Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till frgmjande af namndzl iinda.mii1 har, sages i iirsberiittelsen, foreningen, till storsta delen gratis utdelat skrifter i mBnga tusentds exemplar, anordnat och bekostat kkurser for undervisaing i slakt efter &amp; ndnmBlsenliga metoder, lgtit sBvii.1 i hufvudstaden som i landsorten hiilla foredrag rorande djurskyddet, utdelit beloningar till personer, som i vasentlig grad friimjat foreningens syften o. s. v. ~ Sedan sallskapets stiftande har fru J. TTarenius varit cless ordforande och har bdde sl.som tdarinna och skriftstallarinna inlagt stora fortjanster om detta s a s k a p, hvilkets stora moraliska och humanistiska betydelse for hvarje l r vinner allt storre erkiinnande. F m EEna Tenow skall i egenskap af sa.1lskapets representant behandla djurskyddet sorn, En insats i kulturutvecklingen,&gt;. Detta i allra storsta korthet en ofversikt af de pH konferensen representerade sdlskapens iindamll, af hvilka, sorn af ofvanstilende synes, de flesta genom siirskilda foredrag komma att belysa sin verksamhet eller nSigon frlga, sorn diirmed star i samband. Eonferensen hAller sig dock ej ensidigt till de a m e n, sorn betingas af arten af de representerade foreningarnas sgften. ~ f v e n for fiia fiired9-ag af all~nii~t social betydelse har utrymme l a m a t s och det iir har man beredes tillf&amp;Ue, dels f % hora froken dawa S a d - stro~n utveckla frilgan: sunder hvilka forutsattningar kan kvinnororelsen blifva af verklig betydelse for kultur och framikridande D, dels wed. d: r J.
Då Stats Utskottet, i anseende till bristande tillgångar icke kunna anslå några Medel till fullnordande af den Tall», som är ämnad att bevara minnet af Konung Cari. XUlts , vår frainledne och högt saknade Konungs kröning, beklagar jag denna brist, hvarigenom hinder 1 äg ges att pa ett värdigt sätt ägna vördnadens och tacksamhetens gärd åt en Köhling, sorn hvilaode i grafven, äger en så oinskränkt ratt till bala dessa känslor af det Folk, lian med Faderlig huldhet styrt och hägnat, samt 1 tarans stund Irälst. Den sj April. Mig synes likväl, som Stats-Utskottet, då andra tillgångar saknades, hade kunnat föreslå, att kostnaden för den af Herr Professor von Bredas mästerliga hand , redan började Krönir. gstafla, kunnat anslås på de å .stars anslagen besparde öfveukottsmedel, och det på sätt, som Herr Hammarsköld föreslagit, nemligen, att den af Pierr Professor von Breda bestämde Summa blefve fördelad pä 4 terminer, hvarigenom den vore mindre kännbar , hellst densamma förmodebgen icke förr än elter g å io år blefve till hela beloppet utbetald. I anledning häraf anhåller jag att StatsUtskottets Betänkande med denna anmärkning måtte blifva återremitterad. Herr von Schulzenheim, David, den äldre: Såsom Ledamot af Högloflige Stats-Utskottet, känner jag Stats-Verkets svaga tillgångar emot behofven, hvarföre ock manga nyttiga föremål blifvit afstyrkte; rhen jag kan icke undgå att förklara en smärtfull känsla deröfver , att den föreslagna Krönings-tdlans förfärdigande också blifvit afstyrkt.
