Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex. Hr Gr, o. Landtm, tiilkännagaf, att plenum skulle komma att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: I sjelfva hufvud-! frågan är jag förekommen af Gr. Horn. Jag delar i det mesta Hr Gr:s derom yttrade tanke; men jag har egentligen begärt ordet för att upptaga ett yttrande af Hr v. Hart-r mansdorlf, som innefattar en så litet klar slutföljd, att jag ej förstår, huru denne värde ledamot, med sitt vanligen ljusa föistånd, kunnat göra den. Han har sagt, att det vöre klart och consequent, att de, som vilja uppträda för att försvara Hr Crusenstolpe, skulle klandra Hr Gr. o. Landtnäs liand-, lingssätt i förra plenum. Som också jag var en af dem, som klandrade detta handlingssätt, och jag vidblir min då yttrade tanke såsom min fortfarande öfvertygelse, så anser !'ag såsom en skyldighet emot mig sjelf att förklara, det jag rvarken gillar eller kan gilla Hr Crusenstolpes yttrande, hvad det ifrågavar. uttrycket vidkommer, och att det, efter Den 3o April f. m. 34o min öfvertygelse, ej kan blifva någon klar slutföljd, att de, som ogilla Hr Gr. o. Landtnäs förfarande, skola gilla Hr Crusenstolpes yttrande; tvärtom kan man ogilla delta yttrande och derjemte ogilla Hr Gr. o. Landtnäs förfarande, och det är, hvad jag gör. Hr Dalman: Om R. o. Ad. ej vill låta saken förfalla, är jag af samma tanke, som Gr. Horn, att nemi. R. o. Ad. icke lagligen kan hänskjuta delta mål lill Utsk., innan prot. för förra plenum är justeradt, och jag får derföre hemställa, huruvida icke R. o. Ad. ville afbryta denna öfverläggning, tills justering af Hr Crusenstolpes deri förekommande yttrande försiggått och han fått tillfälle att rätta, hvad lian deri kan finna oriktigt uppfattadt.
Apologistskola får jag tillfälle att antora under artikeln Sala Stad. — Angående den lägre Landtbruksskola, som år 1S43 öppnades vid Hägervalln i Skultuna, åberopas hvad under artikeln om jordbruket redan är anmäldt. För öfrigt är någon annan Slöjdskola ännu icke i Länet tillkommen, mer än Flickskolan i Westerås, inrättad 1842. I denna skola undervisas flickor uti de qvinnoslöjder, som inom tarfliga hushåll förekomma. Hälsovården i Länet besörjes af en Provincial-läkare med station 1 Westerås, förutom Regementsoch Bataljonsläkare, Stads-läkare, Bergslagsoch Bruks-läkare samt en särskild Läkare vid Strömsholms Stuteri. Examinerade Barnmorskor äro i alla städer och for nästan alla socknar anställda. På Länets Lazarett och Kurhus, inrättadt i Westerås, har patienternes antal år 184b utgjort tillsammans a38. Af dessa voro för venerisk smitta å Kurhuset intagna 81. De öfriga för chroniska sjukdomar, yttre 24 .skndor m. m. på Lazarettet intagne iS^- Viii årets slut q vai liggande å Kurhuset IQ och å Lazarettet a3; under året aflidne i3. Apothekens antal är oföränd rad t 6. Ibland Hälsobrunnar i Länet är Sätra Brunn, belägen i Kihla Socken, den äldsta och bäst ordnade. Ln Brunns-Intendent ifrån Medicinska Fakulteten vid Upsala Akademi styr denna inrättning, hvarest under brunnslerniinerne hålles ett särskildt Apothek, som icke är inberäknadt i förenämnde antal. — Den nära Köping, på Jemmertuna bys egor belägna häir sobrunnen, Johannisbrunn kallad, besökes numera af många brunnsgäster. — Hälsobrunnen vid Winbäcken, nära Arboga, har äfven af hrunnsgästei blifvit freqventerad. Likaledes Sösta hälsobrunn i Romfartuna Socken. Vaccinationen fortfar att drifvas med framgång. Fattigvården börjar att blifva af allt större vigt.
