Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter delta betänk., skulle en sådan skyldighet i viss.a fall öfverflyttas på den enskilde och i 3:dje hand komma Kronan till men; ty då ersättningen beräknas i penningar, så blir följden den, att agaren lill den för vägen frånskiftade jorden äger, genom författningarna om förmedling, ostridig rätt dertill för den bortmislade jorden. Icke heller kan jag förena mig i frågan om compromissrätlens ordnande, i afseende hvarå jag anser de nu gällande föreskrifter i allmänna lagen och särskilda författningar tillfyllestgörande, intill dess nya Byggn.-b:n blir antagen. Frih. Cederström, Thure: Jag är förekommen af den siste värde talaren och får blott tillägga, att jag förenar mig med honom i anhållan om afslag å betänkandet. Frih. Boye, Ludv.: Efter min tanke skulle B. o. Ad. gå alltför långt, om R. o. Ad. samtyckte till de 2:ne siste talarnes förslag; ty jag får upplysa R. o. Ad. derom, att detta belänk. i hufvudsaken instämmer med nya lagförslaget. Jag kan likväl ej bestämdt säga, att detta förslag, i afseenpå sättet att utröna jordens värde, öfverensstämrner med nya lagförslaget; men hvad jag med visshet vet, är, att nya lagförslaget innehåller, att då enskild egendom behöfves för det allmänna bästa, så viker enskilda egendomen för det allmänna. Jag önskar derföre återremiss, på det att frågan må närmare utredas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Lika med den siste värde talaren, anser jag ämnet vara af alltför stor vigt, för alt R. o. Ad. skulle genom afslag afskära möjligheten för dess närmare utredning. Jag yrkar således återremiss, och det af följande skäl. — Det heter, att enskild äganderätt bör vika för allmänna ändamål. Hvad förstås med allmänna ändamål? Om t. ex. fråga är att utrifva vattenverk, för att få en hel trakt, stränderna af en lång å eller ström odlingsbara, flera socknar eller härader igenom, hvaraf hela menigheten njöte fördel , och hvaraf nyttan vore stone än af en allmän vägs anläggning; bör en sådan utrifning förklaras afse ett allmänt eller enskildt ändamål?
5. angående fullbordad granskning af de i Stats-Rådet förda protokoll. 17 Febr. 1860 10 Mars 1860 till handl. 10 Mars 1860 till handl. 10 Mars 1860 beslöts att full decharge matte Stats-Rådet meddelas. 10 Mars 1860 till handl. 6. med förslag till ändring uti M § 2 mom. R. 0., angående bestämmande af arfvode för BondeStåndets Riksdagsfullmägtige. 21 Febr. 1860 30 Mars 1860 bifölls. 31 Mars 1860 bifölls. 28 Mars 1860 bifölls. 28 Mars 1860 bifölls. Alltså hvilande till nästa riksdag. Se vidare Mern. JU 73. 7. s 1 angående det tillägg ill 12 § R. F., att konungen icke må itan Rikets Ständers amtycke blifva regeande Furste af utändsk stat. 21 Febr. 1860 31 Mars 1860 bifölls. 31 Mars 1860 bifölls. 28 Mars 1860 bifölls. 28 Mars 1860 bifölls. Alltså; hvilande till nästa riksdag. Se vidare Mern. JU 73, Memorialets Memorialets behandling bos Anmärkningar. Rubrik. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet. Bondeståndet. Alltså hvilande till nästa riksdag. Se vidare Mern. 9. med förslag till ändring i 85 § R. F. 27 Febr. 1860 30 Mars 1860 bifölls. 31 Mars 1860 återremitterades, med anmärkning, innefattande Ståndets gemensamma tanke. 28 Mars 1860 bifölls. 28 Mars 1860 bifölls. Se vidare Mern. JW20. Konst.