Canecllist med lön. Lönen ivid egir Regemente i Pomern.^, d. 16 Nowemder 1792. bibehällen wid ben Page lön och Kostpenningar han förut innehaft, till dest molswarande lön honom tillfaller Rcigs. Lollegii Stat: General-Majoren m. m. af Tibell Vice ordförande lönen Qfwersie Lieutenanten och Riddaren P. Martin, Adjutants Arfwode wid Presidents Expedition Majoren C. G. Berg, Adjutants Arfwode wid Artillerit Departementet Notarie» Gaf Sillen, Arfwode för Notarie tjcnstens bestridande wid Jnstrnctions Departementet f. d. Swensk» Gardets Expcctance Stat: Qfwersien m. m. H. von Engelbrechten, Chefs lönen wid Swensta Gardet 9;s . 150 Tunnor Spanmäl a r Rdr 16 st. 200 Swea Arlillerie Regemente t 166 Lfwerstcn I. Sur ma in. ^lFör Informations Capitaines tjcnstens bestridande, enligt samma Reämcntts St7c°beftäi Informations 1 ' Kongl. Brefwet d. 2; Maji ,798, Dag-Tractamcnte a Capitaines ten R:d., hwilkcn alnjur-s af t24 st., hwilket Major Sllfwerstolpc niuter ^ " - pomerfta Expcctance Staten: öfwcrsie Lieutenanten och Dfwer Adjutanten G. Ulric Piper, njuter enligt Kongl. Brefwet d. 12 O-t. 1807^ den Pension han till är 1822 innehaft, stor 200 R:dr Riksgälds cl. i Dan o ,;z: 16. Dito den Pension zoo R-dr Pomerfl Courant, som han enl. Kongl. Brefwet den r; Aug. 180; pä Pomerst Stat njutit, beräknad till Banco a i^Nid.Pom.
Bifölls. S. D. Föredrogos. ånyo och biföllos Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsock Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 21, i anledning af väckt motion om förändradt papper till de nu brukliga skrifkartorna; och Nio 22, i anledning aU väckt motion om införande af ett medel-porto för skrifvelse!', som inom Riket genom elektriska telegrafen befordras. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls BevilMngs-Utskoilets Memorial N:o 25, angående ytterligare förändringar i föreskrifterna om stämplade pappers-algiftens utgörande. Frän lieden. Bonde-Ständet. S. D. Föredrogos Konstitulions-Utskottels Memorialer: N:o 31, med förslag till ändring* i 15, 19 och 22 §§ Riksdagsi-ordningen, angående representations-rätt för Lärarne vid Flemcntar-läroverken; 560 Erot.-Utdrag den 30 September 1857. Memorialet antogs att hvila till vidare grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 32, med förslag till ändring uti 15 § Riksdags-ordningen, angående hemmans-egares representations-rålt, samt N:o 33, med grundlagsändrings-förslag, rörande vissa Riksdags-ärendens behandlande af Riks-stånden gemensamt uti så kallad Riks-nämnd. Utskottets förslag uti båda dessa Memorial förkastades.
Gyldenstolpe till kontrasignant, beslöto ett ökadt anslag till arméens vapenöfningar, så förekom äfven vid samma tillfälle en ganska stor tvist, af hvad natur detta anslag skulle vara. I det längsta motarbetade man att anslaget skulle blifva förslagsanslag, men slutligen blef det R. St:rs beslut genom votering i förstärkt StatsUtsk. Det var, såsom föregide talare uplyst, ganska svårt att beräkna siffran, och kan icke bestridas att ett misstag dervid ege rum, emedan man lågt till grund för portionspriset 15 föreg:de års medelpris, hvilket befanns vara förlagt. Emellertid kunde man då för tillfället icke komma till någon annan beräkning. Som förhållanderua sedermera gestaltat sig, har det befunnits att detta förslagsanslag 1858 blef öfverskridet med 1 12,230 rdr 43 öre och nästlidet år ined 180,077 rdr 44 öre, hvilket, efter hvad hvar och en torde finna, är ganska betydligt utöfver det beräknade anslaget. Likaledes torde det vara klart, att till en statsreglering hörer, det anslagen, så vidt möjligt är, bestämmas i enlighet med det belopp, till hvilket de verkligen utgå, och om förslagsanslag någon gång skulle behöfvas. så bör likväl detta sättas så nära som möjligt till den verkliga siffran. I det afseende ber jag att få åberopa hvad KrigsMinistern säger i den K. Proposm med hänseende till furageringen af artilleriets och det värfvade kavalleriets hästar, för hvilken ett förslagsanslag varit npfördt till 300,000 rdr.: »Detta förslagsanslag har, oaktadt beloppet vid sisth riksdag förhöjdes, likväl visat sig vara alltför lågt beräknadt, enär den verkliga utgilten för år 1858, enligt hvad KrigsCollegium anmält, med 88,028 rdr 78 öre öfverskjuta förenämnda summa; och jag hemställer, i anledning häraf, att berörde anslag måtte föreslås att för nästkommande statsreglerings-period förslagsvis beräknas till 350,000 rdr och således beloppet i RiksStaten förhöjas med 50,000.»