Nto 3o äfven inbegripit tackjern af sjö- och myrmalm, och hemställde 0111 R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. sålunda derom föreslagit, eller att sådant tackjern borde vara förbjudet både till inoch utförsel. Ropades ja och nej. Hr Landtm, yttrade, att vid Utskts förslag om förbud emot införseln af tackjern utaf sjö- oell myrmalm ingen anmärka. hade blifvit gjord. Hr Landtm, hemställde alltså nu först, om R. o. Ad. behagade bifalla att sådant tackjern måtte vara till införsel förbjudet. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt en ledamot föreslagit, behagade bifalla, att tackjern af sjö- och myrmalm må få utföras emot en tull af 16 sk. per skeppund st. v. och med de controller K. M. finner för godt att förordna. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be - a|4 Den 12 December c, m. hagade bifalla Utsk:s förslag, alt tackjern af sjö- och myr*» malen skall vara förbjudet lill utförsel. Hopades starka ja, blandade med många nej. Då Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärdes votering. Upplästes til! justering och godkändes följande votenspropositinn: Den som bifaller Utsk:s förslag, alt tackjern af sjö-och myrmalm skall vara förbjudet till utförsel, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad, alt utförseln af sådant tackjern skall vara tillåten emot en tull af 16 sk. per skeppund st. v. oell med de conlroiler K. M. kan finna skäl att förordna. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 28. JNej — 23. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjuts till nästa plenum.
M:t i Stals-Rådet, samt dessa ärendens ofta högst invecklade beskaffenhet, föga lid måste blifva Konungen öfrig för deltagande i Högsta Domstolens öfverlägguingar; men det är dock en, i Svenska folkets urgamla vana att i dess Konung vörda den mensklig» rättvisans Högste vårdare grundad, föreställning, att det i sista instansen dömes af sin Konung, och denna föreställning, att det är till Konungen personligen, sorn målen häuskjutås, inger folket en ökad förtröstan 0111 rättvisans noggranna handhafvande. Denna föreställning är så gammal och så djupt rotad hos folket, alt, om det framdeles icke längre finge i Högsta domeramagtens beslut vörda Konungens dom, skulle försök säkerligen icke uteblifva att hos Konungen vinna rättelse i förment liden orätt, samt att följaktligen söka bilda en instans öfver den högsta. Att Konungen är i Expedit iöns-Utskottets Forsla" till lind Skrifvelse j IV.o i r, 21 Högsta Domstolen röstegande, mäste äfven väsendtligen bidraga att öka denna Domstols anseende. Enligt Rikets Ständers tanke, har ock den ifrågavarande § i Regerings-Formen ett nära samband med stadgandet i dess 16 §, att ”Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrång visa och orätt hindra och förbjuda”, m. m., hvilka dyra pligter Konungen i grundlagsenlig väg icke skulle kunna fullgöra, om Han icke kunde deltaga i sisla instansen, der Högsta Domstolen dömer, och der motarbeta en vrångvis dom, hvarifiån appell icke gifves. Slutligen skulle den föreslagna Grundlagsändringen icke lämpligen kunna stå tillsammans med stadgandet i Regerings-Formens 23 §, att alla Högsta Domstolens Bslut utfärdas i Konungens Namn och med Dess Höga Underskrift eller under Dess Secret. Af dessa anledningar hafva Rikets Ständer icke ansett sig böra deni Högslbeiöide Nådiga Proposition föreslagna Grundlagsändring antaga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 No v. 1844. N.o II.
Ds kunna alltid, dä tillfället inträffar, bäst oeb lämpligast af styrelsen pä stället derefter modifieras osli dä i underdänigbet föreslås. Deremot är det sä mösket vigtigare i förband uppgöra oeb bestämma den ersättning, som bör egarne tillkomma för den inkomst, de genom slalvarnes frigilvande förlora. Lartbelemy utgör denna inkomst enda lifsbergningen för mangen fattig familj, mangen enka, mangen fader-oell moderlös eller sjuklig oeb orklös. Dessa äro i fullt lika ömande belägenbet, som deras slafvar. 6enom öns, i följd af länga ogynnande eonjuneturer, nära nog förlorade välstånd, ur det fä eller ingen af öfrige slalegare, som äro i stort bättre villkor eller skulle kunna, örn ban oeksä ville, utan att sjelfbli utfattig, göra den uppoffringen att, utan ersättning, alsta sina slafvar. Dluralitetens af invänarne betydligaste egendom bestar deruti. Utan skadestånd derför, skulls de sakna utvägar att uppebälla sig, oeb ännu vidare förvärra tillståndet pä ön. Dä Lonventionen al' den , duli ,^8/j med Drank,ike, om 8t. Dartlrelemys afträdande tili 8verige, dessutoin uttryckligen garanterar öns invånare allaj deras dä inneiiakvands löttigbeter, skall Dders Kongl. Najös Höga rättvisa aldrig tilläta en sudan kränkning deraf, som en emancipation utan ersättning skulle innefatta. l>lägot sädant bar ej eller bittiils blifvit någorstädes satt i lräga, oeb ds blngelska egarne, bvilkas slafvar äro de enda ännu frigjorda, erböllo derföre en betydlig ersättning, efter en beräkning. /(o/rZ/. ^c> 62. 13 som var olika efter olika ställen, roen öfver kokvod i medioln uiojorde pund 20: 12. 2. 8terlinA so>' kvarje sius.
