Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bättre synes det mig vara, alt låta dem genomgå varningsgrader, men i stället för Correctionshus, borde uslingen hällre insättas på Dårhus under läkares tillsyn, emedan så väl lasten, som dess följder äro verkliga sjukdomar, och böra såsom sådana behandlas. Enligt ii §. skulle ingen prescriptionstid finnas för åtal af urbota, nemligen 5:te gången åtaladt, fylleribrott. Men när man besinnar, att dessa slags angifvelser vanligen ske antingen för prejeri eller af enskilt hat, så synes en tidsgräns böra sättas för rättigheten att åklaga. Den, som icke inom 6 månader gjort åtal, gör det säkerligen sedermera icke för sakens skull, utan endast af enskilta orsaker. För öfrigt vill jag begagna detta tillfälle, att uttrycka min enskilta öfvertygelse, att fylJerilasten är i aftagande. Oin man råd frågar historien, skall man finna, att 200 år ännu icke äro förlidna, sedan rus ansågs nödvändigt tillhöra hvarje godt gästabud, äfven bland Kongliga personer. Sedan den tiden har opinionen om fyllerilastens skamlighet spridt sig ifrån de högre samhällsklasserna allt mer och mer nedåt, och på de sista 4° åren med en tilltagande hastig - Den ij Octo ber e. m. het, så att då nu redan endast de lägsta klasserna inom samhället vidhålla den for tiald riga lasten, är det att hoppas, att den tid ej skall vara långt borta', då ingen äfven den ringaste vill blottställa sig för skammen, att göra sig till någonting sämre, än ett oskäligt kreatur. Jag tror således icke, att strafflagen för denna last behöfver skärpas, utan snarare lindras; helst vissa redan stadgade straff icke mera tillämpas åtminstone i Stockholm, såsom t. ex. stockstraff. Hvad slutligen Utskottets förslag beträffar, att återflytta detta slags mål ifrån Konungens Befallningshafvande tillbaka till de vanliga domstolarne, så anser jag för min del detsamma i alla afseenden ganska rigtigt, och utom all annan fördel äfven medföra den, att saken kan afgöras på närmare håll, och den tilltalade slippa betungas med så långa och kostsamma resor hvaraf helt visst endast åklagare hittills haft nytta såsom serskild anledning till större prejeri.
Jtf 7 med den förändring att i st. f. orden »för anskaffande medellösa barn» införas orden »att efter skedd anmälan och noggrann pröfning utdelas till fattiga barns underhåll», röstar Ja, den det ej vill, röstar NeJ'; vinner Nej, anser B. o. Ad. de emot Utsk:s Utlåt, gjorde aumärkiur föranleda till återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Nej — 23. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.- Utsk:s d. 28 sisth Febr. och d. 4 d:s på bordet lagda Utlåt. JVI 8, i ani. af väckt motion om tillsättande af och arfvoden åt ständige ledamöter uti en Lag-beredning. Härvid uplästes först ett af Hr af Sillén, Georg Axel, inlemi-.adt så lydande anförande: Det är visserligen att hoppas det Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Utlåt. M 8, ang. af Hr N. S. vou Koch föreslaget inrättande af en Lag-beredning, skall af B. o. Ad. godkännas, men hopp är ej visshet, och då vid motionens remitterande Hr L. J. Hjerta understödt densamma samt inom Utsk. flere reservationer skett för förslagets antagande, har jag trott det icke vara onyttigt att följa ämnet med följande anmärkn:r, Omförmälde beredning skulle, enl. motionen, åligga, att granska Förslag till lagar och författningar; men då alla sådane förslag ju böra af Högsta Domstolen granskas och dess utlåtande deröfver inhämtas samt det jemväl, enl. min åsigt, tillhör JustitieDepart. att upgöra dylika förslag, hvad det rent juridiska facket angår, samt B. St:rs Just.Ombudsm. åligger att anmärka brister i lagar och författningar, så anser jag för min del det föreslagna Embetsverket alldeles öfverflödigt och blott betungande det förut med nya utgifter och ökade pretentioner vid hvarje Biksdag strängt efterhållna Statsverket. Då dessutom det af sednaste
