Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Större delen af ofvan upptagne Memorialer innefattar den hufvudfrägan: bör ett sådant förbud utfärdas eller icke? Utskottet har allt för väl insett det maktpåliggande i denna fråga, och svårigheten att deruti fatta ett beslut, sorn i allt vore öfverensstämmande med det rätta. Utskottet känner äfven allt för väl de delade tänkesätt, som råda i detta ämne, och fruktar ooiöjligheten, att i sådant afseende kunna upp. Bihang till Riks St. Fröt. 1817-1813, Quie Sami. il:r 53 54 . /|i4 Besv. och Ekon. TJtsk. Eetänkanden, fylla allas önskningar. Det är således endast Utskottets - öfvertygelse, grundad på en sorgfällig pröfning, som varit rättesnöret för dess tillstyrkande. Ett af hufvudviikoren för en god Lagstiftning är ostridigt, att den största möjliga consequence dervid iakttages. Det är i stöd af denna regel, sorn Utskottet hyser den tanka, att, då en vara är till införsel förbjuden, bör den äfven till bruk och nyttjande förbjudas. Ett sådant" Förbruknings - Förbud står, enligt Utskottets tanka, i så nära sammanhang med införsels-förbudet, att det sednare blott i ringa mon kan uppfylla sitt ändamål utan i förening med det förra; heldst i sjelfva den tillåtna förbrukningen ligger en indirect uppmuntran tili förbudets öfverträdelse. Utskottet anser derföre ett sådant förbud så mycket nödvändigare och billigare, som Utskottet, vid granskningen af nu gällande Tulltaxa, funnit den innefatta, dels sådana articlar, som i tillräcklig qvantitet kunna inom Riket tillverkas, dels sådana, för hvilka nödiga surrogater linnas, eller ock sådane, hvilka äro högst umbärlige för den, sorn för Fäderneslandets bästa vill göra den obetydligaste uppoffring. På dessa grunder får Utskottet tillstyrka, att utländska varor, som äro till införsel förbjudne, äfven böra, der controll å förbudets efterl fnad möjligen kan äga rum, till försäljning samt bruk och nyttjande förbjudas.
M:s visa åtgärder blifvit förberedd under de senare fem ååren och serdeles under de Irenne, från 1835 till och med 1838, några menliga följder deraf ingalunda uppstått, utan har näringen tvertom vunnit en märklig tillvext och utveckling, under betydlig besparing af kol-åtgång vid tillverkningen, jemte det en början är gjord till en bättre hushållning med skogarne, hvadan friheten äfven verkat förrnonligt för dessas framtida vård och bestånd. Rikets Ständer hafva trott, att endast på denna väg jern-handteringen kan uppnå den höjd af utveckling, som är möjlig och hvartill den måste uppbringas, om den fortfarande skall kunna beslå, i bredd med andra Irnders mägtiga låbriks-intresse och bereda nödig afsättning åt en förutsedd betyd - Exp editions ~TJtskoltets Förslag till tind. Skrifvelse> E.o 35i. Letyclligt Ökad lackjerns-pvoduction, och slutligen att de hittills gällande föreskrifterne om uppvisande af kol-ti! Igång, såsom vilkor för vinnande af smides-rätt, helt och hållet förfelat och alltid måste förfela sitt ändamål; och är det på dessa förenade skäl, som Rikets Ständer ansett, att full frihet må förunnas åt jern-tillverkarne inom fäderneslandet att bedrifva sin näring så, som de med sin fördel finna mest förenligt, med undanrödjande af alla hittills tryckande band.
