Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Anrep har inom utsatt tid uppfyllt hvad honom sålunda blifvit ålagdt och derefter fått lyfta den under tiden innehållna delen af gratifikationen, af hvars hela belopp. ‘2500 R:dr Runt, numera endast återstår 400 R:dr, hvilka, jemlikt Ridd. o. Adeln vid gratifikationens beviljande meddelade föreskrift, icke skola till Herr Anrep utgifves, förrän han styrkt sig hafva utarbetat fullständigt manuskript till meranämnde arbete, hvars sednast utkomna häfte omfattar ätterne Skytte DuderholT—Stjernanackar. § 4. Efter det sednaste Riksdags-berättelse afgafs, hafva följande ätter blifvit å Riddarhuset introducerade, nemligen bland Friherrar N:o 401. Friherre Rraunerhjelm. Friherre Gripenstedt. ' Friherre Ericson. Iliddersoch Adelsmän. N:o 2332. Herr De .Maré. N:o 2333 Herr Oldevig. Herr Bohnstedt. Herr Reventlow. Herr von Möller. Deremot hafva nedannämnde ätter aflörts såsom utslocknade, nemligen ibland Grefvar N:o 79. Grefve Putbus. N:o 87. Grefve De Geer till Leufsta. Friherrar N:o 54. Friherre von Ungern Sternberg. N:o 334. Friherre af Klercker. Friherre von Willebrand. Friherre Coijet. Riddersoch Adelsmän. N:o 176. Herr Schulman. Herr Kulefelt. Herr Brunow. Herr Andersson. A. Herr af Klercker. 11 N:o 1520. Herr Bergenstjerna. Herr Edenhjelm. Herr Hummelhjelm. Herr von Stjerneman. Herr von Jacobsson. Herr Lefrén. Herr af Robsahm. Herr af Tuneld, hvarförutan Adeliga ätten N:o 2324. Ericson, alTörls till löljd deraf, att ättens hufvudman blifvit till Friherre upphöjd.
Att Rikets Geographiska läge förbjuder, att af Öfverskotten i de åberopade 8 Provincer, hämta all den hastiga hjelp, sorn de öfrige nu redan, och ännu mera framdeles behöfva, och att sluteligen sjelfva Hufvudstaden, med omkring 70,000 Innevånare, då den vanliga Spannmåls-införseln, om ej afstadnat, åtminstone minskas, äfven ej bör sakna hjelp i nödens stund. Då för öfrigt Höglofl. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, i afseende på de reqvirerade Undsältnings-belpppen, icke ansett sig kunna eller böra vederlägga Allmänna Ma - Den 24 Januarii. 281 gazinsDireetioneii, på officiella meddelanden grundade, och i redligaste afsigt framförde uppgifter, torde dock med likgiltighet icke höra hetraktas den sannolika nödvändigheten, att denna erforderliga UndsättningsSpannmål skall på Utländska Orter upphandlas, kanske för flere Millioner R:dr; månne icke uti beräkning hör komma vådan härigenom för Rikets * Financer, aft för framtiden bestämma, såsom grundsats, en dylik Hushållning! — Man har funnit obetydlig den omständighet, att en Veckas Spannmåls-förråd komme, efter Utskottets Uträkning, att brista för hela Riket, eller, med andra Ord, att mera än 100,000 Medborgare måste sakna Bröd för Ett halft år! Individuelle kännedomen om Sädesafkastningen i en och annan Landsort, upplyser icke: att dermed höra förbindas generelle Calculer, oell desse, i sammanhang med de Resultater, som vinnas efter verkställd ut tröskning, således icke med afseende på Landsliöfdingarnes sä kallade ArsväxtBerättelser och deraf följande Allmänna MagazinsDirectionens, till Kongl. Majit ingifna, vanliga underdåniga RapportSammandrag, men deremot igenom dageligen ifrån Länen inkommande VeckoRapporter, t. ex. ifrån Uddevalla af den 5 Januarii, som upptager Rågen till 20 R:dr RgsSedlar, och icke 12 R:dr.