155 skotten att för ofvan omförmäldte Hemmanseliev Egendoms-innehafvare, rättigheten att vid skeende olyckshändelse , genom eldsvåda , erhålla ärsättning för besagda lösören , likasom skyldigheten för honom , att i jämförligt förhållande deltaga uti gäldandet af berörde ersättning till andra Brandskadnde, böra förblifva 0- förändrade , så vida sådant icke strider emot innehållet af de ingångne och stadfästade Ii randst odsför en ingar ne, hvarjemte härigenom något hinder icke bör läggas i vägen för de öfverenskommelser till Brandstods-förening, som hädanefter kunna ingis, vid hvilka Vederbörande må tillgodonjuta den frihet och den oberoende rätt att sig emellan öfverenskomma, som uti Kongl. Resolution på Allmogens besvär den g December 1766. §. j3, samt Kongl. Förklaringen den Usta Augusti 1770 blifvit Brandstods-skyldige i Allmänhet förunnad. I öfrigt anse ock Utskotten att, på sätt H err Justitia - Ombudsmannen Friherre Mannerheim föreslagit, det icke allenast bör blifva ett åliggande för den, som försäkring å åbyggnad vid Egendom på Landet, uti Allmänna Brandförsäkrings-Verket begärt och vunnit , att genast derefter, å nästa Lagtima Ting i Häradet sådant till de öfrige delägarnes i Brandstodslaget efterrättelse lämna, och behörigen styrka, utan ock, att om sedermera etr sådan försäkringstagare genom underlåtit "fullgörande af de hos Brandförsäkrings - Werket sig åtagna skyldigheter, gör sig af sin der vundne försäkringsrätt förlustig, han ej åter kan annorledes i det förra Brandstods-laget, ellef' föreningen derom, i 156 Lagoch Bcsvärs-Utskottens Betänfianden. anseende till åbyggnad , ater inga , an efter de deruti varande deläga ines föregångne hörande och deras dertill lemnade bifall. Utskotten tillstyrka alltså, att genom utfärdande författning, ofvanberörde förhållanden Döra stadgas och till allmän efterrättelse göras kunnige.
Man säger, att en dylik institution skulle bringa hufvudstaden till en hög ståndpunkt i intellektuelt hänseende. Att så skulle blifva händelsen kan visst vara möjligt; mig vill det dock synas, att man i detta hänseende går något för långt, ty om det ligger en sanning deri, att en stad, för att ernå en hög, intellektuel ståndpunkt, skulle ega ett universitet, så skulle ju upplysningen framförallt vara blomstrande i de städer, der dy - 20 Den 3 Januari. lika institutioner finnas; jag tror dock icke, att Stockholm vili anse sig i upplysning stå efter hvarken Upsala elier Lund. På grund af hvad jag nu anlört. anhåller jag om bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Tersmeden, Per Reinhold: Då så många utmärkta ledamöter af St:t redan yttrat sig i ämnet, kunde det synas onödigt, att jag här uppträder, men då frågan är af en så öfvervägande betydelse, och jag icke tillförene deruti yttrat mig, anser jag mig böra med några ord framställa mina åsigter. Vid alla föregide riksdagar har fråga varit endast om förflyttning af Upsala -universitet, — en åtgärd, mot hvilken jag hyst stora betänkligheter, hufvudsakligen derför, att jag anser ett universitet vara en institution, som är lika litet transportabel, som de ämnen, hvilka der afhandlas, äro diskontabla. Men då nu en motionär sökt lösa frågan på ett helt annat sätt, i det han väckt ett förslag, som alser upprättande af ett nytt universitet i hufvudstaden, anhåller jag att få understödja detta hans förslag. Det första af de skäl, hvaruppå Utsk:t grundar sitt afstyrkande af förslaget, är, att den verksamhet, de i landet redan befintliga universiteter utöfvade, skulle vara för ändamålet tillräcklig, så att behof af ytterligare ett universitet icke förefnnnes. Här synes man hafva betraktat ett universitet hufvudsakligen som ett slags examensmaskin. Man har t. ex. uttalat den åsigt, att sedan man nu från andra håll kan förskaffa sig intyg beträffande de i hvarje fall föreskrifne kompetensvilkor, behöfver man icke så mycket som förr begagna sig af undervisningen vid universitetet.
