Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den anses då ej grunda sig på ett fördrag, utan på föräldramakten; och det] kan ej vara serdeles förödmjukande för tjenstehjonet, att, i likhet med husfadrens och husmodrens egna barn, vara aga underkastade, Denna aga utdelas aldrig, eller åtminstone högst sällan, i närvaro af annan person, än någon af familjens medlemmar och är ej ansedd förenad med skymf, så att den ingalunda kan jemföras med de från fordna Lagsaint Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottens Betänkande, N;o 31. tiller qvarstående, med offentlig vanära förenade, kroppsstraff'för brottslingar, från hvilka straff lagsliftningarne i sednare tider sträfvat alt frigöra sig. Man torde invända, alt det palriarkaliska förhållande, på hvilket Ut skotten häntydt, numera i verkligheten icke eger runi; men örn än en sådan åsigt på sednare tider hos en och annan gjort sig gällande, tro dock Utskotten den ännu icke vara så allmän, att skäl förefinnes alt i lagstiftningen frånträda grundsatsen, att tjenstehjon äro familje-medlemmar. Så länge nu gällande föreskrifter om tjenstehjons flyttning och a fl alen derom qvarstå, och om förändring i delta afseende har fråga ej uppstått, så länge det således ej står husbonde fritt, att när som helst skilja olydigt och lättjefullt tjenstehjon ur tjernsten, måste han emot sådant tjenstehjon, då det ej låter sig af förmaningar rättas, ega ett kraftigare korrektiv.
N:o 175. digt; — efter så fullbordad undervisning leranäs betyg öfver den inhemtade kristendomskunskapen; — detta betyg berättigar till bruket af den heliga nattvarden, hvartill den, som åstundar komma i åtnjutande deraf, så väl första gången som de följande, må sjelf fritt anmäla sig; men före nattvardens begående första gången, skall trosbekännelsen icke förestafvas, utan fullständigt, långsamt och ljudeligen med egen mun afläggas inför församlingen; S:o. Att detta betyg om kristendomskunskap berättigar till äktenskap och till alla de borgerliga rättigheter och förmåner, för hvilka prestbetyg förr bort innefatta meddelande om nattvardens bruk; samma lag gälle äfven för militären; 6:o. Att den, som visar vanvördnad eller förakt för den heliga nattvarden, eller ock försummar eller missbrukar densamma, skall af pastor kallas till förhör inför Kyrkorådet; och, der han då ej befinnes ådagalägga ett ödmjukt hjertås upprigtiga sinnesförändring, eller vägrar att inställa sig, skall han, i enlighet med 10 Kap. 2 § Kyrkolagen, »skiljas ifrån den heliga kristeliga kyrkans delaktighet», till dess han sig omvänder och bättrar. Stockholm den 29 November 1862. J. Alströmer. Af Friherre Alströmer* Jonas* om stiftande af en lag angående entledigande af sådane till Statskyrkan hörande emhetsoch tjenstemän, som i tal eller skrift visat sig hafva afvikit från den rena Evangeliska läran. Det är en visserligen icke oväntad, men derföre icke mindre sorglig företeelse, att otro och antichristisk förnekelse allt mer och mer griper omkring sig i våra dagar. Detta kan icke vara oväntadt, och såsom sådant väcka förundran; ty alla de heliga profetiorna hafva underrättat oss att sådant skulla komma i de yttersta tiderna. Då Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 451 vi nu häruti således hafva ett ojäfaktigt bevis på den annalkande förödelsen: huru böra vi då förhålla oss?
