Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
218 gör i afseende på användandet af Bankens innestående vinstmedel till låne-rörelsens förstärkande, anser jag mig kunna och böra bevilja ifrågavarande förskott, om jag finner detta kunna ske med iakttagande af Bankens fördel och säkerhet, och att vigtiga näringar, hvilkas förkofran Reglementet förklarat stå i nära sammanhang med Bankens egen fördel, derigenom erhålla väl behöfliga biträden. 3:o. Öfverstiger ej priset å ifrågavarande silfver-vexlings-grunden med mera än hvad som motsvarar transport-kostnaden från uppköps-orten till Banken? Denna fråga måste ovilkorligen besvaras med nej; räntan å de beviljade förskotten kan ej härvid komma i öfvervägande, då Baneo-Fullmäkt ge 32 Banco-Utskottets Utlåtande3 N:o 27. af 112 §. äro oförhindrade att ställa betalnings-vilkoren för det silfver, som köpes, på sätt, sorn efter varande omständigheter kan finnas fördelaktigast, samt alt dessförutan ersätta transport-kostnaden. Under silfverköpen 1828 ansågs med beviljande af räntefria förskott (se Banco-Fullmäktiges Berättlese till 1828 års Banco-Utskott, sid. 7 och åtföljande tabell), 5‘, 6, ända till 6i sk. utöfver varande cours erfordras för silfrcts transport-kostnad med dertill hörande omkostnader, och vid öfverläggningarne örn realisationen, vid 1884 års Riksdag antogs allmänt 5 i sk. såsom härtill erforderligt. Visserligen har genom ångbåtsfarten dessa kostnader blifvit betydligt nedsatte. Men det oaktadt torde äfven den bättre årstiden transport-kostnaden af silfver från Hamburg till Stockhdlm, med erforderliga commissions-arfvoden i Hamburg och Liibeck, icke kunna antagas till mindre än 2 i sk. per R:dr Specie eller hvad som nu fordras, hvartill kommer att leveranteuren får vidkännas slagskatten (2V^s B:co), som jemte öfrige kostnader och förluster vid Myntet ej kan beräknas till mindre än 1 t sk. 4:o. Är Bankens fördel vid köpet större än dess dermed förenade kostnad och äfventyr?
En död ekorre ligger der i stället för Apollo. Is och moln betäcka den. Men då och då framspela några lätta, töljumma vindar; liksom vore det sista ljudet af Anakreons harpa, eller en pust, en anda af Vinet och Kärleken. Hvad skall det blifva af den? Ack! Våren kommer. Kanske skola några skönare blommor födas; om de ej förmycket putsas af små-mästarens hand”. Gjörwell. Ännu beskedligare än Sahlstedt, men också mera lärd och derför (på sitt vis) mera frisinnad, var en litteratör, som ganska mycket sysslade med Kritik, ifrån de nyssnämnda männens tid ända inemot vår: den fordom så högt frejdade annalisten, samlaren och tidskriftsutgifvaren Gjörwell105. Denne man, genom sin ”Svenska Mercurius” den egentlige grundläggaren till Sveriges litterära journal-väsende, och under mer än ett halft århundrade106 oförtröttligt medverksam vid dess utveckling, bibehåller alltid i svenska bildningens häfder den af Thorild honom tillerkända minnesvärdhet, att vara ”de lärda mödors Patriark i vårt fädernesland”, hvilken ”med sina arbeten, med sitt allmänneliga nit, först har danat oss till en lärd stat, både inom oss sjelfva och i Europa”. Han var ingalunda något snille; arten af hans granskning kan befinnas alltför menlös, och i allmänhet mera litteraturhistorisk, än ästhetisk. Men han skulle här blott med orättvisa förtigas: ty han understod sig, redan under Dalins lifstid, och längre fram under sjelfva den Kellgrenska Stockholms-Postens envälde, att än här, än der afvika, så djerft han förmådde, från det herrskande tänkesättets stråkväg. Hans vidsträckta factiska omsigt och mottagsamhet ersatte nämligen, till en viss grad, bristen på fullt sjelfständig omdömeskraft; och äfven för ästhetiska ämnen visade sig denna mottagsamhet lika mångsidig.
