Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle inte 19ta irra inig, utan hrni ville .ïndtligeii, att jag skulle Iiafva honom, oiii jag r i k eller inte; efter han var en s9 from man, att hen icke Ejordc ii9gon inenniska emot, s$ holipades han visst, att han (Sliarren) skulle Iilifvn froni emot mig; jag svmade der] i9, att hvad det kom vid, att han var s i froni iiiot anilra, s9 r5dde haii intet om rnanga, och att den soin iir allt för god emot andra, s8 iir han v5rst emot (leii, han mest r9dcr uiii. Urssiitom kunde jag inte Iiringa öfvur mitt sinne att sig3 honom ja ' ocli ett gndt ord. Min Ii. h r fr9g:; ide iiiig dock, h !ail det i115ttc vnci för en soldat, som mig s9 mycket I9g p3 sinnet, efter jag hade sagt. att jag ville öfvcrgifva Iioiioin fur en solilats skull, och s d c iintligcn, 78 att det rott vii1 Cniusen, men skulle jag icke billa mig iii, att jag nagonsin skulle honom eller nagon, som jag hiirefter gerna ville - derpi jag svahafva, efter jag icke ville hafva den h *, - rade, au hrad den sol&amp;ten vidkommer, .så har det varit min n&amp;, och har jag, d snnnt som jag lefver, icke till det.ringzste ment Cruusen denned. Om h m 9r lcfmtle eller död, det vet jag inte, och gör det mig vid denna tiden ratt lika, och har jag 5nnu icke sett nagon, den jag r9tt fullkomligt vill göra till herre öfver mig. Bad jag for den skull, att m. h. f. intc ville fatta de misstankar till mig, att det sker hvarken för hans eller någon annnns skull utan hlott derföre, an jag aldrig kan tvinga mitt sinne till att hlifva kar at honom.
Hvad åter beträffar Bajern, så medger jag gerna, att jag underlåtit att förskaffa mig dess budget, men jag har icke heller trott, att fråga kunde upstå om att jemföra de förenade Rikena med en Stat, som i det Euro peiska statsförbundet intager en ställning, i min tanka ingalunda jemförlig med vår, oell jag tror äfven, att vi för ingen del skulle vara belåtna med att jemföras med detta Eike, hvars folkmängd väl är betydligt större än Sveriges, men hvars ressurser, läge och politiska betydenhet likväl icke torde medgifva det att någonsin komma att spela den röle vi utfört, eller kunna blifva kallade att häfda. Emedlertid hoppas jag, att hvad jag nu, grundadt på officiella upgifter, haft äran anföra, Hrr.ne behagade finna, att hvad K. M. för UtrikesDepart,:t äskat ingalunda, med hänsyn till folkmängden, öfverstiger hvad de Stater jag åberopat, till enahanda ändamål anslagit. Jag anhåller om tillgift för det jag tröttat med upräknandet af alla dessa siffror, men jag har ansett det nödigt, för att i detta afseende rättfärdiga de af K. M. äskade anslag. Gr. Anckarsvärd har vidare sagt, att då dessa anslag äro större än hvad andra, med Sverige jemförliga Stater, för deras utrikes representation, beviljat, skulle vi kunna minska dessa utgifter derigenom, att Sverige representerades i andra länder icke af Envoyéer utan af Chargés d’Affaires, samt att, alldenstund Hr Gr:n för mera än 40 år sedan uttalat samma åsigt, lian, för konseqvensens skull, måste fortfarande vidblifva den. Jag medger att jag icke varit oberedd härpå; tvärtom har jag väntat mig, att Hr Gr:u äfven vid detta tillfälle skulle söka göra gällande de skäl, som, i hans tanka, talat och tala för en sådan inskränkning.