Schlegel*,ka Köpe-brefven äro upplåtne till någon Handelseller Bytesvara, utan endast till bruk och nyttjande, Stats-Utskottet har, vid förehafvande af denna fråga, inhämtat, att då vid sista Riksdag detta ämne hos Riksens Ständer förevar, befanns det i sådant skick, att, sedan Kongl. Kammar-Collegium, på Nådig befallning under den 12 Oct, i8i5, om ifrågavai’ande Gods afgifvit omständlig Berättelse, så har Kongl. Maj:t, uti Nådigt bref af den 28 Dec. samma år, förklarat sig anse åtskillige ytterligare upplysningar af nöden, innan målet kunde vinna någon vidare handläggning, och att I’ongl. Kammar-Collegium derefter i sådant afseende, d. 9 Febr. 1816, låtit afgå Bref till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands Län, derifrån något svar då ännu icke till Collegium inkommit, vid hvilket sakens sammanhang Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse af den a Julii 1818, anhöllo, ej allenast att vederbörande måtte i Nåder förständigas om skyndsam verkställighet af hvad Kongl. Maj:t härutinnan då redan befallt, utan ock att, om, efter Nådig pröfning, SchlegelsVe Godsens inlösen till Kronan skulle finnas fördelagtig, Kongl. Maj:t då måtte täckas i Nåder om en sådan inlösen föranstalta, i hvilken händelse med de af desse Kronans behållna Hemman, som icke voro af Skatte natur, komme att forfans, i likhet med hvad Stats-Utskottets Betänkanden. ^3 Riksens Ständer vid 1810 års Urtima Riksdag, rörande Kungsgårdars oell Krono-Lägenheters användande, fastställt. De saknade upplysningarne hafva sedermera från Kongl. Kammar-Collegium blifvit i underdånighet iugifne, och äro nu, jemte flere frågan rörande Handlingar StatsUtskottet i Nåder meddelde; och enär desse gifva vid handen, hvad Kongl. Maj:t uti dess Nådiga Proposition behagat framställa, att
Fru framställda accordsanbud, hvilket härhos i afskrift bifogas. Till säkerhet för Ryttmästaren Hammarskölds revers d. 21 Okt. 1848, derå återstår oguldet 3,600 r:dr b:co, lärer Höglofl. Riddar.- Direkt. innehafva ett af Hammarsköld d. 21 Oktober 1845 ulgifvet, med borgen af Ryttmästaren Björkenstam 'försedi skuldebref å 7000 r:dr b:co, jemte obetald sex proc. ränta från d. 4 Sept. 1847. — Höglofl. Riddarh.-Direkt. tillkommer således från Ryttmästaren Björkenstams konkursmassa utdelning för omkring 8,000 r:dr b:co. Då, nemi. domen i konkursen, Fru Björkenstams giftorätt i boet och hennes arfvejord icke tillgodokommer de borgenärer, som hafva fordran på grund af Björkenstams borgen för andra personer, återstår för dessa slags fordringar allenast alt lika med de öfriga dela Ryttmästarens giftorätt i boet. Hela beloppet af de genom Häradsrättens dom fastställda oprioreterade fordringar med räntor, efter afdrag för sådane, som i följd af qvittning bortgå, utgör omkring 550,000 r:dr b:co och Ryttmäslarens giftorätt i gemensamma boet beräknas till 52,000 r:dr eller i det närmaste 10 proc. af hela skuldbeloppet. Utöfver denna utdelning erbjudes nu borgenärerna den egendom Ryttmästaren och hans Fru under konkursen tillfallit, efter Ryltmästarens Fader, Lagmannen Björkenstam. Enl. boupteckningen skulle deraf på Ryttmästaren och hans Fru gemensamt belöpa 20,000 r:dr b:co; men med beräkning af någon förhöjning i prisen å egendomen, torde detta arfsbelopp kunna upskattas till 25,000 r:dr eller något deröfver eller omkring 5 proc. å hela skuldbeloppet. Genom accordets antagande skulle Höglofl.
