Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hur skall då hemmet blifva, hvad det bör vara, den punkt af verlden, der jag trifves bäst, den fläck af jorden, jag håller kärast, o c h der jag känner att min varelse har sitt säkra rotfäste — hur skall hemmet blifva en fristad för lyckan och icke endast mitt matställe o c h min sofplats, rummet n:r x i verldens stora hotell för främlingar? Frågan är så gammal som menniskosläglets behof af lycka inom familjen. Och sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i d e större b o k - lådorna samt å tidningskontoren. A. » Tråkigheten » l:sta årg. Prenumeration T. svaret ha vi alla hört i mångfaldiga variationer. Älsken hvar andra inbördes! Så lyder grundtemat. Befliten eder o m alla husliga dygder! Hållen hemmet rent o c h snyggt och propert o. s. v. Af allt detta är det nu endast en enda synpunkt, jag önskar framhålla, emedan jag tyckt mig märka, att den icke är insedd eller uppskattad till hela sin vigt och betydelse. Jag förutsätter således, att alla öfriga vilkor äro uppfylda, blott icke detta enda, som vi nu skola undersöka litet närmare — o c h så vill jag se till, o m icke detta enda förbiseende kan vara nog alt utestänga lyckan från ett hem, som i allt öfrigt är fullt värdigt att mottaga den efterlängtade gästen. Låt oss tänka oss ett ungt par, som hålla af hvar andra innerligt. De skola just sätta b o, och nu tala de om ingenting annat från morgon till qväll än o m hur de skola inrätta sitt lif för framtiden. » Inga bjudningar! » » Nej, naturligtvis inte! » » Vi behöfva ej något umgänge. » » Ack nej, vi ha j u hvar andra. » Och så gnola de tillsammans på » En liten vrå bland bergen » o c h tänka sig som den högsta lycka i verlden att få begrafva sig långt borta i en skog, der knappast menniskofot trampat, o c h der de i sin lilla trefna koja kunde få lefva helt för hvar andra, endast för hvar andra i oföränderlig kärlek, tills.
Friherre af Nordin. Schwan. 16 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 4 Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Nordenfalk. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, i enlighet med förut fattadt beslut, uppsatt Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Dykeri-Verket; och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets härvid närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, berörde Förslag gilla, och tillåta, att Nådig Skrifvelse, i enlighet med detsamma, sådant det finnes vid detta Protocoll hilagdt, finge lill Rikets Ständer i vanlig ordning expedieras. Ex Protocollo C. R. Kökeritz. STOCKHOLM, tryckt i EckstetoskaTryckeriet, 182g, K. M. Nåd, Propos. N:o 42. i K o n g I. M a j: t s Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående Strafflag emot Negerhandel oell delaktighet deruti; Gifven Stockholms Slott den 13 December 1828. Genom en den 6 November 1824 med Hans Majtt Konungen af Stora Britannien och Irland afsiutad tractat till Slafhandelns afsk a fi-i 11 de, har Kongl. Majit förbundit Sig, att, så fort ske kunde, i samråd med Sverh ges Rikes Ständer och Norriges Rikes SlorTing, utfärda Strafflagar, i öfverensstämmelse med hvardera Landets Lagstiftning, för att med ett efter förbrytelsens beskaffenhet afpassadt straff belägga allt deltagande af Svenska och Norrska undersåtare uti Negerhandeln. Till fullgörande af en slik förbindelse har Kongl. Majit, gemensamt med Norriges Stor-Ting, redan stadgat en Strafflag i detta ämne, gällande för Norrige, och till beredande af ett lika ändamål, äfven i afseende å Sverige, vill Kongl. Majit, efter B i Ib t, R, St. Prof, I.
