Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med den förste värde talaren är jag fullkomligen öfvertygad, att en hvar af de här närvarande medlemmarne gerna skulle gå hans öuskan till mötes, såvida det endast vore att derigenom visa en artighet mot eller tillgifvenhet för Landtm., men jag tror ej att det går an, att på Grundlagens bekostnad utöfva artighet, och jag är äfven fullt förvissad att den närvande Landtm, icke är smickrad af en så beskaffad artighet utan heldre'ser att B, o. Ad. sjelf utsåge de ifrågav:de ledamöterna. Det kan också ej vara af slump, på sätt den siste värde Talaren redan yttrat, som ett sådant stadgande finnes i Grundlagen uttryckt; ty man kan tänka sig det fall, då del kunde vara afvigt för Ståndet att sjelf hafva utsett dessa ledamöter, ehuru det nu, derest Grundlagen lemnade rättighet dertill, visserligen icke skulle vara vådligt att antaga Hr Gr. Lagerbjelkes förslag, då vi ega en Landtm., som under de tvenne föreg:de Biksdagarne har varit Ståndets Ordfide och såväl lärt känna Ståndets Ledamöter som ock förstått tillvinna sig deras allmänna förtroende. — Jag får dock för min del förklara, att jag af Grundlagens bud anser mig förhindrad att biträda det förslag Gr. Lagerbjelke framställt, och föreställer mig att den praxis, som under föreg:de Eiksdagar blifvit följd, endast kunnat komma till stånd till följd deraf att flertalet af ledamöterna kommit att förbise hvad Grundlagen stadgar i detta fall. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Den siste värde Talaren har anfört, att det visserligen icke vore af slump, som detta stadgande blifvit i Biddarh.-Ordn. infördt, hvilket jag äfven sjelf tror; ty meningen är naturligtvis den, att i Talmanskonferensen skall inkomma två personer för hvilka Ståndet hyser förtroende och hvilka kunna bevaka Ståndets intressen. Man kan tänka sig, som den siste värde Talaren anmärkt, det förhållande, att till Landtm, utses en person, som icke tillräckligt känner B. o. Ad. och icke heller kan hafva erhållit från första stunden B. o. Ad:s odelade förtroende.
Ständers Stats-Utflott, i Memorial af den il dennes, yttrat, i anledning af Herr Friherre Sisel von ttolntc N8 Memorial, angående wiste omständig, heter, som Herr Friherrcn ansett bidraga till framtida säkerhet, i afseende pä Bewillningens behöriga taxerande, indrifwande och öfwei rcmitt erand; Hwilket de Ncspecrive Mcd-Ständcn wördsamt vchwänligen skulle tillkannagifwas. bl suprs. S. D. Med afseende ä de omständigheter, som Rik, f ns Högloft. Ständers Allmänna Befwärs-och OeconomieUtskott, ej mindre i Betänkande af den 9-de nästlione September, än i Dest ölwergjorde Anmärkningar den Za:de sistlidne Ianuarii mcddcldte ytterligare Uttätande, Åberopat till grund för en nödig ansedd ändring i flyttnings tiden för Tjenstehjon, bcstöt Borgare-Ständet för sin del, att wälbemäldte Uttflotts hemställan, i sä matto bifalla, det bör hädanefter samt ifrän och med nästkommande är i8n, flyttningetiden för Tjenstehjon, sä ; Städernc som ä Landet, wara den i6:de Zunii, dock att, hwad Stockholms Stad angär, tjenste-Hjon derstädes mä, såsom hittills genoiF serskild författning stadgadt är, twcnne gängor om äret ombytas, nemligen l6 Iunii och den ill December; kunnande Ständet i öfrigt icke, af hwad Utskott-t anfört, finna nägon anledning, at frän den säledcs förestagna amnänna flyttnings-tiden göra, i anse en.
