Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det utmätta godset eger dock den sökande alt äfven i detta fall, emot borgen, lyfta. Anledningen till omförraälte undantag synes emedlertid hafva varit den att, ehuru lagstiftaren ansett betänkligt att, innan ett af exekutor eller Underrätt meddeladt beslut blifvit af högre domstol godkändt, låta beslutet gå i fullbordan, lian likväl, enär icke qvarstad, men väl utmätning, enligt lag, medför företrädesrätt i händelse af konkurs, velat för sådan händelse bereda borgenär en utväg till förvärfvande af säkerhet för den fordran, om verkligheten hvaraf ett beslut lemnade bekräftelse. Men om än denna försigtighet i allmänhet måste godkännas, torde dock en afvikelse derifrån kunna och böra ske för dc fall, som utses uti oftanämndc lagrum ech författningar, eller då utmätning sökes på grund af exsekutors eller under-rälls beslut, hvarigenom någon blifvit tredskovis eller, i följd af erkännande, ålagd alt betala en skuld. I sistnämnde händelse undanrödjer det gjorda, erkännandet ali tvekan om fordringens riktighet; och ehuru underlåtenhet att sig förklara ej må tydas såsom ett erkännande af skulden, kan man likväl deri ej se annat än ett medgifvande derom att skäl saknas til! jäf emot de bevis, hvarpå fordringsanspråk^ grundas, men hvilkas giltighet exekutor eller domstolen i allt fäll måste pröfva. Lagstiftaren har ock, enligt hvad anmärkt blifvit, tillagt omförmälle beslut enahanda exsekutiva kraft; och det bör ej förgätas att redan 1734 års lagstiftare berättigade den, hvars fordran blifvit fastställd af Konungens befallningshafvande, oansedt den sökte uteblifvit med förklaring, att å beslutet njuta utmätning, då en sådan rättighet för erkänd fordran icke beviljades förr än år 1823. Emedlertid torde minsta betänkligheten möta emot fullbordan af verkställighet för uttagande af erkänd fordran.
Lika vådligt det för Magazins-Inrättningens bestånd är och i fortsättning skall blifva, då Inrättningen från hvad den rätte - Revisorei's Berättelse. go3 rätieligen vara Lör, eller en skydclsanstalty sorn vid inträffande nöd undsätter den verkligt behöfvande, förvandlas till en obegränsad Låne-Itirättning, lika betänkelige blifva Ock följderne, då den fattige eller mindre bemedlade Jordbrukaren lemnäs tillfälle, att, liknöjd för eget väl, tro sig berättigad erhålla de understöd, vanan gifvit honom anledning, att med eller utan skäl från Magazins-Inrättningen påräkna. Då fördenskull det är nödvändigt, så till Jordbrukarens egen båtnad, som till förekommande af MägazinsInrättningens förlust, att Inrättningens undsättnings-biträden inskränkas, får Directionen så väl på grund deraf, som med föranledande af Kongl. Brefven den 20 November 1798 och 8 November 1811, i afseende på undsättnings-spannmåls utdelande hädanefter till Eders Kongl. Majrts Nådiga skärskådande hemställa: om icke Magazins-Inrättningén endast må vid inträffande missväxter, eller andra olyckshändelser blott hålla uncls ä 1111 i n g s-s pan nm å 1 tillhanda åt de mest behöfvande, eller de, sorn icke i enskild väg kunna förskaffa sig nödig Spannmål, och att vid sådane tillfällen ändock ingen credit må beviljas, så vida ej missväxten eller olyckan varit så stor, att hungersnöd är att befara, Och att de nödstälde af sådan orsak sakna all tillgång, att lånen betala då de från Magazinen erhållas:
