Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sagt, att man, till förekommande deraf att andra personer, än förbrytarne sjelfva, skulle komma att åtaga sig ansvaret, borde stadga vattenoch brödstraffet, men erfarenheten bar visat, att icke engång detta straff hjelper. Jag vill anföra ett mycket vanligt exempel. Tillgrepp af vexande ting ute på marken, som uti lagspråket kallas åverkan; är belagdt med böter, hvilka vid bristande tillgång förvandlas till fängelse vid vatten och bröd. Det vanligaste fallet i verlden, Mine Hrr! är just det, att en person, som har tillgångar, öfvertalar sin dräng eller någon annan att påtaga sig brottet och aftjena det med vatten och bröd. Man afhjelper således icke hvad man velat förekomma genom stadgandet af vattenoch brödstraffet, och den frågan återstår alltid, är det rätt, är det rimligt, qtt, för en sådan förbrytelse, som att olofligen sälja en sup, stadga böter, som kunna förvandlas till 14, ja ofta 28 dygns fängelse vid vatten och bröd? Redan vid andra resan förbrytelsen begås, blifver man dömd till 27 dygns vatten och bröd, eller nära högsta kroppsplikt. Enl. min åsigt kan en sådan lagstiftning icke försvaras, och jag har ansett det vara min skyldighet, att derpå fästa R. o. Ad:s upmärksamhet. Hr von Hartmansdorff: Gr. Sparre har yttrat, att erfarenheten visat, det stränga straff icke förekomma brott. Frih. Raab har deremot sökt ådagalägga, alt lindriga straff icke heller hindra brottens begående. När således hvarken stränga eller lindriga straff afvärja brott, lära de icke kunna förekommas, utan beqvämligast vara, att icke vidare besvära sig med några bestraffningsanstalter samt i detta hänseende anställa försök. Om sådant öfverensstämmer med den s. k. kriminalistiken, sä torde det dock icke öfverensstämma med rikets sannskyldiga nytta. Derföre nödgas jag motsätta mig ett dylikt rön. Gr. Sparre har upgifvit en förbrytelse, för hvilken fängelse vid vatten och bröd blifvit utan åsyftad verkan stadgadt. Men denna förbrytelse eller skogsåverkan anses af vårt folk i allmän - Den 11 Oktober. 187 het icke vara stöld. Hvarföre?
De öfriga trenne Stånden hafva deremot godkänt berörde tillägg; och som ifrågavarande redaktions-förslag är beroende afRiks-ståndens beslut med afseende å nyssberörde § 4 mom. 1, lärer genom den omröstning, som i sistnämnda hänseende blifvit föreslagen, Rikets Ständers beslut angående nu ifrågavarande tillägg böra anses meddeladt. § 8, mom. 2. Utskottet hade föreslagit, att Certepartier skulle karteras sålunda: Till och med 100 R:dr 15 öre, och derutöfver för hvarje fulla 100 R.dr , . 30 öre, Borgare-ståndet har beslutat, att dessa certepartier skola karteras lika med skuldebref vid uppvisandet inför domstol, men eljest vara fria från stämpladt papper; hvaremot de tre öfriga Riks-stånden godkänt ifrågaställa tarif. Derest Borgare-ståndet icke frånträder sitt skiljaktiga beslut, lärer följande omröstning böra anställas: N:o 13. Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att certepartier skola karteras enligt följande tarif: Till och med 100 R:dr 15 öre „ och derutöfver för hvarje fulla 100 R:dr ... 30 öre röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vin - Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 18. 9 Vinner Nej, komma, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, certepartier att karleras lika med skuldebref Tid uppvisandet inför domstol, men eljest var* fria från stämpladt papper. § 8, morn. 3. Borgare ståndet har ur författningen uteslutit den rubrik Köpe-kontrakt, jemte afgifts-bestämmelse, som Utskottet under detta momeut föreslagit att bibehållas och öfriga Riks-stånden godkänt. Så vida Borgare-ståndet icke skulle vilja frånträda detta sitt skiljaktiga beslut, lärer följande omröstning böra anställas: N:o 14.
