Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Olofligen infördt gods utöfver sådan qvantitet, som nyss säges, ehvar eller huru som helst det upptäckt blifvit, vare förverkadt, utom i de fall, som uti 11 och 12 §• §• undantague liro. §. 33. (se 34 §. i Förordningen.) Äfven i andra hus och boningsrum, än de i ofvanstående §. omnämnde, må undersökning efter olofligen infördt gods af behörig undersökningsman verkställas, under det ansvar, 39 §. bestämmer. Hos den, som för oloflig införsel eller utförsel af varor tillförne straffad blifvit, må undersökning, äfven i boningsrum, kunna ske, utan annan ansvarspåföljd, än den 38 §. föreskrifver. §. 34. (se 32 §. af Förordningen.) Undersökning efter olofligen infördt gods må å de ställen, som uti momenten under N:ris 1, 2 och 3 i 32 §. uppräknas, kunna anställas af Krono-Fogde, Länsman, Landseller Stads-Fiscal Samt af Tjenstemän och betjente vid Tullverket, hvad Tull-tjenstemännen angår, enligt för dem utfärdadt tjenstgörings-Reglemente, så ock af de personer, som, efter föregången anmälan, varda af General-Tull-Styrelsen eller Justitiae-Canzleren, eller, för tillfället, af Kongl. Majrts Befallningshafvande dertill förordnade. Deremot må sådan undersökning i de lägenheter, som i 4:de och 5:te mom. af 32 §. äfvensom uti 33 §. omförmälas, endast kunna företagas af Kronofogde, Tullkammare-föreståndare och Kust-Chef, Tull-Fiscal, Länsman, Landseller Stads-Fiscal, samt af sådane ordinarie tjenstemän, som för serskilde tillfällen af Kongl. General-Tull-Styrelsen dertill förordnas. Behörighet till undersöknings verkställande skall, då sådant äskas, styrkas medelst uppvisande af tjenste-fullmagt, förordnande eller tjenste-tecken.
"att besvär öfver Under-Rätts Utslag i mål, som angå förbrytelser emot Författning garne om oloflig införsel eller utförsel af varor, tullförsnillning, utoch inrikes seglation, nederlag, varutransporter landvågen inom landet, hvarunder jemväl vöre begripne öfverträdelser af stadgandena om den åt Allmogen i sju Härader af Elfsborgs Län samt Städerne Borås och Ulricehamn beviljade handelsfrihet, skola ensamt af Svéa IIof-Rätt såsom Öfverdomstol upptagas, äfvensom att tilltal för tjenstefel emot vederbörande Under-Rätter i mål, rörande tillämpningen a£Författning?!rne i dessa ämnen, bolde omedelbart hos Svea HaURätt göras anhängige och afdömas;” Motiona iren hufö vudsakligen dels framställt enahanda anmärkningar, som de ofvan redan upptagne, dels ock i öfrigt erinrat: att om ändamålet med denna serskilda rättegångsordning varit, att söka wilna mera enhet och likstämmighet i lagskipningen, så hade detta ändamål endast ofullkomlig-m kunnat vinnas, då Svea Hof-Rätt arbetade på serskilda divisioner, och skiljaktighet i lag* tillämpningen, dessa divisioner emellan, läka lätt kunde yppas, som i händelse målen handlades af serskilda Öfverdomstotor; att dea betydliga ök-. ning i Svea Hot-Rätts göromål, som förorsakades genom dess uteslutande r 1 tullmål, hade till påföljd långsamhet eeh dröjsmål i dessa måls behandling, då det likväl vore ångest, att sådane mål snart afgöras, helst, täe-XJtsMiits Ber. IS.O 19. It å ena sidan, försämring af beslagsgods, och, å deli ahdrä, öfverdrifvet uppehåll för trafikerande, som blifvit föremål för åtal, genom dröjsmålet äfV en tyra des; alt den tidsutdrägt, som orsakat! es genom fullföljd i serskilda liof-Rätler af samma mål, korn me att, i de fall då saken förde häktad person, för denne medföra ett betydligt lidande; och slutligen att mycken skriftvexling emellan desefskilde Öfver-Rätterne, samt svårigheter och osäkerhet
