Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Rgs Afd.) Under förutsättning, att Rikets Ständer skulle godkänna den grundsats, att alla Statens Embeten och tjenster borde, då de tillträdas eller från trädas, vara befriade från all slags afgift, och på det alt den nu, i och för fullmagter, förordnanden eller afsked, tjenstemännen i åtskilliga Embetsverk tillkommande lösen måtte viri nästa Riksdag kunna afskaffas, och en häremot svarande ersättning för desse Tjenstemän, under deras tjenstetid, å Allmänna Indragnings-Staten anvisas, bar Herr Grefve A. G. Gyldenstolpe, uti en till Stats-Utskottet remitterad motion, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Rikets Ständer, vid nästkommande Riksdag, måtte få emottaga uppgifter, ej mindre å de Tjenstemän, som åtnjuta lösen för de af serskilda Embetsverk och Magistrater m. fl. utfärdade fullmagter, förordnanden och afsked, än äfven å det belopp, denna lösen, i medeltal under 5 år, för hvarje Tjensteman årligen utgjort. Då det naturligtvis ankommer på Kongl. Maj:t att, derest Kongl. Maj:t skulle finna en så beskaffad vidlyftig och tidsödande undersökning och utredning, som den, hvilken oundgängligen erfordras, för meddelandet af de utaf Motionären äskade uppgifter, vara af behofvet påkallad eller för det allmänna fördelagtig, härom, utan någon uppmaning från Rikets Ständers sida, i Nåder förordna; så och enär det egentliga resultat, hvartill en dylik utredning och dervid vunna upplysningar synas komma att leda, skulle blifva en nästan allmän, och under nuvarande förhållande icke ens ifrågasatt tillökning i ofvanLemälde Tjenstemäns å Stat uppförda löne-förmoner, anser Utskottet sig sakna anledning understödja ifrågavarande förslag, utan får vördsamt hemställa, att den härom väckta motion måtte förfalla. Stockholm den 2 April kSzjo. Bih. till R. St. Ank. till Exp. Utsk. den 5 April, kl. i e. m.
En outsägligt pinsam beklämning öfverföll mig, och för att leda hans tankar in på ett annat spår sade jag: »Minns du den tiden?» Reinhold stod stilla och såg en stund på den lilla boken. Det spända uttrycket i hans ansikte ersattes af ett tungt svårmod. »Det var, när Reinhold var ung,» sade han och log stillsamt. För första gången har jag hos min hustru iakttagit något, som liknade vrede eller irritation emot mig. Det drabbade mig nästan som ett slag, hvilket för ett ögonblick väckte mig åter till lifvet. Vi sutto i afton tillsammans, och jag såg, att hon undvek att vända sina blickar mot mig. Jag kände på samma gång, att det var något hon ville säga mig, som hon icke kunde. Djupare och djupare böjde hon sig ned öfver sitt arbete, och till sist såg jag på rörelsen af hennes rygg och axlar, att hon grät. Jag visste icke hvarför hon grät, endast att det var för mig. Hon grät länge, utan att jag låtsade se det. Men till sist blef denna stumma förtviflan mig outhärdlig, och jag frågade: »Hvarför gråter du?» Hon svarade icke först, arbetade endast på att kväfva snyftningarna. Så såg hon på mig med en ond blick, som gick mig genom märg och ben, och sade: »Är det sant, att allt blifvit dig likgiltigt?» Jag förstod henne icke. »Du sade så för ett par dagar sedan,» fortfor hon. Då förstod jag. Och fruktan af att pinas till en ny bekännelse gjorde mig kall. »Jag kan icke säga dig mera, än hvad jag nu har sagt.» »Och ändå sörjer du Reinhold,» utbrast hon med darrande läppar. »Det är således endast jag, som är dig likgiltig.» Jag kunde ingenting svara, och vi skildes denna kväll utan en smekning. Men när jag blifvit ensam, grubblade jag öfver detta, hvarför Reinholds öde icke var mig likgiltigt, då allt annat lämnade mig kall. Jag söker efter ett svar, och jag tycker, att sådant borde finnas. Men jag finner intet. Jag vet blott, att jag icke kan låta bli att minnas honom, genomgå drag för drag detaljerna i vårt sista möte.