Creditivet i Banken skulle sålunda icke vara användbart till reservfond för den nya upplåningen; hvaremot och då den tillgång creditivet erbjuder kail minska behofvet af serskild upplåning till ett mot creditivet svarande belopp, så kan för gifvet antagas, utt Riksgälds-Contorets skuld för upptagne lån utaf allmänheten, vid 183-4 års slut, icke lärer komma att öfverversliga 2 millioner Riksdaler, Stats-Vt skönn s Färsing A:o ig3, 7 Antager man nu, att skuldsumman, som genom det nja föreslagna a procents-lånet, skulle komma att omsättas, uppgår lill R:dr 2,000,000. samt härtill lägges reserv-fonden, hvilken tillika genom upplåning skall anskaffas — 5oo,ooo. så blir total upplåningsbeloppet Härvid framställa sig 2:ne högst vigtiga frågor, nemi: 1:0 Huruvida ens en summa af blott 2 millioner Riksdaler kan ti 11- vägabringas och på en och samma tid vara för ändamålet disponibel? och 2:0 Huruvida, delta antaget, obligationer med så låg ränta, som 1 procent, skulle, till ett mot upplånings-summan svarande belopp, på en längre obestämd lid vid alla inträffande förändringar i conjuneturer och penningeföi hållanden, kunna hållas i jemn och oafbruten circulation? Motionairen har sjelf ansett, alt låne-summorne skulle hufvudsakligen komma att utgöras af hand-cassor. Uti denna åsigt instämmer äfven Utskottet. Och då det sålunda förekommer mindre sannolikt, att insättningar i lånet skulle kunna förväntas ifrån landsorterne, vore det egentligen endast inom hufvudstaden, som lån-tillgångarne skulle upphemtas och obligntionerne komma att circulera, hvaraf åter måste följa, att dessa sistnämnda troligen snarare varda företedde till inlösen i Riksgälds-Contoret. Vidare har Motionairen yttrat den förmodan, att, då obligationerne blefvo begärlige och i samma mon gångbare, de skulle en längre tid komma att qvarhållas i rörelsen och icke företes till inlösen i Riksgälds-Contoret.
Att alla räntegifvare äga vid räntornas leverering eller liqvidering iakttaga enahanda vilkor, som Kronan stadgar för dess behållna räntor, hvilket måste vara både billigt och rättsén ligt, emedan alla räntegifvare hafva enahanda rätt, och räntetagare ej kunna äga större rätt, än att få lika med hvad Kronan af räntegifvare fordrar, enär det iir Kronans rätt, som disponeras af räntetagnren; 2:0 Att all uppsägningsrätt förundras sålunda, att räntegifvare och räntetagare endast må äga ömsesidig rättighet att uppsäga halfva räntans utgörande i natura, dock så att, om den enaparten uppsagt, det likväl står den andra parten öppet att uppsäga, i hvilket fall hela räntan Utgår in natura; hvilket stadgande skulle betydligt modifiera de öfverklagade olägenheterna och vara en tjenlig inteiimsåtgard, tills de hufvudsak liga förändringarna blifvit fullbordade, emedan sådant medförde fullkomlig rättvisa å ömse sidor jemte lika stor motvigt för de ömsesidiga missbruken; och vågar 16 II. 14 joG Den 7 November. jag derföre detsamma föreslå, med anhållan, att StatsUtsk. ville taga det i öfvervägande. Beträffande slutligen 6:te punkten om förändring och red nelion af hem mans räntor na, anser jag äfven detta för ett högst nyttigt förslag, sorn bör bringas till verkställighet, och tackar Utsk. för dess tillstyrkande i denna del; men jag ber att få göra några anmärkningar vid det af K. KammarCoIhm uppgjorda oell vid sist förflutna riksdag godkända förslag. Jag anser nemi. en jemnkning höra ske i en af hufvudgrunderna för att förekomma en större fluctualion i räntebeloppen , det vill med andra ord säga, på det ändamålet ej matte förfelas, hvartill fordrasalt såsom grundsats antaga, att en viss del af räntan, t. ex. eller bestämmes i penningar enligt KammarCollegii uträkning. För närvarande är i detta afseende förhållandet högst olika i särskilda provinser, så att dä i Halland räntan utgår till hälften i bestämdt penningebelopp, utgår den i Stockholms län med endast några skillingar i penningar.
