Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rdr 32 sk. Bko — Undervisningsanstalter för Jordbruk och Landt mannanär ing ar. a) Styrelsens för landtbruks-institutets på Ulltuna kungsladugård underdåniga skrifvelse af den 16 sisth April om ett fortfarande årligt anslag för institutet. Redan uti skrifvelse den 25 Februari 1844 hade kommitterade för organiserandet af berörde landtbruks-institut, jemte afgifvande af förslag till stadgar för institutet, äfvensom af en beräkning öfver årliga inkomster och utgifter derstädes, i underdånighet anfört, att, ehuru allöningen till lärare och tjenstemän samt öfriga årliga utgifter blifvit af kommitterade beräknade under förutsättning, att något statsanslag efter 1848 års utgång icke vore för institutet att påräkna, kommitterade dock ansåge ett dylikt anslag till åtminstone lika stort belopp, som Rikets Ständer för uppköpande af inventarier m. m. anslagit, eller 4,000 r:dr b:ko årligen, fortfarande erfordras om Ulltuna landtbruksinstitut skulle komma att motsvara sin för svenska jordbruket vigtiga bestämmelse, enär genom beviljandet af ett dylikt fortgående statsanslag, lärarnes löner kunde erhålla en behöflig förhöjning, fri-lärlingar vid institutet årligen antagas, de betalandes afgifter möjligen något nedsättas, samt ett erforderligt förlagskapital bildas, till bestridande af oförutsedda utgifter; anhållande kommitterade, på grund häraf, det Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om ett årligt statsanslag af minst 4,000 r:dr b:ko till Ulltuna landtbruksinstitut, att utgå äfven sedan kungsladugården blifvit till institutets disposition upplåten.
Det hade varit önsk ligt och jemväl med fog kunnat förväntas, att BankoUtskft, då det till R. Str afgaf sitt yttrande uti den maktpåliggande och öfver hela landet med så särdeles stort upseende följda fråga ang. Bankens vexelhandel, skulle funnit nödigt att motivera detta sitt yttrande med en framställning, egnad att på ett så omfattande sätt, som BankoRegkt föranleder, bibringa R. Str en fullständig öfversigt af denna vexelhandel art och beskaffenhet, så att R. Str deraf kunnat inhemta, huruvida det i 109 § 1 mom. af berörde reghte med vexelköpen afsedda ändamål blifvit rätteligen befråmjadt eller ej. Då emellertid Utsk. inskränkt sig till att endast öfver vissa af R. St:s Revisorer framstålda anmärkningar ang. vexelhandeln yttra sig samt dermed varsamt dragit sig undan det vigtiga ämnets granskning och bedömande i sin helhet, synes detta förfaringssätt hafva föranledt en Ledamot, af Utsk:t, Hr Akerman, att i hans vid Utsk:ts berättelse fogade reservation lemna en fullständigare vägledning för omdömet i detta hänseende. En föregående talare, Hr Bildt, har uti sitt yttrande, med erinran att denna fråga rätteligen borde bedömas ur tvenne synpunkter, nemi. hvad som i afseende å vexelhandeln förekommit dels före och dels efter den år 1857 härstädes inträffade handelskris, hufvudsakligen uppehållit sig vid det sednare af dessa mom:r, men t)e ri 11 Janus rl f. m. 79 lemnat det förra, afseende vexelhandel före krisen, å sido.
