Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till deras erhållande gifvas äfven flere sätt och utvägar genom vanlig beräkning af vissa Tunnors åtgång på personalen, efter olika åldrar och olika landssed, intill dess upprepade locala anteckningar kunna gifva en större säkerhet. Dessutom, då den Ziffra, som uttrycker årsbehofvet, en gång är för en gifven Socken funnen, så tarfvar den icke synnerlig förändring, om icke den ringa tillökning eller förminskning, som beror af en tilleller aftagande folkmängd. p Den fjerde Columnen, brist eller öfvershott, finnes då man drager skörden ifrån årsbehofvet eller tvärtom, samt måste föl sakteligen uttryckas genom ett vanligt och allmänt handt Arithmetiskt tecken. De bägge sista Columnerna innehålla medeltalet af de gångbara priserna, hvilka äro lätt samlade och antecknade. Då på de flesta orter, i brist af nödig tillgång uti Kongl. Allmänna MagazinsDirections fonder, eller någon annan deremot svarande för landtmannen tillgänglig inrättning, höst-priserna merandels äro mer eller mindre understigande Bes v. och Ekon, UtsJc. Betänkaiiden. 641 elem, som frampa året visa s>g; så synes mig, att anförandet af fjolårs-priset vid den tid, då spannemål vanligt uppgår till sin meddhöjd, vore för ämnet upplysande. Enär Tabellen construeras med den nu föreslagna korthet, så blifver både på sidorna och nedanföre tillräckligt runi för anmärkningar uti Text. Dessa synas förnämligast böra innehålla de beräkningsgrunder, som vid Tabellens cönstruction blifvit nyttjade, spannemålens allmänna vigt jemte beskaffenheten i alseende på god elier elak bergning af de sädesslag, fodervexter och rotfrugter, sorn blifvit skördade, deras lörmodade mer eller mindre tjenlighet till utsäde, och utsigten afHöstsädet för tillkommande årets skörd, m. m. som finnes upplysande och i erforderligt sammandrag kan antecknas.
Skolande all sådan bevillning påföras och uppbäras i den ort, der afkastningen och vinsten utdelas, samt derefter i vanlig ordning redovisas; men hvad beträffar Stockholm, insättes denna direkte i Riksgälds-kontoret, hvarest beräkningens riktighet granskas. h~) Bevillning af Testamenten, Gåfvor, Fideikommisser, Arf och Fjrnd. § 36. l:o För testamente, gåfva och fideikommiss af lös och fast egendom, kapital och fordringar skall, då det gifna uppgår i värde till trehundrade r:dr b:ko och deröfver, bevillning erläggas med sex för hundradet; från hvilken afgift likväl befrias maka och skyldeman i rätt uppoch nedstigande led, syskon och deras afkomlingar, samt allmänna undervisningsoch skol-inrättningar, kyrkor, stipendiifonder, pensionsinrättningar, arbetshus, hospital och fattigförsörjningsanstdlter och i allmänhet fromma stiftelser, äfvensom konstoeh vetenskapliga samlingar. Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N.o g. 55 36—3j. 103 2:o Arfvingar i fjermare led, än ofvan sagdt är, betala lika bevillning af det testaroentseller gåfvovärde, som öfverstiger deras egen arfsdel, så vida det öfverstigande beloppet uppgår till trehundrade riksdaler banko. 3:0
