Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Adolf frågade den gamle fångvaktaren, som med nyckelknippan vid sitt bälte spatserade af och an på sitt område af gården, om tvenne för hexeri anklagade qvinnor nyligen anländt. Fångvaktaren betraktade den unge kavaljeren med förundran, ty Adolfs fråga hade gjorts med en viss häftighet, men svarade, att två qvinnor, en gammal och en ung, i sjelfva verket helt nyss blifvit anförtrodda åt hans vaksamhet, och att han af den medföljande eskorten hört, att de voro hexor, som gjort mycket ondt i sin hembygd. Adolf frågade vidare, hvar deras fängelserum var beläget. Fångvaktaren, som ansåg, att den unge herrn måste vara bekajad med en alldeles ovanlig portion nyfikenhet, pekade in i en af de mörka korridorerna och svarade: – Der längst inne till venster. – Vid hvilken tid af dagen släppas de ut att hemta frisk luft? blef Adolfs tredje fråga. – Hm, svarade fångvaktaren – icke är just någon bestämd tid utsatt, då de begge fångar, som den ädle herrn efterfrågar, få gå ut och vädra sig; det blir naturligtvis, då de andre fångarne få gå ut: det vill säga under förmiddagarne, då några i sender släppas i dender inhägnaden. Med dessa upplysningar måste Adolf vara nöjd. Han beslöt emellertid att följande förmiddag återvända till borggården, i hopp att då hafva bättre lycka. Sedan den unge Skytte derefter förskaffat sig en bostad – tvenne små anspråkslösa rum i ett vid Göthgatan beläget hus, hos hvars egare han vid sina tillfälliga besök i Stockholm plägade taga härberge – begaf han sig till sin farbroder, riksrådet Bengt. Adolf stod till denne i ett vida förtroligare förhållande än till sin far. Herr Bengt hade alltid afundats herr Johan, att denne egde en son; herr Bengt skulle så gerna sjelf velat ega en sådan, icke så mycket, för att se sin ättlinea fortsatt, som ej mer för ett visst annat ändamål. Herr Bengt var nämligen, såsom vi veta, ett spekulativt vidtsväfvande geni, som på sina från politiska göromål lediga stunder lät sitt ljus lysa i de mörkaste vinklar af forskningens område och hvälfde de djerfvaste planer till hela mensklighetens pånyttfödelse.
Föredrogs å nyo Stats-Ufskottets under N:o 144 afgifne, samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 16 sistiedne Februarii meddeldte Betänkande, om Läne-rättigliet i Manufactur-Disconten för SkeppsVarfsAgare eller Skepps-Byggerier. Herr Mannerstam, Johan: Jag kan ej instämma i Utskottets tillstyrkande om anslående af en Fond af 100,000 R:dr för Lån åt Skepps-Byggerierne. Jag tror att denna Näring är drilven snarare utöfver än under hvad behofvet påkallar och att den åtminstone icke ytterligare bör uppmuntras. Jag vet ej heller hvarifrån denna Låne-summå skulle tagas, då Utskottet rätteligen medgifvit att denna Näring icke kan räknas till Manufacturer eller Fabriquer. Och att således en så beskaffad utlåning skulle för dessa minska tillgängen, samt dä några medel ifrån Banquen icke 'äro att tillgå, som icke skulle för mera allmänt nyttiga ändamål saknas. Ett så beskaffad t understöd som det ifrågavarande, skulle således endast leda derhän, att i sin mohn utvidga det förhållande s sorn 78 Dm 18 April. redan är, att Capitalerne dragas ifrån andra Näringar till Köpmanna-yrket. Jag får pä dessa skäl tillstyrka afslag å Utskottets Betänkande. Herr Grefvea och Landt Marskalken hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln, som den 2 sistledne Martil redan bifallit Utskottets först afgifne Betänkande, behagade vid samma beslut förblifva, hvilket bifölls.
