Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Före år 1841 utgjorde medelimporten af salt 213,000 T:r och efter denna tid har den icke något år understigit 252,000 T:r. Af CommerceColhii Embetsberättelser finnér man, att importen af salt upgätt till år 1834 262,724 T:r, 1835 219,191 T:r, 1836 190,046 T:r, hvaraf visar sig, att importen under något af dessa år icke varit så ringa som år 1801. Ifrån år 1843 har den varit i stigande, så att den upgätt till år 1844 230,671 T:r, 1845 248,094 T:r, 1846 272,165 T:r, 1847 225,054 T:r, 1848 273,779 T:r, 1849 277,914 T:r, 1850 216,612 T:r, 1851 265,905 T:r Terra Vechia salt. linder dessa år har importen varit högst under sisth år. Man har sagt, alt denna skyldighet för stapelstäderne att hålla saltuplag skall qvarstå till betryggande emot saltbrist och man har ansett sig säker härutinnan, då man ålade släderne en afgift af 8 sk. b:ko för hvarje T:a, i händelse skyldigheten eftersattes, men det lärer väl icke vara något tvifvel underkastadt, att, såvida de finna sin fördel dervid, handlande heldre blottställa sig för utgiften af desse 8 sk. per T:a än hålla uplagen. Anledn. till den i år öfverklagade saltbristen lärer väl få sökas mera i ett högt pris än i brist på varan; men detta förhållande blir fullkomligt enahanda äfven om stapelstäderne skola hålla saltuplag. Vi känna att saltpriset varit ganska högt på östra kusten, ehuru i Götheborg finnas stora uplag af salt.
mellan olika missionerande samfund. Kristendomsfientliga rörelser i Indien. Heuman, E., Bref till Upsala Student-Missionsförening. Pehrsson, Per, Svensk lappmission under katolska tidehvarfvet. bibliografisk öfversikt. Mission. Rudin, Daniel, Justinianus Ernst von Welz, en den evangeliska missionens förelöpare i det 17: de århundradet. Stake, Isak, Ett angrepp på den evangeliska missionsmetoden. Sundler, John, Missionskonferensen i Shanghai 1890. Söderblom, Nathan, Om missionsrörelsen bland Amerikas studenter våra dagar. Musik. Geijer, Gtofø, Afsked. Hallén, Andreas, Barnens nyårsmarsch. - Volontaire, Musikalisk revy. Vendell, Hermann, Nyare forskningar i nordisk mytologi. Nationalekonomi. Berner, H. E., Brændevinsbolagene i Norge. Gladstone, H7. is., » Rikedomens evangelium ». Hamilton, Om trämasseindustrien i Sverige. 1 karta o. 4 tab Heckscher, /, Om terminshandeln, dess fördelar och faror. [Med dis kussion. ] NF 104 — 121 Morgenstierne, Bredo, En tysk Henry George. Östberg, y., Om den svenska sjöfartsnäringen och de föreslagna åtgär derna till dess upphjälpande. Med diskussion. Se äfven: Arbetarefrågan, Bankväsen, Beskattning, Eldfarlighet, Försäk ringsväsen, Kulturhistoria, Kvinnofrågan, Zontariff. Naturvetenskap. Se: Descendensteorien, Ljusfenomen, Paleontologi. Norsk literatur. Haraldson, A., A propos norsk literatur. Kristiania, seet gjennem de senere aars skjønliteratur, af M. S. Se äfven: Folkdiktning, Ibsen. Operabyggnaden. Operahuset i sin nya gestalt, af O. A. B. Opponenterna. Ingen, En gammal saga. Paleontologi. Lindström, GFrån urtiden. Passionshistorien. Bring, S. L., Passionshistoriens homiletiska behandling. Pedagogik. Bergström, Ola, Ärelystnad och skolpremier.