Jag bestrider ingalunda denna det Höglofiige Statsutskottets uppställning öfver ämnet; men jag utbeder mig att derjemte få framställa, huru som det år Svenska Folkets ostridiga rättighet, ett allena genorp Riksens Sländer beskatta sig sjelfve; att allena genom Riksens Ständer först fatta ett omdöme, och sedan i följe deraf besluta om Statsanslagens summor, hvarvid naturligtvis kommit i öfvervägande en noggran, pröfning af föremålens mera och mindre nöd - Den 5 Julii1/', nu vänlighet; af nyttan utaf deras utsträckning, afvågd med de olägenheter, som dessa utgifter verka å de skattdragande, då icke fördelarne å en annan sida åro så påtagliga, att de motsvara det lidande, sorn tunga skatfhördor alltid förordsaRa. Jag år således med StatsUtskottet fullkomligt ense deruti, att inga föreskrifter kunna eller höra gifvas Konungen, om hvilka af de utrikes Ministerposterne, som böra bibehållas eller ej, men jag tror deremot att Riksens Ständer icke allenast med fuli råttig-r het, utan äfven med fullkomlig säkerhet, kunde bestämma, att Svenska Folket långt ifrån att Vara i tillfälle, att för MinisterSiaten öka anslaget icke för närvarande år i tillfälle, att för detta behof bevilja mera ån 60,000 R;dr Hamburger Banco. KonungaRiket Norrige betalar till Utrikes MinisterSfaten i ett för allt j5.,ooo R:dr Harnö. Banco. Då nu Svenska Folket påtager sig fyra gånger så mycket, synes mig att man äfven vid. detta tillfälle icke undandragit sig, att bära största tyngden.
Jag tror nemi., att så snart R. o. Ad:s återremiss inkommer till Utsk., så lärer den blifva på sam - Den 9 Maj. 441 samma dag besvarad, ty utan tvifvel stannar Utsk. vid sin tanka, att skiljaktigheterna äro oförenliga och anmäler det å nyo till RiksSun. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag her om förlåtelse, att jag påminner R. o. Ad. örn ett ordspråk, hvilket knappast för någon af dess ledamöter torde vara okändt, men hvars sanning ovillkorligen påtrugas oss af den ställning, i hvilken vi sjelfva oss nu befinna; nemi. att ”sådan som soppan tillredes, så måste den också uppätas.” När man en gång, såsom R. St. vid riksdagen år 1815, misslyckas i en grundlags-redaction, eller, rättare sagdt, nog obetänkt antager en sådan, sedan förra riksdagen hvilande, något tvetydig och i alla afseenden felaktig redaction af förslaget till en grundlagsändring, lemnar man för de kommande liderne åt den ene en verklig anledning, ät den andra åtminstone en förevändning, alt i de tvetydiga ordalagen finna medel att inveckla ärendena och åstadkomma en olaglig behandling af desamme. Dock anser jag visserligen 50 §, jemförd med den 81, ändock icke vara till den grad dunkel, alt icke man skulle kunnat deruti finna en lätt vägledning för sitt handlingssätt, i fall icke, redan vid förra riksdagen, och nu åter vid denna, man afvikit ifrån grundlagens, likväl i denna del bestämda och påtagliga föreskrift. Jag instämmer i detta afseende i allo med Frih. Cederström och anser hvarje väg, som afviker ifrån grundlagens ordagranna mening, i sig sjelf vara en olaglighet, som nödvändigt skall föra till förlägenheter, och som, redan vid förra riksdagen och nu vid denna, inledi R. St. på villovägar och uti en labyrint!), ur hvilken ledtråden är svår att finna.
