Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N.-o 386. 73 Minimikvantitet föi Upplaget 00 Tror 4,000 Life IOOO ife 20 ife IOO fe 0 0 <0 ife IOO ife 15 Sife IOO Life IOO ife 20 Tror IOO Life IOO Life 25 Life 200 ife 200 te 5oo ife 5o ka3o kri5oo ka200 fe 00 Rdr V. 3oo fe 3oo fe 3oo fe Fisk: saltad Sill i Tunnor torr, Gråsidor eller Seij ... Färger: Blyhvitt Gochenille Indigo . Gryn: RisSago Hampa Humla Ingefära, torr . Kummin Lin: ohäckladt häckladt Ljus: TalgVax-, gula hvita och Spermaceti Mandel Olja: Borneller Oliver i Faslager I Flaskor, Bouteiller eller Krukor Hamp. Peppar, alla slag Piphufvuden af Sjöskum, omonterade Plommon, Cathrin Pomerans - Knoppar och Skal Russin Qvantitet för] Transitoafgiftens beräkning. i T:a Life ife ife ife ife' ife i Sife I Lii; i ife i T:a I Life I Life i Life i fe ife ife t k:a i k:a i k:a i ife ioo Rdr V. i ife i ife i ife Transito afgift. Bil», t. R. St. Brot, 10 Sami., a B., 3 Haft. I vantitet för Transitoafgil'tens beräkning. Transito afgift. 74 Bil. t. Exp.-Utsk.s försl, t. urid, skrif, N;0 386. MinimiPqvantitet för Upplaget. 3oo T:r IOOO ffe IOOO # 200 T:r 5oo 4É 5 o # 100 T:r 2000 # 5oo ffe Iiooo plattfot 5oo # 240 k:r 33^ k:r j i33| k:r jSalt, kok, .
Harmligt var det också, att prosten i sitt tal till församlingen råkade missäga sig så fatalt. Han skulle citera de kända orden ur Bsaie härliga första kapitel: » En oxe känner sin herre och en åsna sin herres krubba, » men i hans mun blef det i stället: » En oxe känner sin åsna och en herre sin krubba. » Församlingen, som redan genom hviskningar från man till man kände till det lustiga förhöret med Orrtuna-borna i första bänken och därigenom blifvit tämligen uppspelt, råkade nu alldeles ur fogarna vid den komiska missägningen. Alla kastade sig ned i bänkarna med hufvudet mot de utbredda armarna, så att prosten på en lång stund, där han stod framför altaret, knappast såg en hvit skinnlapp i hela kyrkan utom på några skalliga gubbar. Han trodde först, att hans ord hade utöfvat en så gripande verkan, att alla brustit i gråt, men så nåddes hans öron af några ljud, som mera liknade ett undertryckt fnittrande än snyftningar, och han började ana oråd. Det var ock först när han kom in i sakristian, som han af en af assistenterna fick veta anledningen till församlingens hastiga » framåt böj ». Att visitators lynne just ej var rosenrödt, då han jämte en stor mängd andra inbjudna, hvaribland särskildt märktes den genom sin stora förmögenhet mycket mäktige_ och betydande pa 214 tron Bergbom, vandrade från kyrkan till den närbelägna prästgården, därpå kan ingen rimligen undra. Men då han såg det väl försedda smörgåsbordet, hvarest han till och med upptäckt sin älsklingsrätt, å la daube på gris, då hans vidgade närborrar skvallrade för honom om äfven andra kulinariska njutningar, och då han vidare såg, att det vid hvarje kuvert stod tre glas, däribland ett grönt — skulle det kunna vara hans favorit-vin Chateau Yquéme, mån tro? — då började harmen dunsta bort åt höger och förtretligheterna åt vänster, och mellan dem båda stod en jovialisk, skinande herre med prästkrage och nordstjärnan, hållande en smörgås i den ena handen och en assiett, hvarpå låg en bit spädgris i sitt gelé, i den andra.