Dessa §§ stadga nemi. först, att behållna vinsten af stångjernssmidet skall läggas till grund för bevillningens utgående; men ytterligare stadga dessa §§ äfven, att denna behållna vinst skall beräknas till högst | och minst l af hammarskattspriset och alt sedermera den på Den 4 December f. m. 51 hvarje Sk(£ sålunda uppkommande behållning skall cåpitaliseras efter 5 för hundrade. Uti dessa stadganden ligga, efter min tanka, tvenne orättvisor, den ena bestående deruti, alt jag skall förvandla behållningen lill capital, med beräkning af 5 för hundrade, dä det är nogsamt bekant, att, i köp man och man emellan, köparen vanligen beräknar att erhålla minst 8 proc. af ett capital, nedlagdt i en så precaire rörelse som denna. Den andra orättvisan ligger deruti, att bevilln.förordn. sladgar, alt bruksägaren ovillkorligen skall äga en behållning å hvarje Sk^ smide af minst l af hammarskaltsjernpriset, hvilken behållning är vida för högt tilllagen, dä det torde vara allmänt kändt, att de flesta bruksägare under de sednare arens dåliga jerncoujunelurer haft måhända ingen behållning, om de beräkna i penningar värdet af effecter och prodncter, som deras egna skogar lemna lill handteringens bedrifvande. Hvad äler beträffar tillämpningen af dessa stadganden, så erfår man, alt en härd med 450 Sit smide, då priset är 13 r:dr 24 sk. per Sk2?, uppgår till minst 13,500 r:drs värde och efter enahanda beräkningsgrund högst till 40,500 r:drs värde. Afven torde det vara bekant, att smidesrätlighelen under de sednare åren ägt ett högst ringa värde, och att bruk blifvit försålda vida under dessa pris. Såsom elt skäl all icke bevilja någon nedsättning, har Utsk. anfört, alt, vid jemförelse mellan bruk och landlegendomar, bevillningen för de förre utgör men å de sednare, efter vanlig beräkning af 4 proc., omkring af inkomslbeloppet.
Ridderskapet och Adeln till Stats - Utskottet remmitterat ett anförande utaf Herr Lagmannen Grefve Johan Henning Gyllenborg, af följande lydelse: Sedan Kongl. Maj:t den 9 Mars 1813 i Nåder stadgat, hvad Troppar till underhåll under marcher borde åtnjuta, hvaraf åtta skilling för två måltider till Husvärdarne vid inqvarteringen borde betalas, men vid nu varande dyrhet denna betalning alldeles intet varit svarande emot Husvärdarnes dertill uppgående kostnad, inqvarteringsbesväret oberäknadt, har detta förhållande föranledt till den önskan i en provins, der jag äger egendom, att inqvarterings - kostnaden måtte af aflägsnare hemman ersättas dem, hvilka, i anseende till belägenheten vid större vägar, voro in qvar - 460 Dera 12 Juni. qvarteringsbesväret underkastade. I anledning sä val deraf, som med afseende å Kongl. Majtts Högstberörde Nådiga Författning, hafva .Länets innevånare, kallade af Landshöfdingen att genom. Deputerade deröfver afgifva ett yttrande, dertill h>mnat ett allmännare bifall, att nemligen husvärdarne, utom hvad Kronan bestar, skulle år 1813 erhålla sex skilling, och åren 1814 och 1815 fyra skilling Banco, för hvarje hos sig inqvarterad och med två mål förplägad man; att detta genom flesta rösterna fastställda sammanskott L penningar, skall under namn af inqvarterings-gärd utgå lika af hvarje i krigsoch fredstider inqvarterings•skyldigt hemman öfver hela Länet, efter en B:d Btco för hvarje helt hemman årligen; innefatta egenskap af hemmans - afgift, utgöras i frenne år, samt af Häradsskrifvarne å Debet - Sedlarna debiteras.
