Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För nya kanonvandringar å Kungsholms fästning 4.884: 21. 5. » betäckande af uppkommen brist i anslaget för bestyckningen af Slitehamn 1,786: 38. — Kostnader för en strandposterings-kommendering vid Fårösund samt för en artilleri-kommen dering å Enholmen år 1855 10,683: 21. 9. Kostnad för ön Gottlands försvar 1,686: 29. -— dito för tillverkning af ammunition 924: 36. — Extra utgifter 50: 1. — För Flottan. För projektilers anskaffning och aptering för seglande och skärgårds-flottan 153.517: » linieskeppet »Dristighetens« inredande till sjukskepp 10,351: 31. 3. » anskaffning af kulpressar 1,252: 26. — » dito af persedlar till stående sjukhus 79,999: 32. 6. » dito af 2:ne vattenskutor af jern 34,150: » dito af 1,600 stycken kavajer åt sjöbevä ringeu 22,000: » 2:ne ka.non-skonerters förändring till mörsare fartyg 22,000: » 2:ne skärgårds-krigs-ångfartyg af jern 166,666: 32. Sedan Kongl. Maj.t, under den 4 Juni innevarande år, upplöst General-krigs-kommissariatet, har den i förestående tabell upptagna kontanta behållning, 838 R:dr 37 sk. 9 rst., den 12 i samma månad blifvit till Riksgälds-kontoret öfverlemnad. § 2. Någon anmärkning vid denna räkenskap har hos Revisorerne icke förekommit. Jemtlands rotcrings-kassa. Denna kassas räkenskap, som utan anmärkning undergått granskning dels af särskilda i orten utsedde Revisorer, dels i Kongl. Krigs-kollegium, men ännu icke förevarit till revision i Kongl. Kammar-rätten, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från år 1856: Uppbörd:
Posses anmärkntr äro riktiga, blott man genast i 1 §:n bestämmer hvad slags offentlig myndighet man menar, oell i 7 §:n gör det tillägg, som jag redan nämnt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Lika med den sisla vörda talaren anser jag högst nödigt, att redan i 1 §:n uttryckes hvilken offentlig embetsmyndighet äger rättighet alt qvalificera en folksamling såsom upplopp eller såsom uppror; ty straffet för uppror är så högt i lagen, att det är långt ifrån likgiltigt att tydligen bestämma hvem som äger rättighet att stiga, det uppror ar för handen och tillämpa definilionen på uppror, hvaruti säges, att afsigt att sälta sig upp mot verkställighet af offentlig myndighets bud skall vara ådagalagd. Tillämpningen häraf är ganska svår, ty för alt bestämma afsigter, fordras mycken grannlagenhet och mycken menniskokännedom samt mycken kännedom om saker och förhållanden, för alt kunna bestämma när afsigten är ådagalagd; och då en upprorsstiftare icke blott är straf i4 H. 5° 394 Deli 17 Octaber f. m. fad af lagen , ulan äfven inför allmänna opinionen med både förakt oell Ii a t ; så bör, såsom mg synes, lagstiftaren hafva sig angeläget, ott det icke iriå bero på ett infall, ett godtycke eller en tillfällighet, att,personer förklaras för upprorsstiftare. Jag förutsätter således såsom villkor för antagande af denna lag, alt redan i 1 §:n stadgas alt del skall vara den bogsta civila myndigheten i orten, eller den lian i sitt stalie förordnar, sorn skall göra uppmaningen till folket alt skingra sig. H. Ex. Hr Gr. Posse bär mot denna § anmärkt, att ordet ”offentligen’’ borde utgå, emedan det möjligtvis kunde blifva fråga om att machinera ett uppror inom lykta dörrar eller inom en plats, sorn icke vore offentlig, och att det vore lika nödvändigt för den offentliga myndigheten att äga makt att sträcka sin vaksamhet äfven dit.
