Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet den 28 Borgare Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en a/slutad Traktat om upphörande aj Oresundska luffen m. m. (Stals-Utsk:s Utlide N:o 48). S. A. Iv. Medelst Kådig Proposition af den 20 innevarande månad, har E. K. M.t täckts gifva Rikets Ständer tillkänna, att under den 14 i samma månad en Traktat blifvit afslutad emellan Daumark, å ena, samt Sverige och Norrige, jemte Österrike, Belgien. Expedilions-UtskoHels Förslag till anderd. Skrifvelse JS:o 52. 87 Frankrike, England, Hannover, Mecklenburg-Schwerin, Oldenburg, Nederländerna, Preussen, Ryssland sami de fria Hansestiiderne Lubeck, Bremen oell Hamburg, å andra sidan, i hvilken Traktat de hufvudsakligåste bestämmelserna vore följande: H. M. Konungen af Danmark förbinder sig: «) all icke uppbära nägra tull-umgälder, läst-, fyreller båk-afgifler, eller afgifler för sjömärkens underhåll, eller andra umgälder af hvad beskaffenhet de vara må, beräknade efter skepp eller last, för fartyg, sorn genom Öresund eller Bellerna begifva sig frän Nordsjön lill Östersjön eller tvärtom, vare sig att dessa fartvg endast färdas genom
St:r vid hvarje riksdag lemnade särskildta bemyndiganden. Han har för R. o. Ad. uppläst skrifvelser, såväl vid 1810 års riksdag, som vid samtliga riksdagar från och med 1823 till och med 1850, hvilka skulle innefatta något dylikt. Ordalagen i dessa skrifvelser antyda redan nogsamt att meningen med dessa s. k. bemyndiganden icke varit att för särskildta fall på K. M:t öfverlåta någon del af R. St:rs sjelfbeskattningsrätt, ty R. St:r begagna i dess skrifvelser uttrycken hemställa, anhålla, täcktes tillåta — och detta är väl icke det språk, som R. St:r pläga nyttja i frågor, der de en samme ega beslutande rätt, men härtill kommer, hvad sorn är hufvudsaken, att R. St:r icke kunna åt K. M:t öfverlemna någon, om också den minsta del af den beskattningsrätt, som tillkommer R. St:r, ty R. F. stadgar i dess 57 §, att Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af R. St:r allena vid allmän riksdag. Hära! framgår alldeles oförtydbart, att dessa s. k. bemyndiganden att emellan riksdagarne nedsätta tullafgifter endast få betraktas såsom uttryck af R. St:rs önskan att K. M:t, med begagnande af den honom enligt grundlagen tillkommande rätt, täcktes vid förekommande fall besluta dylika nedsättningar, men ingalunda såsom ett öfverlåtande på K. M:t af någon R. Stms sjelfbeskat tningsrätt, derå säkert också ingen talman kunnat framställa propos. Men nu upphörde, enligt den värde talarens egen uppgift, dessa s. k. bemyndiganden med 1850 års riksdag, och, Mina Hrr! huru hafva efter denna lid tullfrågor behandlats? Vid den nästföljande eller 1854 års riksdag åsatte R. St:r tull å alla jordbruksalster, och K.
Hexametern öfverhufvud, hvari den fördömmes såsom osvensk och ofattlig för andra än dem, som ”hafva tillräckliga öron”. Icke stort bättre blef svenskheten af Antikens versformer bevisad genom några andra vitterlekares, då och då gjorda, välmenta försök i samma väg: men sakens löjlighet borde dock upprepadt inskärpas; hvadan t. ex. ett Göteborgskt Lectors-qväde till Biskop Wingårds ära, annars icke dåligt, men affattadt i omvexlande hexametrer och pentametrer, omöjligen kunde slippa näpst (1781, N:o 146). Ett af den ”goda Smakens” axiomer var, att forntidens skalder kunde på vårt språk göras läsbara blott genom iklädandet af en sirligt paraphraserande rimdrägt. Ja, ehuru detta axioms användande eljest vanligen inskränktes till Horatius, Propertius, Anakreon, ville man omsider med en utsträckning deraf civilisera den gamle barbaren Ossian; som mot slutet af 1781 (N:o 261) njuter första gången den heder, att i Stockholms-Posten få en plats för sitt namn. Han paraderar der såsom författare af en ”Ode till Solen”; det herrliga slutet af hans mästarqväde Carthon, som blifvit omstöpt (och på sitt vis ej illa) till en ode i arten af Kellgrens öfver ”En Stadig Man”. Samma år utbasunades med en triumferande anmälan den absurda bok om Tyska Litteraturen, som den store Preussiske Fredrik, i sin ålderdom, hade året tillförne utgifvit. Sådant var alldeles i sin ordning: ty man visste, om denna litteratur, ungefär lika mycket som han. Anmälningen begynner med dessa ord: ”Åtskillige Journalister hafva i sednare tider täflat att upphöja Tyska smaken; men de hafva dermed endast tydligen ådagalagt, att dem sjelfve fattades smak. Man kan icke neka, att ju Tyskland haft Philosopher och berömlige Lärde i flera vetenskaper; men Vitterheten har der ännu ej kunnat komma till någon höjd. ...
