Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diplomatarium; se Indragnings-Staten* Discont-Directionerne: om fullständiga instruetioner derför, äfvenson för dess» Verks Revisorer, , , , Discontering; se Silfverutvexiingen. Discontlän ; se Öfverräntor. Disconträtt i Manufaclur-Disconten; om likhet i värdeberäkningen såsom grund dertill ,,,, Discontrörelse/ se Odlingslänefonden j Banco-Rcglelementet. Discontskulder ; se Cholera-farsoten. Discont-Verken, f, d. Filial: granskning af deras förvaltning; se Berättelse, Stats-Utskottets, 011a Riksgälds-Contoret pag, 25, 28* Djäknegängen; se Viaticum. Djäknepennin gar ne: om deras upphörande, samt om den så kallade Sterbhus-afgiftens erläggande i Stockholm och Götheborg , , , , , Djäknepenningar nes afskaffande; se Borgholms Garnisons-service. Docenter; se Academisk tjenstgöring. Dom: ändring deri; se Part. Doms fullgörande; se Rättegångs-Balkcn 5. Domare: deras rätt till del i sakören ,,,,, Svar pä äterremiss ,,,,,, „ på landet; se Protocoll och Utslag. Domböcker: om upphörande af Underdomares å liggan(ie, a1.1 till Hof-RUtter insända renoverade exemplar deraf, utom i vissa mål,,,,, Domkyrkotunnor; se Spanmål. Domprost; se Biskopsoch Domprosls-Embctena. Domstolj rätter, för den, som förneka vetterlig skuld , dess skyldighet att anvisa rätter forum, då part derom misstagit sig ,,,,, , Svar på äterremiss, ,,,,,, Domstolar, särskilta, eller sä kallade Fora Privilegiata; om upphäfvandc af en del sådana , , , , , Dramatiska Spektaklet; se Hufvud-Titel, 5;te.
Angående en friare Assigneringsrätt emellan en skilde personer. Kongl. Maj:t har ej funnit godt samtycka lill förslaget i hvad det angick upphäfvande af Förordningen den i3 Juli 1818; men bifallit det föreslagna tillägget vid 6 § i 4 Kap. Utsöknings-Balken, hvarom kungörelse blifvit utfärdad den 20 Maj 1835. 60:0 1835 April 23. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af i 1 §. 9 Kap. Handels-Balken. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse är bifallen, och förordning derom utfärdad den 3o Maj i835. Angående förklaring af 1 Kap. 2 §. Straff-Balken samt Kongl. Brefvet den 25 September 1777. Denna underdåniga skrifvelse är lagd till handlingarne. 62:0 1835 Maj 19. I anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition angående Lag för Inrikes vexlar. Lag härom är utfärdad den 20 Maj iS35. Med öfverlemnande af förslag till Lag för enskil de Banker. Denna underdåniga skrifvelse har, jemte Note ur Stats-Råds-Protokoilet för den 3o Maj *835, öfverlemnats till Handelsoch Finans-Expeditionen. Stockholm den 20 November i83p. Upprättad af Axel Larsson Sekreterare vid Just. Kunst. Embetet. Bihang till R■ St. Prot. 18^0. 2 Sami. 2 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840.
I betragtande af dessa omständigheter och jemväl med hänsigt dertill, att vid innevarande Riksdag väckta samt af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, enligt dess Betänkande, N:o 109 och Memorial N:o 134, handlagda motioner om förändring i nu gällande grunder för presterskapets aflönande, af Rikets Ständer befunnits icke böra föranleda till någon åtgärd, äfvensom att, hvad serskildt beträffar den tillgång för comministrarnes aflönande, som Riksdagsmannen Petter Jonsson velat hemta genom Biskopssätenas utarrenderande, densamma icke i någon mon kan påräknas, sedan den under Riksdagen väckta fråga om indragning af Biskopsembetena, genom 2:ne Riks-Stånds afslag å Sammansatte Utskottens i Utlåtandet, N:o 81 i ämnet framställda förslag, förfallit, få Utskotten tillstyrka, att någon åtgärd, i anledning af Herr Friherre Raabs och Petter Jonssons förevarande motioner, icke måtte af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 13 Maj 1845. 4 S.atsoch Lag-Utskottens Mert. or i al, N.o i3t, och Betänkande, -N.o i3z. Ank. till Exp -Utsk. den 15 Maj kl. 2 e. ni. Memorial, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet, N:o 107, angående väckt fråga om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål. Enligt till Utskotten ankomne Prolocolls-Utdrag, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallit Utskottens hemställan i berörde Betänkande, att Rikets Ständer för ifrågavarande ersättningar måtte anvisa ett serskildt forsiags-anslag å 5,000 R:dr B:co under Riks-Statens Andra Hufvudtitel, men återremitterat Betänkandet i öfrigt; hvaremot detsamma är vordet bifallet i dess helhet af de tre öfrige Riks-Stånden; vid hvilket förhållande Utskotten funnit den erhållne återremissen till någon vidare åtgärd icke föranleda ; hvilket Utskotten skolat hos Höglofl.