Enkelt och utan all ståt firades brölloppet i den gamla familjeborgen, hvarest de nygifta, efter en kortvarig brölloppsresa, stannade qvar hos den åldrige fadern, som ej mer kunde undvara dotterns sällskap. En våning, en sann liten perla i komfort och smakfullhet, inreddes dock äfven i hufvudstaden, hvarest de unga makarne slogo ner sina bopålar, när tjenstgöring tvang officern till att vistas vid regimentet. Den gamle grefven hade naturligtvis helst önskat svärsonens afsked ur tjensten, men ville ej inverka på den unge mannens ifver, som starkt drog honom till Warschau, medelpunkten för dagens brännande frågor. Huru lyckliga voro de ej, dessa tre rena, liktänkande menniskor, som voro förenade i varm och innerlig kärlek! Men moln uteblifva ej från någon, om än så klar himmel, och här var molnet, ehuru knappast synligt, den gamle grefvens ouppfylda åtrå att se en dotterson växa upp till arftagare af de vidsträckta godsen. Han hade gladt sig att få uppfostra en liten ättling till kärlek för hans underlydande, hvilka i så många generationer varit hans hus tillgifna tjenare, och det var honom en förfärlig tanke, att kanske i en framtid alldeles oskylda skulle taga familjens gamla stamgods i besittning, personer, som ej kände det ringaste intresse för familjens ärevördiga traditioner. Äfven Tänja delade i sitt inre denna faderns sorg, ty hvilken varmhjertad qvinna önskar ej trycka till sitt bröst en späd varelse, ät hvilken hon kan egna alla de ömma omsorger, som äro modern så kärkomna. Att få omhulda en liten älskling vid sitt modershjerta, derom vände sig alla hennes böner, hvilka dagligen uppstego ur hennes själs djup. Ack, snart kom den tid, då hon af allt sitt hjerta tackade herren, att han ej uppfyllt denna hennes fåvitska önskan^; ja, det kom en tid, då hon prisade försynens skickelse, som låtit den älskade fadern gå bort ifrån en verld, der endast lidanden väntade dess barn.
Ankom i afskr. till Exp.-Utsk. den 23 Febr. kl. i e. m. KONGL. MAJAS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott j angående låneunderstöd till Staden Falkenberg; Gifven Stockholms Slott den 8 Februarii i834• Hos Kongl. Maj:t hafva Borgerskapets Äldste i Staden Falkenberg, jemte framställning om den olyckliga belägenhet, hvaruti Staden blifvit försatt genom inträffade eldsvådor, 1S26 års missväxt och de 3:ne sistförflutna årens misslyckade fiske, hvilka omständigheter nödgat Staden att, till uppförande af oundviklige, nu mera fulländade, allmänna byggnader för Staden, upptaga penningelån, hvarigenom Staden nu vore försatt i en skuld af 6,5oo R:dr Banco, deraf minst 5,000 R:dr borde utan uppskof betalas, eller ock med betydliga kostnader omsättas, underdånigst anhållit, att då Sökändernas bemödanden att utur någon publik Cassa eller ock hos enskilda erhålla ett stående penningelån icke rönt framgång, hvadan Staden hotades med en oundviklig undergång, derest Kongl. Maj:ts Nåd ej mellankomme, ett låneunderstöd af Femtusende Riksdaler, på lämplig betalningstid och emot nedsatt ränta, alltså måtte af Statens medel Staden Falkenberg beviljas, emot af Stadens Äldste och vederbörande lifgifvande tjenlig förbindelse. Kongl. Maj;t, som, vid föredragning af denna underdåniga ansökning den 20 October i832, funnit Sig ej kunna använda några allmänna medel för ifrågavarande ändamål, vill till Rikets Ständers Stats-Utskott härmed öfverlemna, huruvida det sökta låneunderstödet må af Statens medel kunna Staden Falkenberg beviljas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kong!. Nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Bih. till R. St. Kongl. Maj.-ts Nådiga, Skrifvelse N.-o 3l.