Efter närmare utveckling af denna idés, förklarar Herr Friherren sig af dubbla skäl nödgas ogilla Utskottets förslag, att Riksens Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i . underdånighet anhålla, att det project till civila examina, som Uppfostringscomitéen torde erhålla uppdrag att till nästa Riksdag utarbeta, måtte då församlade Ständer communiceras, först: emedan det leder att göra en comitée till ett permanent ämbetsverk; för det andra, emedan det syntes Herr Friherren obehörigt, att Ständerne vid frågan, om ett project till civila examina skulle för sjelfva detailerna vill ja påtruga Kongl. Maj:t sina råd och upplysningar, eller lägga hinder i vägen för Kongl. Majrt, att tidigare, än efter 5 års förlopp verkställa en åtgärd, på hvars behof Ständerne i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet; Hos Högv. PresteStåndet, af Herr Professoren Doctor Lundblad, som jemnväl afstyrker ofvannämnde af Utskottet föreslagne underd. Skrifvelse, heldst Herr Professoren anser det högst problematiskt, huru vida Kongl. Uppfostringscomitéen skulle finnas hugad, att uppgifva förslag, hvilket sannolikt, såsom många andra, skulle förfalla, sedan mycket deröfver till föga båtnad blifvit ordadt och skrifvet; hvarförutan Herr Professoren, i anledning af Ut - Best). och Ekon. Vtsk. Betti nkantlen. 129? skottets tillstyrkande, det Nådiga föreskrifter må gifvas vederbörande akademiska lärare, att föreläsa öfver, och vid examina förhöra uti Grundlagen, erindiar, att denna åtgärd är så mycket mer öfverflödig, som samma lärare, så vidt deras åt andra ej mindre vigtiga undervisningsämnen egnada tid det rnedgaf, lika litet hädanefter soot hittills lära underlåta, 8», äfven opåminte, fullgöra ifrågavarande skyldighet} hvadan Herr Professoren i allo afstyrker den projeeterade underd.
Af de personer, som vid förenämnde undersökning ansågos ega tillgång till gäldande af skulden och å hvilka det sålunda återstående skuldbeloppet hvilar, har ett betydligt antal under den efter undsättningens emottagande förflutna länga tid dels aflidit, dels från orten afflyttat, och de qvarvarande sakna numera sådan egendom, som (sedan genom stadgandet i Kongl. Brefvet den 45 December 4854 från utmätning för skulder af ifrågavarande beskaffenhet fritagits fast egendom, behöfliga bohagsting och klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och åkerbruksredskap m. m.) kronobetjeningen eger rätt att för undsältningsskuld taga i mät, hvartill slutligen kommer att, genom den i Kongl. Cirkulärbrefvet den 49 Januari 4 842 meddelade, på Rikets Ständers beslut grundade, föreskrift, löftesmän för enskildes undsätlningsskulder jemväl äro från allt vidare kraf i anledning af sine ingångna borgensförbindelser befriade. Häraf inses lätt, att ringa eller ingen utsigt för Slaten förefinnes att utfå betalning lör ifrågavarande fordringar, ett förhållande, som ytterligare styrkes deraf, Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 6. 9 att uppbördsmännen, oaktadt de ai' den i Kongl. Maj-.ts nådiga Bref den 10 Januari 1857 dem medgifna provision af 10 procent å de genom dem indrifna medel verk samt uppeggats att för detta ändamål använda nitiska bemödanden, likväl icke under de sedermera förflutna sex åren lyckats af den enskilda undsältningsskulden uttaga mer än Tvåtusen Åttahundra Fyratioen Riksdaler Åttaliotvå öre Riksmynt. Ifrågavarande skulds balanserande i räkenskaperna synes mig derföre vara utan ändamål. I anledning häraf och enär, sedan den genom 1842 års bref föreskriina sockenstämmo-undersökning försiggått, någon möjlighet att, på sätt detta bref anvi sar, få afskrifven den del af skulden, som efter samma undersökning kan qvarstå oafskrifven, ej längre förefinnes, vågar jag föreslå: att Rikets