Berättelsen för år 1860 innehåller i samma ämne: »Rörande den verksamhet, »som det år 1855 i hufvudstaden bildade Fruntimmers-sällskapet för fångars för»bättring under loppet af år 1860 utvecklat, har Direktören vid straffoch arbets»fängelset å Norrmalm till Styrelsen afgifvit ett skriftligt utlåtande af följande innehåll: »Jemte vördsam anmälan, att Fruntimmers-sällskapet för fångars förbättring under år »1860 med oförminskadt nit handhaft den af bemälde Sällskap inom fängelset in»rättade Söndagsskola, uti hvilken tångarne med alltmera intresse synas deltaga, får »jag äfven äran meddela, att Sällskapet under sagde år å förbättringsanstalten Magda»lenahemmet emottagit 13 från härvarande fängelse frigifna fångar, af hvilka visser»ligen en del till fängelset återkommit, men flertalet genom Sällskapets ädla bemö»dauden erhållit tjenst. »Menniskovännen har således förnyad anledning att glädja sig åt ifrågavarande »Sällskaps verksamhet, särdeles då i betraktande tages, att alla här sist omförmälda »fångar varit sådana, som antingen undergått bestraffning för stöld eller till följd af »lättja och ett osedligt lefnadssätt varit hållna till allmänt arbete, och således, på »egen hand lemnade, antagligen ej skulle kunna hafva motstått sådana frestelser, till »följd hvaraf de åter skolat hemfalla till fängelset.» Motioner hos Itidderskapet och Adeln 18G2. (Jiliafjor.) Bil. C. Till Öfver—Ståthållaren m. m. Herr Grefve Hamilton! Vid underdånig föredragning af Svenska Diakoniss-säliskapets, genom dess förvaltnings-utskott gjorda och af Herr Grefven uti skrifvelse den 3 innevarande månad öfverlemnade underdåniga framställning om beredande af statsanslag åt det af bemälde Sällskap i hufvudstaden öppnade s. k. Magdalenahemmet, har Kongl.
Det är således icke mer i grund af inskränkta åsigfer, utan i grund af de vigtiga-' ste och mäst omfattande i afseende på medborgerlig bildning ej mindre än utvecklingen och befästandet af vår lagbundna frihet sorn jag vågar vördsamt föreslå: 1:0. Inrättandet af Kroppsgymnantik så vidt möjligt både på landet och i städerna öfverallt der det finnes en Skola, ett Gymnasium eller en Academi för Själskrafternas vettenskapliga bildning. 2:0. Att den studerande ungdomen oyilkorligen bör blifva förbunden att dagligen under de årstider sorn väderleken det tiliåter, begagna de Gymnastiska kroppsöfningaroe på dertill bestämda stunder och under en dertill utsedd Lärares ledning och inseende med iakttagande? af de systematiska principer som af vår förträfflige Gymnastiarch Ling blifvit fram*' stäIde, samt Den i g Martil, 827 3:0. Att ingen ung medborgare borde emottaga* i Embeten eller tjenstebefattningar at hvad natur som helst med mindre hankön* de framvisa betyg öfver genomgångna Gymnastiska prof. N;Q 4. Grefve Gronftedt, Claes.: Jag är nödsakad att uppträda och besvara Herr Coijets anförande, emedan jag i annat fall skulle medgifva dess tydning af mina ord. jag anhåller att man later ord och mening vara sådane som de äro, och ej genom deras orätta framställning, ger en annan syftning åt ämnet; hvilket dock är förhållandet med det anförande jag nödgas besvara.
(Nu ljög jag igen, ty jag hade redan den 30 januari 1830 varit en af » claqueurema » vid den ryktbara representationen af Victor Hugos Hernani på Théâtre Français. Hans inre rörelse blef allt starkare, och han började vandra fram och tillbaka, mumlande osaramanhängande meningar: — Ja, så är det Hvarför skulle ej denne unge man kunna besvärja olycksödet? Om jag vore spelare ofch hade förlorat allt på en enda sedel när, och om jag hade framför mig en ung människa, som aldrig spelat förr, så skulle jag skicka honom midt öfver gatan här till Frascati, spelhuset, för att vända lyckan åt mig, och kanske skulle han komma tillbaka med en förmögenhet ... Hvårföre skulle det ej kunna vara detsamma med det afgörande stora partiet, som jag har att spela i öfvermorgon? Rossinis like, eller ringare än Carafa Professorn trodde sig böra göra ett försök att lugna honom: — Se så, käre maëstro, tag mod till er! Hur kan ni väl vara orolig, när ingen inom operan betviflar, att det blir en lysande framgång? Jag dinerade i går i Café de Paris med direktören sjelf, Véron; han påstår, att Robert skall göra honom till millionär ... Man talar om en balett af nunnor, som måste bringa de surmulnaste i extas ... Ni, ni sjelf, är den enda, som djerfves misströsta ... Ür Dagens Krönika. 3. — Ack, min vän, min vän! stammade kompositören, blek och darrande, som om han hade haft sjelfva Bertram och hans följe efter sig. Ni vet inte, ni ... — Det är då någonting särskildt? — Ja, men lofva mig, ni likasom er unge slägting, att inte skratta för mycket åt en stackars tok — Jag! skratta åt en man, hvilken jag beundrar, såsom hela Paris skall beundra honom om sex dagar och hela Europa om ett år !. — Nå väl, jag skall säga er ajlt! Jag har ej kunnat motstå en frestelse, hur oförnuftig jag vet, att den är. Mademoiselle Lenormand är min granne ... — Huru, lefver hon ännu, den gamla spåqvinnan ?.
