Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samtalet därinne afstannade plötsligt, när Mår&amp; C:o 32 Regeringsgatan — Stockholm — HILDUR 32 Doktor T h o r a W i g a r d h T~vROTTNINGEN Å T E R K O M M E R till hufvudstaden •M från vistelsen i utlandet m e d extra bantåg den 8 dennes. " URTJ C L A R A S M I T T - D R Y S E L I U S, hvilken, s o m bekant, tjänstgjorde såsom sjuksköterska under grekisk-turkiska kriget, har af drottningen af Grekland fått sig tilldeladt R ö d a korsets minnestecken såsom ett erkännande af de tjänster h o n visade de sårade i kriget 1897. Tandläkare TOM von HALL. — 1 5 Stureplan praktiserar från den 20 juni i Göteborg och Marstrand. (Nord. A. — Hvard. Helgd. A l l m. Specialitet: C. J. Johansson Bordeaux&amp; Bourg-ogne-viner Billiga. Stockholm, S TOCKHOLM. rekommenderas i benägen åtanke. Välkänd elegant snitt till moderata priser. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. 2 Om N! uteslutande använder af den äkta S S Österlånggatan Intendent Doktor Afzelius, Stockholm. priser. Fru Örn ' s Atelier för Damtoiletten, 1 Jakobstorg (Oerhördt billiga priser. N y ill. priskur. för 1899 har nu utkommit, sändes D å begäran gratis. Obs.! Itealisationspriser. A. T. Via postlinien Elefanten i stöflar) skal] NI finna, att skodonen hålla mycket längre hela. SASSNITZ — TRELLEBORG förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och be kvämt inredda hjulångarne Svea och Germania samt propellerångarne Rex och Imperator. O B S. I Endast en tullbehandling! Vidare genom von Essen &amp; Frick, M a l m ö Kontinentkontoret, Trelleborg, och Stockholms Resebureau, Stockholm, genom hvilken se nare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahållas. Svenska rundresebiljetter ut l ä m n a s genast utan tillägg af provision.
Då Riksgälds-Contoirets hos Borås stads invånare egande fordringar för meddelade byggnadslån nu utgöra ett sammanräknadt capital-belopp af nära 170,000 R:dr, deraf endast den ena hälften, eller 85,000 R:dr, är utlånad emot 5 procents ränta, hvaremot såsom ränta för den andra hälften erlägges blott 3 procent, så uppgår följagtligen i sjelfva verket den ränta, som Riksgälds-Con tornet för ifrågavarande lånebiträden nu åtnjuter, ej till högre belopp, än 4 procent, hvartill denna ränta, enligt åtskillige talares förmenande, borde bestämmas. Hvad slutligen beträffar yrkandet, att det till stadens planläggning och gatu-reglering anvisade låne-bidrag måtte eftergifvas och afskrifvas, så får Utskottet upplysa, att stadens härom, vid sisla Riksdag, genom en Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, framställda anhållan då blef af Rikets Ständer afslagen; anseende Utskottet Rikets nu församlade Ständer icke ega någon anledning alt upphäfva det härom sålunda fattade och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldte beslut. På grund af hvad Utskottet nu anfört, får Utskottet dels hemställa, att Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Välloflige Borgare-Ståndet jemväl må bifalla Utskottets, under N:o 70, afgifna och af de öfriga 2:ne Riks-Slånden godkände Betänkande, dels ock tillsty rka, att, såsom följd häraf, Rikets Ständer må förklara Herr Contra efsProsten Afzelii och Riksdags-fullmägligen Henric Hanssons motioner, rörande om förmälde byggnadslån, böra förfalla. Stockholm den 7 September 1840. Stats-TJtskoltets Utlåtande , IV.-o 3t3. Reservationer: af Herr Contracts-Prosten Afzelius och Herr /Vallej. 23 N:o 313.