Fråga har viii tillika blifvit väckt om ett serskildt anslag för alt användas lill utvidgande af de vid Institutet befintlige byggnader; men Utskottet finnér icke skäl att för närvarande derå tillstyrka bifall; äfvensom Utskottet anser den nu i sammanhang med återremissén gjorda framställ - ning om försäkrandet af någon pension åt Institutets stiftares hustru, i fall han före henne med döden afgår, nu icke lämpligen kunna lill pröfning upplagas. 5:le Punkten, innefattande afsiag å Herr P. A. Thorns motion, om anslag af allmänna medel, dels lili inrättande af ett arbetshus i Carlskrona Stad, dels ock om tillökning med 2000 11:dr i Statens nu utgående hiöl ag till Carlskrona fattigvårds-anstalt, är lemnad ulan anmärkning. 19 Julii i834. Stockholm den Sjette Hufvud-Titeln. Mihlci Stijtelscr. Wadstena Ki igsmanshus-Cassa Amiralitets Krigsmans-Cassan Allmänna Fattigvården i Stockholm . D:o i Landsorlerue Lazarettet i Slockholm Hospitalers och ‘ Lazarellers Underhåll. Stora Barnhuset i Slockholm Frimurare D:o i D:o Institutet för Blinde och Döfstumme . Summa Kär till förhöjningen lägges Summan å denna Huf vud-Titel, enligt Siats-Utskottets förra förslag, 15f)47° uppkommer ofvanstående belopp Bihang till R. St. Förhöjning mot förra Förslaget. Antom till Exp. UtsKottet d. 11 Juli. Utlåtande, i anledning af erhållen åter remiss ä Betan landet N:o 86, rörande Regleringen af Riks-Statens Åttonde Hufvild-Tit el. 1:0 I frågan om anslag
Sl:rs delegationer. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Det förhåller sig med vissa förslag — äfven hvad grundlagen beträffar — så, som sagan förmäler om Thors bockar, hvilka slagtades hvarje dag, men stodo den påföljande morgonen lika krya upp igen. Detta förslag har vid innevar:de Riksdag blifvit för 3:dje gängen förkastad!, och det af 2:ne Stånd. Likväl återkommer Utsk. dermed. Om meningen med ett grundlagsförslags hvilande, från den ena Riksdagen till den andra, måste vara den, som 1809 års Konst.Ulsk. uttryckte, nemi. att ändringen skulle gillas af ett mer än tillfälligt tänkesätt: så borde man väl icke envisas med sådana förslags framläggande, hvilka halfva representationen ogillat. Jag hoppas och anhåller derföre att R. o. Ad., som, icke blott vid denna, utan äfven 2:ne föregående Riksdagar, underkänt förslaget, äfven nu måtte förklara det hvarken vara nödigt eller nyttigt, Frjh. Raab, Adam Christian: När jag under Betänk, finner icke mer än en reservant af R. o. Ad:ns ledamöter, hade jag väntat mig, att någon af de återstående 5 ledamöterne, hvilka, då de icke reserverat sig, naturligtvis bifallit förslaget, lippträdt till försvar för sitt verk. Jag förmodar likväl, att sådant kommer att inträffa, ehuru jag kommit före dem. Emellertid anser jag mig pligtig att, till följe af de åsigter jag förut i afseende på denna fråga uttalat, yrka att R. o. Ad. ville bi - Den 12 Juli c. m. 255 falla förslagets Uvilande till grundlagsenlig behandling vid följande riksdag. Det är af Hr von Hartmansdorff ganska rikligt anmärkt, att delta förslag kommer, såsom Thors bockar, tillbaka vid hvarje Riksdag, men jag ber att få nämna, alt det alltid återkommer, ända till dess att R. o. Ad. godkänt detsamma. Della härleder sig derifrån, att det ligger ett rättsanspråk i sjelfva förslaget samt alt sådana förslag, som hafva en dylik grund, icke låta så lätt afvisa sig.