Se Stephens. — för framlidne H. Ex. Herr Statsrådet Adlersparres enka, angående. Se Adlersparre. — för Bokhållaren Sture, angående. Se Sture. — för Friherre Berzelius, angående. Se Berzelius. — för aflidne Protocolissecreteraren P. A. Borgs enka, angående. Se Borg. — för Assessor Crusenstolpe. Se Crusenstolpe. — för Secreteraren i Musikaliska Academien Pehr Frigel, angående. Se Frigel. — om retroaclivt åtnjutande af den för Hofnotarien J. Haeggström beviljade. Se Haeggström. — för Heilborn. Se Heilborn. — för Majoren U. G. von -Konow. Se Konow. — för f. d. Kamereraren C. Matton, angående. Se Matton. för Professoren Åkerman. Se Orthopediska Institutet. — för Bankobokhållaren G. W. Sundberg, angående. Se Sundberg. Pensioner för f. d. Statsråden Friherre Åkerhjelm och Grefve ( 2°4 ) Hård, angående anslag till. VIII. 42j 109. R. i5i. XII. B. i45. Å. 335, 366. XVII. U. r74. XVIII. 3. A. 49. U. 113. A. i57. XIX. E. 5o. U. 7o. A. 39$. — för ledamöter af Statsrådet och Högsta Domstolen, Statssecreterare och andra föredragande, under vissa förutsatta fall, angående. VII. B. 2g7. VIII. A. 82. XI. U. 188. XII. A. 141. B. 326. Å. 458. XIV. U. 169. A. 3ig. XVI. E. 128. — ål enkor efter de soldater, som tjenstgjort vid den så kallade Westra Armeen, angående anslag till. V. 374- VI. 4- VII. B. 5i5. A. .ra.
Jag yrkar icke KrigsAcademiens upplösning , men jäg tror att en allmän medborgerlig bildning bör föregå den uteslutande militairiska, oell det är af detta skäl som jag till en hufvudsaklig del instämmer i Herr von Hartmansdorffs åsigt er. Då jag nu hör en värd Ledamot yttra, att ali undervisning bör vara ensidig, för att bilda mångsidighet, erinrar jag mig en skriftiélig afhandling om KrigsAcademiens organisation, författad af en nu afliden utmärkt militaire-person, som just i motsatts a£ Grefve von Schwerin , men i öfverensstämmelse med Herr von Hartmansdorff och Grefve Cronhjelm icke trodde sig böra försvara ensidighet i någon sort af undervisning uti en constitutionel Stat. Jag skulle önskat att de personer sorti förstå detta ämne bättre än jag, ville noga begrunda, om icke den militaira bildningen inom vårt fädernesland, långt ifrån att försämras, tvertom skulle ännu mera utvecklas, om tilläfventyrs de första Classerna vid KrigsAcademien försvunno, och således ingen offentlig undervisning uteslutande egnad åt det militaira yrket der bibringades ynglingar förr än vid iö;de året. Ridd, o, Ad, Prat, 2 Band. 445 690 Den 25 Martil^ Grefve Posse, Carl Henrici Då jag instämmer med Herr von Hartmansdorff, hav jag endast stigit upp på min bänk för att besvara Grefve von Schwerins yttrande, i afseende på den goda tanke han tyckes hysa om den allmänna uppfostran i Sverige, då han säger, att sedan Konung Carl XI.s tid allmogen kunnat vål läsa i bok. Det vore önskelig t om sig så förliölle , men derifrån tror jag stora undantag finnas ; om hela befolkningen i Götha Rike tages i betraktande, vore det lyckligt om hvar io:de person kan rigtigt låsa i bok. För 12 år sedan köpte jag en egendom i Södra delen afRi. ket, hvarunder lydde öfver 1800 personer, och ganska få utaf dem kunde hvarken skrifva eller läsa; men vål hade de familiariserat sig med *. brott af många slag.