Som Carl, gick Gustaf fram; – men, Folk! hvad gjorde Du? Europa tror, att nu till slafvar Du dina barn har bortsålt re’n, Och att du bäfvar på de grafvar, Som gömma dina hjeltars ben. Sin Kung kan blott en bof bedraga! När såg du mod förutan dygd? Ja! mindre skam att flykten taga, Än sälja egen fosterbygd. O mina fäders land! o Sverige! Vasars rike! Hvem nu för dig sitt lif med fröjd, med vällust ger? På thronen äger du en Gustaf Adolfs like: Ack! att hans hjeltar ej vid thronen finnas mer! O höga känsla! starka låga! Som upphöjt våra fäders själ, Att lif och gods för Sverige våga, Och krossas förr, än lefva träl! Kom, att med lika välde råda! Vi stamma ju från lika blod. Det ovant är, en Svensk att skåda, Och icke skåda dygd och mod. Nej! likna dig; var stor; bryt egennyttans bojor! Vet, med din oväns blod din skymf utplånas bör: Förrädarn ger han slott, och bränner dina kojor – Men hämden är en eld, den endast blod kan släcka; Det folk man trampa tänkt, sin styrka känner re’n; Det redan för sin Kung en väpnad hand vill sträcka: Följ! – eller fly det land, som gömmer Ehr’nsvärds ben! Än Sveaborg från sina vallar Din ära vidt förkunna skall, Och Skaldens sång ditt lof förtälja, Och Moskow darra för din makt. Upp, Folk! ännu är tid, att välja Emellan lagrar och förakt! Man skall, efter nu anförda ställen, finna naturligt, att den ode, som innehåller dem, och som – oaktadt några ojemnheter – i sanning är Lidners snille värdig, blef af Konungens fiender mottagen med förbittring. Till Rosenstein skref han derom, från Åbo den 23 October 1788: ”Under pressen är nu af mig en ode till Finske Soldaten; den hedrar just icke dess Officerare”; och från samma ort den 10 April 1789: ”Jag skref Oden till Finske Soldaten.
Äfven detta Contoir komme att blifva, hvad Utskotten ganska rigtigt kallat det nu varande Stats-verket, blott en General-Cassa, utan inflytande på Rikets Penninge-Väsende. Det skulle få sig uppdragit, att mottaga Bevillnings-Summan, och fördela den till särskilta anslag, att försälja Kronans Domainer, då sådant af Riksens Ständer befaltes, förvalta de Cassör, som af Ständerne äro till detta Contoir flyttade; vidare, att efter den vid förra Riksdagar uppgjorda liqvidationsgrund inlösa den del af sina skullder, som öfverstiga Credit-Sedlarne, och sist att successive besörja inbetalningen af det Allmännas skulder till Banquen. Den fordran Banquen, för det sista öfvertagandet af Credit-Sedlarne, skulle få af Riksgälds-Contoiret, tillika med den Banquen förut äger, blefve alldeles analog med dess nu varande fordran af Stats-Verket: summa af dessa, eller nära 14,075,000 R:dr, blefve en Banquens fordran hos hela Nationen, i stället för hos enskilta, och hvilken fordran successive inbetaltes genom Bevillning; jag underställer härvid, om icke Banquen kunde afsäga sig all ränta derå, trogen den grundsats, att ali ränteberäkning, emellan Irenne, samma Principaler tillhörande, Cassör, såsom här Banquen, Statsverket och Riksgälds-Contoiret, är blott ett sätt att bedraga sig sjelf, genom stora numror, som figurera på papperet. Den i5 April. En sådan ränte-afsägning liar varit orimlig hittills, så länge liela byggnaden afBancoförfattningar var ställd på amortissement, då var det nödvändigt, att Banquen skulle vinna på alla sina lån, för att hastigare, än genom blott afbetalning, amortissera.
När sådant kunnat inträffa med domare-korpsen, hvilken måste förutsättas vara företrädesvis van vid ordning, och hvars inkomster äro vida enklare, emedan de egentligen inflyta blott två gånger om året, hvad skall då hända med presterna, hvilkas inkomster inflyta successive? Grefve af Ugglas yttrade, att han fästade synnerlig vigt derpå, att detta Betänk, blefve R. St:rs beslut, på det att K. M:s upmärksamhet måtte fästas på nödvändigheten att snart tillvägabringa en förändring uti ifrågavarande hänseende. Jag tror icke, att K. M. och hans rådgifvare behöfva på detta sätt underrättas om sinnesstämningen inom representationen; men jag anser icke nog, att denna opinion är känd och erkänd, utan jag anser isynnerhet vigtigt, att de åtgärder, som af representationen vidtages, äro sådana, att K. M. kan på dem grunda något beslut, så att de icke, såsom opraktiska, behöfva läggas å sida, utan att leda till något resultat. Af sådan beskaffenhet anser jag innehållet af Utsk:s Betänk, vara, och jag hemställer, med anledning deraf, hvad aktning skall regeringen slutligen få och hvad afseende skall den fästa på E. St:rs skrifvelser, om hvilka Ständerna sjelfva förklara, att de icke gilla innehållet deraf, men vilja ändock aflåta dem? På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att Betänk, måtte återremitteras. Det är visserligen sannt, att två stånd redan bifallit detsamma; men om detta bifall lemnats utan anmärkning, så kan sådant möjligen, på sätt understundom är händelsen, hafva sin orsak deruti, att man icke närmare tänkt på saken. En återremiss utesluter likväl icke möjligheten af ett frångående af de fattade besluten och bifall till hvad R. o. Ad. beslutat, hvilket jag för min del skulle önska. Friherre Raab, Carl Adam: Då jag vid början af denna discussion hade ordet, trodde jag icke, att den skulle komma att blifva så vidlyftig i ett ämne, hvilket jag ansåg redan inom den allmänna opinionen hafva erhållit sin dom.