Statsverket skulle bekosta anskaffandet af de för seminarierna behöfliga modeller, hvartill 400 R:dr för en gång ansåges vara tillräckliga; hvaremot 500 R:dr årligen för hvarje seminarium borde anslås till arfvode åt lärare uti denna ifrågavarande ritöfning; att undervisning uti denna för allmogen högst nyttiga öfning måtte vid alla fasta skolor med examinerad lärare, ifrån och med 1807, vara obligatorisk för de lärjungar, som efter inbemtad minimikunskap ville vidare begagna skolan och ej saknade fallenhet för ritning; hvadan utväg borde beredas för skolråden, att uti seminarierna under året 1866—1867 för folkskolelärare erhålla behöflig undervisning, hvilken på en månads tid syntes böra medhinnas för så många lärare, som på en gång kunde inkallas; samt att få inköpa de behöfliga modellerna.“ Oaktadt Utskottet anser önskligt, att under folkskolans fortgående utveckling tillfälle der måtte kunna beredas till inhemtande af undervisning i det af motionären omförmälda ämne, har Utskottet dock icke ansett sig böra tillstyrka anvisandet af särskilda anslag för detta ändamål. Vid folkskolelärare-seminarierna finnas redan särskilda ritlärare anställde; och om undervisning i den af motionären afsedda speciela ritkonst skulle finnas företrädesvis nyttig eller eljest förändring i den antagna undervisningsplanen behöflig, lärer Kongl. Maj:t icke underlåta att derom förordna; hemställande alltså Utskottet, att .Herr Bråkenhjelms förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 68:o. Vidare har Herr G. F. Ridderstad, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 122), jemte erinran om vigten af småskolans ändamålsenliga anordning och förseende med dugliga lärare, anfört, hurusom den ännu kännbara bristen på skicklige småskolelärare vore föranledd deraf att väl inrättade anstalter för bildande af sådane lärare ännu nästan alldeles saknades.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. tions-Sekreterarne hafva sålunda fjenstgjort. Det stora antalet af mål har dock vållat, att de flesta icke kunnat sålunda behandlas. En grupp bland dessa synes emedlertid allt mer och mer öka sig, nämligen de kommunala frågor, som, — vare sig i besvärs-, ansökningseller underställnings-väg — till Kongl. Majit inkomma. En del af dem, nämligen de som härflyta från Landstingen, äro till sin beskaffenhet helt och hållet nya. De öfriga, hvilka nu fullföljas omedelbart från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till Kongl. Majit, blifva, i följd häraf, till antalet flera än tillförene, då vanligen en mellaninstans måste genomgås. De medtaga jemväl mera tid vid utarbetandet, än som erfordrades då en pröfning i samma mellaninstans, — i de flesta fall Kammar-Collegium, — föregått. Enligt min förmening skulle det vara af särdeles gagn, om dessa ärenden blefve inom Departementet så behandlade, att någon kontinuitet dervid kunde vara att påräkna, äfven vid ombyten af Departements-Chef. Utan förstärkning i den aflönade tjenstemanna-personalen inom Expeditionen låter en sådan anordning sig svårligen genomföras, så vidt icke det öfriga, väl behöfliga, arbetsbiträdet vid andra ärendens handläggning skulle förringas; men under ovissheten huruvida icke, sedan de nya kommunalförfattningarne hunnit någon längre tid tillämpas, antalet mål och ärenden af detta slag kommer åter att minskas, anser jag det icke lämpligt att nu ifrågasätta bildandet af en särskild byrå, utan inskränker min underdåniga framställning dertill, att Eders Kongl. Majit ville af Rikets Ständer äska, att, såsom årligt arfvode åt ett biträde vid de kommunala ärendenas beredning och expedierande må tillsvidare å extra stat anvisas 1,800 Riksdaler. 2:o. Landtmäteristaten. A) Oeneral-Landtmciterikontoret. Enligt nu gällande Stat för General-Landtmäterikontoret hafva kontorets ne - danantecknade tjenstemän i årlig lön:
Frölich hade att Hr Landtm, skulle så lätt hafva förändrat sin tanke, och hvad BorgareSt:s inbjudning angår, så vore den en fråga, sorn icke nu vore föremål för öf - Den 24 M a j - verläggning. 1 mom. i 4g §‘n Riksd.Ordn. inneljåIler: ”Då saken llän CJlsk. återkommit, blifve den eller lörsta uppläsmidet liggande pä bordet. Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning ägt rum eller ej, på flere ledamöters föienade begäran, åter hvila; men då saken tredje gången förekommer, skall den till afgörande företaga».” Den fråga, sorn nu blifvit för R. o. Ad. föredragen, var ett mål, som blifvit remilteradt till Utsk. och derifrån återkommit; ef er första bordläggningen hade det, vid andra föredragningen, på flere ledamöters begäran, blifvit åter lagdt på hordet; nu var det tredje gången föredraget och skulle således, efter Riksd - Ordnts ordalydelse, till afgörande förelagas, hvarföre intet vidare uppskof med frågan numera kunde äga rum. Hr Aminoff: Jag hade visserligen lika med Gr Frölich önskat, att detta mål fått hvila; men sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att så icke kan ske, vill jag icke vidale yttra mig derom. 1 afseende på sjelfva saken förenar jag mig med hvad Hr Printzensköld anfört. Oaktadt jag med all den uppmärksamhet, hvaraf jag är mäktig, betraktat grundlagens bud, har jag likväl der icke funnit någonting som skulle kunna hindra framställandet af en sådan motion som Hr Rydins; ty den innehåller icke något förslag till ändring af grundlagarna, i hvilket fall den skulle blifvit inom behörig tid aflemnad till Coust.Utsk. Motionen afser endast, att R. St. mätte ingå till K. M. med underd. önskan, det täcktes K. M. genom en comité’ låta utarbeta ett förslag till representationsförändring. Det kan icke nekas, att det gruniliagsförändringsförslag i detta afseende, som nu hvilan till nästa riksdag, är i laglig ordning tillkommet.