Jag tar mig friheten föreslå, alt Ridderskapet och Adeln till det nyss fattade beslutet må foga det tillägg, attRiddarliusDirectionen bör ombesörja Riddarhusets brand försäkrande i den man tillgångarne det medgifva. Herr von Hartmansdorff: Om Ridderskapet och Adeln skulle besluta, att brandförsäkringen bör ske i den mån tillgångarne det medgifva, kunde man tyda det så, att man uppskjöt åtgärden, tills en summa af 55oo R:dr hunnit samlas. Derigenom lomme hon att ligga ofruktbar, och brandförsäkringen att medföra större kostnad än man eljest kunde göra den för. Bäst vore väl, om Ridderskapet och Adeln stannade vid det beslut, som redan är fattadt, och öfverlemnade åt Directionen, att det med minsta möjliga kostnad verkställa. Mig synes det lättaste vara, att genast betala de första 12 årens afgifter; att reparationsfonden dertill lånte bristen af andra Riddarhusets Cassör, och betalte dem medföljande årens inflytande afgifter. Derigenom vore saken på en gång uppgjord, och man Den 3o J u n i i f. m. beliöfde ej uppskjuta brandförsäkringen. Jag hemställer alltså, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid det beslut, som redan är fattadt, och öfverlemna verkställigheten till Directionens omsorgi Friherre Boije: Jag förenar mig till alla delar med Herr von Hartmansdorff, och önskar, att brandförsäkringen måtte verkställas ju förr desto hellre* emedan olyckan kan inträffa när som helsti Skulle man Uppskjuta brandförsakrings-åtgärdeu, kunde Riddarhuset redan vara uppbrändt. Det förekommer mig alldeles som då en viss Magistrat uti en kungörelse påböd, att
Län för Extra Ordinarie behof m. m., inlemna^ 2:ne serstildte Proiecter sa lydande: »:o. Kongl. Maut har ässat en Summa af Mlliomr, som genom upptagande Län ffulle anj ffas; — I anledning häraf uppsta följande frågor, nemligen: i:o. Län wäl en sädan Summa fZrwäntas genom Län? Efter min enskilda öfwertygelse torde Mil» lion wara det högsta, som i Län-wägen kan erhällas och till större belopp bör ett tili upptagande Annuitecs-Län derföre icke Calculeras, om ock en Ranka a 7 procent utlofwas. 2:0. Iian man wäl wänca arc Million, om ock den skulle kunna erhällas, inflprer, lika hastigt, som behofwen fordra? Hertill swaraS, att sädant icke med någon grundad anledning torde wara alt förwanta, utan lärer blifwa nödwändigt, att anlita Banken om Förskott, pä det sätt, har nedanföre förestås. Z:o. -Huru oeh i hwawäg stola de äterstäende 2 Millioner kunna erhällas? Troligen icke annorlunda an alwen genom Bankens biträde. Men nar Banken hwarken kan eller bör Den z Augusti. 2zzi bör anlitas om sä betydelige Förskott, med annat wilkor, an att tillika en säker och alldeles ofelbar ulwäg bcredes, att om ej prompt, åtminstone succés, sive, vcb inom en icke mpcker aflägsen nd indraga Banco-Sedlar och andre Mynt-Reprefentativcr kill ett lika belopp, ftin Banken nu t och för KrigsRustningarne kommer att törstjma; Ca fragas: ^ 4:0. Huru stall decca kunna ste?