Hafvets beherrskare, Neptunus, uttrycker sig på engelska, och det är intet dåligt påhitt af poeten att under dåvarande rivalitet mellan de båda sjömakterna, sedan Neptunus lyktat sin hyllning med ett »We have no Sovereign, but Brittain's King, next You», låta Æolus yttra sig på holländska: »Ik hebb, wat U belieft, altijd te doen bemint. Sou ik er tegen staan? Ik ben maar bloot een wind». Derefter talar Mars, krigsguden, svenska, Apollo italienska, den lysande Phoebus fransyska och Mercurius på lätt tysk vers. Vi öfvergå till den följande afdelningen: De äro tjugutvå till antalet, nästan alla på svenska och till närmare bekanta, ofta slutande med lättgissade gåtor af mer eller mindre obscen beskaffenhet till »kvinfolcket», någon gång med en genom längre och kortare versrader bildad figur, som ser ut som en festpokal, fylld med lyckönskningspoesi. De synas också mest vara lämpade till en andlig dessert efter maten, medan sällskapet ännu sitter och »måvar» sig kring bordet. Såsom tillfällighetsstycken är naturligtvis deras innehåll högst omvexlande om ämnet än är detsamma; och, hvad som utgör en verklig förtjenst, versmåttet är rikt och ledigt, från alexandrinen till 8-, ja, 6-fotade jamber och trochéer. Med hvilken förvåning och beundran skulle ej gästerna åhöra ett så lätt spel af den svenska sånggudinnan! Men såsom endast ett gladt skämt för stunden, måste de vara utan egentligt konstvärde och göra ej heller anspråk derpå. Författaren kunde väl aldrig ana att de skulle läggas under den litterära kritikens ögon efter två seklers förlopp. De stå derföre på gränsen af ett vittert och kulturhistoriskt intresse, och om vi granska dem något närmare, sker det visst icke ur poesins synpunkt, som det här vore orätt att tillämpa, utan för att få vissa inblickar i tidehvarfvets och författarens skaplynne.
Frågan om nyttan och nödvändigheten af en förbättrad Fårafvel uti Sverige har på detta rum af en värd Ledamot så sakkunnigt blifvit framställd, att det vore öfverflödigt dermed upptaga en dyrbar tid; men jag anser som en pligt att meddela de åsigter i ämnet, som kunna leda lill det önskade resultatet. Fårskötseln och 328 Den i5 December e. m. Ullkännedomen är ett studium , hvarom kanske få inom vårt Stånd vinlagt sig. Den önskan att bereda allmänt gagn, i förening med mindre gynnande landlmannaconjuncturer och omsorgen att försörja en talrik famille, har för flere år sedan föranledt mig att uppsöka denna industrigren, och jag börjar redan skörda frukter utaf den osparda möda och kostnad jag användt dervid. Under mina ekonomiska och för fåruppköp anställde utrikes resor har jag emedlertid kommit till den erfarenhet, att det ej alltid är den mest bemedlade jordbrukaren, som bäst vårdar sitt yrke, utan oftast den genom nöden tvungne medborgaren; hvarpå de Engelska Farmers och Tysklands Pächter lemna oss tillräcklige bevis. Äfven hos oss känner jag mången, som både har local och önskar anlägga större fina Schäferier, men ej äger förmåga dertill, i saknad af förlagsmedel. Den uti landsorterne rådande brist på penningar gör det för denne landtman omöjligt, att utföra sitt för Fäderneslandet gagneliga project. För att afhjelpa denna brist, tager jag mig friheten föreslå: det den under Kongl. CommerceCollegii disposition ställde UllDisconten blir förökad Lill 3oo,ooo R:dr B:co, hvaraf frdelar skulle anslås lill upplåning åt de landtman, som anlade fina Den 15 December e. m. Electoral-Schäferier, mot af Kongl. Colleginm pröfvad säkerhet och 3:ne procents ränta, samt med vilkor att efter de fem första åren TW:del af capitalet årligen skulle återbetalas.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utlåt:t, hvartill svarades ja och nej i blandning, sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr Fahnehjelms ofvanomförmälda förslag, då svaren utlöllo med många nej jemte några ja, och vidare propos. på afslag å merberörde Utlåt, och antagande af Hr von Köchs föromnärnnde förslag, hvilken propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarefter propos. på bifall till Utlåt:t förnyades samt besvarades med många ja och nej i blandning; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan Hr von Koch begärt votering samt R. o. Ad., uppå Hr Grins o. Landtmilis framställning, till kontra-propos. vid voteringen antagit afslag å Utlåtit samt bifall till Hr von Köchs i ämnet afgifna förslag, uppsattes och justerades följande voterispropos. : »Den som bifaller Stats-Utskits Utlåt. Nio 183, i ani. af väckt fråga om inköp af Medicine Doktor N. P. Hambergs samlingar af naturoch konstprodukter, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utskits Utlåt, och beslutar, att en summa af 9000 rdr skall ställas till K. M:s disposition, på det att K. M., derest K. M. så pröfvade nyttigt, måtte kunna å tid och på de vilkor, som K. M. funne lämpliga, för statens räkning inlösa de ifråga vide samlingarne. Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda; Ja — 16. Nej — 19. Hr Huss; Jag anhåller att de öfriga Riks-Stånden vördsamt måtte inbjudas att förena sig i det beslut, som R. o. Ad. i denna fråga nu fattat. Detta förslag begärdes på bordet. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsk:ts den 17 och 20 dennes på bordet lagde Utlåt.