Häggström, å 2,250 R:dr, för utdikningen af Svartbergsoch Nybruksmyrerne i Säfvars socken; återbetalas jemte kro noutskylderna 2,249: 88. 2,137: 38. » sedermera aflidne Postmästaren A. Wall, å 2,700 R:dr, för sänkningen af Degersjön och Lillsjön i Nysätra socken, emot årlig återbetalning af 5 procent, med beräkning af 3 procents ränta 2,106: 51. 2,044: 89. » f. d. Expeditions-fogden C. J. Moritz, å 3,300 R:dr, för utdikningen af sjön Ökvattnet i Skellefteå socken, emot återbetalning af 10 procent årligen och erläggande af 3 procents ränta '. 299: 96. — för sänkningen af Kroksjön i Bygdeå socken, å 2,520 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna 2,928: 20. 2,928: 20. » utdikningen af Qvarnmyren. Afjälsmyren och Tattarsmoran inom Tväråmarks bys område i Säfvars socken, å 750 R:dr; dito dito 871: 48. 871: 48. » utdikningsarbete vid Byske by inom Skellefteå socken, å 3,440 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 3 procents ränta 3,440: — 3,440: — » utdikningen af Ratu-tråsk i Bygdeå socken, å 1,840 R:dr, emot dito dito 1,840: — 1,840: — >i dito af åtskilliga myr er på Vester-Sjulmarks bys egor i samma socken, å 1,660 R.dr, emot dito dito 1,660: — 1,660: — » dito af Ifamptjernsoch Deg er.-myr erne inom Degerfors socken, å 7,800
FonA/. /V«</igtr ^O/YO si/io», 7^:o ^2. '7 annan grund,än 3tt sälclaren, oftast för ögondlieket, uppkommet missnöje, eller dar annat ändamål, 8n att deraf gifva er> offentlig yttring: ja man kan ieke med rättvisa ens antaga säsom allmänt gällande slutföljd, att den solkdop, som vid ett sädant tillfälle, anfallit, väre sig den offentliga m^ndigdeten, eller den deväpnade styrkan, eller enskild person, derföre duff uppsät eller trott sig lie»» en liandling, jemnförlig med uppror emot Ilegeringen; äfvensom de väldsamlieter, dvilka vid upplopp ega rum, ieke eller kunna anses rigtade emot samdälls-fördällandet, eller en8 melsor» någon väda, jemnförlig me<l elen al uppror. I k. cl. Dag-Lomiteens tr^ekta motiv till 11 (iapitlet 8traff-Lalken, »k förslag till n^ Lriminal-Dag är skillnaden mellan dessa drott »älunda upp-Iragen, att meel uppror förstods det tall, dä folksamlingen lågt ä daga afsigter ritt sätta sig upp emot elen ollentina m^ndigdeten; oed med upplopp äter förstods det full, dä folksamlingen /ö> a/r/rat K/rc/amä/, ä» //g^- Aer ti// /'o,' störer lugnet eller allmän ordning. Äed skyldig uppmärksamdet ät den moraliska skillnaden emellan dessa drott, 8ä till deras upp8ät, 8om deras påföljd, al dvilka omständiglieter drottsligdetens dögre eiler lägre ivalideationer mä8te destämmas, — kan det, enligt mitt degiepp, ieke vara lagstiftaren tillätet att vid destämmandet as dera8 destraffning, 8ammandlanda det ena med det andra, dvilket man likväl gör, ela man, med utlemnancle af det afseende, man är skvldig
Efter verkställd granskning af desse handlingar hafva Revisorerne ansett sig höra meddela: att, utöfver det anslag af 25,000 R:dr årligen till Civile Einhetsoch Tjenstemäns pensioner, som å RiksStaten finnes uppfördt, har, enligt Kongl. Majrts Nådiga Bref den i5 November 1826, till Civil-Statens Pensions-Cassa blifvit, för och med år 1827, öfverflyttade 10,000 R:dr af de 22,3oo R:dr, som voro anslagne till Pensioner för Civile och Militaire Embetsoch Tjenstemäns Enkor och Barn, med skyldighet, att, på sätt Kongl. Stats-Contoret dittils gjort, dermed bestrida pensioneringen af Civile Embetsoch Tjenstemäns Enkor och Barn; och hlef derjemte förordnadt, att denna till Cassan öfverflyttade Summa skulle, såsom otillräcklig för ändamålet, af Pensions-Inrättningens Allmänna Inkomster ökas med 5ooo R:dr, hvarigenom den korame att utgöra ett sammanräknadt belopp af 15,ooo R:dr årligen. Statsbidragen till denna Gassa utgjorde således årligen 35,000 R:dr, utom hvad, jemnlikt Rikets Ständers Beslut vid 1823 års Riksdag, tillflyter Pensions-Inrättningen genom besparingar på Civile löner under vacanceoch liggetid samt under Nådår och Begrafningshjelps aftjenande af Civile Embetsoch Tjenstemän. ( >34 ) Desse Allmänna Understöd, i förening med Delägarnes bidrag, sorn med år 1837 togo sin början, samt räntan på det samlade och utlånta Capitalet, utgöra Fondens tillgångar, hvilka för ifrågavarande tvänne år blifvit sålunda redovista. Allmänna Fonden.