Under den 30 November 1820 Till Öfver Ståthållare-Ämbetet i Stockholm utfärdadt förbud för ett Patriotiskt Sälskaps sammanträdande. Detta Sällskaps offentliggjorda stadgar utvisa tillräckligt ändamålets oskadlighet och fastmera en högst berömlig förening af aktningsvärda Medborgare, endast till utbildande af Talaregåfva i offentliga ämnen. Ett häremot af verkställande Makten rigtadt förbud, ger ett ofördelaktigt begrepp om Regeringens afsigter och torde dessutom på goda skäl kunna anses såsom ett steg mot den i 16 §. Regeringsformen stadgade personliga friheten. Under den 17 April 1821, Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till HofCancelleren, hvari gillas den skedda indragningen af Periodiska Skriften Courieren samt förbjudes dess Redaction att vidare utgifva någon Tidning. Denna åtgärd, rigtad mot författare, som utan ringaste brott mot Tryckfrihets-lagen, endast med frimodighet beBihan* till R. S. Fröt. frdje Sami. 17, 130 Constitutions-Vtskottets betänkanden, gagna yttrande rätten till Medborgerlig upplysning, har icke utseende af den oväld, hvarmed föredragande bör tillämpa Grundlagen. Samma anmärkning torde med fog kunna göras vid behandlings-sättet af alla mål af dylik beskaffenhet, som kommit under Regeringens pröfning. Under den 4 September 1822, Förbud för enskildt man att i Hufvudstaden inrätta en Theater. gifver vid handen, att föredragande åsidosatt den rättighet honom lemnäs i RegeringsFormen 38 §., hvarigenom ett Regeringens beslut tillkommit, som, tvärtemot 60 §. samma RegeringsForm, förklarar en Theater-inrättning i Stockholm för Kronans Monopolium. 3:0 Genom Handelsoch FinanceExpeditionen.
finge utsträckas längre än till den fardag, som infölle näst efter det soldaten uppnått SS lefnadsår; 3:o Af riksdagsfullmäktigen Ephraim Larsson från Elfsborgs län, som, på grund af hemmanens i detta län svaga beskaffenhet, föreslagit, att roteringshjelp af allmänna medel måtte, i förhållande till hemmanens olika förmåga att bära roterings-besväret, anslås, eller, om sådant icke kunde ske, att flera rotar måtte sammanslås för utgörande af hvarje nummer, så att roterings-bördan inom detta län blefve jemförlig med den inom andra bättre lottade delar af riket; 4:o Af riksdagsfullmäktigen A. Andersson från Örebro län, som föreslagit, att Statssavit Allm. Besv - och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, N:o 27. «> alt kavalleriet mätte reduceras till hälften af dess nuvarande styrka, så att tvenne rusthåll finge förena sig om en häst och karl, samt infanteriet minskas med en tredjedel af dess nuvarande styrka, så att Irenne rotehåll sammanslogos och ut gjorde tvenne soldater. S:o Af riksdagsfullmäktigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, som hemställt, att hälften af hela den stående arméen måtte indragas, hvaremot motionären ville medgifva, att, sedan sådant skett, några dagars tillökning i exersistiden för bevärings-manskapet finge ega runi. 6:0
Gårds-, Bruksoch Fabriks-betjente samt Mjölnare, likaledes För Advocater, Artister, Medici med flere uppfördes 1816, 15,976 R:dr 30 sk., hvarifrån afgå de i Stockholms Stads Taxering intagne afgifter af DykeriCompagniet, Jern Contoiret och Sjö Assecurance-Compagniet med 6,639 R:dr ; då återstoden oförändrad påräknas till Arbets-Classens afgifter anses lika med 1 g 16 Stånds-Personers enskildte betjenter likaledes Bruksoch Fabriks-arbetares äfvenså Gårdfari handlande, Handtverkare med flere som äro sine egne äfvenledes ... ... Grundskatts - afgift för Frälse Egendomar, upptages i likhet med år 1816, till Postoch Lotshemmans-afgift likaledes Rotefrihets afgift äfvenså • För Kolnings-friheter, dito För Krutoch Svafvelbruk-, dito - Patroni Ecclesiarum i Skåne, Halland och Bohus Län, samt Domkyrkorne för åtnjutande Krono - Tionde, dito - För Theater-Representationer , dito . För Gårdfari-handlandes Pass har intet influtit och kan såle des ej eller något påräknas - Af Testamenten inflöt 1816 en Summa stor 26,234 R:dr 22 sk. 1 r:st., men, som denne inkomst är tillfällig, kan den icke för hvarje år beräknas till mer än . För Fiskerier med mera beräknas lika Summa, sorn för 1816 är utförd, eller .