Komiterade hade dock aldrig haft för afsigt och hade för öfrigt ej den ringaste skyldighet att skaffa dem sådana, men nekade dem icke att stanna cjvar och ligga huru som helst. ) Deremot voro de af komiterade särskildt legda väktare, dels militär, dels andra personer, påpassliga och oförtrutna i att fullgöra sina skyldigheter. De till utställningen kommenderade polis-konstaplarne förtjena också allt erkännande. Ett rykte, som utspriddes, att hundar blifvit stulna från utställningen natten efter dess afslutande, är — enligt livad vi hafva oss bekant — falskt och torde kanske hafva uppkommit från en vid utställningens stängande mycket oredig och bråkig persons osammanhängande prat. Prisdomarena, hvilkas värf var både ansvarsfullt ocli tidsödande, började sitt arbete redan den 15 juli vid middagstiden, fortforo dermed under de följande dagarne ochafslutade det den 18 juli på förmiddagen. Genast derefter var den i två exemplar utskrifna prislistan, i motsats till hvad ett par tidningar oriktigt påstått, tillgänglig hos ko-miterade i utställningslokalen. Således var det i samma tidningar uttalade klandret öfver, att referenterna på fredagen fingo sjelfva gå omkring samt efter de redan då till en del uppspikade prislapparne och katalogen göra sina anteckningar, emedan komiterade försummat att utskrifva prislista, likaledes obefogadt. De referenter, som frågade komitéledamöter härom på fredagen, fingo också önskade upplysningar. När alla prisen voro bestämda, först då var tiden inne att uppsätta prislistan, och så skedde äfven. Söndagen den 18 juli något efter kl. 2 e. m. förrättades prisutdelningen af H. K. H. kronprinsessan, ur hvars hand de prisbelönta hundarnes egare fingo mottaga belöningarna. Dessa hade, enär utställningens budget visade sig bättre, än komiterade förmodat, blifvit några flera, än först ämnadt var. H. M. konungen hade skänkt en dryckeskanna, H. K. H. kronprinsen en pokal (i form af Qtt hund-hufvud) och grefve A.
Ty eljest är hon antingen vanmäktig eller yrande; i sednare fallet, fantasteri i stället för fantasi267; samt gifver i båda fallen ett ljugande sken, en flärd tom på sanning. I den betydelse, hvari vi här tala om Inbildningskraften, är hon en omedelbar strimma af sjelfva den skapande Gudomligheten. Så kunde t. ex. Phidias tänka sig alla erhållna intryck af menskligt majestät, förhöjda till en grad och förenade i ett skick, hvari de aldrig hade blifvit honom gifna – och derigenom uppstod hans Jupiter Olympius; likaså tänkte sig Praxiteles all den qvinnoskönhet, som hans omgifvande verld honom visat, sammanfattad till en enda gestalt – hvilken derföre öfverträffade all den utifrån mottagna fägringen, och blef hans vidtberömda Knidiska Venus; så tänkte sig Homerus en Achilles; så Milton Himmel, Paradis och Helvete. I enhvar af dessa skapelser äro de enkla bilder, i hvilka den kan upplösas, tagna från Naturen; men det hela är deras Inbildnings – är deras eget. Det är liksom ett slott af kristaller; del för del har Naturen framlemnat; men slott har det dock blifvit endast genom byggmästarens tanke. Glucks Iphigenie har uppkommit derigenom, att han kunde föreställa sig sköna ljud efter hvarandra, i ljudföljder, i ordningar, som endast voro hans inbildnings. Det nu anförda leder oss in i djupet af Skaldkonstens väsende. Skald är den, som upplifvas af den starkaste Gudomsstrimman; hvars bilder lifligast tändas och förhöjas; hvars förmåga är störst, att nybilda tingen i framställningar af innerlig och rörande skönhet. Skaldkonstens egenhet är, att gifva oss det Sköna i daningar, som förena höjden af Känsla, och fullglansen af Bild, med styrkan af Språkets Musik. Äfven det på ett sannt och storartadt sätt Löjliga, ja, sjelfva Styggelsen och Fasan, skyr hon ej att med sig införlifva; så långt, som jemväl dessas verklighet ingår i det Lefvande Helas skönhet, utan att upphäfva den.