2:0 J afseende på Lvsningssedlar iakttages, först: att alla Lysningssedel’ till ägtenskap, jemte de såsom bevis dervid afiernnade Debetsedlar, eller bestyrkta afskrifter deraf, böra af vederbörande Kvrkoherdar och Presterskap noga förvaras och Chartaebeloppel sammanslås i cn eller flere C har tor, utgörande samfällda Summan af alla de serskilda I^sningssedlame, på hvilka i sådant fall hvars och ens belopp antecknas, samt i 11 gifvas inom Januarii månads slut drt påföljande året, i Stockholm till Conststoriertte, men i de öfriga Slätterne och på Landet till ContractsProstarne; alt dernäst dessa Lysnirtgssedlar böra dervid vara åtföljde åfcftindupplo Bihang t, Jt. S;s Pral. 10ide Saini, 'laira Bänd. 2Ö« i-54 Exp. Utsi. Fårslag till und. Skrifv. Nio 275* upprättad och af Pastor, eller dea hans Tjenst förrättar, underskrifven Förteckning, utvisande ej allenast alla under det förflutna året inom Församlingen förefallna ÄgtenskapsLysningar, utan ock tydligen den Bevillning, Brudgummen under det förflutna året, efter a Art., erlagt; att vidare de till Consistorierne eller ContractsProstarne inlemnade Förteckningarne höra af dem, med de åtföljande
Ibland de omständigheter som föranledt återremissen har Utskottet ansett sig böra till besvarande först upptaga den hos Ridd. och Adeln af Hr Friherre Anckarsvärd^ Carl Henricj gjorda framställning, hvarom sig förenat Hr Rosenqvist af Akershult att en mera utvecklad anmälan af sjelfva liqviden med Ryska Regeringen bordt från Utskottets sida äga rum. Hr Friherren har anfört, att, då här vore fråga om fordringsanspråk, som blifvit anmälda till ett belopp af omkring En million R:dr eller något derutöfver, R. St:r icke fullgjorde deras åliggande, att hålla hand öfver iakttagandet af Rikets sannskyldiga nytta, med mindre de infordrade upplysning, huru desse fordringsanspråk kunnat nedsjunka till beloppet af i5o,ooo R:dr, — ett resultat, som ej annorlunda än i qvittningsväg kunnat uppkomma, ehuru det vore svårt att Unna, att molfordringar på Finska sidan till ett sådant 3<j6 Stats-Utskottets belopp kunnat äga ruin; livadan Utskottet boide noga utveckla grunderne tor berörde qvittning oell skälen för fordringnrnes så hetyMIiga nedsättning. K. M:ts Nådiga Skrifvelse till R. St:r uti ifrågavarande ämne (serskildt tryckt i jtsta Sami. al Rilianget till RiksSlåndens Protoeoller under N:o 16) hvilken upplager, sid. 35 med 5g, en specification på alla de ä Svenska sidan reclamerade fordringsposter jemte de Allm. Verk och Inrättningar, för hvilka anspråken blifvit vackla, upplyser äfvenledes förhållandet i afseende på de fordringar hos Svenska Kronan, som å Finska sidan blifvit anmäldte och till hvilkas utridande en serskild LiqvidationsrCommission i Åbo förordnades. Desse senare, i början framstäldta till ett vida större belopp, uppgåfvos sedermera till en Summa af 202,457 R:dr 12 sk. 1 r.
