Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. eller deras Revisorer framläggas tinder det nästföljande årets lopp, samt att ifrågavande Rikshufvudbok, som visade Statsverkets ställning, vid frenne särskildta terminer af året, nemi. dels vid Kalenderårets utgång, dels vid Upbördsårets slut, d. 30 April, och dels vid räkenskapstidens förlopp, d. 31 Augusti, var lättfattlig, klar och tydlig, samt sålunda i alla hänseenden väl ordnad; och då R. St. lika med deras Revisorer och ofvannämnde Embetsverk, ansett ett uteslutande företräde i alla delar ostridigt tillkomma den genom K. Statskont:s försorg inrättade Rikshufvudbok för år 1821, godkände och antogo R. St. det härvid använda redngörelsesätt, att tjena till efterrättelse i fortsättningen af ifrågavartde Räkenskap, äfvensom R. St. i nnderddiet lillkännagåfvo, att de, med fästad upmärksamhet på den allmänna vigten och nyttan af en Rikshufvudbok, funnit skäligt att, såsom belöning för Slats-Kamererarens i K. Slatskont., vid uprättandet af 1821 års Bokslut, ådagalagde förtjenst, nit och skicklighet, tillägga honom en gratifikation af 3,000 R:dr b:co. Från och med för år 1822 och allt framgent, hafva Rikshufvudböcker, i öfverensstämmelse med Formuläret, på bestämda tider varit färdiga och för R. Särs SlatsUtsk. och Revisorer tillgängliga, och hafva alla de Tillägg, som af K. M. och R. St. gemensamt beslntits, blifvit med största noggrannhet i Rikshufvudböckerne intagne. Bland dessa Tillägg torde särskildt böra omnämnas det, som var en följd af den, under d. 27 Febr. 1830 af K. M. i Nåder utfärdade, af R. St. gillade, förnyade Instruktion för R. St:rs Revisorer, i afseende på deras befattning med Statsverkets granskning. Anda dittills hade endast de Verks och Corpsers Räkenskaper som redovisa Allmän Krononpbörd, såsom K.
Skulle Utsk. ytterligare vägra efterkomma sin pligt, så inträder väl möjlighet, att R. o. Ad. underkastar sig olagligheten; men jag för min person skall åtminstone icke dertill göra >nig saker. Hr Lagerhjelm, Pehr; Då detta ämne förra gän - Den 12 Februari f. m. gen förevar, hade jag tillfälle att redogöra för mina åsigter i saken, betraktad såsom formfråga. Aterreniissen har icke kunnat verka på min öfvertygelse. Då jag emottog förtroendet att deltaga i Utsk:s arbeten, var det klart, att jag borde fullgöra det enligt min uppfattning af grundlagarna. Jag hade således nu måhända hort med stillatigande förbigå och anse frågan, huruvida IJtsk. handlat försvarligt eller oförsvarligt, om det förverkat sitt förtroende eller ieke, såsom väl förtjent att lemnäs å sido; men jag hemställer till hvar och en ledamot, om han skulle vilja med stillatigande afhöra det yttrande: ”Ni har förverkat ert Stånds förtroende." Sådant är likväl sagdt om TJtskts majoritet. Den är föränderlig; men uti förevar, fråga tillhör jag majoriteten, och då jag gör det samt uppkallar Utsk:s öfriga ledamöter att göra rätt för sig, må det då tillåtas mig ingå i yttranden, som måhända kunna anses afvikande från saken. Här hafva nemi. blifvit inblandade personliga förhållanden, och fastän det är med tillfredsställelse jag hört, att den ledamot, som gjort detta, sedermera sagt, att han icke ville taga förtroendet från någon enskild, strider likväl delta fullkomligt emot det föregående uti hans yttrande. Man har såsom grund för sin .beskyllning anfört, att Utsk. vägrat åtlyda sådana föreskrifter af Stånden, som icke afsett något Utsk:s eget yttrande. Hvad afse de väl då? Örn en auetoritet föxeskrifver en annan att göra så och så, så är det detsamma som att säga: Ni skall tänka så och så. I förevar, fall åtminstone äro dessa båda föreskrifter fullkomligt identiska; och jag hemställer, om någon magt på jorden kan föreskrifva mig att tänka annorlunda, än jag lärt. Man har talat om skolgossars förmåga att tänka. Jag har icke sjelf gifvit mig min förmåga.