I hvilketdera fallet som helst äro stora summor af nöden, och 100,000 r:dr äro alldeles otillräckliga. Den beräkning, att genom tullumgälderna på den inkommande spanmålen Regeringen skall erhålla de tillgångar den i delta afseende kan behöfva, är felaktig i så D c o i!\ April e. m. 355 målto. som dessa medel komma för sent; ty de inflyta icke förrän spanmålen redan borde vara uppköpt. På denna {»lund får jag, i likhet med Fril). Gederström, tillstyrka återreiniss på betänk., med anhållan det Utsktii mätte besinna, alt stora capitaler behölvas för att göra spanrnålsuppköp i vårt land. Hr Lefre'n, Job. Pehr: Det nu ifrågavar. creditivet är för knappt tilltaget. Jag instämmer derföre i Frih. Cederströms anmärkn. och anhåller om återremiss af betänk. Frih. Sprengtporten har nämnt en sak, hvarvid jag ber att få göra en anmärkning. Hr Frih:n har sagt, att då till Reger:ns disposition medel äro ställda att användas till utförande af allmänna arbeten, så äro också i och meddetsamma medel gifna att under missvextår lindra den nödlidande menigheten genom att bereda den tillfälle till arbetsförtjenst. Denna grundsats är ganska riktig, och jag gillar den fullkomligt men ber Frih. Sprengtporten betänka, att R. St. i allmänhet fästat det villkor för dessa anslags utgående, alt menigheterne skulle sjelfva till en viss del deltaga i kostnaderna för arbetets bedrifvande. Kär så är, så kan man icke gerna förmoda att ett enskildt bolag skulle vilja underkasta sig alla de afbränningar, som äro en gifven följd, om man till arbetets utförande skall taga emot en utsvulten och utarmad allmoge; ty detta är det säkraste sätt att förstöra alla arbelsberäkningar. Jag har i detta ämne någon erfarenhet; ty Ingeniörcorpsen har till utförande af allmänna arbeten tagit emot arbetare, som varit i sådan belägenhet, och nalman evalverade deras arbeten i välde emot andras, så var det af den aldra sämsta beskaffenhet som var möjlig.
Om våra konstnärer i allmänhet utstälde sådana liffulla .arbeten, ‘ skulle deltagandet för konsten, till och med bildhuggarkonsten, otvifvelaktig visa sig helt annorlunda än nu och kanske till och med förmå öfvervinna en hel del af de många, af mig här ofvan uppräknade hindren. För att intresset för konsten må varda lifligt, fordras att konstnärerne också framställa lifvet och icke hålla sig till döda abstraktioner. Det är första vilkoret. “ Det är då en gräslig otur, nu har jag varit flera år i Konstföreningen och har icke vunnit en enda tafla! “ Så klagär kanslirådet X., grosshandlar Y. och brukspatron Z. jemte många flere “ konstvänner “. Hvar och en af dem har råd att köpa sig ett och annat konstverk hvart år, men det faller dem aldrig in. “ Hvarför skulle vi då ha Konstföreningen? " säga de. De anse sig uppfylla allan rättfärdighet såsom konstälskare, då de betala 15 kr. om året. För den summan göra de anspråk på stora dukar med mästerverk. Somliga anse 15 kr. för dyrt, fly Konstföreningen och låta skrifva in sig i Föreningen för nordisk konst, der de med 10 kr. slippa ifrån konstskyddarskapet. Är man. en alldeles ovanligt varm konstälskare, så går man in i bägge föreningarna, summa 25 kr., men då har man också visat, att man ej skyr några uppoffringar. Det är hvad konstföreningarna i Stockholm uträttat, och dylika föreningar på andra orter i Sverige äro kalkerade på de stockholmska. Göteborg torde vara det enda ställe i fåderneslandet, der konstverk, åtminstone i något nämvärdt antal och till nämvärda pris, köpas äfven utom konstföreningen. Göteborgame ha råd till det, säger man, och det är nog sant, men det är icke sagdt, att alla som “ ha råd “ derför bekymra sig om konsten, I Göteborg bruka till och med enskilda personer utgifva ganska storasummor icke blott för att pryda sina egna bostäder, utan för att öka de offentliga samlingarna. “ Bara skryt! Hvem kan ransaka hjertan och njurar ens på en göteborgare, men äfven om det vore bara skryt, så är det ett skryt med bra vacker påföljd.