Derjemte får Utskottet vördsamt anmäla, att, enär de under N:o 15 upptagne Grundlags-ändrings-förslag, angående National-representationen, afse utsträckt representations-rätt inom de 3:ne ofrälse Stånden, och således naturligen sönderfalla i 3:ne, med hvarandra icke samband egande afdelningar, Utskottet äfven ansett sig böra dem, såsom 3:ne serskilda förslag, under olika punkter upptaga, Stockholm den 17 Februari 1840. Uppgift på de från i834 och i835 årens till nu innevarande Riksdag hänskjutne och hvilande Förslag till Grundlags-ändringarj medelst tillägg, upphäfvande, rättelse eller förklaring, upptagne under de N:ris, samma förslag ega uti 82 af i835 års Riksdags-Beslut. l:o och 2:o. Förslag till en ändamålsenligare organisation af Stats-Rådet, samt de Grundlags-ändringar, som föranledas af Hof-Canzlers-befattningens föreslagna upphörande. Äro uti Constitutions-Utskottets Memorial N:o 1 redan till Riksens Ständer öfverlemna de. 3:o Förslag, angående det antal af Högsta Domstolens Ledamöter, sorn böra vid måls handläggning tillstädesvara. Bihan g till R. Si. Regerings-F rmen. §• 22- Uti Högsta Domstolen kunna rinUti alla mål, sorn hos Högsta gare mål pröfvas och afgöras af Fem Domstolen förekomma, böra minst Ledamöter, så ock af fyra, der alla sex Ledamöter tillstädesvara och i fyra äro om slutet ense. Öfver vigtiafgörandet deltaga. gare saker skola minst sju döma. Ej må flere än åtta Ledamöter, fyra frälse och fyra ofrälse män, på en gång tjenstgörande vara. I alla mål skola minst två frälse och två ofrälse Ledamöter vara närvarande. Se Bihangct till samtlige RiksStåndens Protocoil, 3 Sandingen, Memorialen N:ris 37, 52, 53 och 115. Ridd. och Adelens Protocoil. B. X V p. 56.
Banko mindre för hvarje turina af lönernas belopp, än som under förut varande förhållanden varit att påräkna; att de svårigheter, som mött vid återbesättande af Professorsoch Adjnnktsplatser inom juridiska och medicinska fakulteterna, hvilka svårigheter utan tvifvel snart komma att göra sig gällande i afseende på lärareplatserna i åtskilliga praktiska vetenskaper, som tillhöra filosofiska fakulteten, visa, att nuvarande inkomster ej äro lockande, då unge män på andra banor lätt erhålla vida förmånligare anställningar; att de fleste Professorer icke hafva någon utsigt till , vidare befordran; all lönerna vid Lunds Universitet äro i allmänhet bättre än de i Upsala; att Adjunkternes ställning blifvit väsendtligen förändrad genom de nya Universitets-statuterna, då, i stället för att desse lärare förut kunnat egna en större del af sin tid åt enskild undervisning, de nu äro förpligtade att två timmar i veckan hålla offentliga föreläsningar, jemte det de, i likhet med hvad förut egt rum, tnåsle vara beredde att vid inträffande förfall bestrida alla till ett Professors-embele hörande åligganden; att genom föreläsningsskyldigheten och upphörandet för de äldre af dubbel ärsberäkning för befordran inom kyrkan, deras ställning försämrats, oaktadt senare löneförbättringar, helst som många yngre tjenstemän å andra banor åtnjuta lika stora löneförmåner, och dessutom många bättre utsigter stå till buds för de mest utmärkta anlagen och grundligaste kunskaperna, hvilka det vore för Universitetet af största vigt att kunna vid sig fästa. På dessa med flera skäl anhålles, alt Professorslönerna måtte höjas till minst 3,000 R:dr Banko årligen, hvarigenom de kunde ställas i någorlunda jemnbredd med Hofrättsoch Kollegii-Råds i Stockholm, Revisions-Sekrelerarnes, äfvensom Borgmästarnes i de flesta småstäder löner, och Akademi-Adjunkternas till 1,333 R:dr 16 sk Banko, hvilket vore hvad yngste Adjunkten inom theo.- 12 Bil. JVt 7 lill Kongl. Maj-.ts Nåd.