Nyttan för verket deraf, att tjenstemännen i de högre tjenste-graderna uteslutande åt detsamma egna sin verksamhet, synes, på sätt Fullmäktige jemväl anmärkt, vara obestridlig; men detta torde icke vara förhållandet, beträffande lägsta gradens tjenstemän; och Utskottet får, med åberopande af de skäl, Kommitterade anfört till stöd för den af dem uttalade åsigt om rättighet för sistbemälde tjenstemän, att innehafva tjenst utom verket, hemställa att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Fullmäktige föreslagit, följande föreskrift må i blifvande Banko-reglemente införas, nemligen: Tjensteman i kontors-skrifvare-graden må emottaga och bibehålla annan ordinarie tjensle-befattning, såvida densamma icke är för Bankens tjenst hinderlig. Öfrige tjenstemän få icke innehafva annan ordinarie tjenste-befattning. Som åtskilliga af Bankens tjenstemän hafva fullmakt å tjenst i visst bestämdt departement och sålunda icke kunna tvingas att tjenstgöra i annat departement, saint 48 Bankn-Ulskollels Betänkande, JVs 61. andra aler, med fullmakt försedda, icke kunna åläggas nya eller förändrade göromål ulan atl få tillgodonjuta den förhöjda löne-inkomst, som nu kan varda bestämd; så och enär de af bemälde tjenstemän, hvilka hafva ordinarie tjenst utom verket, möjligen finna med sin fördel närmare förenligt att bibehålla sådan tjenst, än alt ingå på nya staten samt i och med detsamma underkasta sig det förbehåll ofvanherörde stadgande innefattar; har Utskottet, till undanrödjande af det hinder för regleringens definitiva verkställighet, som deraf skulle blifva en följd, ansett sig böra föreslå, att den ordinarie tjensteman i Ranken, som innehar en eller flere befattningar utom verket, må äfven efter det han tiliträdt lön, enligt nya staten, bibehålla samma befattningar, under vilkor dels alt, derest tjenst utom verket skulle vara Tor Rankens tjenst hinderlig, från endera afgå, när Fullmäktige sådant äska, och dels -att vid befordran i Banken frånträda ordinarie tjenste-befatlning utom verket.
För det andra hafva de ingenting alt cedera, så att genom en cession vore ingenting hvarken för dem eller deras fordringsägare alt utreda. Man har äfven sagt, att profvet afhällit den fattige från att blifva mästare. Det är möjligt, alt några svårigheter hafva, i detta hänseende, kunnat för honom upkomma, ehuru jag tror dem hafva varit undanröjda, redan före 1846. Men ganska säkert är, att den fattige kommer att, genom kapitalisten, blifva vida mera, än genom profvet, utesluten från egen verkstads innehafvande. Fruktan för täflan är naturligtvis den orsak, man åberopar, då man talar om mästarnes önskan alt bibehålla profven, emedan de derigenom skulle afhålla andra från att i sin ordning blifva mästare. Men del är ju klätt, att om de, som äro mästare 1854, hafva denna fördel nu, så hafva äfven de, som äro mästare 1864, densamma. Delta är således en stadigvarande fördel på mästarnes sida. Denna förmån för dem och för de gesäller, som hädanefter blifva mästare, anser jag tillika vara en fördel för hela samhället, derigenom, alt några handtverkare då finnas, som äro sina egna, som äro belåtna. När deremot kapitalisterne bemäktiga! sig verkstäderna, och handtverkarne sakna utsigt I Di! n 27 September c. m. 3S3 till förkofran med tiden: sä går det här, såsom i Frankrike, alt arbetarne utbryta i bittra klagomål öfver ”medtäflans förbannelse”, såsom de säga. Det är ock klart, att den, som i sig sjelf är svag och icke har något skydd i förfaltnme» utan bloltslälles för medtäflare från alla håll inoch utrikes, lian måste falla. Gr. Lagerbjelke har yttrat, det man skulle geDom antagande af Utsk:s förslag återgå ett par århundraden, samt alt de gamla Förfatln:ne, före år 1846, voro ändock något bättre än Utsk:s förslag.