Grefve Gyldenstolpe 3 Anton Gabriel: Just derföre, att Student-examen ingenting betyder, skulle jag anse nödigt att bestämdt utsätta hvilka kunskaper erfordrades. Hvad som framdeles kommer att införas är obestämdt, och det kunde afskräcka hvar och en , då han icke vet hvad han ovilkorligen skall kunna. Dessutom vore det obilligt att af näringsstipendiaterna fordra större kunskaper, än af andra RiddarhusStipendiater, utan endast samma kunskaper, med tillägg af litet mathematik. Om Ridder - 6 Den 5 Februarii f. m. skåpet och Adeln gär in på Herr von Harlmansdorffs anmärkning, anser jag att lika mycket bör utsättas för de andra Riddarhus-stipendiaterna; men då ett ännu okändt stadgande är något bra obestämdt, skulle jag anse klokare att gå in på Utskottets förslag. Om Herr von Hartmansdorff vill hafva någon modification deruti, önskar jag lian ville utsätta hvilka prof, som skulle stadgas. Herr Lefrén > Johan Pehr: Grefve Gyldenstolpe har förgätit, att ingen får Riddarhus-stipendium, som icke är student, och således tagit student-examen. Herr von Hartmansdorff har således föreslagit en mindre fordran, än hvad som hittills varit bestämdt för öfriga stipendiater, och derifrån undantagit gamla och nya främmande språk. Ridderskapet och Adeln lär icke vilja, att de ynglingar, hvilka ingå i Näringarne, skola blifva rutinierer, som blott lära sig handtverk, utan något ändamål att drifva dem till högre ståndpunkt. Är detta ändamålet, så är ock Herr von Harlmansdorffs fordran ganska måttlig. Hvad åter det obestämda beträffar, som Grefve Gyldenstolpe förmenar ligga i uttrycket: framdelesj så är det dock så till vida bestämdt, att man har reda på hvad som för hvarje gren fordras. Jag tror att betydlig skada deraf uppkommer, att man stympar fordringar, i stället alt laga de allmänna Den 5 F e b r u a r i i f. m. 7 bestämmelser till grund, som gälla vid våra läroverk. Herr von Hartmansdorff:
Berättelser, mottagna af Llevisorerne.- 1. Besparingar, statsverkets yy 14—15. anordningar derå yy 31—34. Beväringsmanskapets vapenöfningar, anslaget till yy 89—94. 274—276. Bibliotheket, Kongl. j» 191—192. Boställskassan, Militie106—107. Brandväsendet och yttre Iyshållningen å Stockholms slott .. 177—178. 321—322. Brister i statsanslagen 13—14. — i statsverkets inkomster, Bil. A. och B. vid )j 11. Byggnadsmedel, Stockholms slotts yy 175—177. 321—322. yy 76—78. Carlskrona station af Flottan yy 130—132. 294—295. Carolinska Mediko-kirurgiska institutet yy 57—60. 249. Centr al-institutet, Gymnastiska yy 223. Civilstatens pensions-inrättniny yy 142. Bilagan litt. J. vid 142. Danviks hospital yy 196—201. 329—335. Depositions-räkningar, Öfverstäthallare-embetets Kanslis 167. Drottningholms och Svartsjö slotts räkenskaper yy 178—179. 323—325. Drottninghuset , 1.. ^ yy 201—202. Ekeplantering ar ne... yy 49—50. Elementarskolan i Stockholm 221. Elevskola, Svenska Trädgårdsföreningens yy 222—223. En per mille fonden y> 85—86. 267—272. Exercis-sqvadronerna J-iA yy 87—89. 273—274. Extra utgifter yy 23—30. Expensmedels-anslag för Krigskollegium m. fl. verk yy 103—104. 244, 279.