För att ännu mera öka intresset för den frivilliga skarpskytte-inrättningens framgång, — en inrättning som jag, under förutsättning att den ändamålsenligt sig utvecklar, med tillförsigt hoppas skall utgöra fröet till den ordnade nationalbeväpning, som, förr eller sednare, kommer att undantränga och göra obehöflig den stående hären, såsom den sig nu befinner till såväl antal som organisation, — föreslås: 14:o Att Statsverket, för att användas till målskjutningspremier, för hvarje kompani (100) skarpskyttar årligen anslår 42 Specier (168 R:dr) att fördelas i 15 premier, en å 12 Speciel-, två å 5, fyra å 3 och åtta å 1 Specie. Derjemte en premie på hvarje bataljon, bestående af en bättre minie-studsare, att tillställas den af bataljonens samtlige premie-crbållare, som skjuter bäst vid den med dem särskildt verkställda målskjutning. H var och en, som vid kompaniets målskjutningar erhållit högsta premium, äfvensom bataljonspremiet, får derefter icke tilldelas högre premium än en Specie. 15:o Till hvarje skarpskyttekompani, tillhörande fullt organiserad korps, utlemnar Staten på bestyrelsens reqvisition till kostnadsfritt begagnande, emot ansvarighetsskyldighet, sex stycken till målskjutnings öfvande lämpliga gevär, samt tillhandahåller nödig ammunition, emot ersättning af anskaffmngs-kostnaden, 2 öre per skarp patron. Derjemte utlemnas, så långt tillgången det medgifver, till kostnadsfritt begagnande åt dylika skarpskyttekoinpanier, å förrådena befintliga, till krigsbruk oanvändbara gevär. 16:o Hvar och en skarpskytt, som önskar deltaga i regementenas årliga befälsöfningar, eger dertill rättighet, dock på egen bekostnad. 17:o Under antagandet af 40,000 skarpskyttar, på ofvan antydda sätt organiserade och indelta, uppstå 25 skarpskyttekorpser, utgörande 100 ba - Motioner i Bonde-Ståndet 186ö. N:o 27, 39 taljoncr eller 400 kompanier och hvarför det årliga statsanslaget utgöres af följande belopp, nemligen:
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Öfverintendents-embetet anfört, hvad först angår Riksarkivets förra hus vid Skeppsbron, att, sedan E. K. Majit, genom nådigt Bref den 24 sistlidne November, anbefallt Embetet att, innan nådigt beslut fattades derom, huru denna, enligt Kongl. Brefvet den 7 Augusti 1863, tid försäljning afsedda Kronans egendom borde vidare disponeras, efter anställd undersökning och besigtning af densamma, tid E. K. Majit i underdånighet inkomma med förslag öfver de arbeten, som funnos vara af behofvet påkallade för egendomens försättande i sådant skick, att den måtte kunna för något Statens ändamål framgent användas, ett dylikt förslag vore hos Öfverintendents-embetet under utarbetande; Och funne, med afseende å ej mindre det bristande utrymme för enfbetslokaler, som, efter inrättande af Telegrafverket, de särskilda Jernvägs-styrelserna med flera embetsverk samt utvidgning af andra sådana, numera förefunnes inom Kronans egendomar, än äfven den å sednare tiden allt mer och mer yppade svårigheten att, ens emot ganska höga hyresbelopp, erhålla till läge och inredning passande lägenheter för de embetsverk, som deraf vore i afsaknad, Öfverintendents-embetet, lika med Rikets Ständers Revisorer, denna byggnad, med Bih. till R. St. Skrifvelse, 91. hvars försäljning varit afsedt att undvika en behöflig, dyrbarare reparation samt betacka kostnaden för nya Riksarkivets inredning och tillbyggnad, numera böra för Kronans räkning bibehållas samt, med hänsigt ti'l dess läge vid Skeppsbron, företrädesvis anordnas till lokaler för sådana embetsverk, som egde gemenskap med handel och sjöfart, eller mindre beröring med de öfriga hufvudsakligen på Riddarholmen befintliga embetsverken, såsom t. Ca. för Elektriska Telegrafverket och Styrelsen för Statens jernvägsbyggnader, för hvilka båda embetslokaler för närvarande förhyrdes.
