Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hålla honom räkning för att han sjelf företagit sig att göra detta urval, och tillönska honom dervid endast den motståndskraft mot den litterära fadersglädjens lockelser, att han må kunna undertrycka allt blott halfgodt, och släppa fram till förnyadt lif endast sådant, som kan vara egnadt att åt honom bevara det oblandadt vackra minne, som han för sina afsigters värma förtjent. Vi tro, att ett litet urval af Ridderstads verk skall göra sin författare större gagn än ett allt för stort, och uppskjuta för vår del den utförliga redogörelsen för Ridderstads betydelse i vår litteratur till den stund, då han efter fullbordandet af denna samling lagt i vår hand, hvad han sjelf af sin flitiga pennas alster velat bevara åt efterverlden.» Ur »Göteborgs Handelsoch Sjöfartstidning» låna vi slutligen följande utdrag af den 18 oktober 1876: »Nyligen har andra häftet af Carl Fredrik Ridderstads samlade skrifter utkommit. Den gamle veteranen, som i dag ingår i sitt sjuttionde år, har velat använda de lediga stunder, dem hans publicistiska verksamhet lemnar honom öfriga under hans lifs afton, för att granskande genomgå och på nytt utgifva sin pennas skönlitterära alster, minnen från ett litteratörsskede, under hvilket många författare verkade för höjandet af vår svenska vitterhet, och särskildt för skapandet af en svensk prosadikt. Bland desse var väl Ridderstad en af de flitigaste, om också icke allt hvad han skref bestod profvet på kritikens lättrörliga guldvåg. Men var än Ridderstad – såsom han sjelf säger – »under ingen tid kritikens gunstling», så vann han dess mer publikens ynnest. Ifall man på ett lånbibliotek – der man sedan länge tillbaka måst söka hans alster – begär »Fursten», »Drabanten», »Samvetet», eller någon annan af R:s romaner, räckes en vanligen i handen någon betydligt sliten bok bärande vittne om troget genomläsande.
4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande S:o 117, Reservat toner: Af Herr Doktor Falck, Herr Kontraktsprosten Janzon, samt Herr Lallerstedt, som, i anledning af motionerna i ämnet och under åberopande af de skäl, Utskottet anfört till stöd för sitt tillstyrkande af rättighet för judarne att besitta fast egendom på landet, hemställde, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att inom landet (ödde mosaiske trosbekännare, äfvensom sådane bekännare, som, utrikes ifrån inkomne, äro eller framdeles blifva till svenske undersåter antagna, må erhålla rättighet att bosätta sig och besitta fast egendom hvar som helst inom riket. Denna utsträckning af Utskottets förslag ansåg Herr Lallerstedt så mycket nödvändigare, som, i händelse delta förslag vunne framgång hos Ständerna och af Kongl. Majit bifölles, det skulle blifva en jude, som egde fastighet och vore bosatt på landet, betaget att i sin tjenst antaga eller eljest hafva trosförvandter, äfven de närmaste anhöriga, hos sig boende och mantalsskrifne. Häri instämde Herr Lovén. Herr Generalen af Dalström, Doktor Emanuelsson, Prosten Lundholm samt Kyrkoherden Ternström ville hafva anmärkt, att de ej varit närvarande då beslutet fattades. Allmänna Desnärsoch Ekonomiutskottet* Betänkande .V.-o 118 5 iV.o 11S. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 6 Juli 18G0, kl. 1 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt motion om profs a/läggande för erhållande af ledig folkskolelärare-befattning.