Och då gästgifvarskjuts icke får för diligensernas fortskaffande anlitas, men den redan i allmänhet ganska dryga legan för diligensbefordran på beting utan tvifvel skulle komma att i väsendtlig mån uppdrifvas för sådan skjuts, hvilken icke erbjöde entreprenören samma fördel, som den vanliga diligensposten, att regelbundet återkomma, kan — med afseende jemväl å den ökade kostnad, som skulle uppkomma dels för anställande af flere postiljoner, dels ock för inköp af nya vagnar till ett större antal, tillräckligt äfven för de fall, att å en eller annan linie tidtals flere resande komme att befordras i den ena än i den andra rigtningen — Generalpoststyrelsen icke annat än i underdånighet afstyrka vidtagandet, åtminstone för det närvarande, af en åtgärd, som komme att alltför mycket medtaga tillgångar, hvilka behöfva användas för ändamål, som närmare sammanhänga med postutvexlingens underlättande. Slutligen har Generalpoststyrelsen ansett sig i fråga om diligenstrafiken i allmänhet icke böra lemna oanmärkt att, på sätt i Styrelsens den 20 nästlidne December afgitna underdåniga berättelse om Post-verkets förvaltning under förutgångna år närmare omförmäles, antalet af resande upptagna diligensplatser, som år 1863 utgjorde i medeltal 35 % af de disponibla platserna, år 1864 uppgått till 40 %. Med anledning af Revisorernes i 3 § framställda anmärkning derom, att det för den numera inställda Stockholm —Stettinerfarten anskaffade postångfartyget »Drottning Lovisa» för närvarande saknar användning, anser General-poststyrelsen sig endast böra i underdånighet hemställa, huruvida Eders Kongl. Majit skulle täckas om dispositionen af detta, till följd af sednare tiders förändringar i jernvägsoch ångbåtsförbiodelserna, för postbefordringen icke vidare behöfliga ångfartyg i nåder förordna.
Den lyder sålunda: ”Sedan Kongl. Maj:t i Nåder ”tillkännagifvit: alt SeraphimerOrdensGil”lets Berättelse och dervid bifogade Sam”mandrag utvisade, det Curhusafgiften för ”år 1826 utgjort 102,8o5 R:dr 35 sk. 5 r., ”men Lazarettens inkomster blott 28,047 ”R:dr 33 sk. 5 r. B:co; att utgifter och af”skrifningar uppgått till 121,641 R:dr 28 ”sk. 1 r, B:co; samt att Lazarettens inkomster bestå iCollecter, frivilliga gåfvor vid ”bröllopp och barndop, legosängs-afgift af ”dem, som kunna betala, och på några 49 H. 16 242 Den i3 November e. m. ”ställen, i räntor af frugtbärande Capital, ”yttrar Kongl. Maj:t, att de flesta Lazarett ”iiro i den belägenhet, att de icke kunna ”med dessa sina inkomster underhållas, samt ”än mindre, fastän behofvet sådant kräfde, ”utvidgas och förbättras på ett sätt, som. ”en väl inrättad hälsovårds-anstalt fordra"de, och att de icke äga något grundadt ”anspråk på understöd af Hospitalsfonden.