ej haft därunder — Två stora, öfver En mig — samma Jag underlig emot dig, då j a g af förväntan gång en djup s o m fjärran våra h u f v u d e n sjunömsade kvist o c h tystatt längta s o m jag, söka droppar från mina ögon talade. V i skiljas — kom frid. fin ögon. Bland dessa är det s. k. stuporna, vaktade med kärlekssång, ned för stannade, s o m nyss ofvanför sin som jag. » vårluft. det evigt om? » röst. Det var där » Gamla Stockholm » år 1897 reste sig m e d krenelerade murar o c h trappgaflade hus, mellan hvilka krokiga gränder slingrade sig o c h lustiga gamla värdshusskyltar lockade b e s ö k a n d e främlingsskaror in i dunkla, medeltidsaktiga » k r y p i n », där vin o c h m j ö d serverades o c h muntra visor sjöngos af trubadurer från sydliga himmelsstreck. Den å bilden synliga träbryggan är b r o n, s o m förenade &gt;Helgeandsholmen » m e d » Staden&gt; o c h den enda n u återstående lemningen af » Gamla Stockholm ». Till h ö g e r synes den s. k. med vårafton. Lina Jonn foto. BORGARESALEN I LEMBKESKA HUSET. intet här nere varar — men — vi m å s t e söka hvarandra hela lifvet sedan. » » Det vore död, » svarade jag, m e d a n min blick följde den n e d g å e n d e solens alltmer bleknande skimmer mellan trädens stammar. Ensam, stödd e m o t bryggans rankiga räcke, stod jag hafvet. jag och blickade ut öfver det blånande Där ute r o d d e e n båt, o c h uti d e n visste atb d u satt. Jag såg mitt eget jags m ö r k a konturer spegla sig i vattnet. Det äx outsägligt, k a n ej beskrifvas, har intet n a m n. K ä r l e k, n e j! MIMI T — DH. Finnas då ej i all världen andra platser, både bättre aflönade och sundare?