St. kunna och böra yttra sig öfver den frågan, hvilka jernvägslinier skola i främsta rummet anläggas, och detta så mycket heldre, som jag här hört 2:ne af Konungens Rådgifvare tillstyrka detsamma, med , tillkännagivande, alt det vore för Regeringen bekymmersamt, att få denna fråga häuskjuten lill sitt afgörande. Man mäste ock erkänna detta, att så vore fallet, helst om Regeringen erfar, att nationens representanter, under deras sammanvaro, af villrådighet söka undandraga sig detta afgörande. Således tror jag, att föga tvekan i detta fall kan upsla om R. St:s både rätt och pligt att i ämnet utlåta sig, serdeles om derigenom kan påskyndas anläggningen af den jerttvägslinea, som kan anses för det allmänna nyttigast. Hvad åter beträffar den frågan, huruvida eli här föreslaget anslag bör användas till utförande af endast en linea i sender eller flera på en gång, så bekänner jag, att det i början förefallit mig, som om det visserligen hade varit mycket fördelaktigt, om man kunnat utföra de båda vägarne på en gång, och jag skulle således rösta för denna mening, såvida det Vore möjligt föreställa sig, att man på en gång dertill ägde så tillräckliga krafter i penningetillgång, materialier och arbetsskicklighet; men om, såsom af flere föregtde talares anföranden synes, sådant icke är att påräkna ens i det förstnämnda afseende!, och man således^ för alt icke, så^tl säga, stanna i stöpet, måste inskränka sig till några millat. ex. 5, såsom det blifvit föreslaget, så måste jag tillslå, att del enl. min föreställning synes vara allt skäl, alt till en början hålla sig till endast en linea. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 jven 19 martu , prestanda , så får jag gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna, att han blifvit introducerad ; utan LandtMarskalken säger; sedan den och den fullgjordt prestanda, så får jag fråga om Ridderskapet och Adeln bifaller att han må introduceras? och denna proposition kan, såsom hvarj» annan, besvaras lika väl med Nej, sorn Ja.
Bondeståndets s. 175. förslag till en ny redaction af 37 §• i, Constit. -Ufskottets Memorial, gillad af Prestestån. det, s. 4oy. af Bondeståndet, s. 4t6. af Borgareståndet s. 424. med förslag till tillägg i 56. §. af; Constit.-Ut skottets Memorial, gill. af Presteståndet, lil. s. 274. af Borgareståndet, lil. s. 288. > Ytterligare Utlåtande gill. af Bondeståndet, lil. s. 4io. af Adeln, lil. s. 415- af Presteståndet, lil. s, 42 2. af Borgareståndet, lil. s. 425* om ändring sista puncten 60 §. Constit.-Ut skottets - 150 skottets Memorial bif. af Bondeståndet, s. 249. af Adeln, s. 251. af Presteståndet, s. 255. •— med förslag till ändring af 63. §. i; Constit..Utskottets Memorial gill. af Adeln, s. 1023. af Borgareståndet, s. 1031. af Bondeståndet, s. io44. — med förslag till nytt Memorial vid slutet af 68. §. i; Constit.-Utskottets Moment, gill. af Presteståndet, s. 474. af Adeln, s. 481. af Borgareståndet, s, 493. af Bondeståndet, s. 496. — med förslag till ändring af 98, §. i; Constit. Utskottets Memorial, gill. af Presteståndet, g, 1163. af Borgareståndet, s, 1168. af Borgareståndet, s, 1171.