Ex. kunnat finna något stadgande, som berättigade Landtm, och Talmän att bedömma lämpligheten af dessa framställningar eller om de deri uttalade åsigler voro riktiga, eller grundlagen blifvit dervid rätt eller orätt tydd och åberopad. Vid detta förhållande och dä Hr von Hartmansdorffs förslag icke afsåge att motverka expedierandet af R. Sl:s und. skrifvelse i fråga om ändring i arfsoch giftorättslagarne, ansåge H. Ex. sig icke kunna vägra den af Hr von Hartmansdorff begärda propos., så mycket hellre, som vid föregående riksdagar såväl Landtm, som Talmäunen ansett sig vara oförhindrade att göra likartade propositioner. 1 följd af detta förklarande finge H. Ex. till R. o. Ad. hemställa, om R. o. Ad. bifölle Hr von Hartmansdorffs hemställan, att LagUtsk:s mern. N:o 6S lägges till handlingarne, under förklaring, att R. o. Ad. anser frälsemans arfsoch giftorätt vara en förmån och rättighet, från hvilken Ståndet ej finner sig höra afstå, och med beslut att till K. M. i berörde hänseende ingifva en und. skrifvelse af det innehåll, som Hr von Hartmansdorffs dertill afgifna förslag utvisar. Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarjemte votering begärdes. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, sedan votering blifvit begärd, finge lill de ledamöter, som motsatt sig Hr von Hartmansdorffs förslag hemställa, om de icke ville förena sig om den contrapropos., att R. o. Ad., med afslag å Hr von Hartraansdorffs förslag, lägger LagUtsk:s mern. N:o 68 till handlingarne, Den 8 Februari e m. 249 ne, ulan något särskildt förklarande, samt utan att besluta någon särskild und. skrifvelse lill K. M. Ropades ja; hvarefter följande voter.propos. upplästes till justering och godkändes:
Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 2 dennes, angående afskrifning af en del utaf det för Hallands län år 1846 beviljade undsättnings-anslag. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 2 dennes, angående förhöjning i pensions-belopper. för förste och andre landt mätarne i riket. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 2 dennes, angående pension å allmänna indragnings-staten för öfverste-löjtnanten J. Edström. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 2 dennes, angående eftergift af den häradsskrifvare!! i Gestriklands fögderi 38 Prot.-utdrag den 45 December 4847. af Gefleborgs län J. E. Engström ådömda ersättning af för ringa beräknad kolningsfrihets-bevillning af Forssbacka bruks rekognitions-skog. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 2 dennes, i anledning af gjorda ansökningar om eftergift af kronans rätt lill ett efter trumpetaren Mårten Wippel fallet dana-arf. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 2 dennes, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter aflidna hushållerskan Christina Bengtsson. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga proposition af den 3 dennes, angående afsöndring af jord från indragna mönsterskrifvare-boställel vid f. d. Adelsfane-regementet Selleberg Börje Olofsgården till byggnadsplats och omgifning för ett skolhus i Rackeby församling inom Skaraborgs län. Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga skrifvelse af den 3 dennes, angående afskrifning af ett aflidne Majoren J. FFeinbergs sterbhusdelegare lill gälldande ådömdt ersättningsbelopp för en vid Götheborgs artilleri-arnunitions-förråd yppad balans. Kongl. Majrts denna dag ankomna nådiga proposition af den 18 sistlidne November, angående bildandet af ett nytt artilleri-batteri, att förläggas i Norrland. Kongl.
Med instämmande uti hvad Herr Modin sålunda hemställt, beslut Ståndet att vördsamt och vänligen inbjuda de öfrige RiksStånden att med Borgare - Ståndet sig förena uti anmodan till Bevillnings - Utskottet , att med förnyadt förslag till tullafgifter å de varuartiklar, hvarå Utskottet tillstyrkt Tolags upphörande , inkomma , oberoende af Städernes rätt till åtnjutande af Tolag, och således uteslutande förutsättningen af denna rättighets upphörande , såsom varande en med Bevillningen ej gemenskap egande fraga , hvars reglerande på Kongl. Majas eget Nådiga godtfinnande ankommer* S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten öfverlemnades ett af Herr Montan denna dag ingifvet skriftligt anförande , i anledning af nämnde Utskotts , af Ståndet återremitterade Utlåtande, N:o 110, i fråga om förändrade grunder för fördelning af Båtsmanshållet, Rikets Städer emellan, S. D. Å. nyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 154, i anledning af anmärk - Prot. Utdrag den 18 Januarii 1800. gi ningar vid Utskottets Betänkande, No 8g, om indragning af Lagmansoch KämnersRätier, samt serskilda Domstolar, m. rn. och härvid fattade ätandet följande beslut ; 1:0 Betänkandet, Nio 89 , förssa punkten, i afseende på Lagmans-Rätternes indragning, gillades, hvaremot samma punkt, i hvad den angår Kärnners - Rätternes indragning, afslogB, med yttrande, att Kärnners - Rätterne komma att bibehållas i de Städer, som sådant åstunda , äfvensom Ståndet gillade de af Utskottet, pag. 36— 66 , i Betänkandet N:o 89 , föreslagna ändringar 1 åtskilliga Lagens rum, med förklarande, att dessa ändringar éndast skola gälla , hvad Domstolar å landet angår; 2Jo X följd af beslutet om Kärnners.