Billigaste priser. En sådan köper man, som allmänt bekant, bäst och billigast i - nå KRISTIANIA. M 3 Stora Vattugatan 1 tr. t / &gt; » Det är den största Specialaffär i Skandinavien i svarta Klädningstyger af ylle och siden. s o Skyddsstämpel. (100) m m Ylletyger försäljas i parti från kommissionslagret Adolf 0 1 H Telegramadress: FÖKZAGSBAXKEN. Presentkort » S, Sidentyger. 10 fasonerad Mohair 12: — Diagonal 10: 50 Crépon 8: 40 Jacquard, granitéväfd botten med små blommor och blad 12: — Armyre (crêpe-botten) å klädningstyger till alla med priser. små prickar 12: — Bodeli. Satin Luxor (matt siden) lika på båda sidor 42: — à 48: helsiden Faille Fran12 çaise 39 —, 48: —, 60: — à 72: elegant Bengaiine (ylle &lt; ch siden) 39: —, 48: — à 60: blommigt Siden 12 33: —, 86: —, 54: — à 60: Profver poptofritt till lands orten. emottager penningar vid anfordan med 3 dagars sikt med 8 dagars sikt 2 Va % 3 % 3 tys % _ sf engelsk grå Satin, utan ben, utan sidofjädrar, utan planchett, på 1 a 2 månaders uppsägning • 3 4 » » • 6 à 6 » » samt 4 % 4 &gt; / a % 5 % k S M m •jj M0f Personer, som hafva ömtåli£| ga eller förstörda fötter, kunna hos mig få skodon, som passa väl och g äro bekväma att gå med. 5 0 öre st. Förordadt a f Englands förnämsta läkare! Tillsändas mot efterkraf om lifvidden uppgifves i cm. eller dec.-tum från Henric Labatt mot godtgörelse af högsta deposionsräntan Diskonto för vexlar _ 6 % Kanta på lån 6 % Kanta för kassakreditiver 6 % Beviljar byggnadsoch förlagslån.
Två gamla Romare, Metellus och Sertorius, bägge förnäma och rika, göra Thekla till sin gemensamma arftagerska; hvarefter hon, såsom ogift, men sjelfständig, tillbringar i välgörande gudaktighet en lång lefnad, från hvilken hon omsider stilla afsomnar. Förmodligen tyckte den stackars Mörk, i sitt qväfvande armods-betryck, att, om fromhet och dygd skulle redan här i tiden belönas, vore detta viset måhända det mest lämpliga. Hvad för honom sjelf i hans romaner var hufvudsak, kan ej tillkännagifvas bättre, än i detta ställe ur hans företal till Thekla: ”Jag pockar i mitt stoft, der jag tråkar, endast på sanningen af de sedeläror, som här inblandas, och dem jag passat efter det rättesnöret, som aldrig kan fela Någon torde tänka, att Trones helgade smycken skulle råka i förakt, då de blifvit fattade i en sådan mantel, som ofta brukats att bedåra oförsigtiga ögon. En hjeltesaga är ofta en skål, i hvilken lustan frambjuder ett skadeligt gift; och den brukas nu här såsom ett gyldene käril, att frambära någon saft af Lifsens Källa. Dock: ho vet icke, att det blomster, som suges af ormar, kan ock mätta ett bi? Af en stjelke kan både ett förderfligt gift och en söt honung beredas. Der den ena med bleka läppar druckit döden, kan en annan dricka lifvet; allt såsom den hand, i hvilken skålen hålles, blandar safterna. Hvad styggelser skett vid de hedniska altaren, och hvad vidskepelser bott i sådana tempel, är bekant; och dock har den Högste tålt, att man för honom upprest tempel och altaren. Och än mer: han har låtit de käril, som stått på hedniska offerbord, helgas att ställas på hans eget. En hedning sjunger för sin skurgud; och David sjunger för sin och hela verldenes Skapare. I dikter uppenbarar Adonis för Venus sin orena glöd; och i en ljuflig dikt prisar Salomo den heliga kärlek, som är emellan Lifsens Furste och Själen.