Ridderskapets och Adelns samt Högvördige Preste-Ståndets meddelade Protocolls-utdrag för den 5 dennes, i anledning af Borgare-Ståndets inbjudning genom Protocolls-utdrag af den 2 dennes lill förstbemälde tvänne Riks-Stånd att instämma uti Ståndets beslut att, oberoende af hvad uti Statssamt allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens förslag, angående Navigations-skolor, i Betänkandet N:o 10 och Utlåtandet N:o 86, förekommer, dels en summa af 500 R:dr Banco för hvardera af städerna Wisby och Carlshamn må, till uppförande å ordinarie stat, beviljas, för att användas till underhåll af de i nämnde städer redan inrättade eller tillämnade lägre undervisnings-anstalter i Navigations-läran; dels ett anslag af 500 R:dr Banco må uppföras å ordinarie stat, till inrättande af en Navigations-skola i Hernösand. Ridderskapet och Adeln, som förut bifallit Stats-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 10, bade antagit inbjudningen med det vilkor, att anslaget utgår ifrån 1841 års början, när vederbörande i staden visa sig hafva beredt tillgångar för hvad, som till ändamålets vinnande erfordras, utöfver det anslag, Rikets Ständer nu göra, samt att det ifrågasatta anslaget för en Navigations-skola i Hernösand icke ovilkorligen skall tillfalla nämnde stad, utan den stad norr om Gefleborgs Län, som först anmäler sig hafva beredt de tillgångar, hvilka äro för ändamålet nödiga, och voro de öfriga Riks-Stånden inbjudne att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Eden skall afläggas och den edeliga berättelsen afgifvas, och först eftei’- åt är det tillåtet att genom jäfvets bevisning göra ed och berättelse om intet, eller, som är detsamma, ådagalägga, att. orätt man bar svurit och allagt en till intet gällande berättelse. Att onödigtvis bruka edgångar, lärer aldrig kunna gillas, minst under en tid, då man allmänt klagar öfver edgångars minskade helgd, och således bör vara nion örn att. de ej missbrukas. När man emedlertid efterforskar hvad som ledt Utskottet till detta Lagförslag, hvilket Utskottet kallar blott en förändrad redaction af 8 §. i 17 Cap. RältegångsBalken, så synes det först vara ett origtigt begrepp om denna §:s mening. Der står nemligen, att om vederdeloman till viter vittne det, som honom ifrån vittnesmål stänga skulle, så skall sådant i staden, der Domstolen är permanent, bevisas, innan vittnesmål får afläggas, men å Landet må vittnesmålet gå för sig, utan att först afvagta Den 9 J u n i i e. m. 3oi (lenna bevisning. Nu bär Utskottet ansett detta slags tillvitande för att stänga från vittnesmål, betyda detsamma, som att i allmänhet göra jäf, men jag hemställer, om man t. ex. kan uttrycka sig så, att man tillvitar en att vara slägt med den eller den, vara i tjenst hos den eller den. Detta måtte ej vara en tillvitelse. Å Landet, der Rättens sammanträden mera sällan inträffa, och personer, som till vittnen åberopas, under de långa mellanskåfven ofta kunna aflida, der tillät 1734 års Lagstiftare vittnesmål, oagtadt jäf gjordes, men endast sådane slags jäf, som innefattades i tillvitelser, ämnade till att från vittnesmål utestänga; att meningen ej varit andra jäf, det synes klart af 23 der det föreskrifves, att de vittnen, somför dödsfall skull åberopas, ej få höras, förr än Domaren underrättat sig, om skäl till jäf äro.
Jemte det hvarje Revisor beslås skjuts efter fyra hästar från hans hemvist till Stockholm samt tillbaka, ega Revisorerne att uppbära traclamenten af Tre Riksdaler Banco om dagen, så väl under sjelfva revisionsförrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af 8 mil för hvarje resedag; och hvilka tractamenlen och resekostnader hädanefter likasom hitintills lill halfva beloppet af Riksgälds-Contoret godlgöras. 3 Stats-Utskottets Memorial, N:o 494. Åt den, i och för Riksgälds-Verkets Revision, af Revisorerne antagna Canzlioch Vaktbetjening, ega Revisorerne att, i nion af arbetets vigt och beskaffenhet, bestämma lämpliga arfvoden, som af Fullmägtige sedermera utanordna?. För' den händelse, alt ofvanstående Instruction varder af Rikets Ständer gillad och fastställd, får Utskottet slutligen hemställa, ej allenast att densamma mi till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, med anhållan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta i Författningssamlingen den kungöra, utan ock, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret må få sig uppdraget att föranstalta om Instructionens tryckning, äfvensom dess ututdelning bland Rikets Ständers framdeles sammanträdande Revisorer. Ank. till Exp. XJtsk den 14 April, kl. 1 e. m. Memorial, meri förslag till reglemcntariska föreskrifter, motsvarande Usta Afdelningen af det, vid sista Riksdag, för Riksgä!ds-Contoret utfärdade Reglemente. (Rgs Afd.)