Stormägtigsts MerNädigste Konung Till Riksens Ständers granskning har ett förslag angäende nödwändigheten af nägon anstalt till minnande af en saker Statistist kännedom om Fäderneslandets när» warande ställning blifwit ingifmit, och dä Riksens Ständer nogsamt insett att denna Statistiska kunskap, sorn skulle innefatta säkra underrättelser om Folkmängden, Jordbruket, Handeln, Slöjderne och Närigsfängen i allmänhet, more sä mycket mera wigkig och angelägen, som sanna förhällandet af det tillständ i Landet, hwarefter alla Regleringar till förbättring böra utarbetas derigenöm kunde bedömmas; hafwa Riksens Ständer, ehuru de för det närrvarande icke kunna anslä nägre särffilte medel till astö, ning eller resekostnad för den Embetsman, som i förslaget vmnamnes, trott sig böra samma Förslag till Eders Kongs. Masits högst uplysta ompröfwande härhos i underdänighet öfwerlemna; dä i händelse Eder Kongl. Majit skulle i Räder finna detsamma antagligt och nyttigt, samt nödige medel för-verkställigheten kunna blifwa att tillgä sj Eder Kongl. Majit lärer i Räder täckas anbefalla den ätgärd, som till ändamälets befrämjande kan leda. Riksens Ständer framhärda rc Grefwe Oe !k 6r>iäie: För nägon tid sedan föredrogs Härstädes ett frän Oeconomie-Utffottet inkommit Betänkande, angäende fri Victualie - handel, hwilket af Ridderskåpet och Adeln bifölls. Zag har med förundrgn märkt att nägot Protocolls-Utdrag härom fran Presteoch Borgare-Ständen icke lärer hafwa ankommit
M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 6 Augusti 1851. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående sökt anstånd med inbetalningarne å de för hamnbxjggnads-arbelena vid Cimbritshamn beviljade lån. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 232.) S. A. K. Genom nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott af den 4 nästlidne April, har E. K. M:t behagat till Rikets Ständers pröfning och afgörande, med nådigt förord, hänskjuta en af Cimbritshamns Rorgerskaps Äldste hos E. K. M:t gjord underdånig ansökning, deruti, på anförda skäl, anhållits om anstånd till nästa lagtima riksdags slut med ränteoch kapital-afbetalningarne å de tvenne serskilda lån af tillsammans 30,000 R:dr banko, nämnda stad, för dervarande hamnbyggnad, utaf allmänna medel erhållit, hvilka afbetalningar, jemlikt Rikets Ständers vid de 2:ne sednast förflutna riksdagarne fattade beslut, bordt hafva tagit sin början vid 1850 års utgång. 248 ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, JY.-o 128.
Ja — 17. Nej — 42. Till följd häraf upläsles och godkändes följande förändrade förslag till votens-propos. i hufvudsaken. Den, som bifaller hvad BankoUtsk. tillstyrkt i 20:de punkten af dess betänk. n:o 24, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej afslår R. o. Ad. Utsk:s i nämnde punkt gjorda tillstyrkande. Sedan voteringen härom försiggått befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja — 24. Nej — 27. Sedan sålunda 20:de punkten blifvit pröfvad, hemstälde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. nu behagade företaga 14 och 15 punkterne lill afgörande. Hr Rosenblad: Den 14:de punkten innefattar bestämmelse om fastighetslånefonden. I händelse det förslag skulle komma att antagas, som är framställdt i Hr Berg v. Lindes reservation, nemi. att öfverflytta en del af fastighetslånen på Hypotheksföreningarne, så skulle summan-af fastighetsbelåningen naturligtvis komma att förminskas med det belopp, som komme att öfverflylias. Derföre får jag vördsamt anhålla att 14:de och 15:de punkterna må förblifva hvilande intilldess R. o. Ad. afgjort den 29 punkten. Uppå i anledn. häraf framstäld propos. beslöts att 14 och 15 punkterne skulle blifva hvilande till R. o. Ad. pröfvat den 29:de punkten. Frih. Palmstjerna: Om de 14:de och 15:de punkterna skola hvila, så mäste vål den 16 punkten äfvenledes hvila. 364 Den 12 April e. m. Hr Rosenblad:
Dessa namn synas niig vara alldeles tillräckliga för a t t bevisa, a t t om nian ströke bort allt kvinnoarbete i Sverige, skulle kulturen här icke vara sådan som den iiii ä r; ocli dock har jag förbigått så många på andra banor framstående och ledande kvinnor, hvilka på sitt satt gjort betydande insatser i utvecklingen. Sej, det där talet om mannens absoluta öfverlägsenhet ocli kviiinans intighet på kulturarbetets område, det kan ju möjligen predikas som en sanning i andra länder, men a t t svenska kvinnor kunna jiiblande mottaga det som en sanning, ja som ett evangelium, det skulle man knappast kunnat tro, om man ej sett det med egna ögon. Nar jag i det föregående förenat mig med fröken Key i klagan öfver ett jämförelsevis svagt resnltat af kvinnornas arbete, sh tänkte jag företrädesvis på de många, soin aldrig gjort anspråk pk genialitet eller på en ledande stallning, men som med duglighet och godt hiifviid ägnat sig å t s % väl intellektuela som praktiska yrken. J a g ville se dem mera behärska sina respektive arbetsområden och i mera synbar måtto draga sina strån till stacken på det sättet, som erfordrar - endast företagsamhet och allvarlig koncentration. J a g skulle önska a t t se kvinliga namn mindre i samband med notiser om tagna examina an i samband ' med vetenskapliga iakttagelser eller praktiska rön af betydelse, och jag ä r saker a t t detta skulle kunna ske, om de begåfvade kvinnorna bättre toge vara på sin arbetskraft. Men jag återgår till föredraget. Måiiga af den talrika kainliga iingdom, som kliörde det, gingo säkert liein med de basta föresatser a t t enligt talariiinans uppinaning bruka ssitt kvinliga patos », &gt;satta iii sin kvinliga egendomliglietw och göra detta i arbetet, när de icke kunde Ila tillfälle a t t g ö r a det på det bästa sättet, som liustrur och mödrar. Men säkert blef det dem ganska svårt att komina till klarhet med liuru de därvid skulle bära sig åt, ty det ä r en svår och intrikat fråga detta: när arbetar man p&amp; ett Ilui$igt sätt?