– Honom har jag aldrig tänkt på, mumlade han. – Men det har jag. Jag har ju sagt bror, att jag är en ypperlig spårhund. Nå, hvad var det, bror Carnegie tänkte säga, när jag afbröt? Om icke John Hall låter öfvertala sig att abdikera, det vill säga, taga bror Carnegie till medregent, hvad gör bror Carnegie då? Carnegie blef åter stående och stirrade på gatstenarne. – Jag har allaredan gjort det, som bror Björnberg ville råda mig att göra. Jag har skrifvit och begärt fullmakt från Denison & compani. Jag har fått den. Det skadar icke att hafva en sådan fullmakt. Den behöfver aldrig användas, ifall John Hall tar reson. Men så mycket vet jag, att Pehr Backman ej får sticka sin näsa i det här. Då är det bättre, att vi två sköta det hela. Carnegie räckte Björnberg handen. Björnberg tog den och skakade den hårdt. – Farväl, bror Carnegie! Vi råkas med det snaraste. Carnegie gick genom trädgården upp på det Hallska contoiret. Det förseglade konvolutet. Följande förmiddag var det tät och kylig Götheborgsdimma, och just som ett snöblandadt regn började falla, gingo fem herrar nerför det Björnbergska husets trappa och begåfvo sig förbi Ostindiska huset, Tyska kyrkan och öfver Stora Torget i riktning mot det Hallska huset. Det var commercerådet Björnberg själf jämte Lorentz Jenssen, Indebetou, Åkerman och David Law, hvilka haft ett enskildt sammanträde på det Björnbergska contoiret, där också David Carnegie varit tillstädes. Men David Carnegie hade gått i förväg upp på det Hallska contoiret och stod med sitt vanliga lugn på sin vanliga plats och skref och räknade, medan de fem herrarne i regnstöpet långsamt vandrade på de gropiga gatorna och sneddade öfver det än mer gropiga torget. Deras ärende gällde John Hall, som skulle tvingas, antingen till att taga David Carnegie till kompanjon eller till att lämna in sin stat.
Summa Tilläggas 10 proc. härå Beklädnings-arbeten å skärningarnas oell bankarnas doseringar, 253,995 qvadr.-famnar Diverse Arbeten: Omgräfning och rätning af Broddarps och Runseryd* åar Utvidgning af Qvarndammen vid Esperyd och Runseryd Strandskoning vid Tenhultssjön med fachiner och sten, 840 fot å Revetering vid Tenhults gård, 60 kub.famnar å Omgräfning af Bogla bäck: gräfning, 408 kub.famnar å Reveteringsmur!', 67 kub.famnar ä Reveteringsmur vid Tormenås, 90 kub.famnar ä Faschinbäddar på Rockö-kärren Strandskoning mot Wettern med sten, 900 fot k Strandskoning vid Mullsjön, 600 fot ä ä — 20. 2: — 45: — 4: 50. 45: — 15: — 1: — 6: — 80: — 105: — 30: — Broar: Brobyggnad vid Esperyds-å. Ett spann af 30 fot. Landfästenas höjd 17 fot, bredd 27 och medeltjocklek 6,5 fot. Grundläggning: Fördämning, rustvirke, spåntpålning m. m grundgräfning, 30 kub.famnar å 6: — grundmurning, 11 dito a 80: — Landfästen: mur i bruk, 41 kub.famnar å 105: — Stenbeklädnad å doseringen Öfverbyggnaden, 30 sträckfot 60: — Brobyggnad vid Runseryd. Brons längd 15 fot, i ett spann. Landfästenas höjd öfver grunden 6 fot, bredd 27, tjocklek 3 fot. Grundläggning: fördämnnig och spåntning grundgräfning, 15 kub.famnar k murning, 2,5 kub.famnar k Landfästen: 5 kub.famnar mur i bruk k doseringarnes stenbeklädnad Öfverbyggnaden, 15 sträckfot a Brobyggnad vid Tenhults sjövik. Brons längd 20 fot. Landfästenas höjd 11, bredd 27 och tjocklek 5 fot.