Dessa siffror torde ådagalägga, att äfven den mycket fruktade och såsom hufvudskål åberopade öfveransträngningen, hvarmed bran vinsbränningen instundande vår skulle bedrifvas, icke är annat än en tom föreställning, utan grund i verkligheten. Jag förutser emellertid håldén invändningen, att de siffror, jag nu framlagt, endast omfatta de pannor, hvilka redan äro anmälda, men icke dem, för hvilka serskildta tillstånds-resolutioner kunna sökas, och hvilkas antal man förutsäger skall komma att stiga till en förfärlig höjd. För min del är jag likväl öfvertygad, att äfven denna förutsägelse ej skall af verkligheten bekräftas. Det är nemi. naturligt, och äfven af erfarenheten bestyrkt, att de, som om våren ämnat idka bränvinsbränning, nästan alltid dertill anmäla sig vid mantalsskrifningen. Detta har sin grund deruti att nästan alla de omständigheter, på hvilka beslutet stödjer sig att bränna eller icke bränna, redan då äro bekanta. Man känner sin skörd, känner prisförhållanderne, äfvensom den hjelp af drank, man för kreaturens utfodring kan hafva af nöden. Med kännedom af alla dessa förhållanden har den, som ämnar drifva denna handtering på våren, sällan skäl att upskjuta anmälandet deraf, helst han naturligtvis gerna vill undvika att i förskott erlägga skatten, såsom händelsen är, ifall serskild tillstånds-resolution skall erhållas. Deremot händer det ofta, att man icke vid mantalsskrifningen vågar anmäla sig till bränvinsbränning under den påföljande hösten, ty emellan dessa tider ligger en hel sommar, och man sträfvar i ovisshet huru den blifvande skörden kan komma att utfalla. Man undviker derföre af försigtighet någongång att på förhand upgifva sig till bränvinsbränning under följande höst, helst man alltid i värsta fall, derest omständigheterna skulle blifva gynnsamma, kan förvärfva sig bränningsrätten genom serskild resolution, och underkastar sig i sådant fall den deraf härflytande olägenheten af skattens betalande i förskott.
Vid pröfning af dessa anmärkningar och jemförelse sins emellan af de serskilda momenten uti denna §., har Utskottet, som icke kunnat finna den förmenta otydligheten deruti, ansett sig icke böra tillst}rrka någon annan förändring i dess redan afgifne förslag, än att näst efter orden: Stipendii-fonder, må införas: Kyrkor. Med anledning af det förhållande, att Landtmarskalk och Talmän vid sista Riksdag icke undertecknat nu gällande Bevillnings-Förordning, harden framställning inom Bonde-Ståndet blifvit gjord, att, i händelse Herr Landtmarskalken och Tal männen nu mera icke anse sig, på fordom ö Iligt sätt, böra underteckna Bevillnings-Förordningen, Utskottet malte föreslå R. H. Ständer, att denna Författning, å Ständernes vägnar, af samtlige Utskottets - Bevillnings-Utskoltets Betänkande N.-o 61. J? tels Ledamöter underskrifves, i det fall, alt bevillningen är fördelad och uppgjord rinder Ilikels Sländers sammanvaro, men alt eljest Bancooch Riksgälds-Fullmägtige ega alt Författningen underteckna; men då i Riksdagsordningens 72 §. tydligen finnes vara bestämdt, burn i nämnde afseende förhållas bör, anser Utskottet sig icke tillkomma att härmed taga någon befattning. Slutligen har Utskoltet skolat vördsamt anmäla, alt, utom i de fall, der anmärkningar inom Preste-Ståndet egt rum, på sätt ofvan omförmäldt är, detta Riks-Slånd i alia öfriga delar bifallit och godkänt Utskottets Betänkande N:o 5y. Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 16 April i835. Reservationer: af Herr Grefve H. v. Fersen: ”Under åberopande af de skäl Herr F. C. Stuart, uti dess, emot Bevillnings-Utskotlets Betänkande N:o 57, afgifne reservation, anfört, reserverar jag mig emot Utskottets beslut, i afseende på 3() §. 1 mom. samt 4° §■ 1 mom.