I de öfrige Landt, Församlingarne, der de knr nehafwa Klockare-Bord, eller tillika äro Organister, Twä och en fjerdedels Skillingar, samt utar, Klockare-Bord, En Skilling Ser Runstycken fäe hwarje helt Hemman, Prestegården och CapellansBordet undantagne. Mindre Kyrko-Betjente, Sex Sktllingar. Kyrkoherden i Församlingen, eller den hcMS Syhla förestär, stall bliswa Kongl. Majit och Kronan answarig, att Stämpladt Papper, pä sätt nn' förcstrifwit är, nyttjas till de Fullmagter eller Utdrag af Socknestämmo-Protocoller och andre AnBihang, N:o lss. tag. »946 Den 18 Augustt. tagnkngS-BewiS, som tig Kyrko,Betjeningen utfärdas, innan de tillträda Syklorne. Fullmagtee och Constitutorialer för följande Personer, svin ej hafwa någon ständig Lön: Hos-Naus Advokater och Liquidarions-Commikarier, Fem Riksdaler. LiguidatlonS-Comtiiitzarier i LandSorterne, Fyra Riksdaler. Advokater och Commitzarier ivid Stads-Rätter, Twa Riksdaler Tolf Sktllingax. Lands-'. StadSJägerioch Bergs - Fiicaler utan Lön, En Riksdaler, med Lön efter den sammas beskaffenhet af indeld eller oindeld, lika med andre Löntagare. Vicarier eller Substituter^Aderton Slillingar. Collecteurer wid Nummer, Lotteriet, En Riksdaler. Sockne-Skrifware, som betjena Allmogen i Proreker och Rättegångar, Trettiosex Skillmgar. §. 12.
Då allmänna beväringsfonden icke vidare blir behöflig för beväringseliter och i ringa mon skulle anlitas för de från beväringssoldater befordrade underofficerare, — så ringa, att denna utgift snart bör kunna af räntemedel bestridas, kan den icke bättre och mera i öfverensstämmelse med sitt ändamål användas, än till uppmuntran för frivilligt inträde bland beväringssoldaterne. Huru stor ersättning, som kan lemnäs, är naturligtvis beroende på antalet, som erlägga vapenöfningsfrihetsafgift och antalet frivillige, således svårt att på förhand beräkna, men om man antager, att till följd af den ökade beväringspligten antalet friköpte skulle uppgå till 2,000, att afgiften blefve minst 100 Rdr, så skulle en ersättning för hela vapenöfningstiden af 100 Rdr fördelad t. ex. med 50 på första, 10 på andra, 20 på tredje och 20 på fjerde året kunna gifvas ett lika antal eller 2,000 frivillige, samt om friköpningssuinman något höjes ett -årligt öfverskott uppkomma. Den beräknade ersättningen till de frivillige motsvarar ungefär 1 Rdr om dagen. Detta understiger icke obetydligt hvad en elit nu får i förhållande till hans tjenstetid, men denne förbinder sig till en tjenstgöring, för hvilken han eljest vore fri, då beväringssoldaten endast frivilligt åtager sig hvad som han vid lottning mellan 3 eller 4 kanske icke kunnat undgå. I öfverensstämmelse härmed föreslå kommitterade: att frivillige beväringssoldater tilläggas en ersättning från allmänna beväringsfonden beräknad efter ungefärligen 1 Rdr för hvarje dag af de vanliga vapenöfningarna; att intill dess lagen om beväringssoldater träder i verkställighet, allmänna bevärings fonden till hufvudsaklig del afsättes för dessa ersättningars bestridande; att, om det oaktadt, ersättningarna något år icke skulle af fondens inkomster kunna bestridas, fyllnaden må tagas från anslaget till beväringens vapenöfningar.
S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 16 och 17 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 17, i anledning af gjorde anmärkningar emot Retänkandet N:o 6, angående stämplade pappersafgiften, blef Utskottets yttrande, angående väckt förslag om adeliga bouppteckningars beläggande med stämpladt papper till särskildt belopp, motsvarande inregistrerings-afgiften för ofrälsemans bouppteckningar, lagdt till handlingarne, med vidblifvande af Ridderskapet och Adelns förut i ämnet fattade beslut; afslogs Utskottets i afseende på § 16 gjorda hemställan; och fann Ridderskapet och Adeln lör godt att förevarande Utlåtande i öfriga delar bifalla. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 16 och 17 dennes på bordet lagde Retänkanden och Utlåtanden: N:o 115, i anledning af väckt motion, angående de klassiska språkens läsning uti Elementar-läroverken; N:o 116, i anledning af väckt motion, angående iakttagande af vissa vilkor vid utländsk mans naturalisation; och N:o 119, i anledning af väckt motion om revision af Kongl. Förordningen om mått, mål och vigt samt utfärdande af reglemente för spannmålsmätning. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 16 och 17 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 117, i anledning af väckt motion om ny prägel å silfvermynt, som understiga 32 sk. banko. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 16 och 17 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 118, i anledning af väckte motioner om förändring af mått, mål och vigt samt mynt. Prot.-Utdrag den 19 Juli 1851. 397 Från Högv. Preste-Ständet.