Grufvor; jemte de af Herrarne af Uhr, Cart David, Lagerheim, Fehr, och Tham, Guistaf Sebastian, rörande samma ämne, afgifne yttranden. jdillmant esviirsoch Oecono nie-Utsléttet.* 1:0 Her Montgo/nmeries, Gustaf, den 15 den» nes f. m. på bordet lagda Motion, att Kongl, Krigs-Academien på Carlberg måtte upphöra såsom en Elementar Läro-Anstalt, och i ders ställe Militaire-Professo* rer anställas vid Piikets Universiteter; jemte de af Herr Lefrén, Johan Pehr, och Herr Montgommerie, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. 2:0 Herr Lagerheims, Gustaf den l5 dennes e. m. på bordet lagda Motion, angående stämpel å tackjern; jemte de af Herrarne Tham, Gustaf Sebastian, och Lagerh;e’m, Pehr, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. Andra Häftet B. följer. STOCKHOLM, tryckt hos Jon Haeggström, 1829. 'JProt, UUelr. V. g Ian. 1 Den 5 Januarii 1829. Från Höglofl. Riclderslvapet och Adeln. S. D. Föredro*gs Statj-TJiekotfeis, den s3 elstl. December, aflåtne arne Memorial, innefattande 2:ne anledningar till anmärkningar, den ena emot Föredraganden af Krigs-Ärenden , samt den andra emot Föredraganden af Handelsoch Finance-Ärenden, hvarom remiss blifvit begärd till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledtångarne uppgifvas skulle; och blefvo berörde arne anledningar till anmärkningar, jemlikt 29 §. EikdagsOrdningen till Constitutioas-Utskottet remitterade. S. D. Vid förnyad föredragning af Co»stilutiotis-Utskottets, dea 13 sistl.
Naj:t täelctes till ldilcets 8tänder framställa nödiga propositioner till speciella DaAdorbättrinAar, intilldess n^a DatzförslaAet bunde i 8iu boillet pröfvas voll antagas, bemställde i undercläniAbet, vin iebe Kon^l. Naj:t sbulle vilja i anledninA bärat läta till Ilibets 8tänder af^ä UäcliA sbrifvelse, sadan cleu liuu68 detta Drotoeoll biland. 8tats-kädet (drefve //c?/-d afgaf följande sersbildta yttrande: ''8eclan, i anledning af dlibets 8i8t församlade 8täncler8 underdäniAa anbällan, cle at' Kon^I. Naj:t dertill förordnade (iommitterade författat en framställning af clot till Allmän (iivil-Dag akatus
"På detta ställe är liket begrafvet efter det öfverlemnades åt jorden år 1431 den svenske kungen Magnus, som emottog det heliga dopet och i dopet blef kallad Gregorij. Han föddes i Sverige år 1336, besteg år 1360 thronen. Han hade mycken kraft och kämpade två gånger mot Ryssland. Han aflade en ed att sluta kriget, men bröt eden och rustade sig åter. Då sjönk han i de rasande böljorna, hans här gick under i Ladoga sjö och af hans flotta nyntes intetspår; sjelf dref han omkring på en skeppsplanka. I tre dagar och i tre nätter uppehöll Gud honom från att drunkna. Vågorna förde honom till detta klosters strand. Han blef upptagen af munkarne och bragt till klostret: han erhöll det rättrogna dopet. Derpå ikläddes han i stället för konungadiademet en munkdrägt, ja ansågs värdig botgörarekallet. Efter att ha burit kronan blef han belönad med botgörardrägten." Sådan ungefär är inskriften. Det är ganska sannolikt att de goda fäderne på Walamo, som icke torde ha lemnats alldeles obeskattade af de svenska höfdingarne i trakten, på detta sätt ville revanchera sig i sina lika troendes ögon och genom omvändelsen af en svensk konung handgripligt ådagalägga den "rättrogna" kyrkans seger. Utom sjelfva klostret finnas äfven på de omkringliggande öarne talrika kapell och så kallade eremitager, fordom upprättade af fromma själar, eller ock till en del verkliga eremitkojor, som ännu den dag som är i dag begagnas af lefnadströtta män, hvilka draga sig tillbaka till den s.k. "ödemarken". Denna ödemark är dock icke synnerligen hvarken tom eller farlig. Om lejon och tigrar är alldeles icke fråga, men till och med de mera nordiska vargarne äro bannlysta och ersättas af halftama rådjur och hjortar. På Walamo få nämligen inga fredliga djur fällas; antalet af dessa har i följd häraf betydligt förökats och de äro ganska litet skygga.