Ständer vid 1815 års Riksdag, i anledning af vackt fråga om vidtagande af mått och steg till bestämmande af Glasoch Porcellainsförares samt Smideshandlares handelsrättighet, och förekommande af de olägenheter som åtfölja deras obehindrade kringstrykande, förenade sig, att hos Kongl. Moj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af ett ovillkorligt förbud för GlaB-, Porcellainsoch Smideshandlare, att i ändamål af sådana manufacturvarors försäljning uti Landsorterna kringstryka, samt att Kongl. CommerceCollegium, hvars underdåniga Utlåtande, jemte andra Vederbörandés, Kongl. Maj:t behagat infordra, detsamma afgifvit, i följd hvaraf detta ärende, såsom fullständigt beredt, nu endast beror på Kongl. Maj:ts slutliga ompröfvande; Och finner Utskottet, vid ett sådant förhållande, rörande den åter väckta motionen, så mycket mindre anledning, att å nyo något föreslå, som genom Riksens Höglofl. Ständers berörda underdåniga hemställan vid sista Riksdag tillräckliga åt - Uesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden 30 j gärder synas vara fattade till vinnande af det ändamål, Memorialets Författare åsyftat. Hvilket dock, jemte en Ledamots serskildt yttrade tanka, Utskottet Riksens Höglofl. Ständers eget upplysta ompröfvande underställer. Stockholm den 4 Mars 1818. Transumb af Riksens Höglo/i. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonorniUtskotts Protocoll, hållet vid XJrtima Riksdagen 1 Stockholm den"4 Mars 1818. §.4. Herr Zetterberg anförde: ”Hvad smides-handeln i Riket vid kommer, önskar jag den måtte vara så fri» som möjeligen kan medgifvas.
Vilkoren dervid voro i allmänhet, att städerne skulle begagna denna jord i och för deras utgifter eller som orden lyda i eli af Drottning Christina d. 5 Jan. 1653 åt staden Norrköping utfårdadt donationsbref: ”lill dess gagn och nytta.” Omkring 200 år sednare eller i början af 1700-talet sökte K. M. på R. St:s begäran förmå städerne att begagna någon del af den anslagna jorden till odling af färgevexter, men föreskrifterne härom äro mycket sväfvande och obestämda. I ett Kongl. Bref af d. 28 Juli 1756 heter det, ”att Secreta Utsk. varit betänkt på befrämjandet af lin och hampsädet, och finner Secreta Utsk. det hufvudsakligen bidraga lill ändamålets vinnande, om städerne ville påtaga sig eller ock blefve ålagde alt använda någon del af deras jord lill dessa plantager;” hvarefter K. M. genom Nådigt Bref d. 4 Nov. 1772 anbefallt Commerce-colbm, att äganderätten för städerne, som af jord äro i besittning, må på det nogaste vårdas, hvarföre Commerce-colhm borde, innan det tillstyrkte någon författning, hvarigenom städerne kunde förmås lill hampsädes-idkande, först deröfver höra städerna och underrätta dem om de för nämnde sädes-utvidgande föreslagna premier. Att nu erhålla en statistisk upgift i fråga om alla dessa författningar kan vara oskadligt och i vissa fall nyttigt, men att i denna fråga tillvägagå på ett sätt, som innebär försök att betaga städerne deras nuvar:de rättigheter, skall sanuolikt åstadkomma den strid, hvarom jag redan nämnt, 170 Den 29 Mars f. m. eller en undersökning om de olika jordnaturerne och om de rättigheter, det ena hemmanet äger framför det andra, hvilket man enl. min åsigt bör undvika. Under sådana förhållanden, och då jag anser den föreslagna undersökningen endast föranleda split emellan Stånden, tror jag R. o. Ad. klokast förfar, om R. o. Ad. afslår detta betänk.
