Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dels är, såsom jag nyss nämnt, de resandes antal obetydligt, dels är posternas osäkerhet f. n. stor; hvilket utan tvifvel kommer att fortfara, så länge poströfvarne icke hafva all lagens stränghet alt befara. Tvärtom synas de åtgärder, som nyligen blifvit föreslagna ej mindre af embetsmyndigheter, ån af Riksdagsmän, antyda att man icke ämnar allvarligen straffa poströfvarne, utan gifva efter för dem. Under sådane omständigheter är det fruktlöst hoppas att postvagnarne skola äfven af resande begagnas. Tdl följd af dessa omständigheter, anser jag det icke vara möjligt befria jordbruket frän skjutsningsbesvärel. Man säger det kosta mindre att resa i Sverige än andra länder. Det må vara sant, om man färdas på bondkärra. Men huru länge står man ut dermed? Fördenskuld och dä man icke alltid kan begagna ångbåtar, så måste man der deras fart nphörer, mot hyra förskaffa sig vagn och kusk, eller medföra bäggedera, hvarigenom resorna blifva dyra äfven till sjöss. Så är icke förhållandet utomlands. När dä skjutsen icke kan hos oss skiljas från jorden, så måste man tillse, huruledes han må kunna på lämpligaste sätt anordnas. Man bör ihågkomma, såsom 11 r Bergenstråle omförmält, att skjutsningsbesväret blifvit genom åugbåtsfarten betydligen lindradt, särdeles kring de stora städerna, hvarest färdseln förut varit tätast. Om sommaren, då de flesta resorna företagas, begagnar man, så vidt görligt är, ångbåtar, just till följe af de svårigheterna landtresorna medföra. Det skjutsningsbesvär, som åligger vissa hemman, har tagits i betraktande så väl vid deras taxering, som vid deras försäljning, hvadan hemmanens värde, genom skjutsens minskning, snarare ökats än förringats. På flerfaldiga ställen anses skjutsen ingalunda för en börda utan för ett godt tillfälle att derigenom vinna en förtjenst, som ingalunda är ovälkommen för den allmoge, hvilken skyldigheten åligger. 22 Den 1 Juni. Det är gifvet, att en förhöjning i skjutslegan skall betydligt öka de kostnader, sorn för erabetsresor drabba tjenstemän. Om R.
Den till förseglingen åtgående kostnad kommer att af Kronans medel från Landt-Ränterien förskjutas, och ersättning derför att i vanlig ordning af Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Cönlor meddelas emot behörig redo och räkning i Landsboken; dock må vid dessa tillfällen reseoch tractamenlspenningar af Kronobetjeningen icke beräknas. 2 7 §• De personer, som, enligt 6 Art. 58 §., ega att, i afseende på bränvinsbränning, visitationer och beslag göra, vare berättigade, enär de, för Kongl. Majrts och Kronans rätt och till control emot underslef, anse sådant nödigt, att i stad eller på landet låta ånyo uppmäta förut uppmätt och stämplad bränvinspanna. Finnes dervid annat innehåll, än stämpel och betyg utmärka, ansvare Justeraren, såsom ofvan i i5 och 21 §§. sagdt är, och vare egaren saklös, så framt han icke i underslefvet bevisligen deltagit. Tredje Artikeln. Om Bevillnings-afgijterne. 28 §. Beskattningen för hränvinsbränningen kommer att utgå endast efter pannerymden, i enlighet med nedanstående Tariff, sorn bestämmer den afgift, hvilken för sex månaders bränningstid skall erläggas för hvarje serskild dass af bränvins-brännings-redskap. Bev.-j Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande N:o 8. 27 Tariff på Pannerjmds-af giften. Pnanerymd. brännings-redskap. Afgift för l:sta classens bränvinsbrännings-redskap, Afgift för 2:dra 1 classens bränvins1 brännings-redskap. Afgift för 3:dje classens bränvinsbrännings-redskap. JL p 03 03 0 s 03 Gr* >-i p: p < 5' C/l 1 Afgift för 4:de tr* p: SS s. 5’ m 03 * 1 cd Cl. 03 pr* p 7 Afgift för 5: te] classens bränvinsbrännings-redskap. Afgift för 6:te classens bränvin6- Afgift för 7:de classens bränvinsbrännings-redskap.