N:o 35 framlagda förslag till åtskilliga ändringar i R. O. ang:de R. o. Ad:us representationsrätt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder förenämnde förslag icke förkastadt, till följd hvaraf detsamma, jemlikt 81 § R. E., kommer att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.» Efter denna voterings utgång hade rösterna utfallit som följer: Ja — 28. Nej — 10. Slutligen föredrogs Konst.Utsk:ts den 16 oeh 22 dennes bordlagde Mera. N:o 36, med voter.-propos. rörande det af Konst.Utsk:t uti Mern. N:o 11 framställda förslag till ändring i 15 g R. O., om hemmansegares representationsrätt. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., med bifall till hvad Utsk:t uti Mem:t yttrat, behagade godkänna den deri föreslagna voter.-propos:n. Ropades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/% 3 e. m. In fidem, O. Ur akel. H. VII 21 f)« ii 27 J u n i e m. Onsdagen den 27 Jani 1860. Plenum kl. 6 c. m. Justerades 2 prot.utdrag för förmiddagens plenum. Föredrogs oell begärdes på bordet ett från Vällofl. Borgareståndet ankommet prot.utdrag N:o 31.2, innefattande dels nämnde BiksStånds beslut rörande BankoUtsk:ts Betänk. Nio 25, med förslag till reglering af Bankens laneoch krediti»-rörelse samt om användande af uplupen odisponerad bankovinst, dels inbjudningar till MedStånden att uti åtskilliga af de fattade besluten sig förena. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den lfi och 22 d:s bordlagde Utlåt.
Förslag till underd. Skrifvelse N:o 136. R:dr öre. afseende på vid hvilket regemente eller vid hvilken Korps den till högre grad befordrade tjenar, äfvensom för fullmakter vid Stockholms Borgerskaps Mililär-Korpser, beräkningen alltid sker efter staten för Kronprinsens Husarregemente, samt att, i afseende å de särskilda Generalsgraderna i Arméen, Kongl. Brefvet af den 18 December 1843 länder till efterrättelse. Den, hvilken erhållit dylik beställning och derå löst fullmakt, skall, då han sedermera erhåller lön å stat i samma eller högre grad, endast lösa resolution eller fullmakt efter enahanda grunder, som om han innehaft ett lönebelopp, motsvarande det, hvarför han redan erlagt lösen. När någon, som förut varit eller är i Kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, karteras de derom utfärdade öppna bref och fullmakter, utom för sigill-penningar 1 R:dr 50 öre, till 17£ procent (Kansli-gebuhr å 7\ procent derunder inbegripen) af den lön, som åtföljer dylika, eller med dem jemförliga, tjensler; hvarvid iakttages, hvad särskildt beträffar Militär-slaterne, alt beräkningen, i likhet med hvad för fullmakter på tjenslegrader i Arméen är stadgadt, alltid sker efter Kronprinsens Hussarregemenles stat, Erhåller någon sådan karakters-värdighet i annan tjensteväg, än den, hvaruti han varit eller är Embetseller Tjensteman, såsom t. ex. då en militär får en civil karakters-fullmakt, eller tvärtom, belägges karta, utom för sigill-penningar 1 R:dr 50 öre, efter 37| procent (derunder inbegripen Kansli-gebuhr å 7| procent) af dithörande löne-inkomst.
