Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det år onekeligt, att myntet ytterligare skall försämras genom 5-procents-sedlarne. Sådant år icke förhållandet med 5-procents-obligationerne. Antagandet af 5-procents-systemet innefattar en bestämd låne-princip, för hvilken ingen gråns gifves, då deremot i 5-procents-systemet en sådan finnes, når sedlarne en gång skola amorteras. Jag tror likväl, att antagandet af en så hög ränta som 5 procent, skulle medföra den olägenhet, att Capitalisterne uppsade sine capitaler, och heldre insatte dem hos Staten, ån låto dem stå qvar hos enskilte. Jag finner således, att med bibehållande af samma upplå - 534 Den 12 September /, fn. Jlings-princip, som för 5 procents-obligationer, man kunde nedsätta räntan tili 4 procent, och om votering kommer att företagas, anhåller jag, att i contra-propositionen måtte bestämmas, att Riddsrskapet och Adeln, med antagande af hprocents-obligations-principen, förbehåller sig att sedan bestämma, om räntan skall blifva 4, eller 5 procent. Herr Cederfelt johl; Vår Historia vittnar visserligen, att vi uti Finauce ärenden sällan dragit nytta af föregående tiders erfarenhet. JLikvål böra vi hafva den sista Riksdagen uti för friskt minne, att icke komma ihåg, att 5-procents-sedlarne då beskyldes för alla olyokorne och all oredan, Detta kunde vara tillråckelig orsak för mig, att afstyrka deras antagande; men jag får tillika fästa uppmärksamheten derå, att de ifrågavarande 5-procentsobligationerne ej (skulle blifva egentliga skuld-förbindelser, utan fast mer vtrkliga mynt-sedlar; och då den idag utgifne å-procents-sedeln kunde i morgon utbytas mot Banco, så år 3-procentsupplåningen detsamma, sorn att utgifva nya sedlar. Man talar om att spara räntan: men jag frågar, om det ej vore mera besparing, att utgifva nya BancoSedlar, då kostnäderne ej klefve större, ån till lumpor och svärta? Då man skall göra lån, så bör det vara med bestämd återbetalning.
Län angår, så har jag allt skäl att förmoda, det Krigsoch Kammar-Gollegierne , i enlighet med detta'Läns'ovilkorlig» rätt, få detsamma tillstyrkt användandet af rote-varcance-afgiften, om den kommer att utgå till lindring i den gamla i roteringen; men om nu Rikets Ständer fastställa ovilkorligen för framtiden ett annat användande deraf och Kongl. Maj:t derefter sådant stadfäster, så 'torde det blifva med alltför stora svårigheter förbundet alt tillvägabringa den af Collegierne tillstyrkta och af behofvet påkallade rättelsen och lindringen af roteringen i nämnde Län. Af sådan orsak äskar jag det af mig nu föreslagna tillägget i Utskottens Betänkande;” af Riksdagsfullmägtigen Matts Persson: ”Emot Utskottens tillstyrkande får jag reservera mig i så måtto, som jag anser den nya rote-indelningen böra, i enlighet med de gamla Knekte-contracten, användas till förstärkande af de gamla rotarne, och icke, på sätt Utskotten föreslagit, den derför utgörande afgiften ingå till Stats-verket. Af sådan orsak, och på det Rikets Ständer kunnat lemnäs tillfälle att vid nästa Riksdag taga hela denna nytillkomna indelning i Öfvervägande, hade jag trott det vara rättast oph ändamålsenligast att nu uppskjuta frågans afgörande, hvilket varit så mycket lättare, som inga skäl för närvarande förefinnas att dermed brådska. Utskottens tillstyrkande torde väl således ej hvarken böra eller kunna vinna bifall af Rikets Ständer, enär det komme att i verkställigheten medföra ett fullt våld mot rotehållarne i Riket.” Bih. till R. St. Prot. 184.0 och 1841. 4 Sami. 2 Afcl. 3S:te Haft. 4 26 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskoltens Utlåtande, IV.-o tSr. Ank. till Exp. Utsk. den 4 Mars i84(> kl. 2 e. m.