StatsUtskottets Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om anslag till fullbordande och underhåll af härvarande Veterinärinrättning få lemna några upplysningar, sker detta visserligen ej med förbiseende af den grundsats, att det är ibland de mest maktpåliggande skyldigheter af Rikets Ständer, att vid alla anslag af Statens medel iakttaga den möjligaste hushållning. Jag är tvertom om dess riktighet fullkomligen öfvertygad, och borde således, i synnerhet uti närvarande tidepunct, då, såsom Utskottet anför ”behofven ökas men den Skattdra”gandes förmåga att dem fylla deremot synes ”aftaga,” så mycket mindre försöka, att åstadkomma någon ändring i Utskottets tillstyrkande; men då jag har den öfvertygelsen, att vid uppgörandet af det förslag uti ifrågavarande ämne, hvilket Kongl. Majtt, till Rikets Höglofl. Ständer låtit öfverlemna, all möjelig sparsamhet re - Ven 5 Julii é. m. 55 dan varit iakttagen, och att, om den nedsättning deraf, som Utskottet föreslagit, skulle bifallas , Inrättningens nyttiga ändamål uti hufvudsaken skulle nästan alldeles förfelas, så har jag ej ansett mig böra underlåta, att vid Utskottets Betänkande göra några anmärkningar; så mycket mindre, som jag med sann tillfredsställelse funnit, att äfven inom Utskottet tankarne rörande detta ämne varit delade; att i synnerhet Herr Doctorn och Biskopen Wallenberg, hvars upplysande reservation åtföljer Utskottets Betänkande, ansett saken utur den, enligt min tanka, enda riktiga synpunkten, och att flere andra värde Ledamöter af det Höglofl. Utskottet sig dermed förenat.
I denna förteckning skola alla behörigen skedda och anmälda förändringar i eganderätt till lotter genast antecknas. Mom. 3. En hvar, som sådant önskar, stände fritt att, å de tider banken hålles för allmänheten öppen, af denna förteckning taga kännedom, äfvensom att, emot afgift, erhålla till rigtigheten af vederbörande tjensteman bestyrkt utdrag derutur. Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande ,JV$ 2. 5 § 6. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 1 I BIHANG TILL PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm åren 1862 och 1868. ANDEA SAMLINGEN. 8sta Afdelningen: Rikets Ständers Revisorers samt Justitie-ombudsman3 Berättelser. 1801 urs Revistons-bcräUcker. \ RIKETS HÖGLOFL. STÄNDERS REVISORERS BERÄTTELSE om den år 1861 af dem verkställda granskning af STATS-VEBKETS samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1859; jemte de, i anledning af samma berättelse, infordrade och till KONGL. MAJ:T afgifna underdåniga Utlåtanden. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN, 1862. I följd af 7 § uti den för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 utfärdade instruktion, få undertecknade, till Stats-, Baukooch Kiksgälds-verkens öfverseende i behörig ordning valde Revisorer, nu till Rikets Ständer afgifva berättelse om den granskning af stats-verkets tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1859, hvilken, jemlikt 68 § riksdags-ordningen samt Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 17 nästlidne Maj, bordt innevarande år verkställas. Vid förrättningens början den 15 Augusti detta år, hafva Revisorerne, genom Kongl.
Visserligen kunde man så tänka sig behandlingen deraf; men om följden då blefve att dessa medel användes att nedsätta beviliningen, eller för att komma den att helt och hållet upphöra för ett visst år, eller den på annat sätt söndersplittrades, så att ingen följd kunde uppkomma för de ändamål, som synas hafva vunnit lifligt deltagande inom R. o. Ad., nemi. befrämjandet af communicationer och andra allmänna företag ; så hade man stängt vägen för sig sjelf och blifvit hindrad att få fram livad man önskat. Någon instruction ligger dessutom icke uti den bestämmelse, som innefattar en sammanjemkning af Hr von H artmansdorffs och mina åsigter, och som är följande, nemi. att bankens enligt iBlg års hufvudbok utöfver grundfonden reserverade vinstmedel skulle användas till befrämjande af inrikes communicationer samt till andra allmänt nyttiga företag, på sätt R. St. komma att närmare bestämma, sedan vederbör, ötsk. deröfver utlät, afgifvit. Genom ett sådant beslut har man tillkännagifvit, att man icke vill att dessa medel skola utdelas öfver hela Riket, men val att något allmänt nyttigt för efterkommande genom dem skall verkställas, och man har lemnat öppet för R. o. Ad. att närmare bestämma sig, då StatsUtskts förslag till extrastalsreglering förekommer, uti hvilket alla dessa ämnen äro citerade, på hvad sätt raan vill att medlen skola användas. Man har blott sagt, att de skola användas till åstadkommande af dessa nyttiga företag inom Riket, hvilka säkert röna deltagande inom R. o. Ad. Sedan Frih. Hamilton äfven ingått på denna åsigt, så finner jag icke hinder att äfven öfvergå på den, hvarigenom den förebråelse förfaller, som Frih. Sprengtporten framställde mot mig, att R. o. Ad. skulle på förhand fattat något beslut, derigenom att hälften nämndes såsom till visst ändamål bestämd; och vid sådant förhållande hemställer jag till den värda talaren, 0111 propostn innehåller något hinder för ämnets fullkomliga behandling inom StatsUtskottet. Jag har i mitt yttrande omtält de stora företag till hvilka jag önskade att man måtte reservera någon del af dessa medel.