Ehuru Utskottet, vid pröfningcn af en inom llögloflige Ridderskapet och Adelil af Herr Rosenblad, Z?., väckt motion, deruti föreslagits, att Rikets Ständer mätte till Kongl. Majits disposition ställa 15,000 Ridr banko, alt användas till understöd för techniska vetenskapsmän, skicklige industri-idkare och handtverkare, .hvilka besöka den stora slöjdexpositionen i London, funnit sig icke höra å samma - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 12G. ma motion tillstyrka Rikets Ständers bifall, emedan Utskottet dels hade sig bekant, att Kongl. Maj:t redan af tillgängliga medel anvisat understöd åt några teckniska vetenskapsmän, för att kunna besöka nämnde slöjdexposition,* dels trott det vara mindre lämpligt alt på en enskild motionärs framställning i ett ämne sådant som detta förorda ett så betydligt anslag, som det af honom ifrågasatta, har likväl Utskottet, som i denna fråga sedermera fått emottaga Kongl. Majrts meranämnde nådiga skrifvelse, ansett förändrade förhållanden derigenom hafva inträdt; och då af det, oftaberörde skrifvelse bilagde, statsråds-protokoll inhemtas, att från fabriksoch handtverks-föreningar, bildnings-cirklar och arbetare-föreningar samt ett betydligt antal slöjdidkare i bufvudstaden och åtskilliga af rikets öfriga städer fyrfaldiga skrifter till Kongl. Maj:t inkommit, alla innefattande underdånig anhållan om beredande af tillfälle för de kunnigaste och skickligaste bland Sveriges industri-idkare, handtverkare och arbetare, att besöka slöjdexpositionen i London, kan Utskottet icke lemna utan afseende den sålunda allmänt tillkännagifna åsigt om nyttan och gagnet för den inhemska industrien deraf, att förenämnde personer lemnades tillfälle att taga kännedom om de vid merbesagde exposition utställda slöjdalster; och som i allmänhet ifrågakomne närings-idkares knappa vilkor icke tillåta dem att sjelfva bestrida de med en resa till nämnde stad och vistande derstädes någon tid förknippade kostnader, får Utskottet tillstyrka, alt Rikets Ständer ville anvisa ett belopp af 12,000
Men många unga flickor synas heller icke till, här och der skymtar en bleklagd qvinna i en vid, brokig kjortel, en utmagrad gestalt, med kantiga former, insjunkna bröst, knotiga höfter och blodlösa kinder, men största delen sitter derinne i den öppna kyrkan. Vridande och vaggande sig fram och tillbaka mumla de sömnigt enformiga böner med halfsjungande monotona stämmor, än andäktigt seende fram till altaret, än förstulet blickande på turisterna, som titta in i kyrkan, lorgnettera flickorna, släppa ett soustycke i fattigbössan och kriticera madonna-bilden af trä med sina gyllene sniderier. Så kommer presten för att hålla en messa, det är en grof, dugtig karl med tjocka armar, tjocka händer och breda fötter, troligen också en obildad, rå natur, men just af det slag, som denna församling kräfver, en sund, stark arbetare, som kan dela alla sina församlingsbors mödor, som kan gripa in i deras lif såväl söcken som helgdagar och förstå alla deras tankar och önskningar. Men en pligttrogen natur måste det vara, som kan härda ut att lefva och verka här år ut, år in utan att frestas att dessertera från kyrka, församlingsbor – och tro, en pligttrogen, nej kanske snarare en stark, frisk menniska utan all längtan, alla drömmar och all ärelysten traktan. På andra sidan kyrkan är också en smal torgplats. Der hafva några krämare slagit upp sina diskar, belamrade med halsdukar, tyger, usla färgtryck och mera sådant, och bredvid dem håller en bakelseförsäljare till med högar af brunoch gulrandiga karameller – långa, smetiga gynnare med ett visst slägttycke med dem, hvilka – jemte ryska smällare – utgjorde föremålen för vår eldigaste passion under de första skolåren, och grannar till karamellerna äro hela torn af knäckstycken. Dessa förledande varor utöfva sin vanliga magiska tjusningskraft på en oräknelig mängd barn, pojkar och flickor, hvilka samlat sig här.