Hvad först beträffar Utskottets tillstyrkande af rättighet för Läns-Styrelserne* att, till förekommande af otillåtna marknader samt till ordningens bibehållande vid de tillåtna, directe bos närmaste Militaire-Autoritet begära militairisk handräckning; har Utskottet, vid öfvervägande af de i anledning häraf inom alla Riks-Stånden yttrade farhågor och erinringar, rörande vådan af Militaire-styrkas inblandande uti en fredlig och lättstyrd Allmoges samlingar* samt möjligheten alt derigenom reta till oordningar, som i annat fall ej inträffat* ansett sig pligtigt att foga sig efter den så all - io Desv. och Oecon. Utsh. mänt uttryckta meningen, och får derföre sin härutinnan gjorda hemställan återtaga, så alt äfven hädanefter må hero vid den rättighet, Konungens Befallningshafvande i berörde hänseende redan innehafver. Vidkommande derefter de af åtskillige Ledamöter inom Högv. Preste-Ståndet till Utskottet gjorda uppmaningar alt, för upphäfvandet af de otillåtna Landtmarknaderne, uppgifva ”bestämda åtgärder,” har Utskottet funnit sig icke ega att häruti något föreslå, utöfver den anvisning, som uti dess förra Utlåtande innehålles. Och hvad slutligen angår afskaffandet af den öfverklagade marknaden i Borås; så, ehuru äfven dervid samma yttrande torde böra tillämpas, har Utskottet likväl, med afseende ej mindre å det betänkligare ofog, som, efter hvad anfördt blifvit, af denna folksammankomst skall förorsakas, än å de från Högv. PresteStåndet samt Vällofl. Borgare-Ståndet gjorde stridiga uppgifter, huruvida densamma är att anse som en verklig marknad eller endast en vanlig torgdag, trott detta ämne förtjena en serskild uppmärksamhet och en närmare undersökning; och får Utskottet, för detta ändamål vördsamt hemställa, det Rikets Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om nådig befallning till vederbörande alt Besv. oeh Oecon.
1777 blefvo desse fordringar nedsatte till halfva beloppet, eller till 18 Dr. K:p:m. per R:dr3. då de likväl voro contraherade efter förhållandet af g Dr. K:p:m. per R:dr. En an större nedsättning synas de nu kunna föryänta; och icke nog dermed, vili man, bereda dem ytterligare förmåner.. Annorlunda är förhållandet med de lån, som utgått under tiden från 1814 tili 1.821. De hafva ingen myntvalvation ti 11- godonjutiti, och må de gerna liqvideras efter de grunder, som bestämdes, då de beviljades; men några skäl att bevilja ytterligare förmåner finnas icke. Bankers egentliga bestämmelse är, att Befordra penningarnes snabba omsättning; de böra derföre undvika, att fästa capitaler i lån på lång tid. Men fastän jag nödgas afråda dylika affairer för vår Bank, tror jag dock att det gifves utvägar för densamma, att genom bemedlande åtgärder* befordra lånsökande fastighetsägares intresse^ Banken kunde, när långifvande publika verk med fastighetsägare contraherat om lån och penningar till lånsummans fulla utbetalande saknas, discontera låntagarens på, långifvaren dragna och af den sednare accepterade vexlar, den kunde jemväl på korta Ben i Deember. t!t tider gifVa lån på intecknade reverser; så braka både Cassör och enskildte. Blifva vi en gång lycklige nog, att få lika mynt med andra Nationer, så lära våra större hypotheksbjudare icke underlåta, att söka lån i andra länder, der räntan är lägre, än här. Banken kunde bemedla så» dana transactioner, och sedan långifvare och låntagare öfverenskommit om hypotheket, samt om återbetalningsvilkoren, åtaga sig att mot särskild säkerhet besörja räntebetalningen. I samma mon, som de, hvilka kunna utbjuda större hypotheker och mottaga större lån, upphöra att med de mindre fastighetsägare täfla om de capitaler, som inom landet finnas, skall ock svårigheten för desse senare, att återhålla lån till drägliga vilkor minskas.