Att den klagan öfver inskränkt eller betagen utsyning, som någre af Molionerne innehålla, lärer härröra deraf, att visse Kronoskogar blifvit fredlystc, eiler årliga anslags beloppet af ut - Stats-Utskottets Betänkan den. 67 syning nedsatt, i den ordning ofvannämnda författning om Skögarue i Riket i 3 och 14 §. §.-föres kr ifver, uti hvilken ordning Utskotten så länge intill dess den nu föreslagne förändringen med skogurnes disposition Kinner tillvägabringas, icke hafva skäl tillstyrka någon förändring hel dst det kunde föranleda tili deras utödande, om de kringboendes behof, mea icke skogstillgången och afseende! å skagens framlida bestånd, antagas till bestämning af årliga anslaget: Att hvad särskildt angår den för Kronans räkning företagne odlingen af den inom Ombergs Kronopark belägne så kallade Dagssmossen, Utskotten så mycket mindre finna sig ega anledning att tillstyrka samma odlings inställande, som icke allenast uppodlingar af mossar å Kranoparker i allmänhet hittills varit en hvar tillåten, obehindrad af de kringboendes mulbelesrätt, utan och de, hvilka en sådan rättighet å Ombergs Kronopark tillkommer, vid af Konungens Befallningshafvande i Länet hållet sammanträde den 14 Julli 1817, lemnadt, under vissa vilkor, bifall lili berörde odlings företagande: Att derest på sätt Petter Anderssons, från Södermanland, motion innehåller, något vites förbud blifvit af Konungens Befallningshafvande i Länet utfärdad t, emot stubbars och vind - ^8 Staf. s-U t i k o 11 e l s B <? t ä n L a n d e i». bars och vindfällens afhemtning från Allmänuingarne, sådant innefattar icke någon författning, hvari Riksens Ständer böra bereda ändring, utan en Arn betsåtgärd, hvaröfver i händelse af befogenhet klagan bör anföras i vederbörande Hor-Rätt. Alt då RiksdagsF u
IL Ex. Ilr Gr. o. Landtm, förklarade, att det vore om yrkande af Frih. Palmstjernas propos., som fråga sednast blifvit framställd. Gr. Posse:' I sådant fall får jag förklara, att jag ej yrkat propos., emedan jag anser Frih. Palmstjernas förslag innefatta detsamma sorn instämmande i BondeSt:s beslut. Frih. Cederström: Som jag ej af svaret på Hr Gr. o. Landtnäs framställning kunnat uppfatta, på hvilkendera sidan pluraliteten varit, och jag är bestämdt öfvertygad, att ett yrkande af den propos., sorn Frih. Palmstjerna begärt, skulle innefatta en olaglig grundlagslolkning, får jag begära, att genom votering må blifva utrönt, huruvida Ståndet yrkar denna proposlu. Frih. Palmstjerna: Då Hr Gr. o. Landtm, ansett den af mig begärda propos. vara grundlagsvidrig, anser jag mig böra till prot. anmäla det skäl, hvarföre jag anser den icke vara stridande mot grundlagen, nemi. att ett beslut af R. o. Ad. redan blifvit fattadt i afseende på myntenheten. Den af mig föreslagna propos. innehåller endast, att Rikets nu församlade Ständer måtte bos K. M. anhålla, alt K. M. täcktes lemna sitt nåd. bifall till det redan fattade beslutet. Huruvida då i denna mening finnes något grundlagsvidrigt, kan jag omöjligen inse, och det anhåller jag måtte blifva i prot. antecknadt såsom en förklaring öfver den propos., jag begärt. jDcn 21 oell 22 Augusti. Upplästes till justering och godkändes följande votertspropos. Den, som yrkar propos. dera, att Rikets nu församlade Ständer hos K. M. anhålla, det K. M. täcktes gifva sill nåd. samtycke till JR. St:s beslut, angtde bestämmandet af myntenheten och dess underafdelningar, voterar ia; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, anses R. o. Ad. icke yrka framställandet af ofvannämnde propostn.