Rubbningen af så naturliga och enkla förhållanden, som de hittills gällande, och deras utbyte mot andra mera konstlade änskönt för theorien mera lockande bör icke företagas utan betänksamhet. Afsigterna, som redan vid förra Riksdagen framkallat det nya, af Utskottet med några modificationer gillade förslaget, må villigt högaktas. Kunde på denna väg någon lindring i skattebördan under de svårare missväxt-åren bgredas räntegifvaren utan våda för honom sjelf och Stats-Utskottett Utlåtande N.o a~3. 39 utan allt för hufvudsakligt äfventyr för räntetagaren •— af upprigtigaste hjerta skulle jag dertill gifva min röst. De frän en del orter ännu öfverklagade prejerier, hvilka af samvetslösa räntetagare skola utöfvas mest dä ogynsamma skördar försatt ränlegifvaren i det största betryck, äro val i min bygd snart sagdt okända och nästan omöjliga sedan allmänheten lärt känna och begagna de i senare tider till räntegifvarens skydd utfärdade författningar. Under Riksdagen och inom Utskottet har jag äfven inhemtat, att allmogen från de flesta af Sveriges mest sädesrika och med spanmålsräntor mest betungade landskap icke lärer anse något ytterligare skydd i delta afseende af behofvet hufvudsakligen på kalladt och allraminst skulle allmännare önska en förändring, som, under sken att öka räntegifvarens säkerhet mot räntetagarens egennyttiga tillgrepp, ålade honom en ökad förbindelse att utbyta naturapraestalionerna mot penningeskatt. Men vore än i några orter räntegifvarens lidande under missväxtår ganska tungt — vore ock hans behof af ökade garantier allmännare än det verkligen är —i likväl skulle jag icke, för att undanrödja det förra och vinna de senare, bifalla Utskottets förnyade förslag om antagande af ett medelpris af fem års markegångar såsom lösningspris för kronoränlorne, jemte den derå grundade reglering af 1 iqviden mellan räntetagare och räntegifvare, som 5:te punkten af detta Betänkande innehåller. Äfven denna min vägran utgår från rena afsigter.
Under hennes sjukdom tycktes det, att bandet mellan föräldrarne, i stället för att med barnets försvinnande krafter allt mera upplösas, tvärtom med hvarje mattare pulsslag drogs allt fastare tillsamman, tills slutligen vid den ögonskenligaste fara för den lillas lif de voro hvarandra så nära, att den ena icke egde en känsla, som ej delades af den andra. Fredrik kunde så sällan öfvertalas att lemna det rum, der lika sällan någon blund kom i den ömma modrens ögon. Och då läkaren en morgon förklarade faran öfverstånden, var det redan så långt kommet, att hans armar öppnades precist i samma sekund, som hon gjorde en rörelse för att kasta sig i dem – likasom hade båda styrts af en och samma vilja. Samma afton, till hvars slut vi varit vittnen, hade den lilla för första gången rätt muntert trafvat omkring rummet. Fadren tröttnade ej att leka med henne, och modren ej att se uppå deras lek och höra deras joller; men den lilla tröttnade slutligen och insomnade, vid hans berättelse om fågel blå, i modrens famn. Det var då, som hon, emedan hon i hans ömhet för barnet fann sina egna fordringar tillfredsställda, började ana en annan kärlek, än den, hvarpå hon hittills gjort anspråk, och som hans aningar mötte hennes, ehuru de blott qvalfullt kunde arbeta sig fram genom känslan af skuld och förvillelse. Men tidens hjul rullar snabbt, och med det vexla menniskans tankar och känslor. Hvad betyder stundens ånger och beslut mot tiotusen stunders frestelser? och hvad den ädla känsla, en tillfällighet framkallat, mot den förstenande förmågan hos hvarje dags hvardagliga bekymmer, aggande småförtret och prosaiska enahanda? Så återvände småningom det husliga lifvets fordna skick, och det var blott bittrare att fördraga än förr, emedan hvardera parten på djupet kände mera ondt öfver sina fel, och det kostade blott större ansträngning att visa det lynne, deras fåfänga för hvarje gång borde underhålla. Hvarje sammanträffande blef derföre nu allt häftigare och mera sårande. Så är menniskan. Ögonblickets uppbrusande kan komma henne att glömma allt.