Deraf, att en stat bäst skulle anstå att få fortlefva utan beblandelse med de öfrigas förhandlingar, följer icke, att dessa skall anstå att låta honom så afskiljd förblifva. Item beror det af dem, att intressera honom när de vilja, och antingen han vill eller icke. Men han bör icke låta bero, ty ulan våda kan han icke städse afvakta impulsen utifrån. Honom skulle gå, sorn Holland, då dess underhandlare fingo nf Ludvig XlV:s ambnssadeurer höra de krossande orden: ”Vi skola besluta om eder, ulan eder” och de tilläde ”hos eder” — och — så skedde. Maktpåliggandet af åtskilliga extra-heskickningar dessa sednare år, har blifvit ifrågasatt. Men sådan undersökning på ståndsrum skulle ju nödvändigt sakna all grund för bedömmandet, enär detta tillkommer Konungen allena, som allena äger öfversigten af den politiska behörigheten, hvilken åter omöjligen kan eller bör på ståndsbänk utvecklas. Särskilt har Gr. Anckarsvärd, i anseende till den sednaste extra-beskickningen till Preussiska hofvet, anmärkt, att dettas charge' d’a(Faires i Paris, i audiens hos Konungen, absolverat notilicationen, hvarutaf Hr Grefven slutat, att, emot min äldre uppgift, charges d'affaires dock synas äga sådant tillträde. — Härå svarar jag främst, att ett är exceplionelt tillträde för fullgörandet af en formalitet, och ett annat är tillträde de jure för alt negociera. — Och dernäst tror jag mig med visshet minnas, att Preussiska hofvet, vid nämnda tillfälle, einottog och besvarade extra-beskickning af enahanda beskaffenhet med vår. Hem - Den 10 Augusti f, ta■ a33 Hemmavaron, stundom, af våra utrikes ministrar, har blifvit anmärkt. —• Men dels har sådant urlof beviljats, i anseende till otillräckligheten af lönerna, jemförda med representations-kostnaderna, dels har Konungen ansett vår temporära härvaro nyttig. Tillvaro af skuld å cabinetts-anslaget är lika förklarlig som beklaglig.
Den andra, införlifvad med de föregående fiskeriperiodernas personella öfverlefvor och införlifvad med de ursprungliga vikboerna, bildade en befolkning, som, härdad på sjö och strand, van vid försakelser från den stund, då ögat öppnas, tills det lyckes, kunde stå emot sin hårda lott att fordra både värme, föda, lif och mod af hafsskummet och den kalla berghällen. Gör man nu i tanken en färd mellan det nyss skildrade tidsförhållandet och den tid, som vi lefva uti, så måste man tillstå att mörkret och svårigheterna för vestkustens fattiga befolkning åtminstone icke aftagit Jag afslutar denna skizz från sillfisket med anförandet af ett bref, som jag icke längesedan erhöll från en på kusten bosatt person och hvilket berör samma allvarliga ämne: ”Fordom egde den fattige fiskaren åtminstone rättighet att uppsätta sin usla koja på berget eller skäret för att idka sitt hårda yrke, men huru många omständigheter ha ej sedan inträffat, som nedtynga den börda, hvarunder han dignar! Ö-hemmanen hafva fyraoch femdubbelt stigit i pris. Derföre kan klippans stackars son icke få innehafva denna utan skatt, och gårdsbonden ökar den oupphörligt. Skulle nu någon lycklig kris inträffa och han kunde förtjena så mycket att han förmådde köpa sin hyrda rättighet till egen egendom, så får han dock, efter gällande lag, aldrig fullständig eganderätt, utan jordegaren kan när som helst återtaga lägenheten, emedan fiskaren icke kan anses besutten på bara berget. Härtill komma de prohibitiver, som i senare åren gjort det snart sagdt omöjligt för honom att föda sig och familj genom hvilka ansträngar som helst. Så t. ex. hade genom de på Bohusläns vestra kust belägna badställena fiskrarne knappt fått en god afsättning på hummern, än dess fiskande förbjöds just under de månader, då han kunde få den högst betalt. Hummern skall stå på tillväxt på det att – såsom de stackars varelserna tro – engelsmännen måtte få uppköpa den till halfva värdet. Vid vissa tider på året tillströmmar vanligen en mängd småsill.