<g rande, i anledning af Herr Crusenstolpe*, Magi nu* Jacob, den 30 sistl. December f. m. till Utskotten remitterade Motion, att det nuvarande årliga arfvodet för Rikets Ständers Fullmägtige i Binken och Riksgälds - Contoret måtte fördubblas. Stats samt Allmänna Besvärs, ooh Oeconernie-Utskotten : Friherre Wredet, Carl Henrik, den 15 sistl. December e. m. på bordet lagda Motion, att Krigs-Collegii befattning med Indelta Armeens Boställen måtte upphöra, jemte de af åtskillige Ledamöter, samt Friherre Wrede, rörande samma ämne, denna dag, afgifne yttranden. Allmänna Besvärsoell Oeconpmie Utskottet: 1:0 Herr von Qvantens, Carl, den i5 sistl. December e. m. på bordet lagda Motion, om upphäfvande af Invalid - Inrättningen vid Ulriksdal; jemte de af Grefva Frölich, David, Herr Kafle, Lars David, och Herr von Qvantin, rötande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. g: Herr Lagerhjelm*, Fehr, anförande, i anledning Herr af Geijerstam*, Gustaf Emanuel, den 3o sistl. December e. m. till 4 Prot. Vt dr, d. 5 Jan. tSi), Ut-skottet reinitterada Motion, att Stångjernverks-egare , hvilkas tillverkning at grundad på eget Tackjern, må befrias från den tvungna tillverkaingsskyldigh filen deraf. Från Hedervärda Bondeståndet. S, D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Utskottets uti Memorial, N:o q , af den 3 innevarande Manad, gior de hemställan, det ytterligare 2 Cancellister må af Utskottet få antagas, med Åtnjutande af sådane Arfvoden» som för Cancellister i Utskotten varda bestämda.
Hade tillväxten af fångars antal förblifvit i samma relativa proportion till folknumern, som den visade sig ega iSi3, så hade fångnuinerairen 1833 bort vara 2107 personer i stället för 4åoo.” Se Kongl, istyrelsens öfver fängelsen och arbetsinrättningar underdåniga Berättelse till Kongl. Majct, i834 sid. 14. Bihang, till B. St. Nu åter anser jag icke den lid vara inne, då försöket att lossa på ansvarighets-banden skall lyckas *), och jag skall aldrig, af undfallenhet för hvilken för dagen segrande straff-theori sora helst, glömma, att både den för ransaknings undergående rörliga, resande delen af fångpersonalen, och den uti fängelser och corrections-hus inspärrade massan deraf, med sig omför ett lika lefvande och trängtande, som aldrig hvilande begär, alt återtaga den missbrukade, förverkade friheten, och omsider, att man, i följd häraf, äfven ifrån lagstiftningens sida eger rätt att påräkna bibehållandet af kraftfulla, conseqvenla garantier för en ändamålsenlig fångbevakning. I följd af hvad jag nu anfört reserverar jag mig således äfven emot det föreslagna ganska vådliga Kungörandet af mildrad strafflag för fångspillning, emedan detta leder lill oberäkneliga följder. Man vakte sig, att icke sjelfva offentliggörandet af straffmildriugen, hos den handlande framkallar en kallt uppgjord beräkning, af de utom sjelfva handlingen (fångspillningen) liggande, någon gång ganska kraftigt bevekande omständigheter, jemförde med den för honom kungjorda minskade ansvarighets-påföljderi, och således framkallar brottslighet i uppsåt, i stället för blotta vållandet af försummad tillsyn. Betänkande, öf ver Riksdags-f ullmägtigen från Calmar Län Peter Pehrssons motion , om upphörande af Underdomares åliggande, att till Hof-Rätter insända renoverade exemplar af domböcker _, utom i vissa mål.