Här hade bordt uttalas den sanningen, att | af fattighjonen hafva genom bränvins bruk råkat i elände, hvadan de, som inom församling tillverka och handla med en dylik vara, borde vidkännas en lika stor andel i fattigvården. Korteligen: bränvins-induslrien hade bordt af Svenska folkets representanter inför konungathronen framställas såsom Sveriges största olycka, såsom förnämsta källan till den vanmakt och det elände, som öfverklagas. Hvarjemte den öfvertygelse borde framhållas, att, så länge häruti icke sker någon genomgripande förändring, så hjelper det icke, om vi få en regering från lnmmelen — om vi få en lagstiftning visare än Solons och Salomos — ja! om man ville bygga en högscola i hvarje socken och proclamera en fullkomlig både näringsoch handelsfrihet. Och hvad hjelper det att befria arbetaren ifrån all skatt till staten? Så länge hans skattskyldighet till bränvinsbrännaren qvarstår, skall han nedsjunka allt djupare och djupare i uselhet. Hade man tagit en sådan utgångspspunkt för bränvinsbetänkandet, så skulle både förfaItningsförslag och beskatlningstarilF fått ett helt annat utseende. Nu är det deremot ändamålslöst att reservera mig emot serskildta paragrafer, hvilka alla leda tili samma olycksaliga mål. En omständighet är dock allt för märkvärdig att förbigås, och den är det oförlikneliga förslaget att husbehofsbränningen med 20 kannors panna och derunder blifvit utsträckt till hvar dag hela året igenom, utan minsta tillökning i skatt. Sådana pannor linnas nu omkring 73,000. Tillverkar hvar och en al dem endast 500 kannor på året, eller blott fjerdedelen af hvad Friherre Raab beräknat, så blir det dock 36 millioner kannor. I sanning ett litet nätt husbehof för Svea folk! Låt vara att många tillverka mindre; men mångå andra skola tillverka sä mycket mera; och det liberala privilegium, sorn de nu erhållit, skall utan tvifvel mångdubbla deras antal.
Jag måste beklaga att en fråga af så stor vigt som denna förekommer under den hetaste sommaren, då många af R. o. Ad:ns ledamöter äro frånv:de, och då hvar och en har svårt att hålla sina tankar så samlade som erfordras, för att kunna bedöma lämpligheten af de särskilda §§. Då dessutom frågan förekommer nu i skumrasket, torde det vara så mycket nödvändigare att §§ upläsas. Hr von Koch: Sedan en ledamot bestridt den af mig gjorda hemställan, afstår jag naturligtvis derifrån. Förev:de g bifölls. § 2. Hr Cederschiöld: I denna g föreslås ansvaret endast för det fall, att den förfalskade handlingen verkligen blifvit begagnad. Jag tror det är ett fel såväl i afseende å denna som flera följande SS, och jag tillstyrker derföre återremiss. Jag tror nemi. att ansvar bör drabba den som begår en förfalskning, äfven om han icke gjort bruk af densamma. Det kan t. ex. hända att han vill, att Den 26 Augusti. 131 bruk skall göras af den förfalskade handlingen, utan alt dock vilja sjelf deri deltaga, och derföre sätter en annan i tillfälle dertill. Då borde väl emedlertid ansvaret drabba den, som gjort förfalskningen, helst som den, hvilken deraf gör bruk, kanske ej engång känner dess falska beskaffenhet. Gr. Sparre: Den fråga Hr Cederschiöld nu vidrört är en af de vigtigaste, som kunna bringas under discussion. Detta förslag innefattar en väsendtlig olikhet mot LagKomitéens uttalade åsigter, men skälen för denna afvikelse äro af Just.Statsministern i StatsRådsprot. så utförligt och efter min tanka fullständigt motiverade, att Utsk. ansett sig hafva föga att tillägga. Den af Hr Just.StatsMinistern uttalade åsigt öfverensstämmer i det närmaste med nu gällande praxis.