I det fallet får jag, jemte förklarande, att jag Ijndeligen svarat nej, anhålla om votering och begära till contrapropos., att R. o. Ad. lägger betänk, lili handlingaruc. Gr. Frölich: Jag får endast förklara, att ehuru jag vet, att milt yttrande, sådant jag afgifvit det muntligen och skriftligen, kommer att åtfölja till Etsk., ifall återremiss blir beslutad, så kan jag dock för min del icke instämma i en sådan återremiss, sorn den, hvilken är grundad på Hr Logerhjelms förslag, emedan den icke egentligen innefattar någon gemensam tanka, ulan troligen blott är ämnad att åstadkomma tidsutdrägt genom utskrift af discussioncn, på det Const.Utsk. i afvaktan deraf skall anse sig förhindradt att företaga andra förslag i samma ämne, sorn hvila på dess bord. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voler.propos.: Den som instämmer i det af Hr Lagerhjelm, Pehr, fram ställda förslag till beslut i afseende på Const.Utsk:s utlåt. N:o 30, i anleda, af återremiss å mern. N:o 26, voterar j» i Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad. att lägga till handlingarnc Utsk:s i första punkten af sagde utlåt, gjorda anmälan om oförenligheten af samtlige RiksSl:ns i anledn. af förenämnde mern. yttrade gemensamma tankar. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 61. Nej — 7. Sedan, uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord förfrågan, R. o. förklarat sig anse onödigt att de öfrige punkterne uti Const.Utsk:s utlåt, upplästes, hemställde H. Ex., om R. o. Ad., i anseende till det i fråga om första punkten fattade beslutet, hi fälle, att de öfriga punkternc af Coust.Utsk:s utlåt. N:o 36 lades till handlingarne. Ropades ja. Upplästes och lades till handlingarne K.
Karaktersteckningen ... utförd på ett sätt, som in-gifver förhoppning att författaren ... skall kunna skänka vår ... dramatiska literatnr mera betydande verk än detta förstlingsarbete. » Och detta var långt ifrån det minst gillande, som^ytU ' rades om Mäster Olof. Exemplen kunde bli många. Jag tar i högen och vill då påminna om, huru herr Levertins noveller, dem ingen opartisk väl kan helt och hållet frånkänna förtjenst, af en stockholmstidning affärdats i förbigående med ordet » talanglösa » — eller hur herr Nordensvan fick beröm, medan han skref puerila romaner utan någon sjelfständig uppfattning, men huru hans mogna arbeten numera få allt annat än välvilliga domar i just samma tidningar, som förr mottogo honom så vänligt. Det är ju sjelffallet att tidningskritiken i många fall ej kan vara så djup. En tidningsskrifvare kan tvingas att utföra sitt arbete med stor hast, och under bråda tider, såsom då julfloden kommer, måste han kanske skrifva, innan han hinner tänka sig in i det han skrifver. Men om han hyser någon aktning för sig sjelf såväl som för dem, öfver hvilkas verksamhet han har att afgifva ett offentligt utlåtande, så dömer han ej öfver det arbete, han hafsigt bläddrat igenom, utan han nöjer sig med att tala om dess tillvaro och om dess innehåll. Vanan att skrifva om böcker gifver också en viss säkerhet. Den som ytterst samvetsgrant böijat, slutar kanske med att döma ogeneradt efter ögonblickets intryck, efter sitt skulle hans meningar äfven ejlynne for tillfallet, efter personliga känslor for eller emot författaren, efter sin eller hans partiståndpunkt eller efter sin tidnings farg. Det är lätt att skrifva nedsättande kritiker. Dertill fordras egentligen endast knarrig öfverlägsenhet och elakt lynne. Har man dertill sjelf försökt sig på sjelf-ständigt literärt författarskap och totalt misslyckats, då går det utmärkt att slå ned dem, som ha djerfhet att vilja lyckas. Det är det sorgliga i åtskilliga granskningar inom vår press — lyckligtvis dock ej i alla — att granskaren vid bedömandet af en bok visar det mest suveräna förakt för författarens tänkesätt.