Söfajitö 9fåbiga ^3ro* pofttion, anfctt, att af ett ©feppitnb koppar ftapclftabö#vcigt bör tttpreglaé $wåbttnbra 3e:br Q3:co uti <£n fjerbebelé* (jibclö) od) (£n« l>alf* Q) 0fillingar; $mål)imbra femtio Dl:br Q3:co uti €m fann i <Sn od) ernhald (I5) @fillingar, od> £rel)unbra 0f:br £5:co i §wå* odb $re*0filltngar, efter fKifögälbéberäfning; £>dj bäfrce i öfrigt beflutit, att be å Jlopparmpntningcn möjligen uppfommanbe befparin» gar må till Sftpntwerfetö bebof bifponeraé. §. 36. Citi Sjune 0) &å (2Bi, efter Q3anco4lt{fotteté bövanbe, anfctt ben, ifrån Q3anco> tiliffittan&e. ’ <2Berfeté förjfa inrättning år 16G8 ffabgabe, ocb ännu iagttagna orb* ning, att Q3anfenö Commijjariat {fall utgöraö till i;bel af ^rälfemän, feban £3onbe*0tånbet ifrån 1800 årö fXifébag börjat beltaga i 33am fenö ffprelfe od; garantie, nu mera bäfwa ifläbt ftg cgenjfapen af en blott wib börb fäjfab beforbringörätt, forn möjligen fan leba till för* närmanbe af älbre {ftcfliga §jen{femäné rätt; bäfwe 'Söt bejluttt, att, för framtiben, förtjenfl ocb jfibfligbet {fola, utan affecnbe på be föfam beö börb, enfamt utgöra grunben för befordran till £ommijjarie4eftälb ningac inom Q3anco
St:r nyligen hos K. M.. anhållit att qvinnan måtte få användas till vissa befattningar. Afven detta förhållande ådagalägger det förtroende, hvilket man numera i afseende å allmännare värf hyser för qvinnan. Då jag anser att man i detta fall bör fatta ett beslut, som är öfverensstämmande med billighetens och rättvisans fordringar, tillstyrker jag bifall. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag tror att man i allmänhet endast bör ändra lagar vid sådana fall, då lagar visat sig vara olämpliga. Hvad den lagstiftning beträffar, som i berörde hänseende blifvit vidtagen vid 1858 års riksdag, har åtminstone jag för min del icke kunnat förspörja att någon verklig missbelåtenhet med densamma egt rum inom de trakter, med hvilka jag är bekant. Derstädes har verkligen endast ett fåtal af qvinnor ingifvit myndighetsansökningar. Jag tror att förhållandet är enahanda inom öfriga orter af landet. 1 städerna åter är en annan ordning rådande. Der finnas nemi. mångå qvinnor, hvilka försörja sig sjelfva och för hvilka det är afvigt att blifva myndiga. Min öfvertygelse är, att qvinnan vid den åldern är mer belåten att få vara omyndig; och de sorn vilja blifva myndiga, ega ju tillfälle att begagna sig utaf den dem redan gifna rättighet. Det är ju godt och väl att de ega denna rättighet; men att, så kort efter en lags stiftande, deruti vidtaga en förändring, 390 Den 28 Mars e. m. tror jag icke vara välbetänkt, särdeles som, på sätt jag redan förut omnämnt, efter min öfvertygelse, pluraliteten af qvinnor inom alla klasser är missbelåten med nuv:de stadgande. Att lagstiftaren, vid sådant förhållande, skall liksom påtruga qvinnan denna myndighet, kan jag för min del icke finna vara rätt. På dessa skäl afstyrker jag bifall til! Lag-Utsk:ts förevide förslag. Frih. Armfelt, Magnus: Redan för tvenne riksdagar sedan förklarade K. M., uti dess Nåd. Propos., det qvinnan borde vid 25 års ålder blifva myndig.