För att, enligt Rikets Ständers yttrade önskningar, kunna tillvägabringa en jemnarc fördelning af postförings-skyldigheten i Riket, samt inrätta postföringen på det för ändamålet mest tjenliga och för Landet minst betungande sätt, har Kongl. Majit till en början i dessa ämnen infordrat vederbörandes underdåniga utlåtande, i sammanhang ined den redan förut väckta frågan om brefpostens fortskaffande med gästgifvareskjuts; hvarförutan Nådig befallning blifvit ÖfverPost-Directionen meddelad, dels att upprätta förslag till nya taxor för inrikes gående bref, lämpade efter de grunder Rikets Ständer vid sista Riksdag uppgifvit, hvilket förslag äfven inkommit och tili Rikets Ständer blifver öfverlemnadt, samt dels att i underdånighet föreslå en förnyad fullständig reglering af postgången i allmänhet, jemte Kong/. Maj.ts Nådiga Beriitt. N.-o 1. g » alla <le förändringar i nu gällande föreskrifter, angående brefvexlirigen och sättet för posternas förskaffande, hvarigenom ökad lättnad i communicationerna och större skyndsamhet kunde erhållas, i förening med en säker controll öfver postinkomsten och dennes sannolika till väx t. Oberäkna dt dessa i afseende på postverket åsyftade allmänna regleringar, hafva tid efter annan flera förbättringar dervid egt rum, som, i synnerhet hvad postföringens skyndsamhet beträffar, äro af hufvudsaklig beskaffenhet. Den , i följd af det gamla mynt-machineriets föråldrade skiek, högst nödiga reparation har endast efter hand kunnat fortsättas med de bespararingar å ordinarie anslaget för Myntverkets underhåll, som varit att tillgå. Arbetet har likväl blifvit verkstäldt med den drift och omsorg, att myntning efter en förbättrad method redan förlidet år kunnat ske, och att reparationen å Myntverket till alla dess delar, efter af Kongl. Maj:t i Nåder gillad och fastställd plan , med innevarande år synes kunna nå sin fullbordan.
Man skulle således härigenom uti ‘intet afseende vinna annat resultat än en onödig skrifvelse till Konungen, men en sådan är i och för sig sjelf något olämpligt, och R. o. Ad. har alltid af slagit sådana. R. o. Ad. har med mycket skäl ansett en skrif velse från den lagstiftande makten lill Konungen vara af allt för mycken vigt, för att den skulle nedsättas genom onödigt begag - 202 Den 11 Mars e. m. nande; och om sådant vid något tillfälle vore företrädesvis onödigt, så vore det väl nu, då man vet att Konungen redan beviljat det, hvarom man skulle anhålla, och hvad som hittills hindrat detta beviljande att gå i verkställighet, har, enl. hvad i Betänk, blifvit uplyst, varit något, som genom en underd. skrifvelse ingalunda kunde afhjelpas. Jag anhåller vördsamt om bifall till Betänk. Hr von Knorring: Jag skall så godt jag kan söka besvara de frågor Hr Bråkenhjelm framställt. Den värde ledamoten har frågat hvar medlen skulle tagas; men jag tror icke att sådant är svårt att inse då Utsk. sjelf har sagt att: ~"de på 6:te Hufvudtiteln upkornmande besparingar å anslagen för jordbruket, handeln och häringarne Jemna full tillgång till bestridande af erforderliga utgifter för agronomers anställande i de norra läncti\ Hvad åter den underd. skrifvelsen skulle innehålla, har motionären sjelf sagt det, nemi., en anhållan att nu genast få en agronom anställd; och om B. St:r icke skulle vilja anhålla om en sådan för Norrbottens län ensamt, så skulle jag alternativt vilja föreslå att de 2 eller 3 nordliga länen måtte få en sådan; ty hvartill skulle det väl tjena att en agronom reser dit upp för 2 månader på året, dä han hela den öfriga tiden uppehåller sig i de sydliga provinserna? I så vidsträckta trakter, som de norra orterna förete, skulle han omöjligen kunna medhinna att på denna korta tid något väsendtligt uträtta.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majis Nådiga Remiss, angående begärd ersättning af allmänna medel för kostnaderne vid tryckning af Lanshöjdingarnes Embets-Kungörelser, * S. A. K. Sedan ; så val vid sistlidne \ som vid innevarande Riksdag, fråga blifvit vackt, om ersättning till Krono-Betjeningen för den kostnad, som i och för tryckningen af Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser kunde åtgå samt Riksens Ständers Stats-Utskott, uti deröfver afgifvet Utlåtande, förklarat, att Utskottet, som ansåg denna kostnad för Krono-Betjeningen medföra en kännbar utgift, hvarifrån befrielse skäligen kunde önskas, likväl hvarken vore i tillfälle, att be-; räkna det härtill erforderliga belopp af Statens medel, eller funne frågan kunna lämpligen i annan ordning handläggas, an efter Landshöfdingarnes underdåniga anmälan derom hos Ei K. M.; genom hvilken anmälan, förhållandet i samtliga Länen blefve utredt och etL generelt förslag upprättadt till grund för ärendets närmare bedömande; så hafva de fleste Landshöfdingarne i Riket numera, uti en till E. K. M« aflåten skrift, med åberopande af hvad Stats-Utskottet i förrberörde måtto yttrat, underdånigst Underdåniga Skrifvelserl ingifvit, ej mindre särskilde calculér öfver ifrågavarande kostnad för hvarje Län, under loppet af de 5 sistförflutne åren, än ock ett derpå grundadt förslag öfver årliga tryckning9-utgifterne för så väl hvarje Län särskildt, sorn för alla Länen tillsammans, hvilken skrift med dervid fogade handlingar E. K. M., genom Nådig Remiss af den ga sisth October, till Stats-TJtskottet öfverlemnat.