Men Samuel sade till hela Israels hus: Om I omvänden eder med allt hjerta till Herran, så låter ifrån eder de främmande gudar och Astaroth, och bereder edart hjerta till Herran, och tjener honom allena, så varder han eder frälsandes utu de Philisteers hand. Så bortkastade Israels barn ifrå sig Baalim och Astaroth, och tjente Herranom allena. Och Samuel sade: Församler hela Israel till Mizpa, att jag må der bedja Herran för eder. Och de kommo tillhopa i Mizpa, och öste vatten, och göto ut för Herranom, och fastade den dagen, och sade der: Vi hafve syndat för Herranom. Och så dömde Samuel Israels barn i Mizpa. Då nu de Philisteer hörde, att Israels barn voro tillhopakomne i Mizpa, drogo de Philisteers Förstar upp emot Israel. När Israels barn det hörde, fruktade de sig för de Philisteer; Och sade till Samuel: Vänd icke igen att ropa för oss till Herran vår Gud, att han hjelper oss utu de Philisteers hand. Samuel tog ett fett lamb, och offrade Herranom ett helt bränneoffer, och ropade till Herran för Israel; och Herren bönhörde honom. Och som Samuel offrade bränneoffret, kommo de Philisteer fram till att strida emot Israel. Men Herren lät dundra en stor tordön öfver de Philisteer på den dagen; och förfärade dem, så att de vordo slagne för Israel. Så drogo Israels män ut ifrå Mizpa, och jagade de Philisteer, och slogo dem allt inunder BethCar. Då tog Samuel en sten, och satte honom emellan Mizpa och Sen, och kallade honom Hjelposten, och sade: Allt härintill hafver Herren hulpit oss. Så vordo de Philisteer förtryckte, och kommo intet mer i Israels gränso. Och Herrans hand var emot de Philisteer, så länge Samuel lefde.
N:o 192. i anledning af åren 1845 och 1847 verkstäld revision af Statsverkets m. fl. fonders förvaltning. VIII. 320. A. 322. N:o 193. angående en från trycket utgifven Psalmhistoria. VIII. 320. N:o 194. angående nedsättning i utskylder af skattlagda qvarnar, då dessa genom anläggande af nya sådana i någon måtto förändras. N:o 195. angående ändring i 17 Capitlet 2 § Ärfda-Balken. VIII. 320. .. N:o 196. angående ändring af 17 Capitlet 4 och 5 §§ Arfda Balken och 8 Capitlet 3 § Jorda-Balken, samt upphäfvande af Kongl. — N:o 197. i fråga om Presidenten af Billbergh och Cancellirådet Valerius ådörndt ersättningsansvar i målet, rörande den efter aflidne Tullförvaltaren Fine'r yppade balans. IX. 322. — N:o 198. med förslag till förändring i vissa delar af Kongl. ( 55 ) Förordningen om fattigvården i Riket af den 25 Maj 1847. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 199. angående ändring i föreskriften om skyldigheten alt bygga och underhålla byvägar. IX. 323. — N:o 200. angående ändring af 2 Capitlet 1 § Kongl, stadgan om skiftesverket i Riket den 4 Maj 1827. IX. 323. — N:o 201. om ändringar i Kongl, stadgan angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer. IX. 323. — N:o 202. angående dagtraclamente för Magistratspersoner m. fl. under syner och förrättningar för Kronans räkning, hvilka fortvara allenast en dag. — N:o 203. angående tull be vill n i ngen (jemte särskildt åtföljande förslag til! tull-tariffer samt tulltaxe-underrältelser).
Men jag vill icke inlåta mig i någon Bibelförklaring och antager den betydelse erfarenheten deråt gifvit nemi. att de i alla tider skola förblifva främlingar i de länder, der de vistas. Delta är åtminstone ett factum, som är bevittnadt af erfarenheten under 1800 år och som följaktligen svårligen lärer kunna jäfvas. En af reservanterne emot Ulsk:s förslag, Frih. Raab, har såsom exempel på, huru man i andra länder tillvägagått med de Mosaiske trosbekännarne, omnämnt Frankrike och den tid de der blefvo emanciperade nemi. 1789. Man mäste medgifva, att Frilen varit lycklig i valet af både land och lid. Då man framställer något såsom efterdöme för oss, är det i sanning lyckligt, att man valt ett land, Den 23 Februari. 205 sorn vid den upgifna tiden var i fullkomligt uplösningstillstånd och hvarest man få år efter 1789 förklarade, att i verlden icke fins någon Gud. Afven Holland och Belgien hafva såsom exempel blifvit åf Frih:n omnämnda, men Frih:n förglömde, alt båda dessa länder ännu i detta sekel stodo linder Frankrikes spira, och att de i hufvudsaken måste rätta sig efler de lagar, som voro i detta land gällande. Det, som för visso synes mig klart, är att om äfven i s. k. kristna samhällen kristendomen verkligen vore lef vande, man väl icke skulle i strid med Skriftens uttryckliga bud äflas med fruktlösa försök att pä dessa samhällen inympa ett folk, som hvarken kan eller bör inympas på andra, och säkert är, alt, om Judarne uti denna fråga hade en röst, de icke heller skulle vara måne, alt inympas med andra folk, hvilket de nogsamt känna är dem omöjligt. Så mycket heldre måste jag afgifva denna förklaring, som Judarne icke kunna påslå, att de af den Allsmäktige blifvit förgätne, ty otvifvelaktig! finnes intet folk i verlden, som i förhållande till sitt ringa antal är ulmstedt med så ofantliga verldsliga rikedomar som Judarne såväl inom Sverige som i andra länder.
