Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan nordpolskonseqvens är det ock som Göteborgs Handelstidning yill etablera. Om man godkänner denna framställning af den Posseska ministéren, så måste man godkänna alla framställningar och alltså bör man afslå hvad nu föreslås. Premiss och konklusion hänga — som man ser — klent ihop. Man skall nog komma och tala om, att det här gälde en stor principfråga, nämligen huruvida landtmannapartiet borde rätta sig efter ministéren eller icke, och vid pröfning befans detta icke böra ske. Men detta resultat förutsätter, icke just stort tillmötesgående hos landtmannapartiet mot den parlamentariska ministéren. Den första önskan, som utgick från densamma och som icke passade in i det landt-mannapartistiska » programmet », blef ohjelpligen ihjälslagen och, att döma af hvad i den ministeriella tidningen i Göteborg förkunnas, af det skälet att man icke trodde sig hafva kraft nog att i annat fall afslå de önskningar, som ministéren sedermera kunde » blifva drifven » till att framställa. Man tyckes hafva känt sin svaghet all, men den är alldeles icke befogad derina sjelfunderskattning, ty hvad fel och svagheter, som än kunna tillskrifvas landtmannapartiet, så är det dock alldeles malplaceradt att underkänna dess kraft att — afslå kungliga framställningar. Emellertid är det en sanning, att landtmannapartiet » stämde i bäcken » och det med eftertryck till på köpet. Roligast af alla är dock Dagens Nyheter, ty denna i parlamentarismens djupaste mysterier väl invigda ministeriella tidning har med en beundransvärd skarpsinnighet räknat ut och för en förvånad verld förkunnat, att, om än intelligensen — för att nu icke tala om första kammaren — i denna sak dansat en politisk » cancan », så har deremot landtmannapartiet visat sig stabelt och pålitligt och, hvad som är märkvärdigast af allt, är, att partiet genom afslag på pansarfartyget lemnat » ett moraliskt stöd åt den regering, hvars Ur dagens krönika. 5uppgift det » är att handla i närmaste öfverensstämmelse med majoritetens önskningar » samt att samma regering » genom afslaget å pansarfartyget har friare händer än någonsin. » Brr!
139 ersätta Högsta Befälhafvare!! öfver de i Hufvudstaden Tjenstgörande Trapper, när denne af laga jäf eller förfall hindrades, så, ehuruväl, genom det redan projecterade stadgandet, ali möjlig brist i Riks-Rättens dom förhet lärer vara förebyggd, har dock Utskottet, för fullständighetens skull, trott sig böra vördsamligen föreslå, att lörrbemälte Embetsmans plats i Riks-Rätten må fyllas af Krigs-HofPiättens äldste Militär-Ledamot; hvarjemte Utskottet af en särskilt gjord motion hämtat anledning att tillstyrka införandet i §:n at den föreskrift, att Högste närvarande Befälhafvaren för den vid Hufvudstaden förlagda Eskadern af Arméns Flotta skaU, om han för laga hinder ur Riks-Rätten utgår, der representeras af sin närmaste man inom Eskadern. I enlighet härmed får Utskottet uppgifva följande nya tillägg att i den förut till Riksens Ständers bifall öfverlemnade Redactionen af Regeringsformens 102 j§., efter orden: »hvarifrån det b stämda antalet ei utgått,« inflyta: Och böra, i ofvannämnda händelse, Högste BcfäIhaf våren öfver Hufvudstadens Garnison ersättas af Krigs-Hnf-Rättens äldste Mili tär-Le d åmot, samt Högste Bejälhafvaren för Arméns Flottas Eskader vid Hufvudstaden, af den som närmast honom äger befälet. Ar Presidenten m. m. Utsk. Bebärikanden. N:r 58- Con stibubions-Utsko ttet.s "Memorial till Riksens Ständer, angående gjorda erinringar vid Ubskobbebs förslag i anledning af Kongl. Maj.ts Proposition om ett Additamenb till RiksActen. Från Höglofl.