H) EetöiffninQ af gdfroa, testamente, flöeiftomnujj, arf oc§ fijni). § 18- l:o göt gåfnin af fnft egenbom, meb fult eganberatt tifl fjelfioa egenbomen, erläggaö gern för himbra i besittning. 2:o göt tejlamcnte af fafl etter lös egenbom, fapitat etter forbringar, meb flitt egonberött titt fjelfsa egenbomen etter fapitalet, erläggaö gent för himbra i bernitt ning. 3:o gör gibcifomntif erläggaö af hmar och en, forn tittträber etter mottager fibeifommitterab egetibont etter fåfoin ffbeifonttnifj anflaget fapitat, gent för himbra i betoittiting. 4:o gör teflamente af årlig nffotitjl etter ränta, utan eganberätt titt beit egenbom, fjiwaraf affoittjleit ert)åtteö, etter bet fapitat, beraf räntan utgår, et(äg 5:o grån be i förejiåenbe momentet jlabgabe beioittningöafgifter befrias: a) efterlefsanbe mafa; b) ffplbetnän i rätt upps etter nebfligaitbe leb, äfsenfont fhffon etter beraö af 6:0 gör arf af fa fl etter löö egenbom, font ide öfsergår titt ffptbeman i rätt upp Diiföbaler. § 49- 2Bib ntgbranbe af besittning för gåftoa, teftamente, ftbeifommifj etter arf, berälttaö särbet å fa fl cgenbom efter febnafle betotttningcMareving od) å (oö egeu
Stockholm den 6 November 185(5. Å Höglofl. Riddersk. och Adelns vägnar: Eric Sparre. Å Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: JoliE. Uppling. Å Högv. Preste-Ståndets vägnar: Th. Annerstedt. Å Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: P. E. Andersson. A. v. Feilitzen. Bih. till B, St. Hl!© Ank. till Exp.-Utsk. den ts Nov. 1856, kl. t e. m. Ullätande, i anledning af vuckt motion, angående utarbetandet aj ett sammandrag utaf gällande lagar och författningar. Uti eli till Hederv. Bonde-Slåndet ingifvet memorial har Riksdagsfullmäktige!! J. Andersson från Östergöthland fästat uppmärksamheten pä sä väl den osäkerhet i lagskipningen, som de olägenheter för enskilde, hvilka hafva sin grund i svårigheten att bland den massa spridda och på olika tider utfärdade lagar och författningar, sorn innefatta ej allenast den civila och kriminiella, utan ock den ekonomiska lagstiftningen, taga reda på hvad som är gällande, samt af sådan anledning föreslagit: »att Rikets nu församlade Ständer malte ingå till Kongl. Maj: med underdånig anhållan: l:o. Att en kommitté af lagkunnige män måtte tillsättas för att utarbeta, ordna och uppsätta ett sammandrag ej mindre af alla de nu gällande Förordningar, Författningar, Förklaringar och Cirkulärer m. m., hvarigenom allmänna lagen blifvit ändrad, än ock af våra alldeles oordnade ekonomiska författningar. 2:o. Att en lika beskaffad revision af lagar och författningar matte härefter livart 20:de är företagas. 3:o.