Med afseende på hvad sålunda inom trenne Riks-Stånd emot det först afgifne Utlåtandet är vordet erinradt, och då den ifrågavarande läro-anstalten så till vida obestridligen är för det allmänna af vigt, att derigenom lios Apotheks-personalen befrämjas en för detta yrkes utöfning till allmänhetens belåtenhet nödig insigt uti pharmacien och öfrige dithörande kunskapsgrenar, har Utskottet, med frånträdande af berörde sitt förra yttrande, ansett sig böra föreslå, att Staten i någon nion må deltaga i de kostnader, som för vidmagthållandet af den redan genom Apolhekare-Societetens frivilliga bidrag stifLade Pharmaceutiska Läro-anstalten ytterligare erfordras; och som, enligt de upplysningar, hvilka af Apothekare-Societetens Direction blifvit Utskottet meddelade, Societetens berörde bidrag årligen uppgått till omkring 2,000 R:dr Banco, hvilken summa således äfven torde kunna för framtiden påräknas, men den af Societeten föreslagna årliga Stat torde kunna, utan hinder för Institutets bestånd, nedsättas till 3,000 R:dr, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, att ett årligt anslag af 1,000 R;dr må intill nästa Riksdag beviljas, att till den i Stockholm inrättade Pharmaceutiska Läroanstalt utgå, emot villkor, att Apothekare-Societeten årligen dertill bidrager med ett be - Stats-Viskottets Utlåtande, N.o 266. 11 lopp af minst 2,000 R:dr B:co; att Läroanstalten ställes under Kongl.Sundhets-Collegii inseende; samt att, om ApolhekareSocieteten icke kan eller vill dessa villkor uppfylla, Statsanslaget då genast kommer att till Riksgälds-Contoiret indragas. Det serskildt äskade anslaget för en gång till inredning af Lärosal, Laboratorium m. m. har Utskottet deremot, vid det förhållande, att Läroanstalten, såsom uteslutande afsedd för Apothekare-yrket, sålunda torde, oagtadt
Bergman instämt. 28 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 53. af Herr Professor N. IL Selander. af Herr Kontrakts-Prosten E. M. Tegnér: ”Ehuru jag i allmänhet biträd*; det nu framlagda förslaget, har jag likväl i en punkt, eller den sorn angär den slutliga behandlingen af en väckt, och säsom hvilande förklarad fråga om ändring i Grundlag, och hvarom förinäles i 81 § It. F. och 29 § Ii. O., varit af en från Utskottets pluralitet skiljaktig mening. Denna skiljaktighet rörer dock icke hufvudsaken; fastmer delar jag helt och hållet den åsigten, att samma Ständer, — och doras uppdrag gäller för tre år, — hvilka förklarat ett förslag till ändring i Grundlag såsom hvilande, icke må blifva berättigade att öfver detta förslag besluta, utan beslutet blifva öfverlåtet åt de nästföljande Ständerna, sedan nya val för sig gått. Min olika mening afser endast ordningen, i hvilken frågorna skulle, för fattandet af beslut, ånyo upptagas, och hvilken ordning jag ansett borde blifva enahanda med den i hvilken de blifvit förklarade såsom hvilande. Om man nu antager, och man torde kunna göra det utan fara för misstag, att Grundlagsändringsförslag blifva förklarade såsom hvilande både under det första, det andra och det tredje året, som befullmäktigandet till representant-kallet för hvarje gång gäller, så synes mig sorn borde, sedan nya val allmänt för sig gått, och nya bemyndiganden utfärdade blifvit, de från förra riksdagsperioden såsom hvilande förklarade grundlagsändrings-förs 1 ag blifva till afgörande af de nya Ständerna åter upptagna i samma ordning som de af näst föregående Ständer blifvit bordlagda, eller under det första, det andra eller det tredje året. Fördelarne, hvilka af ett sådant stadgande och förfarande vore att motse och förvänta, klefve säkerligen flera.