SDvtf»gäldS#€ontoret utgtfna ^opparflriljempntö polletter; €) ©epofitioiter i allmänhet, innefattande allmänna od) enhilda <3Bevfé eliev perfonerö, föv infatta medel på väfning i <2Bepeb-55anfen, derfädeS inneftående behållningar; od) ©) Smfcrade, men icfe inföfta Slsftgnationer å beviljade €te* ditiv» i 55anfen. härifrån böva docf afbragaö: a) ©e förlott, font blifvit fvån 55anfen utlemnade, till för# jlitna fntävve ©edtarö inwepling i landsorterna; b) ©ådana tranSportfedlar, fymilfa fåforn otpdliga, icfe funnat under fina nttmvov ajföraS, utan i fället blifvit af 2åne#$3anfen in# friade; c) ^etallifa märdct af ofmanberörde ^opparjfiljempnts ^3o(# letter; Del) böva lifaledeS fvån ©edelftocfen, mid beväfningavne af den# famma, uteftttas upplupna, men outtagna räntor å de af 55anfen upplånta medel, äfmenfom 2åne#55anfettS förfallna jfuldev, fedan, föv inlöfen af den ftfhtämndeö utelöpande inroiSningar och uppfagda fantt till betalning förfallna äldre räntebärande jfuldförbindelfcr, en mtjj lämplig fumma blifvoit å favffilb väfning i ‘äBeyefrSBattFen infatt, od) pä bel/öriga täfningar DerfläDeö öfwerförDa De till $5anco*$ullmägtigeg Dtöpöfttiott, förut i ?äne*33anfen DeponeraDe fummov. S) €l)uru innejfäettDe behållningar ä beroiljaDe
Det besynnerliga i klädseln består dels i fullkomligt förakt af modet, dels deri, att man klär sig som fremling i landet och alldeles emot den rådande drägten. Sällsam och egen är den drägt, som, blott hyllande modet, än gör våld på kroppens naturliga byggnad, än sitter för tätt åt kroppen, än åter döljer dess goda former i öfverlastade veck. Fantastiskt klär man sig, när man ej gör afseende på sin ålder, såsom vuxen klär sig i likhet med barnet, om sommaren nyttjar vinterplagg och tvertom; än vandrar omkring lik en fjäril, än insvept likt en puppa i sitt skal, trycker hatten för djupt ned eller för långt upp, sätter honom på ena örat, eller i otid bär honom under armen eller i handen, vid högre år klär sig likt en yngling o. d. Likaså bör i sättet att kläda sig allting undvikas, som strider mot sedlighet, blygsamhet och dygd. Fräckt blottade behag väcka afsky. Qvinnor, vore de än sköna som englar, förlora all tjusningskraft, när deras klädsel liknar ett allmänt fruntimmers. Man kläde sig hellre för väl, än för illa, hellre för rikt, än för fattigt. Den vanliga verlden ser på klädseln, och bedömer derefter personen. I stället för mycket granna kläder välje man hellre goda och vanliga, så att man alla dagar kan synas snygg och anständig. Högtidsdrägten, som stundom är oundviklig, har sina egna reglor för anständigheten. Vänligt alfvar, en stilla, osökt högtidlighet, en viss vänlighet, ärbarhet och sjelfkänsla måste tala derutur. Mörka färger kläda bäst ett blomstrande ansigte, de afsticka mest deremot och förhöja bäst dess drag. Man kläder sig genast om morgonen ordentligt, för att icke råka i förlägenhet vid något oförmodadt besök. Klädseln må gerna vara sådan, att man kan bedja om ursäkt för enkelheten och huslig beqvämlighet deri, men aldrig sådan, att man måste blygas derföre. Man låtse aldrig vara stolt öfver sin klädsel, eller mindre akta andra, hvilka icke äro så rikt och väl klädda. MÖBLERING. Ett godt lefnadssätt skönjes äfven i möbleringen af våra rum.