Af F. Hbg. — Visdomsord. — En bröllopsaftou. Novellett af Octavio Beer. Bostaden. — Matlagning. — Efterrätter. — Bakning. — Tvätten. — Drycker. — Toaletten. — Huskurer. — Läkareräd. — Frågor. — Svar. — Brefiada. vmmm m CO CO CO ro oo o o Gracilia. Det nämnda medlet är ej synnerligt verksamt. Använd i stället den behandling, som föreskrifvits Barnslig toka i N:o 2. Alma. Det vore skäl, att ni vände er till läkare i och för underlifsundersökning. De nämnda omslagen göra ej annat un godt, om de blott läggas väl, och ni pä morgonen tvättar af med kylslaget vatten. " " 3g|§ CD CO CD CO 243 BflF " O " f E I Annonser mottagas genom 8. Gumsellus annonsbyrå * ocn nos redaktionen till 2 6 öre pr 4-spaItig petitrad ( tidningen kostar endast en (I) kronaför qvartalet, befordrlngsafglften inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. Särskildt framhålles: finare C l i a m p. pr kanna. Med största högaktning © Dragning detta m m i m &amp; c:o Handarbete. Annonser. år! Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. LED / GA A * é. OBS.! Musiklektioner NovrlaruJsf / fitan 31, 3 | [462] Stockholm. A A A Undertecknad mottager sa, väl äldre som yngre elever i I allt slags handarbete, såsom: hvitsömsbroderi, märk-1 ning, schattérsöm pä kläde, plysch och siden, hålsöm, macramé, filet-guipure, knyppling [rysk och Vadstena), | snörmakeriarbeten samt fornnordiska sömnader m. m. Profver och färdiggjorda arbeten finnas till påseende, piano och guitarr meddelas äfven. Magda Kempe. PLATSER.
Utskottets tillstyrkande i denna fråga afgifna reservation, alt ljuspenningarne borde uträknas efter ett medium af de sista 5 åren för de Erabetsoch Tjenstemän, hvilkas löner blifvit förhöjde, och tilläggas lönerne, samt att en lika beräkning borde ske vid de löneförhöjningar, som hädanefter kunde uppkomma, instämt, hos Högv. PresteStändct, Biskoparne af TVingard, Faxe, Tegnér, Professorerne Geijer och Morén, ContractsProstarne Pettersson, Nordin och Agrell, Prostarne Kellström, Grevillius, Hvasser och Elfström, sam t Kyrkoherden Ahlqvist/ och hos V. BorgareStändet, Hrr Eckerman, Aspelin, Leffler, Montan, Lundgren, Landegren, Lindqvist och Cron, hvilken sistnämnde äfven ansett de medel, som nu under namn af ljuspenningar utgå, Lunua i rund summa anordnas fa Stats^Utskottets till hvarje Verks Ordförande, för att deraf sedermera till arfvoden göra utdelningar. Då Utskottet, i följd af ofvanberörde anmärkningar , ansett sig böra frångå dess förut gjorda tillstyrkanden om ljuspenningarnes indragning; får Utskottet nu vördsamt föreslå: att denna serskildta inkomst för Embetsman i allmänhet samt för Ordinarie och Extraordinarie Tjenstemän må varda bibehållen; men då det torde finnas mindre lämpligt, att bevillning för denna inkomst erlägges, hvilket skulle blifva följden, om ljusmcdien under lönerne blefvo inbegripne, tillstyrker Utskottet: att i afseende på deras utdelande ett lika förhållande, som hittills ägt rum, må fortfara. Börandes i följd häraf hela den af K.