Dahlsland och isynnerhet dess sydligaste del, der allmogen ännu saknar händigliet i slöjder, framvisa de liesta öfriga delar af Länet åtskilliga slag af slöjdfärdighet och stundom af verklig konstfärdighet, så alt slöjdvarors förfärdigande till afsalu på många ställen af landsbygden utgör en för orten vigtig binäring, oumbärlig såsom beståndsdel till folkstockens underhållande jemte det svagare jordbruket; och inträffar delta förhållande synnerligast uti häraderne omkring Borås och Ulricehamn, derifrån varornes afsättning befordras genom gårdfarihandeln. Inom dessa trakter, hvarest mycken flit och idoghet råder, är ock välmågan mest allmän och träffas ej sällan verklig förmögenhet hos allmogen, fastän det ena och andra icke heller saknas uti Länets öfriga delar. Den intill Norrige närmast gränsande delen af Dahlsland, sorn på svaga och ofruktbara hemman hyser talrik befolkning, utgör måhända skarpaste undanlaget från regeln, i syn - nerhet sedan rörelsen med skogsellekter nu mera efter skogarnes altagande, ieke så jemnt och tillräckligt sorn förr, fvller bristen i jordens alkastning; och folket kan här således endast beslå vid del mest tarlliga och sparsamma lefnadssätt. Uli Westergöthland må äfven, jemte Wedens oeii Bollebyggds härader, sorn hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds härad, såsom al naturen särdeles missgynnad t, då det i allmänhet har svag och ofruktbar jordmån, lider brist på skog och är afsides beläget för tralik; men kfnadssättet är sparsamt och under sednare tider har i sistnämnde härad, likasom i de närgränsande Wedens och Kullings, utvecklat sig en ny näringsgren, som mycket bidrager till invånarnos bestånd, nemligen odling af potatis och denna växts förvandlande till bränvin. Arbetare vid jordbruket och öfriga näringar saknas icke uti någon del af Länet; men de betalas olika, efter tillgång och behof inom hvarje ort. Dagsverkslönerne variera således betydligt, t. ex. emellan 10 sk. 8 rst. och 24 sk.
Vid fattigvårdshuset bereddes utväg till ständig arbetsförtjenst, äfven för sådana behöfvande personer, som der icke sökt att blifva inrymde. Man antog en föreståndare för faltig värdshuset, en föreståndare för flickskolan och qvinnoslöjden vid fattigvårdshuset, en kokerska vid matinrätlningen och en särskild uppsyningsman, som håller tillsyn deröfver, att tiggeri i staden iake tillåtes. Inrättningen ställdes under speciell ledning och styrelse af en Församlingens och Faltigvårds-Direktionens ledamot: densamme, sorn förut inbemtat underrättelserna om andra städers fattigvårdsanstalten Efter vunnen erfarenhet om de modifikationer, sorn planen tarfvade och om inrättningens ändamålsenlighet, har församlingen låtit för detta fattigvårdshus utarbeta ett Reglemente, som af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande blifvit innevarande år provisoriskt fastställdt, i afbidan på den förväntade nya allmänna författningen om fattigvården. Man kan hoppas, att det efterdöme, som sålunda med lycklig påföljd blifvit gifvet af Westerås, skall följas i Länets öfrige städer; i synnerhet som den principen, att fattigförsörjningen bör sättas i samband dels med fattiga barns uppfostran i Ijenliga skolor, dels ock med fattighjonens hållande till ordning och för elern passande sysselsättning, är riktig och borde kunna tillämpas i alla släder. 27 Hvad landsbygden beträffar, mota, i synnerhet i de mindre socknarne, härvid större svårigheter; men uppenbart är, att fattigstugorne i många socknar på landet icke kunna anses såsom några ändamålsenliga inrättningar, och då fattigvårdsafgifterne i Westerås Stad icke genom den förbättrade inrättningen förökats, torde det icke heller blifva alldeles omöjligt på landet, att der förbättra fattigvårdsanstalterna, under iakttagande af de för Westerås fattigvårdshus antagne grunder, med tjenliga modifikationer i tillämpningen. De fattiges antal har under sista qvinqvennium o vifvelaktigt tilltagit, men någon specifik uppgift om tillökningen är jag nu icke'i tillfälle att lemna. Gästgifverioch Skjuts-anstalter.