BorgareEtändet har blifwit anmärkt, att Utstottet icke uogifwit de indelta räntorne Ulan blott den för denna Corps anstagne Contanta af - Dm 19 Februarir. 833 asiöningen, hwars obetydlighet gaf anledningen, till den förmodan att de förstnämndes belopp wore desto ansenligare och hwilket altja blifwit begärc mätte uplyfas. Till denna Stat hörer icke annat an den Contanka aflöningen; De indelia Ränkorne äro inbegripne under indelra Regementernes S;als-Summor, och har blifwit färstin »plagen i Calculen Ie.o z, hörande lill Bilagan Litt. A. till Srats-bltstoltets förra utlåtande, der de indelte Regemeniernes aflöning sä i spannemäl som indelte Hemmans räntor blifwit för hwarr Regemente wederbörligen uptagne. 16:0 Angäende Nörnerffa äusar-Regementet Stats-fchstottet har i dess förra Betänkande ansett sig icke kunna förestå någon minstning i detta Regementets styrka, hwad Manstapel angeck, men wal att be 200 hastar som är 1826 lillöktes, mätte under fredlig lid för Kronans rakning stä vacanre och Paflevolance fmm utfordrings kostnad m. m. allenast bestäs för 402 hastar. Bade hos Höglofl. Ridderstapet och Adeln som ock uti Walloch Borgareoch Hederwärda BondeStänden har blifwit anmärkt, alt Regementet mätte minstas antingen till zoo man, som det efter 1778 ars Stat uigjorde eller och att Åtminstone de 202 man som är 1806 lillöktes, mätte indragas. Da Staks-Utstottel erindrat sig att Rikets försmår ä
St. och i Utsk., der jag var ledamot under hela riksdagen 1840, att det omtalades och lofvades att presterne minst 2:ne gånger i veckan skulle för religions-undervisningen och ordningen i skolan, der infinna sig. Jag har sett in i åtskilliga folkskolor sedan 1842, men laga förfall måste hafva inträffat för presten att der meddela någon undervisning i religionen, ty jag har äfven efterhört i de flyttbara, att han icke der någonsin infunnit sig under termin, Den 29 Januari. utan först vid examensdagen efter terminens slut att upphemta skörden af hvad en annan fått på egen hand utså, ty religions-undervisningen, om någon sådan vankats, har skolmästaren hestrid! ensam. Den allmänneliga presterliga undervisningen i folkskolan som stadgan så lofvande föreskrifver, har väl ändock egt rum, fastän jag icke kommit att märka den. Då så mycken makt emellertid ligger på skolmäslarns duglighet, så borde stifts-styreisen åtminstone hafva en synnerlig omsorg att från församlingarue utsöka de bästa anlagen från de sedligaste husen, i st. f. att nu ofta få blifva skollärare-kandidater de sorn endast på denna väg söka sin utkomst, eller en slags upphöjelse från de lägre klasserne. Vore dock, med ett och annat undantag, det allmänna förhållandet att uraktlåtenhet af föreskrifterne i den färska skolstadgan oanmärkt fått äga rum, hvad under dä, om den gamla kyrkolagen blifvit ett förtorkadi träd utan frukt och hvad båtar då att Svenska folket för framtiden göra dessa betydliga uppoffringar för undervisningsväsendet när lagarne om den yppersta, religionsundervisningen, lemnades å sido af sjelfva religions-läraren, sorn i st. f. att, efter gamla lagen, hafva skyldighet att besöka barnen hus från hus, nu beqvämt kan möta dem i folkskolan, klädde, födde, redo och öfvade att vara blott öga och öra för hvad dem meddelas. O, hvilket fält! För hvilken verksamhet!