Er^ pedition fast ingen Sjömätnings - Corps dä w,r pä-< tänkt, men »tvärtom under detta ars Sjö-Campagne wi förlorat en Fregatt enär de förnämsta Officerare af^ SjömätningS-Corpscn wörö med Expeditionen följ kH« ge, sä kan jag ej annat än instämma med StatS»Utk stöttet, att den samma bör indragas. Da f. d Konungen soM ostvan är nämndt pä Stair-Beredningcns hemställan gjorde "indrägt,inga? pä en tid dä Rikets Finance ställning pä längk när intet war i sä bedröfligt tillstånd som nu, hälle» jag förs Dcir !2 December. 7Z5 före -ikl St.ifg.-Utffottet pä ganffa goda ffäl projecterar indragningar, och utom det kunna aldrig StatSWerketö brister hjelpaS, emedan Rikets undersåtare omöjeligerr lära kunna Utgöra en högre Bcwillning. Om nädrvändigheten af alt Flottornas Under, Officerare och gemenskap böra fä lika underhäll med Attillerje.Regcmentcrne, har Herr Effwersten 8cbut?.ercrgrnL sä grundeligen anfört, att jag ej behöfwer säga mera dcrom, utan consormerar mig i alr hwad han derutinnan anfört. Herr von Lcliantr, lkvsr sireäris Osbricl, upläste ctk dictamen sa lydande: För akt med fullständighet gransk^ Betänkandet angäcnde Stars Merkel med hwad dertill hörer, fordras en närmare kännedom af alla de Författningar angäende detta Werk, som tillförne finnas gifne eller ock tillgäng till dc uplysningar Stats Utskottet under Desi handläggning erhållit. Man kan således wid saknad as sädane hjelpredor ej, komma till nägon full» komlig wjfihet i afseende pä de betänkligheter som upsla, och granskningen blir wjd slikt förewetande superficiel. Dek torde dock tillhöra hwar och en rättskaffens Riksdagsman att framställa sina tankar och anmärkningar» detta ämne.
Förkastades; lö:o Förslaget till ändrad redaction, i afseende på yttranden örn Konungen, Drottningen och Thronföljaren: Förkastades; 17:o Förslaget om den så kallade Indragningsmaktens upphäfvande; Antogs; I80 Förslaget till närmare bestämmelser, i afseende på rättegången i Tryckfrihetsmål: Förkastades; 19:o Förslaget till ändrad redaction, i afseende på Stads-Domstolarnes benämning: Antogs; 20:o Föreslagna tillägget om villkor för åtal, enligt TryckfrihetsFörordningcns 3 § 4 morn.: Förkastades; 21:o Förslaget lill närmare bestämmelser, i afseende på skrifter, som anmälas kunna föranleda missnöje hos främmande makter: Förkastades,. Från Högv. Preste-Ståndex. S. D. Af inkommet protocoll, hållet den 31 sistlidne Augusti hos Ståndets Electorer, inhemtades, att bemälde Eleqtorer, lill följd af erhållen anmodan att utse suppleant, §pm under den Doctor Björkman till den 17 dennes beviljade permission i hans ställe i Stats-Utskottet fungerar, dertill valt Contracls-proslen Udden, hvilken alltså genom protocolls-utdrag skulle i sådan egenskap legitimeras. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskotlets memorial, N:o 3, med uppgift på hvilande förslag till grundlags-ändringar; 140 Prot.-Utdrag, den 4 September i844- l:o Förslag till ändring af Regerings-Formens 4 § genom borttagandet af ordet ”allena.” Regerings-Formen. § 4. förra perioden. Jfslogs;' 2;o Förslag till ändring af Regerings-Formens 4 §, genom borttagande af ordet ”Frälse” eller ”Ofrälse.” Regerings-Fonn en. § 4. sednare perioden. Bifölls; 3:o Förslag till stadgande om annan mans tillförordnande alt förvalta hindrad Departement-Chefs embete. Regerings-Formeru § 6. Bifölls ; 4:o