V'ed går elsbetjenin gen, Krönare, Famnare, F adb är are och Sågare, blifvit för åren /838 och 183g utbetald, utan att, enligt Räkenskapen, något motsvarande arbete synes derför vara verkstäldt; hvarförutan famningsoch trafningskostnaden, hvilken till i838 med 16 sk. famnen utgått, derefter blifvit med 24 s^- famnen er lagdt Hvad den ifrågavarande utbetalda aflöningen beträffar, så har Eders Kongl. Maj;t, uppå Öfver-Ståthållare-Embetets den i5 Maj 1829 gjorda underdåniga förfrågan, huru vid det förändrade förhållande, som inträffade genom Högsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sofia Albertinas frånfälle, så väl i öfrigt, som med ifrågavarande för Hennes Kongl. Höghets Palais antagne arbetsfolks på Stat uppförda löner höride förhållas, uti Nådig skrifvelse af den 24 Juli samma år, behagat anbefalla, att det, för vedoch kol-upphandlingen med flera utgifter i och för Högbemälte Hennes Kongl. Höghets Palais, å Stat uppförda anslag skulle bibehållas, hvilket, ytterligare finnes bekräftadt genom, liders Kongl. Maj:ts , äfven för ifrågavarande åren, fastställda Nådiga Stater. Den med 24 sk. famnen utbetalda famningskostnad vid hamnen samt inläggningsoch trafningskostnad i vedbodarne för de Publika Verkens vedförråd har ingen gemenskap med Vedgårdsbetjeningens bär ofvan omförmälda löner, utan är enlig med de allmänna arbetspriserna vid hamnarne. Den har blifvit såväl inför Kammar-Rätten verificerad, som i förslag till vedupphandlings-kostnaden hos Stats-Kontoret upptagen. Lika förhållande förefinnes med huggningsoch sågningskostnaderna för samma ved.
Och hon hade ej hjärta att göra narr af honom, så rörande nitisk var b an i sitt begär att underlätta hennes arbete, utan hon gaf honom ett skärbräde och en knif och placerade honom vid andra ändan af salsbordet. Så han hade burit sig åtl Det var, så man kunde dö af skratt! Han höll armarna stelt utsträckta framför sig för att nå fram till skärbrädet, som han lagt ungefär midt på bordet och med rynkade ögonbryn och hufvudet på sned satt han och siktade en lång stund med knifven i luften, innan han grep sig an med det ansvarsfulla värfvet att klyfva en bulle i ' två delar. Hon betraktade honom under fruktansvärda ansträngningar att hålla sig allvarsam, och när han märkte hennes blickar, så tittade han upp ett ögonblick och gaf henne en liten tankspridd nick — han var allt för upptagen af sitt arbete för att kunna ägna henne någon större uppmärksamhet. Till sist må- ste hon gå och sätta sig i hans knä och riktigt skratta ut — han var för oemotståndligt komisk. Och det allra roligaste var, att han alls inte tycktes förstå hennes hejdlösa munterhet, han föreföll tvärtom nästan en smula sårad, och med en min af vänligt öfverseende klappade han henne i ryggen, för att hon skulle lugna sig. V. Roikjer foto. FRÅN KONTINENTALBANANS INVIGNING: Göteborgs Vetenskapsoch Vitterhetssamhälle, på initiativ af landshöfdingen grefve Albert Ehrensvärd, en minnesfest öfver henne — den enda dylika mig veterligen — hvarvid j a g utsågs att hålla minnestalet. I detta har j a g sökt närmare skildra Fredrika Bremer, enligt min uppfattning, såsom författarinna, kvinna och banbrytande förkämpe i vårt land i » kvinnofrågan » i dess vidsträcktaste oeh ädlaste bemärkelse, syfte och innebörd. Jag afslutade denna teckning m e d följande o r d: » Sedan vi nedkallat » frid öfver hennes ädla ande, välsignelse öfver hennes minne », lyssna vi till Esseides flammande upprop: » Framåt! alla rena viljor, alla goda krafter på den bana — det fria arbetets, handens, hjärtats, själens, andens — som Fredrika Bremers hjärta och snille brutit för den svenska kvinnan!