S D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet denna dag inom Ståndet väckta motioner: l:o af Kontraktsprosten Palmlund, om befrielse från första årets beväringsmöte för lärjunge vid rikets elementarläroverk, på samma vilkor, som för medlem af skarpskytteförening; och 2:o af Kyrkoherden Ekelundh, om ändring af 31 § i gällande stadga för rikets elementarläroverk. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D, Föredrogs ånyo och lades till handlingarna Stats-Utskottets Memo rial M I, med öfverlemnande af ett exemplar utaf Kongl Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof Prof.- Utdrag den 4 November 1865. 11 S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M i, angående tillökning i Utskottets tjenstemanna-personal. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-Utskottet Rikets Ständers Justitie-ombudsmans år 1864 utgifna embetsberättelse samt Justitie-ombudsmannens embetsberättelse till innevarande riksdag. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Expeditions-Utskottet den af Rikets Ständers Komiterade till tryckfrihetens vård vid innevarande riksdag afgifna berättelse. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades: Herr Rinman$ motion, M 1, att kostnaderna för innevarande riksmöte måtte af Riksgälds-kontoret utbetalas, och Herr Bergmans motion, M 2, angående anslag, m. m, för en fyranläggning vid Wisby. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Herr Bergmans motion, M 3, om inskränkning af tiden för fullföljd af lagvadda mål från Gotland. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D.
Det är ett ädelt värf, hvaråt denna kvinna vigt sig, och att hon fyller det på ett värdigt sätt framgår till fullo af följande skildring, som med vänligt tillmötesgående ställts till vårt förfogande af en både på det musikaliska och litterära området väl bevandrad person, hvars iakttagelser grunda sig på egen erfarenhet från de nu afslutade feätspelen. Klockan fattas ännu några minuter i fyra på e. m. Ute på terrassen framför » Festspielhaus * i Bayreuth, med sin beundransvärdt vackra utsikt öfver den gamla markgrefliga staden, är det ännu lifligt: ett vimmel af folk från alla världsdelar, ett oafbrutet surr, hvari alla civiliseutgifVare: HELLBERG. Utglfningstld: hvarje helgfri fredag Löanummerspris I 5 öre (vid kompletteringar). Gernandts Boktr.-AhtUb. - r a d Wagner rade, och äfven ett och anuat mindre civiliseradt, språk blanda sig, och, hvad som särskildt torde intressera Iduns läsarinnor, en samling af toaletter, från de enklaste och allra mest regelrätta till de extravagantaste, sådan man näppeligen torde finna den på någon annan teater i världen. Men alla trängas mot ingångarne, ty den andra af de tre signaler, som, alltid med motiv ur dagens stycke, utblå- sas framför teatern för att tillkännagifva aktens början, har redan ljudit, och i den rymliga salongen är snart hvarje plats besatt. Endast de två ytterplatserna på nedersta bänken till venster stå ännu tomma. Men omedelbart innan det elektriska ljuset släekes och förspelet börjar, öppnas dörren ännu en gång, och i det skarpa ljuset från sommardagern där utanför aftecknar sig konturen af en hög damgestalt, som förd af en manlig arm tar den ena af de tomma platserna i besittning. Ibland kysser herrn vördnadsfullt hennes hand och aflägsnar sig åter, ibland slår han sig ned bredvid henne. Damen är fru Cosima IDUN 298 1§52 H v a r j e slaf bär i sin egen hand sin bojas n y c k e l. " JV.