Skriket hade äfven till följd, att förbud mot spanmålsutförsel utfärdades. Vi veta alla hvad härefter följde. Förbudet hade knappast utgått, förr än man allmänt började inse detsammas obehöflighet, enär vi hade ganska tillräckligt med spanmål i landet. Om det kan visas, att faran för hungersnöd ej är större nu än då, blir härutaf en följd, att bränvinsbrännings-förbud i år är lika onödigt som exportförbudet 1847. Rätta regulatorn af brist eller tillgång å en vara är naturligtvis dess pris. Jag har derföre skaffat mig uplysning ang:de spanmålspriserne år 1847, så väl å verldsmarknaden, som å Stockholms och Götheborgs börser samt i 10 ä 12 mindre städer i landet och jemfört dessa pris med de nu gällande. Huru denna jemförelse utfallit, derför vill jag nu redogöra. I början af Februari månad 1847 gällde i Hamburg råg från Riga pr T:a efter Svensk beräkning 11 R:dr 27 sk., hvete från Wismar 20 R:dr 19 sk., korn från Seeland 11 R:dr 35 sk. och hafre från Jutland 8 R:dr 26 sk. allt b:ko. Den 24 sisth Januari var i Hamburg priset å råg 12 R:dr 42 sk. 5 r:st., å hvete 22 R:dr 41 sk., å korn 11 R:dr 29 sk. och å hafre 7 R:dr 25 sk. samma mynt. Häraf finna vi, att priserne å råg och hvete äro högre, men å korn och liafra lägre nu än år 1847 uppå verldsmarknaden. Förhållandet är ungefärligen enahanda i afseende å börspriserne i Stockholm och Götheborg samt priserne i åtskilliga småstäder, hvilket synes af följande tabell: Börspriser i Stockholm 1847 Börs - Den 4 Februari f. m. 321 Börspriser i Götheborg 1847 . • Råg 20 24. » » » . Korn 15 24. » » » . Hafre 10 — » » för dagen . Hafre 9 — Spanmålspriser i åtskilliga städer 1847. Råg. Korn. Hafre. Korn.
Att utsträcka det af Kongl. Majit nådigst föreslagna beslutet om den Östra stambanans påbörjande derhän, att det komme att omfatta linien Katrineholm—Norrköping —Linköping, vore att besluta anläggandet till ungefär hälften af nämnde stambana eller 8 mil 33,650 fot, med anvisande dertill af 7,307,295 Riksdaler eller, i jemnadt tal, 7,308,000 Riksdaler; att vid en sådan utsträckning likväl hafva funnit en lämplig slutpunkt uti staden Linköping — och att icke hafva tillagt till Kongl. Maj.ts nådiga förslag annan jernvägssträcka än som bör i större mån än de fleste i riket, genom derå uppkommande liflig trafik, lemna Staten en mot anläggningskostnaden svarande inkomst. 1 betraktade häraf och för den händelse att Rikets Ständer komma att anvisa större belopp lill fortsättande af Statens jernvägsbyggnader, än Kongl. Majit i nåder funnit för godt att föreslå eller att eljest, i anledning af Rikets Ständers blifvande beslut om de af Kongl. Majit i nåder föreslagna jernvägsbyggnader, erforderliga medel blifva att tillgå, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville, till påbörjande af Östra stambanan ifrån Katrineholm öfver Norrköping och Linköping vaster om sjön Sommen till trakten af Nässjö, anvisa - utöfver det belopp af 4,135,000 Riksdaler, som Kongl. Majit i nåder föreslagit måtte anslås för anläggningen af sträckan e.nellan Katrineholm och Norrköping , 3,173,000 Riksdaler för anläggandet af sträckan emellan Norrköping och Linköping. Stockholm den 29 November 1862. C. F Ridderstad. 422 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Af Herr Ridderst ad: Angående utarbetande a/ förslag i och för ordnandet af en verklig landstorm. I de framställningar om rikets försvar, som blifvit gjorda inom detta Högtärade Stånd, har mer än en gäng ordet Landstorm blifvit nämndt. Huru väl ett lands försvarsväsende än må vara organiseradt, kan man icke för neka att landstormen utgör dess egentliga slutsten, dess fulländning.