Utskottet har tagit förevarande motion i öfvervägande; men då Utskottet anser nyss omförmälde, med det föreslagna nya sättet att mäta spanmål förenade, olägenhet vara af stor vigt, samt å andra sidan det nuvarande mätningssättet icke, Utskottet veterligen, gifvit anledning till några allmännare klagomål, finnér Utskottet sig böra afstyrka all åtgärd för införande af det uti motionen föreslagna sätt för mätning af spanmål; men då Utskottet delar motionärens åsigt om angelägenheten deraf, att de föreskrifter, som i afseende å mätning af spanmål äro gällande, må blifva mera allmänt kände, än de nu äro, får Utskottet hemställa, huruvida icke Rikets Ständer må finna skäl till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan, att ett sammandrag af de sladganden, som äro gällande i afseende på mätning af spanmål, måtte varda utarbetadt och genom Kongl. Maj:ts nådiga försorg kungjordt, jemte nådig föreskrift, att detsamma, vid bestämdt vite, skall finnas anslaget å hvarje spanmåls-magasin i städer och köpingar, samt i öfrigt å de ställen, der sådant kan finnas af nöden, hvarom Konungens Befallningshafvande skulle ega meddela föreskrift. Stockholm den 8 Juli 1851. STOCKHOLM. Östlund & Allm. Bcsv.- o. Ekon.-Utsk. Utlåtande, M 120, 1 m 120. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 10 Juli 1881, kl. 7 e. ni. Utlåtande, i anledning af vackt motion om Oresundska lullaf giftens upphörande för Svenska fartyg. Till Utskottets behandling har från Välloll. Borgare-Ståndet blifvit öfverlemnåd en af herr J. G. Schwan väckt motion om vidtagande af åtgärder till svenska handelns befriande från den afgift, som tili Danmark erlägges för genomfarten af Öresund.
Utaf anslaget, 96,184 R:dr 50 öre, för ökade kostnader till underhållande af beklädnadsoch utredning srm. fl. persedlar vid lif 'gardesregementena och husarregementet Konung Garl XV anslaget, 9,156 R:dr 84 öre, till ökade bekläd nads-kostnader för Sappör-truppen dito, 60,751 R:dr 64 öre, till dito för manskapet vid Svea och Götha Artilleri-regementen dito, 252,000 R:dr, till underhållande af beväringsmanskapets beklädnad dito, 130,000 R:dr, till anskaffning af tält för beväringsmanskapet under dess vapenöfningar 1860 års anslag till understöd åt officerare, som inträda i aktiv krigstjenst hos någon främmande makt Utaf anslaget, 2,000 R:dr, för statistiska uppgifter öfver kostnaderne för Krigs-kollegii förvaltning tillhörande föremål i » dito, 181,170 R:dr45 öre, till gratifikationer för år 1857 åt underofficerare och deras vederlikar vid garnisons-regementena samt Flottan och Marinregementet, äfvensom vid tygoch liandtverks staterna m. fl » dito, 109,958 R:dr, för linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp 1860 års anslag för åtskilliga byggnadsarbeten och anskaffningar vid Flottans stationer Utaf anslaget, 8,760 R:dr, till gratifikationer för år 1857 åt Flottans matroser och jungman » anslaget, 1,400 R:dr, till ar frodén för samma år till Cheferne vid Båtsmans-indelnings-kompanierna » dito, 3o0,000 R:dr, för uppförande af en jernbro mellan Skeppsoch Kyrk-holmarne inom hufvud staden » 1859 års anslag, 44,500 R:dr, för uppförande af en fyr på Bjurö och en på Hernö klubb samt en på klippan Björn . Anslaget till inköp af nya målkårl och vigter för krono magasinerne och bagerierna
Ina tillgång, som vid 184S års utgång beräknades till 31,320 R:dr 4 sk. 6 rst., vid 1850 års slut minskats till 30,821 R:drl3sk. 5 rst.; och då härifrån afdragas de till belopp af 8,639 R:dr 18 sk. 3 rst. balanserade osäkra fordringar, befmnes, att fondens säkra behållning endast utgjorde 22,181 R:dr 43 sk. 2 rst. Sedan Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorer fästat uppmärksamhet å angelägenheten af särskilda medels anvisande till bestridande af den del utaf gamla ulldiskontfondens utgifter, hvilken af dess inkomster icke motsvarades, så och efter det Kommerskollegium rörande denna fråga afgifvit infordradt underdånigt utlåtande, bade Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 13 November sistlidet år, förordnat, att Kollegium för framtiden och tills vidare ägde att. årligen bos Kongl. Majit anmäla om och till hvad belopp fondens utgifter under föregående året öfverstigit års-inkomsterna, pä det i hvarje fall måtte kunna pröfvas huru och i hvad mån ersättning ina varda anvisad. Uppå Kollegii, af sadan anledning, i ämnet gjorda anmälan, bar Kongl. Majit, enligt nådigt bref af den 22 sistlidne Juli, förklarat, att da, på sätt ofvanberördt blifvit, gamla ulldiskontfondens utgifter nästlidet år 1859 uppgingo till 5,663 R:dr 35 sk., men inkomsterna för året endast till 5,310 Ridr 7 sk. 4 rst., ersättning för ilen sålunda uppkomna brist af 353 R.dr 27 sk. 8 rst. finge af de under Kollegii förvaltning ställda tulloch konfiskationsmedlen anordnas och utbetalas.