Hufvudet var tilldragande vackert, och uppbars af en frodig kropp, hvars alla lemmar tycktes försjunkna i dåsig hvila. Det var för ett ögonblick blott jag lemnade honom för att egna min uppmärksamhet åt kaffekoppen, men då jag ånyo upplyfte hufvudet, fonn jag mr Wilkinsons seende öga riktadt på mig och dess blick talade om ledsnad. Då våra ögon möttes, tog mr Wilkinson hastigt sigte på taket och jag på en afbränd tändsticka. I nästa minut ledsnade min granne vid taket * och flyttade sina betraktelser öfver till tändstickan. Denna var nu ett allt för litet föremål för två personer att stirra på, hvar-för vi båda samtidigt sågo upp, tittande allvarligt in i hvarandras ansigten — och der låg mr Wilkinsons mjuka hand på min arm och på hans läppar en förfrågan, huruvida jag hade lust för ett parti domino. ” Ja, af hjertat gerna. ” Det fans intet besynnerligt i denna första bekantskap och sedan dess hafva vi mången gång öfver dominobrickorna eller schackbrä- ' det vexlat förtroliga ord med hvarandra. Jag fann i mr Wilkinson, * Från en svensk författare på besök i London bafva vi erhållit denna skildring af hvad han upplefvat mellan skål och v&amp;gg i den stora verldsstaden. Red. hvilket jag genast anade, en af dessa beresta engelsmän, hvilka nästan året om travellera kors och tvärs i Europa, och mitt nöje har o.fta varit att lyssna till de många historier hans rika erfarenhet eller goda hufvud haft att bjuda på ..
Dom i utförd sak skall fällas och utgifvas, vördsamt t ill st y 1 ka, att ifrågavarande förslag rnå utan afseende lemnäs. Stockholm den 5o September 18,9. Ankom till Exped, Utskottet elen to Octob, rS2<). Betänkande öfver Riksdags fullmägtigen Herr A. P. Ståhles Motion, att, med ändring af 8:de §. i 27 Cap RättegångsBalken och serskilda dit hörande Författningar, ÖJverrätter må åläggas att i alla mål, 4 LagVlskottéts Betänkande N:6 108. sorn till deras handläggning höra, låta Svarande parters förklaringar, genom Konungens Bejallningshafvandes försorg, infordra.
Befunnos husen i dessa afseenden erforderliga, borde desamma för bostället insvnas samt af synemännen i penningevärde och byggnadsår uppskattas, sedan bostäils-innehafvarens byggnads-skyldighet för bostället efter gällande lag blifvit aldragen; skulle ölverskottet af värderingssumman af synemännen fördelas i byggnads-år, i mån af byggnadens varaktighet, till 30 å CO år, med lika afgift för hvarje år frän insynings-dagen. Aflräddes bostället eller dog innehafvare!! före den tid nämnde byggnadsår tilländalupit, skulle han eller hans arfvingar njuta ersättning af efterträdaren för de år som kunde återslå, sedan husen i väl underhållet laga stånd blifvit afleinnade.” Denna, till Lag-Utskottet remitterade, motion har, med stöd af 43 § Riksdags-Ordningen, sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet till pröfning lörehaft. dervid Utskottet inhemta!: alt Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Kammar-kollegium alt, efter Läns-slyrelsernas hörande och sedan nödiga upplysningar blifvit infordrade, med särskildt underdånigt förslag till Civil-Boställs-ordning lill Kongl. Maj:t inkomma; samt ali bemälde Kollegium afgilvit underdånigt ”förslag till Boställs-ordning för Civila boställen”. Berörde förslag lärer likväl icke ansetts tillfredsställande, utan har Kongl. Maj:t, under den 25 November 1856, återremitterat ärendet till Kammar-kollegium, som borde inkomma med upplysning om och hvilka förändringar eller tillägg uti berörde förslag, må kunna, på grund af sednare tiders erfarenhet, anses behöllige.