Jag vill ej ingå i att söka några utvägar lill bestridande af kostnaderne för verkställandet af mitt ifrågavarande förslag; men mig synes, att, då man uppoffrar millioner för 3:e HufvudTiteln, och till Canalers anläggande och dylikt, så kan man väl också finna utväg till några hundrade R:dr för forskningar i vårt fäderneslands historia. Emedlertid anhåller jag nu, alt detta utlåtande, hellre än att bifallas, måtte få hvila, intilldess motionen om ett gemensamt hus för de ofrälse RiksSlåuden blifver afgjord. Bifailes den, så kunna Ståndens Archiver der förenas, och då må mitt förslag förfalla; men afslås deremot nämnde motion, så vill jag hafva min talan i förevarande fall öppen. Herr von Hartmansdorff} August: Med Herr Cederschjöld är jag ense om vigten och nyttan af ett Rikets Ständers Archiv, och med Grefve von Schwerin delar jag den mening, att om ett gemensamt hus för de ofrälse RiksStånden anskaffades, kunde deras Archiv der äfvenledes förvaras. Men om också den väckta motionen att anskaffa ett sådant hus icke bifölles; så bör dock icke Herr Cederschjölds ifrågavarande förslag fördenskuld förfalla, hälst jag tror 22® / 34o Den 14 Februarii. det kunna utan stor kostnad utföras. Det är redan beslutadt, att vissa Exemplar af RiksStåndens tryckta handlingar vid sednare Riksdagar skola i RiksgäldsContoret förvaras ; och der finnes rum nog äfven för de 3:ne ofrälse Ståndens hela archiv. En tjensteman derstädes kunde förordnas alt hafva vård derom. Två eller tre tjenster äro sedan sista Riksdag i RiksgäldsContoret indragne såsom öfverflödige. Om någon af dessa förvandlades till en Archivariebeställning, behöfdes icke något nytt anslag för detta ändamål, utan fråga blefve endast om fortfarande af ett gammalt.
Men, säger man, om egendomarne blefve upskattade till deras rätta värde, så skulle jordbrukaren blifva för tungt beskattad. Då emellertid f. n. betalas 100 för hvarje tusen, vid och efter det nya förslaget man ej skulle erlägga mera än 30 öre, skulle således, om samma belopp som hittills komme att utgå, egendomens värde upptagas 3 i/g gånger högre än för närvarande. Sådant torde ungefär förhållandet vara mellan det verkliga och taxerings-värdet, och således kommer, enligt all beräkning, den jordhrukande klassen att betala lika mycket som nu; hela skilnaden blir en rättvisare fördelning. Äfven för den, som nu i anseende till låg upskattning erlägger en ringa bevillning, blir förlusten ganska obetydlig. Om t. ex. en egendom, genom att upskattas till 3 !/3 gånger sitt nuvarande taxeringsvärde, dessutom vinner en tillökning af i/2 million, så kommer dock förökningen af. bevillningen för densamma icke att utgöra mera än 150 rdr. Jag tror således att man ej hehöfver hysa så stor fruktan för detta förslag, och anhåller om bifall till §:n. H. Exc. Hr Gr. och Landtmarskalken tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Den siste talaren har redan till besvarande uptagit åtskilliga anmärkningar, som blifvit gjorda mot detta förslag, och genom anförande af flera ställen ur instruktionen uplyst, att alla de upgifter, som kunna anses behöfliga, äro i densamma föreskrifna. Jag skulle således hafva afstått från ordet, om jag icke hade andra särskilda skal emot att uptaga arealen. Bland de fel, som förefinnas i det af Komitén framlagda förslaget, är att enl. § 27 skola infordras en mängd upgifter, hvilka komma att förorsaka såväl de skattskyldige ganska mycket besvär, som ett 7 i Den 12 Ma] f. m. ännu större för dem, af hvilka dessa upgifter skola granskas. Bland dessa upgifter är äfven den om arealen. Det är dock tydligt, att en sådan upgift måste blifva alldeles vilseledande, såvida den icke åtföljes af en särskild gradering.