Utskottet bordt frånträda dess vid förra utlåtandet yttrade åsigt:» af hr C. F. Waern och hr A. A. Berger. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854. Stals-Utskotlels Utlåtande, JVs 15S. 1 JW 135. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Maj 1834, kl. 1 e. m. Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga Propositioner om anslags beviljande, dels för uppförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby samt utvidgande af skolhuset i Orebro, dels ock för anskaffande af lärover/csbyggnad åt Nya Elementarskolan i Stockholm. (U. A.) I afseende å förstnämnde frenne byggnadsföretag, för hvilkas utförande understöd af allmänna medel äskats, har Utskottet af Kongl. Majrts till Rikets Stän der derom aflåtna Nådiga Proposition inhemtat: Beträffande först den föreslagna läroverlisbyggnaden i Wexiö, hurusom Konsistorium derstädes, med åberopande af dess redan den 9 November 1850 gjorda underdåniga framställning om de flerfaldiga brister och olägenheter, af hvilka den nuvarande lokalen för Wexiö förenade Gymnasium och Skola besvärades, samt angående omöjligheten att kunna bekosta uppförandet af ett nytt och lämpligt lärohus med en tillgång af endast 4,566 Rulr 32 sk. i Stiftets byggnadskassa, hvilken årligen måste bestrida flera utgifter för underhåll af Skoloch Gymna stikhus i Jönköping samt Gymnastikhus i Wexiö, i underdånighet anfört, att oaktadt under sistlidet år verkställda reparationer å skolhusbyggnaden och en förändrad inredning deraf, densamma likväl fortfarande funnes i många afseenden bristfällig, sanct att Skolans samlingsrum vore så litet, att lärjungarne i egentlig mening mäste der inpackas vid tillfällen, då de borde vara tillsammans, till mehn för deras helsa samt för den ordning och värdighet som borde iakttagas och kunna påräknas vid ett af Sveriges äldsta och talrikast besökta läroverk.
Således blefve det aldrig en positiv vinning att i episteltexten intaga stycken af Gamla Testamentets skrifter. Men ingen torde det vara obekant, att, när dessa texter, som redan nu förefinnas och användas inom hela den kristna kyrkan, autogos, så gjordes det ett försök att utvälja sådana stycken till epistlar, som skulle tjena till bevis på huru apostlarne sjelfva uppfattat de evangelier, öfver hvilka mati i högmessan eller i allmänna gudstjensten skulle predika. Således, när man har Evangeliiboken i liand och man vill veta huru Apostlarne sjelfve upfattat detta Evangelium och dess innersta kärna, så behöfver man blott gå tillbaka till Episteltexten. Jag tror derföre att det är vådligt att göra den förändring, som den värde talaren åsyftat, och det är för mig åtminstone en glädje att se, det, när komiterade utarbetade sitt förslag och sina Evangelier, de vid utväljande af Episteltexterna följt, sä vidt möjligt varit, samma plan, så att man äfven allt framgent vid läsandet eller framställandet af sjelfva Evangelium kan se huru desse af Apostlarne oell de första kristne blifvit upfattade. Borde något undantag härvid hafva egt runi, så kanske hade det, företrädesvis bordt ske på AdventSöndagarne, då man lätteligen, efter mitt förmenande, kunnat lemna rum för profetiorne. Jag förnyar derföre ännu en gång min bön om bifall till det föreslagna Betänkulet. 348 Den $ Februari f. m. II. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag 'blifvit m t fri idad t till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Med sfs. på ett yttrande af Hr Tham finner jag att jag blifvit missförstådd i mitt sed naste anförande, hvarföre jag finner mig föranlåten att deröfver bifoga en rättelse. Hr Tham har sagt, alt jag skulle hafva klandrat komiterades förslag för det de inrymt uti detsamma för få predik otexter utur Gamla Testamentet. Detta är en alldeles missförstådd upfattning af mina ord.