Hr Munck af Rosenschöld, Wils Rudolph, förenade sig med Gr. Frölich i begäran att BancoUtsk;s mera. W:o 182 ytterligare måtte få hvila på bordet. Då nu ånyo föredrogs BancoUtsk:s den 2 dennes på bordet lagda mern. W:o 183, med förslag till förändrade föreskrifter uti 6 artikeln, 1 och 2 afdelningarna af nu gällande boncoreglemente, blef samma mein. af R. o. Ad. bifallet. Till handlingarna lades BancoUtskts den 2 dennes på bordet lagda mern. N:o 187, i anleda, af II. R. o. Ad:s återremisser å Utsk:s under W:is 176, 177 och 178 afgifna utlåtanden. Ånyo föredrogs och godkändes BaneoUtskts den 2 dennes på bordet lagda mein. N:o 188, i anledn. af RiksStms beslut i följd af Utskts uti betänk:na W:is i58 och 179 framställda förslog till reglering af bankens lånerörelse i åtskilliga delar. Vidare föredrogs och bifölls BaneoUtskts den 2 dennes på bordet lagda meni. Wto 189, nied hemställan om gratification till en af bankens comuiissarier för Utsk. lemnadt biträde. Justerades pleni-prottn för den 6 sisll. April e. m., den 7 April samt den 14 April f. och e. m. Upplästes ankomna prot.utdr från de öfriga RiksSttn, nemi. från PresteSt. af den 1 dennes; från BorgareSt. af den 1 och 2 dennes, samt från BondeSt. af den 2 dennes. Lades till handlingarna. Den 3 Juni. 5i Lades på bordet nedannämnda från inkomna ut Iåt!n, nemi. från StatsUtskottet: N:o 568, i anledn. af Professoren Geyers motion om anslac (ill Rilsarchivets tjenstemän; N:o 56g, i anledn. af Hr biskop Agardhs molion ang:de mm uti R.
Det vore, yttrade han, » regeringens fasta beslut att, såvidt på henne ankommer, söka briuga frågorna om skatteväsendet och försvarets ordnande till lösning nästkommande riksdag. » Ehuru man väl något tänkt sig detta, var det dock af största intresse att finna detta officielt förkunnadt af sjelfva statsministern, hvilken ock vidtagit åtgärder, de der visa, att det är hans allvar att bringa de vigtiga frågorna till afgörande redan nästkommande riksdag, hvilken i så fall kommer att blifva den utan all gensägelse märkligaste under den nya representationen. » Skulle nu », fortsätter statsministern, » denna regeringens förhoppning verkligen komma att realiseras, så torde kammaren finna, att det icke kan vara gagneligt hvarken för dessa stora frågors lösning eller för jernvägsfrågan, om de blifva samtidigt behandlade af riksdagen. Dét skulle nämligen lätt kunna inträffa, att man förvandlade jernvägsfrågan till hvad den minst af alla bör vara, till en politisk fråga, som komme att öfva menligt inflytande på lösningen af de verkligt politiska frågorna. Detta är det skäl, som gör det for mig synnerligen angeläget, att riksdagen redan nu fattar beslut i afseende å fortsättandet af norra stambanan. » Ingenting kan vara mer befogadt än denna farhåga. Jernvägsfrågorna äro ett oting, då de fa spela en politisk rol, och de förrycka ställningen alltför lätt. Om således i allmänhet dylika faktorer i en stor politisk strid, sådan som den, hvilken nu förestår, äro förkastliga, så måste det förgrefve Posse — och med hans vana vid politiska kombinationer såg han nog tillräckligt, huru forhållandena skulle N gestalta sig — vara af den största vigt att nu få denna fråga undanskaffad, emedan den, såsom insats i en ny kompromisspolitik, allenast skulle kunna blifva ett vapeu mot honom och hans forslag till de stora frågornas ordnande. Detta tarfvar förklaring, och vi skola äfven forsöka att lemna en sådan. Det har omnämnts, att landtmannapartiet så godt som en man — med undantag af norrländingarne och herr Key — opponerade sig mot hvarje tanke på norra stambanans fortsättande.