Ena vittnet kom och intygade, att han hört parterne tala om köp af en kärra och sett ett papper, som uppgifvits vara en revers, men vittnet hade ej sett den skrifvas eller undertecknas. Uppskof beslöts för andra vittnets hörande. Detta förelädes hemtnings äfventyr och målet skulle åter förekomma den 9 December: Sv. afstod från det tredskande vittnets hörande: men nya inkallade vittnen hördes, utan att hafva någonting väsendtligt att upplysa. K:den begärde uppskof för slutpåstående och det beviljades till den 9 Januari 1862: K:den ingaf slutpåstående. Sv. begärde uppskof att svara. Detta bestred K:den. Uppskof medgafs imedlertid af R.R. med föreläggande af talans förlust, till den 16 Januari: Sv. ingaf svaromål och begärde att få svärja, det han ej skrifvit eller låtit skrifva skuldsedeln, utan K:dens tillstånd. Rätten förklarade sig ämna, ehvad parterne tillstädeskomme eller icke, afkunna utslag den 30 Januari: Då uppträdde allmänna åklagaren och yrkade, att det vittne, från hvars hörande Sv. afstått, måtte inkallas, enär han bevittnat den i fråga komna reversen. För denna orsak uppskjöts målet till den 6 Februari: Vittnet var ej anträffadt. Skrifvelse beslöts till Ö.St.Emb. att kalla samma vittne vid hemtnings äfventyr till -115 men det torde tåla att betänka sig mer än en gång, innan man beslutar sig för en sådan omskapning af våra rättsförhållanden. Imedlertid kan det, efter min tanke, icke nog alfvarligt läggas
Han var gammal, med försilfradt hår och orden i knapphålet; hans utseende bar prägel af djup melankoli, hans blick verkade obehagligt och ansigtsuttrycket antydde ingen ting godt. Något bittert gnistrade från hans ögon mot den som på honom fästade sin blick. Vi undrade öfver, hvarifrån han kommit och huru han, med sitt egna sätt att uppträda bland andra, beslutat sig att spisa på ett så allmänt besökt ställe. Vi ville gerna undandraga oss all beröring med honom; men hans, som det syntes, oroliga sinne tycktes eftersträfva att komma i beröring med andra; det såg ut som om hans hjerta behöfde luft. Han steg upp, närmade sig till mig och i det han tog min hand, yttrade han: det förekommer mig som om jag med eder ville anställa en betraktelse öfver menniskors öden och Här tvärstannade han midt i meningen. Efter någon tvekan satte han sig ned igen och tillade mumlande: hvartill tjenar det att tala och tänka, det tröttar mig endast, jag eger ju ej styrka att tänka. Ni har rätt min herre, sade jag, hvartill tjenar det att tänka, det är bättre att tro. Ja, det är bättre att tro afbröt han mig och att lida, om man blott kunde glömma, ty här på jorden är bättre att glömma än minnas. Med dessa ord aflägsnade han sig och lemnade mig i ovisshet om så väl hans namn, som hans lidande och öden. I anledning af detta samtal erfor jag en modlös nedslagenhet och beslöt att så fort som möjligt skilja mig ifrån mina kamrater och besöka kyrkogården, der min olyckliga mor hvilade. Under min vandring öfvertänkte jag ett och hvarje och sorgliga voro de minnen, som vaknade hos mig vid tanken på lifvets oförrätter, äfven mot de ädlaste menniskor. Klockan var nära åtta på aftonen, innan jag nådde stället, der den tysta grafven slöt i sitt sköte den, som jag så ofta hade längtat att äga i lifvet, hvars ömma deltagande varit så dyrbart för mitt hjerta.
