Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den det icke tror, har en naturlig rätt att skilja dern, och jag vill ingalunda sätta mig emot, hvad som hör lill hvar mans rätt. Det enda, som hittills fortfarit att tala för sammanslående, är att opinionen öfver båda är alldeles den samma hos samma talare, samt för öfrigt, tidens vinnande. Men om man företager en lång discussion öfver livilkeldera, som bör antagas, förlorar man ju derigenom tid på annat sätt. Således är jag för enskildt del färdig att begifva mig till frågornas delande; men hemställer, så snart detta kommer att äga rum, om icke votering för riktighetens 'skull måste förelagas i den ordning, som ConstitutionsUtskottet framställt, och hvilken blifvit följd af hvarje talare. Herr Cederschjöld: Då Herr Hjerta yrkat proposition på hvarje fråga serskildt, och såsom motiv dertill åberopat politiska åsigter, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att säkraste sältet att få afslag på båda, är att sammanslå dem, då, i händelse Den 27 J a n 11 a r i i f. m. 9' f:del är för afslag af hvardera meningen, dessa f:delar naturligtvis skola förena signar båda frågorna förekomma. Det smärtar mig alt göra denna erinran till protocollet, men jag har nu ingen annan utväg. Herr Manck af Rosenschöld: Jag skulle visserligen vara benägen för proposition på förslaget i sin helhet; men jag ser mig icke kunna få detta uppfyldt, i anseende till 54 § Riksdagsordningen, sorn säger, att om ett mål under discussionen skiljes i flera delar, skall, när sådant äskas, proposition på hvardera delen serskildt framställas. Herr Crusenstolpe: Den nyss åberopade § är mig icke obekant; men om så förfares, så sker Herr von Ha rtmansdorff för när, emedan hans förslag icke kommer under öfvervägande. Herr Cederschjöld: I anledning af den upplästa §:n får jag vördsamt fråga, om det är en enskilt Talare, eller hela Ståndet, som har rätt att äska proposition.
För att, i egenskap af Rikets Ständers Revisorer, granska Stats-, Banko-och Riksgälds-Verk ens tillstånd, styrelse och förvaltning, hafva undertecknade den 16 nästlidne Augusti i Rikets Ständers Bank sammanträdt och, efter att hafva styrkt sin behörighet att i revisionsförrättningen deltaga samt aflagt och med sine namn underskrifvit den i 1 § af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer intagna tysthetsed, jemlikt 20 § i det den 10 Mars innevarande år utfärdade Banko-Reglemente, emottagit följande berättelser, nemligen af Banko-Full mägtige, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmägtige förekomna hufvudsakliga ärenden, jemte öfversigt af Bankens ställning vid revisionens början; dels ock angående förvaltningen af Tumba Bruk; Direktionerne öfver Banko-DiskontVerket i Stockholm samt Låne-Kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby om dessa Diskont-inrättningars rörelse och förvaltning; 4 Understyrelsen om den samma styrelse äfvensom departementalstyrelserne åliggande förvaltning; oell Bankens Fiskals-Embete om de till samma embetes befattning börande ämnen.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Stats-Utsk:t efter N:o 1960 A. Hr Montgomery, Robert Nils Germund; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 325 Hr Appelbom, fullm. Hr von Francken, Georg Wolfgang. Hr Gr. o. Landtm, anmodade härefter R. o. Ad:s Hrr Elektorer att utse en suppleant i Stats-Utsk:t elter Hr von Francken, som förut varit suppleant i samma Utsk. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.-{Jtsk:t efter N:o 211 Frih. Cederström, Claes Henrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 133 Gr. Snoilsky, Gustaf Fredrik. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Banko-Utsk:t efter N:o 1569 Hr Swedenstjerna, fullm. Gr. Hamilton, Hugo Jakob, samt en suppleant derstädes efter N:o 1961 Hr Ehrenstråle, fullm. Frih. Bennet, Otto Reinhold; och befanns hafva blifvit utsedd till Den 7 Oktober. 9 Ledamot: N:o 263 Hr Planting-Gyllenbåga, Casimir; samt till _ Suppleant: N:o 313 Hr Drakenberg, Sten Johan. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Riddarh.-Utskit efter N:o 211 Frih. Cederström, Claes Henrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1678 Hr Estenberg, fullm. Gr. von Rosen, Axel. Efter tillkännagifvande, att Gr. Snoilsky, Hr Planting-Gyllenbåga och Gr. von Rosen förut varit suppleanter, Gr. Snoilsky i Bevilln.-Utsk:t, Hr Planting-Gyllenbåga i Banko-Utsk:t och Gr. von Rosen i Riddarh.-lTtsk:!, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