Preste-Ståndel den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 50 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i ättledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om full dispositionsrätt för Stockkolms stad och lön till den åt stadens och länets gemensamma kurhusinrättning dr i 815 upplåtna egendom å Kungsholmen. (Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 157.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sistlidne riksdag, i öfverensstämmelse med då gjord nådig framställning, medgifvit, alt den genom Rikets Ständers skrifvelse den 27 Juli 1815, till begagnande för den gemensamma kurhusinrättningen för Stockholms stad och län, upplåtna tomt med åbyggnader å Kungsholmen finge af Kurhus-inrättningen, såsom hade densamma blifvit tillerkänd full eganderält till berörda tomt och åbyggnader, ölverlåtas åt allmänna Barnhus-inrättningen i Slockholm emot den ersättning, som kunde bestämmas af de för Barnhus-inrättningen samt Stockholms stad och län för ändamålet utsedde deputerade och derefter af Kongl. Majit i nåder gillas; men frågan härom sedermera förfallit på den grund, alt någon öfverenskommelse om vilkoren för egendomens öfverlåtande till Barnhus-inrättningen icke kunnat åvägabringas; så har, enligt hvad E. K. Majit uti nådig Proposition af den 3 sistlidne Juli gifvit Rikets Ständer tillkänna, E. K. Majits Befallningshafvande i Stockholms län, som redan år 1850 framställt angelägenheten deraf, att länets sjukvårdsanstaiter i hufvudstaden ordnades på ett sätt, sorn vore mera ändamålsenligt, än nu är förhållandet, uti skrifvelse den 15 September sistlidet år, enär bchofvet för länet af en oafhängig sjukvårdsanstalt inom hufvudstaden för såväl lasarettssom kurhuspatienter ännu qvarstode och årligen alitBih. till R. St.
Han blickade fram förstulet Vid taffelmusikens takt, I hofvets lysande festsal Och bland uniformers prakt. » Där är hon fortfarande mycket älskad, » skrifver nyligen en h e n n e närstående person. Kristian (26 sept. 1870); Karl (3 a u g. 72); Louise (17 f e b r. Med purpurmunnen han log. Men jungfrun, fastän högboren, Vår egen » Sessa » dock var; Hon ägde vår gamla kärlek, Den sitter så säkert kvar. Den sitter så djupt i hjärtat Och kan ej tagas därur, Liksom med rot under klippan Sig reser den grönskande fur. Amalienborgs slott i Köpenhamn. Hon reste i högsommartider, Kronprinsparets vinterresidens. Den väna, lyckliga brud; Och drottning Lovisa sände Sin modersförbön till Gud. Furstinna, maka och moder, Prinsessan på leende strand Dock vandrar på tankens brygga Till gamla Sverige ibland. Då ser hon de dunkla lunder Och templet vid Ulriksdal; Där vandrar en högrest skugga I minnenas riddarsal. Då stryker hon lätt med fingret Från pannan en glesnad sky Och ser från de flydda tider Mot fridsälla dagar, som gry. Men från de nordliga fjällen Det susar med hafvets bris Ett eko i sommarkvällen: Charlottenlunds slott. » Gud signe prinsessan Louise! » Kronprinsparets sommarresidens. GfjflitfoW * af © i f a l l. Kronprinsessan leovisas valspråk. Omnia c u m deo, nihil med Gud, intet u t a n Gud.) sine deo. (Qualite Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af handelskemisten befunnen, enl. intyg, fliiMnfAwi. a n ' .. l.å r&gt;-:_ l A .i 1 i ' ' K. A. NYDAHL &amp; C:O fullgod. Stockholm, 8 Stureplan 2 • I IDUN 244 - Vi vilja n u blott tillägga, a t t kronprinsessan Lovisa äfven finner tid för en ganska vidsträckt välgörenhet.
Liljencrantz’s yttrande rörande Hypoth.-förening:ne, hvartill jag finner mig föranlåten såsom varande ledamot af Bruksägarnes Hypothekskassa, förklarande att hvarken staten eller landet skall lida någon förlust af densamma, utan snarare deraf hemta fördel. Som förklaring öfver anledningen till det lån kassan uptagit, får jag nämna alt den varit alt få lägre ränta. Bankens egna representanter, R. St. äro de, som gifvit anledn. att man tvungits vända sig till utlänningen, som lemnar penningar lill lägre pris. I öfrigt kan ingen hata utrikes skuldsättning högre än jag, och derföre är det, som jag motsatt mig fastighetsbelåningens öfverflyttande från Banken till Riksg:s kont., ty på det sättet skall man pantsätta bit för bit den Svenska jorden. Det var en tid då Sverige eröfrade Tyskland, nu åter kan Tyskland säga: Sverige är 330 Den 12 April f. ra. mitt. Genom ett klokare fondsystem skulle man hafva förekommit detta förhållande. Må jag vid detta tillfälle påminna om den vackra devisen plus étre que paraitre, för den fåfänga, Svensken har, att Sverige icke skall hetas skuldsatt, låter man individerna pantsätta sista torfvan. Jag kan ej gilla sådant system, Hr Lefre'n: Jag har sagt, att det är för sent, icke med afseende på de Hypöth.-fören:r, som börjande sin bana, gingo den väg, som jag anser vara den rätta, och hvilken Frih. Raab äfven utvecklat, utan på de fort gående, då vi för dagen känna den skuldsättning, som är gjord för en Hypoth.-förening. Frih. Raab har aktat passande att tillvita mig de obolfärdiges förhinder; jag var icke tillstädes på den riksdagen, som afhandlade Hypoth.-föremr och har sålunda ej kunnat sätta mig emot det förslag, som jag icke öfvervarit, utan det är felande minne hos honom, ty obotfärdighet har icke varit min plåga. Nog känner jag de obotfärdiga! Man har antydt att afsigten varit att nedsätta räntan: Ja, det är just detta försök att våldsamt och tvert tvinga ned räntan, som åstadkommer kriser.