Om skjutande skall Vara enda sättet, att afhålla en Arrestant från rymmning, måste några hinder för hans flykt icke finnas*. Inom en fästnings eller ett häktes murar bör således å en Arrestant icke kunna lossas skott, under föregifvande att han årnnat rymma. Han år ännu icke i frihet, och sista med'et emot hans frigörande från Arresten bör således ej tillgripas. Enahanda år förhållandet med en Arrestant, som vål är på väg att rymma, men icke kunnat gjort sig ledig från sina fjättrar. Med hänseende till de åskter jag sålunda anfört, får jag vördsamt föreslå bifall till den Kongl. Propositionen i så. måtto, att genom Lag må stadgas. Den sorn för mord, rån samt andra eller flere gånger itererade stölder blifvit dömd, skall, om han sedermera är å fästning eller Corrections hus, insatt, eller annars bUfyer, häktad, och derefter försöker > att bo* Lag Utskottets BetHnkanden. gifva sig på flykten vara, underkastad ä£- ventyret, att den eller de, sorn hafva honom under sin vård må skjuta å honom* Denna rättighet vidtager likväl icke förr* än Arrestanten är kommen utom fästningens eller Arrestens murar , och från fängsel är fri, eller i fall han år under forslande å väg stadd, innan han gjort sig ledig från Sitt fängsel och derefter begifver sig på flykten , samt 1 alla håndelserne icke förr ån, om han efter 2:ne förnyade anrop derifrån ej afstår* Skottet bör i möjligaste måtto rigtas ät sådane delar af kiöppen* att fången deraf-ej skadas till iifvet, meri om så Sker, eiler fåhgen klagar, ätt Lag* Stridig behandling genom skjutandet honom öfvergätt, skall undersökning om händelsen af behörig Domstol verkställas. Finhes då att vaktkarl eller fångförare i oträngd måtto skottet aflossat, straffes efter allmän Lag. Detta stadgande gäller så väl för Militaire Poster, sool för Fångvaktare och fångförare.
Och öfverstarna visste icke hvart jag gick, eller hvad jag gjorde; förty jag hade ändå intet sagt Judarna, och Presterna, rådherrarna och öfverstarna, och dem androm, som uppå verket arbetade. Så sade jag dem nu: I sen den uselhet, som vi uti äre, att Jerusalem ligger öde, och dess portar äro med eld uppbrände; kommer, låter oss bygga murarna till Jerusalem, att vi icke länger skola vara till en försmädelse. Och jag lät dem förstå min Guds hand, den öfver mig god var; dertill Konungens ord, som han med mig talat hade. Och de sade: Så låt oss nu vara uppe. Och vi byggde, och deras händer voro tröste till godt. Då nu Saneballat den Horoniten, och Tobia tjenaren, den Ammoniten, och Gesem den Araben, hörde det, begabbade de oss, och föraktade oss, och sade: Hvad är det I gören? Viljen I åter falla af ifrå Konungenom? Då svarade jag dem, och sade: Gud af himmelen gifver oss lycko; ty vi hans tjenare hafve uppe varit, och byggom; men I hafven ingen del eller rätt, eller åminnelse i Jerusalem. Och Eljasib, öfverste Presten, stod upp med sina bröder Presterna, och byggde fåraporten; honom helgade de, och satte in hans dörrar; men de helgade honom allt intill det tornet Mea, nämliga allt intill det tornet Hananeel. Bredevid dem byggde de män af Jericho; och näst dem byggde Saccur, Imri son. Men fiskaporten byggde Senaa barn; honom täckte de, och satte in hans dörrar, lås och bommar. Näst dem byggde Meremoth, Uria son, Hakkoz sons; näst dem byggde Mesullam, Berechia son, Mesesabeels sons; näst dem byggde Zadok, Baana son. Näst dem byggde de af Thekoa; men deras väldige böjde icke sin hals till sins herras tjenst. Den gamla porten byggde Jojada, Paseahs son, och Mesullam, Besodeja son; honom täckte de, och satte in hans dörrar, och lås och bommar.