På en upprest ställning utfördes ett litet spel, deri Herodes rådfrågade de skriftlärda om stjernan; de tre vise männen, af hvilka en var svärtad i ansigtet, kommo till häst; Herodes lät föreläsa för sig profetiorna om Kristus och disputerade med fariséerna om deras utläggning, hvarefter jungfru Maria med barnet på en åsna, förd af Josef, drog igenom staden, under det att en glänsande stjerna, hängande på en från ena ändan af gatan till den andra spänd lina, drogs framför dem. — Som bekant, behandlades äfven trettondedagens text i särskilta deröfver skrifna skådespel. Det synes hafva varit det först omnämnda kyrkobruket, ur hvilket den hos oss öfliga vandringen med trettondedagsstjernan härledt sig. Troligen har väl under tidernas lopp den förändring vidtagits, att prester eller lägre kyrkotjenare, i stället för att afvakta skänkerna i kyrkan, gått omkring med stjernan och uppburit dem i husen. Efter katolicismens fall har seden fortlefvat, men öfvergått i profana händer och slutligen öfvertagits af den lägsta folkklassen. På vissa ställen, såsom i Skåne, begynner man med stjerngången redan julafton och fortsätter dermed intill trettondedagen, på andra åter är det blott sjelfva trettondedagen stjerngången eger rum. De handlande personerna i detta lilla drama utgöras af fem gossar. Tre af dem föreställa de visa männen och äro klädda i hvita fotsida skjortor med ett rödt band lindadt om lifvet, ett annat af olika färg öfver bröstet samt ett tredje om venstra armen. De gå antingen barhufvade eller bära de en pappersmössa, liknande en öppen hattkulle, prydd med guldoch silfver-papper eller annat glitter. Stundom är någon af dem svärtad i ansigtet för att beteckna en man från ”Moriæland.” Den fjerde gossen är Stjernekonungen, klädd som de förra, men alltid med den omnämnda hufvudbonaden; han bär stjernan, en sexhörnig lyckta af färgadt och oljadt papper, ofta betäckt med målningar och upplyst af ett inuti befintligt brinnande ljus. Stjernan bäres på en käpp eller stång och hålles i en oafbruten cirkelrörelse149.
W!d förchafd granskning af Taxorne öfwer sä »väl inkommande som utgäende Sjötullen haftva Riksens Ständer, utom de särskiltc förhöjningar, som blifwit wid det tagne beslutet om Landtullarnas afstaffande, päräknade, till ersättning för en wist del i Statens hittills genom bein upburne inkomst, funnit sig till ett dylikt »ytterligare bidragande böra beivilja lämplig Sjötull ä någre Articlar, som förut ej fäkt införas, men hwilka Riksens Ständer bär - Den 2 April. härmed i undcrdänighet anhälla mätte till fri införsel bluma tilärne, säsom dels, sadane, att de genom förändrade omständigheter finnas oumbärlige och dels of ren bcstaffenhct, akt det hittils emot dem gällande förbud icke ripfpllt ändamälet utan fastmera föranledt till Lurcndrägerier. Bland de waror, pä hwilka Swerige otwifwelag, tigt befinner sig i saknad efter förlusten af Finland räkna Riksens Ständer Saltpctter och calcinerad Pottasta, af hwilka den förra är för Kronan'? behof högst nödwändig, mea för Hemmans - brukaren omöjlig, att anskaffa, om ej frihet lemnäs till desi införande frän Uirikes orter samt den sednare äter lika oumbärlig för Swensta Fabrikerne; och, nied afseende pä en skälig uppmuntran för till»oerfaren af desie behof inom Landet, hafiva Riksens Ständer ansett lämpligt, att fastställa den inkommande Tullen ä orafinerad Salthetter till 10 si Lisipvndct samt ä Callcincrad Pottaska till 8 si. Lisipundet. Ak de waror, pä hwilka ehuru förbudne, ändock warit tillgäng och consumtion, haswa Riksens Ständer egentligen fästat fin uppmärksamhet wid atstillige winer neml.