— Serafimer-Ordens-Gillet, som icke kunnat undgå att tidt och ofta erfara, hurusom vid de flesta hospitalen erforderliga platser saknats för emottagande af personer, som varit till hospitalsvård berättigade, samt tillika, i fråga om sättet för åstadkommande af en mera utsträckt sådan sjukvård, är af den mening, att detta, inom vissa i sakens egen natur liggande gränser, lämpligast och med minsta kostnad kan verkställas genom utvidgning eller ändamålsenligare inredning af redan befintliga hospitalslokaler, säger sig ock i enlighet härmed hafva, efter det vid 1861 års slut Stockholms hospital öppnats med platser för 150 si.messjuke, genom tillbyggnader och andra anordningar vid en del hospital beredt ökadt utrymme för 161 patienter, så att sjukplatsernas antal, som vid nämnde års slut var 1,074, vid slutet af år 1864 uppgick till 1,235. Men om äfven härigenom och genom de ytterligare åtgärder i denna rigtning, som Ordens-Gillet är betänkt att i underdånighet föreslå, för den närmaste framtiden kan anses tillräckligen sörjdt för tillfälle att å hospitalen kunna inrymma dem, som der behöfva vård, måste dock, — yttrar vidare Ordens-Gillet —, för utöfvandet af denna vård, hospitalen derjemte utredas med erforderliga persedlar för ett sålunda förhöjdt patientantal, äfvensom i öfrigt beredas tillgång å medel till bestridande af den härigenom jemväl ökade årliga underhållseller sjukvårds-kostnaden.
Jag bestrider ingalunda den lönetillökning Utsk. f. n. tillstyrkt för lärarepersonalen, då det icke finnes något skäl hvarföre denna skulle mindre än andra embetsman komma i åtnjutande af nödvändig förhöjning; jag bifaller således Utsk:s framställning i detta afseende. Men jag anhåller att E. o. Ad. ville dessutom, för sin del, besluta en underd. skrifvelse till K. M., att K. M. ville taga i öfvervägande, huruvida icke det anslag, som nu utgår för KrigsAkademien, kunde lämpligare användas till någon anstalt för spridande af kunskaper och bildning bland den stora mängd embetsman, som i hufvudstaden samlas. Jag anhåller att propos. härå må af Hr Gr. o. Landtm, till R. o. Ad. framställas. Hr Adelborg: Jag finner ganska väl, att den af StatsUtsk. föreslagna lönetillökning för lärarne vid Carlberg bör beviljas, helst som lönerna icke blifvit förändrade sedan 1816, och då de äro all - 60 Den 4 Juli e. m. deles för ringa, för att det skulle vara möjligt dertill få skickliga personer. Men jag anhåller, att detta medgifvande ej måtte så anses, som skulle jag icke inse nödvändigheten af denna anstalts reorganisation. Jag kan dock icke gå in på Gr. Anckarsvärds åsigt. Jag tror att en sådan militärisk tillämpningsskola måste finnas, ehuru den bör vara på annat sätt organiserad. Jag vill dock nu ej vidare yttra mig i detta ämne, utan upskjuter alla detaljer till dess Betänk, från vederbörande Utsk. i frågan inkommit. Frih. Creutz, Stephan: Jag ber att till alla delar få in stämma uti HrGr. Anckarsvärds sed naste yttrande, och särdeles med afseende på skrifvelsen till K. M., som af Gr:n blifvit yrkad. I öfrigt synes mig underligt, att Utsk. icke fästat något afseende dervid, att inom Stånden åtskilliga motioner blifvit väckta om uphörande eller reorganisation af KrigsAkademien på Carlberg.