N:o 8 är så uppstäldt, att It. o. Ad. kan besluta en sådan återremiss i anseende lill det vilkorliga i Ulsk:s hemställan. Utsk. säger: ”Till följd af de åsigter, Utsk. nu framlagt, och med vördsamt hänvisande till de garantier, hvilka blifvit af Utsk. ”föreslagna uti dess under N:o 6 denna dag afgifna betänk, ”med förslag till vissa hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse, samt i förhoppning, att Utsk:s ”sistnämnda betänk, varder i dessväsendtligaste ”delar af R. H. St. antaget, får Utsk. härigenom tillstyrka R. H. St. att till uppfyllande af den förbindelse, K. ”M. och R. H. St. genom myntbestämningslagen af d. 1 Mars ”i83o sig åtagit, bifalla, det Banken, på sätt K. M. i nå”der föreslagit, må d. 1 nästk. Juli till utvexling af silfver ”öppnas.” Således är det påtagligt, att Utsk:s betänk, är vilkorligt och grundadt på den förutsättningen, att hufvudgrunderna för Bankens rörelse och förvaltning skulle bifallas. Jag tror således, att propos. kunde så ställas, att, i anseende till betänkrs vilkorliga beskaffenhet, R. o. Ad. må anse detsamma böra återremitteras, Jag skall nu visa följden af en votering om bifall eller återremiss af detta betänk. Om ja vann, vore det en slags opinionsyttring, sorn måhända vore stötande för de andra Stånden och icke gagnelig för R. o. Ad., emedan det H.
Stocholm ben 21 November 1834. 1854. ©. a. aiorftcbt 4 ©Bitti, fiongt. ©oftti)if«e. Bilus # t s l«f, (tfjor&t, famtptft od> fotafféebaM lagtima ^ftiofcmteit i ^toåtpolm, font flit tahe* fcett 5 december 1854. Wi efietfttifne 3u>erti}eo stauber, i&vefioav, ffvipevvav, %$if£opat, oå) ^reftcrfFtt^ 35tfr($er£l*<t:$> oå) Stole* tiitje SUIntogc, forn för £)fj fjcfftDC, etter af t;emmatua* raabe mebbröber tagttgen tuatbe ort; befuftmägtigabe, ä attmänt nu fuftänbabt lagtima Stitömöte förfanrtabe marit, gore meter* ligt: 2ttt, febatt uti 62 §. af $3eflutet mtb ftfrtibne £ftifebag be, pmitfa mib ben näftföijaabe, på grunb af fagftg rätt etter efter föregänget orbenttigt mat, borbe t räbflagen ort; befluten bettaga, btifmit, i öfmerenöftämmetfe meb 49 §. £Regeringö'5ormen, fattabe att ben 15 Sftooember är 1853 fammantomma, ort; t;marom roar 5ttternäbigfte honung, £anö $taj:t honung OSGAR, uti öp* 23ilj. till 91. ©t. $pvot. 1853 & 1854; 10 ©arnt.