Men, vill man gå ända derhän att förkorta terminen till allenast 3 månader, skall man utan tvifvel begå ett äfventyrligt misstag, som, bland annat ondt, måste föranleda, att utsigten till vinst genom förmodad prisförhöjning å brännvinet, fastän troligen illusorisk, dels uppmuntrade innehafvare af stora jordegendomar att frånklyfva och försälja eller utarrendera lotter deraf, då, i stället för en brännvinspanna af högst tillåtna pannerymden, 2tne sådana kunna begagnas, äfvensom innehafvare af flera särskilda egendomar, hvilka hittills utöfvat bränning på endera af dem, att'anlägga flera brännerier, och dels öppet manade hvar och en, som dertill ägde insigt och förmåga, att genast anskaffa och, begagna alla de hjelpmedel, konst och industri i sednare tider uppfunnit och vidare lärer uppfinna, för att fortskynda averkningen och öka produeten, hvarmedelst ett betydligare brännvins-qvantum sannolikt skulle tillkomma under 3 månaders bränning, än annars under 4 månaders, — ja till och med under 6 månaders afverkningstid, isynnerhet som de tillika föreslagna höga afgifterna samtidigt nästan skulle tvinga till vidtagandet af sist omförmälda åtgärder för alla större verk. I begge dessa hänseenden motverkar således förslaget nog uppenbart den förutsatta afsigten dermed. Detta är likväl blott en missräkning, som skulle drabba de mera bemedlade. Men emedlertid, om föreslagna inskränkningen lill 3 månader godkändes, blefve ofelbart följden deraf, att den allmoge i åtskilliga delar af Riket, hvilken såsom binäring nu idkar brännvinsbränning för afsalu med små lyftpannor af enkel sammansättning, och hvilken allmoge hvarken förmår tillegna sig nämnda uppfinningar eller förstår tillämpa dem, eller eljest kan fortskynda afverkningen utöfver ett visst mått, måste till en början förlora på inskränkuingen, efterhand afstå från samma sin binäring och slutligen bringas i obestånd, ohjelpligen, derest annat näringsfång ej kan substitueras, hvilket, efter hvad förut är antydt, icke låter sig göra uti vissa trakter af Elfsborgs län.
Min orsak var föreseendet af den våda för Riket, som skulle uppstå genom en ytterligare utström* ning af representativt mynt och assignationer derå. Då händelserna nu så fogat, att jag för närvarande befinner mig vara medlem och ordförande i Finance-fördelningen af Banco-Utskottet, der ifrågavarande motion till beredande förekommer — och likaså medlem och ordförande i den af Statsoch Banco.Utskotten sammansatte beredning, till hvilken Kongl. Majtts Nådiga Proposition angående Götha Canal af de respectiva Stånden blifvit remitterad, så torde Hög. lofl. Ståndet benäget inse, att i den mon af mig beror, någon framställning till annan eller större fördel för Canal-verket, än den, som står i samband med Samhällets väl, icke lärer kunna befaras i helst jag visserligen aldrig skall kunna förebrås någon afvikelse från en på skäl grundad öfvertygelse» Höglofl. Ståndet torde således med lugn afhöra den försäkran, att Herr Baron Cederströms motion så mycket iner må utan all farhåga till BancoUtskottet kunna remitteras, som Högloflige Ståndet derigenom icke förlorar det mindsta af sin beslutande rättom, emot all förmodan, Utskottets utlåtande blifver ett på gällande motiver icke grun» *78 Den n Maj, dadf tillstyrkande. Jag ingår ingalunda I förtidig undersökning huru vida de uppgifne resultater af yttrad oberägenhet emot Canal. Bolagets anspråk medfört den ställning för Canal Bolagets Direction, som blifvit omnämnd; men jag bör upplysa, att om de lån. gifvare, som i Götha Canals Discont-verk emot 3 procent insatt penningar, hastigt och till betydligt belopp penningarna återfordra och Götha Canal-Discont derigenom nödgas att på en gång äska alltför stor inbetalning äf förfallna lån, skola en mängd medborgare oförmodadt bringas i yttersta förlägenhet; hvilken crisis allramindst bör beredas i en stund, då klagan öfver penningeoch lånbrist är så högljudande. Canal-Bolagets Di. rection hade således begått ett oförlåtligt fel, om den, vid en så beskaffad ställning, hade blifvit stillatigande.