Majit, angående åtskillige förand ringar, i afseende å Landsboks-Räkenskapei nes upprättande och afgifvande, blifvit gillad af Borgareoch Bonde-Stånden, tnen afslagen af Ridderskapet och Ådeln samt Presle-Slåndet, i följd hvaraf, då aine Stånd således stannat emot två, denna fråga förfallit. Stockholm den 21\ Res ervatio ner:. Af Herr Prosten Astrand, sorn reserverade sig emot Utskottets åtgärd att, i en fråga, af i sin böljan ekonomisk natur, som , då två Stånd stannat emot två, boide förfalla, hafva föreslagit voleiing i Förstärkt Stats Utskott. Ilai uti instämde Herr Biskopen Doctor Hedrén} Hcir Conti aclsProsten Öslberg samt Herr Helsingius. Af Herr Prosten Stenhammar. ”Jemte instämmande i Herr Prosten Åstrands reservation, får jag tillägga följande. Då Stals-Utskotlel , vid närvarande Riksdags böljan, emoltog denna fråga tili behandling, valden icke af Stalsi eg Irrings natur. Den rörer melhödeii för en del af grundskatternas utgörande,', genom hvilken method man icke lärer kunna neka, att sjelfva grundskatternas belopp, vid förvandling till penningeskatt, kati ganska väsendtligt förändras: — den rörer således Skalte-allmogens ekonomiska, välstånd, ja dess fortfarande sjelfbestånd i många or - 8 Stats-Utskottets Memorial_, N:o 3j5- tei: — den rörer mängen lagligen förvärfvad egande-rätt: — den rörer indelningsverket, som icke utan Ständernas beslut och Konungens bifall, endast på ett i grundlagen föreskrifvet sätt, kan rubbas. Jag förmodar icke, alt någon skall kunna förneka, all frågan, sådan den väsendtligen är, oell sådan den var, innan den af närvarande Riksdags Stats Utskott företogs, i hufvudsakligaste nion bar ekonomisk nalur. Så hafva ock förra Ständer betraktat densamma, ända intill sistlidne Riksdag.
Ätt ersättning jemväl skall gifvas, ej mindre till egare af hus eller annan 8 lag-Utskottets Utlåtande, N.o 82. lägenhet, som finnes å en afträdd jordlott och måste borttagas eller flyttas, än ock för å jordlotten växande gröda, sorn ej före afträdandet hinner inbergas, blifver en följd af förslagets ordalydelse och lärer ej behöfva att bestämdare, än som skett, uttryckas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bihang Till Samtelige Riks-Ständens Protocoll, innehällandc de Handlingar hwilka till Riks-Ständm blifwit aflemnade, säsom Konungens Nädiga Propositioner/ Riksens Ständers Utflottö Betänkande» och Förklaringar/ samt Rikö Ständens Protocolls Utdrag. Ötebro, TrM hos Nils Magn. Lindh, ZHio. Uppläst för Ridd. ock Ad. d. ;i Juli! igw» Prest-Ständel d. :o - r Borgare-ätandet d. zi Bonde-Ständet d. r slug. - Kongl. Maj:t6 Allmänna Nådiga proposirion till Riksens Ständer, angående Statswerkers tillstånd och behof. Gifwen Orebro Slott den r6 Julii r8lv. ^-tt högst bsdröfliga händelse som föranlätit K:gs. Majlt art sammankalla Riksens Ständer kill denna Urtima Riksdag, bär inkeeffit sä nära flitter af den siä hallna, att de Författningar till uy-chielpande af Rikets StatSwerk och Financer, som Riksens Ständer da togo och i wista delar till Kongl. Majestät» pröfning hemställde, icke ännu i hela deras widd kunnat bringas till »verkställighet och Ln mindre wisa M »verkan till ändring och förbättring af Sia Swecke:s lillst. Md, som nu kan uppgif.vas eller undergå granskning. Kongs.