Jag tror, lika med hvad Hr Skogman förklarat, att om någonsin statslånesystemet bör begagnas, är det just för så beskaffade saker, som antingen ställas påen längre framtid, såsom fästningsbyggnader, eller också å,t både samtid och efterverld medföra en inkomst och således böra falla båda till last. Fördelen af vattencommunicationerna i Sverige torde vara af större vigt, än Utsk. i hast betänkt, och jag tror derföre, att, om Utsk. i afseende på dessa följt samma grundsats som rörande fyrbåkarna, sjöeommunicationerna skulle kunna uti en större scala utvecklas. Jag ogillar således helt och hållet denna partiskhet, att jag så må säga, uti Utskts Utlåt., tillkommen (jag är säker derpå) på samma sätt, som det sker i alla Utsk., nemi. genom förändrad majoritet. Det kan icke hafva skett på annat sätt; ty jag kan icke tänka mig, att samma person, som erkänt statslåneprincipen ifråga om fyrbåkarna, afslår densamma i fråga om vattencommunicationerna. Jag tillstyrker således, att äterremiss må ske af detta utlåt., på det att Utsk. ännu en gång må komma i tillfälle att systematiskt behandla dessa frågor och, derest det skulle skicka sig så, att samma ledamöter komma att behandla dem, Utsk. åtminstone i förenämnde tvenne af - Den a8 Augusti. 345 afseende!! måtte komma till samma resultat. Frill. Palmstjerna liar redan uti sin reservation så utförligt utvecklat den kraft, som kan uppkomma för näringarna genom användande af fondsystemet, att jag icke behöfver vidare ingå i detta ämne. Hr Gr. Björnstjerna har i dag ytterligare utvecklat det; och ehuru jag icke kan på något vis tillräkna mig den äran att hafva varit mästare till detta system, är jag dock giad att kunna offentligen tillkännagifva, att jag tillhör detsamma. Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Jag skulle icke ytterligare vilja upptaga R. o. Ad:s tid, såvida man icke möjligen skulle vilja tyda tystnaden såsom bifall.
Län i underd:het anfört: att Edeby Hemman jemnlikt det utfärdade ArrendeContractet af den 26 September i8i5 består af g3 Tunneland 7f:dels Kappland Åker, hvarföre, utom ofvannämnde i53 T:r Sptml, årligen utgöras 4§ T:r så kallad DrängeSpannemål, 7 T:r 6f K:pr KronoTionde, 6 T:r TertialTionde samt öfrige Pastoralier m. fl. allmänna onera, hvilka tillika med Arrendet uppgå till 5:te kornet af utsädet, som på omförmäldte åkerrymd, deraf ena hälften hvilar då den andra besås, kunde antagas årligen utgöra 35 T:r. Med anledning hvaraf äfven Landsh.Embetet ansett arrendet för Edeby Hemman, som enligt Landsh.Embetets tanka icke borde beräknas till mer än ungefärligen 3:dje kornet af utsädet på denna dessutom betydligen onererade Egendom, hvilken till Åkerjorden icke ägde mer än hjelplig äng och bete , obetydlig skog och ringa fiske samt inga ständiga arbetare utom på 1 små lagenheter, vara alldeles för högt, och med en Arrendators bestånd oförenligt. i6 S t a t s-U t s k o 11 e t s K. KamraarCollegium har deremot fästat uppmärksamhet på den högst märkvärdiga omständigheten, att Hammardahl, som den 27 Dec. 1828 genom K.