Ridderskapet och Adeln lät genom Protokolls-Utdrag af den 96 Februarii 1810 *) meddela sina respectiva Med-Ständer sitt beslut, att de ledige Varande eller framdeles så blifvande Kongsgåidar eller Kongs - Ladugårdar skulle styckas och genom Auction till Skatte försäljas,samt köpeskillingen derför i Banken eller RiksgaldsContoiret insättas, för att till afbetalningen af Rikets gäld användas: Skolandes försäljningspriset efter Sex års ränta beräknas. — De bägge i synnerhet Jordägande Stånden öfverensstämde således vid detta måls bedömande ; men pluraliteten i Högvördige Preste - Ståndet och Val loll. Borgare-Ståndet blef af skiljaktige tankar; ämnet måste derföre hänskjutas till ett förstärkt Stats-Utskotts eller den så kallade Nämndens afgörande , och beslöts der af 70 jakande röster emot 49 nekande, att de ledige varande eller blifvande Kongsgårdar och Kronolägenheter skulle till Skatte försäljas, och att de till dem an - *) Ridd. och Adclus Protokoll Februari p, i53i, 5:te Moruenlet, 544 Stais och Banto-Utstioitens B et'änl<an deni slagne Dagsverken indragas skulle, samt de samme efter Markegång*-pris fä lusas *). 1 underdånigt Bref af den 24 April 1810 föreställde Rikets Ständer Kongl. Majit den stora förlust, Ståts-Verlcet fått vidkännas, i mångfalldiga år, af misshushållning med Kronogodsen , oell underställde i underdånighet, om icke Kongs,. gårdarne jemte Ladugådarne borde till den mästbjudande på offentlig Auction till Skatte försäljas, och uti sådane större eller mindre hemmantal , som efter hvarje Egendoms serskildta beskaffenhet och Locala omständigheter funnes mäst passande: anhållande ur.derdänigst om utfärdande af Nådig befallning till Kongl.
Maj:t nu begärt en förhöjning af ytterligare 3,000 R:dr; och hafva Rikets Ständer med afseende å angelägenheten deraf, all den i sednare tider betydligt ökade personalen af lärare vid landtbruksläroverken och agronomer sättas i tillfälle att genom resor i främmande länder förvärfva ökade insigter i sitt yrke, bifallit omförmälda nådiga framställning. Agronomer och deras Elever. 21 :o. Med tillkännagifvande, att antalet af de i Statens tjenst anställde Agronomer visat sig otillräckligt, har E. K. Maj:l i nåder äskat, alt Rikets Ständer såsom förhöjning i det under ofvanstående rubrik uppförda anslag, nu utgörande 19,650 R:dr, måtte bevilja lill arfvode åt ytterligare tre Agronomer, ä 1,500 R:dr för hvardera, 4,500 R:dr, samt till resekoslnadsersättning och dagtraktamente åt dem 2,400 R:dr, eller tillhopa 6,900 R:dr. Efter lagen kännedom af hvad Landlbruks-Akademien, på sätt Stats-Rådsprotokollet utvisar, i underdånighet härom anfört, hafva Rikets Ständer, erkännande vigten deraf alt landets jordbrukare herodes tillfälle till inhemtande af upplysningar och råd i de till agronomernes verksamhet hörande ämnen, ifrågavarande af E. K. Maj:t begärda anslagstillökning beviljat. Befrämjande i allmänhet af Jordbruk och Land t mannanäring ar. 22:o.