Ja, ja, kvittra om allt det där gamla vanliga! » » Så att du somnar därvid; nej, tack! » Men han aktade ej på svar, utan fortsatte: » Kvittra om, hur det känns, då du drömmer, att du sitter på banken med alla siffrorna i hufvudet och den där långa räkeln till arbetskamrat^ bredvid dig, som gnolar » Lindemann » och tvinnar sina mustacher, medan han tydligen tänker: Om jag åtminstone hade en ung flicka vid min sida! » » Asch, Bertil, bli inte ironisk! » Men han fortsatte, oberörd af alla afbrott: » När du så drömmer, händer det, att du vaknar fram emot morgonkvisten och tittar dig omkring. D u känner inte igen dig, du ser inte räkeln, hör inte » Lindemann », har inte en enda siffra i hufvudet, men midt emot dig står en stor, lurfvig karl och säger: » Adjö med dig, nu går jag! » Och så kysser han dig, så att du blir ännu mer vaken och märker, att du rakt inte är på banken! » Hon gaf lurf hufvudet en liten knuff. » Och när jag gått, tackar du Gud, att du blifvit gift med en så treflig karl, tackar du Gud, att din lycka inte är en dröm, utan rama, sunda verkligheten, och tänker för dig själf, såsom du sagt väl tusen gånger: ' Jag begriper inte, hur han kunde bli kär i mig, jag som hvarken är ung eller vacker '. » » Och så tänker jag desslikes på, hur du vanligtvis svarar, då jag är dum nog att undra så där, » inföll hon litet förtrytsamt. » Nå, hur svarar jag? » » Du svarar: ' V i ska ' inte resonnera om kärleken, ty den väljer aldrig. ' Uppriktigt sagdt, det där svaret har smått förargat mig det är alldeles som ville du ursäkta dig. » Han teg en lång stund, men när han åter hof upp sin röst, var det ej på skämt. Han reste sitt stora lurfhufvud, skakade manen ur pannan och vred sig, så att han kunde taga sin lilla hustru riktigt i betraktande, där hon satt, belyst af eldskenet.
Till förekommande af allt missförstånd, ber jag att äfven få förklara, att jag med hela Banco-vinstens aflemnande endast åsyftat att erbjuda tillgång till sådana utgifter, som Rikets Ständer anse medföra landets gagn, men ingalunda att medverka till nedsättning af allmänna bevillningen. Finna Rikets Ständer, att icke hela Banco-vinsten bör i anslags-väg utgå, så anser jag, att det bör öfverlemnas åt Banco-Utskottet att tillse, huru densamma, till undvikande af all strypning, må i låneväg kunna förmonligast användas och komma allmänna rörelsen till godo.” Uti denna reservation hafva instämt Herr Baron Stjernstedt s Herr Bråkenhjelm, Herr Bogeman > Herr af Zelle'n > Herr Doctor Hvasser och Herr Prosten Berlin till alla delar, samt Herr Professor Bolnie'er , för så vidt reservationen afser hela den behållna ränte-vinstens afstående från Banken, och Herr Kongl. llof-Predikanten Tunelius, utom i de framställda anmärkningarne vid den låne-rörelse, Banken bedrifver. Af Herr Prosten Lyth: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut att af den salderade Banco-vinsten, såsom orden lyda, dels till lånerörelsens utvidgande och dels till metalliska cassans förstärkande, reservera 1 million R:dr Banco. Metalliska cassan behöfver icke någon förstärkning. Hvad åter låne-rörelsen angår, är den mångfalldig och det skall vid granskning af Bankens nuvarande ställning befinnas, att ingen gren af dess låne-rörelse är i så trängande behof af förstärkning, som den så kallade fastighets-lånefonden. Dennas förstärkande är så mycket nödvändigare, som Banco-Utskottet föreslagit en belånings-rätt, förhöjd ifrån tredjedelen Lill hälften af fastigheternas Taxerings-värde; emot hvilken förhöjning den ringa tillökningen af 220,000 R:dr, som skall tagas från skiftesoch odlings-lånefonden, för ingen del kan anses svarande.