Af Herr Gråå, J. F., emot tillstyrkandet af anslag för hela brons ombyggnad, i hvilket afseende åberopades Utgifts-afdelningens förslag, så lydande: »Enär Staten allt hittills utan någon kommuns deltagande vidkänts utgifterne för byggandet och underhållet af de på vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm befintliga broar, sednast för den ombyggnad af Trallebergs bro, hvartill medel vid förra riksdagen anvisades, synes Staten icke heller nu böra undandraga sig att bekosta den ombyggnad af Nockeby bro, som kan finnas behöflig. Som i detta afseende förekommer, att den vestra delen af ifrågavarande bro är i det förfallna skick, att densamma oförtöfvadt behöfver ombyggas, men den östra delen deraf åter, ehuru jemväl bristfällig, kan genom reparation för en kortare tid betryggas; så, oaktadt Utskottet anser önskvärdt, att hela bron nu kunnat ombyggas, hvarigenom kostnaden för nämnde reparation Staten besparades, finner likväl Utskottet de mångfaldiga andra utgifter, för hvilka Statens tillgångar vid denna riksdag tagits i anspråk, icke medgifva anvisandet af den betydliga summa, som för hela brons ombyggnad erfordras. Utskottet har derföre trott sig icke böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts förevarande Nådiga framställning i vidsträcktare måtto, än att Rikets Ständer, till ombyggnad af vestra delen af Nockeby bro, i enlighet med uppgjord arbetsplan, bevilja ett anslag af 27,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå.» Häruti instämde Herrar Lindström, P. //., Åsbrinck, C. G., Hesselgren, P. fl , Wedberg och Berger, A. A. af Bonde-ståndets samtlige ledamöter i Utskottet. Stats-Utskottels Utlåtande, N.-o i 60. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Juni 185-5, kl. 3 e. in. Utlåtande, angående extra anslag till föremål, tillhörande EcklesiastikDepartementets handläggning.
Herr Prosten Tegnér ville, utan att i allo instämma i ofvanstående reservation, hafva anmärkt att han ansåg beslutet stridande emot Riksdags-ordningen. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, isbo. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtslcottets Memorial N:o 201. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Oktober ISfio, kl. 10 f. m. Memorial i anledning af Biles-Ståndens skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 161 i fråga om det af Kommitterade uppgjorda förslag till förordning om Landsting. Af de Kommitterades ifrågavarande förslag hafva med undantag af §§ 13, 19, 35, 39, 47 och 49 förslagets alla delar blifvit dels genom samtliga Riks-Ståudens och dels genom tre Stånds sammanstämmande beslut af Rikets Ständer godkända med de af Utskottet vid §§ 2, 3, 4, 5, 11, 17, 32 och 40 tillstyrkta ändringar och tillägg. 13:de § lyder enligt Kommitterades förslag sålunda: ”Förmenar någon väljande eller den, som vald blifvit, sådan olaglighet eller annan felaktighet hafva ”vid valet förelupit, sorn på utgången deraf inverkat, ege han att sist före klockan ”Tolf å fjortonde dagen efter valförrättningen, den dagen likväl oräknad, ingifva ”sina besvär till Konungens Befallningshafvande, som det åligger att ärendet till ”afgörande skyndsamligen företaga. Konungens Befallningshafvandes Utslag utfär”das efter kungörelse, sorn två dagar förut å lands-kansliots dörr anslås, och må ”den med beslutet missnöjde inom fjorton dagar efter det Utslaget gafs, den dagen ”likväl oräknad, till Konungens Befallningshafvande inlemna sina till Kongl. Majit ”ställda underdåniga besvär; Åliggande det Konungens Befallningshafvande att ”dessa besvär och tillhörande handlingar, jemte vederbörandes infordrade förklarin”gar och eget utlåtande, till Kongl. Maj:t ofördröjligen insända.” Bih. till 11. St.
För sådant fall är förutsatt, att ledamöterna må kunna, för större beqvämlighets skull, sammanträda uti en närbelägen stad. Jag anhåller vördsamt om bifall till denna §. Gr. Mörner: Af de mot denna § gjorda anmärkningar äro egentligen tvenne, vid hvilka jag fäster hufvudsaklig vigt. Först och främst, att genom densamma beslutanderätten, i afs:de å tax:s-distriktens större eller mindre omfattning, öfverflyttas från kommunerna, hvilka rättigheten nu tillhör, att, om de så vilja, förena sig om en tax:s-komité, till JComgens vederbörande Bef:de, hvilka för närv:de ingenting hafva att med denna angelägenhet skaffa. Denna anmärkning finner jag vara den vigtigaste, och tror, att man icke, utan fullt giltiga grunder, bort fråntaga menigheterna den rätt att besluta i detta hänseende, som de för närv:de ega. Denna omständighet anser jag för mig utgöra tillräcklig grund, att förena mig med dem, som yrkat på återremiss. Man har vidare framställt anmärkningar mot rättigheten för Komgens Bef:de att i flera fax:s-distrikt fördela en stad eller ett pastorat, och således föranleda bildandet af flera tax:s-komitéer. Då nu till hvarje berednings-komité på landet ett antal af minst 3 ledamöter erfordras, och väl icke flera tax:s-komitéer kunna tillskapas, än man har berednings-komitéer, så kunna vi antaga, att, om fördelning af ett pastorat eller en stad uti flera tax:s-distrikt ifrågakommer, antalet beredningsoch tax:skomitéer derstädes åtminstone blir lika, och att följaktligen, om ett pastorat blir deladt i flera tax:s-distrikter, så har det äfven förut varit deladt uti flera bev:s-beredningsdistrikt.