(Denna §. afser egentligen fullgörandet af den i Riksdags-Ordningens 31 §. anbefallda öfversigt af Bankens Styrelse och tillståndJ men det har ansetts lämpligt, att här specielt nämna de vid denna Riksdag fattade Vigtigare beslut, nemligen i första rummet Realisationen, och dernäst förändringarne med Sedelvexlingen samt den beslutade Upplånings-Disconten. ) $. 5, Det förslag till en definitiv reglering, i afseende på Banco-Verkets organisation i det hela, sorn Banco-Fulimägtige fått sig åi3gdt att till nästa Ständers pröfning framlägga, bar Banco-Utskottet att med sorgfällighet granska; börande uppmärksamhet dervid fästas å resultaten utål de förändringar med 16 Baneo~Ut.sh:s Memorial, N:ö 134- tjenstemannabefattningar och göromål inom Haaken, som Fullmäglige, enligt de dertill gifna anledningar» kunnat under.tiden vidtaga* Och skall Utskottet» efter fulländad pröfning, inkomma till Rikets Ständer' med Utlåtande öfver detta ämne. (Jomf. B:co-TJtskotteis af samtl. Riki-Stånden bifallna Memorial N:o 12, p. 11.) §. 6. Rörande sådana administrativa» ceconömiska, eller räkenskapsäreiiden, som endast afse tillämpning af redan utaf Rikets Ständer gifna stadgänden, eger Baneo-Utskoltet att med Rikets Ständers rätt besluta och förordna» hvarvid Riksdags-Ordningens 38 §. länder till efterrättelse. (JeiTif. Instn ef år 1823» §. 3.)
Enligt honom låg möjligheten dertill, å ena sidan, i en mängd Hedenchristnas – eller till Christendomen omvända Helleners – theosophiska och poetiska fordringar (hvaribland främst, att i Christi Moder se en gudinna); å andra sidan, i Aposteln Pauli halft spetsfundiga, halft förryckta dogmatiska griller. Dessa sednare, förfäktade af sin upphofsman med vild och imponerande energi, tillvunno sig det lifligaste bifall hos de nya helleniska bröderne; som tyckte sig här finna någonting, visserligen på en högre ståndpunkt upplyftadt, men dock likartadt med de Mysterier, de Philosophemer, den Dialektik, hvarvid de såsom Hedningar hade fästat sitt interesse och studium. Frågas nu: Hvad är, i följd häraf, den nuvarande Christna Kyrkan, i alla sina skepnader; och lika mycket i den Protestantiska, som i den Katholska, lika mycket i Luthers och Melanchthons lära, som i Gregorii och Bossuets? – Svar: intet annat, med alla sina ur sådan rot framgångna och på sådan grund hvilande institutioner, andliga, verldsliga, – religiösa, moraliska, politiska, – än en fullständig Ochristendom; eller (hvilket är detsamma) en Christendom, som, i bottnen förfalskad, har utbildat sig till en högre Hedendoms-grad. Kan sådan vara Herr Furumos mening? Om så är: hvem inser icke då lätt, hvari tillämpningen af denna åsigt på de menskliga sakernas nuvarande skick, eller oskick, skall komma att bestå? – Man medgifve, att mot vännen Furumos radicalism är då all annan, så kallad, en bagatell, en lumpenhet, en platthet, hvarom ej lönar mödan att tala. Lemnom Katholikernes sak derhän. Men, hvad begreppen om Paulus och Kyrka beträffar, så är saken visserligen Protestanternes. Hvem vet ej, att Herr Furumo är både en klyftig och en bibel-beläst man?