Å h, den skulle nog också gå för s i g! Rustad med klädningssläp af dyrbart siden och Pariserspetsar, värdefulla nipper o c h ett intagande leende, gjorde Britta sin entré i det främmande hemmet — hon syntes mycket säker * A f förbiseende var förra numret ej signerad. » En nntidskonkurrens » i Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, ä Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt å tidningskontoren. fullständig modeo. mönstertidning. Nie um den Beifall der M e n g e w e r b e n, Macht ruhig leben und selig sterben. på sin sak. tvinade ej en minut på sin förmåga att kunna fylla platsen såsom lärarinna för den elfvaåriga, husets enda dotter. * Lydia, i det på bästa sätt, undervisade tre trädde sin mor l:sta årg. TTtg-ifninffstid: byarje belgfri fredag. Sista numret i bvarje månad innebal ler en fattiga hemmet, använde tiden och hann med otroligt m y c k e t: af syskonen, sydde åt dem, bii hushållet. B e r måste nu väfvas af glatta lifvet, särskildt åt Lydia, som ej fick k o m m a » för b a r » ut i främmande hus; två dagar i veckan upptogs förmiddagen hos orgelnisten, der hon öfvade sig i musik och läste språk med Maria, det senare dock ej m o t qvittning, utan m o t en måttlig kontant ersättning — o, så välbehöflig för u p p k ö p af garn m. m., då faderns kassa alltid var klen. Men oaktadt alla svårigheter sågs hon ständigt glad och förhoppningsfull — den goda sinnesförfattning, som nyttigt arbete framkallar — o c h var en uppmuntran för alla inom familjen. M e d denna sommar skulle dock siota strålen från deras anspråkslösa lyckas sol utsläckas — kanske för alltid; moln skockade sig liksom under den glänsande sommardagen, då naturen hastigt insvepes i mörka, hotande, åskdigra skyar.
Prot. 1853 & 1834. 7 Sami. 1 Afd. 39 Ha/t. 2 Lag-Utskoltels Betänkande, N:o 69. samt annan stöld tredje gången skola underställas, hade de ostridigt för ögonen, att dessa brott under vissa förhållanden borde ådraga dödsstraff. Dessa förhållanden hafva dock långt för detta upphört; men om än föreskriften om underställning i dessa fall det oaktadt qvarstått oförändrad, synes den förändring i lagstiftningen om stöld, som Rikets Ständer beslutat, likväl böra föranleda en förändring i berörde föreskrift. Man synes emedlertid för bibehållande af samma föreskrift haft ett skäl deri, att kyrkotjufnad, likasom annan stöld, tredje gången nu medför frihetens förlust för lifstiden, derest det stulna uppgår till etthundra dalers värde. Så är åter icke förhållandet efter den beslutade författningen. Enligt densamma kommer frihetens förlust för lifstiden ej i fråga för hvarken kyrkotjufnad eller annan stöld, förrän den föröfvas fjerde gången. Kyrkostöld i andra fall är endast belagd med ett strängare straff än vanlig stöld; Och stöld, af hvad art den vara mä, kan, om den tredje gången föröfvas, blott föranleda ökning af högst några år i det straffarbete brottet eljest medför. Denna tillökning innebär emedlertid lika litet skäl för underställning af beslut, då någon blifvit dömd för tredje resan stöld, som beskaffenheten af brottet gör en sådan åtgärd nödig i fråga om kyrkostöld. De omständigheter, som tala för underställning i tjufnadsmål, kunna, jemlikt oftanämnda författning, ej inträffa förr än fjerde resan, eller då till straffarbete på lifstid dömes, i hvilket fall Utskottet således anser den ensamt böra ega rum.
Palmstjernas begäran om tillägget af dessa artiklar till en del bvilar på något misstag, förorsakadt af en otydlig redaction i Utsk:s betänk., som jag hoppas kunna upplysa när artiklarna komma lill discussion. Frih. Raab: Jag får vördsamt tillkännagifva, att jag, som yrkat bifall på Gr. Cronhjelms förslag, äfven instämmer deruti, alt de tvenne af Frih. Palmstjerna omnämnda artiklarna må uti Gr. Cronhjelms förslag inlagas. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om det var garn i allmänhet eller endast kamullsgarn, som med det af Frih. Palmstjerna yrkade tillägg afsågs." Frih. Palmstjerna: Den af mig uppgifna artikel var garn i allmänhet. Orsaken dertill är den, att jag såmedelst ville förbehålla mig tillfälle alt skaffa mig närmare underrättelse om dessa artiklar och de förslag till ändring, som rör: de dem äro afgifna. 0 II. 29 226 Den 11 Januari e. m. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att Ridd.secret. måtte uppläsa Utsk:s förslag i denna punkt, hvarigenom R. o. Ad. får tillfälle höra, aft densamma, likasåväl som Gr. Cronhjelms reservation, börjar med åberopande af K. M:s nåd. propos. Sedan den begärda uppläsningen för sig gått, tilläde Hr von Hartmansdorff: Det är bifall till della förslag, sorn jag vördsamt yrkar, oell i sammanhang dermed, om det skulle af R. o. Ad. godkännas, att betänk, mätte, i enlighet med Hr Gr. o. Landlm:s forsla propos., få punktvis genomgås, utan att någon punkt uteslules. H. Ex. Hr Gr. o.