Den ena Statsmakten, den lagstiftande oeh beskattande, eller Folkmakten eger full grundlagsenlig rätt att till den andra, den verkställande oell regerande eller Konungamakten framställa önskningar, äfven i sådana fall, der beslutanderätten uteslutande tillhör den sistnämnda. Oeh så måste det äfven vara; ty hvad är väl uti ett konstitutionelt-monarkiskt samhälle — sådant som jag önskar, att mitt fädernesland alltid matte förblifva — den regerande eller Konungamakten om icke ett uttryck af folkviljan. Och i sådant fall är ju ingenting naturligare och rättsenligare, än att denna gifver sig tillkänna, i ena fallet genom beslut, då sådant med grundlageu öfverensstämmer; i andra fallet genom framburna önskningar, då regeringsmakten eger beslutande-rätten. I slutföljd härmed måste ju hvarje konstitutionel monark alltid med välvilja omfatta hvarje tillfälle, som låter honom erfara folkets önskningar. I öfrigt är jag förvissad, att vår nuv:de Konungs ridderliga tänkesätt utgöra en fullständig borgen, att sådana önskningar, som de föreslagna, framburna af Ii. 8t:r, kunna påräkna allt afseende. Hvad åter angår yttrad fruktan för de kostnader och upoffringar, som kunde blifva en följd af en förklaring, , som den ifrågasatta, så kan jag icke anse den gjorda varningen annorlunda, än som ett på sidan varande försök att få Utslct att afstyrka Hr Lallerstedts'motion. Hvar och en, som vill egna ringaste upmärksamhet åt saken, finner helt lätt det befogade uti detta mitt påstående. Vid den blifvande Kongressen komma bestämdt tvenne olika meningar att göra sig gällande. Den ena blir den, som öfverensstämmer med non-interventions-principen, eller att Italiens folk tillerkännas rätt, att, oförhindrade af främmande makters inblandning, utse sina styresmän och ordna sitt styrelsesätt; den andra blir åter motsatsen, eller den, att främmande makter skola intervenera och påtvinga Italienarne de furstar, det styrelsesätt, som de för godt finna. Någondera meningen skall väl ombudet för Sverige och Norige omfatta och förklara sig för.
Af sådan anledning uppmanades jag att begära det afseende åt vår inhemska remontering, som den af anförda, så högst vigtiga orsaker förtjenar, samt att önska, det genom våra cavalleriskolors ändamålsenliga inrättande vi ma vinna tillfälle att sprida de insigter och den kännedom om hästbehandling, som icke finnes hos nationen och är behöflig för näringsgrenens upphjelpande. I följd af delta kan jag icke tveka i den tro, att landet äger rättighet att varda underhjelpt af staten i denna sin allmänna -angelägenhets ordnande, hvarföre jag icke kan annat än anse målet mindre hörande till allmän oeconomi, än såsom statens skuld till nationen och sina cavallerivapen, från hvilkas nedsättande i nuinmerantal och derigenom minskade remonteringsutvägar det ensamt varit staten i penningevinst tillkommet, hvilket måhända äfven, som missräkning, borde till någon ringa del härigenom återställas. Gr. von Fersen, Hans: Jag uppträder icke för alt orda om nyttan af anstalter till hästeulturen» befrämjande, utan blott för att yttra några ord, som jag anhåller måtte, i händelse af återreiniss, få åtfölja till Utsk. Jag finner af nu ifrågayar. betänk., att Utsk. afslagit den delen af Frih. Hjertås motion, åt hvilken jag helst skulle hafva önskat bifall, nemi. den delen, som angår medel för utvidgning af stohålhijugarna i Riket. Derigenom skulle en stor del af stuteriernas befattning kunna öfverlemuas åt enskilda, och Sen a8 Maj f. ra. 349 erfarenheten har visat, att man icke ändamålsenligt kan grunda ett lands hästafvel på de allmänna stuterierna ensamt. Dessa böra blott hafva racens förbättrande till syftemål; men för öfrigt mäste man uppmuntra enskilda att anskaffa remonter och arbetshästar, ty först då skall ingen brist i landet eller intet behof af utländska hästar förefinnas. Jag anser på grund häraf, att Utsk. bör utfinna medel för utvidgning af stohållningarna, såsom det lämpligaste sättet för hästculturens befrämjande. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag förenar mig med Frih.