Ständer i underdånighet föreslå, att det för ifrågavarande förseelse utsatte straff af Sex par Spö mätte afskaffas, och i stället derföre stadgas böter till belopp af 6 R:dr , såsom, efter laglig förvandlingsgrund, svarande emot nyssnämnde Spö-Straff, och hvilka böter , vid bristande tillgång hos den sakfällde, kunde till fängelse vid vatten och bröd förvandlasRiksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif? el ser. *gg N:o lig. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Åd. d. 2g. Preste..Ståndet. d. 1. Aug. — Borgare-Ståndet. d. 1. .—. Bonde-Ståndet, d. 2, _ —. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande tillägg uti FÖrfattningärne om Utmätnings-Auctioner å fast Egendom. S. A. K. H os E. K. M. få Riksens Ständer i underdånighet föreslå, alt, till förekommande af misstag, som hos Allmänheten möjligen kunna ega rum, i afseende på hvad uti Kongl.' Förordningarne den 17 Februarii 1748 och den 4. Mars 1752, rörande fast Egendoms utmätning och försäljning, är stadgadt om Utmätnirigs-Auctions å sådan Egendom förrättande i uppoch afslag, E. IC. M . täck tes uti detta ämne ytterligare i Nåder förordna: Att, enär, vid Utmätnings-Auction å Fastighet, Uppslags-Summan, i brist af flera öfverbud, blifvit fastställd , ber Afslags-Summari tilläggs, och sammantagna beloppet derefter afslagsvis utropas, till dess någon bjuder inut, eller summan nedgått till hvad först i uppslag fastställdes; Äfvensom att. i det fall, då så väl Gäldenär, sorn samtlige Borgenärer och alla de, hvilkas rätt kan vara i fråga, enhälligt öfverenskomma, att utmätt fastighet endast i uppslag 300 Underdåniga Skrifvelser.' må försäljas, sådant då, utan hinder af hvad ^ allmänhet är stadgadt, må vara tillåtet.
Som barn hade de sjelfmant kallat hvarandra för bror och syster, och då sedermera Louis blifvit uppfostrad i England, i engelska seder och med stor sympati för engelskt samhällsskick, och Edmée icke alls blifvit uppfostrad, eller rättare, som det kunde falla sig midt bland upprorsskaror i ett land, som var i permanent belägringstillstånd, hade deras umgänge icke heller senare kommit till att inordna sig under societetens konventionella regler. Trots giftermålsaftalet sågo de hvarandra ofta allena och talade med hvarandra om allt — till och med om kärlek. Hon sprang ned för terrassen och mötte honom vid inkörseln. Han blef glad och öfverraskad att se henne der. Leende vinkade han till henne från hästen. — Det är en härlig afton, jag har knapt lust att stå af, sade han och klappade djuret. Vi ha blifvit så väl förplägade, «Monsieur» och jag i «Les trois frères». Edmée fick en idé — nu kunde hon få tala allena med honom och kanske få höra nytt. — Låt mig få rida ett stycke med dig, Louis. Jag kan sitta på sadelknappen, liksom hos Monsieur de Châtillon, när vi reste till Paris. Här är visst ingen, som tänker på att anmärka det! Hon satte foten mot spetsen af hans stöfvel och svang sig raskt upp framför honom. I traf satte han in mellan buskarne på de smala, nästan öfvervuxna stigarne, som engång varit parken. Med ena armen höll han henne fast intill sig — varm af ridten, kände han hennes svala, fina kind nästan snudda vid sin, den milda, svalkande parfymen från hennes i aftonluften kyliga kläder. I detta ögonblick tycktes hon honom så nära — hon var åter den lilla «Edmette», hans «syster» och barndomsbrud. — Har du längtat efter mig, Edmée? hviskade han lågt och ömt nedemot henne. Hon höll ögonen nedslagna och såg ej den varma, väntande blicken i hans mörka ögon. Hon tänkte på en annan, när hon sanningsenligt svarade «ja». — Och du är glad öfver att ha mig igen? — O, ja, Louis! Du kan icke tänka, hvad här har varit ensamt.
