende kunnigaste och skickligaste man, i frågan, angående Stenkohls-grufvors bedömande; Directionen äfven blifvit underrättad derom, att bemälde Bäld förklarat sig beredvillig att lemna det äskade Betänk anden, N:o 89. 4 Jr biträdet, afrcste i Juni månad 1826 en bland Directionens Ledamöter, Herr Directeuren och Riddaren af Uhr till England, för att påskynda Herr Raids ankomst till Sverige; men inträffade hinder vållade, att Herr Balds hitresa för undersokningarnes anställande fördröjdes ända till Juni månad 1827. Imedlertid fullföljdes den senast antagne arbetsplanen. Efter lika så omfattande, som noggranna undersökningar, afgaf Herr Bäld i Augusti månad sistnämnde år sitt Betänkande, innehållande den omständligaste och grundligaste beskrifning så väl om hela Stenkohlsfältet i Skåne, som serskildt om Höganäs Stenkolik verk, och i afseende på sjelfva hufvudfrågorne, framställer d.etta Betänkande följande åsigter: 1:0
Utskottet kommer att iagtlaga ifrågavarande förändring. d) Sedan Landshöfdinge-Residence i Piteå nu mera blifvit inköpt, komma de å Norrbottens Läns Stat uppförde hushyresmedel 3oo R:dr, som från och med 1843 års början besparats, aLt från Staten uteslutas. e) Anslaget på 6:te Uufvud-Tileln lill löneförhöjning för Länsmän bar Utskottet ansett böra, lika med öfrige anslagssummor för Landt-Staterne, fördelas på de serskilde Länen och derföre från Tileln uteslutit berörde rubrik; dock torde någon förändring i afseende på sjelfva beloppet ifrågakomma, emedan de för Länsmans-löneregleringen behöflige uppgifter ännu i några mindre delar erfordra ytterligare fullständighet. f) Från Riks-Stånden hafva till Utskottets handläggning blifvit remitterade följande motioner: Af Herr Montgomery, C. F., som, med fästad uppmärksamhet å de i sednare lider försporda balancer för Uppbördsmännen och deraf följande stora förluster för Stats-Cassan, ansett Rikets Ständer böra behjerta Landt-Statstjenstemännens ringa löne-vilkor och snara behof af förbättring, hvarföre motionären föreslagit: i:o alt den brist, som ännu eger rum i det år 1837 för hvarje Landshöfding bestämda lönebelopp, målle fyllas, emot det att Staten gjorde sig betald efter hand, genom afgång bland de Landshöfdingar, hvilka åtnjuta högre löneförmoner, än berörde års Stat bestämmer; 2:0 att de Lands-Secreterare, Lands-Kamererare och Landt-Räntmästare, som ej hafva 1000 R:dr årlig lön, måtte få en årlig förskottsvis utgående fyllnad deruti; 3:o att detsamma måtte ega rum för Kronofogdar och Häradsskrifvare, som ej hafva 800 R:dr, samt för Läns-Bokhållare och Läns-Notarier, hvilka icke uppbära 466 R:dr 3a sk. i årlig lön; 4:o Länsmän måtte undfå en tillökning i deras löner af i66R:dr 3a sk.