En af Fångvårds-Styrelsen med underdånig skrifvelse den 23 sistlidne Juni insänd ansökning af Kompanichefen vid Kronoarbetscorpsen, Kaptenen i Arméen och Riddaren af 4 Bil. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverket 1865, 9 Hufvudtileln. Svärds-Orden Wilhelm Ulrik Kuylenstjerna, att vid nästa Riksmöte blifva i Nåder föreslagen till åtnjutande af pension å allmänna Indragningsstaten, sedan han uppnått en ålder af sextiofem år. Af de denna ansökning bifogade handlingar inhemias, att Sökanden, som är född den 12 Januari 1803 och år 1822 inträdt i Statens Ijenst, från den 15 Oktober 1843 i egenskap af Kompanichef tjenslgjort vid Kronoarbetscorpsen; utvisande gällande aflöningsstat att för nyssnämnda befattning är arivisadt ett årligt arfvode af Ett tusen trehundrafemtio Riksdaler, jemte personel tillökning för Kaptenen Kuylenstjerna af Etthundrafemtio Riksdaler; och har Fångvårds styrelsen förthy, samt under åberopande af de i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets senast församlade Ständer upptagna grunder för pensionering af tjenstemän vid fångvården, hemställt om ailåtande till Rikets Ständer af den framställning, att Sökanden mätte från och med månaden näst efter den, då han på grund af lä karebetyg erhåller afsked från nämnde Kompani-Chefs-befattning, komma i åtnjutande af en lönen motsvarande årlig pension af Ett tusen trehundrafemtio Riksdaler Riksmynt, att för hans återstående lifstid från allmänna Indragningsstaten utgå.
Uti stiftets emeritikassa utgjorde den kontanta behållningen vid 1863 års början 5,771 R;dr 61 öre och vid dess slut 26,555 R:dr 57 öre, under det att hela årsutgiften, redogörarens arvode inberäknade endast uppgått till 468 R:dr 46 öre. Utaf kassabehållningen skola visserligen 9,000 R:dr, enligt uppgift i räkenskaperna, hafva blifvit utlånade vid påföljande års början, liksom äfven den upplysning meddelats, att af kassans återstående kontanta medel 18,000 R:dr vore inneliggande för bestridande af utgifterna för uppförande af en ny gymnastikbyggnad i Westerås, men dä den omnämnda utlåningen ej skett förr än under år 1864, samt tiden, när berörda byggnadsarbete skulle företagas och medlen således voro behöflige, icke bort varit okänd, synas äfven denna kassas kontanta tillgångar under hela revisionsåret varit större, än hvad löpande ech oförutsedda utgifter påkallat. Konsistorium i Wexiö. Detta stifts räkenskaper, hvilkas granskning hvarken i Kongl. Kammar-rätten eller hos Revisorerne föranJedt. någon erinran, lemna nedanstående öfversigt af inkomster och utgifter: Debet. Balam från år Tillgångar: Konsistorium Wexiö elementarläroverk Jönköpings dito Grenna pedagogi 1862: Balans till år 1864: Skulder: Konsistorium: Byggnadsk assan Wexiö elementarläroverk: Balans från år 1862: Skuld: Wexiö elementarläroverk 8: 60. Utgifter: Konsistorium , Wexiö elementarläroverk Jönköpings dito Grenna pedagogi Balans till år 1864: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Wexiö elementarläroverk: Otlånta medel. Fordringar. Summa. Jönköpings elementarläroverk: Wisingsö-fonden 1,364: 69. Grenna pedagogi: Bibliotheks-dito 6: 6: Konsistorium Ecklesiastikum i Lund. Vid dess, i Kongl.