T. O. Pepparrotskött, potatis, köttsoppa Sillbullar, potatis, franska bröd o. mjölk Paltbröd, fläsksås, hafresoppa Stekt strömming, potatis, spenat, grönsoppa Th. Risgrynskaka, kål F. Kabeljopudding, kål L. Salt kokt strömming, senapssås, korngrynsvälling 90 &gt; 50 » 45 » 50 &gt; 50 » 45 » 48 » Ä r kassan klen, så få de dyrare middagarne återkomma ändå mera sällan, ocb många gånger lagas af de billigare (puddingar och sådant) så mycket, att det räcker till två middagar och blott behöfver stekas upp nästa dag, hvarigenom Märta kan spara tid och ved. Medelpriset på middagarne blir 5 5 öre. För år blir alltså utgiften till middagar 2 0 0 kr. Öfriga utgifter i veckan: 7 liter söt mjölk kr. 7 &gt; skummad mjölk » 0:35. Kaffe åt Karl och Märta (ej barnen » 0: 50. Ost, mager » 0: 30. Mjöl och gryn till gröt » 0:50. Bröd » 2:50. Socker » 0:25. Öfriga utgifter, såsom tvål m. m » 0: 50. För hela året alltså &gt; 342:16. Middagarna » 200:00. S:a kr. Karl Olssons räkenskaper för år: Hyra kr. Bränsle » 40:00. Sjukkassa » 30:00. Ljus och gas » 10: 00. Skatt » 30.00. Skolsaker » 10:00- Skodon » 40:00. Kläder » 50:00. Mat » 542:16, S:a kr. Inkomster Hvarifrån dragas utgifter Besparing alltså kr. » 927:16. kr. D e n n a besparing insattes efter hand i sparbanken. Märtas arbetsförtjänst går ej in i Karls räkenskaper, utan användes till kläder och hvad som för öfrigt kan göra hemmet trefligt.
Län, jemte flere af Bondeståndets Ledamöter, instämt, har Motionaireu anfört : att stadgandet örn, revisions-skillings nedsättande är olämpligt till sin natur och onyttigt för det dermed åsyftade ändamål, hvilket förmodats hafva varit, att rättegångar måtte förkortas och Högsta Domaremagten icke onödigt besväras; att, då Embetsman äro tillsatte och af Staten lönas för att skilja emellan tvistande parter, det syntes ligga i sakens natur, att rättigheten att få en tvist af Domaren pröfvad icke lbi»r behöfva för serskild betalning köpas; att, fastän den nedsätta afgiften återfås, i fall ändring i den öfvet klagade domen vinnes ; så berodde dock delta på olika åsigter och Lagarnes olika tillämpning, oberäknad den omständigheten, att gällande föreskrifter ofta helt och hållet saknas ; att dagliga erfarenheten också visade, det en Revisions-sökande, äfven med den bäst grundade tanka om rättvisan af siri sak, icke erhåller den rättelse han söker , utan att utöfvarne af högsta Domaremagten ändock kunna beskyllas för väld eller okunnighet; att derföre, så länge bestämda Lagar for hvarje serskildt fall ej finnas, tvistande pär - LagUtskoltets Betänkande N.o 112, n ters rättighet att fä sina anspråk pröfvade af Domare, hos hvilka de storsta insigter förutsättas, ej bör vara inskränkt af sådane stadganden, som det ifrågavarande; att erfarenheten ej vitsordade, det revisions-skilling vore ett medel till rättegångars förkortande, ty den part, som tror sin sak rättvis, anser sig pligtig att våga den summa han för ändrings-söka lidet bör nedsätta, och den processlystne åter låter ej kostnader afskräcka sig från full. följd af äfven den orimligaste rättegång; att deremot sträng tillämpning af j 6 §. i nämnde Capitel skulle fullkomligt uppfylla det ändamål, som med revisions-skilling åsyftas och sålunda göra detta praestandum öfverflödigt ; och slutligen att det vore orimligt , att en Revisions-sökande skall betala lösen för Handlingarne, sedan de nu mera , enligt Kongl. Förordningen den 31 Januarii 1777, i hufvudskriit till Kongl.
kunnande dessa Assignationer i all Kronans upphörd emottagas. Den 47 punkten innefattade förslag till följande föreskrift: ”BancoFullmägtiges första pligt är att bibehålla stadga i myntvärdet; genom reglering af * Bankens sedelutgifning med fortfarande uppmärksamhet å metalliska Cassans ställning samt vexel-cursens förhållande; genom inlösen, efter fastställd grunda af Bankens sedlar med silfver antingen i svenskt mynt eller i utländskt mynt eller i plantsar, det första ovilkorligen > i de bägge andra formerna ef er sedel - Banco-Utskottets Utlåtande, N:0 d-4- 63 innehafvarens önskan och Banco-Styrelsens pröfning af omständigheterna i hvarje fall; samt genom ändamålsenliga åtgärder till metalliska Cassans förstärkning eller till förminskning af de Bankens förbindelser och utlåningar, som omedelbart verka på densamma, hvartill hörer, att hypothicera eller sälja inne hafvande räntebärande obligationer samt att köpa silfver eller upptaga creditiv; egande BancoStyrelsen, att för kostnader vid sådane åtgärder använda större eller mindre del af Bankens räntevinst för äret.