D e t skulle o c h slutligen blifva de blifvande husmödrarne sjelfve till oberäknelig fördel i framtiden. Nyckelknippan. |w|pe oansenligaste saker äro ej alltid de obetydligaste. E t t bevis härpå lemnar nyckelknippan, hvilken är en stor skatt, o m du brukar henne med förstånd. Främst ser du der må hända en helt liten nyekel, den öppnar tillträde till din kassa. M å den för dig utgöra en maning att hushålla med litet, att klokt använda dina tillgångar o c h att ej börja med öfverflod, för att sedan sluta i brist. » Spara i t i d! » heter det. D e n lilla nyckeln strax bredvid hör till ditt skrifbord. Öfvertänk alltid noga hvad du skrifver! D e t skrifna ordet kan blifva vår värsta fiende. Ett ondt ord, satt på papperet, går djupare till sinnes än det muntligt uttalade ordet. D e n något större nyckeln dernäst i ordningen öppnar din mans klädskåp. Bruka honom ofta för att öfvertyga dig o m, att allt är i god ordning, o c h att ej mal o c h annan ohyra der hållit sitt intåg o c h börjat sitt förstörelseverk. N y c k l a r n e till de öfriga skåpen o c h lådorna mana dig att ej låta något stå ö p p e t; ty en öppnad låda, ur hvilken dessutom det ena eller andra plagget nyfiket tittar fram, betraktas vanligen som ett tecken på bristande ordningssinne hos egarinnan. L å t för öfrigt ej defekta saker, såsom trasiga skjortor eller linnen, plagg i hvilka knappar eller band fattas, söndriga strumpor o. d. få plats i linneskåpet. P å nyckeln till skafferiet skulle rost sätta sig, o m du ej rätt använde den. L å t denna dörr derför aldrig stå öppen. D e n väcker derigenom ej heller några frestelser hos dina tjenare. Förvara alla dina förråd väl o c h sök använda öfverblifna matrester till andra måltider; man bör ej med förakt bortkasta någonting. D e n oansenliga nyckelringen innesluter således en hel krets af omsorger o c h pligter. Ännu hafva vi dock en nyckel onämd.
Som stambanornas anläggning kommer att medföra högst betydliga kostnader och det med skäl kan befaras, att, om än å vissa af nämde banor en liflig trafik redan första tiden efter deras öppnande är att motse, genom hvilken kostnaden för desammas underhåll och administration kan fullkomligen betäckas och tillika möjligtvis ett öfverskott uppstå, ett motsatt förhållande likväl torde å vissa andra banor, åtminstone i början, uppkomma; så bör ej mindre antalet än utsträckningen af stambanorna för närvarande inskränkas till hvad behofvet oundgängligen fordrar; hvaremot åt framtiden bör öfverlemnas att besörja utvidgandet af stambanesystemet, när en högre uppdrifven produktion sådant påkallar och landets derigenom ökade hjelpkällor medgifva större uppoffringar af staten för kommunikationernas ytterligare förbättring.» De båda af Eders Kongl. Majit i första rummet uttalade grundreglor, att stambanorna dels icke böra framdragas längs efter landets inre segelbara större sjöar och kanaler, utan blott på passande ställen skära och beröra dem, dels böra rigtas från de större handelsplatserna vid hafvet igenom inre på andra kommunikationer vanlottade delar af landet, synas Kommittéen hvila på en gemensam grund och åsyfta samma ändamål. Ett af hufvudsyftena med hvarje lands större kommunikationsanstalter är nämligen att söka förbindelse med andra länder, för utbyte af egna produkter emot för nödenhetsvaror som det från främmande länder behöfver, på kortaste väg och med minsta kostnad. I ett land sådant som Sverge, omflutet af hafvet, sökas dessa förbindelser naturligen från det inre mot kusterna. Der nu stora öppna sjöar och kanaler från hafvet leda djupt in i landet, måste de trakter, som omgifva dessa af naturen eller konsten danade segelleder, anses vara väl lottade i jemförelse med andra, som sakna dylika kommunikationer. Detta är ett af hufvudskälen, hvarföre en af hela landet bekostad stambana icke bör anläggas invid och i samma sträckning, som de stora segelbara vattnen.