Deremot är det gifvet, att om våra trupper skola föras från medlersta delen af Sverige antingen till Skånska kirsten eller till Carlskronas försvar, eller ock trupper föras från dessa trakter upp till medlersta Sverige, så måste, under förutsättning, att fienden vore herre i sjön, dessa trupp-transporter ske landvågen, och då skulle behofvet af en jernväg emellan Skåne och Wetten) ganska märkbart låta känna sig. Det finnes ännu ett militäriskt skäl, som icke torde vara utan vigt, nemi. att Landskrona hamn är den enda örlogshamnen på hela kuststräckan emellan Götheborg och Carlskrona, hvarföre det torde vara af vigt att sälta denna baran i hastig förbindelse med det inre af landet, hvilket skulle komma att ske genom den jernbana, jag föreslnuii. ° n Alerstar nu endast att betrakta saken ur billighets-synpunkt. Då fråga är om inrättande af nya kommunikationsanstalter i ett land, bör raan otvifvelaktigt laga i betraktande förut befintliga dylika anstalter oell hvilka delar af landet, som äro mest i behof af förbättring i berörde hänseende. Om vi nu genomgå alla våra provinser, så finna vi, att alla de Norrländska landskapen ligga utmed hafvet och alt de genomskäras af floder, hvilka, närmare deras utlopp segelbara, för öfrigt äro åtminstone flottbara. Vi hafva visserligen der 2:nc provinser, som äro i stort behof af förbättrade ' kommunikationsmedel, nemi. Jemtland och Dalarne; men, hvad åtminstone det sednare landskapet beträffar, så bar StatsUtsk. i ett efterföljande Betänk, sökt att afhjelpa detta behof. Öfvergå vi derefter till det medlersta Sverige, så finna vi, att Upland är pä 3:ne sidor omgifvet af Östersjön och Mälaren och alt den i hjerlat af provinsen inskjutande Mälare-vik, som förer till Upsala, i hög grad Den 23 September I m. 231 ökar lättheten af sjöledes varuforsling. Westmanland gränsar i söder lill Mälaren och är till hela sin bredd genomskuret af Strömsholms kanal.
Saknas styckegods till antal, nummer eller märke, eller är bristeu i vägeller mätbara varor större, än som kan härleda sig från deras egen förderflighet, läcka eller olika mätningssätt, eller har godset annorledes tagit skada; vare befälhafvare, derest han ej tecknat konnossementet med sådan anmärkning, som i § 104 sägs, skyldig att bristen ersätta, såvida han ej gitter visa, att under resan inträffad olyckshändelse, som ej stått i hans eller besättningens makt att afvärja, förlusten vållat. Penningar, värdepapper och dyrbarheter ersättas endast såvida de blifvit för befälhafvaren angifna. § 106. Har befälhafvare underskrift konnossement med sådant förbehåll, som i § 104 sägs, svare han likväl för deri skada å godset, som, genom hans eller besättningens vållande, bevisligen tillkommit. § 107. Vid inrikes sjöfart må, i stället för konnossement, fraktsedel kunna begagnas, i hvilket fall befälhafvaren ansvarar för lasten, enligt fraktsedeln, då han den utan anmärkning emottagit. Det vare honom dock tillåtet att bevisning emot fraktsedeln föra. Har fraktsedel sålunda blifvit utfärdad, gälle den, såvida fel deri icke visas, i stället för konnossement, i alla de fall, der, efter denna lag, ett förhållande i afseende på lasten skall genom konnossement styrkas. 78 % 108. Förekommer, vid fartygets ankomst till lossningsort, anledning att gods tagit skada; ege såväl befälhafvare som lastemottagare att, till utrönande af laddningens beskaffenhet, nämna hvar sin god man, hvilka båda sedan tillkalla den tredje, Besigtningen bör verkställas före eller vid lossningen. Finnes då, att laddningen tagit skada, varén besigtningsmännen skyldige att afgifva yttrande, huruvida skadan må anses hafva tillkommit genom befälhafvarens och besättningens vållande; § 109.