Det vore derföre önskansvärdt, om det tilläts menigheterna att, efter en noggrannare öfverläggning, än som hittills agt rum, kunna få begagna sig af anslag, som blifvit dem beviljade. Om StatsUtsk:s betänk, bifalles, derföre att åtskilliga assosiationer ännu icke hunnit bestämma sig, huruvida de vilja ingå på de med anslagets åtnjutande förenade villkor; så skulle andra påbörjade eller påtänkta och förestående arbeten, af sådan anleda, sakna bidrag och 478 Dea 29 Februari f. ra. derföre nödgas afstanna, oaktadt menigheterne äro öfvertyga d e om alt erhålla bidrag, blott de ingå på det dermed fästade villkoret, att sjelfve till hälften deltaga uti arbetskostnaden. Utan att ingå i den generella frågan, huruvida en summa af 5o,ooo r:dr årligen bör anslås för ifrågavar. arbeten, tror jag, att Utsk. åtminstone norde tillstyrka, att d_e medel, sorn hittills blifvit beviljade, måtte innevar. år för ändamålet vara att påräkna; och jo g förenar mig derföre uti anhållan 0111 återremiss af betänkandet. Hr von Troil, Emil: Jemte det jag instämmer uti Frih. Sprengtporten? åsigter, får jag, med anledn. al hvad som nu sednast blifvit yttradt, — nemi. att flera nyttiga arbeten skulle afstanna, i händelse StatsUtskts förevar, betänk, bifölles, — anföra, att Utsk. gjort sig noga uuderrätladt om hvilka arbeten äro påbörjade, och hvilka som aro beslutade, och att icke något sådant arbete kommer alt afstanna genom bifall till det förslag, Utsk. framställt. Hvad de båda bolagen i Wermland angar, så komma de visserligen icke att förlora derpå, att de medel, sora för dera varit reserverade, användas på sätt Utsk. tillstyrkt, enär någon .utbetalning till dessa bolag icke kan komma i fråga, förr än K. M. tili Ii. St. afl")tit en ny propus., som blifvit bifallen. Förhållandet är nemi, att K.
Enligt de för år 1854 till Länsstyrelsen ingångne uppgifter från det numera upphörda särskilda bergsfögdcriel, uppgingo jernbrukens i länet stångjernssmiden, samt stålbränningen, ankareoch grofsmidet, äfvensom manufakturoch tackjernslillverknjngarne nämnde ar till följande belopp, nemi: Stångjernssmidet jid Löfsta och Carlholms bruk 5,408 Sk®, 20 vid Österby bruk 3,036 Sk®'. » Gimo bruk 1,674 » » Strömsberg 1,630 » » Ullforss 1,450 » » Söderforss 240 » » Wattholma 1,400 » Stålbränningen m. m. » Söderforss bruk (ankaroch grofsmide) 560 » » Wesslands (spiksmide) 15 » » Åkerby stålugn (stål) 63 » » Österby (stål) 551 » » Elfkarleö (stål) 213 » » d:o (spikoch klensmedssmiden) 142 » Tackjernstillver/cningen » Söderforss masugn 3,865 » » Ullforss 6,060 » b Harnås 6,008 » » Hyttö 4,817 » » Gimo 2,582 » » Österby 6,117 » I afseende å stångjernstillverkningen bör i öfrigt anmärkas, att uti de här ofvan utförda beloppen icke finnas intagne dels rekognitionsverkens, Löfsta, Österby och Gimo, rekognitionssmiden, hvilka, tillika med Söderforss bruks ankareoch grofsmide, äro obegränsade, dels ock Söderforss och Elfkarleö smiden, hvilka bruk från och med smidesåret 1848 begagnat sig utaf den i Kongl. Förordningen den 27 April 1846 medgifna oinskränkta tillverkningsoch vågföringsrätt; men att nämnde bruks lill verkningsbelopp på grund deraf är Länsstyrelsen okändt.