Utlåtande öfver Hr LandtMarskalkens och Talmännens samt H11 Ordförandens i StatsUtskottet Förslag till vedergällning för Hemliga Utskottets Canzli och YaktBetjening. (Rgs.-A.) Till ETtskotlet har blifvit aflemnadt följande Förslag: ”Undertecknade LandtMarskalk och Taleman samt ”StatsUtskottets Ordförande hafva denna dag samman”trädt, för att, jemlikt 24 §• Riksdagsordningen, tilt ”StatsUtskottet afgifva Förslag till den vedergällning, ”sorn, lämpad efter göromålens vigt och mängd, vid ”denna Riksdag bör tillkomma Hemliga Utskottets ”Canzli och VaktBetjening; hvarvid upplästes bemäldte ”Utskotts ProtocollsUtdrag af den 10 sisth October, ”innehållande, att, Utskottets Ledamöter föreslagit följande arfvoden åt Utskottets Ganzli och Vaktbetje”ning, nemi.: ”Åt Secreteraren R;dr 50o. ”Åt hvardera af de 2:ne Canzlisterne ”180 R:dr eller tillsammans ... „ 36o. - ”Åt Vaktmästaren „ 32. _ ”Åt den HofLaquej, som besörjt städ ”ning och eldning i Utskottets rum „ 20. S:a B:co It:dr 946: 82. - ”Och anse undertecknade sig böra å detta För”slag, såsom i allo lämpligt, tillstyrka bifall. Stockholm d. 21 Nov. 1829. Carl De Geer , C. von Rosenstein , h. t. Landtmarskalk. Talman. Jon. Ullberg, Joh. O.-s. Longberg, BorgareSt. n. v. Talman. BondeSt. a. v. Talman. F. B. v. Schwerin.
Liljencrantz i delta ämne afgifvit, kan jag för öfrigt icke annat än instämma, skiljande mig endast från bans åsigler derutinnan, alt han ansett betänk, kunna, utan något medgifvande af längre utsträckning, af oss bifallas, då jag åter högeligen befarar att ett bifall till detta betänk, skulle säkerligen anses innefatta ett bifall lill de anförda moliverna. Den ädle Gr:n har förbisett att dessa moliver lika läll kunde leda lill godkännande af emancipalionsfrågan i dess helhet, som till den partiella tillstyrkan, Iivari Utsk. slädnät. Jag vill försöka närmare utveckla detta milt påslående. Motiverna äro tvänne. Det ena är, att i de fyra städer, der Judar f. n. få bosätta sig, hafva de ”uti medborgerligt hänseende blifvit vitsordade såsom nyttiga och verksamma.” — Jag vill icke ifrågasätta, att de ju ej äfven framdeles komma att i städerna iakttaga ett dylikt upfnrande, men skulle man tilläfventyrs åberopa della goda upförande, för en ännu större utvidgning af deras bosåttningsfriheter, så, enär man har godkänt deras anspråk i ena fallet, torde det blifva svårt alt icke göra det jemväl tili öfriga fall. Det andra motivet år ali ”Judarnes växande antal inom riket synes för framtiden medföra för dem behof af utvidgade tillfällen för bosättning.” Enär en ovanlig fruktsamhet i alla lider åtföljt den judiska folkstammen, betviflar jag ingalunda alt om nya bostäder för dess ledamöter öpnades, anledntr snart skola finnas att åberopa enahanda skäl för vidare utflyttning; — men denna utflyttning blefve då å landet, och vår jord skulle kanske, i en ej alltför aflägsen framlid lill det mesta vara iderashänder. Jag är nu på den punkt dit jag ville föra frågan, för all visa, att bifall icke bör äga rum; — på den punkt nemi. der följderna af Israeliternas allmännare bosättning på landet böra tagas i betraktande. Gr.