St. äfven ville åt sådana ombud öfverlemna granskningen af Statsrådsprot. med den myndighet, som Const.Ulsk. i sådana frågor tillkommer; så hade R. St. skapat sig några Utsk., som tillsammans bestridde hvad SecrelaUtsk. allena fordom förrättade. Dessa Utsk. vore så mycket sämre än det gamla, som de icke upphörde med riksdagarne, utan t vert om skulle fortfara emellan dem. Det vore alt göra R. St:s verksamhet, för att icke säga regering, fortfarande och beständig. R. St. skulle då komma att, pä samma sätt nu som tillförene under tvedrägtsliderna, hafva sina deputationer, hvilka mellan riksdagarne stridde med Konungen om styrelsen, likasom R. St. sjelfve gjorde så länge de voro samlade. Om man, såsom Gr. Spens antyder, fattar ifrågavar. beslut af förtviflan om möjligheten att kunna åstadkomma ett tillfredsställande representationssätt; så skulle det möjligen kunna hända, att hela frågan om representationens förändring stannade dervid, alt R. St. från sina skuldror kadade hela bördan af representationen på ett sådant Utsk. Hvad hade riket dermed vunnit? Ilade vi ej aflägsnat oss från det mål, vi borde hoppas kunna ernå? Men låtnm oss antaga, att delta förslag gillades; hvad skulle blifva följden? Man svarar ingen farlig åtminstone, ty hvarje Stånd äger sitt veto och kan begagna detsamma, ä fall det ansåge olämpligt, alt åt Utsk. öfverlemna en så stor lagstiftningsmakt. Men se vi ej, mine Hrr, hvarje gång ett veto kommer i fråga att begagnas, huruledes man klagar öfver djerfheten hos ett Stånd att vilja Den 23 September. motsätta sig hvad do tre öfriga önska; huruledes man hotar det genslräfviga, huru man använder idla möjliga medel alt förmå del frångå sin mening? Ar det nyttigt för freden inom representationen, inom samhället, att dessa veto-frågor, om jag så må kalla dem, ökas?
Balans frän föregående året: — J ’ — J o w — Skulder 42,882: 17. 5. 48,899: 29. 11. Utgift: Restituerade samt orätt insatta och debiterade medel 90: — 7. Utaf den i 1845 års hufvudbok intagna balansrelation inhemtas, att, af de vid årets slut utbalanserade fordringar, det i sednaste Revisionsberättelse omförmälda, uli aflidne Regeménts-Qvartermästaren vid Westerbottens f. d. Fältjägare-Regemente, Kapitenen C. A. von Essens konkursmassa innestående belopp al 279 R:dr 46 sk. 7 r:st, ådömda anmärkningsmedel, ännu icke vore indrifvet, samt att,fl anseende till fördröjd redovisning för massans tillgångar, och, sedan flera förelagda vilen blifvit försutna, Kongl, Krigs-Kollegii Advokatfiskals-Embete yrkat, att sysslomännen, vid äfventyr att eljest varda i häkte inmanade, måtte åläggas att dylik redovisning afgifva. Den uti samma Berättelse äfvenledes omnämnda fordran af 1,229 R:dr 22 sk. 4 r:st hos Konungens Befallningshafvande i Wester-Norrlands Län berodde ännu på Kongl Kammar-Rättens pröfning. Af öfriga fordringar voro 508 R:dr 46 sk. 2 i:st år 1846 ersatta och återstoden, 2 R:dr 5 sk. 8 r:st, beroenendc på redovisning. Bland utgifterna förekomma uti räkenskaperna följande, till disposition af Cheferna vid nedannämndc Corpser och Regementer anordnade arfvoden för RegementsKommissarier, nemligen: år 1S44. år 1S45.