Vad har Zeus, den otrogne äkta mannen, att göra med sedligheten eller förnuftet, han, den avundsamme, som fängslade Prometeus vid klippan, emedan denne med eldens gåva vart människosläktets välgörare? Vad hava de förgudade tyrannerna, som I givit säte Olympen, vad hava de att göra med frihetsandan och människovärdet? Dessa brottsliga, lastbara gudar, förtjäna de sina rökoffer och altaren? Äro de gudar, till vilka man kan sätta sitt hopp i livet och i döden? Det är sant: I viljen avtvå dessa vanställande fläckar från deras anleten. I fördömen som hädare de skalder, som förtalat dem. Men sedan I utplånat dessa drag, vad återstår dem då av deras egendomlighet? Intet. De varda blotta opersonliga krafter, utströmmade från den ende evige Guden. - Så anse vi dem även, invände Hermione. Våra filosofer säga, att dyrkandet av flera gudar uppstått genom människornas svaghet, som fördelat fullkomlighetens egenskaper på många. - Men varför förneken I då den Gud, som låtit sig uppenbaras för edra filosofers slutledningar? Emedan han är ofattlig för mängden, skolen I svara. Ja, han är i sanning ofattlig, om han, såsom många av edra filosofer förmenat, endast är den outgrundliga, på alla egenskaper tomma enheten i tingen, ett väsen, som ej bryr sig om människornas öden; men är han en god, allvis och kärleksrik försyn, så är han icke blott fattlig för den enfaldigaste, utan just den, efter vilken de okunnigaste hjärtan i alla tider längtat. - I, upplysta hedningar, fortfor Teodoros, ären stolta aristokrater; I talen om en tro för de utvalda andarne, de visa och tankekraftiga; om en annan för den stora hopen. I viljen hava kärnen för er och kasta skalet till mängden. Mot denna uppfattning har samma hop själv förklarat sig, och denna motförklaring är kristendomen. I villen icke omstörta altarna, I villen icke rubba de enfaldiges tro, icke skingra deras villor, som, efter vad I trodden, gjorde dem lyckliga.
St. Den 9 Mars f. m. baserat sina utgifter på denna förvillande uppgift, så bade det så kära utländska statslånet svårligen kunnat undvikas. Jag skulle kalla uppgiften för oriktig, om icke en sådan beskyllning vore obehörig emot en Styrelse, hvars samvetsgrannhet är lika så väl känd som dess ömtålighet. Förebråelsen af en oförklarlig okunnighet torde den mindre kunna afskudda sig; ty äfven med antagande deraf, att en behållning af 5 millioner verkligen utvisats af i83i års rikshufvudbok, uppkom ett förändradt förhållande de följande åren, och delta borde af Styrelsen hafva varit kändt och till Pi. Sti uppgifvet. — Att rikshufvudböckerna icke varit afslutade lärer icke kunna lända till ursägt, ty i Sept. efter upphördsåret k,an Statscont. redan uppgöra en ungefärlig beräkning af stats-intradernas belopp för det föregående året; tullinkomsterna äro kända i Febr., brännvinsinkomsten uti April och landluppbörden vid midsommarstiden. Det måste således endast kunna tillskrifvas bristande nyfikenhet å Styrelsens sida, att den icke vid riksdagens början kände den brist emot R. Sits beräkningar, som enligt i83a års rikshufvudbok uppkommit dels genom minskad inkomst af brähnvinsbevilln. och minskadt öfverskott af tullbevilln. in. m., dels genom en förökad utgift för fånginrättningarna och löneförhöjning utöfver riksmarkegången. Med undantag af restantierna äro 1833 års inkomster redan till fullo influtna, och kännedomen af deras belopp skulle icke vara utan interesse för R. St. Innan någon rikshufvudbok fanns, kände man af generalsammandragen året efter uppbördsåret statsverkets tillstånd; efter ett, som det säges, förbättradt räkenskapssätt måste väl icke den oformiigheten kunna äga rum, att Styrelsen först vid tredje årets slut känner de tillgångar, den ägt att bestrida utgifter, hvilka redan tagit sin början vid det första årets ingående. Uti andra länder bygger man det följande årets budget på det förflutnas redogörelse. R. St., som sakna en dylik kännedom, nödgas vid statsregleringens uppgörande döma som den blinde örn färgen. R.