Man känner ej menniskan eller tiden, örn man väntar sig motsatsen, och den gifpa följden af förslaget hlefve, att färigelserné skola fyllas af endast skenbart brottslige, eller Ämbetsrummen hysa hemliga och derföre demoraliserade lagbrytare. I anledning af detta aiiförande, deruti Herr Éiskopen kjällenberg, Herrar Doctorerne Wallin och Franzen, Professoren Agardh, Prosten Linderoth med flere Högv. PresteStåndets Ledamöter instämt* Laglltskottets Betdnkantien. har Betänkandet blifvit till Utskottet åter* remitterad t. Då Utskottet icke i anledning af de gjorde anmärkningarne anser sig böra frånträda dess afgifne tillstyrkande i detta ämne, och det" af Högv. PresteStåndet återremitterade Betänkandet blifvit af de öfrige RiksStånden bifallet, torde något an* nät yttrande öfver åter remissen icke er* fordras. Stockholm den io Nov. i8a3. Ankom den ig Nov. 182& Betänkande 1ned Förslag till jemkning i Riksens Ständers Beslut, angående Rådmäns och Kämnerers befrielse frän ansvar vid underlätet insändande af K åmnerseller RådstufvuRätts Domböcker och Frotocoller 7)1. 7)1♦ De hos hvarje af RiksStånden fattade Beslut i denna fråga äro följande: Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln: Att med bifall till Betänkandet i de Städer, der Borgmästaren eller Kämners* LagUt skotets Praeses tillika är MagistratsSecreterare eller KämnersRättsNotarie, Rådmän och Kämnärer må befrias från allt deltagande uti det ifrågavarande ansvaret, och att allt beräknande af dagaböter utöfver tre må* naders tid må upphöra, Hos Högv. PrestePtändet: Att Rådmän och Kämnerer i alla Städer borde från allt ansvar i detta fall befrias, och deremot MagistratsSecreteraren eller KämnersRättsNotarien gemensamt med. Borgmästaren eller KämnersPrasses derutinnan ansvara.
Skulle man nu bifalla Betänk, och jemväl antaga skärpta kontroller, så kan icke heller förnekas, att man går nog hårdhändt tillväga, hvarföre en återremiss icke torde vara ur vägen. Rättast synes mig likväl, att förevar.-de punkt upskjutes till vi komma till frågan om kontrollerne, ty då kan man i eli sammanhang besluta hvad som är rätt och lämpligt i fråga både om nedsättning i bevilln. och om kontrollerne. Beslutar R. o. Ad. då en dylik nedsättning, skall jag vara redobogen att bifalla Betänk. Hr Adelborg: Fullkomligt instämmande i de af Hr von Koch uttalade åsigter, ronde Bevilln:s-förordn:n, kan jag likväl icke tillstädja att lappvis förbättra densamma, hvaraf, enl. mitt omdöme, orättvisa blir en följd. Om nu, såsom man har yrkat, bevilln. skulle nedsättas från 5 till 3 proc. å handel och rörelse utan att man dervid har motsvarande garanlie för beräkningen af inkomster, hvad skall blifva följden deraf för landets moder näring och alla andra näringar, hvilka åro lättare att kontrollera? Naturligtvis äfven nedsättning i afgifterna för dessa och för jordbruket, såsom här blifvit yrkadi från 2 lill 1 pr mille. Häraf skulle åter följden blifva, att man då äfven önskar, att den sista köpeskillingen eller motsvarande värden för de egendomar, hvilka icke gått i alf eller under en längre tid gått i köp, skola upgifvas till taxering. Egendomarne kan man således i de flesta fall på håret noga taxera; men ej så med handel och rörelse, hvaraf blir en följd att landets modernäring, landtbruket, ehuru bevillnm pä densamma blir känbart nedsatt, dock i sjelfva verket blir den, som får betala mest; ty i de flesta trakter af landet äro egendomarne ännu ej taxerade till högre än J-del, ja, -‘-del af verkliga värdet. Det är således, efter min tanke, omöjligt för Bevilln.Utsk. att med de få medel, detta Utsk. eger i sina händer, kunna gå till grunden i en sak af den vigt för landet som denne.