I anledning häraf torde följande omröstning böra ega rum: 6:0. Den som bifaller Utskottets, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag, att utbyte af stämpelpapper må tillåtas i de fall, då sökt inteckning blifvit afslagen, äfvensom då sökt lagfart ej kunnat medgifvas, röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer stadgandet i 12 § 1 mom. af nu gällande kungörelse angående stämpelpappersafgiften m. m. att bibehållas oförändradt. Stockholm den 21 Juli 1863. Bih. tili II. St Brot. 1862 & 1863. 5 Sami. 1 Af cl. 12 Iläft. •_> STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. Bevillning s-Utskottets Memorial 16. I JW 16. Ank. till Exp.-Utak. den 12 Aug. 1863, kl. 1 e. m. Memorial, » anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående allmänna bevillningen. Enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag af den 29 nästlidne Juli och den 1 innevarande månad, hafva Riks-Stånden, vid föredragning af Utskottets Utlåtande N:o 14, i anledning af återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 9, angående allmänna bevillningen, numera i de till detta ärende hörande frågor fattat definitiva beslut. Utskottet är således nu i tillfälle att, jemte en redogörelse för de skiljaktiga beslut, hvari Riks-Stånden stadnat, afgifva förslag till de voteringspropositioner, enligt hvilka vissa frågor böra i Förstärkt Bevillnings-Utskott slutligen afgöras. § 2. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Prosten Sondén i sin vid Betänkandet N:o 9 fogade reservation föreslagit, har Högvördiga Preste-Ståndet i §2, angående fasfighetsbevillningen, i stället för orden: ”Denna bevillning utgår” insatt orden:
Densammes, denna dag väckta motion, om förhöjning af det åt gymnastiska central-institntet beviljade stats-anslag; 11 :o Herr von Troils, Samuel Gustaf, denna dag väckta motion, om statsanslag för Malmö skolas bibehållande såsom högre elementar-läroverk; 12:o Densammes, denna dag väckta motion, att det för Länsmän, som icke innehafva boställen, af Kongl. Maj:t föreslagna vederlag af 100 Riksdaler Riksmynt, äfven måtte tilldelas 6 Länsmän i Malmöhus län, som innehafva obetydliga boställslägenlieter; 13:o Herr Thams, Seb. Matthias, denna dag väckta motion, om anslag till förmån för tull-statens pensions-inrättning; 14:o Densammes, denna dag väckta motion, om rättighet för Guvernören öfver ön S:t Barthelemy, Öfversten och Kommendören J. H. Haasum, att vid afskedstagandet erhålla pension af enahanda belopp, som för landshöfdingar bestämmes; 15:o Herr von Seths, Johan August, denna dag väckta motion, om anläggning af en Statens jernbana från Ystad till de norr om Helsingborg belägne s. k. ”Hallarne” eller möjligen ända till Engelholm. 86 fröt.-Utdrag åen 3 December i856. Statsoch Bevillnings-Utskotten: Friherre Hjertås, Fredrik Philip, denna dag väckta motion, i fråga om anslående till folkskolans behof af den nu till stats-verket ingående delen af den s. kskydds-afgiften.
Ett sådant handelns aftagande måste ock utöfva skadlig återverkan på afsättningen af de norra och östra provinsernes produkter; och då Norrige, i fråga om Öresundstullen, står i lika förhållande med våra vestra kuststäder och således har sin införsel billigare än Sveriges östra handelsstäder, torde i detta förhållande äfven kunna uppletas en af orsakerna till den öfverklagade smyghandeln, utmed gränsen, från Norrige. För att snart afhjelpa alla dessa dag från dag allt mer kännbara olägenheter och för att under Liden, innan detta vigtiga mål uppnås, tillvägabringa de nedsättningar i nu gällande sundstull-tariff, som kunna vinnas, och serskildt den befrielse för Svenska kustfarten från sundstullstvånget, hvilken synes vara med billighetens fordringar öfverensstämmande, jemte en minskning af de s. k. tullkammar-sportlarne och fyrpenningarne, så att dessa nedsättas till belopp, som motsvara de behof, hvarför de ursprungligen blifvit beviljade, äro Rikets Ständer af den tanka, att alla tjenliga medel böra användas; och Rikets Ständer få alltså, med underdånigt tillkännagifvande, att de för sin del anse afskaffandet af Öresundstullen vara för befrämjandet af rikets handel utaf yttersta vigt, hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes, så vidt de politiska förhållandena sådant medgifva, i samråd med öfriga uti Östersjöhandeln deltagande makter, vidtaga de åtgärder, hvilka E. K. M:t kan i nåder finna tjenliga för vinnande af detta ändamål; samt att, innan sådant hinner verkställas, E. K. M:t måtte söka förskaffa åt Svenska handeln och sjöfarten genom Öresund de ytterligare lättnader, som, utan störande af den vänskap och den grannsämja, hvilka med konungariket Danmark lyckligen äro rådande, kunna erhållas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti 1851. 316 Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 118. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Aug. 1851.