51 stadgade maximum af sedelstock icke härigenom må ökas med mera än högst 4,000,000 R:dr i nya sedlar, och att, såsom fond för de sedlar, Banken sålunda utgifver, skall anskaffas metallisk valuta, motsvarande halfva beloppet eller för 4,000,000 R:dr Banko-sedlar, f million Specie Riksdaler; samt d) att Afdelningen eller Låne-Contoret inom det anvisade beloppet afgifva Assignationer på Banken, ställda å 20 R:dr hvardera och efter föregången avis, i Banken vid anfordran betalbara; kunnande dessa assignationer i all Kronans uppbörd emottagas.” Preste-Ständet har förändrat Litt. a) till denna lydelse: ”att för den händelse innan nästa Riksdag, en eller flera Privat-Banker skulle upphöra, Banko-Fullmägtige åläggas att antingen på den ort, der sådan Privat-Bank finnes, inrätta en afdelning af Rikets Ständers Bank, för att från och med den tid, minskning i låne-rörelsen vid Prival-Banken börjar, under den förvaltning, Fullmägtige finna godt förordna, och enligt af dem meddelad instruction, bedrifva discontoch hufvudsakligen creditiv-rörelse, samt hålla uppoch afskrifnings-räkning på ungefärligen enahanda vilkor, sorn den ifråga varande Pri vat-Banken, hvarvid iakttages, att sedel-emissionen från en sådan Bank-afdelning fortgår i behörig proportion mot Privat-Bankens sedelindragning; eller ock, om sådant anses mer lämpligt, för berörde ändamål anvisa nödiga medel åt Bankens vederbörlige Låne-Fonder och Contor;” Hvarförutan Ståndet ansett, att den i mom. Litt. b) föreslagna summa af 4,000,000 R:dr borde höjas till 5,000,000 R:dr, och att Litt. c) bör redigeras sålunda: ”att Afdelningen eller Låne-Contoret, inom det anvisade beloppet, eger att afgifva assignationer” etc. Borgare-Ståndet har afslagit och Bonde-Ståndet deremot bifallit Utskottets ifrågavarande förslag.
R:dr såsom arfvode; 3 Kammardrängar, som hvardera uppbära i lön 525 R:dr och 75 R:dr såsom arfvode; Stats-Utskottets Memorial N:o 223. samt 2 Husdrängar, hvilka hvardera hafva i lön 450 R:dr och 50 R:dr såsom arfvode. Enligt hvad Utskottet af gällande tjenstgörings-ordning inhemtat, åligger det de 3:ne Kammardrängarne att bestrida uppassningen hos Kommissarierne och de dem underlydande Kontor, dervid de hafva åliggande att elda och städa rummen, transportera till Banken de penningar, som af Riksgälds-kontoret böra derstädes insättas o. s. v., hvarjemte de äro förbundne att hvar i sin ordning förrätta vakthållningen, så att en af dem är i Kontoret tillstädes hela tiden på dygnet. Vaktmästaren bestrider deremot uppassningen hos Fullmägtige och vid deras expedition, afhemtar all Kontorets post samt ombesörjer eldning och städning i Fullmägtiges rum och håller närmaste tillsyn deröfver, att den öfriga vaktbetjeningen fullgör sina åligganden. Hus drängarne, af hvilka den ene bör bo i Rikets Ständers hus och den andre i det af Riksgälds-kontoret begagnade hus, skola ansvara för renhållningen af den hvardera egendomen tillhörande gård och derinvid belägna gator, hugga och uppbära ved samt hemta vatten, äfvensom biträda med den uppassning, som af dem kan skäligen äskas.
