Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Della är äfven min innerliga öfvertygelse, i följd af den kunskap jag äger om svårigheten, för att ej säga omöjligheten att kunna afsluta räkenskapen för de ordinarie ränlorne oell bevillningcn på den sisla December; och jag skulle förmoda, alt om, som jag hoppas, il. o. Ad. bifaller remiss på motionen, så skall, vid närmare eftertanka i StatsUtsk. och sedan Stalscont. fått tillfälle att lemna upplysningar i ämnet, ingen tvifvel uppslå 0111 nyttan för ordningen i redovisningen af Statens medel, i händelse denna min motion bifalles. Hr von Hartmansdorff: I räkenskapsfrågor, likasom i alla andra föremål för statsförvaltningen, måste (let ringare rälta sig efter det betydligare och väsendlligare. I denna fråga bör man ihågkomma, ali Ständerne bevilja anslag och alt rikshufvudbokcn afslutas för calenderår, samt att flera andra räkenskaper jemväl efter detsamma afslutas. Det undantag, sorn härifrån äger runi i afseende på landsböckcrne, mäste, efter min tanka, rättas efter det allmänna förhållandet och icke tvertom, ty undantagen äro alt jemföra med ett simmande mot strömmen. Det är förgäfves alt dermed i längden fortfara, ty sakernas ordning nödgar till förändring. Landsboks-räkenskapernes afslutande efter uppbördsår härrörer väl egentligen frän önskan att kunna coulrollera uppbörden, så att balancer ej må kunna med andra medel eller restantier betäckas. Men delta syftemål kan ulan tvifvel vinnas på annat sätt än genom den nuvarande afslutningsdagen för landsböckerna. För min del anser jag Frih. Cederströms motion till den grad stridande mot hvad lämpligt och görligt är, att jag ej kan tro att hon kan vinna någon framgång. — Jag önskade derföre, alt Fi'ih:n ville afstå derifrån, emedan blott åtskilligt besvär derigenom åstadkommes, utan att leda lill det åsyftade målet. Den 20 November e. m. 407 Frih. Cederström:
För dem af Hrr:ne, som icke särskildt känna till saken, anhåller jag att få berätta en historia, som hände mig förra året. Jag har en såg, *88 Den 28 Febrnari f. ra. sorn är belägen tre mil frän Stockholm, och der, i anseende till särskilda förhållanden, det lyckades arrendatorn deraf att i sågarelön erhålla 1 rdr 25 öre för hvarje stock. Detta ansågo dock häradsboerne vara för högt, hvarföre de begärde sammanträde inför häradsrätten och föreslogo att en taxa i stället skulle fastställas. Den beslöts också och fastställdes af K. M:s Befh:de till 1 rdr rmt pr tolft, lika för plank och bräder, d. v. s. ungefär tredjedelen af hvad som förr betaltes, då man erlade 1 rdr 25 öre pr stock. Detta tyckes väl vara i hög grad orimligt; ty det är som om man skulle säga: »i Stockholm får icke finnas mer än fyra skomakare, hvilka dock icke få taga mer än fyra rdr för hvarje par stöflar»; eller som man sade åt en landtbrukare: »du får producera råg på din egendom, men, emot det att ingen annan får göra det på så och så många mils afstånd ifrån din egendom, får du ej taga mer än 6 rdr tunnan.» Dessa skäl äro så faktiska, att de tala för sig sjelfva. Då man i öfrigt borttagit alla tullar på lefnadsförnödenheter, torde det väl vara skäl att man får den vigtigaste varan för lifsuppehälle!, nemi. mjöl, för så billigt pris som möjligt, och i sådant fall återstår nu ingenting annat än att göra näringen fri. Detta kan ske på två sätt, det ena genom en kapitalisering, på sätt Gr. Mörner föreslagit; men derigenom skulle man blott ytterligare inveckla den redan i och för sig sjelf svåra lagstiftningen.
N:o 55, i ani. af väckt motion om upphäfvande af hittills gällande reglemrten för vården af sockenmagasiner m. m. Begärdes på bordet. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t en utaf Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, inlemnad motion N:o 26(5, i fråga om tillökning af K. Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.: Med stöd af 5G:te §:n R. O. får jag vördsamt anhålla, att det af mig i sednaste plenum framställda förslag om förhöjning i anslaget för H. M. Konungens hofhållning måtte såsom en af mig väckt motion remitteras till Stats-Utsk:t, helst jag hört en och annan hysa den föreställning, att Utsk:t i annat fall icke skulle till pröfning upptaga förslaget; och har jag för den nu begärda remissen låtit utskrifva ett exemplar af mitt i ämnet afgifne yttrande. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. funne nödigt, att Hr Cederschiölds ifrågavarande, såsom särskild motion nu afgifne anförande upplästes. Ropades nej. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att förevarande motion (N:o 267) skulle till Stats-Utsk:t remitteras; hvilket bifölls. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds den 7 och 11 dennes bordlagde Betänk. N:o 4, i ani. af väckt motion om förändrad lagstiftning i fråga om forntida minnesmärkens fredande. Gr. Posse, Arvid: Den lagstiftning, som detta Betänk, afser, härleder sig från en tid, då det antiqvariska studiet var föga påaktadt och då det måhända var icke allenast nyttigt, utan äfven nödigt, att lagstiftningen tvingade in i statens samlingar de fynd, som gjordes, och på det sätt skonade dem från förskingring.