Främst torde nog åskådarinnorna sätta det stora porträttet af prins Carl, det sista af honom såsom ungkarl. För öfrigt äro de flesta af våra stockholmsfotografer och en hel del från landsortsstäderna representerade på utställningen, och det drager en god tid att taga samtliga arbeten i skärskå- dande. När Iduns ärade läsarinnor taga de vackra fotografierna i betraktande, så böra de ingalunda förglömma, att det mesta af arbetet här utföres af kvinnor, äfven om det står manliga namn på skyltarna. Likväl, som synes, hafva några kvinnliga fotografer » slitit sig lösa * och visat att de på egen hand och på eget ansvar kunna utöfva sin vackra och för kvinnan så lämpliga konstart — och bra är det. Om vi nu till sist skulle kasta en blick in i den tredje och sista salen, där en rikhaltig samling fotografi-utensilier är uppställd. Damerna gå måhända förbi de stora, väldiga apparaterna, hvilka endast äro användbara å ateliererna, för att i stället ägna sin uppmärksamhet åt de små nätta reskameror, hvilka, konstruerade af major Adelskiöld, äro tillverkade och utställda af Numa Petersons aktiebolag. Äfven den glade vissångaren Sven Scholander, hvilken, då han icke sjunger, är en mycket stor affärsman i fotografiutensilier, exponerar här en hel mängd handkameror af » Svea » - och » Expressstypen — allt af egen tillverkning — bland andra den s. k. utställningskameran. Välj, mina damer amatriser! En liten handkamera är förträfflig att hafva med sig på en färd ut i naturens sköte, vare sig färden går T ill fjälls eller ut på bölja blå. * Adolf Hellander. Ui » notisboken. Det blifvande furstehemmet. Den af vå- ningarna i Arffurstarnes palats, som är belägen i hörnet af Fredsgatan och Gustaf Adolfs torg och som till i våras varit bebodd af prinsarne Carl och Eugen, håller, som vi förut nämnt, nu på att inredas till hem åt prins Carl och hans unga brud. Den skall vara färdig till den 1 oktober.
Vi våge derföre förnya vår förra aldraödmjukaste anhållan, att få till godo njuta den befrielse från Mantals-skrifnings-förrättningarna, som Kongl. Majit oss Nådigst tillagt, eller ock, Om vårt frikallande derifrån icke är möjligt, eller ej anses förenligt med Kronans förmon, derföre njuta en ersättning, motsvarande de kostnader, som för oss uppkomma genom dessa förrättningar. Om ett raisonnement härutinnan oss må tillåtas, så våge vi anföra, att då Mantalsskrifvare tillförordnades, och deras lön bestämdes till hvart 60:de Mantal, motsvarade denna Tolfskilling i det närmaste en tredjedels tunna Säd. Att bibehållas vid en sådan aflöning, kunne vi hvarken begära eller hoppas, då Kronans egen intrad härutinnan förmindskats genom penningens ali - t}en Maj 531 tnänna fall i värde. Men dessa förluster har StatsCassan fått sig godtgjorda genom andra bevillningar, hvaraf likväl Skattskrif. värne fått intet till ersättning för sina i och för Skattskrifningen, icke lika stora, utan mångdubblade göromål emot förr, då denna åtgärd, mycket lättare än nu, likväl så hederligen belöntes, nemligen med Sextionde, delen af Kronans egen hela Bevillning. Egenteligen är Mantalspenningen, eller sorn är det samma, Capitations-afgiften, icke nu 12 sk. person, utan, efter sista Bevillnings-’ Förordningen, 1- R:dr för Mankön, | R:dr för Qvinnkön. Då Capitations-afgiften nu sålunda utgöres till Kronan, synes billigheten påkalla* att Skatt-skrifvarens aflöning så väl i detta sorn förra fallet, med proportionens bibehållande, åtföljer StatsCassans inkomst, och beräknas till hvart Mantal af den sammanlagda Capitations-afgiften eller Mantals-penningarna och Bevillningen efter 1 Art. i nu gällande Stadga.