Domaren t iller k ä n n t bonorn befrielse från större eller mindre belopp af skulden, Gäldenären all(id°qvarstår i samma belägenhet, som före dess Cession, och att Borgenärernes rätt, att af honom utfå deras fordringar, ej undergått någon för» ändring eller förinindskning i annat fall, än otn de försumma, att fordringarne behörigen anmäla och styrka inom den tid, hvilken, i enlighet med derom af Lagstiftaren rneddelta föreskrifter, blifvit dertill utsatt och kungjord. Der - i. Den 23 Juli. Derigenom, att i anledning af Cessions-ansökningen, Borgenären icke allenast blirlängre tid uppehållen i möjligheten, att anställa kraf emot Gäldenären, utan ock måste med stadgade formaliteter bevaka sin rättmätiga fordran, är redan en betydlig äfven med kostnad förenad olägenhet Borgenären tillskyndad, hvilket dock ej kunnat undvika», enar dels det instämmer med en laglig rättegångs-ördning, och ingen utan ansvar bör kunna undandraga sig svaromål inför Rätta å ett väckt stämnings påstående, huru obehörigt det än må \-ara, närerna hvar för sig Dagligen styrka deras fordringar, hvarförinnan
Och har härjemte Utskottet tagit kännedom om ett af läroverkets bibliothekarie och vårdare af samlingarne medeladt intyg, utvisande att bibliothekel, beslående af omkring 15,000 volumer, deraf en stor del både forsin ålder och sin sällsynthet vore i bibliognostiskt hänseende af högsta värde, samt de läroverket tillhörande äfven värderika naluralie-samlingar, hvilka, ehuru i möjligaste grad sammanträngda, för närvarande upptoge flere rum, sålunda voro högst betydlig^ och följaktligen fordrade ansenligt utrymme för att kunna behörigen vårdas, För delta ändamål vore nuvarande skolhusets bottenvåning — äfven under förutsättning alt dess inredning kunde dertill förändras, — alldeles otjenlig, enär, om samlingarne ditflyttades, de inom loppet af några få år skulle blifva ohjelpligt förstörda af fukt, 16 Stats-Utskottets Utlåtande JYi 178. mögel och mal — etl antagande, som vunne bekräftelse deraf, alt utaf läroverkets mineraliesamling, hvilken, såsom minst ömtålig, för några år tillbaka inrymdes i bottenvåningens största rum, flera, vid flyttningen oskadade, species redan vore vittrade och förstörde. Genom dessa upplysningar, tillika med de af motionären anförda, i Utskottets förut afgifna Utlåtande upptagna omständigheter, har Utskottet funnit fullständigt ådagalagdt, ej mindre att läroverksbyggnaden i Strengnäs uti dess nuvarande skick är alldeles otillräcklig och för ändamålet otjenlig, än äfven att de deraf uppkommande olägenheter icke kunna hvarken genom byggningens reparation, förändrade inredning eller tillbyggnad nöjaktigt afhjelpas; hvadan följaktligen uppförandet af en ny byggnad för detta läroverk synes vara oundgängligen nödvändigt.
Ex Protocollo A. J. Wahlstjerna. Utdrag af Protocollet, hållet uti Högloft. Lagsamt Allmänna Besvärs' och Oeconomie-Ut skotten vid Urtima Riksdagen i Stockholm den g Juli I8l5* Emot det af Utskotten den n nasti. Juni aflemnade Betänkande öfver Biksdags-Eullmägti gen - 2 2o8 JDen Juli. gen Wessings väckta Motion om afskaffande af Luderplatser och allmänna Skallgångar, hafva vid skedd förediagning deraf hos Höglofl, Ridd. och Adeln de anmärkningar, enligt Utskotten meddeldt Protocolls Utdrag förden 28 i samma måna ’, blifvit gjorda, att odjurens utödande icke skulle annorledes säkert vinnas än genom det bepröfvade sätt af anställande Skall vintertiden: att en sådan åtgärd icke kunde genom de af Utskotten föreslagna öfverenskommelse!- Härads eller Socknevis vinnas : att Jägeri-Betjeningens närvaro vid Skallgångarna oumgängeligen erfordrades, och att Skall icke borde, utan Konungens Befallningshafvahdes i Länet tillstånd få verkställas. X anledning hvaraf berörde Betänkande blifvit till Utskotten återremittefädt.