—. om dels afskaffande, dels inskränkning af Borgenärs rätt till; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1151. Utskottets Betänkande, VII 2. s 1068 — 1078, bif. af PresteStåndet, IX s 969, af BondeStåndet, IX s 988, af BorgareStåndet, IX s 999, af Adeln, IX s 1007. BytesVerket till ändabragdt, I 1. s 37. om upphörande af; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1269. Utskottens Utlåtande, IV 4* s 275—. 278, bif. af BorgareStåndet, IX s 861, af Adeln, IX s 870. Båkafgiftens nedsättning, om, Se Lotsoch Båkafgifter. 48 Båtsmanshållet, om liqvid mellan Stamoch Strö-Rotarne; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1201• Utskottets Utlåtande, se Rotering, extra. Yacance-afgift, I i. s 83t). — mäns beklädnad, angående; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s iip3. Utskottets Utlåtande, se Beklädnad, indelade Cavalleriets. Böter för Parter, som sig ej till Doms inställa , föreslagen ändring i Stadgandet om. LagUtskottets Utlåtande, VII i. s. 3 — 9, bif. af Adeln, IX s 78, bif. af PresteStåndet, IX s 82, af BondeStåndet, IX s 95, af BorgareStåndet, IX s io3. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 28. •— för Rusthållare, om, som ej betala afgift till Krigsmanshuset.
Det har t. ex. i Haparanda inträffat åtskilliga gånger, alt en person, som varit dömd till böter af några fä r:dr, har måst skjutsas med 2 hästar den långa vägen till länshäktet, och sedermera, efter undergånget straff, tilldelas tärepenningar tillbaka till hemorten, d. v. s. att staten har måst utbetala en ganska betydlig summa i st. f. att erhålla den lilla bötessumman, som i brist pä tillgäng blifvit afsutten. Att kostnaden för häradsfängelser af träd skulle blifva alltför stor derföre, att fördubbling af vissa väggar komme i fråga, har äf - Den 23 Februari f. m. 643 ven blifvit uppgifvet. Huruvida träd eller sten kommer att såsom byggnadsmaterialier begagnas, lärer komma att bero af prisförhållanden inom särskilda orter; men i alla fall är det ej fråga om en fullkomlig fördubbling af huset, ulan det är blott mellanväggarna sorn skulle fördubblas; ty för ytterväggarna är det ej till samtals förekommande nödvändigt, emedan det är ett gifvet vilkor för hvarje sådant fängelse, att det kan vara omgifvet af en fånggård med högt plank. Det är just till betydlig del bristen på sådana, som gör våra nuvar. häradsfängelser så osäkra. De ligga nemi. alldeles utan stängsel; så är åtminstone i allmänhet förhållandet, och jag tror att jag har sett de flesta. Der kan hvem som helst stå utanför och tala med fångarne. Sådant upphör naturligtvis då fängelset kommer att omgifvas af ett högt plank. Jag tror mig härmed äfven hafva besvarat Hr Edenhjelms sednaste anförande mot de nya häradsfängelsernas uppförande.