Fries’s vid 1844 — 45 årens riksdag härutinnan inom Const.Utsk. föreslagne förändring, beträffande Läkare och andra vetenskapsmän; ett förslag, som, derest mitt minne ej missleder mig, blef antaget, ehuru någon framställning derom till RiksStm icke anlände; och må jag i öfrigt erkänna, alt jag med mig sjelf icke är fullkomligt ense, huruvida någon vidare utsträckning härutinnan f. n. torde vara lämplig, ehuru billighet och rättvisa väl synes mig rösta för en liberalare åsigt. Då Statskyrkans helgd och politiken mana till restrictioner, måste den individuella känslan gifva vika; jag öfverlemnar fördenskull lill H. Const:sUlsk:s uplysta bedömande att tillse och föreslå huru långt i koncession man uti detta hänseende torde kunna gå; och inskränker jag mig endast till att vördsamt föreslå den ändring eller utsträckning uti 28 § R.F.: att det må vara Konungen obetaget att, åtminstone till visse civile tjenster, såsom Läkare och andra vetenskap liga beställningar, äfvensom till Professorer och Leclorer uti de abstrakta vetenskaperna samt språken, kunna nämna äfven andra män, än de, som äro af den rena Evangeliska läran; så att 3:dje punkten uti 28 § R.F. således finge ungefärligen följande lydelse: Till Civile etc. läran: Konungen dock obetaget att till Läkare och andra vetenskapliga beställningar samt till Professorer och Lectorer uti de abstrakta vetenskaperna samt språken nämna äfven män af annan trosbekännelse. Och vågar jag lika vördsamt föreslå, att dessa grundlagsförändringar, jemte de deraf möjligen beroende tillägg och ändringar uti öfrige §§, måtte ega rum samt de respectiva RiksStm till grundlagsenlig behandling vid innevarande riksdag föreslås, oberoende deraf, huruvida Representationens ombildning i allmänhet blifver föreslagen och antagen såsom hvilande vid innevarande riksdag. Hvarförutan jag, till bemötande af inom H. ötsk.
Sedan vännen Lång-Petter och jag ytterligare växlat några ord om henne och han berättat ett och annat om hennes förhållanden, såsom att hon var änka sedan flere år, att hon hade tvänne barn, nämligen utom fröken Alice äfven en yngre son, som var kadett och skulle komma hem till jul, att hon skötte sin egendom som en hel karl och förde ett gästfritt hus och hade många grannar — så tog han farväl och försvann med en glad nick, dock först sedan han i dörren vändt sig o m än en gång och tillönskat mig en ' treflig jul '. När jag på själfva julafton vid middagstiden körde i min släda in på Mäleborgs gård, stod friherrinnan i egen person på trappan i vinterkylan och tog emot mig kadetten kom och öppnade fotsacken och fröken Alice stack ut hufvudet genom förstudörren. Vänligare mottagande kunde jag ej önska mig. Ja, den snälla friherrinnan var sig lik. Och när vi kommo in i salen, började hon genast påminna mig om ångbåtsresan: » Minns ni, hur vår bekantskap började med ert utrop o m salarna, minns ni, hur ni sedan presenterade brukspatron Gahm för mig och unga v. Stramfeldt och handlanden Mandelkvists och hela raden af passagerare, och hur ni sjöng och höll tal? Ja, det var en rolig resa. » Jag kände mig naturligtvis genast h e m - mastadd, och härtill bidrog utom friherrinnans och hela familjens vänlighet, kanske äfven det förhållandet, att själfva gården som jag tänkt mig som ett slottsartadt herresäte, var i verkligheten en ganska enkel envåningsbyggnad med frontispice, hemtreflig både utoch invändigt. Och trefligt hade jag de dagar jag var där, det kan jag försäkra. Men för att ej onödigtvis trötta med detaljer, som ej höra till min historia, vill jag nu med förbigående af julafton, julottan och julkalasen, genast öfvergå till hvad jag egentligen skulle förtälja och det var följande. En vacker dag på nyåret anlände i kappsläde till Mäleborg en främmande medelålders herre af käckt militäriskt utseende.