Men bestämdt år, att en fiende tillegnan sig ellen fönstör hvad som länder lill eller verkar emot krigets mai. Om vi skulle, såsom Grin uttrycker sig, flytta våra dyrbarheter till ett förskansadl läger mellan Stockholm och Grisslehamn, någonstädes som Gr:n ej vet, är det ej utredt, om kosinaderne för detta förskansade läger, hvars säkerhet gör, att det måste närma sig till fästning, skulle understiga kostnaderna för Stockholms befästande. Om Stockholms intagande ej utöfvade något stort moraliskt inflytande pä nationen, om det endast vöre ett sexdubbladt Gefle eller femduhhladt Norrköping; då lemnar jag derhän, om det bör befästas eller ej. Men nu inträffar den af Ur Gr:n förbisedda egenheten, att ingen punkt i Sverige finnes, der anläggandet af ett förskansadt läger är så nödvändigt, som just der Stockholm ligger; att ingen punkt i Sverige finnes, som för en fiende är så nödvändig att intaga, och till det yttersta försvara som just Stockholm — Byggdt på håda stränderna af utloppet till en sjö, hvilken ända till längden af 15 mil iludelar landet, och hvilken i söder och norr omfattas af militiirvägar, är denna stad nyckeln till hela medlerst, ! Sverige. Den fiende, som innehar denna punkt kan med säkerhet för sin rygg, med nästan liela* sin makt upträda söder eller norr om Mälaren. Ilan kan lemna batalj med ett nästan ointagligt förskansadl läger till stödjepunkt. Stockholm kan ej återtagas, utan att vare sig vi upträda koncentrerade på norra eller södra sidan, oell då kan fienden äfven med samlad styrka försvara de nästan ointagliga approchering eller ock måste vi dela vår armée i tvenne hälfter, som stå utan sammanhang med hvarandra på norra och södra sidorna, och då kan fienden samlad slå antingen ena eller andra hälften.
Härigenom blifver den erforderliga tillökningen 14,888 R:dr 83 öre; hvilket belopp Rikets Ständer beviljat att utgå pä sätt tabellen N:o 8 utvisar. ll:o Sedan ej mindre Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, än äfven Förvaltningen af Sjöärendena, på anförda skäl, tillstyrkt, ali Skeppsgosse-korpsen, sorn för närvarande består af 280 gossar, deri inbegripne 75, hvilka äro uppförda på flottans underhålls-stat, men ansetts böra derifrån ä korpsens stat öfverdvtias, mätte ökas till 300 skeppsgossar, samt derjemte uti eli af en särskildt tillsatt Kommitté algifvet utlåtande, bland annat, blifvit hemställdl, alt i stället för den nu efter blott f af manskapets underhäll beräknade utspisningsstat, den för kaserneradi manskap bestämda spisordning mätte lå, med några jemkningar, tillämpas å ifrågavarande korps, och följaktligen brödporlionen lör hvarje skeppsgosse höjas till hvad manskapet bestås, eller 2 skålpund om dagen, har E. K. M:l, i öfverensstämmelse med upprättad, vid Departemenls-chefens betänkande lögad ny aflöningsslal, i hvilken lör öfrigt endast den förändring vidtagits, att det arfvode af 450 R:dr, som hittills utgått till en vid undervisning i skeppsgosse-skolan biträdande Under-oflicer, i stället blifvit uppfördt för en vid samma skola anställd Duplikant, föreslå - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 195. 93 gil, alt don för korpsen, med iakttagande af ofvanberörda förändringar, erforderliga anslags-tillökning, 20,461 R:dr 28 öre, mätte af Rikets Ständer beviljas. Dä tillökning i skeppsgossarnes antal blifvit föreslagen under förutsättning att matroskorpsen konime att ökas, men Rikets Ständer lunnit sig ej ega anledning alt biträda E. K.