• persbruk må kunna skydda, och att desse ej må ega rätt att till lumpsamling kringstryka utom gränsen af det Län, hvari Bruket är beläget, dock att nämnde Bruksegare härigenom ej betages rättighet, att, i hvad Län de behaga, hafva ett eller ilere_ upp - Re sv. och Ekon. Utsk. Betänkanden 4* handlingsställen, sora stola förestås af på hvarje ställe bofast person. 5:0 Af Nils Håkansson från Christianstads Län, som yrkar det Stadgande, att inga andra lingö till Lumpsamlare antagas, än sådane, som hade Kyrkoherdens och KyrkoRådets i den Församling, der de hafva sitt hemvist, betyg, att de äro välfräjdade och ej blifva allmogen till last och tunga genom sin kringvandring, eller ock att hvarje Församling, efter förut uppläst Kungörelse, samlade sin Lump på ett ställe inom Socken, der Bruksegaren kunda låta hemta och betala den till hvar och en som levererade; Och hade Johan Longberg instämt i detta sednare förslag, eller att Lumpor skulle få aflemnss å visst ställe inom hvarje Socken. Till denna frågas fullständiga utredande, får Utskottet upplysa: att densamma vid flere föregående Riksdagar varit väckt, och att Riksens Höglofl. Ständer, vid den sednast förflutna, hos Kongl. Mai:t i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte anbefallas noga tillse: att allmogen icke besväras med ett öfverflödigt antal af Lumpsamlare, samt att ej lemna pass till några andra, som anmäla sig i sådan egenskap, än dem, hvilka äro försedde med bevis från Fresterskapet i otten om god fräjd. 42 Besv. och Elon. Utsk. Betänlandcn. Sedan Kong!. Majit häröfver infordrat
Rådet Ilallenstjerna anmälte sig instämma i den genom förevarande Memorial ifrågaställte förändring, och förbehöll sig, att till Protocollet skrifteligen få anföra de motiver, som i detta afseende bestämmt dess tanka. (Intages N :o 2)1 En domare måste vara oberoende; Högsta Domstolen framför alt. Riksens Ständer hafva försedt dess Ledamöter med goda löner, för at deras bergning icke måtte ingå i domskälen, men hafva de också försedt den i framtiden, då de gifvit sig den magten at kunna afsätta dem efter godtyck? Konungen tilsätter dem, men kan icke afsätta dem. Således sedan de äro tilsatte har' Konungen icke något inflytande på dem, men den som vill behålla sin tjenst och icke har annat at lefva af, skall nödvändigt vända sina ögon åt Riksens Ständer och icke stöta sig med dem som i den corpsen äro betydande och värksamme. Han skall alltid frukta för Opinions domstolen. Så länge partier icke finnas hos oss är denna fruktan icke betydlig. Men föreställom oss en sådan tid som varit häfver. Låt oss påminna oss den, då rådet vid hvar Riksdag afsattes, så snart et annat parti feck öfverhand. Konungen skall då tilsätta, Ständerne afsätta. Och denna Opinions domstol läser och granskar den Högsta Domstolens protocoll? framför den facta, skäl til sin behandling? tysta, slutna sedlar kunna skilja den bästa domare från sätet. Är det icke nog med den opinion, som beredes i landet genom trykta domar och handlingar, då en part som tror sig vara orätt dömd har rätt att lägga saken för allmänheten; då han derigenom blottat dem af sina domare som han tror sig hafva at klaga öfver, stå de där för almänhetens opinion. Detta är nog för alla, den dömde och den som - dömt, och allmänheten som dömer dem imellan. Det är i tryckfriheten som vårt väl, vår säkerhet är förvarad, icke i Opinions Nämden. Huru kan den icke sammansättas, och hvem kan väl påstå at den är allmänna opinions organ? 1 Hallen,stjernas yttrande är såsom bilaga n:o 2 fogat till protokollet; yttrandet är icke undertecknat av sin författare.