Rösträtt må ej utöfvas af annan valberättigad än den, som vid valtillfälle personligen sig inställer. § 25. Befinnes vid Riksdagsmannaval, hvilka böra med slutna sedlar förrättas, valsedel lyda å person, som ej är valbar, eller på flera eller färre, än som vid valtillfället böra väljas, eller innefattar valsedel någon tvetydighet i anseende till den eller de valdes namn, skall samma sedel anses ogild. § 26. Riksdagsmannabefattning kan endast utöfvas af Svenska medborgare, som bekänna sig till Kristen-protestantisk lära. Ej må såsom riksdagsman godkännas: a) den som står under förmynderskap; b) den som till borgenärer all sin egendom afträdt, och icke, på sätt lag förmår, gitter visa, att han från deras kraf befriad är; c) den som för vanfrejdande brott är under tilltal, eller blifvit för sådant brott till ansvar dömd eller under framtiden ställd; d) den som är förlustig medborgerligt förtroende eller förklarats ovärdig att inför rätta föra andras talan; e) den som blifvit förvunnen att hafva vid Riksdagsmannaval med penningar eller gåfvor sökt värfva röster, eller emot vedergällning afgifvit sin röst, eller genom våld eller hot stört valfriheten. § 27. Derest någon varder för samma tid vald till ledamot af begge Kamrarna eller till ledamot af endera för två eller flera valkretsar, må på honom ankomma att bestämma i hvilkendera Kammaren han vill inträda eller för hvilken valkrets han vill anses till Riksdagsman vald. Dock åligger honom att hos Konungens Befallningshafvande i den ort, för hvilken han Riksdagsmanna-uppdrag ej mottager, derom göra skyndsam anmälan. § 28. Hos Konungen göres af hvardera Kammaren anmälan om de ledigheter inom Kammaren, hvilka skola under samma eller innan nästa Riksdag genom val fyllas, hvarefter Konungen anbefaller Dess Befallningshafvande föranstalta, att nya val anställas. Om emellan Riksdagar ledighet i någondera Kammaren genom ledamots afgång uppstår, åligger Konungens Befallningshafvande tillse och föranstalta, att nytt val anställes. § 29. Kongl. May.ts Nåd.
Inlindad i en sjal och med hufvudet lutadt mot dennas axel, satt hon sedan i hennes knä, medan sängen bäddades om och svalkades. Länge hade hon icke så suttit, förrän ögonlocken stilla slöto sig, andedräkten blef lugn oeh jämn och hon lugnt oeh godt inslumrade. » Gud vare tack och lof! » utbrast med sammanknäppta händer modern, » hon har ju inte fått en blund i sina ögon på öfver ett dygn. » Då hördes från vrån borta vid dörren en undertryckt snyftning. Den kom från fadern, som oförmärkt för en stund sedan kommit in. Hela natten hade han ju med ångest i hjärtat legat och lyssnat på sin flickas dofva jämmer, hela dagen hade han, såväl under vägen till staden, som då han satt väntande hos doktorn och sedan å apoteket på medicinen, räknat minuterna, kanske skulle han icke hinna hem, oeh ögonblicket därpå hade han åter ryst vid tanken på att komma hem, att få höra samma kvidan igen, se samma halfslutna och dock stirrande ögon oeh så hustruns tårar. Själf kunde han inte gråta, och inte gick det an heller, för en så stor, stark karl. Det satt bara som en » stopp » i bröstet på honom. Men nu, när det plågade barnet ändtligen fått ro, då grät och snyftade den starke mannen som ett barn. » Det kom efter me ' n », hviskade hustrun förklarande. Länge dröjde de båda fröknarna kvar, ty barnets sömn nändes ingen störa. Och det var redan sent på kvällen, då de gingo att vaka öfver Gretas tre sjuka barn, och sommarnattens skymning hade sänkt sig, då de framkommo till det ensliga soldattorpet. Därinnanför tycktes allt vara tyst och stilla. Skulle de bulta på? Kanhända hade den stackars modern uttröttad oeh utvakad somnat ifrån de sjuka, de tvekade och lyssnade ännu en stund, slutligen bultade fröken Hanna ett par slag på dörren, oeh då ännu icke ett ljud hördes inifrån, åter något hårdare. Då öppnades en dörr, oeh ett tassande ljud hördes ifrån förstugan.