Ett hälsade h o n o m, och aldrig hade hennes snille faktum är i hvarje fall, att den sistnämnda med blixtrat klarare, hennes tankar varit djupare, henljudligt gillande hälsat » Krig i fred » de gånger nes samtal lärdare än under denna tid, då hon stycket nu gått öfver scenen. medvetet o c h ifrigt kämpade för sin lycka. Malte Uppsättningen är också förtjänstfull och spelet kände äfven ibland den gamla hänförelsen låga lifligt och jämnt efter hela limen. Herr upp och kunde i sådana ögonblick tänka sig, att löjtnant Beif von Beiflingen är visserligen kanske han verkligen funnit sitt ideal, men så inträffade en smula för frodig, men af dråplig komisk effekt. ett afbrott, s o m förde h o n o m inom området för Fru och fröknarne och en annan dragningskraft, till en början omärklig, bilda en trio, där skönhet och behag äro ymnigt remen sedan allt starkare. Kunde någon utomstå- presenterade, och herr general är helt ende enkelt hafva läst i den hittils så stålsatte mannens charmant. Herr var i denna posseram hjärta, skulle han måhända hafva funnit, att » roypperligt på sin plats och tillochmed herr dockan » kommit att där intaga ett otillbörligt visade sig kunna göra en komisk roll. Herr stort rum. var en mycket ståtlig förälskad löjtnant, alldeles Sådan var ställningen den dag då jägmästaren som enkom skapad för uniformen. skulle inträffa på Finnsboda. Ett rum hade ordMan skrattar mycket och applåderar mycket. Dranats åt honom vid sidan af den så kallade trädmatiska teatern har ännu engång gjort ett lyckligt gårdssalen, det rum, som låg intill verandan. På grepp, ägnadt att sauvera den lilla rest, som ännu detta sätt kunde hans hvilstol lätt rullas ut till återstår af spelsäsongen. det öfriga sällskapet, hvilket om somrarne nästan kunde sägas b o på den svala verandan. Rummet var stort, högt och luftigt, och vänliga händer hade sökt göra det så angenämt som möjligt för den stackars invaliden. Ännu i denna stund voro de båda yngre systrarna sysselsatta där inne. Holmstrand Johanson Lundmark Moritz Brag Sellergren, Strandberg Henrikson. Idun
Ridderskapet och Ad«ln upptog då hvarje §. till serskild granskning och fann alldeles icke fe 200 Beti 11 Junii c. m. någon återremiss behöfva äga rum, utan stadgade omedelbarligen redactionen efter den mening, som syntes vara den rådande. Ridderskapet och Adeln lärer grundat dess förfarande på den åsigt, att då ämnet icke rörde något annat RiksStånd, utan var en Ridderskapets och Adelns ensak , samt RiddarhusUtskottet förmodeligen stödt dess framställning på en fast öfvertygelse, de anmärkningar som vid förslaget kunde göras och hvilka icke gerna kunde förändra denna öfvertygelse, alltså icke behöfde med Utskottet communiceras. Det ostridiga och säkra är emedlertid, att Högloflige Ridderskapet och Adeln utan föregången återremiss ingick i slutelig pröfning af Utskottets förslag. Friherre Boije, Ludvig: Jag har haft till fälle genomläsa de 18 §. §* sorn innefattas i Utskottets ifrågavarande Förslag, och får med nöje vitsorda, att, ehuru jag ej i allo gillar principerne, de likväl alla äro så fullständigt och redigt uppställde, att de, efter mitt omdöme, alltför väl kunna hvar för sig serskilt pröfvas och afgöras, utan att man behöfver befara, det återremiss af vissa §.§• skulle kunna orsaka ändring i de §, §. som tilläfventyrs varda af Ståndet godkände. På denna grund anser jag Herr Ribens hemställan om hela förslagets pröfning i ett sammanhang böra förfalla. I afseende åter å hvad Herr von Hohenhausen yttrat, som jag måhända origtigt fat - Den IX Juni i f. m, 2oi tat, torde jag få erinra, att man icke lämpeligen bör skilja mellan grunder och detailler , emedan de sednares bestämmande afRidderskapet och Adeln är lika angelägit, som de förres. Jag tillstyrker för öfrigt, för min del, bifall'å den af Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne behandling af ämnet. Herr Cederfchjöld, Pehr Guflaf:
Hr Lagerstråle, Gustaf Rudolph: Hr Rosenschölds förslag synes ej höra lill skiftesstadgan på minsta sätt. Skiftesstadgan har lill föremål, såsom bekant är, icke att tilldela någon ny rätt lill jord åt den, som icke äger någon, utan att lemna föreskrifter för jordens skiftande, i öfverensstämmelse med de rättigheter, som redan finnas. Delta förslag åter, betruktadt såsom afsöndring af jord, strider så till vida mot det vanliga, att det för närvar, beror »74 Den 5 September e. m. pä jordägarens godtfinnande, fast linder vissa villkor, all låta afsöndring ske. Hr Rosenschöld yrkar deremot, att, äfven emot jordägarens medgifvande, afsöndring af jord för det uppgifna ändamålet skall verkställas. I afseende på det förslag, som Utsktn framställt, att förkorta proceduren vid rågångstvister, derigenom att landtmätaren skulle åläggas att utreda målet, och hans utlåt, derefter vinna laga kraft, så framt ej delägare uttager stämning, i målet inom 2tne månader, skulle jag blott vilja anmärka, alt jag ej anser lämpligt att utelemna gode mäns medverkan i denna fråga, då den äger rum i andra frågor af mindre vigt. Utsktn säga visserligen, att som detta är en äganderätts-fråga, så skulle gode mäns yttrande i ämnet ej vara lämpligt; men en äganderätts-fråga tillhör egentligen lika litet landtmätarens sorn gode männens befattning. När likväl skiftessladgan tillåter, att genom delägarnes förening förut icke fastställda rågångar kunna bestämmas, anser jag för min del, att ett förslag till förening, upprättadt af landtmätaren och gode männen, alltför väl bär kunna erhålla laga kraft, när delägarne efter erhållen besinningstid ej finna skäl att deruti yrka ändring Min tanke är således, alt, i stället för utlåtande af landtmätaren, förslag till förening af landtmätaren med gode männen borde, såsom mera i analogi med de stadganden, som förut finnas i skiftesstadgan, inflyta i det förändrade stadgande Utsk:n föreslagit.
Enligt innehållet af Skogs-styrelsens underdåniga berättelse af den 26 April sistlidet år, hafva samtliga boställsskogarne en areal af omkring 1,012,300 tunnland, hvaraf 75,700 tunnland tillhöra civila, 372,000 tunnland militie, samt 564,600 tunnland ecklesiastika boställen. Deraf äro endast 70,174 tunnland, tillhörande 201 boställen, indelade, men för omkring 200 andra böställen har, på sätt ofvan förmäles, tillstånd blifvit medgifvet att, äfven utan förutgången indelning, försälja virke från boställets skog. Uti underdåniga skrifvelsen den 5 December 1854 anliöllo Rikets Ständer, att, sedan ordnad skogshushållning blifvit å alla till civil-, militäroch ecklesiastikstaten hörande skogar infördt boställshafvare måtte tillförbindas, att, i enlighet med uppgjord och fastställd skogshushållningsplan, samt under jägeribetjeningens tillsyn, vårda boställets skog mot rättighet för boställshafvaren att af de årliga afverkningarne å densamma afyttra hvad som öfverstege boställets behof. Skogskomitéen ansåg nödigt, till förekommande af allt för stor olikhet i den förmån, som derigenom skulle tillkomma innehafvare af boställen med större skogstillgång mot dem, sorn hafva ringa eller ingen, att ett maximum i skogsvidd bestämdes, hvarutöfver boställshafvare i intet fall finge på ifrågavarande sätt begagna skogen, hvars öfverskjutande vidd kunde af Kronan efter behag disponeras. I öfverensstämmelse med de sålunda yttrade åsigter föreslog Kongl.