Bancofullmägtige skola först i rörelsen utsläppa nya sedlar af större valörer, nemi. på i5, 5o, loo och 5oo r:dr. Dessa sedlar äro ännu icke färdiga, och icke en gång plåtarna till dem äro färdiga samt kunna ej blifva det på flera månader. Således kunna R. St. vara trygga, att Bancostyrelsen icke ännu på några månader kan utfärda några nya sedlar, emedan man sysselsatt sig hufvudsakligen med den sort af sedlar, som sist skola gifvas ut. Hr Hegardt har sagt, att det vore desto angelägnare att snart utfärda nya sedlar, som man derigenom skulle förekomma de brott, som föranledas af lättheten att efterapa de gamla. Jag tror, lika med Hr v. Hartmansdorff, det vara angelägnare att icke brådska med de nya sedlarnas utgifvande, ulan att de böra utlemnas successivt långt efter silfverutvexlingen, kanske ett år efteråt, för att småningom vänja allmänheten vid dem. Sedan folket lärt sig Dtn 7 Maj. 3i5 att vexla de gamla sedlarna mot silfvermyntet, lian det blifva tid att sätta de nya sedlarna i omlopp. Hr v. Qvanten bär sagt, att i Ryssland kan mycket ske, som icke kan ske i Sverige. Lyckligtvis är det sä, och jag hoppas, att så skall förblifva. Det beror på R. St. att betrygga detta förhållande. Jag pekar bestämdt på anslagen för Rikets försvar. Hvad angår, att decimalräkningens införande endast skulle tillhöra Ryssland och ej flera civiliserade folk än Fransmännen, får jag nämna, att Nederländerna, Schweitz och de delar af Italien, sorn stått under Frausyskt inflytande, hafva decimalräkningen. Det vore således icke ett tecken lill barbari, utan ett tecken till frihet, att vi antogc detta system, som företrädesvis hos civilisationens folk är infördt. England har det ännu icke. Dess vidsträckta commerciella ställning har der hindrat systemets antagande; men Engelsmännen hafva den fördelen, att deras mynt är deladt i 20-tal, de räkna vanligen med decimaler och dividera sedan med 2. Det är en högst interessant uppgift, som H. Ex.
I närvaro af Herrar StatsRåden Friherre Åkerhjelm, Friherre von Schulzenheim, Grefve Hård och Friherre Gyllenhaal, föredrog tillförordnade StatsSekreteraren, Herr Expeditionschefen Munthe, den 10 Augusti 1838, Teaterdirektionens i underdånighet gjorda anmälan om behofvet för Tealerkassan att genast erhålla ett utonioixlentligt understöd af 12,000 R:dr, såsom vilkor för möjligheten att under samma månad kunna öppna Teatern samt för att freda dess materiel från utmätning oell åtskilliga bland dess personal, som ägde innestående aflöning till belopp af 17,000 R:dr, från bysättning. Tillförordnade StatsSekreteraren och StatsRådet framlade i underdånighet till nådig pröfning och fastställelse en upprättad plan till betalning af Teaterns skulder, genom hvilken, om den i nåder gillades, frågan angående förskott till afhjelpande af Teaterstyrelsens dåvarande penningeförlägenhet komme att förfalla. Enligt denna plan, som stödjer sig på en redogörelse af Teaterstyrelsen, utgjorde Teaterkassans skuld, såsom det heter, ”för närvarande, ” således den 10 Augusti 1838, 108,238 R:dr 24 sk. 11 r:st. eller, efter afdrag af det under loppet af 1834 mottagna förskott 10,000 R:dr, till hvars betalning medel redan blifvit anvisade, 98,238 R:dr 24 sk. 11 r:st., derifrån ytterligare kunde afdragas dels den redan fonderade skulden och dels ett serskildt belopp, som för summornas jemnande under året 1838 kunde å StatsKontoret till Teaterkassans disposition anvisas, då Teaterkassans återstående icke fonderade skuld utgjorde 71,000 R:dr. Till betäckande af sistberörde skuld föreslogs i underdånighet, att