Betänkande är jag i så måtta skiljagtig, att jag ej instämmer uti Lag-Utskottets förslag, att ledamöterne af f. d. Lag-Comiteen, Herr Expedilions-Secreteraren Richert och Herr Advocat-Fiscalen Staaf, måtte inkallas till Ledamöter uti den föreslagna Lag - Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o t/f2: 23 beredningen. Då ett af föremålen för denna Berednings verksamhet är att å nyo granska Lag-förslagen, synes det mig icke vara lämpligt alt föranleda ett sådant åliggande för desse utmärkte rättslärde , hvilka, i afseende på sjelfva förslagen, redan slutligen yttrat sig. Deremot, och i betragtande både af arbetets stora omfång och af de många special-insigter, som fordras för upprättande af förslag till de serskilda Författningar, hvilka böra utgå samtidigt med det nya Lagverket, anser jag antalet af de egentligen arbetande ledamöterne i Beredningen , i stället för tre , böra utgöras af fem , för hvilkas utväljande jag likväl icke finner några serskilda qvalificationer böra uti den underdåniga skrifvelsen bestämmas.” Uti denna reservation: hafva Herr Grefve Mörner och Herr von Röök instämt.. tryckt hos j. a. walldén, 184a Lag-Vtskottels Betänkande, JY:o 143. 1 N:o 143. Auli. till Exp. Ulsk. d. 15 Oct., kl." rf f m. Betänkande ofver väckte motioner, angående gemensum lag för inrikes och utrikes vexlar. Sedan Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den a3 April s835, lill Kongl. Majit öfverlernnat förslag till lag för inrikes oell utrikes vexlar, liar Kongl. Majit, uti Nådigt svar å Rikssalen, förklarat Sig hindrad alt dertill samtycka; hvaremot Kongl. Maj;t, genom Nådig Contraproposition, föreslagit samt Rikets Ständer jemväl antagit en sedermera under den ao
QtBdrt ©onffifnfiend^HtfFett, berebba ^orflog till ©nmblaod* anbringar, mebelfF upbdfreanbe, tillagg, rdttelfe eller fdrfloring, fofme <9XX?i, imber ben 24 ^ttlii ndfllibne dr, till .ftonal. 3)?af:td Otåbtgn fanction, i imberbdnigfjet ofmerlemnot bern blonb bercrbe gorfTag, ^JBi fotnfdlbf gillot ocf) an* tagit; fFofonbed nebonffdenbe, of £ongl. <5Dr7oi:t i SRdber b/fallne och ftab* fdffobe beftdmmelfer, i fol/b bmaraf /emrodl dtfFilfigo onbro i loifia betar till ott froft och toerfan uphort, båbanefter gallö Hegelin *formen. 37. § konungen eger , ott r Slbeligt 0tdnb uppljo/a tDtan, forn, genom» trohet, tapperhet och bpgb, lötbom ocf) nitijTö f/enfter, g/ort ftg of konungen och Ocifet fptmerligen fort/ente. konungen ma femtrål, fafom belöning foc fforo och utmdvfto fort/enffer, tiHt>efa 2lbelemån friherrlig och fr iber ror Öareftrg tvårbigber. €/ md SlbelfTop, eller friherrlig eller (treflig mdrbig* het, forn hdbonefter forldnad, tillfalla flera, dn ben, Imilfen oblob eller lipp* ho/b blifvit och, efter hanö bob, i rott neöfftgonbe leb efter leb, han$ dlbjfo manliga 33roftarfming af ålbjla grenen, fornt, efter bennod utgång, ©tamfabrend ndrmofte monligo offomlmg, of bd lefmonbe dlbfto (Tägtgren, och fd roibore.