Den i Augusti. derefter afsända alla ansökningarna jemte sitt utlåt, lill contractsprosten, hvilken genom kungörelser skulle låta kaita socknens röstägande innevånare, för att taga del af de från consistorium ankomna handlingar; att socknemännen derefter skulle äga att å denna sammankomst kalla hvilken af de sökande som helst att aflägga predikoprof, dock minst tre, om så många sig anmält. Häraf torde R. o. Ad. finna, att motionären åsyftat en rättighet för socknemännen i consistoriella pastorat att få kalla hvem de behaga, blott han äger nog kunskapsmått att föreslå ett kyrkoherde-embete. Det är detta förslag, som Utsk. ansett sig, på de i betänk, anförda skäl, böra afstyrka, och jag hemställer, om icke detta afslyrkande bör gillas, — det vill med andra ord säga, om icke R. o. Ad. bör bifalla detta betänkande. Hr von Hartmansdorff: Jag började mitt förra anförande med den förklaring, alt jag icke tillstyrkte Ståndet att gilla motionen, men att jag afstyrkte gillande af Utsk:s betänk., emedan Utsk. säger så bär: ”anser Utsk. ifrågavar. ”befordrings-principer” (d. v. s. de nu gällande) ”böra, så”som ledande till det med dem åsyftade ändamål, bibehållas.” Om Utsk. underlåtit att gilla nuvar. befordringsgrunder och blott hållit sig vid motionens afslyrkande, skulle äfven jag tillstyrkt bifall. Men om nu R. o. Ad godkänner della betänk. sådant det är, skulle Ståndet med detsamma hafva gillat nuvar. befordringsgrunder för presterskapet, hvilket jag icke tror att R. o. Ad., om det genomginge dem, skulle kunna göra. Det är således blott lill undvikande af ett sådant gillande, som jag yrkat afslag, ty jag kan icke instämma i sådana befordringsgrundsatser sorn motionären framställt. Efter förnyade propositioner dels till bifall, dels till afslag å detta betänk. N:o 70, blef det af R. o. Ad. bifallet.
Våra domstolar skulle åtminstone gå långt i missbruket af sin magt, innan de kunde göra sig förfallna till ringaste ansvar. Man har frågat, hvarföre juryn skall finnas blott för tankeyttringar i tryck, men icke för yttranden i tal och skrift. Jag svarar, att härutinnan ligger en brist, och att jag hoppas, att alla injuriimål, äfven de, sorn röra tal och skrift, Den lj October e. m. 129 skrift, skola med tiden komma att afdömas af jory. Långt ifrån derföre att afskaffa juryn, ville jag tvärtom utsträcka dess domsrätt. Man har klandrat, att vår jury är vald för tillfället. Detta sker dels derföre, att den tilltalade må blifva dömd af sina likar, och dels på det sådana vid hvarje särskildt tillfälle må blifva till jurymän valda, som äga insigt i saken. Man har sett vetenskapliga frågor hafva varit föremål för tryckfrihetsprocesser. Huru skulle en sådan sak kunnat riktigt bedömas, om icke vetenskapsidkare blifvit valda till jurymän ? Man har klandrat, att juryn till -|:delar är vald af parterna. Jag vill icke bestrida, att juryn kunde annorlunda inrättas; men jag anser vår ej utan allt skäl vara derpå beräknad, att båda de motsatta meningarna, åklagarens och den tilltalades skulle få tillfälle att göra sig gällande, och domstolens egna jurymän sålunda kunna, efter sakens betraktande på dess motsätta sidor, komma i tillfälle att uttala ett opartiskt och sansadt omdöme. Domstolens jurymän äro sålunda egentligen de, sorn afgöra saken; och derföre fordras deras enhällighet för att fälla. En annan värd talare har anmärkt, att brotten äro nuancerade, att de kunna vara af lindrigare eller svårare beskaffenhet, och beklagat, att juryn icke får göra skillnad derpå, utan blott hålla sig till den uppgifna §:n. Härvid får jag erinra, att samma § kan innehålla gradationer i straff, såsom böter, fängelse vid vatten och bröd och spöstraff. Tillämpningen af det i §:n bestämda straffet beror på domstolen. Juryn säger blott, om den tilltalade är skyldig efter den uppgifna §:n eller icke.