Da stadgandet, att mäsk värmare ej må af ånga vidröras, strider emot mask värmarens ändamål, att den deruti ifyllda mäskning må af ångan från bränvinspannan uppvärmas; beslöt Ståndet, att mäskvdrmare icke må öfverstiga, pannans rymd med mera än 1 Jb:del, ej heller af eld eller annan än den från sjelfva bränvinspannan kommande ånga vidröras;, Genom dessa beslut, hvari de öfriga Biks-Stånden skulle vördsamt och vänligen inbjudas att sig med Preste-Ståndet förena, förfalla M Utskottens öfriga tillstyrkanden i denna punkt; Vidi d:ite punkten: beslöts, att, i stället för en femtedel m. m., borde sättas: en fjerde* del af jordens taxeringsvärde; Vid ^:de punkten: Till följd af Ståndets beslut vid 6;te punkten, ansåg Sbåndöt de orden: med iakttagande likväl •— skall nedsättning i panncrymden äfven ega rum, böra utgå; Vid 8 de punkten: Ståndet ansåg slutorden böra lyda,* emot den beskattning} sotn Rikets Ständer bestämma; Vid 9-de punkten: Ståndet beslöt;, 32 Trot• Utdr. d. 11 Oct. 1834* 1:0, att bränvinsbrännings-året bör räknas från början af Januarii måll ad; 2:0, att tiden för bran vinsbränning må inskränkas till 6 månader af året; 3:o, att biäuvinsbränningstiden ber indelas i 2 terminer, af hvilka den förra innefattar Januarii, Februarii och Mars, den senare April, November och December, och att hvar och en till bränvinsbränning berättigad är öppet lemnadt, att vid mantalsskrifning uppgifva antingen han vill begagna hela bränvinsbränningstiden eller endera af dessa terminer, med skyldighet för den, som endast begagnat' endera terminen, alt sjelf vidkännas kostnaden för redskapens försegling vid slutet al den termin, lian begagnat, samt att afgiften för bran vinsbränning, i förhållande elter tiden, som den sålunda ulöfvas, varder beräknad; Vid ic:de punkten:
Befrielsen ifrån skyldigheten att bestrida fjerdingsmans-bestyret tillkommer icke eller uteslutande den af mig nu omnämnda jorden, utan äfven de till postföring anslagna hemman jemte flera andra lägenheter. På grund af det nu anförda anser jag det obilligt, att utan ersättning beröfva desse hemmans och lägenheters innehafvare deras lagligen ägande rättigheter. Deremot skulle jag tro det vara ganska lämpligt, att fjerdingsmans-bestyret, som oftast ganska ojemnt trycker en del af Svenska allmogen, förvandlas, såsom Utsk. synes åsyftat, till en tjenstebefattning, men för sådan händelse torde vara nödvändigt att en reglering af distrikten med mera föregår beslutet om aflöningarnes bestämmande. Jag föreslår derföre, att R. St. måtte uti und. skrifvelse till K. M. anhålla, alt K. M. täcktes låta upgöra ett förslag till reglering af fjerdingsmans-distrikterne och till den aflönings-stat, som för dem kunde blifva nödig, samt förelägga Rikets härnäst sammanträdande Ständer detta förslag. Gr. Wrangel, Tönnes Hellmuth: Frågan, huruvida fjerdingsmans-besväret är ett menighetseller kronobestyr, har, enl. min åsigt, blifvit af den siste talaren i allmänhet riktigt upfattad, men jag anhåller dock, att få uppehålla mig något dervid. Om man Den 12 Mars f. ro. 329 genomläser K. M:s nåd. Stadga d. 1 Jani sistl. år, ang:de fjerdingsmännen, skall man finna, att alla deruti, såsom fjerdingsmännen tillhörande, uptagne göromål äro af beskaffenhet alt äfven röra det offentliga. Enl. denna stadga utgöra fjerdingsmännen ett handräcknings-biträde åt den offentliga makten; och befattningen är således icke i egentlig mening något menighets-bestyr, hvilket skulle förutsätta, att fjerdingsmännen vore af en menighet dertill antagen, för att uträtta dess ärender. Den nåd.