Kan det nu tagas för gifwit att för beblandelse mellan ä sidone beswägrade, icke ligger i stelfwa förnuftet något sädant hinder som det ofwanbestrifna, och förbud af ordentliga giftermäl, dem emellan följaktligen icke kunde tänkas äsyfta att i sin liflighet underhälla en redan warande assty, utan blott att genom Lagen dana-en sädan kansta; sä skulle, dä werkan icke ian blifwa större, än ordsaken, det synas som kunde 'följden,af blotta förbudet ej blifwa annan, än att sädane Äktenskap uteblefwo: men att emot olofliga köns> förbindelser sädane anförwandter emellan ingen motwigt dermed more wunnen. Det ' Den 2 November. n Det kan likwäl icke bestridas att i de tider, dä man annu ej analytiserade begreppen och dä den ena Fvlk-Clasten likaså litet, som den andra, efterfrägade grunderna till de moraliska känslorna, kunde Lagstiftaren påräkna att af confusion i begreppen skulle födas oreda i känslorna, och att om Lagarus behandlade köns-förbindelser mellan ä sidone beswagrade pä lika sätt, som dem, hwilke pä uppfostran inflyta, skulle af nämnda öreda hända, att de förra förbindelserna, i sielfwa känslan förblandade med de sednare ansägos med lika afsky. I sädane tider kunde det för canonisterne, hwilkas första afsigter i wista hänseenden kunde wara aktningswärda, wäl lyckas, att tillskapa en stor mängd förbud emot Äktenskap. Men sädane med Naturen ej öfverensstämmande päbnd kunna icke äga beständ. En eller annan börjar undersöka grunderna: de genom forskningen fundna Resultater gillas af mänga och utspridas smäningom till de enfaldigare.
Dä Justitice-Nädens förhällande i allmänhet utaf en dertill af Riksens Ständer förordnad särskild Nämnd pröfwas, synes deras närwaro bland Riksens Ständer icke kunna blifwa för denna pröf - 144 Expeditioner till Riks-Ständcn. liing wädlig eller hinderlig. För deni, svin för alla andra, kan ju det stadgande som i slutet af denna 8 sinnes intaget gälla, att nemligen: ingen af hwilken Riksens Ständer ete. Af samma skäl borde ju eljest Riksens Ständers Justitice-Ombudsman, Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret med mänga siere fran Riksdagar ashällas. Dessutom, om äfwen fem JustiticeRäder ägde säte och stämma pä Riddarhuset, hwilken skulle iväl kunna föreställa sig att desse fem Personer skulle kunna mot skäl och billighet werka pä ett helt Ständ, som bestär af flere hundrade? Ännu mera, huru skulle de, just derigenom att de jutte pä Riddarhuset, kunna anses äga nog inflytelse att misilcda de tre öfriga Ständcn? Förgäfwes nämner man deras raug och Domaremagt. Aro Riksdagsmän nog swage att derigenom skrämas eller nedtvstas, sä är wär frihet redan genom förskämde tänkesätt förlorad; sä böra Riksens Ständer ej längre anses såsom desi förswar; sä kan det ock wara likgiltigt, af hwilka klenmodkge och korttänktc stafwar Nationen wid sä kallade Riksdagar föreställes. Jag bör ursägtas, dä jag hyser högre begrepp om en ädel Nations representanter. Samma skäl torde anses gälla i afseende pä Riksens Ständers öfwerläggningar öfwer de frägor om nya Lagar samt om Förklaringar af Lagens mening, hwilka förut i Konungens Högsta Domstol förewarit.