Oförmedladt. Hvete. jac. cyq Fl c Hafra. Blandsäd, j v i Arter. Potates. Hvete. w teo qq Korn. Hofra. Blandsäd. % *-S Potates. Hästar. Oxar. Fl 0 Ungboskap. s Svin. Jordcboks och Hemmantals ränta. 3,580 44 Kostnad för rustning och rotering. Kyrko betjenings. Monlyomerij. P. hindmark. Itlonlfjiomerij. P. Lundmark. Uppskaltadt värde. M il «e B evillnin 9- Efter första artikeln. Jordeboks och Hemmantals ränta. Pastorers. Underhållne Kreatur, B o Efter 2:dra Artikeln. Efter l:sta Artikeln. sr* cr Umeå Sta «l Stycke. Tanl:d. Mantal. Tunkd. Tuukd. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. St. T:r. T:r. St. R:dr. T:r. R:dr. St. St. R:dr. T:r. R:dr. St. Ralr. St. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. R:dr. Montgomery. P. Lundmark, Berättelse öfver Westerbottens Län för uren 1843—1847. KONGL MAJ:TS BEFALLNINGSHAFYANDES uti 3 c m 11 a n ö s £ ä n till HOML. MAJ:T * innler d litti g het afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för åren t§43, 1844. 1845, 1846 oell 1849. STOCKHOLM, 1850. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig
Något nytt finnes då i sjelfva verket icke i detta nya stadgande, då det ej får tydas såsom syftande att hindra förlikning; och i förslaget har dess upptagande således icke blifvit ansedt nödigt. Huruvida fastställelse af ostridig rågång skall hafva benämningen af blott införande i llättens protokoll, kunde tyckas vara en likgiltig fråga; och i fall lästställelsens meddelande medförde besvär eller kostnad, skulle måhända skäl finnas till frånträdande af gamla lagen om fastställelse. Men utom det, att besväret och kostnaden blifva ungefär enahanda, synes det vara gagnelig!, att domstolens åtgärd, under titel af fastställelse, innebär en granskning af den vid förrättningen följda procedur, hvars origtighet naturligtvis gör rågångens bestånd osäkert, och derföre lika gerna må hafva tili påföljd en vägrad fastställelse. >tt kronans ombud ej, utan behörigt tillstånd, får förlikas om rågång, innefattas under ett allmänt förbud för kronoombud att förlikas om kronans rätt, och torde således icke behöfva föreskrifvas särskildt i en Skiftesstadga. ii. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse lill 1856 års riksdag. i — 26 — Vid urskiljande af de ämnen, som af domstol kunna pröfvas före delningsförrättningens fullbordan, hafva från dessa ämnen blifvit uteslutna: 1) tvister om ägoutbyten med angränsande byar och hemman, enär jag trott, att sådana tvister ej ens böra äga rum, utan ali fråga förfalla, så snart vägran af någon delägare yppas. Jag har nemligen ansett dylika ägobyten, hvartill enligt förra lagar ingen rätt funnits, ej böra genom tvång införas, utan endast bero af jordägarnes ömsesidiga godtfinnande. 2) tvister om den mark, som för gemensamt behof från skiftet undantagas skall, så vidt de angå annan jord än den, som för skogsväxt och mulbete undantages, och således icke i förslaget sammanfalla med hvad som svarar emot de i Skiftesstadgan särskildt upptagna frågorna om den mark, hvilken såsom inrösningseller afrösningsjord skall beräknas.