385 ditiver icke vid förra riksdagen blifvit indragna, så hade sannolikt, t. ex. den Småländska Hypoteksföreningen, som allt dilinlill sökt undvika uptagandet af lån i utlandet, och som först under loppet af åren 1849 och 1850 i verket satt sådan uplåning, måhända åtminstone till betydlig del kunnat undvika delta onda. Det är nemi, klart, att med en kreditiv-rätt, sådan som den vid förra riksdagen var medgifven, är det för en Hypotheksförening ganska verkställbart att utgifva obligationer på kort upsägningstid, och i öfrigt fastställa sådana vilkor, som göra dylika förbindelser begärliga i rörelsen och som sålunda gör det möjligt, att i låneväg uptaga alla de små kapitaler, som finnas disponible, och äfven sådana betydligare summor, som för den större handelsrörelsen eljest måste hållas per kassa, emedan hvar man måste föredraga räntebärande papper framför en större kontant summa, som icke lemnar någon afgäld. Emedlertid, och för alt visade grunder, hvarpå jag i föregående plenum stödde de farhågor jag då yttrade för de skadliga följder för framtiden, Hypotheksiurättningarna skulle komma att, till följd af de af dem utom landet uptagne lån utöfva på penningerörelsen och med detsamma den ekonomiska trefnaden inom fosterlandet, ber jag för R. o. Ad. få redogöra, icke mindre för det belopp, hvartill dessa uplåningar af de serskilda inrättningarna sig belöpa, än äfven för den inverkan, som dessa uplåningar intill närvar, stund ulöfvat på den metalliska kassan. Det visar sig då, alt vi i denna stund hafva 8 serskilda Hypotheksinrättningar i Sverige, nemi. den Skånska, som icke uptagit något utländskt lån, den i Östergöthland, Smålands med flera provinser, Uplands eller Mälarprovinsernas, Örebros serskilda hypotheksförening, Wermlands, Elfsborgs m. fl. läns-hypotheksförening, som likväl ännu icke i denna stund fått sitt reglemente sanktioneradt, och slutligen Bruksegarnes Hypotheksförening. Dessa inrättningar hafva redan dels uptagit, dels sökt lån till ett värde af 30,500,000 mark banco.
Utsk« Betänkanäen, månen att, vidi de inom deras tullkammare district belägne köpingar och landthamnar, af fartyg få upptaga hamn-, brosamt andra afgifter, trodde Utskottet sig desto mindre böra tveka att antaga, det denna uppbörd öfver allt, hvarest den egde rum, grundade sig på en i laglig ordning tillkommen rättighet, som det af vice talemanSaen Jon Jonsson framställde skäl tili dess upphörande fanns vara hemtadt, icke från det förmodade fall, att berörde rättighet kunnat af städerne sjelfva blifvit tillskapad* titan från en förment origtighet af den princip, som blifvit tillämpad vid samma rättighets tilldelande åt städerne, samt Utskottet dessutom icke gerna kunde föreställa sig möjligheten deraf, att, om ock någon stad af sjelftagen myndighet velat göra försök att pålägga den seglations idkande allmogen afgifter för begagnandet af dess seglations frihet, allmogen utan invändning skolat underkasta sig detta, och sedermera låtit det utan anmärkning fortfara. Det har väl ock icke blifvit bestämdt uppgifvet, att ett sådant förhållande på något ställe inträffat; men, då genom den undersökning om städernas rättighet att uppbära ifrågavarande afgifter, som blifvit äskad, tvifvelsmål synes vara röjdt, huruvida den öfver allt för sin tillvarelse eger det skydd, hvarigenom den tillräckligen må kunna försvaras, och, efter hvad Utskottet förmodar, stä - Besv. och fälton. Utsk. Betcinknnden• HJ59 derna sjelfva böra räkna för en tillfredsställelse, att genom ådagaläggandet deraf vinna tillfälle att från sig aflägsna misstankan, att olagligen hafva tillkräkta! sig förmåner på allmogens bekostnad; så, och med bibehållande af den mening Utskottet förut yttrat, alt de städer, som antingen genom de för dem utfärdade privilegier, eller genom särskilde Kongl, resolutioner blifvit förklarade berättigade, att af fartyg, som ankomma till eller afgå ifrån de inom hvarje stads tullkammare district varande köpingar