Maj:ts nådiga pröfning underställa, sådan förklaring af 25 Kap. 7 § Bvggninga-balken af 1734 års lag, och Kongl Förordningen den 13 September 1790, att vintervägarnes öppenhållande må blifva en skyldighet för hvarje inom kommunen bosatt hushåll, alt i förhållande lill andra kommunala ulskylder eller servituter, utgöres efter indelningen, som Konungens Befallningshafvande för hvarje ort, skulle få alt verkställa och för vissa år, t. ex. fem, fastställa. Stockholm den 2(5 November 1862. Olof Lagergren, från Gotlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Johannes Åndersson från Jönköpings län, om ändring och tillägg i Kongl. Kungörelsen den il Augusti 1854, i fråga om ersättning till Nämndemän för syner m. fl. förrättningar. Kongl. Kungörelsen af den 11 Augusti 1854 stadgar, alt Nämndemän vid syner, värderingar samt extra förrättningar i Kronans ärender, när de dertill blifva kallade, ega att af allmänna medel tillgodonjuta skjulsersättning efter en bäst för den väglängd, som ölverskjuter en ball' mil fram och åter från Nämndemannens hemvist. Det synes vara underligt, hvarför icke han skall åtnjuta ersättning för hela våglängden, såväl af Kronan, som af enskild man, hvilken alltid får vidkännas detta, när han kallar domare och nämnd till förrättningar. Jag vågar derföre föreslå den ändring i oell tillägg till ofvan åberopade Kongl. Kungörelse: att Nämndemän, vid syner, värderingar, besiglningar, inventeringar och extraling m. m. för Kronans räkning, icke allenast må erhålla nu stadgade dagtraktamenten och skjutsersältningar, ulan tilläggas skjulsersättning för den halfva milen som hittills varit dem betagen. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 26 November 1862. Johannes Andersson, från Jönköpings län. 368 Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 247.
Andan och ordställningen är luir verkligen sådan ; tilén likväl förekomma uti samma 56 § följande ord: ”Göras åter i RiksShns plena emot U t s k: s yttrande anmärkmr, bl ifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tanke, till ”Const.* Utsk. hänvisade.” Deraf ser man således, att anmärknir kunna förklaras utgöra Ståndens gemensamma tankar. Detta är visserligen i strid mot hvad 8r §:n och hvad början af 56 §:n innehåller; men delta försätter frågan i en sådan tvetydighet, att jag för min del icke vågar öfvergå till Frih. Cederströrns tanke, utan tror mig af grundlagen förpligtad alt ingå i diseussionen öfver och besvara propos:n på, huruvida de anmärkntr, som göras, kunna af Ståndet antagas såsom Ståndets gemensamma tanke. Jag har nu yttrat mig i anledn. af Frill. Cederströrns anförande. Jag beder nu att få yttra mig i anledn. af livad Gr. Spens framställt. Jag fattade måhända Gr. Spens’ yttrande orätt. Grefven har visserligen en lycklig gåfva att tydligt uttrycka sig och, om jag så får yttra, enligt ordspråket — träffa spiken på hufvudet; men måhända undföll det Grefven, att han i början hegärde en propos. såsom vår gemensamma tanke, som han förkastade vid slutet af sitt yttrande, då han i stället begärde en annan. Grefven begärde i början en propos., som i min tanke var den rätta, nemi., att qiucstio an skulle först nfgöras, innan vi komma till quaeslio quomodo; men slutligen begärde Grefven en propos., som förkastade valrätten, d. v. s., sorn alltså redan var inne på quaeslio quomodo.
Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående anslag till fortsättande af storskiftesoch afvittringsförrättningarne i rikets norra län under år 1867; Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla ofvanberörda förslag samt förordna, att, i enlighet dermed, .nådiga Propositioner af den lydelse, bilagorna Litt. A. vid detta protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo W. J. Modigh. Stockholm, K. A. Lindström, 1866. Kongl. Majda Nåd. Proposition N:o dl. 1 N:o €1. Ank till Exp.-Utsk. den 11 Jan. 1866, kl. 12 midd. Kongl. Maj is Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående pension å allmänna indragningsslaten vid afskedstagande! för Styresmannen vid afvillringsverket i Westerbottens län, Förste Landtmätaren derstädes m. m., Anders Tunell; Gifven Stockholms Slolt den 29 December 1865. Med öfverlemnande af en utaf Styresmannen för afvid ringen i Westerbottens län.