N:o 29 förekommer till pröfning, så vill jag icke nu gå densamma i förväg. Jag anser således vid detta tillfälle intet annat böra göras, än att återremittera hela betänk., under bestridande, att R. o. Ad. må uttrycka någon gemensam tanka, hvarken i afseende på Ilr Nordenanckars reservation i 0 punkten, eller Frih. Palmstjernas förslag 524 Den 25 Januari c. m. om tillökning i privatbankernes tillvaro ytterligare ett Sr, ty jag tror, ali hvarje tillökning häri kommer bestämdt alt öka vissheten om den kris, som kan undvikas, i händelse Ständerne vid denna riksdag fatta ändamålsenliga och kloka beslut för Bankens ordnande, så till lånerörelsens bedrifvande som den reella fondens förstärkande, så att inga fluctuationer må komma att äga rum. Det är vigtigt likväl, alt BancoUtsk. på samma gång lill Ständerne inkommer med svar så väl å denna återremiss som å den af betänk. N:o 29, så att dessa var må kunna i ett sammanhang pröfvas. Gr. Sparre, Erik: Jag får i största korthet förklara, att jag instämmer med Frih. Palmstjerna och Hr Nordenanckar, på de skäl, som af dem blifvit anförda. Jag emotser, ty värr! med säkerhet, att om denna lag anlages, komma hvarken några nya privatbanker att stiftas, eller de gamla att fortfara. Jag anser således det vara af yttersta vigt, att den nuvarande finaneiella förlägenheten icke varder än ytterligare förökad. Härefter förklarades öfverläggningen om 21 § vara fulländad. Vid föredragningen af den efterföljande delen af Utsk:ns betänkande, gjordes i afseende på framställningen om sältet för de i lagförslaget bestämde penningebelopps utförande ingen anmärkning, men i fråga om den af Utsk:n tillstyrkta und. skrifvelse till K. M. uppstod följande discussion: Frih. Cederström: Det nu upplästa mom. om tillstyr kande i afseende å 1824 års kungörelse anser jag vara öfverflödigt i delta förslag till lag, helst den 21 § bestämmer allt livad i det afseendet kan vara erforderligt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Från Beringssund tages vägen, med de uppehåll som omständigheterna kunna föranleda, först till någon asiatisk hamn, från hvilken underrättelser kunna sändas till hemlandet, och derpå vidare rundt Asien till Suez. Skulle expeditionen blifva hindrad att framtränga vidare öster om Kap Tscheljuskin, får det bero på förhållandena, hvilka det är svårt att på förhand förutse, om den omedelbart skall återvända till Europa, i hvilket fall expeditionens fartyg, utrustning och bemanning genast kunna användas för något annat ändamål, eller om den bör öfvervintra i någon lämplig hamn i Taimurs, Pjäsinas eller Jenisejs mynningsvikar. Skulle åter öster om Kap Tscheljuskin ishinder möta, så bör hamn sökas å någon lämplig plats på Sibiriens nordkust, hvarifrån under följande sommar tillfälle erbjuder sig till vigtiga forskningar i det sibiriska Ishafvet, och under sommarens lopp helt säkert äfven någon möjlighet yppar sig att, då sydliga vindar drifvit isen från kusten, nå Beringssund. Sannolikt erhåller man äfven tillfälle att, om öfvervintring blir nödvändig, från de ifrågasatta vinterkvarteren sända bref till hemlandet. Tromsö. Efter en fotografi af Claus Knudsen i Kristiania. FÖRSTA KAPITLET. Afresan. – Tromsö. – Deltagarne i färden. – Uppehåll vid Måsö. – Skogsgränsen. – Klimat. – Skörbjugg och botemedel deremot. – Den första kringseglingen af Nordkap. – Otheres reseberättelse. – Föreställningar om Skandinaviens geografi under 1500-talets förra hälft. – Äldsta kartor öfver Norden. – Herbersteins berättelse om Istomas resa. – Gustaf Vasa och nordostpassagen. – Willoughbys och Chancelors resor. Vega lemnade Karlskronas hamn den 22 juni 1878. Inberäknadt löjtnanterna Palander och Brusewitz, bestod besättningen då af 19 man från svenska flottan, till hvilka kommo de tvenne utländske sjöofficerare, som skulle deltaga i färden, löjtnanterna Hovgaard och Bove. Dessa hade någon tid uppehållit sig i Karlskrona för att närvara vid fartygets utrustning och försättande i sjödugligt skick.
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad. d. 11 Juli 181 g. — Prest-Ståndet d. 11 BorgareStåndet d. i3 — „ — Bonde-Ståndet d. i4 Riksens Ständers underdel niga Skrifvelse 1 anledning af en Nådig Skrifvelse om Leipzigska Länet. Riksens Ständer, som under den 7 i denne Månad emottagit Ed. Kongj. Majus Nådiga Skrifvelse af föregående dag angående Eeipzigska Lånet, betyga härmedelst Eder Kongl. Majit sin underdåniga vördnad och tacksamhet för Dess Nådiga förklarande om uppskof intill nästa Riksdag med den fråga, samina Skrifvelse omförniäler. Riksens Ständer framhärda &Ce. rJQ% XJnderdäniga Skrif v elser, N:r 258. Uppl. oell godk, jhos samt!, Riks-Ståndcn den i5 och 17 Juli 1818. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående ytterligare Aflöning för RiksStåndens och deras Utskotts Kanslier.