Ständer till Kongl. Majit, år i823, i underdånighet inlemnat, nu åter måtte komma under öfverläggning i den ordning, Art. och §§ utvisa, och derjemte beslutat, att icke tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer någon åtgärd i afseende å nämnde förslag, utan att det må ankomma på Kongl. Maj:ts välbehag, livad Kongl. Majit dermed finner för godt att tillgöra; så kunna vi icke annat, än anse det vara stridande mot dessa beslut, då Utskotten icke destomindre ingått i pröfning af vissa frågor, hvilka, enligt Utskottens eget medgifvande, stå uti ett det närmaste sammanhang med ofvanberörde Förslag. Efter vår öfvertygelse, hade de bort besvaras alldeles på enahanda sätt som hufvudfrågan, och, i enlighet med besluten, ingen vidare pröfning af dem ega rum. Enär Utskotten likväl funnit för godt, att inlåta sig uti en vidlyftigare behandling af dessa frågor och dervid åberopat Förslagen, samt i synnerhet vissa stadgande!! uti dem; men dessa Förslag icke helt och hållet blifvit eller kunnat blifva antagne och gillade af Bil. t. Lags. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. JV.o 32. a5 af Borgare-Ståndet, emedan de uti vissa delar äro rakt stridande emot Slåndets privilegier, förmoner, frioch rättigheter; så få vi ock deremot reservera o«s, samt, vid de tillfällen der Höglofl. Utskotten upprepat och tillämpat serskilde ställen utur oftanämnde underdåniga förslag, åberopa hvad Borgare-Ståndets, med anledning deraf, till Kongl. Maj:t, rörande Näririgsfrihets-frågan, vid nästförflutne Riksdag »flatna underdåniga Skrifvelse' innehåller. Så hafva Höglofl. Utskotten ordagrannt infört uti Betänkandet hvad, som finnes stadgadt uti 7 § af Författningen, rörande handtverk, som å landet utan burskap idkas, samt om Landtman förunnad handelsoch slöjdefrihet.
Men önskar man någon förändring i densamma, så torde det vara bäst att upgifva något förslag dertill, ty eljest lärer det för Utsk. blifva svårt att finna det passande ordet. Gr. Lagerbjelke: Såvidl jag vet, finnes numera Gymnasium endast i Stockholm. Det är visserligen möjligt att det ännu kan finnas i någon Stifts-stad, men många måtte det i alla fall icke vara; ty i de flesta af dessa städer har Gymnasium blifvit sammanslaget med den gamla trivialsskolan till ett s. k. fullständigt elementar-läroverk. Att deremot här upgifva något förslag till förändrad redaktion, anser jag vara mindre tjenligt och anhåller derföre att §:n måtte blifva återremitterad, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att åt densamma gifva en, med nu befintliga förhållanden, öfverensstämmande ordalydelse. Ilr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att få förena mig med Gr. Lagerbjelke i afseende å den anmärkn., han mot ifrågavar:de § framställt. Bland de 12 Prester, som sitta i Bevilln:sUtsk. och bland hvilka äfven lärer finnas en Biskop, torde väl någon kunna hjelpa Utsk. att vidtaga en så beskaffad förändring i redaktionen, som passar under nuvande omständigheter. De känna bättre än vi, huru det förhåller sig med denna sak på olika ställen inom Riket, och huru ordalydelsen bör vara för att kunna anses fullt tjenlig för dem alla. Jag förenar mig alltså i Gr. Lagerbjelkes anhållan om återremiss, utan att dervid uppehå la mig vid några serskilda förslag till ordalydelse. Efter först till bifall å ifrågavande § framställd propos., som besvarades med Nej, blef densamma på grund af de gjorda anmärkn:ne af R. o. Ad. återremitterad. Vid upnämnandet af § 92, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott erinra, att denna § bör återremitteras, emedan han rörer Universiteten. Hr Gr. o. Landtm, uplyste, att R. o. Ad. återremitterat Utsk:s, rörande ifrågavande § i Betänk, afgifna yttranden.