* allmänhet taget är det väl den kvinliga - J * ungdomen, som intresserar sig för dagböcker, och det är hufvudsakligen för denna, som efterföljande rader äro ämnade. Det är icke rådligt att allt för tidigt börja med att föra dagbok, ja, det kan frågas, om det ens är nyttigt. Dagarne gå, den ena lik den andra. Hvad skall man skrifra? Man antecknar besök, promenader, bref o. s. v., men allt detta tar så föga rum och är följande dag så ointressant att alltsammans blir tråkigt. Då och då försöker man sig på en naturskildring. Men man måste ega ett rätt stort poetiskt sinne och blick för naturen för att kunna åstadkomma något verkligt. Så kommer den dag, då man åt dagboken anförtror sina hemligaste tankar och känslor. Här ligger den faran nära, att man hängifver sig åt osund sentimentalitet och bedrägligt svärmeri. Det ögonblickliga intrycket förefaller så nytt, så stort och öfverväldigande, att de storartade fraserna ej räcka till; man plågar sig med svulstiga uttryck, sätter tankestreck, utropstecken och punkter i stor mängd och tillsluter omsider boken utan någon lättnad. Åtta dagar senare skrattar man åt den barnsliga öfverdriften, blyges inför sig själf och ser snedt på dagboken en tid samt lefver i ängslan öfver, att någon skall få se dess innehåll. Att bikta i en dagbok är en betänklig sak. Det egna jagets förtjänster komma så lätt att träda i förgrunden, ty det fordras en rätt god dosis själfkritik och frihet från egenkärlek för att skriftligen bekänna hvad vi i öfverilning eller dåligt humör felat — och att urskilja hvad skuld vi själfva ha i det eller det, som varit ledsamt. Unga flickor, som icke så mycket äro fallna för känslosam svulstighet och obetänksam ytlighet, fela lätt åt ett annat håll. De befatta sig mer än tillbörligt är med obetydliga hvardagssaker. De berätta hvarje fel hos sina vänninnor eller vänner mycket utförligt och med den nödvändiga utsmyckningen samt tillfoga egna reflexioner öfver saken. Men en sådan dagbok blir dem senare till ingen glädje, när de vid mognare år märka, hur oförnuftiga de varit.
Då jag alltså, på de skäl, som nu blifvit framställda, anser mig böra i underdånighet föreslå inrättandet af en normalskola för fruntimmersundervisningen, med hufvudsakligt syftemål derjemte att bilda skickliga lärarinnor, är del min skyldighet att-framlägga grunddragen för en sådan skolas organisation, hvarvid jag trott mig böra i de flesta delar följa det förslag, som vid sista riksdagen blef af en riksdagsman inom Ridderskapet och Adeln framställdt: i:o Skolans ändamål skall vara trefaldigt, det första: att genom väl ledd uppfostran och undervisning, såsom ett föredöme för enskilda pensionsinrättningar, bibringa lärjungarna ej allenast sådana kunskaper, som äro för den bildade qvinnan behöfliga, för att sätta henne i ett lämpligt förhållande till en bildad make och göra henne vuxen ledningen af sina barns första undervisning, utan ock meddela henne den religiösa känsla och de moraliska begrepp, som på en gång förädla hjertat, utveckla själens mildare dygder, kärlek till nästan, öfverseende, ödmjukhet, försakelse, med mera, och utgöra uti lifvets skiften de säkraste stöden mot de faror, som hota henne; det andra: att bilda lärarinnor och, efter aflagda prof, meddela betyg öfver kunskaper ocb undervisningsförmåga icke allenast åt dem, som vid skolan njutit undervisning, utan ock åt andra fruntimmer, som önska blifva såsom lärarinnor använda; det tredje: att, genom egen lärarepersonal eller på annat lämpligt sätt, befordra utarbetandet af läroböcker, passande för fruntimmersundervisningen; Bil. Undervisningsämnena skola vara kristendom och biblisk historia och kristlig moral, välskrilning, arithrnelik, historia och geografi, i synnerhet fäderneslandets, svenska, tyska, fransyska och engelska språken, de allmännast förekommande sömnader och handarbeten, teckning och koralsång; 3:o Lärokurserna skola vara tvänne, den ena för dem, som inom skolan blott söka bildning för det egentliga husliga lifvet, den andra högre, för dem, som vilja blifva lärarinnor för andras barn. För de förra meddelas undei visningen blott pä förmiddagarna, för de sednare äfven på eftermiddagarna; 4:o