Då de understöd, som kunna beviljas åt enskilde bolags jernvägsbyggnader, hädanefter alltid böra utgå från jernvägslånefonden, som i sådant afseende förstärkes efter samma ofvan föreslagna grunder, så sprides och uppehälles sedlarne likaledes bland sådana arbetande menighefer, och de böra för samma ändamål genom vexling med andra Riksg.-Konhts fonder för andra af Staten understödda företag utlånas och spridas inom orterna. Det kan dock inträffa tider under jernvägsarbetets hvilostånd vintertiden, då flera sedlar inströmma, än som för behofven kunna snart åter utgifvas; de utgifvas då såsom lån företrädesvis til] bränvinsfabrikanter i södra orterna, för alt i någon mån förekomma det oerhörda procenteri, som blifvit en följd af bränvinsfabrikanternes olämpliga skyldighet att förskottsvis erlägga skatten, innan ännu varan är tillverkad och produkterna inköpta, hvarigenom oerhörda summor måste utan något nyttigt ändamål beröfvas allmänna rörelsen, till stor del under samma tidpunkt, som den öfriga allmänna uppbörden pågår. Det lärer finnas, att detta förslag afser både till sina grunder och följder bildandet af en låneinrättning för Statens räkning, i nära likhet med privatbankernas. Den får två redan färdiga jernvägar till grundfond och hvarje i mantal satt person till ansvarig aktieegare, och grundfonden förstärkes genom de Den 15 November f. m. 117 nya jernvägsdelar, som uppkomma genom de nya fonderna, som sålunda svara mot reservfondens bildande hos privatbankerna. Våra statsbanor lära vara de enda i verlden, å hvilka mau försakat att draga en endaste vexel å den oerhördt dyra, men också oerhördt värde egande grundfond af, som jag förmodar, närmare 100 millioner. Vi tillåta och se gerna att privatbankernas aktie-egare skörda ända till 20 proc. å sin intecknade jord och det lilla tillskjutna kapitalet, under det vi med armarna i kors liknöjdt åsett, att statens, vår gemensamma jord icke inbringar ett öres värde.
Uti häröfver den 1 Oktober innevarande år gemensamt afgifvet utlåtande hafva Förvaltningen af Sjö-Arendena samt Kammaroch Kommers-kollegierne, sedan ej mindre Landshöfdinge-embetet i Kopparbergs län, än Fahlu stads husoch tomt-egare samt borgerskap blifvit i ämnet hörde, i underdånighet anfört: att, enligt den, genom Kongl. Brefvet den 21 September 1839 fastställde fördelning af städernes ordinarie båtsmanshåll, hvilket vid dess förut egande nummerstyrka af 883 man oförändradt skulle bibehållas, samt komme att utgöras i mån af bevillning för borgerlig rörelse samt hus och tomter, Fahlu stad, hvars medelbevillning de 5 åren 1828—1832, enligt en af stadens Magistrat meddelad och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utan anmärkning insänd uppgift, upptagits för borgerlig rörelse till 1,842 Rdr 16 sk., samt för hus och tomter till 1,270 Rdr 29 sk. 7 rst., eller tillsammans 3,112 Rdr 45 sk. 7 rst., blifvit , å - 12 Kongl. Maj:ts A åd. Proposition, A:o 19. förd 7 hela båtsmansnummer, efter den fastställda beräkningsgrunden af 429 Rdr 59 sk. 9 rst. för hvarje båtsmansrote; att Landshöfdinge-Embetet upplyst, att 1828—1832 årens medelbevillning för hus och tomter, efter en sedermera upptäckt missräkning af 11 Rdr 38 sk. 3 rst., skolat utgöra 1,282 Rdr 20 sk., men, efter afdrag af bevillning för rörelsevinst af åtskilliga dervid orätt inberäknade Verk och Inrättningar, med 606 Rdr 4 sk. 5 rst., rätteligen uppgick endast till 676