R:dr 22 sk. 9 rst banko, blifvit omförmäldt, hurusom, då ofvanbemälde styrelse år 1842 öfvertog förvaltningen af fångvården i dess helhet, blifvit, vid hufvud-bokcns uppgörande för samma år, af en del fångvårdens dåvarande tillgångar bildadt eli kapital-belopp, som sedermera, efter afräkning af åtskilliga deri ingående fängelse-byggnaders värde, i hufvudboken bibehållits, uppgående till 122,626 R:dr 36 sk. 6 rst banko. Dels derigenom alt arbetena för fångvårdens behof, vid de större straffoch arbe.ls-fängelserna, under sednare åren erhållit en betydligare utsträckning, som fordrat större förlags-kapital, dels i den mån en mera ordnad bokföring hunnit vid dessa fängelser införas, hvarigenom icke, på sätt förut tillgått, värdet af de under året upphandlade inalerialier och förråds—ariiklar i räkenskaperna afförts såsom en utgift i vidsträcktare mån, än för så vid t effekterna för samma år för fångvården användts, dels ock genom den af E. K. M:t den 12 Juni 1849 Nådigst föreskrifna förändring i afseende på utgifterna för ransaknings-längelserna, nemligen all, till bestridande af dessa utgifter, som förut förskjutits från vederbörande landt-räntcricr, förskott skulle af styrelsen ränterierna meddelas, hvaraf blifvit en följd, att styrelsen i hvarje ränteri ständigt måste hålla en större eller mindre kassa, hade cfvannämnde kapital-tillgång blifvit alltför otillräcklig, hvarigenom, då de under sednare åren uppkomna betvdliga besparingar å fångvårds-anslagel lill en väsentlig del i verkligheten representerats genom fångvårdens förråder och kassor, dessa besparingar, som för hvarje år i »Ivrelseus hufvud-bok godtgjorts Slats-konloret, icke kunnat kontant öfveriemnas. Detta 644 Expedilions-Ulskotlcts Förslag till un (lerd.
Om de under ett krig icke behöfvas, blifva de icke uppkallade: om åter de skulle erfordras för landets försvar, skulle de i behofvets stund villigt af nationen lemnäs, äfven om de icke förut vore i lag föreskrifna; mert det höfves Svenska folket att hafva en beväringslag, som icke står efter andra nationers, och att genom dess antagande gifva tillkänna, att det är boredt på hvarje offer, som dess sjelfständighet kan kräfva." Alltsedan, efter förlusten af Finland, vår indelta armé minskades med mera än tredjedelen af dess förutvarande styrka, har, under den femtioåriga fred, som följde och måste följa på de genomgripande hvälfningar, hvilka i början al detta århundrade öfvergingo Europa, fråga icke på allvar blifvit väckt, angående ett fullständigare ordnande af våra stridskrafter. Våra af kriget och olyckorna hårdt medtagna tillgångar skulle också svårligen hafva medgifvit sådant; och då anledning ej fanns för handen, att vår närmaste och farligaste granne, efter att nyss hafva beröfvat oss en tredjedel af vårt område, skulle åter allt för hastigt angripa oss, bjöd också klokheten att för mera produktiva ändamål spara Statens krafter. Häraf endast kan förklaras, att under hela denna tid, medan det öfriga Europa ökat och ordnat sina stridskrafter, vår, ehuru på föronämnda sätt reducerade, lilla återstod af en armé icke allenast icke ökats, utan tvärtom minskats genom indragning af värfvade regementen, oberäknadt flera gånger skedda indragningar för åtskilliga ändamål af indelta rotenummer; ett i ekonomiskt afseende särdeles lyckligt förhållande, hvars fortfarande likväl en nödig omtanka om vår säkerhet icke torde medgifva.