Skede måssen, belägen inom en socken af norra delen, utgör de hemman Hr von Troil omnämnde, och som odlades under uppsigt af Just.rådet Mannerstam; de hafva nu fått tillgodonjuta förmedling; ännu en mindre kronopark har blifvit under skaltemannarätt i lotter försåld, men icke ägde hemmanen på Öland någon rätt till del deri, då den ännu befanns vara Kronans; annorlunda är alt erhålla vindfällen ekler utsyning. Den kronopark, som nu återstår, nemi. Böda skogen, några tusende tunnb, hafva Öländningarne — utan afseende på erfarenheten af hvad med Källatall och den andra fördeldta parken inträffat, nemi. att de blifvit alldeles uthuggna — dock anhållit att få dela den, hvilket likväl K. M. afslagit; emedan det skulle leda till samma påföljd som med de öfriga förenämnda skogarna, helst det icke finnes större fiender till allt hvad skog och träd heter, än Öländningen. Den tiden det var förbjudet att på Öland skjuta vildt af alla slag, deribland hjort och vildsvin, och strängt straff för åverkan existerade, funnos der ypperliga skogar; men sedan de fingo fri dispositionsrätt öfver jagtfångsten och ansvaret för åverkan mildrades, försvann skogen småningom , och Alfvaren blef skoglösa fält. Att den skattlagda allmänningen är skoglös, bevisar således ingenting. Skattläggningen har skett med iakttagande af deras betesrättighet och ej roed förbiseende deraf; ej heller består marken blott af berghällar; ty då skulle de icke blifvit skattlagda, emedan berghällar Den 20 M a j e, m. ] 21 och dylika impedimcnler efter ingen Svensk skaltläggningsmetod få med skatt beläggas, utan är det sådan joid, sota kunnat till skatt taxeras, hvilken blifvit till skatt upptagen, och denna skatt har blifvit till beloppet bestämd efter metoden, deröfver icke heller besvär blifvit anförda, hvadan skattläggningen vunnit laga kraft.
A. Andersson, från Göteborgs och Bohus län. Bih. till R. St. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Erik Johan Rudberg från Calmar län, om anslag för anläggning af en hamn vid Böda, på öland. Bland de åtgärder, som i hög grad skola bidraga till norra Olands förkofran, kan med skäl räknas anläggande af en hamn vid Böda, hvarifrån ortens produkter kunna utskeppas; och då man tager i betraktande att denna ö, synnerligast den norra delen, är mycket vanlottad på kommunikationsanstalter och vattenkommunikationen är den enda tillgängliga för transport af ortens hufvudprodukter: spanmål, potatis och kalksten, ty de norra socknarnes innebyggare hafva öfver 6 mil landväg till den lilla staden Borgholm och måste i följd häraf till största delen begagna sig af vattenkommunikationen, inses lätt, att en hamn för norra Öland är högst nödvändig. På hela öns östra kuststräcka, utgörande 16 å 20 mil, finnes ingen enda hamn, hvarest de lastade farkosterna under storm kunna söka skydd, blott för en enda natt, nej, icke ens om dagen, derföre händer ofta att såväl menniskor som farkoster och last försvinna i djupet eller blifva kastade på land. Genom anläggande af en hamn vid ofvan antydda plats, skulle måhända månget främmande eller af rikets kustoch handelsfartyg i nödens stund blifva räddadt undan olyckan genom att i hamnen söka skydd och då skulle äfven i hög grad de många strandningar, som hvarje år inträffa på ölands östra kust, ej så ymnigt förekomma. Många skäl kunna åberopas, som tala för anläggningen af en hamn å det citerade stället; dels har naturen i stor mån danat platsen till hamn, dels är för några år sedan en fyr inrättad på öns norra udde, cirka tvänne mil från denna hamnplats, så att svårighet ej möter för väderdrifne seglare att äfven under mörker kunna söka skydd i denna hamn, om nöden det fordrar, och blifva från mången olycka, som nu ofta händer, räddade. Yid sistlidne riksdag väckte jag motion i denna fråga, åt hvilken Höglofliga Stats-Utskottet då egnade sin uppmärksamhet.
N:o 144, öfver väckte motioner, örn upphäfvande eller ändring af KonglBrefvet den 17 October 1778, angående Barnamord. Med ogillande af Betänkandet, lät Ståndet dervid bero, då detsamma redan är af 3:ne Stånd bifallet. Från Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 67, i anledning af de ifrån samtlige Riks-Stånden till Constitutions-Utskottet hänvi sade anmärkningar vid Memorialet N:o 38. Volerings-propositionen, med iagttagande af serskildt anmäld rättelse af orden i yrt-propositionen: allmänna val till orden: samfäldta vagodkändes. S. 1), Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets bordlagda Utlåtanden: N:o 354, Litt. D, i anledning af ifrågaställa extra stats-anslag till allmänna byggnader. 1, 2 och 3 punkterna återremitterades, hvaremot 4, 5 och 6 punkterna lemnades ulan anmärkning. N:o 354, Litt. E, i anledning af ifi ågaställda extra stats-anslag för Undervisnings-verket, Vetenskaperna och de Sköna konsterna. 1, 2, 3, 6 och 8 punkterna återremitterades; och 4, 5, 7 och 9 punkterna lemnades ulan anmärkning; och N:o 354, Litt. F, i anledning af ifrågaställda extra stats-anslag till åtskilliga allmänna och enskildta föremål. Prot. S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Höglofl.