Stig hurtigt på! nu är hög tid; O skynda, skynda dig, gråtande, framåt! Ve mig, ve mig! Agamemnons egen dotter Är jag, och mig födde Klytaimnestra, Skräcklig dotter af Tyndareus. Jag kallas den olyckssälla Elektra af medborgsmän. Ve, ve, de tryckande hjerteqval, O far, och mitt gryma lif! Du redan i underjord Hvilar, af egen maka dräpt, Och Aigisthos, o Agamemnon. Välan, stämm upp din sorgelåt, Och väck mångtåriga fröjden! Stig hurtigt på! nu är hög tid; O skynda, skynda dig, gråtande, framåt! Ve mig, ve mig! I hvilken stad, och i hvilket hus, O stackars min broder, tjenar du, I fadrens salar lemnande, Vid bittraste olyckslott, Beklagliga systren qvar? Måtte du komma, i sådan nöd, Mig arma till räddning, Zeus, o Zeus, Och hämnare af min faders Skändeligt gjutna blod, Ställande kosan till Argos' land! Men nu detta embar frän hufvudet lyftande, nattliga klageljud Jag till min fader vill höja upp. Dödsqvädet, o fader, en klagesång Jag sänder ditneder i suckar, Af hvilka jag alla dagar Qväljs, och med naglarna Sönderklöser min hals, Och drabbar mitt klippta hufvud med handen, Allt för din död. Ve, ve, jag vill slita min lock! Och liksom melodiska svanen I strömmande flodens bädd Påkallar sin älsklige far, Som i gillrets i svekliga garn Fann döden: så dig, olycklige Fader, begråter jag, Som fick det aldrayttersta badet i Dödens ohyggliga bädd. Ve mig ve, För bittra din mordyxas skull, fader, För bittra din resas beslut från Ilios! Ej med ett prunkskärp mötte dig. Makan, och icke med blomsterkrans; Nej, med tveeggige svärdet hon Aigisthos i sorglig nidbragd halp, Som hon hemligt tog i sitt läger. KHOREN.
Kalkbränningen vid samtlige kalkugnarne sysselsätter omkring 190 personer, men vid de flesta linnas ej särskilda kalkugnskarlar anställda, utan verkställes insättningen i ugnen och bränningen dels af tjenstehjon och till stor del af närboende allmoge på beting. 14 Beloppet af utskeppad kalk under loppet af de sednaste fem åren kan icke uppgifvas, enär sammandragen öfver utskeppningen icke uppgöras af Tullkammaren i Wisby och således derstädes icke slått att erhålla. Fabriker, Bruk och öfriga JVäringar: Vatten-sågarnes antal utgjorde vid sista Berättelsens afgifvande 218. Och Mjölqvarnarnes 578. Vid 1842 års slut uppgick antalet af Sågar till 212, Och af Mjölqvarnar till 578. Flera husbehofs-sågqvarnar hafva tillkommit; men då enligt 1828 och 1835 årens författningar husbehofs sågoch mjölqvarnar, som numera anläggas, endast behöfva hos Konungens Befallningshafvande till annotation i Lands-Kontoret anmälas, möter svårighet, att, om anmälan underlåtes, kontrollera anläggningen. Hästqvarnar i förening med tröskverken hafva till betydligt antal blifvit inrättade. Pappersbruket vid Lummelund, som äger en förmånlig lokal i afseende på vattentillgång med öfverfall, har i produktens fullkomnande icke fortskridit. Vid bruket sysselsättas nu sju arbetare. Antalet af valkar till vadmals-beredning har icke blifvit ökadt; arbetet vid dem verkställes såsom vid qvarnar och sågar af allmogen sjelf, som vill hafva arbetet uträttadt. Med den i närheten af Wisby uppförda stora stenbyggnad, i hufvudsakligt syfte att der inrätta en god valk, har det blott till en del lyckats, i och för den knappa vattentillgången. Å den så kallade Ekholmen i Martebo Myr, hörande till Stora Mickelgårds och Skäggs hemman i Weskinde socken, der tegelbruk förut varit, meri för 70 å 80 år sedan nedlagts, har sådant bruk nu åter anlagts.