Sådant skulle väcka ond blod i Sverige, och många förvecklingar hafva upstått, utan att jag vill på något sätt anklaga deras uphof. En distrikts-chef t. ex. åtager sig ett allmänt arbete på entreprenad, och när detta arbete sedermera för Konungens eller Statens räkning besigtigas, finner man, att entreprenad-kontraktet i ett eller annat afseende icke blifvit upfyldt. Ar icke detta en ganska stor förveckling, att tilläfventyrs en yngre officer skall granska det, hvarpå en äldre utfört det honom anförtrodda arbete. Då jag sagt detta, har det skett derföre, att sådana förvecklingar redan inträffat och detta med män, hvars skicklighet och redbarhet icke kunnat sättas i fråga. Emedlertid synes det mig, att vår så föga talrika chaussé-corps icke kan verkställa ett så vidlyftigt arbete som jernvägar af ända till 100 mils längd, och om den än skulle kunna göras erforderligt talrik, hvilken sysselsättning har man väl för densamma sedan arbetet är fullbordadt? är det då icke bättre att hafva eller få en Civil-ingeniör-corps i riket, som utan något samband med den andra corpsen likväl är under dennes ögon och kontroll. Det tror åtminstone jag, och att man så sett saken i andra länder, skall jag bevisa, om det tillätes mig att upläsa en öfversättning af en upsats i Journal des Economistes, som föll mig i ögonen härom dagen. Den passar på, vår debatt och bevisar, huru man i Frankrike upfattat frågan samt lyder sålunda: ”Frankrike lyfter sig småningom, oaktadt sina politiska skif”ten, ifrån sin underlägsna ståndpunkt i fråga om jernvägar. Det ”sednast förflutna året har varit bördigt på uplösningar, som ”länge varit med otålighet väntade. Ett sådant resultat måste ”förnämligast tillskrifvas det afgjorda antagandet, utan några förbehåll, af grundsatsen om enskild association, stödjande sig ”på räntegaranti af Staten.
St:r att Måndagen den 16 innevarande månad klockan 2 eftermiddagen sig å Rikssalen församla, till afhörande af K. M:s Nåd. beslut i åtskilliga grundlagsoch lag-frågor, får jag härmed äran tillkännagifva. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 8 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 14 November 1863. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 2 prot.-utdrag för den 13 dennes. Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.-Utsk:t inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.. N:o 157, ang:de utfärdande af förnyad instruktion för R. St:rs Revisorer öfver Riksgäldsverket; N:o 158, ang:de utfärdande af ny instruktion för R. St:rs Revisorer öfver Bankoverket; N:o 159, ang:de utfärdande af ny instruktion för R. St:rs Revisorer öfver Lånekontoren i orterna; Den 14 November. 259 N:o 160, ang:de utfärdande af ny ansvarighetslag för R. St:rs Fullmäktige i Banken; N:o 161, ang:de utfärdande af ansvarighetslag för de af R. St:r förordnade styrelseledamöter för Lånekontoren i orterne; IN:o 162, ang:de förändring af 4:de §:n i Lagen för R. St:rs Rank; N:o 163, ang:de ändring af 2:dra och 3:dje §§:na i 3:dje kap. Kyrkolagen. Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot.-utdrag, N:o 507, hvaraf inhemtades, att BorgareSt. vid behandling af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm.- Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Utlåt. N:o 53, med föranledande af Riksståndens skiljaktiga beslut i ani. af Utsk:ts Betänk.
På grund af hvad jag nu baft äran yttra, kommer jag till det slutliga yrkande, alt de tvenne första punklerne, uti ötsk:s förslag lill och med ordet ”priscuranter” malle afslås, men de öfriga 2:ne punklerne bifallas. Frih. Cederström: I afseende på det motiv, som Utsk. framställt för sill förslag, att Statscont. skulle deltaga i pröfningen af de besvär, som kunna anföras öfver markegångsprisons bestämmande, nemi. att priscuranlerne der finnas samlade, får jag lemna den upplysning, som visserligen för StatsUlsk. bort vara obehöflig, der sä manga landshöfdingar sitta som ledamöter, att desse priscuranter jemväl lill K. Kammarcoll. ingå och i dess Advocalfiscals-contor förvaras, för att sedermera, vid pröfning af markegångslaxorna, begagnas. Vare della sagdt lill efterrättelse för Frih. Raab, som yttrade, att Kammarcoll. kunde skaffa sig förenämnde prisuppgifter ifrån Statscont. Men egentligen har jag begärt ordet i anledn. af hvad Frih. Palmstjerna sednast anfört. Frih. behagade säga, all den oriktiga tillämpningen af författningar vanligen vållar framställningar till förslag om ändringar, som lill äfventyrs icke äro så väl betänkta, och har som skäl anfört, ali Kammarcollegii utslag ofta blifvit, på grund af enskildes besvär, upphäfue. Nå väl! dessa besvär och derpå följande K. resolutioner hafva icke haft till följd något ogillande af Kammarcoll. förutfattade beslut; tvertom har Konungen förklarat, all Collegium författningsenligt behandlat saken, fastän på andra moliver, såsom inträffade förändrade prisbestämmelser och dylikt, den af besväranderne sökta nedsällningen blifvit bifallen. Delta är något helt annat än upphäfvande af utslag, till följd af en oriktig tillämpning af gällande lagsladganden.