Följderna af en öf» w r höiman förökad sedel-matza, igoo ärs realisation, och eonrscns dageliga stigande, med hwarje millions m er lin ig ur Banqnen, känner något hwar, jag will derföre icke inga i widare detail härom, Utan i det stället försöka nogifwa anledning kill nägon Minstning i behofwek genom andra rnwäqar. Indragning af pensiöner, extra löner, m. m. sädan den redan är höR>dderstapct och Adeln föreslagen, torde fä första rum, mel, dernäst redowisning för ännu inncstäende medel hos nphördsmän m. si. hwiiken summa torde »ara be, tyoligare än man tror. Ätrrkallandet af dr af f. d. Den i6 December. 907 Konungen borrkaifne ensyks böker, hwilka twärtemoc ,det wid 1779 ärs Riksdal; tagne beslut, an klia sävane böker, som Domstolarne nilade sig sielswe, skulle till undwikande af Veu oreda som upstod derigenom, klt Domare salunda efter behag kunde skattlägga parter hädanefter skulle tilsalla Kronan, men hwilka till större delen sedermera tillfallit Advocat-Fiscalerne i Hofr Rä.-ttrnc m. fl. och hwaraf följden är, det wid detza Don,stolar det sa rundeligen tillgår med bölcrs aläggande. Härtill kunde man gärna tillägga Häraders saköre,», aldenstnnd derföre sällan eller aldrig göres nägsn redo eller kommer häradsboerne till gagn, ulan draga obehöriga mästa nyttan häraf, detta är lik, wal en omständighet som rör en förändring i Lagen. Widare finnes en tämlig betydlig resource i de ännu ätcrstäende Kronohemman, fom ej finnas wara kill Skatte inläste.
Man uppgår till Universitetsbibliotheket i det så kallade Runde Taarn, Köpenhamns Observatorium, men som tillika utgör tornet till Trinitatis-kyrkan. Bibliotheket är ofvanpå kyrkans hvalf. Från tornet njuter man en ganska vidsträckt utsigt öfver staden, sundet, det kringliggande landet. Jag vill blott i korthet nämna, att vi sedan under Thomsons anförande besökte Vorfruekirke, Slottet (bägge då ännu ej fullt färdiga), Rådhuset, Beursen – och genomgingo en stor del af staden. Köpenhamn är till omkrets vida mindre än Stockholm, ehuru betydligt folkrikare. Man förstår här att packa sig bättre ihop. Husen äro högre och i allmänhet väl bygda. Kronprindsessegaden, Amaliegaden, – det så kallade Amalien Torv med sina omgifningar af idel palatser, skulle pryda hvilken hufvudstad som helst. Läget har ej Stockholms stora vexlande skönhet, men är i egentligaste mening täckt. Detta land, såsom en trädgård, med sina bördiga fält och lummiga lundar – framför allt Mare velivolum – (förlåt Latinen!) jag menar Sundet, med sin framvaggande skog af master – denna flytande stad bredevid staden på landet, som säger ögat, att man befinner sig vid en af verldshandelns stora stråkvägar, ger en upplifvande anblick och en vacker bild af civilisationens välsignelser. – Jag har aldrig skönare njutit denna anblick, än då jag om aftonen hyrde mig en häst, och red ut efter den så kallade Strandvägen. Solen var i nedgången och rosenfärgade himmelen, trädtopparna, vattnet, seglen. Aftonens svalka förenade sig med hafvets att upplifva vandraren efter den hetaste dag. Solen mångdubblade sin rödglänsande bild i tusen spegelklara fenster, hvilka på afstånd brunno genom alleernas gröna löf. Den larmande menniskomängden begynte förlora sig, som myrorna hvar i sin gömsla: stora sjöfoglar likom hvilade på sträckta vingar i aftonrodnans sken öfver vattnet, och i fjerran såg jag mitt fäderneslands bortblånande stränder. – Då kom jag ihåg hvad du skrifver om våra barn, att de blicka så himmelsblått vänligt.