Jag säger således att. man hvarken för den ena eller andra åsigten kan åberopa en oförtydbar ordalydelse, och vid sådant förhållande, då dessa paragrafer äro tvetydiga, så måste man, för att icke behöfva stadna vid det subjectiva, söka skaffa sig något objectivt stöd för sitt omdöme. Men af sådana objectiva stöd hafva vi flera. Frih. Paykull har i sitt yttrande vidrört ett, nemi. följande strof ur K. M:s Propos.: »Med afseende härå, och då Vårt helsotillstånd, enligt läkarnes intyg, icke medgifver Oss att åt RegeringsArendenas vårdande egna Väre omsorger under minst ett år, eller den tidrymd, efter hvars förlopp de förenade Rikenas Grundlagar, i händelse Konungen under så lång tid är af sjukdom hindrad att med Regeringen sig befatta, öfverlemnat åt R. St. och Storthinget att taga den författning om riksstyrelsen, som de nyttigast finna, håfve Vi etc.» För mig är det svårt att fatta annat än att då Konungen här talat om de förenade Rikenas Grundlagar i pluralis, så har Konungen dermed sjelf erkänt att InterimsRegeringen enligt Grundlagarne bör sammanträda. För det andra har K■ M. verkligen sammankallat InterimsRegeringen, hvilket K. M. icke hade behöft göra, såvida K. M. icke ansett att R. St. genom Grundlagarne voro förhindrade att genast fatta beslut i saken. För det tredje har sedan 1815 InterimsRegeringen flera gånger verkligen sammanlrädt och under längre tid skött RiksStyrelsen. Örn man icke allmänt ansett detta vara Grundlagens mening, så hade naturligtvis IriterimsRegeringens verksamhet inskränkt sig till att genast sammankalla R. St:r För det fjerde hafva R. St:r sjelfva uttalat sin åsigt med afseende på Grundlagens mening i denna fråga på det sätt att R. St:r förklarat en propos. ang:de RiksStyrelsens updragande åt II. K. H. Kronprinsen för det fall, sorn nu är i fråga, böra hvila till afgörande vid nästa Riksdag.
Hr Gr. af Wetterstedts förslag, för att bereda det till antagande vid nästk. riksdag, vill jag icke bestrida; men alt inväfva detsamma i frågan för dagen anser jag oriktigt och endast ledande till olyckliga följder, utan att i saken medföra något resultat. Jag får derföre föreslå, att R. o. Ad. täcktes antaga Frih. Palmstjernas förslag och lemna det till svar på BondeSt:s inbjudn. Hvad amendement, som dervid kan erfordras i öfverensstämmelse med H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts förslag, derom vill jag icke yttra mig, innan opinionen deröfver inom Ståndet blifvit mera utvecklad; men om någon vill bestrida antagandet af Frih. Palmstjernas förslag och dervid stödja sig på Gr. Björnstjernas yttrande, skall jag söka att till vederläggning upptaga samma yttrande, hvarmed jag i annan händelse icke vill upptaga R. o. Ad:s tid. Hr von Hartmansdorff, Aug.l Jäg anhåller, att Ilr Ridd.secret. täcktes uppläsa det beslöt, som R. o. Ad. genom votering i sista plenum fattade och att derefter få yttra mig. a^4 Den 14 Mars. Den af Hr v. Hartmansdorff begärda uppläsning verkStälldes. Hr von Hartmansdorff: Af hvad nu är uppläst, finner H. Ståndet sig hafva beslutat, alt BondeSt:s inbjudn. och StatsUtsk:s utlåt, öfver Frih. Palmstjernas motion skola hvila, intilldess R. o. Ad. afgjort, huruvida II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion skall remitteras eller icke. Blott den sista frågan är således nu föremål för öfverläggning. Jag anhåller följaktligen, att R. o. Ad:s Hrr Ledamöter måtte inskränka sina yttranden inom denna formfråga; äfvensom jag vågar begära, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes hålla oss dertill, på det vi må komma till något slut, och denna dagen icke må förspillas lika som den förra. — En talare har yttrat, att R. o.