BVti äff indc forst Rikets Ständers Herrar Revisorers erinran deremot „ alt, ehuru de egentliga kostnaderna för quaibyggnaden vid Kongl Myntet inskränkt sig lill 32 291 bdr 41 4 rsh> Kongl. Myn tet derutöfver tilfgodokommit, genom beräknad ersättning för fullt 7 år, å, 5,ooo Rdr årligen, ett öfverskott af 2,708 Rdr 6 sk. 8 rst., så torde emot detta uppå Kongl.. Maj:.ts Nådiga Bref af den 9 Maj 1835 grundade förhållande ail skenbar anledning till anmärkning förfalla, om dervid tages i betraktande, att kostnaderna för a:ne stenhusbyggnader å Kongl. Myn tets sjögåid, oundgängliga efter undanrödjandet, i och för (juaibyggnaden,. af förut befintliga, men förfallna träbodar och spruthus, äfvensom för stora mynthusets reparation och affärgning åt sjösidan, deremot blifvit uti 1835 års Hufvudbok förda Kongl. Myntet till last med 3,204 Rdr 21 sk. 4 rst.,. utan ersättning, från allmänna byggnadsfonden.
Deremot föreställer jag mig, att om Stockholm blefve befästadt, skulle denna befästning, fastän den icke kunde i längden mot en öfverlägsen fiende försvaras, dock uppehålla fienden några veckor, eller så länge, att tillräckligt antal trupper hunne ankomma, utan att behöfva transporteras på jernvägar, som så lätt kunna göras obrukbara. Jag vill följa upmaningen af en föregående talare, att öppet tillkännagifva mina åsigter, och jag önskar att så väl minoritetens som majoritetens samtlige medlemmar måtte så gå tillväga, på det efterverlden må af de uti prot. förvarade yttrandena kunna se, hvem den har att tacka för följderna af det beslut vi nu gå att fatta. Det ena partiet har angifvit det andra för att hafva handlat efter inflytelsen af enskilda intressen; det var en aktad representant af ett annat stånd, som framkastade denna beskyllning, under det han Den 9 Juni e. m. 83 lyftade en flik af den slöja, som dittills, åtminstone för mina ögon, dolt mysterierna inom StatsUtsk.; men han lemnade derjemte ett exempel på, huru eljest sansade och förståndiga män kunna låta sig förvillas. Han yttrade nemi., bland annat, uti en snart sagdt bönfallande ton, att han ej kunde anse det vara möjligt att de rika provinserna Södermanland och Östergöthland skulle blifva styfmoderligt behandlade vid åtnjutandet af jernvägen gratis. Hittills har man ansett, att de fattiga stundom fått röna missödet af styfmoderlighet, men det är första gången jag hör den större rikedomen åberopas såsom skäl för bistånds erhållande af den fattigare. Då dessa nu nämnda provinsarna äro de rikare, borde väl de tvärtom kunna hjelpa sig sjelfva eller åtminstone bidraga något till bestridande af kostnaden för de banor, som äro ämnade att genomskära desamma. Att låta dessa banor bekostas af Staten, är detsamma som att taga från den fattige och gifva åt den rike, Mitt förslag är, att man stad nar der det t vistiga området börjar, och således går allra längst till Hjulö; ty går man längre, så lutar man åt någondera sidan.