— N-.o 54. i anledning af väckt fråga om Skånska Cavalleri-regementernes förminskande till hälften af deras nuvarande styrka. VII. B 189. A. 226. 20 ( 154 ) Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Belänkanden oell Utlåtanden: — N:o 55. i anledning af väckt fråga om befrielse för rusthållare att förse manskapet med gevär och öfrige vapen. VII. B. 189. A. 227. — N:o 56. i anledning af väckt fråga om åläggande för kronofogdarne i riket att redovisa vissa af dem uppburne, häraderne tillkommande medel. VII. B. 189. A. 227. — N:o 57. i anleduing af väckt fråga, alt kronan måtte öfvertaga remonteringen och anskaffandet af munderingspersedlar för Lifregementets flussar-cnrps, emot en viss årlig afgift af rusthållarne. VII. B. 189. A. 227. — N:o 58. i anledning af väckt fråga om anslag till en prof skola för ytterligare utbildande af det gamla skolsystemets lä rosätt, med gemensam undervisning för lärdomsoch apologist-skolaus lärjungar, och en friare flyttning. VII B. 189. A. 227. — N.o 59. i anledning af väckt fråga om kronooch krut-transport-skjutseus skiljande från jordbruket. VII. B. 189. A. 227. — N:o 60. i anledning af väckt motion, att provinsen Jemtland måtte roteras, i enlighet med Rikets Ständers fattade beslut. VII. B. 189. A. 227. IX. U. 54. A. 316. — N.o 61. i anledning af väckte frågor, dels om kronobrefbäringens öfverlåtande på entreprenad, dels om ersättning fördess utgörande, samt jemnare fördelning deraf, m. ra. VII. B. 190. A. 227.
Majus Nådiga Afsked skrifvas på Stämpladt, Papper efter tre fjerdedelar för hundrade af deu innehafvande Ikonen; men om Kongl. Den 5 Juli. 463 Kongl. Majrt hugnar den Afskedstagande med förbättring å Caracteren, till Sex för hundrade af den Penningeoch Aderton för hundrade af den indelta Lön, sorn för dylik Beställning pä Stat finnes uppförd. Tilläter Kongl. Majit åter den Afskedstagande, antingen att behålla heladess innehafde Lön, eller någon del deraf, skrif* ves Afskedet på Stämpladt Papper till Sex för hundradet af bibehållna Penningeoch Aderton för hundradet af bibehållna indelta Lönen. Har en Afskedstagare genom byte kominit till mindre Lön, betalas Chartan efter den större han förut innehaft. De som vid Afskedstagande pröfvas böra intagas på den för Civile Embetsman och Betjente den 29 Juni 1798 inrättade Pensions • Staten, erlägga 3 procent af Pensionen i Stampladt Pappers-afgift. Eullrnagt på Caractere för den som förut ej varit i Kronans tjenst skrifves på Charta till Sextio för hundradet af den Lön som för lika beställning i Stat bestås. För den sorn undfår två eller högre graders Caractere utöfver den värdighet som åtföljer hans innehafvande Syssla, Trettio procent, och för den som under tjenstgjöring hugnas med en grads högre Caractere, lika med Fullrnagter å verklig tjenst i samma grad. Resolutioner på Pension eller Donation, som antingen efter Kongl. Majits speciella Förordnande eller allmänna Författningar förlänas i gods eller penningar af Publika Medel, så vid Stats-Verket, som af andra Publika Cassör och Fonder, när gåfvan i värde eller penningar går öfver 464 JDeA 5 Julit ofver Femtio Riksdaler, skrifvas på Stämpladt Papper efter Sex för hundradet. Fattiga Enkor och .Barn -'ener Civila och.