Dessa fördelar synas Kongl. Majit åstadkomna i de föreskrifter, som i detta hänseende redan blifvit tillämpade å ersättningar för tjensteresor vid Statens jernvägar, i thy att godtgörelsen utbetalas med visst lika belopp för hvarje mil, oberoende af förhållandet att ömsom landsoch stadsskjuts, ömsom reservoch entreprenadsskjuts varit begagnad. Ett sådant medelbelopp torde, — med afseende å den olika lega per mil, som för hvarje häst nu utgår med 80 öre, 1 Riksdaler och 1 Riksdaler 20 öre, jemte 6 öre milen i lega för åkdon med fjedersäte, färjoch bropenningar å en del ställen, samt godtgörelse för skjutsbudning och till medföljande körsven, hvilka sistnämnda två afgifter, ehuru icke i lag påbjudna, dock genom häfd numera äro af beskaffenhet att desamma i de flesta fall svårligen kunna af en resande undvikas, — lämpligast kunna fastställas till 1 Riksdaler 25 öre milen för hvarje häst; och skulle, med undantag af hvad i resereglementet angående dagtraktamente finnes bestämdt, föreskrifterna deri för öfrigt gälla till efterrättelse. Då den af Kollegierna föreslagna kontroll att vid ersättningsräkningen borde fogas, icke blott förordnande till förrättningen af vederbörande embetsmyndighet, utan jemväl, lör uppgifna särskilda fall, antingen utdrag af förrättningsprotokoll eller instrument, eller ock intyg af förrättningsman att ombudet vid förrättningen varit tillstädes, synes, hvad beträffar sistnämnda utdrag eller intyg, vara mindre af behof påkallad, enär det icke torde böra hos de till ifrågavarande uppdrag förordnade embetsoch tjenstemän förutsättas sådant bedrägligt förfarande, att de skulle afgifva räkning å godtgörelse för resor till förrättningar, vid hvilka de icke iakttagit inställelse, — anser Kongl. Majit föreskriften härom böra kunna inskränkas till biläggande endast af förordnandet.
Utskottet förbigått att besvara hvad han i sitt till Utskottet remitterade Memorial anfört, angå* ende de Judars sätt, att drifva Skrå-handtverk, hvilka dertill undfått särskildt tillstånd, ochfrainställer åtskilliga betänkligheter emot tillåtelsen af Akten - Den 5 Juli. 547 Äktenskap imellan Judar och Christna , Sarntönskar för öfrigt utredandet af följande frågor ; nemligen: i:o Orri Judarne skola sjelfve med egriå och sina TrbsfÖrvänters hander tillverka sådana arbeten, soiii höra till deit handaslöjd, hvarom de göra ansökning , och sjelfve plöja' och odlå deii jord j söm de köpa samt genom hvilka medel de skola dertill formas? 3:o Örn de af denna Nation, sorn blifva cönscriberade, alltid skola Sjelfve gå i falt eller Svenskarrie aga rätt, att sälja sina lif åt Judarna, på det att de sednare måtte få besitta den Svenska jorden. 3:0 Om de Penningar, söm Judarne skulle låna Staten för de vidsträcktare förmoner dem b lefve mödgirne, krinde medföra någon särdeles nytta, öller om icke det tvertöm kommé att förhålla sig sorti med'den orättfångna penningen, hvilken tög mångdubbelt ined sig bort; och 4:0 Örn döt käti förfenäs roed Svenska Nationens interesse och värdighet, att tillåta fri inflyirning af Judar, endast af det Skäl att de sätta pant för sitt qvarblifvande i Riket?
BondeStåndet till Utskotletä förnyade handläggning nterlemnat dess ofvannämnde Betänkande, hvaremot följande anmärkningar blifvit gjorda hos förstnämnde RiksStånd: att på de ställen, der skjutsen är stäld på entreprenade, och vägarna mycket freqventerade, skola ock hästarna vara mindre dnglige, så att de resande få stadna på halfva vägen och ofta erlägga väntpenningar; hvadan förmenas, att om sådane entreprenader skola ega rum, syner ofta böra hällas å hästarne och vara stranga, i jemnförelse med klagomålen i dagböckerne: att rättigheten för bonde, att sjelf köra då man begagnar hans åkdon, 1396 Besv. och Ekon. IJ^k.