Se bara på hans nu äfven för hemmet är vordet ett lif i okyskuppfostran, omgifning, hans i last besudlade het, för att vi äfven må kunna rätt fatta, ungdom, hans rent af djuriska själfviskhet, att den naturliga kärleken till barnen måste som för sig kräfver en maka af oförvitliga bli en vrångbild. H ä r röjer sig Posdnyschews yttre seder. Hon skall vara ren, emedan djupa fördärf åter i försöket att kasta skulhon skall bilda en lockande motsats till de den på kvinnan, som han hatar och som han kvinnor, som hittills upptagit hans sinne. tror hata honom, ett vanligt drag hos medMoloksoffret skall vara utan vank och lyte: brottslingar. Det är hon som söker glömma en väl skapad figur, elegant dräkt, talanger eländet genom att hängifva sig åt husbestyr, — om den inre människan spörjer han ej, liksom han hängifver sig åt tobaksrökning. denne ungkarl, som vi tyvärr alla så väl Det är kvinnan, modern, som blott älskar barnets kropp: » Ack de små händerna! Ack igenkänna. de små fötterna! Ack hur det ler ' Och Och så finner han ett kvinnokön. — Det är ingen människa, lika litet som han är hela den lilla kroppen! Ack, och hur det det; de äro något ännu lägre än » djurlifvet smackar och hickar! » Med ett ord den i människohamn ». Hvarmed sysslar denna animaliska moderskänslan är ingenting annat flicka och hennes omgifning under hennes förän sinlighet. lofningstid? Med idel yttre ting, bosättning, Detta låter han kvinnorna säga, men han lyx, njutningar, nöjen, och paret själf har ju nämner ej ett ord om arten af sin egen känsla ej ett enda ord att säga hvarandra. för barnet, utom det, att barn, i det hela » När vi voro allena, föll det sig för oss taget, äro till hinder i detta slags äktenskap, förskräckligt svårt att tala. Hvilket Sisyoch detta är ju, från hans ståndpunkt, följdfusarbete! Knappt hade man uttänkt nå- riktigt.
Utskit besvarar komiterades åsigter och uttalade satser i följande yttrande: »Om en del bland de skjutsningsskyldige, under misströstan att annorlunda än genom friköpande blifva qvitt en börda, vid hvars »flyttande så många svårigheter möta, erbjudit sig att dervid med upoffringar biträda, så torde derifrån ej ovilkorligen böra dragas slutsatsen, att desse skjutsningsskyldige ej anseit sig billigtvis kunna fordra, att utan någon sådan upoffritig från denna börda befrias; och om äfven bland åtskilliga skjutsningsskyldige en sådan åsigt, som den af komiterade förutsatta, skulle hafva vunnit afseende, så torde ej heller deraf böra dragas den ovilkorlig» slutsats, att berörda åsigt är riktig. — Dä det först påtvingade skjutsningsbesväret sedermera genom lag bestämdes, var sådant, på sätt förut erinrats, ett polisstadgande till beredande af ömsesidiga fördelar, och kan ej anses hafva utgjort någon laglig grund för påläggandet af skatt. Vore den för skjutsentreprenaderna erforderliga summa för stor för att bäras af statsverket i dess helhet, huru »lycket för tung skulle den ej då vara att bäras ensamt af dem bland Sveriges innevånare, på hvilka den för närvarande hvilar». Jag utbedjer mig, att till hvad Utsk:t här yttrat, få i minnet återföra hvilka åligganden och bördor, sorn, jemte den förhatliga påtvingade skjutsningsskyldigheten, tynger de skjutsskyldige jordegarne, utan de öfrige samhällsklassernas deltagande i dessa besvär. 1) o ii 9 Juni f. ni Såsom nära sammanhängande med skjutsningsväsendet tili ater jag mig nämna väghålluingsskyldigheten, som ensamt, hvilar på jorden, till fördel för de öfriga samhällsklasserna. Till eli bevis på, huru ojemn oell tillika hardt besvärande väghällningsskyldigheten understundom drabbar jordegaren, torde det tillåtas mig att i förbigående nämna det förhållande-, hvaruti jag, såsom jordegare-, i detta afseende befinner mig.