Enär nu instruclionen blifvit så uppsatt, att hvad som angår de allm. embetsverk, hvilka stå under Konungens lydnad, är borttaget derifrån; så tror jag icke, att der qvarstår något hufvudsakligt att mot innehållet anmärka, om ej sådana omständigheter, hvarå Hr Lagerhjelm redan fästat uppmärksamheten, bland dessa anser jag mig ånyo böra upptaga den frågan, sorn lö - Den 23 September e. m - 6i5 inkommer (sid. 17) i 3 morn. af 7 §:n. Skilnaden emellan detta stadgande och det sorn finnes i nu gällande instruetions sisla § är den, att då berättelsen för hvarje revision nu skall, inom 3 månader efter del den inkommit, genom Konungens försorg tryckas tillika med vederbör, myndigheters i anledn. deraf gifna utlåttn och förklaringar, samt med allm. tidningarna utdelas; så har Utsk. bär föreslagit, att af denna berättelse, med tillhörande tabeller, skola revisorerne låta utskrifva 2tne originalexemplar, af hvilka det ena lill K. M. i tind. ingifves, och det andra aflåles lill fullmäktige i Riksg.- cont., hvilka skola samma berättelse ej allenast utan uppskof till trycket befordra och med allm. tidningarna utdela låta, utan ock vid näst derpå följande riksdags början till R. St. öfverlemna. 1 den händelse att tryckningen skall ske utan uppskof, så är det ogörligt, att vederbör, embetsverks förklaringar kunna tryckas med detsamma, utan revisorernes anmärka:r komma att allena utgå bland allmänheten. Saken är då framställd blott från den ena sidan, ehuru begge parlerne skulle höras; ty man bör val önska, att den sorn läser berättelsen äfven mätte läsa förklaringen, på det en hvar må se hvad som säges för och emot. Det vore en obillighet mot vederbör, embetsverk att icke tillåta, att förklaringarne finge åtfölja anmärkningarna.
Hos Rikets nu församlade Ständer har i öfvervägande kommit, att de flera åtgärder, sorn vid de 2:ne sislförflutna riksdagarne blifvit vidtagne, för att bereda lättnad och enkelhet vid mantalslängdernas uppgörande samt mantalspenningarnes debitering och uppbörd, i väsendtlig män förfelat sitt ändamål derigenom, att mantalspenningarne, hvilka löre sistlidne riksdag på olika orter i riket utgingo med 12, 8, 6 och 4 skillingar Banko, eller en jemn qvot af dåvarande mynt-enhet, icke, på sätt med den personliga skydds afgiften egde rum, bestämdes efter decimal-systemet, ulan allenast förvandlades från ofvannämnda jemna qvoler af den förut antagna mynt-enheten till i allmänhet ojemna JBih. till P. St. Förslag till underd. Skrifvelse N:o 34. delar af den nu gällande, eller till 37, 25, 19 och 12 öre. med hvilka belopp manlalspenningarne, enligt nu gällande föreskrifter, utgå. Och Rikets Ständer hafva i anledning häraf för sin del beslutit, alt, med bibehållande af hvad för öfrigt i afseende å mantalspenningarnes utgörande är stadgadt, beloppet af dem skall, i de fall, der sådant ej redan egt rum, på sätt angående den personliga skjddsafgiften blifvit stadgadt, bringas i jemnare förhållande till det nja för myntberäkningen antagna decimal-systemet, sä alt personer, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter, erlägga mantalspenningar med 37, 19 eller 12 öre, från och med nästa statsreglerings-period må komma alt utgöra desamma med 40, 20 eller 15 öre, hvarje klass med det belopp, som ligger närmast det nu gällande; hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 15 Februari 1860. Uppläst och goilkändt hos Ridd. Och Adeln den 3 Mars 18GO.