B) Såsom ett vilkor för tillgodonjutande af nu ifrågaställa högre pensioner, har Kongl. Majit föreslagit, att den, som af sådan pension ville komma i åtnjutande, skulle, der han i öfrigt fullgjort hvad som för uppförande å indragningsstat enligt fällande författningar erfordrades, vara pligtig att i allmänhet vid fyllda 70 år eller efter uppnådda 65 år, örn han af sjuklighet hindrades att tjensten utöfva, på indragningsstaten öfvergå, derest icke Kongl. Majit, på grund af särskildt derom gjord framställning, skulle finna för godt att annorlunda förordna. Med godkännande af Stats-Utskottets Utlåtande Nio 81, mom. 17, hafva Bikels Ständer, i fråga om antagande af enahanda vilkor för flottans officerare, beslutat alt för närvarande icke vidtaga dylik åtgärd; och då de såsom skäl för afslyrkandet af Utskottet anförda omständigheter, nemligen alt föreskriften syntes böra utsträckas äfven till andra tjenstemän samt alt ärendet saknade den för en grundlig pröfning nödiga utredning, ega full giltighet jemväl beträffande förevarande förslag, får Utskottet dertill för närvarande afstyrka Rikets Ständers bifall. C) Enligt hvad Utskottet i 13:de punkten litt. o) af sitt Utlåtande Nio 99 angående Sjette Hufvudliteln omförmålt, har Kongl. Majit, i dess nådiga Proposition (Nio 76), angående lönereglering för Lands-staten, föreslagit, bland annat, alt Landssekreteraren i Örebro län, Gustaf Fredrik Hökerberg, mätte förklaras berättigad att, efter erhållet afsked från landssekreterare-tjenslen, å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af den pension, som efter den af Kongl.
Dock om han svarar, att Myro hade blivit ful, att de eder han svor endast gällde den vackra Myro och icke den vederstyggliga, månne han då icke skall gå fri? Jag fruktar det. Ja, han har visserligen rätt. Mina anpråk grundade sig endast på min skönhet och förföllo med den. Men säg mig allvarligt, Rakel, är jag verkligen så gruvligt ful, som man säger Hm, jag pratar hit och dit, fortfor Myro, och du hör icke vad jag säger. Men skall du icke spisa, min stackars vän? Du borde vara hungrig som en varginna, du som har två att föda. - Nej, jag kan icke spisa nu, sade Rakel. Jag är icke hungrig. - Du har ock i dag varit ovanligt lugn. Jag har icke sett dig fälla en tår. Och däri gör du rätt. Det tjänar till intet att gråta. Tiden är en ypperlig läkare, som endast långsamt tar livet av oss. Medan han helar gamla sår, slår han nya för att hava något att syssla med. Den bästa balsam han äger är likväl vinet. Det innehåller både fröjd och glömska. Kom då och töm åtminstone en bägare. Det skall göra dig gott, Rakel. - Nej, jag är icke törstig. Om en stund måhända ... - Man behöver icke vara törstig för att älska vinet. Se här, sade Myro, i det hon lämnade bordet och räckte åt Rakel den fyllda bägaren. Försök blott, och jag svär, att det skall göra dig gott. Rakel drack något för att göra sin välmenta vän till viljes. Så mycket flitigare höll sig Myro till pokalen. Hon lämnade samvetsgrant halva måltiden orörd för Rakels räkning; men vinkruset anlitade hon dess oftare, som hon var ensam därom. Det hade på senare tider blivit hennes vana att varje afton, när tillfälle därtill yppades, dricka sig rusig. - Vet du, Rakel, fortfor den pratsamma Myro, jag har även i dag sett den lille svartmuskige karlen vandra här utanför, gata upp och gata ned. Mina ögon skulle bedraga mig mycket, om han icke är av ditt folk. I, Judar, han er egen prägel, och alla ären I, tycker jag, mycket lika varandra. En aning säger mig, att han söker ingen annan än dig.