Eller har det icke redan sagts oss uttryckligen, att ju mindre man har, ju mindre man vet, ju yngre man är, och på ju lägre plats man blifvit uppfödd, desto skickligare är man till National-Representant 53? Hvarmed nämligen – såsom ock samma förklaring lika upprigtigt påpekar – menas det värf, att vara voterings-redskap i en samling af jaeller nej-män, genom fraser, tidnings-skrål, corruption, fruktan styrd af några för dagen herrskande ledare; under en oafbrutet stegrad ansträngning af pretendenterne till detta endagsvälde, att öfverflygla innehafvarne i vanvett och pöbelsmicker. Att misstänka Thorild för någon demokratism af dylik art, – det vore en orättvisa, lika grof som orimlig, Flera orsaker gjorde det äfven för verkliga tänkare mindre lätt då, än det är nu, att sannt uppfatta så väl Adelns, som de öfriga Ståndens, egentliga och ömsesidiga betydelser. Mångfaldiga yttranden i hans skrifter intyga, att han, om han lefde nu, skulle befinnas i främsta ledet bland dem, som tro, att i vår samhällsförfattning visserligen ett och annat behöfver förbättras, men att ingen sann och varaktig förbättring tillvägabringas genom omstörtning eller uppnedstjelpning; helst när denna kanske ändock företages mest för att härma de utländska storfolken, och enkannerligen af Sveriges urgamla lust att vara pajass åt Frankrike. Men i Thorilds samtid ägde det ännu nyhetens hela första behag, att, närmast i anledning af den efterräkning, som började hållas med den Fransyska FeodalAdeln för dess i sekler hopade syndaskuld, mot den Europeiska i allmänhet yrka på alla Privilegiers och Ståndsinrättningars upphäfvande, under försök att aprioriskt reconstruera Samhället ur dess urförsta naturgrunder. Vid slik allmännelig räfst kunde ej annat ske, än att äfven den Svenska Adelns äldre och nyare felsteg måste synas i den bjertaste dager, och att skulden för allt, hvad med skäl och oskäl blef den tillvitadt, hvälfdes på sjelfva egenskapen af Adel såsom sådan.
Du är en gammal, from eremit, som sitter stilla och drömmer, med korslagda ben och händerna hvilande i skötet. Du har en spetsig mössa neddragen mot dina halfslutna ögon. Du är en grubblare, en helig drömmare, och du är mycket skön. Vida skogar äro din klädnad. Långa band af blått vatten och jämnlöpande räckor af blåa kullar kanta den. Du är så enkel, att främlingen ej ser, hur skön du är. Du är fattig, såsom de fromma åstunda att vara. Du sitter stilla, medan Vänerns böljor skölja dina fötter och dina korslagda ben. Till vänster har du dina malmfält och grufvor. Där är ditt klappande hjärta. Åt norr har du ödslighetens, hemlighetens mörka, sköna trakter. Där är ditt drömmande hufvud. »Då jag ser dig, du jättelike, du allvarlige, måste mitt öga fyllas af tårar. Du är sträng i din skönhet, du är betraktelse, fattigdom, försakelse, och dock ser jag midt i din stränghet mildhetens ljufliga drag. Jag ser dig och tillbeder. Ser jag blott in i den vida skogen, berör mig blott en flik af din klädnad, helas min ande. Timme efter timme, år efter år har jag sett in i ditt heliga anlete. Hvad gömmer du för gåtor under sänkta ögonlock, du försakelsens gudom? Har du löst lifvets gåta och dödens, eller grubblar du ännu, du helige, du jättelike? För mig är du stora, allvarliga tankars vårdare. Men jag ser människor kräla på dig och omkring dig, varelser, som aldrig tyckas märka allvarets majestät på din panna. De se blott ditt ansiktes och dina lemmars skönhet och bedåras däraf så, att de glömma allt. »Ve mig, ve oss alla, Värmlands barn! Skönhet, skönhet och ingenting annat fordra vi af lifvet. Vi, barn af försakelsen, af allvaret, af fattigdomen, höja våra händer i en enda lång bön och begära detta enda goda: skönhet. Må lifvet vara som en rosenbuske, blomstra af kärlek, vin och nöjen, och må dess rosor stå hvarje man till buds!