Gif undersökningen; och den rättvisa man här vägrar, skall der erhållas; men då jag endast får följa allmänna åsigter, måste mitt tillstyrkande blifva helt annat. Hvarje remiss till Fiscalisk Action förutsätter hos den Auctcritet, som meddelar remissen, en öfvertygelse örn möjligheten af ett lagligt snsvar ; ty annars vore remissen en ändaniulslös handling j men nu ser jag icks denna möjlighet; o^h jag kan alltså icke bifalla remissen. Efter att hafva i mera än 33 år lemnat åt Lagskiptiingsyrket mina bemödsnden, kanhända icke lika fåfänge för mine kunskaper, som för mitt öde, har jag likväl ännu icke kommit tiil kännedom om någon enda §. i Lagen , eller någon Författning, sorn ger Domaren rätt, att döma Den 16 Junii e. m. något patriotiskt företag, någon Ombudsmanna haodling efter utgången, och aldraminst efter den utgång, som åstadkommes af R.ksdags-opinionenj och till hvars tillvägabringande ofta icke mera behötves, än den usla förmåga att skickligt smickra partisinnet, en förmåga som fritt må äga andras beundran, men af mig aldrig får annat än medömkan. När Lagen åter icke tillåter, att här döma efter den utgång, sorn dagens rådande opinion be* faller, så gifves också ingen enda laglig grund för något ansvar, att a t Domaren åläggas: och jag afstyrker följaktligen på goda skäl all remiss till Action Sedan jag nu yttrat mig i frågan, utber jag mig att iå till Protocollet fritaga mig från deltagande i den exageration af partieropet, som nu kallar Riksförderfligt det Nät ional-företag, hvilket föregående Ständer befordrat, såsom en National ära, och som, man nrå nu säga hvad man vill, likväl gått för långt lör att öfvergifva», utan att också blifva en Nationalskam. Slutligen är det mig en tillfredsställelse mera, att få vid detta tillfälle offentligen betyga Herr Grefve von Platen min högaktning för den patriotism och den kraftfullhet, som, om den också i dag misskännes, skall af en framtid rättvisare bedömmas. Herr Påhlman-.
N:o 29; Den 9 Juul f. m. 41 N:o 35, angrde årligt understöd till Enkan Louise Wigström, född von Schwerin; N:o 36, med förslag till taxa å expeditionslösen i E. Strrs Bank, Banko-Diskontverket och LåneKont.; Lagutskottet. N:o 37, i ani. af väckte motioner, angrde stiftande af en lag emot misshandling af djur; samt N:o 38, i ani. af väckt motion, angrde utfärdande af en lag, som förekommer olägenheterne af det i handeln rådande utborgnings-system. H. E. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 9 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Tisdagen den 9 Juni 1857. Plenum kl. 10 f. m. Just. pleniprot. för d. 2 sisth Maj. Fortsattes behandlingen af StatsUtskrs Utlåt. Nro 62, angrde föreslagna Jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande. Hr Adelborg, Henr. Otto: Då i en för fäderneslandet så ytterst vigtig fråga som denna hvar och en bör ega rätt att fatta den ur den synpunkt som hans fosterländska tänkesätt förestafvar honom och då jag anser förslaget leda dertill att en discussion om systemets antagande i sin helhet eller icke genast efter det sammas tillämpande skulle upstå samt icke vill lägga något hinder i vägen för att äfven de som utan systemets antagande skulle vilja anslå för vissa linier vissa summor, fritt få uttala sin mening, afstår jag från detta förslag. Hr Cederschiöld, Eob. Theophron: Jag får i E. o. Adrs prot. nedlägga min reservation mot det beslut som R. o. Ad. i gårdagens aftonplenum fattade.