Extra-Ordinarie Staten för Försvars-Verket i allmänhet, hvarutaf Extra och Expectance-Statens penninge-anslag jemväl utgår För Extra och Expectance-Staten, som med tiden försvinner, erfordras dessutom för närvarande . 590000 V 3ooo 120 — 1781 — 3:o. Indeldte Räntor i Krono-Vardie för BåtsmansIndelningen 14,7«7 B.‘dr 40 sk. 7 runst. och för Lotseri-Staten 65 B.:dr 8 sk. eller tillsammans 14,783 B:dr 7 runst., upptagas i enlighet med 1823 års Rikets Ständers StatsReglering 35,777: 38. 3. samt SkatteTjäran från Gottland, jemlikt Stats-Utskottets Betänkande, 3g3£ T:r å 1 R:dr 16 sk 524: 16. - 363o2 6 3 4:o. Spanmåls-upp handling och Bagerikostnader 20000 — Transport 1084S17J42 3| 9543] -1 164441 — Penningar. Spanmål in natura a 5 R:dr Tunnan. Spanmål under Lö- nerne. Ved och Ljus samt Expencer tor Förvaltningen af SjöÄrenderna, samt GeneralAdjutants-Expeditionen för Flottan n5oo 6:0. Reseoch Tractaments-penningar för Flottans Militaire och Civile Embetsoch Tjenstemän, nuvarande anslaget 3,333: 16. Till Öfningar för Flottans bemanning 25ooo 8:0.
Nådiga granskning och sanction öfverlemna förslag till arbetsordningar. ” 3:o. af Herr Cederborg: ”Jag anser det afseende böra fästas å Herrar Petres och Santessons förevarande motioner, att det må underställas Rikets Höglofl. Ständers pröfning, om icke den underdåniga anhållan må hos Kongl. Majit framställas om bebofvet af ändamålsenlige arbetsordningar för Högste Domstolen och Justitiae-Revisioueu.” I STOCKHOLM, i834; hos J. A, Wam.bcn. Lag-Utskottets Utlåtande N:o .108. jl N:o 108. Anltom till Exp.-Utslc. den 14 Augnsti r854- Utlåtande, i anledning af dels gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande JY:o 72, öfver väckta motioner, angående inrättande af Förmyndare-Kamrar, dels ock i sammanhang med berörde anmärkningar gjorda förslag till ändring af 22 Cay. 1 och 4 §§. Ärfda-Balken. Omförmälde Betänkande, sorn Högvördige Preste-Ståndet bifallit, bar af öfrige Riks-Stånden blifvit till Lag-Utskottet återförvist, i anseende till dervid framställda erinringar, inom Höglofl. Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre C. V. Ehrenborgh, som, i anledning af Utskottets hemställan derom: ”att det måtte förklaras vara församlingar och menigheter i stad och på landet öppet, att med Jörslag till inrättande af Förmyndare-Kammare för orten till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma, i ändamål att, derest Kgl. Maj.t prof vade förslaget tjenligt, derå erhålla Nådig stadfästelse; dock utan ändring af hvad nu om Förmyndares ansvarighet i lag stadgadt är,” förmält sig anse någon sådan framställning icke vara af behofvet påkallad, enär det äfven nu vöre hvarje menighets, likasom hvarje Svensk mans rätt, att till Kongl. Majit frambära förslag i ämnet; beroende det sedermera på Kongl.
Ad:s sjelfständighet. Jag är emellertid honom tack skyldig för den öppenhjertighet, hvarmed han gått tillväga uti sitt nyss afgifna yttrande; ty det underlättar den vederläggning af hans skäl, som jag nu går att företaga. Han har till en början sagt, att de omedelbara valen vore de bästa, enär de väljande derigenom komma att direkte utse dem som skola utföra deras talan och valen såmedelst åstadkomma det största intresse hos de väljande. Denna åsigt är onekligen riktig, och så beskaffade val äro ock enligt min tanke rekommendabla, sä ofta nemi. sådane kunna äga runi; men detta anser jag ej här vara förhållandet. Att direkt val äger rum vid utseendet af förstärkt Stats-Utsk. af Ridd.-direktm och af fullmäktige i banken och riksg:s-kont. är visserligen saunt, men så beskaffade val förekomma först sedan R. o. Ad. en längre lid varit samlad och således lärt att känna de personer, ät hvilka Ståndet kan skänka sitt förtroende. I de öfrige Stånden ske väl Electors-valen direkte, och det vid riksdagens början, men då riksdagsmauna-valen alltid förut förkunnas i tidningarne, är en hit anländande riksdagsman icke obekant med hvilka personer, jemte honom, skola sitta i Ståndet; de särskildta Ståndens ledamöter äro dessutom jemförelsevis med Adelns få, och bekantskapen således i allt fall lättare gjord. Hvad R. o. Ad. angår, är förhållandet annorlunda. Här vet en riksdagsman ej förr än andra uppropet är försiggånget hvilka personer komma att utgöra Ståndet. Antalet är stort, de fleste äro för honom obekanta och valet skall likväl ske genast. Hr von Hartmansdorff har, som han uttryckte sig, fortsatt den historik, aug:de sättet för utseende af R. o. Ad:s Electorer, hvilken Hr Björnstjerna börjat.