Usj:l8 sksiZt sll, ^enom serskilcl lVsäi^ I^äi ksllnin», ! cle» orclninA, 89 § keAsrinAS-l^ormen slsä^sr, wecläels cle nsrmsre köresliiikler, snAsenäe kiillrörsncle srenclens l>elrsn6IrnA, lrvillis linnas vsrs sk lieliokvel päksllscle; oelr XonAl. lVIsjil kärlilikver kikels 8lsn6er mecl sll Ivongl. l^äcl vell Vnuesl slsäse vslbevszen. Ilsns lixeellence ^uslilia:-8l3l8-Nini8lern, Herr I?r!llerre 6/Z/en^aa/^ Ilsns lixeellenee 8tÄls-^Iinislern kör Illrikes Xrenclens, Herr 1'rilrerre//rr-s/ 8lsl8- ^ 7V.-0 Z7. 8lets-kääen: krilierre ^ae/ -vo/r //o/^^ern^ krilrerre /^s^>o?r ^ krilierre ^Vo^/sn/a/^ ^rVfns^toZ/is^ krilierre L/Z/eng^anae. Hens kxeellenoe Iler? ^ustiliM^lats-Ninistern anmälte i un6er6enigliet korslag lill Neclig proposition till kilrets 8täncler, engeen6e jor6Z Eller legenliets skträdencle för allmänt treliof, liveröfver Högste
Öfver”Intendenls-Embetets försorg, verkställdes, uppgående dessa räkningar lill ”ett sammanlagd t belopp af 1,240 R;dr 42 sk.” ”Derjemte öfverlemnas äfven, på grund af Kongl. Brefvet den 11 ”Augusti 1837, tvenne stycken af Konduktören Hagerman attesterade ”räkningar å tillsammans 170 R.dr 16 sk. för några nödiga befunna reparationer i Mynlgravörs-bostället, för hvilka Kongl. Myntverket vid ”tillfälle jemväl lärer få påräkna ersättning.” Ärendets afslutande beror således icke på Myntverket, utan på Öfver-Intendents-Embetet och på den medeltillgång för liqvid, som å dess årliga anslag kan förefinnas. Rörande det, under littera f, af Rikets Ständers Revisorer omförmalda, från Banken till Myntverket, vid realisationens början, lemnade förskott i penningar och koppar, får Öfver-Direktörs-Embetet, utöfver hvad Rikets Ständers Revisorers Berättelse innehåller, underdånigst anföra följande: Det nu ifrågavarande förskottet blef vid realisationens början, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 18 Mars 1830, från Banken anvisadt i och för myntningens oafbrutna bedrifvande, på den grund att kostnaderna derför med säkerhet kunde beräknas långt öfverstiga det belopp, som kunde blifva att tillgå genom det, uti Riks-Staten, till Myntverkets drift och underhåll uppförda anslag.
Hr Grefven till i3 cap. 1 §:n Rätteg.b:n; der kan han få veta hvad laga jäf vill säga; der kan han finna, att den, som i förväg yttrar sig i ett ämne, icke mer är ojäfvig att som domare öfver saken sitta; och det kunde man här ledigt göra öfver alla dessa 3i punkter. Gr. Frölich har i dag yttrat en hemställan till Ståndet, åsyftande, — icke, efter hvad jag vill förmoda, att skrämma, ty så lätt skrämda äro vi icke, — att Ståndet ej måtte göra sig delaktigt i den allmänna gäsning, som skall råda i sinnena, derigenom att icke behjerta densamma och begära entledigande af en af honom uppgifven rådgifvare, Statsministern Frih. Stjerneld; och han har derjemte ställt till Ilr Bjerta en pathetisk uppmaning att förklara en artikel i dess tidning. Mine herrar! det är icke efter ljuden utom detta Hus, som Huset bör handla, då frågan är att tillämpa grundlagarna; stormen utanför ma vara stark eller ingen, så hör det mannen till att besluta enligt lagen och förakta allt som omgifver honom. Hvad tidnings-artikein beträffar, förmodar jag, att den ej kan blifva föremål för något Ståndets beslut; emedan det finnes lagar och åklagare i landet, som kunna beifra hvad som i rätter ordning bör upptagas och beifras; men det är under folkets och Ständernes värdighet att upptaga tiden i Stånden med dylika framställningar. — Jag slutar med den önskan, att R. o. Ad. ville besluta alt lägga till handlingarna Const.Utsk:s mern. N:is i3 och 17, och derefter skrida till beslut, huruvida Ståndet finner Rikets väl kräfva att ingå till Konungen med skriftlig anhållan, alt Han från innehafvande embeten måtte skilja den eller dem, på hvilka Stäuderne finner tillämpning af 107 §:n böra äga rum bland dem, mot hvilka anmärkn.T blifvit gjorda. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag står hos Frih.