Då hvarken Kongl. Maj:t uti Sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, eller t. f. Chefen för Statistiska Central-byrån uti det af honom aflåtna underdåniga memorial angående berörda embetsverks organisation, ifrågasatt någon tillökning i tjenstemanna-personalen vid samma embetsverk, saknar Utskottet skäl att antaga, det inrättandet vid Central-byrån af en sådan befattning, som Friherre Marcks von Wurtemberg föreslagit, skulle för närvarande vara behöfligt och får således hemställa, att ifrågavarande motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Med afseende å den betydande och hastiga tillvextcn i ärendenas antal inom General-Landtmäterikontoret, — derom Öfver-direktören vid Landtmäteriet i underdånigt memorial, sorn är uti det den Kongl. Propositionen bilagde StatsRåds-protokollet (pag. 7 och 8) intaget, meddelat fullständigare uppgifter, — har 12 StatsUtskottets Utlåtande N:o 93. Kongl. Majit funnit Sig föranlåten äska, dels att anslaget “till skrifvarebiträde vid Kontoret", nu upptaget till 600 Ridr, måtte ökas med 400 E:dr, dels ock att anslaget “till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente", hvilket för innevarande statsreglerings-period är bestämdt till endast 75 R:dr, måtte med 925 II:dr förhöjas, så att dessa båda anslag komme att utgöra 1,000 Ridr hvartdera.
Då det icke lärer vara möjligt att, uti ett så vidsträckt Land och med så olika climat, som detta Rike, kunna i flera delar af den allmänna hushållningen vidtaga sådana ceconomiska författningar, hvilka passa för alla orter och icke medföra någon olägenhet på någon trakt, samt då frågan om Tjenstjehjons flyttningstid till Midsommarstiden är för Jordbruket lika så olämplig, som den nu varande j så har jag, dedetta ärende uti Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet förevar, ansett flyttningstiden öfver hela Riket vara mest lämplig å den t November, då Jordbruket icke på något enda ställe deraf lider hinder. Jag styrkes så mycket mera att förblifva vid denna tanke, som flyttningstiden i städerna, hvilken då kunde be stämmas till samma tid på landet, icke inträL 4$ Den 3 Juni. fädé jémnt de dagar af året, då flyttning iskdf utur och i hus, då hvarje husbonde derstädes mindst kan umbära Tjenstjehjonets biträaé. Herr von Schantz, Ifvar Fredrik Gabriel: f händelse Allmänna Besvärsoch Oeconomie» 'Utskottets betänkande återremitteras och flytt* ningstiden för landet bestämmes till den i NoVember, anser jag nödigt, att flyttningstiden i Striderna äfven mätte blifva, med afseehde härå* reglerad. I anledning af de nu anförda anmätknin* gar vid OeconomieUtskottet Betänkande, blef detsamma till Utskottet återförvisade. föredrogs å nyo StatsUtskottets sistiidné tlenidag på bordet lagda Memoria], innehål* lande förfrågan, om I\idderskapeF%ch Adelil samt BondeStåndet skulle behaga instämmå med Prestoch BorgareStånden deruti, att till Utskottet öfverlemna, att genom dess Ordförande göra sig underrättadt, i hvad mån H; Maj:t Konungen skulle täckas med välbehag anse en tillökning i Hans Maj:ts och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Stats summor* Herr von Schulzenheim, David:
För afstyrkande af min motion, rörande Wermlands värfvade Fältjägare-Regemente, har Stats-Utskotlet såsom skäl anfört, dels att samma Regemente utgör en beståndsdel af Sveriges Försvars-Werk, dels att, om än manskapet upplöses, Befälet dock sannolikt är för Beväringsexercice af nöden, dels ock att kostnaden för detta Regemente finnes vara, jemförelsevis med andra Regementen, ringa. Att Wermlands Fältjägare utgör en beståndsdel af Sveriges Försvars-Werk, lärer lika litet kunna bestridas, som att detta argument icke på minsta vis är användbart såsom vederläggning af min motion, hvilken i främsta rummet hade fordrat ett yttrande, om det i principen är rigtigt, alt hålla ett värfvadt Regemente, hvars activa tjenst inskränkes till ett kort årligt möte, under det, på sätt vi af Kongl. Majrts Nådiga Proposition inhemtat, tillgångar fattas och nya anslag följaktligen fordras för Beväringsmanskapets årliga vapenöfningar. Huruledes behofvet att lill Beväringsexercice använda Wermlands Jägares Officerscorps skulle kunna utgöra hinder för motionens framgång, har jag i sanning icke förmått inse. Tillfällen att i mon af vid andra Regementen inträffande ledigheter placera bemälde Officerscorps, kunna icke komma att saknas och i öfrigt torde utväg nog gifvas att använda densamma fördelaktigare, än nu sker, då denna corps icke har annat åliggande, än att samlas en gång om året, för att hålla ett kort läger med Regementets vidt kringspridda trupp. Vigtigare och af större interet än Utskottets nyssnämnde anmärkning, hade, efter win tanka, varit, om Utskottet ingått i undersökning, huruvida, med hänsigt till den af Utskottet så ofta vitsordade knappheten i Statens tillgångar, St it s-U t skottets XJtl.