R:dr öre. 13 Kongl. Maj:ts Domar, Desertions-domar, Konfirmationar på förlikning och Resolutioner, då summan är bestämd, öfver 3,000 R:drs värde 16 » 9,000 d:o 22 — » 15,000 d:o 26 — » 30,000 d:o .— 50 — och för hvarje fulla 1,000 R:dr derutöfver 1 50 Dä Kongl. Maj:ts Dom, Konfirmation eller Resolution upptager mer än ett ark, belägges den derjemte för hvart och ett af de öfriga arken med stämpel å . 2 Lejdeoch Rar dons-bref — —- — 6 — Bih. till R. St. Stampelpappers-afgiften. l:sta 2:dra 3:dje Alde - AfdelAfde - ningen. ningen. ningen. Ii: dr öre. R:dr öre. R:dr öre. Stämningar, Konstitutorialer och Förordnanden, för hvarje ark 25 50 2 ■ Domar, Utslag och Resolutioner, för hvarje ark 25 — 50 Alla andra utgående handlingar, äfvensom afskrifter för hvarje ark — 25 — 50 — 50 Handlingar, sorn intemnas : Underdåniga Deduklioner och Kontra-deduktioner 5 med tillökning af 2 R:dr för hvarje ark utöfver det första. Ansökningar, Besvärsoch Förklaring s-skrifter. som inlemnas till de under andra och tredje Afdelningarne upptagne Verk och Myndigheter, för hvarje ark 25 fria 25 Deremot äro bilagor från stämpel-afgift fria — fria Likaså äro alla andra handlingar, som inlemnas till Embetsverk och Myndigheter, tillhörande första Afdelningen, från stämpel fria § 6- Om Stämpel till åtskilliga skrifter och handlingar•, som dermed skola förses, utan förändring af beloppet, hvarhelst de företes eller utgifvas. Följande handlingar förses med stämpel till nedanstående belopp: R-.dr öre. Arr ende-kontrakt er; se Kontrakter. Assignationer; se Skuldebref.
N:o ii, måtte förena gillande afforsla punkten å sidan 5 med den förändring, alt i stället för alt der står, lika för alla betalande inom hvarje län, må utsättas: lika för alla betalande inom hvarje kurhus-district. Frih. Cederström: Den siste talaren har ansett, att jag i mitt förra yttrande hade på Hr Norins reservation byggt mitt tillstyrkande af Utsk:s förslag. Såvida har den värde talaren rätt, som Hr Norin deducerat rättigheten för R. St. att localisera tillfället att höja afgiflerna för vissa districter utöfver det i allmänhet fastställda beloppet; men dessa districter böra efter min öfvertygelse vara län, och Stockholms stad utgör i afseende på beskattningen ett län Den 19 Augusti e. m för sig; ty det hörer hvarken till Stockholms eller Södermanlands län. I afseende åter på afgiftens bestämmande särskildt för hvarje kurkus-district, som den siste talaren synes lika med BorgareSt. vilja tillstyrka, så anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att ett sådant stadgande komme alt tungt drabba de districter, hvilka äro mest hemsökta af smittan, och som egentligen äro kustorterna, hvaremot de, som äro belägna längre från kusterna, skulle nära nog komma att alldeles icke deltaga i afgifterna. Om åter afgiften utgöres lika inom hvarje län, så skulle jag tro, att den i allmänhet blefve föga betydlig; och en sådan ordning är så mycket lämpligare, sorn den central-styrelse, hvilken är organiserad inom hvarje län, skall, enl. K. kungörelsen af år 1817, hafva uppsigt öfver hela kurhus-anstalten inom länet, ehuru filial-inrättntr finnas, samt granska räkenskaperna för hvarje kurhus och uppgöra redovisningen för det hela.