Hvad nu först Herr von Hartmansdorffs anmärkning angår, så lår Utskottet lill svar meddela, att, då i de den Nådiga Propositionen bilagde serskilde Utdrag af StatsRådets Protoeoll åtskilliga ämnen förekomma, hvilka, ehuru StatsRådet funnit desamma böra föranleda framställning till Rikets Ständer, sedermera likväl icke intagits i den Kongl. Propositionen, Utskottet anser meddelandet af berörde Protoeoll hafva egt rum endast till upplysning i de frågor, som i Kongl. Majrts Proposition äro omnämnda, men icke i annan ordning kunna blifva föremål för pröfning och beslut; och kan Utskottet således i omnämnde hänseenden icke något utlåtande afgifva. Beträffande dernäst hvad sorn blifvit anfördt rörande det mindre ändamålsenliga i nuvarande organisation al Elementar-Läroverken; så torde det väl vara möjligt att ojemnheter vid en så vidsträckt reglering uppkommit; men då densamma grundar sig på det af serskilde Comiterade försl utarbetade oeh sedermera af Kongl. Maj:t i Nåder pröfvade förslag, samt verkningarne af nuvarande organisation ännu icke hunnit så utveckla sig, alt med bestämdhet deröfver kan fällas något på erfarenheten grundadt omdöme, och bedömandet häraf i allt fall icke torde höra till Stats-Utskottets befattning; så finner Utskottet sig icke heller böra tillstyrka någon åtgärd i anledning af de framställda anmärkningarne, helst om, på sätt Utskottet föreslagit, Consistorierne få verkställa fördelningen af hvad för hvarje Stift, enligt Stat, belöper, hvarigenom Utskottet förmodar partiel» ojemnheter lättast kunna afhjelpas. 2:0.
Och ölverlemnas åt Fullmägtige att, när de efter särskild pröfning för hvarje fall finna sådant ined afseende ä förekommande omständigheter lämpligt, och för banken fördelaktigt, jemväl i stället lör Svenskt silfvermynt. när sä äskås, utlemna utländska silfvermyntsorter. emot det vid hvarje tillfälle af Fullmägtige fastställande utvexiingspris. ” Samt af Herr Gustaf Lallerstedt, som förklarade sig icke kunna biträda de skäl, som ligga till grund för Utskottets beslut. Herr Lallerstedt underkände ingalunda vigten af mänga bland de skäl, Herr Lindström anfört till stöd för sin motion om skyldighet för Fullmägtige i Rikets Ständers Bank att, dä sådant begäres, för bankens sedlar utgifva, silfveroch guldplantsar, de förre mot ti G 3 Riksdaler Riksmynt för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, samt de sednare efter det vid utvexlingen gällande pris å dukater; men dä Herr Lallerstedt, ä andra sidan, icke kunde i grundsatsen erkänna någon vidsträcktare skyldighet för Fullmägtige än den, att för bankens sedlar lemna myntad t silfver, och i händelse Fullmägtige lörpligtades att ovilkorligen utgifva siifverplantsar till ett en gäng för alla faststäldt pris, sådant kunde, med den kreditlagstiftning vi ega och sä länge räntan icke är frigjord, under vissa förhållanden för banken blifva särdeles olägligt, ansåg han det med motionen åsyftade ändamål säkrast befrämjas, om. pä sätt Utskottet föreslagit, åt Fullmägtige ölverlemnas att i stället för silfvermynt frän banken utgifva silfver mot pris, som Fullmägtige efter omständigheterna ega bestämma. Ank. till Exp.-TJtsk. den 16 Febr. 1863, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af det utaf 1860 års Revisorer väckta förslag om indragning af Bankens sedlar å 1 R:dr R;ml.