Då detta förhållande ej synes lämpligt , enär Svenska Postverket ej ombesörjer Brefvens Transport längre än öfver Grisslehamn till Eckerön, samt Norr om till Haparanda, men Finska PostAmtet deremot befordrar Brefven på Sverige , dels öfver Eckerön till Grisslehamn dels Norra vägen till Haparanda, hvadan äfven det Postporto, sorn erlägges, endast hör beräknas fö den väglängd , Brefven på Svenska Postverkets bekostnad framskaffas, så finner Htskottet, i stilie rh et sorn vid föregående Riksdagar någon Anmärkning häröfver icke blifvit gjord , sig höra häruti tillstyrka den förändring , att Bref från Stockholm till Finland , må , utan afseende på den ort, dit de äro ställda , så framt de gå öfver Grisslehamn , betalas med Sex skillingar lodet , såsom en billig ersättning för Transportkostnaden till detta ställe, hvilken hitintills bestigit sig till a sk. 3 rist, och derifrån öfver Hafvet till Eckerön, men, derest de afgå landvägen Norrom, betalas i likhet med hvad Taxan för Bref till Haparanda utsätter , samt att för öfrigt lösen för ankommande Firfska Bref må fortfara att utgå efter vanligheten eller i likhet med hvad PostTaxan bestämmer för Bref till pfvannämnde PostCentoir ; Kommande i sådant fall PostTaxorne för de öfrige Orterne i iUkft att lämpas ogla förändras i enlighet med 14? -BevillningsTJtsk. Betänkanden. det här ofvan rörande Stockholms PostTaxa afgifne förslag. I afseende på de genom KonungaRiket Norrges förening med Sverige inom Postväsendet förekommande omständigheter, instämmer BevillningsUtskottet i den af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, i dess Betänkande under d. lo sistledne Februarii , framställde tillstyrkan, det må Norrska Posten hädanefter, jemte den Svenska, på vanlig Postskjuts transporteras, och Norrska Posten sålunda fortskaffas på sätt hitintills iakttagits vid Engelska och Kyska Posterues framforslande genom Riket, hvarom underdånig hemställan torde , i händelse att Rikets Höglofl.
Uti 1812 års Riks - Stat påräknades inkomsten häraf, likasom år 1809, lill 60,000 R:d om året; men under de sed - Den 12 Juni. senast förflutna arén, till och med ar 1813, har dea utgjort år I8I0 70,000 1811 64,429 37 5.' 1812 127,146 43 3. IÖI3 11g,455 24 Summa 381,032 S 8* Ett års medium häraf skulle således utgöra 95,258 E:d 2 sk. 2 rst.»nen sorn, detta oaktadt, ingen Siats Inkomst kan Vara mera osäkerhet vid årliga beräkningar underkastad, än dennä; så har Stats - Utskottet icke ansett sig kunna upptaga den högre, än hvad förut varit påräknadt, eller 32:0 Ersättning från Conjroy - Comrnissariatet för halfva aflöningen till Turkiska Beskickningen. Denna kostnad har Con(voy-Commissariatet af ålder vidkänts till hälften. Tillförene blef den afdragen vid Extra-Eicentens utbetalande, men enligt Kongl. Brefvet af den 24 Maj I805 skall den 60,000 nu Ben 12 Junu 5i T 6>37SÄ 33:0 Fond till Svea och Gotha Hof-Rätters aflöning. Den består uti följande, nemligen afgift från Riksens Ständers Bank 166. 3^ ^:dels procent af behållna Inventarii - summan uti alla Sterbhus efter Ridderslcapet och Adeln samt Prest-Ståndet, äfvensom Stadernas Innevånare, utom Stockholm och Götheborg , och har hittills varit upptagen på Förslag till 3,333 i® I stället för denna ^:s procent, erlägges uti Städerna Stockholm och Götheborg 0 öre nu levereras till Stats-Verket i 2:ne Terminer om året.