Transport 610 exemplar Bih. till R. St. Transport 610 exemplar lill Bonde-Ståndet 125 „ „ Illak otten 34 „ „ några af Stats-departementerna samt åtskilliga embetsverk och embetsman 41 „ hvarjemte til! Riksgälds-kontoret öfverlemnas för att prenumeranter tillhandahållas . 40 „ tillsammans 850 exemplar. Utaf de öfverbiifna exemplaren komma 400 v att tillställas Riksgälds kontoret, för att. enligt de föreskrifter, som derom blifvit af Rikets Ständer meddelade, antingen genom nämnde Kontors försorg utdelas, eller till framtida disposition derstädes förvaras. Härefter återstående 100 „ firo afsedde att hos Expeditions-Utskottet, vid skeende särskilda reqvisitioner från vederbörande Utskott, finnas att tillgå. Summa 1,350 exemplar. Stockholm deo 24 Augusti 1860. Stockholm, tryckt hos N. Marcus. 1860. Slais-Utskolleis Lito lande AT.o 168. I J%':o #6*#. Ank. till Kxp.-Utsk. den 27 Aug. 18(50, kl. 12 rnidd. (1 (låtandu, i anledning af Kongl. Maj:Is nådiga Proposition örn anslag för åvägabringande af ifrågasatt förstärkning af Kongl. Maj:ts Högsta Domstol. (U. A.) Uti högstberörda den 13 nästlid ne Mars till Rikets Ständer aflidna nådiga Proposition (införd under N:o 104 i första Samlingen af Bihanget till samtlige Riks-Ståndens protokoll) meddelas, att, för verkställande af den utaf Kongl.
Stockholm den 14 Januarii 1835. Reservation af Herr Hjärne> som anförde: ”alt han ieke fann enligt med Grundlagens anda, det Rikets Ständer öfverlemnade till Kongl. Majrt alt vidtaga åtgärder till ändring i någon beskattningsfråga, sorn ej helt och hållet grundade sig på ett, af Ständerne fattadt, bestämdt beslut i hvarje del af de ifrågavarande åtgärderne, och ansåg, på denna grund, Ulskottet i 1111 förekomne fråga icke vara pligtigt enligt Grundlagen att sammanjemka Ståndens beslut, i hvad de röra en sådan del.” STOCKHOLM, Kok.gg. Ordens-Boktryckeriet , i835. Allm. Besv. och Oecon,-Utskottets Utlåtande N\o i44* t N:o 144* Anbom, till Exp.-Utsk. den f Febr. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förklaring af Kongl. Kungörelsen den 28 Augusti i834j> angående närmare bestämmande af Landtmäns och Städernes Handtverkares handels IIti en hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckt, samt derefter till Allmänna Besvärs* och Oeconomie-Utskottet remitterad motion, har Friherre Boije, Ludviga med anledning af Bevillnings-Utskottets vid denna. Riksdag afgifne Betänkande, angående Städernes Salu-accis, fästat uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att den ovisshet undanröjdes, som nu vore allmänt rådande om rätta förståndet af omförmälde Kongl.
Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs» Voteringen böljades klockan ett qvart 248 Den 7 October f. m. till i e. m.; och befunnos efter dess slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen ocb förseglad, samt de öfrige voterings-, sedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — no. Nej — 72. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit i6:de Punkten af StatsUtskottets Utlåtande. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half lill 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Onsdagen den 7 October 1829, Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen, Herr Franc Sparre, Bengt Erland.* Sedan det blifvit bekant, att Kongl. Maj:t skall befinna sig mycket illamående, vågar jag vördsammast hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att, genom en Deputation, i underdånighet Den 7 Octo b er e. m. ^49 göra sig underrättad om Kongl. Maj:ts hälsotillstånd. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll Herr Franc Sparres berörde framställning. Ropades Ja. I anledning hvaraf Hans Excellence föreslog, att Deputationen måtte utgöras af 8 Ledamöter, utom Ordföranden j hvilket bifölls. Hans Excellence anmodade derefter Grefve Mörner, Carl, att anföra ifrågavarande Deputation, äfvensom Hans Excellenee tillkäunagaf, att de Herrar Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka önskade deltaga uti samma Deputation, ägde att anmäla sig hos RiddarhnsFiscalen. Efter någon stunds förlopp afgeck bemälte Deputation.