Olägenheterna deraf att lagboken, på sätt vi nämnt, göres främmande och otillgänglig för folket, äro allmänt erkända och öfverklagade i Tijskland, hvars lagar tjenat det ifrågavarande förslaget till mönster; och der, enligt hvad kändt är, folkets allmänna okunnighet om lagarne, och oförmåga att fatta dem vållar missbelåtenhet och förtryck. Det torde icke erfordras vidlyftig bevisning derom, att ett folk som icke fullkomligt känner den lag, hvarunder det lefver, sakuar hufvudvilkoret för ali frihet; och man torde böra noga betänka sig, innan man beröfvar Svensken den lagkunskap han ägt och genom hvilken han i alla tider värnat sin frihet. De inconseqvenser eller misstag i Utskottets förslag, dem jag-trott mig böra anmärka, ådagalägga efter mitt förmenande, att, från vetenskaplig synpunkt, detta förslag ännu mindre än lagberedningens tillfredsställer de anspråk på enhet och system, som torde böra göras på en lagbok. Ännu mindre lärer en sådan enhet kunna vinnas, om förslaget kommer under pröfning i Stånden, der olika meningar torde komma att göra sig gällande i fråga om hufvudprinciperna. Hela systemet kommer derigenom att ännu mera sönderrvckas. Vi hafva, vid innevarande riksdag, haft erfarenhet af ett sådant förhållande vid behandlingen af upprorslagen, bestående af endast 8 §§, och i afseende hvarå helt motsatta meningar inom Stånden gjort sig gällande. Om det också skall blifva möjligt för Lag-utskottet att, i denna enstaka fråga, slutligen sammanjemka åsigterna, huru skulle väl detta låta sig göra, ifråga om en helt ny brottmålslag? Eller hvad system och ordning i lagen skulle väl åstadkommas genom sammanjemkandc af de vid öfverläggning Reservationer vid Lag Utskottets Betänkande, N:o 38. 79 på 4 särskilta rum fattade, mot hvarandra stridande besluten. Detta allt, under förutsättning att representationen kunde anses komma att sammanvara så lång tid, som skulle erfordras till öfverläggning, återremiss, sammanjetnkning inom Utskottet och slutligt afgörande af de 6 å 700 punkter, som skulle komma att utgöra särskilta öfverläggningsämnen.
VIII. 3o2. — Wto 5r. angående angelägenhet"' ■ af förbättring och utvidgning af några Länshäkten. VIII. 3o2. — Wto 52. angående åtskilliga af Kongl. Majtt utfärdade Lagförklaringar. VIII. 3o2. — Wto 53. i fråga om Förste LifMedicus af Pontins bibehållande vid ett pensions-anslag. Å. 344- IX. A. 271. — Wto 54. i fråga om upphörande af Liggemånaders och Begrafningshjelps beräkning, vid tillträde af vissa högre Civila Embeten. VIII. 344* Wto 55. angående ett anslag å Flottans ExpeclanceStat för Capitainen Sjöbohm och Lieutenant Hård. VIII. 344- — Wto 56. angående Arieplougs och Arfwidsjaurs Lappmarkers förläggande under Worrbottens Län, samt om en ny administratif indelning i visse delar af Riket. VIII. 344- — Wto 57. med anmälan om de hinder, som mött för Silfver-utvexlingens början å den af Kongl. Majtt i Wäder föreslagna dag, den 1 Julii innevarande år. VIII. 344* — Wto 58. i anledning af verkställd undersökning om den så kallade Preste-Taxans upprinnelse och beskaffenhet. IX. 112. — Wto 59. angående nedsättning i lösen för dagsverken till Wisingsborgs Kungsgård. IX. 112. — Wto 60. angående sammanfattandet af beskrifningar öfver anläggning och skötsel af Rior eller Tork-inrättningar för spannemål. IX. lia. — Wto 61. angående den så kallade Trolliska Stipendi-fonden och räntan derå. IX. 112. — Wto 62. rörande beskattning af Tull-, Mjöloch Sågqvarnar, samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å Städers områden. IX. 27 r. .— Wto 63. i anledning af väckt fråga, att de från Hernösands Stift till Upsala Domkyrka årligen utgående så kallade