Jag skulle visserligen anse det vara önskvärdt, att såväl i afseende å skjutsningsbesväret, som andra servituter, hvilka för det närvarande trycka jordbruket, och deribland jag nu vill nämna väghållningen, som jemväl i olika mån drabbar olika hémman, man kunde komma till ett billigt, förhållande, men endast genom en allmän jordens refning, och icke genom en skattejemkning, som grundar sig på hemmantal, kan detta ändamål upnås. Förslaget felar äfven deri, att man härigenom visserligen skulle komma till en skenbar likhet i besvär inom hvarje län; men emellan jordegendom inom olika län, som naturligtvis vidkän - 140 Den 12 November. nas olika skjutsningsbesvär, skulle i alla fall olikheter upstå, och då vore icke mycket för rättvisan vunnet. Om jag ock medgifver riktigheten af hvad Erih. af Ugglas yttrat om svårigheten att uti vårt land höja skjutslegan till ett belopp, som fullt motsvarar sjelfva skjutsningsbesväret, tror jag likväl, icke dessmindre, att man bör beträda och fortskrida på den väg, som leder derhän. Ledd af denna åsigt, fortsätter jag mitt yrkande, att Hr Arnellsförslag icke måtte vinna bifall. Erih. Raab, Carl Adam: Jag skulle visserligen icke upträda i denna fråga, såvida jag. icke sjelf väckt ett förslag deri. Som jag icke funnit grunderna för Hr Arnells förslag vara så beskaffade, att de böra föranleda till förslagets bifallande, så har jag ansett mig böra med några ord beledsaga motionens remiss till vederbör ligt Utsk. Hr Arnells förslag afser att fördela skjutsningsbesväret på alla skjutsskyldiga hemman inom de särskilda länen. Men en sådan skjutsningsbesvärets utsträckning kan icke vara rättvis. Jordbruket är redan förut allt för mycket nedtryckt af onera utaf mångahanda slag. Ser man saken ur en rationel synpunkt, så bör man medgifva, att det rättaste vore, att jordbruket helt och hållet befriades från skjutsningsbesväret. Så är förhållandet i andra länder, och jag inser icke hvarföre det skall vara omöjligt, att i Sverige upnå samma resultat.
1DUN 1899. huggarinna — och hade en präktig studie på skulpturafdelningen. HVITA SYRENER. E N HISTORIA De träffades ofta, och när hans duk åter AF MARIA RIECK-MULLER. hängde där uppe på den kalla, tarfliga ateliern — den blef inte såld - — det är inte ET VAR EN strålande vacker marsalltid det, som är vackert och bra gjordt, eftermiddag. På den upptinade vägen som köpes — ja, då kom hon dit upp ibland. ut till Nya kyrkogården rullade likvagnen Långa stunder kunde hon s t å framför den i sina gamla spår. Men inga nyfikna stanlilla taflan, och alltid hade hon samma annade för a t t se efter den och undra, hvem daktsfulla, lyckliga uttryck i blicken. Så den döde var. Åh nej — det var ju bara småningom fick h a n hela hennes historia ett fattiglik, och likvagnen den allra tarfli— den var så enkel och vanlig, tills förgaste. Inte ett enda onödigt silfverornasakelserna började med konstnärslifvet. ment eller något paradaktigt, som bättre Ensam var hon också — liksom han. Hela barndomstiden där hemma på landet lik bruka hedras med. Skillnad skall det vara in i döden! Kistan var äfven så obehade smält tillsammans med minnet af hentydlig och enkel som möjligt, men på locket nes egen hvita syrenbuske, som stod utan— uppe vid hufvudet — låg en stor kvist för kammarfönstret, och som varit hennes barndoms stora passion. hvita syrener. Det var det samma som sommarfröjd och Svällande, härliga, hvita syrener i mars skönhetslif för henne, när det började lysa månad — • och på ett fattiglik! Marssolen letade sig in under vagnens hvitt mellan de gröna bladen — • och svälla svarta t a k och lekte mellan syrenernas och öppna sig I blomklasarne och fylla lufhvita blomblad, så a t t de glänste som silften med doft och drömmar. Och därför kunde hon nu aldrig se sig ver, och en bred solstrimma smekte kistans mätt på hans syrenkvist. Sedan, när h a n målade bräder.