Det är ett surr och ett hvinande, så att man knappt kan göra sig hörd, och de stora pressvidundren sluka i sina svarta gap ark efter ark undan » iläggarnes » flinka fingrar, medan » tryckarne » öfvervaka trycket och reglera » färghållningen » och, allt efter som de glida fram, syna de färdigtryckta arken. Men det kan nu vara tid att sätta p u n k t. » Ja väl, broder Nordling; men dessförinnan torde du för ett ögonblick lämna pennan åt din chef! » Redan under loppet af första året visade det sig nödvändigt att anskaffa en dugande medhjälpare vid redaktionen, enär det för utgifvaren blef för betungande att ensam sköta såväl den redaktionella som den ekonomiska delen af företaget. Mot slutet af sagda år engagerades därför den unge skriftställaren Johan Nordling, hvilken redan från tidningens första begynnelse lämnat bidrag på både vers och prosa. Det visade sig ock snart och har under årens gång allt mera bekräftat sig, att utgifvaren ej gärna kunnat göra ett bättre val. Det program och de mål, denne för Idun uppställt, och för hvilka tidningen under sin tioåriga tillvaro oaflåtligt arbetat, uppfattades tillfullo af den nye medarbetaren, och samarbetet mellan redaktören och hans närmaste man blef därför sä mycket lättare och angenämare. Affärens oupphörliga tillväxt har, särskildt sedan ett stort industrielt etablissement förbundits med tidningsföretaget, naturligtvis medfört, att det ekonomiska maskineriet blifvit mer och mer inveckladt och kraft en allt oaflåtligare uppmärksamhet från reÄnnu en trappa högre upp ha vi den andra daktörens-utgifvarens sistora press-salen, rätt öfver den förstnämnda. da. Under sådana förHär stå de mindre och lättare snällpressarne hållanden ha de redaksamt accidenspressar för smärre tryck, cirkulär, tionella bestyren små- visitkort o. s. v. Här ha ock satinerings-, papningom till hufvudsakpersskärningsm. fl. specialmaskiner sin plats. lig del öfvergått till reI samma våning, åt gårdssidan, ligger det litodaktionssekreteraren. grafiska tryckeriets pressoch maskinrum.
För* fattning och den deröfver i nåder meddeldte Förklaring, helst det med exempel lätteligen ian visas, att oaktadt ali använd uppmärksam* Ret och drift af så väl Ranquens egne Tjenstemän, som vederbörande Domare, och fastän, inga ovanliga händelser i öfrigt inträffa, en Ranquens fordran, för hvilken ränta i rätt tid Uteblifver, icke kan hinna att genom Pantens försäljning å Råneo-Auction, inom frenne år, från sista nöjaktiga Ränfg-liquid, indrtfvas; hvaremot om under Eagfa rten eller vid Auctionen, någon tvist e ler annat hinder af hvad beskaffenhet sorn he st skulle uppkomma, tiden inom hvilken den pantsatte Egendomen kan blifva försåld icke möjligen står att beräkna. 8-de. Cap, 6. §. angående efterlefvande Ma* kas ansvar för Roets gäld. Meningen med stadgandet i denna §•; att Enka, som Egendomen rätteligen afträdt, njuter befrielse från ali gäld, sora under äktenskapet tillkommit, ändå att lion och Mannen, en för begge och begge för en, sig till gäldens betalning förskrifva hafva, synes vara, att all den Egendom Enkan vid cesslons-timman eger, bör användas till godtgörande af de skulder, till hvilkas betalande hon på anförde sätt jemte Mannen sig förbundit, så att befrielsen endast afser nennes framtida! ansvar med dtft Egendom, hon sedermera kan ärfva eller Banco ZJtskottels Betänkt aT\<ler\r g i förvärfva. J2n bestämd förklaring i detta hänseende torde dock vara nödig, helsten motsatt tolkning skulle för Banquen och särdeles för BancoDisconten blifva af ett menligt in’ flytande. Och slutligen g. Cap. 2. §. rörande särskildt underrättelse till Inteckningshafvare ochsVetertige Borgenärer, om utfärdade års-stämningar. Hvad Fiscals - Ämbetet vid 5 Cap. 11 §. anfördt, angående angelägenheten af fullständige Kallelser och deras tidiga insändande, gäller äfven här.