Tvärtom vore det i Utskottets tanka att befara, det en sådan Ämbetsman, som då han tillika skall handlägga enskilda rättstvister , dervid förmynderskap allraminst får komma i fråga , icke bör ega lagkunskap annorlunda än som ett lefvande helt, hvilken icke vid något undervisningsverk kan inhemtas, till äfventyrs skulle förbise den omsorg , som för näringarnes. allmänna uppkomst och förkofran af styrelsen kan erfordras. Icke eller kan Utskottet finna, att för Staten någon kostnad, eller för enskilde parter, hinder, omgång samt mindre säkerhet skulle uppkomma genom rättsfrågors afskiljande från Förvaltningsverken , hvilka derigenom skulle vinna uti enhet, kraft och verksamhet; och om behofvet 47 af sakkännedom i andra instantien kunde antagas, skulle det icke minskas i den tredje, emedan denna instantie i annat fall alltid finge rätta sig efter grunden för Domslutet i den andra, deruti det således vore förgäfves, att söka ändring, det måtte vara så origtigt som fieldst. Af nu anförda skäl, och då Grundlagen, när den icke antagit särskilde Domstolar eller Coilegier annorlunda än såsom förvaltande verk , synes hafva afsett , att alla af Stånd, Corporationer och privilegierade näringar härflytande olika interessen må kuuna förenas, samt härtill kommer , att de egentliga rättsfrSgor, som af Collegierne handläggas, så vidt af arbetsförtecknjngarne slutas kan , hvarken äro särdeles många , eller af mycket invecklad beskaffenhet; så har Utskottet icke kunnat undgå, att vördsamt tillstyrka , det alla de rättsfrågor, för hvilkas afgörande särskild sakkännedom varit ansedd nödig, jemväl måga till de allmänna Domstolarns öfverflyttas.
Han hade funnit det tråkigt att gå hem, han hade däremot tyckt det vara roligt att irra omkring i skogen eller leka med kamraterna, och han hade glömt, att hans far sagt honom, att han skulle vara hemma på bestämd tid. En dag, då han dröjt mycket länge borta, kom han hem utan öfverrock. Modern frågade honom, huru detta kom sig. “Jag gaf den åt en bonde, för att jag skulle få åka med honom,“ svarade Bengt. “Hvart åkte du då?“ frågade fru Aurell. “Omkring på landsbygden. Jag behöfde denna motion, mamma. Ja, den var mig så nödvändig, att, om jag ej fått den lifliga åtrån tillfredsställd, hade jag bestämdt blifvit sjuk. Då jag icke fått vingar att flyga med, måste jag ovillkorligen ibland låta ett par ystra hästar föra mig framåt och det mycket fort ändå. Jag blir därunder så glad och lycklig, att jag vill famna hela världen, alldeles såsom jag nu gör med dig.“ Bengt slog armarna om modern, hvars milda ansikte såg sorgset ut. “Men du köper dig denna glädje genom att bedröfva mig och förarga din far.“ “Kan det, som gläder din son, bedröfva dig! Omöjligt!“ utropade gossen. “Helt visst, då din fröjd uppväcker din fars rättvisa missnöje. Det är den andra rocken du inom kort tid förstör. Du skall nu åter hafva en ny sådan, och det kostar pengar, har du betänkt detta?“ Bengt böjde ned hufvudet och stammade: “Det hade jag glömt; ack mamma, därpå tänkte jag icke!“ Man kan säga, att i detta gossens svar ligger hela mannens karakter tecknad; ty alla den senares lidanden kommo däraf, att han aldrig tänkte sig för. En dag i slutet af maj, – Bengt var nu tretton år, – fick han af sin styffader en ny beklädnad. Med mycken tacksamhet emottog Bengt gåfvan, och, iklädd densamma, uttryckte han på vers sin glädje öfver att äga den. Modern förmanade honom att vara rädd om de nya kläderna, och styffadern, som i det hela var något sträng emot pilten, sade, att om han förstörde de här kläderna, som han gjort med dem han förut fått, skulle han icke få några andra. Bengt försäkrade, att han nog skulle vara rädd om dem.
Ridderskapek och Adel» benäget mätte b,salla Riddar» royl h»s - Utskottets !V!em^ri:,I i detta ämne, och ar, i händelse sa stcr, ac i fölle af Kongl. Brefwec 1779 Ridderstapcl och AdUn i och med det samnia marke be» flata, at hos Hans Kongl. Masit i undeidämghet ar-halla om Drsi Nådiga tilstand, ac. pa sät. som om. förmäldt äe, sä Evända räman a» otwaimämnda 6a. p.M, pa det, ac i händelse af Nadigc bstall, Riddar. hus-vir«:Ls>unen, da tiden insi-ller, ar ksinen stall kaga sin början, ma kunna gä i för,aktning derom ak befordra des; werkst.rllighet. Grefwe klrmUton, -Vstolpsi I.ustvix^ fann i a mänhet ei wara mai at rora Testamenten, ell r leda kem isian Tgitme'tgstwarens föreskrift. Sadant ille kunna foranl-ba lii mindre hag ar gora Dstamenl cil nyitjga mractningar. Herr -rstanst. Ipe, ^nsterr. 1 siatar, wiliia vör harwid endast caichäsreess. Nar e« Testamence utsätter rätcrghclen, böra de deremot swärmd - stridigheter noga iakltagak, och i>.gen flyrin,yg cil an. dra ändamål Mätas. De», sim af Testom-mtet will siq begagna, bör också uppsila ordalydelsen deraf, eller del samma sig afsäga. Herr Icks^Icenflcölst, Osirrstrrn.