Vida betänkligare och kinkigare förhållanden, än som förebäras i afseende på Trysunda fiske, torde då upstå. Slutligen medförer ifrågavande förslag för Nätra och Själevads socknemän en ringa fördel. Utsk. synes vid affattande af detsamma hafva tänkt sig ett vanligt skatteköp, såsom förhållandet är med Kronohemman, men en värd talare har redan uplyst, att så icke eger rum i afseende på fisken, för hvilka skatte köpeskillingen bestämmes genom offentlig öppen auktion. Pä grund af alla dessa skäl anhåller jag vördsamt om bifall till första punkten af Utsk:s förslag och afslag pä den sednare. Hr Printzensköld, Carl: Det synes som skulle man allt mer och mer försöka införa det oskick, som under den s. k. frihetstiden egde rum, nemi. att den som hos domstol hade förlorat en sak företog sig att appellera till R. St:r för att dymedelst vinna ändring och rättelse i högsta domaremaktens beslut. Man har ju t. ex. sett personer, hvilka af högsta domaremakten blifvit dömda till ersättningsansvar, hos R. St:r söka befrielse från hvad dem sålunda blifvit ålagdt. Man har derjemte äfven sett, att, när det är fråga om mitt eller ditt, så har den tappande parten vändt sig lill R. St:r för alt vinna eftergift och Den 17 Maj e. m. 153 ändring i Högsta Domstolens beslut. Kan väl detta vara lämpligt? Jag skulle till och med tro, att behandlingen af dylika frågor strider emot 90:de §:n Reg.F:n, emedan R. St:r dervid nödgas till bedömande uptaga de skäl och omständigheter, hvilka redan af domaremakten genom dess beslut blifvit pröfvade. Jag kan icke finna annat än att ett sådant förfarande är ytterst betänkligt. Man ser derföre, och man har redan af hvad Hr von Troil yttrat erfarit, huruledes det icke är rättvisans röst, som dikterar Utsk:s tillstyrkanden till R. St:r, utan att konsiderationer ligga till grund för Utsk:s beslut. Ett sådant förfarande synes mig på sätt Gr. Lagerbjelke anmärkt, ganska vådligt.
Att utlåtelsen varit lika profetisk, som historisk, blef snart en oafvislig upptäckt: ty på ”nöd” för Friheten vardt ingen brist, och Adeln stod jemväl nu främst i dess beredande. Ingenting bidrog så mycket, som det nyss så skamligt öfverståndna krigs-företaget, att upplåta hans ögon öfver statsvisheten hos sina första gynnare. Man har om Gyllenborg och hans vänner sagt, att deras vågsamma och intrigerande conjuncturs-politik var en fortsättning af den Görtziska. Den var så – på ytan sedd: emellan dem och Görtz var likväl den grundskillnad, att de litade i det första rummet på conjuncturerna, i det andra på Frankrike, och blott i det tredje eller sista på sina egna krafter; då deremot han litade i tredje rummet på conjuncturerna, men i det andra på Carl XII, och i det första på sig sjelf. Väl besveks äfven han af bländande förutsättningar; men mindre af dem, än af lyckan: ty de stödde sig, hos honom, på ett sannt medvetande af snille och mod; och han gjorde, ifrån sitt första uppträdande i Carls tjenst ända till sitt fängslande, allt, hvad snille och mod, under de mest förtviflade omständigheter, kunna göra. I de slutföljder, på hvilka Hattarne byggt sina förhoppningar om det äfventyr, hvari de inledde sitt fädernesland, voro slutfelen alltför grofva, alltför solklart intygande sjelfva slutmakarnes politiska flärd, att kunna länge öfverskylas. Äfven för mindre skarpsynta betraktare, än Dalin, stod den blottad. Men Sverige hade nu råkat i en ställning, der det icke gick an att vara så framtalig, som förut. Åtskilliga bland hans smärre poemer fördristade sig ändock, att låta förtrytelsen framgnistra. Synnerligen må ett, som är författadt ”på Tacksägelse-dagen öfver freden med Ryssland”, heta hvad man plägar kalla ”ord och ingen visa”. Men också ett annat, ehuru med öfverskrift ”till det täcka Könet”, förråder en djup harm; under fåfäng sträfvan att dölja den bakom en skämtsam vändning. Der säges: Begynn då Du, att verlden styra!