Men såsom en af titlarne i Ridderstads historiska samlingar låter: Gömdt är icke glömdt. Den beröring, som egt rum, hade varit offentlig och derför dugde ej ett enskildt erkännande. Det har förut blifvit nämndt i den skizz, som bär August Blanches namn, att han önskat och föreslagit mig till deltagare i bedömandet af de prisskrifter, hvarom »Familj-Journalen» låtit en uppmaning utgå. Då Blanche så plötsligt lemnade oss, valdes Ridderstad i stället. Sohlman var den tredje. Hvar och en af oss hade fått en hel del manuskript att genomgå, hvilka vi sedan skulle utbyta med hvarandra. Första sammankomsten egde rum i samma våning, der jag ännu befinner mig. Ridderstad kom först. Han hade måhända haft någon förtret, eller grubblade han på upplösningen i något arbete, ty han såg alldeles ovanligt allvarsam ut – icke sig lik. Strax derefter syntes Sohlman så blänkande gladlynt, att äfven det var ovanligt. Och nästan bland det första han sade var detta: »här skola vi få oss ett godt skratt;» och han lade sin medförda börda på divansbordet. Jag tänkte att vi borde taga saken icke alldeles så allvarligt som Ridderstads utseende signalerade; men i alla fall icke så, att vi fingo öfverlemna oss åt något slags munterhet, stridande mot öfverläggningens värdighet. Men Sohlman nickade helt lugn och sade: »Vänta!» Vi väntade, smuttade under tiden på en kopp chocolade, och hoppades att verkets nytta fordrade att vi öfversågo med vårt sabbatsbrott, ty herrarne hade ej annan tid än söndagsförmiddagen ledig. Medan vi pratade hit och dit om hvad vi läst, och redogjorde för vissa anslående detaljer, som vi borde påpeka för hvarandra, fick Sohlman rätt på det stycket han sökte, och när han uppläste det, kunde vi med allra bästa vilja omöjligt låta bli att erkänna det Sohlman haft rätt. Det var en oändligt oskyldig, men icke dess mindre kolossal löjlighet. Emellertid hade jag litet samvetsqval derför att jag ej kunde hålla mig allvarsam. Det var i alla fall ett af de stycken, som ej kunde komma ifråga. Men hvad är det väl som byter hastigare färg än sinnesstämningen.
Gyl»borg sig så härom, som om annat mera denna sak angående utlåtit»: så tillintetgöres, genom detta slut af hans •solum vid omröstningen, belt och hållet kraften af det föregående, såsom af sistbemälde begge Riks-Råds här ofvan anförda yttranden vid samina omröstning är uppenbart. Härmed Den 11 Januari. 145 Härmed öfverensstämmer uttryckets bemärkelse enligt härledningen. Enkannerlig och enkom, begge af Ihre återgifna med Latinska ordet: sin gularis (egen, serskilt) anses nemligen af honom såsom sammansatta af orden ein eller en och kijn (slag) samt således bemärkande: af eget, serskilt slag. Härmed öfverensstämmer äfven plakatets öfverskrift, der det säges angå. ”sammankomster till en serskilt och enkannerlig gudstjensts förrättande” och dess lagliga tillämpning, åtminstone från och med 1809. Under denna tid har, sä vidt det varit mig möjligt att utröna, icke någon blifvit i behörig ordning lagförd, än mindre pliktfälld för brott mot detsamma, utan då sammankomst egt rum, medan den offentliga gudstjensten pågått samt dertill obehörig lekman med "skriftens utläggning eller förklaring upträdt. Om, såsom jag hört sägas och äfven tror, underdomare, med åsidosättande af föreskrifna laga former, endast på grund af egen, oriktig upfattning af plakatets innehåll, någon gång tillämpat det mot andaktsöfning i enskildt hus, dervid endast kända vänner upbyggt sig med bön och sång samt läsning af Guds ord och godkända andaktsböcker: så bevisar detta endast ännu påtagligare behofvet af plakatets förklaring eller förtydligande. Det 1 är en sådan, i vederbörlig ordning tillkommen, förklaring, som t jag med förevande motion afser. Vid fråga om utfärdande af en sådan förklaring, kan jag icke underlåta att tillika föreslå någon utsträckning af den äfven efter plakatets rätta tolkning nog trånga gränsen för Svenska medborgares frihet att till andaktsöfning samlas i enskilte hus.