I betraktande deraf att beläl ur arméen genom utländsk krigstjenst och derunder vidgad erfarenhet förvärfvar ökad praktisk bildning, icke blott lill stort gagn för arméens tjenstbarhet, utan desto vigtigare ju mera ett långvarigt fredslugn föranleder brist på krigsvane officerare, samt enär rese-stipendier finnas anslagne för Officerare vid Flottan, hvilka i utländsk tjenst låta sig anställas, äfvensom bidrag af allmänna medel blifvit beviljade för att sälta medborgare at andra samhällsklasser i tillfälle att utomlands inhemta insigter i de till deras yrken hörande ämnen, hafva Rikets Ständer ansett angeläget vara att jemväl åt Officerare af arméen, tillhörande de olika hufvudvapnen, Infanteriet, Kavalleriet och Artilleriet, medelst understöd från Statens sida beredes förmånen att genom inträdande i utländsk krigstjenst, derföre nuvarande politiska förhållanden icke eller utgöra något hinder, förvärfva sig praktisk erfarenhet i krigare-vrket; — och Rikets Ständer balva fördenskull funnit skäligt, för hvartdera af nästkommande tre år, ä Riksgälds-kontoret anvisa ett anslag af Nio Tusen Riksdaler Riksmynt, för att, slälldt lili E. K. M:ts disposition, användas lill understöd åt Officerare af arméens särskilda hufvudvapen, hvilka inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige slående makt, hvars armée lill större eller mindre del befinner sig på krigsfot, med rättighet för E. KM:t, att, hvad af anslaget inom ett år kan komma alt besparas, få ett följande år för ändamålet disponera. Med underdånig anmälan härom, framhärda Rikets Ständer, &c. Stockholm den 22 Augusti 1857. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Uppläst och godkiindt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1857.
Man trodde sig veta, att han tid efter annan varit bosatt på olika orter: i Hamburg, i Danzig, i Warschau, i Wien, innan han på gamla dagar slagit sig ned i det anspråkslösare Regensburg. Man sade, att han mer än en gång blifvit plundrad och brandskattad, än af Wallenstein, än af svenskarne, och likväl alltid med oåtkomliga reservkassor kunnat börja rörelsen om igen. Det förunderliga var, att denne förgyllde jude, som tjenade alla krigförande makter och på lägliga tider plundrades af dem alla, fann beskyddare hos katoliker, protestanter och muhamedaner, alldeles som ett gångbart mynt. Ruben Zevi var kosmopolit, alldeles som det guld han beherskade. Hvem frågar hvarifrån det kommer eller hvem det tillförene tjenat? Det är nog, att man äger det: non olet, det luktar icke. Påsken, som nu inträffade, var i alla katolska länder en vådlig tid för judarne, och i Regensburg mer än annorstädes, till följd af den fortfarande upprörda sinnesstämningen. Lördagen före påsk hade judarne samtidigt firat sin passahfest inom stängda dörrar. Fredagsaftonen hade en liten kristen flicka, en handskmakares dotter, spårlöst försvunnit. Man hade sett barnet leka vid flodstranden. Hvad tycktes enklare, än att flickan fallit i Donau? Men på fredagsaftonen hade man äfven sett en judisk tjenare bära ett lefvande föremål i en säck till kvarteret, och detta föremål i säcken hade låtit höra ett klagande ljud. Åter låg den enkla förklaringen närmast, att tjenaren burit ett lefvande lamm, bestämdt till påskoffer, hvilket lamm låtit höra ett klagoljud i sitt fängelse. Men sedan handskmakarens hustru hela lördagen förgäfves sökt sitt barn och någon granne ledt hennes misstankar på den judiske tjenaren, begynte hon öfverljudt ropa, att judarne röfvat hennes barn och slaktat det till sitt påskalamm. Det var påskmorgonen. Folkmassorna strömmade med vigda ljus i händerna ut från Regensburgs gamla mäktiga katedral från trettonde seklet, när ropet om judarnes illgärning utbredde sig öfver gatorna.