Vintren är öfverstånden, och det går genom landet den glada aningen, att sommarsolen just nu kastar sina första strålar öfver vårt fädernesland, och uppvärmer den redan utgrenade, men låga plantan. Vi veta hvad man menar med att upprycka med roten en stor ide', som småningom utbildat sig i hjertat af en hel nation, och vi känna äfven följderne af det alltid misslyckade försöket dertill. Lätom oss derför värda plantan och låta den i lugn utbilda sig, för att slutligen skänka oss de mogna och välgörande frukter, som äro oss nödvändiga 1 De olika tänkande vilja gerna kalla detta språk, frasernas. Mine Hrr! jag tror att det är sanningens. Den tlieori jag vidrört är erfarenhetens och rättvisans. Jag anhåller alt nu i korthet få tillämpa den på frågan om representationens sammansättning genom s. k. allmänna val, — en tillämpning, som, i följd af hvad jag yttrat, gör sig sjelf. De egenskaper som, efter milt begrepp, böra utmärka en nationalrepresentation, äro hufvudsakligen, att hvarje representant kan sägas representera fäderneslandet, och ej blott en liten del deraf; att sjelfva valsättet inger representanten detta högre och ädlare begrepp om sin bestämmelse; att, i följd häraf, samhällets alla intressen, vid afgörandet af detaljfrågor, kunna opartiskt afvägas mot hvarandra; att representantens upphöjda ställning i opinionen vidgar hans andliga synkrets och låter honom känna behofvet af förmågan att kunna bedömma icke blott de små materiella detal jfrågorne, utan äfven de stora ide'ella frågor, som tiden och en oupphörligt stigande bildning hädanefter ständigt framkalla pä den politiskadiscussionens fält; samt slutligen, att representationen äger sitt stöd i en enda stor och allmän opinion, och ej i de söndrade opinioner, som utgå från spridda stånds eller classers olika småintressen.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o SI. hvaraf staden åligger att ofördröjligen godtgöra de kostnader för anskaffning af ved och lysningskullen åt såväl nyssberörda manskaps af Götha artilleri-regemente, som den i staden förlagda kommendering utur kronprinsens husarregemente, hvilka, sedan staden vägrat att samma förnödenheter anskaffa, blifvit, jemlikt Kongl, brefven den i3 Oktober 1846 och den 23 Februari 1847, från Stats-kontoret förskottsvis utbetaldte. För öfrigt och hvad angick den af Krigs-kollegium och Stats-kontoret väckta fråga om indragning af så stor del utaf den Götheborgs stad tillagda inqvarteringstolag, som Lill bekostande af här ifrågakomna servisförnndenheter för stadens garnison erfordrades, så hade Kongl. Maj:t, med anledning af hvad härvid förekommit, infordrat Kommers-kollegii underdåniga utlåtande, på det Kongl. Majit, efter inhemtande deraf, måtte komma i tillfälle att i nåder besluta i den väckta frågan om tolags-nedsättningen. I anledning hvaraf Kommers-kollegium i underdånighet anfort, att, som stapelstäderna i riket, genom 1723 års resolution på städernas besvär, äro försäkrade om rättigheten att sjelfve uppbära och till sin egen nytta använda inqvarteringseller tillöknings-tolagen, så kunde kollegium desto mindre tillstyrka någon nedsättning serskildt för Götheborgs stad af den i nåder fastställda tolags-afgiften derstädes, som kollegium med sitt underdåniga förord beledsagat en af staden gjord anhållan att, såsom bidrag till uppförande och underhåll af ett allmänt sjukhus derstädes, årligen få »nväuda tio tusen riksdaler af stadens tolagsmedel. Och hade slutligen Kongl. Majit, efter pröfning af målet, under den 18 Februari innevarande år, i nåder förklarat frågan om tolags-nedsättniugeu i ofvanberörda ändamål böra förfalla.