1.7 » » 2 ma^t Sh^öfverträffligt Si ^ f ö r s ä l j a r e i östra och Dinner Sherry, ett godt bordssitt pris » 3 20 i Sverige tor den renommerade vin Kr. Schlumberger i Wien. „ 0.55 Ola Brown Sherry, mork gol» pri j „ i. » i. i ((Detta rödvin kan sta uppslaget några den, mycket gammalt och),. i • Sherry, ett fylligt,. ° o i dagar, utan att förlora sm arom. kärlek till Golden ordfylligt » 3.50 (° ' smakligt vin .. 1.25 (ning och i konsten att hjälpa sig själf Sherry, III Chåteau d ' Estournel 1886, Fine London halftorrt 1.40 j dväljas mäktiga och trofasta feer. Portvin. f buteljer Kr. 2.90 » » » torrt. 1.50 | Figeac S:t Emilion 1877 » 3. Ebon Hoi. Manzanilla, ett torrt vin med » 1.00) _ fl, sorter. behaglig arom och smak 1.80 Good special Port tull-flavoured Port » " 1.50 (Ct Prisfrågorna X I X — X X I. Olorozo, ljust golden, fylligt Rich Superior Fru / ty London Port » 2.00 jj med utmärkt arom och Täfiingens utgång. Very Superior Old London Port » 2.50 frkn S a smak 2.25 V i ä r 0 Q n o r r a 5 J c c n 1 m V Inom den utsatta tiden ingingo 17 svar, XIX, frågan har af hvilka XXI. Försöken Th. Winborg &amp; i Stockholm tillverknngar af hennes, med anledning af den förstnämnda frågan insända, tiska råd och rön. frågan tion XXI förtjänar (Af samtliga XXII-XXV. till Redaktionen å vår vanliga afdelning för » Frå- och svar », utvälja vi till det första numret i hvarje månad tre, hvilka vi numrera i särskild följd det med romerska bästa och mest siffror.
Friherre Olsjön crantz, Joban 'tVllbolrn, dagen dä Riksens Ständer til Lagtima Riksdag sammanträda, synes mig böra infalla frän mcdio October til flutet af November. De Representanter som äro Jordbrukare kunna dä medhinna' at efter fullbordad Skörd och Säning ^verkställa resan til Riksdagen, som beqwämligen kan warg flutad innan Säningstiden päföljande Wär. Herr Dm 39 Augusti. 1287 Herr Keutcrbjelm, Larl, förenade sig med Grefwe UL 0?.rcliL. Wid z:dje §. gjordos ej någon anmärkning. 4:de §. Herr kdotblieb, Lgrl t^rellric, uti denna §. äfwensom 2, 6,-7 och io:de stadgas at StatsRädet i wista fatt skall sammankalla Riksens Ständer: Stats-Rädet utöfwar dä all Kongl. Magt, pä sätt S9 §. i Regeringsformen förestrifwer, och lärer Häledes äfwen äga magt at utnämna Landtmarskalk och Talemäu. Sädant synes mig likwäl böra här omnämnas, ätminstone med lika skäl, som uti 26 Z. säges, at Stats Rädet äger genom en Herold utlysa Riksdagen; en omständighet af wida mindre betydenhet. I den händelse Riksens Ständer sammankallas, pä sätt io §. omförmäler, nemligen genom Riddarehus-Directionen, DomCapitlen, Magistraten i Stockholm, och Landshöfdingarne; wänne icke Talemännens utnämnande uti detta möjliga fastän oförmodade fall, äfwen bo>'dt omtalas ? Hwarkcn Konungen eller Stats Rädet lära dä wara i tilfälle at utnämna dem: Hwem stall dä göra det? Förmodcligen Riksens Ständer kjelfwe: Ordföranden i Riddarehus-Directionen och de i 2z §. omnämnde Fullmägtige kunna rcke länge hafwa denna befattning. 5:Le Z. 1288 O en 29 Augusti» S:te §.