Jag är ingenting vidare för honom, men jag bryr mig heller icke om det. Han tror mig icke om mycken duglighet, ty han öfverskattar boklärdom, men det gör ingenting: – jag har tro sjelf, på mina möjligheter. Jag vet att om tillvaron ger mig lif och helsa, så skall jag med ihärdigt arbete kunna nå ett godt stycke väg. Lundegård säger jag är dum som icke söker upp fru Erna Juel Hansen.157 Jag sade honom att jag är allt för anspråkslös och lätt modfäld för att icke ha skada af att vara tillsamman med personer, hvilka behandla mig med krossande öfverlägsenhet. Det nedtrycker min arbetskraft, och sådana experimenter har jag icke råd till. Till dig, mitt alter ego, tillägger jag, att jag dessutom icke tycker om blåstrumpor och manhaftiga damer. Härom dagen voro vi inne på ett liknande kapitel med anledning af det förvånansvärda i att jag fått G.B. till så god vän, – jag, som var så förskräckt för vårt första sammanträffande. ”Och så tror jag ju alltid att menniskor skola tycka så illa om mig,” tillade jag skrattande. ”Tvärtom, jag tror att just ditt reserverade sätt vinner menniskor. Jag vet icke hvem det var härförleden – jag tror det var sjelfva Edvard Brandes – som sade att du gjort ett så godt intryck. Frånvaron af all Stockholmsfrujargong tar dem.” Quod bonum, felix etc. Måtte det vara så!158 Jag arbetar icke just nu, och jag grämer mig icke deröfver. Jag utvecklas. Jag känner hur mina möjligheter tillväxa, liksom Prometheii lefver. När jag åter begrafver mig i Hörby, då blir det ro nog till arbete. Nu vill jag dricka lif, frihet, bekymmerslöshet, – vill riktigt hvila upp mina nerver. Samvetet skall tiga. Jag vill icke likna Konrad i ”Fantasterna”, som icke kunde arbeta, bara som han hade samvetsförebråelser öfver hvar dag som gått utan att han gjort något. Hvar dag hafver sin omsorg. Mens sana in Corpore sano, det är hufvudsaken. Det andra kommer nog af sig sjelf.
Om det fall skulle inträffa, som Hr Frih. o. Landtm, förespegla t, såsom en följd af propos:ns yrkande, skulle jag visserligen finna det ganska ledsamt; men jag kan dock icke afl ml la mig från att reservera mig emot det sätt, hvarpå Hr Frih. o. Landtm, härvid gått tillväga, hvilket säkerligen kommer att mycket inverka på Ståndet vid voteringen; och jag vågar tro, att Den '2o Januari. 45 Hr Landtnäs verkningskrets, såsom ledare af våra öfverläggningar, icke sträcker sig längre, än att vårda grundlagarnas helgd, men icke att, genom förespeglingar af en eller annan art eller genom känslosamma yttranden, söka inverka på besluten. Hr Dalman: Då jag funnit, att åtskillige ledamöter af 11. o. Ad. föreställa sig, att svårigheterna af ett bifall till den propos., jag begärt, skulle blifva alldeles oöfvervinnerliga; får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att, äfven med en strict tillämpning af 55 §:n Riksd.Ordn., knuten ej är olöslig. Berörde § innehåller: "Skulle ej Ståndet med Landtm, instämma i begreppet om grundlagarnas lydelse, utan ändock yrka propos., äge Landtm, att förklara öfverläggningen hvilande, och förvise målet till Const.Utsk., hvilket åligger, att, inom kort förelagd tid, inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen.”
Enligt 56 RegeringsFormen, kunna blott sådane, mot ConstitutionsUtskottfcts yttranden, i Grundlagsfrågor, förekomna anmärkningar, hvilka hvarje RiksStånd särskilt förklaras utgöra dess gemensamma tankar, hänvisas till Utskottet, som i slikt fall bör RiksStåndens meningar sammanjemka och de oförenliga skiljaktigheterna derjemte till vidare behandling anmäla; och likmätigt 81 §., må, när Utskottet afstyrkt en Konungens Proposition, om ändring i Grundlagarna, Riksens Ständer äga att genast antingen Propositionen afslå, eller ock afgöra att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta, i hvilken händelse Tre Stånds mening, och, om Två Stånd slädnät mot Två, deras som beslutet uppskjutit, är gällande. Då nu dels det emottagna Prolocolls utdraget icke uttrycker, att de deruti innefattade anmärkningarna utgjordt Hedervärda BondeStåndets gemensamma tankar, dels ock Tre RiksStånd lemnat Utskottets yttrande utan anmärkning och Två bland dem, nemligen Högiofl. Ridderskapet och 2 54 Constitutions-Utskottets Betänkanden¥onstitutions-Utskott€ts Betänkande* *55 Adeln samt Wällöf]. BorgareStåndet till nästa .Riksdag uppskjutit beslutet öfver Konungens Nådiga Proposition, täcktes Hedervärda BondeStåudet finna det ConslitutionsUtskottet saknar både grund och tillfälle, att i förevarande mål vidtaga någon ändringseller jemknings-åtgärd. Stockholm den 10 October 1823. Ankom den 18 October 1823. Memorial till Riksens Ständer i anledning af Två Stånds återremisse på 5:te puncten af Memorialet N:o med ändringsförslag, åsyftande RiksdagsÅrendernas skyndsamma gång.