Ehuru Upsala Dom-kapitels underdåniga framställning i ämnet synes utgå från den förutsättning, alt i hvarje fall, der söndring inom en församling inlrädt eller börjat uppkomma, en särskild religionslärare skulle behöfva dilsändas, kunna dock Rikets Ständer lör sin del icke antaga, att det ordinäre Presterskapet i allmänhet skulle sakna lid eller förmåga alt fullgöra delta deras vigtigaste åliggande; — och om det religiösa tillståndet i ett eller flera stift verkligen vore sådant, så skulle enligt Rikets Ständers tanka, det nu föreslagna medlet föga förslå till att afhjelpa det onda, och ändamålet ej heller uppnås, genom alt dertill anslå mångfaldigt större summor, enär tillgång på utmärkta religionslärare ej torde när som helst kunna lill obegränsadt antal anskaffas. Under förutsättning åter att, såsom E. K. Maj:ts nådiga framställning synes afse, den ifrågaställda förstärkningen af försämlingarnes presterskap skulle endast undantagsvis och efter E. K. Maj:ts pröfning i hvarje fall medgilvas, anse Rikets Ständer äfven tvifvelaktigt, huruvida anvisandet af eli. särskildt statsanslag för detta ändamål kan vara lämpligt, helst sådant skulle innefatta en bestämd afvikelse från de i afseende på Statens och Kyrkans ömsesidiga förhållanden af ålder antagna och ännu gällande grunder.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och med afseende å hvad rörande beskaffenheten af det. till vederlag ifrågavarande hemmanet Hultsjö Bergagården upplyst blifvit samt å hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för öfrigt i ämnet anfört, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå, det Rikets Ständer måtte för deras del medgifva, att ofvanomförmälde åt Länsmannen i Tredje distriktet af Vestra härad pä lön anslagna hemmansdelar J mantal Repperda Annagården JW 9, i mantal af Repperda Källagården JV? 3 samt l mantal af Ufvanäs Vestergården må, med bibehållande af de särskilda hemmanens räntor och onera, utbytas mot augmentshemmanet \ mantal 3 Hultsjö Bergagården, som derefter bör till boställe åt Länsmannen i berörda distrikt användas. De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad. Kongl. Majjt förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARI. J. A. Gripenstedt. Kongl. May.ts Nåd. Proposition Ji/S 22. 13 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Är end en, hållet inför Hans Maj;t Konungen i S)tals-Rådel å Stockholms Slolt den 24 Oktober 1862. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikesärendena, Grefve Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Herr Linströms Memorial angående Ju* dafne. S. D. Remitterades Till Stats Utskottet; iso Herr Thunells Memorial, angående ev* Sättning för sådane förluster, sorn tillkommit genom uppbringningar af Makter, med hvilka Riket varit i vänskapligt förhållande; hvarjemte Utskottet äfven skulle anmodas upplysa hvad som under sistledne Riksdagav vid detta mål och i anledning af då väckte frågor blifvit tillgjordt. 2so Herr LinströmS Memorial, angående Stora flottans försäljning, samt tills vidare indragning i LandtArméen af 20 Man på hvart Compagnie och lo man på hvar Esquadron samt vacance* afgiftens aflemnande till StatsCassan m. m. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Vid justering af Protocollet för den 23dje dennes och den del deraf, som handlar om Banco Fullmägtigen Anders Danielssons motion om anmodan till Bancooch StatsUiskotten, att serskildt och utan sammanhang med Kongl. Majus Nådiga Proposition om Financeväsendet, yttra sig öfver frågan om Discont-' Assignationernes inlösen , hvarom memorial' blifvit till Bancooch Stats Utskotten remitter 464 Protokolls Utdrag d, sf Dec. t&t?. rädt, beslutade Hedervärda BondeStåndet, inbjuda sine respective MedStänder, att i samma remiss sig förena. — S. D, Remitterades Till StaisUtskottet. ljo Ett Memorial af Andars Nilsson och Olof Ohlsson från Carlstads Län angående lönetillökning för Eänsmänrien innom berörde Eän. a:oEi(Ditoaf Nils Mänsson från Malmöhus