Lagerbjelke får äfven jag anhålla, att den ifrågavar. punkten, såsom oriktig till sin grund, måtte till StatsUtsk. återremitteras för erhållande af behöflig rättelse. Hr Gr. 0. Landtm, yttrade, att den nu af Hr Printzensköld begärda serskilda propos. lika väl kunde framställas då öfverläggningen blefve fulländad, men alt Hr Landtm, dock då begäran derom blifvit gjord, finge hemställa om R. 0. Ad. bifölle mom. Litt. a samt afdelningen N:o 1 af mom. Litt. b i 7:de punkten. Ropades ja. Den 14 Juni e. m. 89 Hr Printzensköld: Äfven jag anser den förändring, StatsUtsk. nu föreslagit, i afseende å sättet att godkänna skuldförbindelsen för län, hvika nr riksg:s-kont. erhållas, vara fullkomligt olämplig. Frih. Tersmeden har redan fullständigt ådagalagt de olägenheter, som blifva en följd deraf, att örn högsta myndigheten i Staten beviljar lån, en annan myndighet sedan skall hindra utbetalningen deraf medelst underkännande af den före lånet aflemnade förbindelsen, hvarigenom en konflikt emellan båda dessa auktoriteter uppstår, som alltid måste blifva högst obehaglig. Till förekommande häraf föreslog StatsUtsk. och R. St. godkände vid sista riksdag det nu gällande stadgandet, att pröfningsrätten af säkerhetshandlingarne för ifrågavar. lån skulle uteslutande tillhöra K. M. Dessutom synes det mig tydligt, att riks:gs-kont., uti förevar, fall, icke bör betraktas annorlunda, än såsom en kassaförvaltare, hvilken det endast åligger, att tillse det föreskrifna formaliteter blifvit iakttagna i och för länets utbekommande, och när riksg:s-kont. fullgjort sitt åliggande härutinnan bör någon vidare pröfningsrätt icke tillhöra detsamma. Pii det att saken må kunna återbringas till öfverensstämmelse med riksg:s-kont:s nu gällande reglemente, anhåller jag om återremiss af denna punkt. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o.
Watter, Patrouller och Poster, äfwenwm all Troupp som till ordnings - kallande i allmänhet, eller för särskilta tillfällen ä näacn L)rt, är beordrad, iakttage noga hwad dem i berörde afseende är föreffrifwit. Sträe - Den 29 September. ZlL Sträcke sig dock ej denna twängsmagt längre, än till de oroliges fängslande, innan de nedanföre föreffrefna anstalter förutgätt. Men ffulle desse lugnets bewakare wid sädant tillfälle anfallas, eller eljest till sjelf-förswar uppfordras, äge rätt att pä stället döda angriparen, eller den motsträfwige, hwilken liggechgild. Skutte folksamlingar förmärkas, hwilka wäck ej i oordentelige handlingar utbrutit, men synas sä manstarka att de wanliga ordningSanstalter ej till deras skingrande anses förslä, utan anwändande af det yttersta mäld;, eller ffulle bland en folkhop oordningar förmärkas, i hwilka wäl ej hela hopen deltager, men de brotts! ge ej kunna genast antastas, utan att de fredlige tillika, mäste skadas; äge högste i Befälstadde civile Ämbetsmannen pä stället, men när denne ej är tillst . drs, Högste Befälhafwarcn för de der förlagde Trupper förklara, att för upploppslagen t llämpning kan ckgs rum. När fädan förklaring ffer, gifwes signal med brenne lösa ffott af canoner eller handgewär. Derefter warde uppläst en sä lydande kungörelse: "Jag(Befallandens namn) förklarar, i kraft af den magt Konungen mig uppdragit, att upploppslagen mä, kunna tillämpas. Hwar och en ware tillätit att, inom minuter ifrän, signaltaffans uppställande sig ifrän folksamlingen bem fredligen begifwa, och ffylle sig sjelf den, som detta päbud ej hörsammar, för den olycka honom kan träffa."