Enligt denna uppfattning betraktas “ Europa såsom, med afseende på intellektuela och andliga syften, en stor konfederation, som är förpligtad till förenad verksamhet och arbetar för ett gemensamt mål, och hvars medlemmar hafva såsom gemensam utrustning kunskap om den grekiska, romerska och orientaliska antiken samt om hvar-andra. Om man lemnar åsido särskilda, lokala och temporära fördelar, skola de största framsteg på det intellektuella och andliga området komma att göras af den nation, som grundligast genomför detta program. Och hvad är detta annat än att säga, att äfven vi alla såsom individer skola komma att göra dess större framsteg, ju grundligare vi genomföra detsamma *. Vi hafva här att göra med två olika satser. Den första, att en kritisk uppfattning af lifvet utgör bildningens väsen; den andra, att literaturen innehåller tillräckliga materialier till att dana en sådan uppfattning. Jag antager, att vi alla gå in på den första satsen. Ty bildning betyder säkerligen något helt annat än lärdom och teknisk skicklighet. Den innefattar besittningen af ett ideal och vanan att kritiskt uppskatta tings värde genom jemförelse med en teoretisk måttstock. Fullkomlig bildning borde sålunda gifva en fullständig lifsteori, grundad på in-sigt om lifvets såväl möjligheter som begränsningar. Men vi kunna instämma i allt detta och likväl kraftigt motsätta oss antagandet, att literaturen ensam är kompetent att skänka denna insigt. Det är icke sjelfklart, att vi, efter att hafva lärt allt, hvad den grekiska, romerska och orientaliska antiken har tänkt och sagt, och allt, hvad den moderna literaturen har att meddela, hafva lagt en tillräckligt bred och djup grund för den uppfattning af lifvet, som är bildning. För den, som är bekant med naturvetenskapens mål, är det tvärtom alls icke klart. Äfven om jäg endast afser framsteg på det “ intellektuela och andliga området “, finner jag mig derför fullkomligt ur stånd att med-gifva, det vare sig nationer eller individer skola komma att göra verkliga framsteg, om deras gemensamma utrustning icke hemtar något från. naturvetenskapens förråd. Efter min mening skulle en armé utan precisionsvapen och utan någon särskild operationsbas, kunna med mera hopp om framgång våga sig på en Rehnkampanj, än en menniska * Th. Arnold: Essays in Criticism, p.
Ständer verkställda statsregleringar den grundsats iakttagits och genom förändring af fordna deremot stridande förhållanden mer och mer tillämpats, alt, med undantag af den, enligt Regering-formens 66 §, för Riksgälds-konlorets behof afsedda särskilda bevillning, Statens alla både ordinarie och extra-ordinarie inkomster skola gemensamt användas för stats-utgifternas samfällda bestridande, samt alt således ingen viss statsinkomst bör för ett eller annat särskildt föremål anslås och begagnas. Riktigheten och ändamålsenligheten af detta förfaringssätt, hvarigenom ordning, reda och enkelhet uti Svenska drätselverket i hög grad befordrats, torde icke kunna bestridas. Emot godkännandet af det framställda förslaget att nu frånträda sagde grundsats och från de öfriga stats-inkomsterna frånskilja de medel, som genom bränvinsbeskattningen i Statens kassor inflyta, för att använda desamma lill bekostande af de jernvägs-anläggningar, hvilka komma att för det allmännas räkning utföras, förekommer dessutom den väsendtliga omständigheten, att dessa medel icke kunna undvaras för nu förestående ordinarie och tillfälliga statsutgifter, med mindre andra skatie-bidrag med ett motsvarande belopp förhöjas, hvilket under nuvarande förhållanden förmodligen skulle förefalla de skattskyldige särdeles oförväntad!. För öfrigt torde härvid ej heller höra förbises, alt, såvida jern vägs-arbetena skola företagas och utföras i öfverensstämmelse med den af Utskottet för nästa slatsreglerings-period förordade arbetsplan, måste, utöfver det årliga belopp, hvartill bränvinsbrännings-afgiften efter sednaste Riksdag uppgått, en ganska betydlig summa för ifrågavarande arbeten utaf andra tillgångar anvisas. Instämmande i de åsigler, som, rörande enahanda fråga, vid nyssnämnde Riksdag gjorde sig gällande, torde Utskottet icke behöfva vidare utveckla skälen forsin hemställan: 22:o att ofvanberörde motion, jemte öfriga framställningar angående de genom beskattningen å bränvins-tillverkningen och försäljningen inflytande medels användande till jernvägs-aidäggningarne, icke må af Rikets Ständer bifallas.