Och nu skulle man i en fråga af så oändligt mycket högre betydelse, en fråga af så omätlig vigt, som den om samhällets helsa i religiöst hänseende, släppa det andeliga qvacksalveriet och materialismen löse, och blottställa samhällets stilla och trogna medborgare för alla de vådor, som kunna och kanhända äfven måste blifva en följd af en sådan lagstiftning! Jag kan för min del aldrig derpå ingå, utan anhåller om bifall till K. Mits Propos., så mycket mera som Lag-Utsk:t trott sig kunna, i form af en förmedling, förbättra det Kongl, förslaget. Utskits ordförande har också vid de allmänna öfverläggningarna påstått, att K. M:ts Propos. borde förkastas såsom en »half-mesyr”. Om jag icke älskade att vara så öfvertygad, som jag också bör vara, om den verkliga välmening, som måste ligga till grund för Lag-Utsk:ts förslag, skulle jag nödgas anse sora en Nemesis divina, att Utskits förslag blifvit förkastadt i 2 Stånd, och att äfven i BorgareStit har inträffat, det den nu föreliggande författningen icke blifvit godkänd, utan återremitterad, och dervid hafva män, utmärkta för sin lågande frihetskänsla, Den 22 Maj. 307 yttrat, att Lag-Utsk:ts förslag icke kunde antagas, emedan det innefattade ”en half rättvisa”, hvilket vore ”det samma som en half orättvisa”. Den åsyftade förmedlingen af stridiga åsigter har alltså ingenting förmedlat, ingenting sammanhållit. Jag måste således, oaktadt allt erkännande af Utsk:ts goda välmening och af all den osparda, trägna flit och moda, det nedlagt på sitt förslag, afstyrka bifall dertill, under hemställan, såsom ofvan är sagdt, att R. o. Ad. behagade antaga K. M:ts förslag i detta ämne. Hr Estenberg: Jag har icke kunnat undertrycka min åstundan att besvara ett af Frih. Creutz fäldt yttrande derom, att den kristna religionen icke skulle vara en af samhällets grundvalar.
Min mans hus hade i många år föreståtts af en hans ogifta, till åren komna syster, hon skulle fortfarande stanna qvar hos oss, hon var ganska tyrannisk i sitt regeringssätt och vi voro dessutom mycket olika till lynne, åsigter och uppfostran. Allt detta gjorde mig mången svår stund, men efter åratal har hon lärt att känna mig och vi äro nu vänner, uppriktiga och tillgifna. Min man har rätt goda anlag för svartsjuka och plågade både mig och sig sjelf dermed under de första åren af vårt äktenskap. Jag är nu i vissa fall så oberoende som någon qvinna kan vara, jag behöfver aldrig göra någon räkenskap för min tid, mina penningar och min korrespondens. Striderna kring den husliga härden äro bilagda och jag intager den ställning i hemmet, dit jag syftat. Jag för den husliga regeringens tömmar med temligen stadig hand, men ej med glädje; jag kan både styra och befalla, men jag gör det ogerna: jag är ej hersklysten. Min man värderar jag högt och är honom af hjertat tacksam, ty han har alltid varit god emot mig, men det finnes liksom en osynlig klyfta emellan oss; vi äro artiga och vänliga sinsemellan men i våra tycken och böjelser finnas så väsendtliga skiljaktigheter, att vi nödvändigt måste känna oss i viss mån främmande för hvarandra. Vi äro långtifrån rika och måste derföre både arbeta och spara, men vi äro nöjda med det lilla vi ha; min man är postmästare och chef för en bankafdelning, jag har kommissionsbokhandel samt ger pianolectioner. Här är nästan alltid främmande och jag har tillfälle att studera många slags menniskor, alla känna sig hemmastadda i vårt tarfliga men gästvänliga hem. Jag är ej så mycket borta, ty sällskapslifvet här är rysligt andefattigt; kortspel, dans och sqvaller, ingenting annat; när vi ha främmande lefva vi mera »en famille» och bli derigenom närmare bekanta med våra gäster. Jag har få vänner, ty jag söker inga. De äro falska: smila i medgång, svika i motgång.