Alla barnsk ' citerskor äro medeller omedvetet äfven barnens zl$$fost~ari7znor; detta bör allvarligt betänkas, liksom o ' ckså att de första intryck barnen erhålla äro de varaktigaste. Man skulle knappast kunna första huru så många bildade föräldrars barn kunna vara så råa, som nu ar förhållandet, om man ej viste att de fått sin första uppfostran af obildade barnflickor, hvilka, utom alla andra oseder, äfven ' tillåtit dem öfva I. a djurplågeri, upprycka blommor och nedtrampa växter blott för att de sjalfva måtte &gt;få en stunds fred för ungarna,. En underlig motsats till denna första uppfostran bildar föräldrarnas stränga förbud för de äldre barnens besök i pigkammare, drängoch folkstuga. Det ar sant, dessa rum, eller rättare, lifvet derstades ar i de flesta fall ej nigon uppbygglig skola för barnasinnet. Men, I ärade moraliska, finkänsliga föräldrar, som Etit barnflickor handskas med edra smä anda tills dessa uppnått skolåldern, anen I då ej, att åttaoch tioåringen ar fullt förtrolig med det lif och den ton, som råder i de lokaler, hvilka ej få beträdas af skolgossen och skolflickan? Hafven I då aldrig betänkt, nar I t. ex. under en lång vinterafton lemnat edra små ensamma med en vanlig barnflicka, att en sådan ung ouppfostrad flicka, som ar s5 illa aflönad och ofta så föraktfullt behandlad, ej kan hysa någon större kärlek till familjen? Tron I verkligen, att hon obetingadt underkastar sig pligten att stanna ensam i barnkammaren hos barnen? Ahnej, I veten mycket val, att hon vanligen för barnen tillsammans med sina qvinliga och manliga medtjenare och deras tillfalliga besökande. I veten detta, men T viljen ej tanka derpå, åtminstone ej på fullt allvar. Om jag då antager, att alla fattiga, okunniga barnflickor afven äro pligtförgatna och sedeslösa? frågar någon. Pligt och sedesamhet äro vidsträckta begrepp och ha tyvärr ej lika betydelse för den ena människan, som för den andra.
Då den vigtiga fråga om våra Financers reglering ännu icke blifvit afgjord, hvarpå Svenska Folket i sex månader förgäfves väntat j protesterar jag emot ålit beslut, som nu tages om BevillningsSummans storlek, inn^n de sammansatta Stats; Den 9 Maji. 241 Statsoch BancoUtskottetls förnyade Betänkande om den allmänna Fenningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande till Riksstånd m inkommitv Jag har till denna protest så mycket mera skäl, som al den sista värde Talaren ganska riktigt har blifvit utredt, att ibland de utgifter, till hvars bestridande en högre Bevillning fordras är upptagen en Summa, sorn det beror på Riksens Ständer att sjelfve bestämma, nemligen 750,000 R.dr, som inbetalas för det Lån, hvaruti Riksens Ständer på en gång äro Borgenärer och Gäld närer, och således äga full rätt att ändra l.åne vilkoret Genom ett sådant beslut, kan e| b'ott BevillningsSummans ökande förekommas , utan älven en lindring bcrcdss våra Landsmäns redan svåra bördor. Ja_g anhåller således om Herr Grefvt-ns och LandtMarskalkens Proposition, att ifrågavarande Betänkande om B. villningsSumman måtte få hvila intill d ss Fi« • nanceplanen inkommer, på det Ridderskapet och Adeln ej må inledas att taga sådana provisoriska beslut, hvilka sedermera vid hufvudfrågans afgörande binda händerna på dem. Friherre Boye, Ludvig: Jag hörde icke till antalet af de Riksdagsmän, som, vid 1815 års Riksdag , ansågo någon Amortissements-afgift böra alpressas Nationen, och likväl tillika ansågo samma afgift kunna användas till annat ändamål , nemligen till FastighetsLån. Jag tabde tvärtom , thuru fåfängt , deremotMen sedan, till följe af den utgång frågan då Ridd. 0. Ad. Brot. VIB. I.