Då Ståndsskilnads-begreppet utan skada synts mig från Beskattnings-frägor kunna afsöndras; har jag blott uti RiksComitéen föreslagit val efter Stånd, helst denna, såsom ÖfverDomstol, föreställer Riksens Ständers Fullmägtige. Hvad rörer tryckningen af sistnämnde C3- mités arbeten, torde, under erkännande af saRidd. 0, Ad. Prat, N:® 2j. 24* Den 8 Juni. e. m. kens nytta, blott böra sättas i frågi, hurn^ vida voluraen af dessa arbeten kan detsamma tillåta. Vid Friherre Wrangels exempel, rörande den på hvarje Be villningsdel fallande afgifteftex supponerad Bevillnings-summa till 1,000,000, har utföits 2 R:dr. Ehuru detta blott exem-* pel vis anlöres, torde jag dock cj böra lemna oanmärkt, att den, enligt mitt förslag, efter en lika proportion å hvarje del belöpande afgift uppgår till 3 R;dr 34 sk. 9 rst. Denna afgift är emellertid uppgjord efter 1 $ 12 års värdering, hvilken jag redan anfört ej af mig såsom den rättaste uppgifves. Dock torde knappast kunna förmodas, att afgiften å hvarje Bevillningsdel skulle efter något annat värderingssätt kunna förmindskas ända till 2 Riksdaler. Remitterades till Bevillningsutskottet, i sammanhang med Friherre Cederstiöms och Fri. herre Wrangels i FörmiddagsPlenum remitterade anföranden. Å nyo föredrogos och biföllos följande LagUtskottcts, den 3 Juni på bordet lagda, Memorial: jt;o Om yrkad rättighet att till Collegier, Rätter och andra Embetsverk få med Pöstes insända Fatalit-handlingar, m. m* Den 3 Juni. e. m. a:o Om rättighet, att före den dag, då Fatalietid utlöper, få inlemna de skrifter och handlingar, hvarigenom vad fullföljas. 3:0
”Härtill räknas panna, som drifves omedelbart af eld, af hvad form som helst, med fa^t eller löst bröst, der sådant finnes, batt eller stängselskifva och ångrör samt afkylningsredskap.” Detta uttryck: som drifves omedelbart af eld, är, efter min öfvertygelse, oriktigt och kan lätt leda till misstydning. Jag Ben 26 Januari. i85 känner t. ex. redskap, så beskaffade, att en panna af laglig storlek kan kokas endast genom ånga från en annan panna. Det vore oriktigt att förbjuda sådant; och jag anser derföre, att ordet omedelbart bör uteslutas, emedan det kan vara likgiltigt, huru pannan drifves. Äfven anser jag det oriktigt att föreskrifva, att ångrör, som till brännvinsredskap begägnas, i diameter icke få hålla öfver 8 tum; ty hvarföre skall jag tvinga personer att omgöra sina redskap derföre, att dessa rör innehålla 8^ eller om det äfven vore io tum i diameter. Sådant anser jag orimligt och utan ändamål. Uppå särskildt framställda propostr godkände R. o. Ad. redaclionen af de uti 13 § upptagna 7 classerna. Frih. Boye: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos., huruvida R. o. Ad. bifaller eller afslår BondeSt:s inbjudning. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. bifallit y:de classen, kunde H. Ex. ej förmoda annat, än att R. o. Ad. i och med detsamma afslagit BondeSt:s inbjudning i afseende på tillägget till sista punkten. Gr. Horn: Den felaktiga redactionen af förevar. i3 § föranledde förmodligen Hr Gr. o. Landtm:s förklaring; ty den särskilda meningen: ”Lösa halsar må icke till någon redskap begagnas,” tillhör alla classerna och kan således icke anses afgjord genom beslutet vid y:de classen, utan måste blifva föremål för särskild propos:n. Jag får likväl reservera mig mot R. o. Ad:s beslut att beskrifva apparaterna så, som Utsk:n gjort det. Hr Stuart:
Af ankomne Protocolls-utdrag har Lag-Utskott inhemtat, att, sedan Tjtskottet, i Utlåtandet N;o 166, vidblifvit dess i Betänkandet N:o gjorda förklarande, att Ulikoltet ej kunde tillstyrka någon åtgärd, i anledning al åtskillige liemslällanden om Förliknings-Comiteers bildande, följande beslut uti denna fråga blifvit fattade, nemligen; af Ridderskapet och Adeln och Preste-Ståndet: det må Rikets Ständer, i aflätande underdånig skrifvelse, anhålla, det täcktes Kongl. Majit i Nådig Proposition till Rikets Stan ler meddela en ledning får de reglementariska stadgandesom böra icgttagas vid inrättandet cf FörlikningsComite’er; samt af Borgare-Ståndet och, efter inbjudning, jemväl af Bonde-Ståndet: ette Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit i underdånighet anhåll >, ett Kongl. Majit täcktes i Nåder befrämja f crliknings-Comiteers im ättande i cil i Länerij samt lått in t dl nästa Riksdag uppgöra och Rikets Ständer dd förelägga förslag till stadganden för nämnde Corn iteer. Och hafva så väl Riddei skåpet och Adeln sora Preste-Ståndet förklarat sig ej vilja antaga till dem af Borgare-Ståndet gjorde inbjudningar att instämma i Borgareoch Bonde-Ståndens beslut. Vid sådant förhållande finnér Utskottet sig föranlåtet vördsamt inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att med de öfrige Respec tive Riks -Stånden sig förena; Men skulle denna inbjudning icke af Borgareeller Bonde-Ståndet antagas, hemställer Utskottet, Bih. till R. St. J Sami. 1 Ajd. 46 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 179. att i denna fråga omröstning i Förstärkt Lag-Utskott mdfte anställas ejter en sä lydande Foterings-proposition :
Odalfolk eller besutne jordägare representerades af ålder genom ett enda RiksStånd, under det enkla namn af Rikets Allmoge^ sorn i Britannien kallades the Commons. De samlades i bägge dessa länder, okallade och beväpnade, årligen på en viss dag, och omgåfvo under bar himmel Konungathronen, och inom ringen suto Konungens män, Jarlar (på Engelska Earls) och Lagmän, samt efter Christna lärans införande förökte med Biskoparne, som utredde och granskade de förelagde öfverläggningsmål, till Riksmenighetens antagande eller förkastande. De inom ringen sittande Herremän kom - Den 27 Maji. 391 nio i eftertiden att utgöra det verldsliga oell andeliga Frälset, som ej sällan, under namn af Herredag, sedan såsom RiksStånd ensamt kallades, men ibland tillika Allmogen, och efterhand Borgerskap och Prästerskap ifrån Capitlen, dock ej uti serskildta Samlingsrum, eller Kamrar, förrän på !7:de Seklet, hvarefter ock större söndringar och omväxlingar i besluten handt, och äfven en önskan om en förbättrad och mera stadgad Representation af det gemensamma Svenska Folket uppstått. Britternas årliga möten lingö efter de Franske Normännens ankomst namn af Parlament, eller allmänna Samtal som efterhand fördeides i Underhuset (the Hous of Commons) och Öfverliuset, bestående af verldsliga och andeliga Lorder. Högloflige ConstitutionsUtskotsets nu uppgifne förslag, att alle Rikets Inbyggare, sorn. frambära en gärd till deri allmänna skattkistan, skulle få efterse hushållningen dermed, och deltaga i Lagstiftningen, anser jag såsom en förberedelse till slutliga antagandet af rikets gamla sjelfständighets grundlag; och anhåller, att detta mitt yttrande må ConstitutionsUtskottet, såsom en erinran om 1809 års Dictamen i samma ämne, meddelas. Grefve Mörner, Carl Stellan: En värd Ledamot af ConstitutionsUtskottet har gjort den framställning, att våra privilegier måtte anniliileras.