Iemte det Rikets Höglofl Ständer behagade tillåta Riksgälds Contoiret, att förskjuta 10.000 R:d på det sätt, att hälften häraf eller 5.000 R:d. skulle få hållas Staden tillhanda år 1816 och andra hälften år 1817, stadgades tillika följande hufvudsakliga vilkor, nemi. 1:0 Att å alla Summor, hvilka, i afräkning å Rånet utgingo, skulle Ränta till Fyra för Hundra om året godtgöras från lyftningsdagen. 2:0 Den år 1815 ännu återstående Casern Byggnad skulle vara fullbordad sednast om 2 Efter desse 2 Enligt RiksgäldsContoirets Räkenskaper, har första Summan, i afräkning på i,änet, blifvit lyftad den 18 Januarii 1816. från hvilken dag Eyggningstiden således kommer att beräknas; och utgjorde hela beloppet, som Staden inom hästledit 1817 års slut utbekommit, icke mera än i2,000 R:d. Banco. Hvad nu angår Herr Haaks hemställan 1 afseende på betalningén af ifrågavarande Rån, så, enär för Staden Ystad ickeförete sig enahanda skäl till prolongation af tided, då afbétalningarne skola taga sin början, som för Malmö Stads Lån, anser StätsE tskottet sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti de betalnidgsvilkor, hvilka, vid Rånets beviljande blifvit stadgade. Detta allt undérställes vördsumligen Rikets Uöglofl. Ständers bepröfvahde. Stockholm den ti Februarii 1818. tor 76^ Riksens Höglofts Ständers StatsUtskotts Utlåtande, i anledning aj Korgl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Lieutefimten L. T h or s s e 11 s ansökning, StatsUtskottets Betänkanden.
IDireEtioner Mmitéer, @e^ neral^oflftprelfen, 8anbéfyöfbingar, (Ståthållare, SDireftörer »ib Mttgl. £Dtaj:tö ©peftaffer, 33efälf)af»are, £)f»erftar, Äonftjlorier od) attbra werf, af l)»ab namn bc mara ina, font bertin äga Äongl. 3)laj:tö nåbiga tidjtånb, få »ät font af Sftagiftratcr odj be flere, f)»ilfe äga att bortgifma beflädnittgar od) fpflor ttteb Ion, böra förfeö ttteb flämplabt papper, bå lön på flat föntt ide iitneljafté, tid feni procent af bet erhållna lönebeloppet, inett »ib beforbringar till tjenjl ttteb högre lön ettbaft af ffidttaben emellan bett förra lönen och bett, font erfjådeö. Étföljeö tjenften af ertra orbittarie infomft eller fportler af beflättbig egenffap, få böra äftoett befia ingå uti löttcberäfningett. 3 betta fall eder bå lönen är ttn SDejjutom iafttageé, att för Unberofftcerare »ib be »ärfmabe regementena od) flottan, för Uttberbefäl od) SDtanffap »ib SOZilitär Uttberbefäl »ib £elegraf
Riksgälds-kontoret för närvarande tillhöriga obligationer å ett samman läknadt kapital-belopp af R:dr 1,086,150: hvaraf 5 procents obligationer utgöra R:dr 41,900: och 4 \ procents dito 1,044,250: varande af dessa obligationer 57 st. 5 procents å ett belopp af 15,900: samt 164 st. 4 i procents dito å 164,000: al obligations-utgifvaren uppsagda till inlösen under nästkommande månad. Då nu Riksgälds kontorets utgifter, med inberäkniug af de för obligationers uppköpande och belånande utbetalda medel samt den vid 1844 års början befintliga och i April samma år liqviderade skulden å kontorets kredi tiv i banken, utgjort följande belopp, nemligen: år 1844 R:dr 3,784,743: 17. 10. Al morialj N.-o i. 7. så hafva foljakteligen inkomsterne . ... % .. 15,609,557:35. 1. understigit utgifterne med R:dr 112,511:39.6. hvilket sistnämnda belopp alltså utgjorde Riksgälds-kontorets skuld å dess kreditiv i banken vid innevarande månads början.