Lektorer. En af en annan talare updragén jemförelse emellan Adjunkterna och Lektorerna, samt Underofficerare och Officerare vid indeldta armén är likaledes oriktig. Underofficerare äro icke afsedda att blifva och blifva icke heller i allmänhet Officerare. Underofficern stannar hela sitt lif på denna plats, och vid sådant förhållande kan det icke sägas vara oriktigt, att han genom boställe, eller på annat sätt, har högre löneinkomster än Löjtnanten, som avancerar i graderna. Men hvad Adjunkterna beträffar, så är det icke meningen att de skola stanna såsom sådana, utan det är tvärtom afsedt, att de skola vinna befordran till Lektorer, och vid sådant förhållande bör man väl icke bestämma den lön i en lägre grad, som skall lemnäs, till större belopp än den lön i en högre grad, som skall tillträdas. En sådan bestämmelse kan ieke försvaras på någon annan grund än den, som äfven här blifvit åberopad, nemi. att det finnes Adjunkter, som icke duga till Lektorer; men jag hemställer, om det är riktigt att, åt en tjensteman gifva förökad lön, derföre att han icke duger till hvad han borde duga! Jag yrkar fortfarande bifall till det förslag jag framställt. 5S2 Den 20 November e. m. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:den framställt, hurusom i afs:de på Utsk:s förslag blifvit yrkadt, dels bifall, och dels bifall med den förändring, att den af Utsk. för Adjunkter och Kolleger tillstyrkta 4:de eller högsta löneklassen uteslötes, blef propos. till bifall å Utsk:s förslag först framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag med förenämnde förändring, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Vidare förekom och bifölls förslaget ang:de tiden för lärarnes upflyttning från lägre till högre löneklass. Gr. Lagerbjelke:
öumasllus annonsbyrålOcn not redaktioner. till 2 6 öre pr 4-spaltlg petltrad ( E. Idun Byrå: Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. telef. pl. Kedaktionssekr. : Christina Vad är det för ett ståtligt hus, det där? » frågar ovillkorligen främlingen, då han från Belvedére-berget i Linkö- pings trädgårdsförening tager en öfverblick af den vid hans fötter liggande staden, i det han pekar på ett nytt hus, som ej långt därifrån med något högfärdigt i minen höjer sig i södra stadsgränsen. » Jaså, ni vet i n t e; det är det ena af våra barnhem, hvilket ej längesedan öppnades för gossar, » svarar den infödde linköpingsbon, ifall vägvisaren råkar vara en sådan, med en ton, som ägde han huset eller hade första inteckningen i det. » Det kostar sina modiga fyrkar, må ni tro. Det är ju ståtligt, eller hur? » » Linköping består sig sålunda med tvä barnhem, » bar främlingen må- hända sagt med någon förundran i tonen. » Skulle tro det, bar det hetat. Det där är dottern. Modern ser inte så reputerlig ut, hon, men tät är hön. A t t sitta med boråt tjugutusen i räntor, det dugeri » Lokalpatrioten skiner af en öfversvallande själf - känsla. I dessa eller liknande ord har det nyuppförda HELLBERG. Nordling. lduns Tryckeri Aktiebolag. 70 öre pr n o n p. - r a d. Utgifningstld: hvarje helgfri fredag. Larsson. palatset — Linköpings gosshem — under de sista åren säkerligen mer än en gång föreställts främlingen.