Vid förnyad föredragning af ej mindre Lag-Utskottets Utlåtande, JM 80; i anledning af gjorda anmärkningar och Uiks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JM 57, öfver motion om förändring af Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855, än äfven utdrag, JV2 444, af Högvördiga Preste-Ståndets protokoll den 50 sistlidne September, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Preste-Ståndets beslut i anledning af nämnda betänkande, afslog BorgareStåndet så väl ifrågavarande Utlåtande, JM 80, som Preste-Ståndets omförmälda inbjudning. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorialer: JM 82, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 73, öfver motion angående giltigheten af Kongl. Brefven den 7 Juni 1733 och den 24 Januari 1740 i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet; och JM 83, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 72, öfver motion om ändring af 2 och 3 (§<§ i 3 Kap. Kyrkolagen. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 53, med föranledande af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande, JNs 29, i fråga om ändring eller omarbetande af Landtmäteri-instruktionen och Skiftes-stadgan, m. m. Med afslog å Utskottets hemställan, sid. 2, godkände Ståndet, jemväl i den återremitterade delen, Utskottets i Betänkandet, JM 29, 6:te punkten, sidd. 10 och 11, framställda förslag; och lades Utlåtandet JM 53 i öfrigt lill handlingarne.
, Den 6 Auguttl f, m. *25 ftiitig Carl XII:s tid i då Sverige atyrdes under en enväldig Regeringsform. En person blef af Honom nied namnet Löwenberg upphöjd 1 Adeligt Stånd , men denne* anhållan om introduction blef af Ridderskäpet och Ådeln *ifslagéri. Någfä år derefter vid inträffad Riksdag förnyar han denna sin anhållan, utan att likväl vinna ett för honora lyckligare resultat; och dermed fortfors tid efter annan; dels af honom sjelf, så länge han lefde, dels efter hans död åf halis efterkommande intill 1809; då den sökta introductionen först blef Famillen Löwenberg,beviljad. Då sådant kunnat ske under en Envåldsherre, hemställer jag bni vi ej under närvarande förhållanden; äga en okad anledning tili hoppet , om ett fortfarande åtrijutåbde af samma rättighet. Detta har likväl ej egenteligeri sammanhang med ifrågavarande Memorial, hvars föremål år; att intro'drictiön hädanefter endast skall meddelas tinder Riksdagarrie. Annat är, huruvida mari har rättighet ätt vägra intrriduction eller icke. Detta är eri coristitutionel fråga ; sorn icke nii kari pröfvas; Då de öfrige RiksStåriden tillåtas att granska , hvilka personer fa deltaga i deras disciissioner, tycker jag samma skäl äfven bör galli för oss; och vi icke erisamma var» derifrån uteslutne. Friherre Änckarsvärds förslag till eri förändring i ordformeln vid introductioners rheddelande, hvarifrån ordet bijall; enligt hans tanka, borde utgå, innefättar ett hnfedgifvande af minskning i vår rätt. Mitt me - kidd, 6. Ad. Fröt. 225 B*n 6 Augusti y. m, ning är visserligen icke att öka den ; men också alldeles icke att efterskänka något. Hvad åter angår Friherre Cederströms anmärkning, att 2tne slags Adel kunda uppkomma, i händelse introduetion vägrades , får jag blott erinra, att detta skulle sannolikt gå lika väl an nu , sorn från Carl Xlhs tid till är 1809.
R:dr anvisad å 3:dje Hufvudtitelns besparingar, samt derj* mte med 4^9° 27 s^- 6 r:st å anslaget för oförutsedda Militär-utgifter, intilldess den at Kongl. Majit, för anslagets bringande till lika belopp, sorn Staten består, stadgade indragning af åtskilliga beställningar, nedsättning 1 löner m. tn. kunnat, i mån af afgång genom dödsfall, afsked eller befordran, verkställas. 7:0 Genom nådiga Bref af den 3 Juli och 26 September 1840, har Kongl. Maj:t, i anseende till varuprisens stegring, beviljat manskapet vid de tre Gardes-Regementerna en tillökning af En skilling Sex runstycken Banko för hvarje natura-portion, hvilken utgift anvisats att ulgå, dels af 3:dje Hufvudtitelns besparingar, dels af anslaget för oförutsedda Militär-behof; och utgjorde kostnaden härför år 1840 15,1 38: 12. — , 1841 » • * • * . 15,118: 4 '• 2. 8:0 Anslaget för Lif-Bevärings-Regementet, hvilket genom Kongl. Majrts nådiga Bref den 22 December 1 S3-y, utan Rikets Ständers medgifvande, erhöll en Interims-stat, åsyftande aflönings-förbätti ing m. m., har blifvit öfverskridet: 9:0 Jemlikt Kongl. Brefvet den 10 December 1816, utgå ännu, af Artilleri-anslagets besparingar, 75 R:dr årligen till en Tygskrifvare å Fredriksskans, hvilken utgift synes böra flyttas på Artilleriets ordinarie statsanslag.. år 1 840 med „ 1841 • . i,31 3:21. 8. t,285:22. 6. io:o Likaså anordnas, af besparingarne å Krigs-Koilegii anslag, 65o R:dr till Intendenten vid Utrednings-Förrådet i Götheborg, Majoren C.