Den, sorn vill, ali för hvarldem af nästkommande tre år ett reservalions-anslag af 30,1) 0 Kalr K:nil å Riksgälds-konlorel anvi-as, att, släldl lill Kongl. Maj:ls Nådiga dispo-i o till löueörhatlring ät lärare vid samt till utvidgning af sädanfe siad.-padagogien ut hvilka undervi ningen vunnit en högre grad af utveckling, äfvensom, under samma vilkor, ät läraren viii padagogien i Avesta, etc. etc., röstar j«; den det ej vill, röstar nej; vinner nej, anlages ja-propositionens innehåll med den ändring alt. efter orden ”användas lill löneförbätl ling", inläras orden 'enligt ofvan stadgade gi under''. 20.o. Utskottets lörslag i första yttrandet å 52 sidan, alt, såsom arfvode åt gymnastik-lära re vid de högre läroverken eli belopp al 500 R:dr måtte å stat uppläras, alt höjas, eiler 5 års val vitsordad tjenstgöring, till 750 R.dr och eller 10 års sådan tjenstgöring till 1,000 K di, denna Ijcnslgötingslid beräknad, lika med den leir andre lärare, frän och med kalenderåret nast eller del, under hvilket luilmaklen blifvit utlärdad, samt alt en summa al 9.000 R:dr inäde st allas lill Kongl. AJaj:ls disposition, alt användas till sådana arfvedel! vid de lägre läroverken, i den män skicklige lärare hinna bildas, är i sin helhet bifallet af Ridderskapel och Adeln samt Bonde-ståndet, hvaremot Piesteocb Borgare-stånden godkänt förslaget med den ändring, att orden ”-under hvilket fullmakten blifvit utlärdad”, skulle utby as emot orden ’’dä på grund af utiiäinniug befattningen blifvit tillträdd”.
Den nya projecterade station för Skärgårdsflottan vid Söderköping synes mig lika problematisk. Flottan bör visserligen äga belastade stationer, men efter min tanka böra de ej anläggas, der man säkrast har att förvänta anfall, t. ex. å det rika Östergöthland, der paan, efter en förlorad sjöbataille och deraf följande fiendtelig landstigning, kunde gå miste oni både Flotta och dess depoter, hvilka såsom anlagda på de för landstigningen minst tjenliga ställen genom sitt försvarande lemna reträtte och communica - Den 10 Augusti e. m. tioner öppna; en Flotta är i alla fall icke hindrad att under sommaren uppehålla sig hvarest för godt finnes. Provinserne Norr öm Gefleborgs Län borde äga sin hufvuddepot i Östersund, ty de skola alltid blifva couperade med ett på Sverige lyckligt anfall; men skulle en fiendtlig Armée landsättas vid Hernösand till ex. borde Norra Armeens Concentrerings-punkter så utses, att den agde reträtten öppen äfven till Östersund, i händelse anfall redan skett på Stockholm. Af hvad jag ofvan anfört, synes mig att, 1:0 Skandinavien hufvudsakligen bör beflita sig om att erhålla ett väl ordnadt Sjöförsvar, såsom vilkor för dess sjelfständighet. 2:0 Att om en fiendtlig Armée skulle förmå landa på vära Kuster, måste den bekrigas och tillintetgöras genom en National-armering och allmän resning i massa, hvarvid 3:ne Arme'eCorpser borde formeras, den Norra, Medier sta och Södra med sina OperationsLinier, på sätt jag ofvan haft äran omnämna, och jag är då öfvertygad, att äfven med [de största motgångar i början, hvarvid en stor del af Sveriges vackraste Provincer blifva af fienden occuperade, skulle han sluteligen tillintetgöras vid den formidabla defensions-linien, och de Den 10 Augusti e. ni. förenade stridskrafter, som ett sålunda ordnat Centralförsvar har att framvisa.