Må nian icke undra, om Fosterlandsvännen med‘bedröfvelse skådat, huru dessa majoriteter, i egenskap af Svenska Folkets ombud, understundom uppfyllt sina åligganden. Må man fördraga hans röst, för ett ögonblick, innan man går att bedöma hans framställning. Matte man ransaka i egna bröst, om de ord jag vagar uttala äro sanna, äro vigtiga , då jag säger, att orsaken, hvarföre RiksdagsMajoriteterna handla så oeftertänkt, så förderfligt, är det olycksdigra begreppet, att Representanten blott äger rättigheter att begagna, ej skyldigheter emot sina Medborgare alt uppfylla! Mine Herrar! Högtidligt är det ögonblick, då Folkets Ombud församlas, att döma öfver Styrelsens handlingar. Om man än skulle glömma, att det är den förfördelades, den lidandes förhoppningsfulla dag — ty de enskildta olyckorna försvinna så lätt ibland samhällsbestyrenS tummel, och de lyckligare folkklassernas glädjehvimmel — borde raan dock ihogkomma, att det för Svenska Folket har en vigt af helt annan beskaffenhet, än den, som den stränga rättvisan allenast gifver åt samhällsinrättningarne. 106 §. RegeringsFormen är lemnad åt glömskan; äfven då Lagarnas ordagranna lydelse är öfverträdd. Dess tillämpning har Den 18 Jul i i e. ni. berott af ConstitutionsTJtskottets Majoritet; oell huru denna under flera Riksdagar uppfyllt sina pligter mot Fosterlandet, derom torde följderna af dess handlingssätt redan tillräckligt vittna. Men Sveriges Grundlag bjuder: iakttagande af Rikets sannskyldiga nytta, oväld, nit, skicklighet och drift, såsom vilkor för rådgifvande personalens bibehållande i sine embeten; och den meddelar Representanten rätt, att i Ståndet väcka frågor derom, samt ålägger blott Ståndet, att ej besluta deröfver, förr än ConstitutionsUtskottet blifvit bordt. Äro äfven dessa ord blotta utrop, blott en prunkande plirase? Äro de endast införde i 107 §.
Kronprinsen och H, K. H. Kronprinsessan afslutade GiftermålsContract, om utvexling af, I 1. s 321 —- 824. Rebbelberga Broar, om nedsättning uti arrendet för Betesmarken vid; StatsUtskottets Betänkande, IV 4* s 753—^58, bif. af PresteStåndet, IX s 1089, af BondeStåndet, IX s io45, af Adelil, IX s 1048, af BorgareStåndet, IX s 1058. Underd. Skrifvelse, X. 1. s 83i—833. RecognitionsSkogar, om. Konungens Nudi• ga Proposition, I 1. s 324, remitt. till StatsUtskottet, II s 1173, 1176, 1178. Utskottets Utlåtande, IV 3. s 3g5 — 5o4, återrem. af Adeln, ix s 686, af BondeStåndet, IX s 711, bif. af BorgareStåndet, IX s 721. Ytterligare Utlåtande, IV 6. s 219 — 225, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 262, af Adeln, IX 3. s 289, af BondeStåndet, IX 3. s 335. Recryter vid indelade Cävalleriet, förhöjning i det stadgade Mulet för, III s 127, 140. Refning, angående ny, och jemnkning i Skattläggnings verket. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1267.
På de af Frih. af Ugglas och Hr Carleson äfvensom af Hr Printzensköld anförda välgrundade skäl, vågar jag vördsamt anhålla om afslag å ifrågavande Betänk. Frih. af Ugglas: En föreg:de talare, Hr Braunerhjelm, har, efter min öfvertygelse, fullkomligt riktigt framställt de skäl, som tala antingen för eller emot den här föreslagna åtgärden. Han har likvist vid upräknandet af de skäl, som tala för afslag, eller för den af mig yttrade åsigten, glömt ett, som jag anser vara det hufvudsakligaste, nemi. att, sedan man vidtagit en författning som i så väsendtlig mån rubbar gamla förhållanden, man äfven bör lemna allmänheten tid att kunna sätta sig in uti dessa förändrade förhållanden, och icke genom brådstörtade åtgärder försvåra tillämpningen af denna författning samt dymedelst göra den ännu mera tryckande, än den otvifvelaktig! i och för sig sjelf är. lag har i den nya lagen sett en stor och vigtig förbättring; men jag tror, att denna förbättring skulle motarbetas, om man i första hand ville framkomma med stadganden, hvilka, de må vara riktiga eller oriktiga, likväl skulle framkalla missnöje. Hr Braunerhjelm har sjelf medgifvit, att han inom Utsk. delat den åsigten, att förevar:de fråga vore allt för tidigt väckt, och att det vore både orätt och obehöfligt att ingå till K. M. med en anhållan, för hvilken någon grund ännu icke förefunnes. Jag har fästat mig vid dessa Hr Braunerhjelms ord, emedan jag är öfvertygad, att de på en stor del af R. o. Ad:s medlemmar kunna hafva ganska mycket inflytande, och jag vill ännu en gång uprepa, att just dessa skäl, som Hr Braunerhjelm ansett tala för en återremiss, just desamma tala för den tanke jag först tagit mig friheten framställa.