N:o 48- gagnas, blifvit betydligen uppgrundad genom* under de senare åren, utan Sökandernes förvållande, af bafsvågorne dit infördt grus och sten från hafsbotten samt så kallade kallfyrar eller utbränd Alun-skiffer från Ölands Alun-verk, till hvilket senare nämnde Alun-verks egare icke kunde anses vållande, så att något ansvar eller ersättning af den derföre kunde komma i fråga; alltså och då nödigt vore, att denna hamn blefve i brukbart stånd åter försatt, hvilket, efter hvad uppgifvet blifvit, med mycken kostnad skulle vara förenadt; men hvarken beloppet af denna kostnad genom något specifikt och tillförlitligt förslag funnes styrkt, ej eller sättet uppgifvet, hvarpå verkställigheten lämpligast må utföras, hade Eder Kongl. Maj:t i Nåder godtfunnit anbefalla Befälhafvande Amiralen i Carlskrona, att, genom en beordrad skicklig Officer vid Eder Kongl. Majits Flotta, förrätta en noggrann och fullständig undersökning om ifrågavarande hamn, uppgifva det tjenligaste sättet för dess begagnande och iståndsättande samt öfver kostnaden dertill ordentligt förslag upprätta, hvilken undersökning Befälhafvande Amiralen sedermera egde att till Eder Kongl. Majit insända; att Eder Kongl. Majit velat i Nåder tillåta, det Alunverks-egarne emedlertid och intill dess Eder Kongl. Majit, i anledning af berörde undersökning, hufvudsakligen sig i ämnet utlåtit, från och med år 1826, finge åtnjuta nedsättning i Tionden af Alunverket lill hvar Trettionde, i stället för hvar Tion - Fxp. Vtsk. Försl, till und. Sl-rifu.
Jag åberopar i afseende härå Utskolts-afdelningens förslag, som, ehuru Herr Lektoren Sondén, hvilken yttrat sig i samma riktning som afdelningen, underlät att votera, blef med blott 18 röster mot 17 förkastadt, och var så lydande: »I 1 Sect. 2 Kap. 4 §. skol-ordningen af 1820 finnes föreskrifvet, att bland läro-ämnen i gymnasium skola föredragas den elementära fysiken och natural-hislorien. Denna föreskrift har likväl, i synnerhet hvad fysiken beträffar, icke blifvit allmänt tillämpad. Om undervisningen i kemi innehåller skol-ordningen intet stadgande, och i detta läroämne undervisas, så vidt inhemlas kunnat, endast vid några få elementar-läroverk. Deremot kan man anse zoologien numera utgöra ett antaget undervisnings-iimne vid alia fullständiga läroverk. Att naturvetenskaperna ega en mäktigt bildande inflytelse på det unga sinnet, har, på ett öfvertygande sätt, blifvit äfven inom vårt land ådagalagdt. Lika ostridigt är att kännedomen af naturens lagar måste för utveckling af all industri, sådan denna i våra dagar med starka steg försiggår, vara oumbärlig. I båda dessa hänseenden mäste naturkunnigheten särskildt för realbilduingen vara af högsta vigt, och dess utvidgande vara för denna, i stark utveckling stadda, bildning högst nödvändig. Inom våra läroverk synes likväl den gren af naturkunnigheten, som sysselsätter sig med naturföremålens beskrifning, eller naluralhistorien, alltid uteslutande hafva fästat uppmärksamheten, då likväl naturläran, eller kännedomen af naturens fysiska och kemiska lagar så väl för tankekraftens utbildning, som för naturkunskapens användande i det praktiska lifvet, är af lika stor, om ej större betydenhet.