Men jag vet, att b o n älskade er o c h trodde sig älskad tillbaka; så reste ni plötsligt, utan att säga ett enda ord, som hon kunde trösta till. Så gingo åren, jag blef gift, föräldrarne föllo ifrån, o c h E m m y stod ensam i världen, m e d ganska litet att lefva af. H o n vistades då i mitt hem och sammanträffade där m e d docenten Jung, en god vän till min man. Det dröjde ej länge, förrän Gunnar Jung friade, m e n det var först efter en lång betänketid, s o m E m m y samtyckte till att blifva hans hustru. » Ingeniören satt med nedböjdt hufvud. » Ä r hon lycklig? » frågade han hviskande. » L3 cklig i sitt äktenskap, menar ni. Ja, det råder ett m y c k e t godt förhållande mellan E m m y o c h hennes man, o c h förra året fingo de en liten dotter, som naturligtvis är deras största glädje. Men, vi äro j u strax v i d Veda, o c h då måste jag gå o c h ordna mina saker. » H o n försvann, o c h ingeniören satt ensam kvar, djupt försjunken i tankar. Gamla sår hade rifvits upp m e d förnyad sveda. V a r det möjligt, att tvänne människors hela lefnadslycka kunde bero på några o r d? V a r det någon högre vilja som styrde, eller b e r o d d e allt af en slump? Den sista tanken förskräckte h o n o m; nej, så kunde det icke vara; felet var uteslutande hans eget. Det s o m han nyss, liksom för åtta år sedan, kallat för hederskänsla, var ej det egentligen en missriktad stolthet, ett falskt h ö g m o d » Farväl, ingeniör Warin! » sade fru B y m a n brådskande. Men, nu ber jag så innerligt om en sak — visa er icke, medan båten ligger vid V e d a brygga, ty E m m y är nog därnere. Stör icke hennes lugn, h o n har fått lida tillräckligt. Gå undan, lofva det! » Ett halfkväfdt » ja » var allt hvad A g n e s fick till svar, o c h så skyndade hon bort.
Då tangentskifvor af elfenben till så kallade klaviaturer enligt gällande bestämmelser tullbehandlas såsom oarbeladt ben, och följaktligen äro tullfria, hafva Rikets Ständer, som ansett de till enahanda ändamål ämnade tangentslifvgrna af så kalladt ebenhols med samma skäl böra vara från införselafgift befriade, låtit, i enlighet med embelsverkens förslag, i taxan upptaga desamma under rubriken trävaror såsom tullfria. I enlighet med hvad embetsverken föreslagit och på af dem anförda skäl har dea nuvarande rubriken ”Urband” och ”Urkedjor” blifvit såsom obehöflig ur taxan utesluten. Med afseende å den i förhållande till varuvärdet dryga afgift af 25 öre per skålpund, hvarmed Vudd, andra slag än silkesvadd, för närvarande är belagd, bar tullsatsen å nämnda artikel blifvit bestämd till 10 öre skålpundet. Enär tulltaxan i afseende på vagnar och åkdon, utom medgifven tullfrihet för sådana synbart brukade, som af resande för eget bebol medföras, eller som blifvit ur riket bevisligen utförda, endasf innehåller 2:ne tullbeslämmelser, nemligen 87 R:dr 50 öre för tvåbjuliga samt droskor, trillor och slädar, samt 100 R:dr för öfriga slag, har deraf blifvit en följd, att äfven nya arbetsfordon och lastvagnar varit underkastade enahanda tullafgifler, ehuru dessa, vid jemförelse mellan de förstnämndas och de sednare artiklarnes beskaffenhet och värde, mäste anses vara obilligt höga. Vid sådant förhållande och då införseln af dylika tor landtbruk och näringar behöfliga redskap icke borde försväras eller omöjliggöras genom höga tullsatser, hafva embetsverken föreslagit, ali sistnämnda slags vagnar mätte under en ny rubrik upptagas med tullsats al 10 R:dr stycket. jemte det Rikets Ständer godkänt det af embetsverken framställda förslag om intagande i taxan al den nya rubriken arbetsfordon och lastvagnar, hafva Rikets