Då således dels nämnda räntemedel icke gå genom Rektors-embetets händer, dels fullständig redogörelse blifvit afgifven rörande beloppet och användningen af alla läroverkets donations-fonder, ansåg jag obehöfligt att i hvarje särskild årsräkenskap införa nu infordrade upplysning; men skall icke underlåta, att hädanefter bifoga densamma, i fall sådant kan medföra lättare öfversigt vid räkenskapens granskning. Norrköping den 7 December 1861. H. Aspling, t. f. Rektor vid Norrköpings högre elementarläroverk. — 340 — Till Domkapitlet i Linköping. Vid genomseendet af räkenskaperna fanns följande affordrade låneräkning: 1849, Juni 1. Utlånt kapital till Kammarskrifvare Faberts R:dr R:mt 150 med tio års ränteliqvid, å 90 R dr, hvaraf bevillningsprocenten blir 4 R:dr 50 öre. 1854, Juli 1. Utlånt till Magister S. E. Kernell R:dr Runt 75, med fem års ränteliqvid, å 22 Rtdr 50 öre, hvarå bevillningsprocenten blir 1 R:dr 13 öre. 1) Schenmarkska fonden, å 250 R:dr Runt, grundar sig på ett gåfvobref till skolan den 16 September 1758 af framlidne Kyrkoherden i O. Ny och Rönö, Herr Lan Schenmark. Intecknad i stadens kronö-åttingar. 2) Storkiska fonden, å 150 R:dr Runt, grundar sig å en testamentarisk disposition 1820 åt tvänne gossar i stadens publika skola af framlidne Joli. Stork. 3) Kapitalet, å 75 R:dr Runt, synes grunda sig på skolans egna besparingar. Skeninge den 14 December 1861. J. P. Janzon. Sliara stifts Konsistor» underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid räkenskaperna för 2:ne af stiftets undervisningsverk. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Q3ruf, ber hela eller en be! af fnttbet till manufaftur föräblaö, märbcras? tillmerfningett efter ben grunb, näftföregåenbe § jfabgar, få att för hmarje feppunb fångjernöfmibe, font fålunba till ntanufactur föräblaö, anfeS egarens? behållna minf från Ifögfl hälften till minf en fiettebel af fattima brufö fångjerns?priS, hroilfen behållning på lifa fätt, font för fångjernSfnttbe är fab* gabt, meb $em procent beräfttaö till capital, för hmtlfet föemillning, på fätt förut beflätnbt är, erlägges. ©er åter iSfanufafturmerf äro attlagbe, meb rättighet till föräbling af föpt ämnesjern, eller utan eget fåttgjernöfmibe, mär* Deraö föräDlingörätten till Sftanufactur fålunDa, att egarené bellina winfl af hroarje jfeppunD fmiDe anfeö från f>ö0ft en fjerDeDel till miitjf en tolfteDel af bammarffattéprtfet uti Den lanDéort, Der förufet är beläget. 3 begge Defa bänDclfer iafttageö, att egarens »inft allttD beräfnaö utan affeenDe på Den ferjfilDt till 33etr>tllning uppjfattaDe lanDtegenDom, forn meD ^örufet är förenaD.
Dä jag af erfarenhet har mig bekant, att högre eller lägre priser på brännvin bidragit till ett sparsammare eller ymnigare bruk af denna vara bland soldatesqven, och, som följd deraf, till en bättre eller sämre moralitet hos dem, till förbrytelser, såväl till antal som beskaffenhet större eller mindre, af dem begångna, till arresteringar och andra för vår tids upplysning mindre hedrande straff, i hög grad eller också ganska litet behöfliga, allt efter lättad eller försvårad tillgång för deni på denna olyckliga öfverflödsartikel; då jag är öfvertygad om, att samma orsaker bidraga till samma följder äfven bland den öfriga delen af den arbetande klassen, och dessutom i allmänhet till en större eller mindre grad physiskt förderf bland hela denna klass, samt då inga andra correctiver till förekommande af det omåttliga begagnandet af brännvin för närvarande finnas, än att för den supande göra det sä dyrt som möjligt, och såmedelst försvåra åtkomsten deraf, föreslår jag vördsamt, att, till ändamålets vinnande, brännvinsbränningen måtte blifva inskränkt till några få månader af året, produetionen dessutom beläggas med dryg skatt och, jemte det oloflig bränn vinsförsäljning på det allrasträngaste föx-bjudes, om möjligt vore det ingrepp göras i näringsfriheten, att krogarnas antal i städerna inskränkes till det minsta behöfliga, genom utlottning, så fort som möjligt, eller också genOm successiv indragning, allt efter som deras nuvarande innehafvare förverka sin näringsrättighet eller med döden afgå. Då det ofta handt, och måhända ännu dagligen inträffar, att på krogarna försäljes brännvin till icke fullt 3 graders styrka och med för helsan högst skadliga tillsatser, för att derigenom gifva det en retande egenskap, anser jag nödvändigheten påkalla, att inom städernas qvarter utses aktningsvärda och för saken nitiska män, som åtaga sig att vaka deröfver, att på krogarna icke försäljes