Nu vet jag hvad jag vill. Och hon fortsätter, såsom svar på vännens påminnelser om det Ibsenska ordet att den ensamme är den starkaste, att äfven hon förstod denna tanke och att hon visserligen kände behofvet af samvärkan men icke på så sätt, att den literära vänstern »borde bilda ett kompakt parti, där individen skulle förpligtas att antaga hela partiets program. Tvärt om: vi böra just förfäkta individens både rätt och skyldighet att vara sig själf. Detta är åtminstone A och O för mg. Jag älskar konsten men afskyr förkonstlingen». Men på samma gång hon sålunda erkänner sin sympati med vännens energiska individualism fortsätter hon: Du säger, att man icke kan vara sansad alltid, och det är visst sant, men det hindrar icke att man kan försöka att vara det så länge som möjligt. Du medgifver sjelf, att det icke finnes någon entusiasm utan sina missgrepp och det är så, men du kan väl heller icke neka att allt för många missgrepp kunna skada äfven den bästa sak? I sitt första bref hade hon uppmanat den unge författaren att skaffa sig en fast ekonomisk ställning, »ty på svenska författararvoden får man ofta sätta till sin öfvertygelse, om man icke vill svälta ihjäl». Han svarade: »För att skaffa sig mat fordras i de flesta fall att hyckla eller förkväfva sin egen öfvertygelse. Jag skulle göra det, ifall jag ansåge lifvet värdt en sådan uppoffring; men det anser jag inte.» Och med anledning af dessa bittra ord utbrister hon: Jag vet icke hvad jag skulle vilja gifva för att kunna motsäga dig i detta. Men jag kan icke – jagkan icke! Det käns så att man skulle kunna sönderslita sig sjelf, bara man tänker derpå! Hur äfven den mest sanningsälskande någon gång drifves till att hyckla! Men skola vi derför uppgifva allt? Nej, tusen gånger nej! Jag vill det åtminstone icke, icke så länge jag eger en smula kraft i behåll. Och du – ung, fri och stark – du skulle gå till kojs som ett beskedligt, tuktadt barn, lägga dig och dö från alltihop, derför att »lifvet icke är värdt».
Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att, med antagande af Utskottets förslag, eller det jag held^tönskade, med bestämmande af flyttningstid till den 1 November, inbjuda de öfriga RiksStånden att med Ridderskapets och Adelns vidtagande beslut sig förena. Grefve Lantingshausen, Albrecht, ansåg den af Utskottet hemställda inbjudning till de andra Stånden redan vara bifallen genom det allmänna antagandet af Betankandet. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham; Om jag ej bedrager mig, innehåller Utskot* 696 jDea/i4 Juli. f. ra. tets Betänkande förslag till den inbjudning Herr Danckwardt yrkat. Om sa är, måste ju den äfven vara bifallen genom det allmänna gillandet af Betänkandet, och då återstår ju allenast att denna inbjudning i ProtocollsUtdraget iakttaga. Herr Grefven och LnndtMar skalken hemställde, om icke, när Betänkandet i hela sin vidd blifvit bifallet, inbjudningen äfven vore det. Bifölls. Anmältes och emottogs Konungens HofCanzler m. m. Herr Friherre af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj:ts vägnar af2emnade en Kongl. Proposition och en Nådig Skrifvelse, hvilka, sedan HofCanzleren afträdt, upplästes, nämligen: Kongl. Majrts Nådiga Proposition af den 12 Juli, angående betalningen af de, i anledning af Högstsalig Hennes Maj:t EnieDrottningens arf, uppkommande skulder. Kongl Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer af den 28 Juni, angående Deras vid 1812 års Riksdag i underdånighet gjorda hemställan om stiftande af en Den 14 Juli. f.\ ra. 697 Lag, som förpligtade ägare af sådana Wattenverk, hvilka genom uppdämning hindra landets uppodling, att derföre taga Lösen. Konungens Nådiga Proposition remitterades till StatsUtskottet, och den Kongl. Skrifvelsen lades till Handlingarna. Upplästes å nyo'!