Uti tryckfrihets.: lagens 3 §. 6'te och 12:te momenter är tydligen utstakadt påföljden för den, som genom trycket smädar Riksdagsman, eller lögnefuUt uppgifver för allmänheten, deras gärningar och utlåtanden; och i samma lags 3 §. 3 momentet är vägen utstakad för den förolämpade, att: genom lagliga auctoriteters skyldiga biträde, vinna skyndsam bestraffning på den bevist brottslige. Den vederläggning af falsk uppgift, som jag uti min motion omnämnt, att genom ett Protocollsutdrag, rätta en i allmän Tidning yttrad osann framställning af hvad, som i ett of* fentligt Plenum blifvit sagdt, betager efter min tanka alldeles icke lagen sin rätt att bestraffa den, genomfdenna preliminaira åtgärd bevista förbrytaren. För mindre förbrytelse eller 0*: ordningar, möjligen uppkomne genom offentlighetens införande i Ridderderskapets och Adelns öfverläggningar, lärer verkställande magten, ifall mitt förslag här gillas, och af Konungen i Nåder sanctioneras, ej underlåta att meddela tillräckliga ordningslagar, sorn genom den materiella policemagten, kunna göras i ögonblicket åtlydde, om sådant emot all billig förmodan skulle blifva nödvändigt* Jag kan således åtminstone för det närvarande,' ej inse behofvet, att i händelse af den olfentlighets införande jag föreslagit, Ståndet som den tillåtit, må erhålla rätt att utöfva samma arbitrair domsrätt, sorn Engelska Underhuset. I England existera få lagar, och den, för folkets egenkärlek skimrande friheten s är där så stor, 9ö Den 3 Februarii, att man har nödgats sätta denna stränga förmur, för att ej löpa en verklig fara. Man har frågat om en lagfarenhet kaö få namn af Reglementarisk ordning, som nyttjar väpnade magtens biträde då den motsattes?
Blekna kunna aldrig gestalter så lefnadsfriska och varma som hans typiska buffoframställningar, än ur klassisk musik, såsom Leporello, än af italiensk såsom Figaro, Dulcamara, Pasquale, än af fransk såsom Vulcan, Bijou, Gil Perez, samt Gigoti i Diamantkorset, som nu med honom förlorat sin mest glittrande juvel. » Det var ej konst, jag hört de sade, men ack hvad det var själ deri! » En sådan själ, en sådan natur står öfver konsten, de små tekniska greppen äro ovärderliga för osjelfständiga varelser, men vår buffo var en personlighet, han var en särskild i detta tidehvarf af dussinknappar, och han var en konstnärsnatur som få. En sådan naturs skuggsidor känner man. Men vi dragas mot de ljusa sidorna, den egendomliga poetiska lifsuppfatt-ningen, lättheten att tolka, att skapa på fri hand i konstverkets anda, föraktet för rutin-schablon, det glädtigt oförmodade, ja det — tu&amp;an-djefla. Vår k. opera har nu en sann konstnär mindre, snart har den inga alls. Denna förlust hör till de oersättligaste af alla. Vi se ingen dager i det mörker som nu omhöljer den komiska operans framtid på vår scen. Till sådan glädje lefde han och till sådan sorg dog han, Stockholms populäraste sångare, Pelle Janzon. Ännu en förlust — dock ej af dödlig art anteckna vi i hr Books tillbakaträdande från hofkapellets hedersplats. Hur direktioner vexlade, hur dirigenter skiftade, var det alltid med en känsla af trygghet man bredvid anförarstolen såg den lefvande sammanbindande länken mellan nu och förr, inkarnationen af svenska operaorkesterns gamla anseende, den vackra traditionens lika vackra banérförare, konsertmästaren Book, i alla afseenden hofkapellets mest representativa man och prydligaste prydnad. Hr Book har bakom sig ett förflutet äfven som solist. Ännu mins man med nöje hans klassiska nobless i en Beetho-Tens » Romans » eller hans gliodrande elegans i salongsstycken som » I Lombardi-fantasin ».
Transumt af Kongl. Brefwet till f. d. Commttterade öfwer SpanmälS Magazirrs Ärenderne den z Oktober 179). 2bär synnerligd ynnest och Nädiga benägenhet med Gud Allsmägtig, Troman och Tjenare Herr Friherre, En af Rikets Herrar, President, Riddare och Lommendeur af Wäre Orden, sä »ek 478 Den iz September. ock samtelige Committerade öfwer Allmänna Spannemäls-Magazins Ärenderne! Sedan Wi i Räder lemnat Eder del af Wär förordnade Stats-Berednings under den Z sistl. Junii aflätne underdäniga Betänkande med uppgift af de grunder hwarefter Kronans i Magazinerne inflytande Spanmäls. Uppbörden anses kunna ställas under Eder Förwaltning, wärd och redo. wisning, och I med undsrdänigt utlätande här. utinnan, dateradt den 8 nästwekne Augusti, till Ost inkommit, hafwe Wi efter öfwerwägande och pröfning af hwad säledes i unverdänighet blifwit andragit och hemställt, i Räder funnit godt att i detta ärende widtaga följande Nädi. ge Förordnande. Dä Kronans Räntor och inkomster i Span. nemäl, som bestä uti dest behällne Afrad och Krono Tionde afgift af Rusthällen wid wiste Cavallerie Regementer för Häste, och Monde, rings. Vacancer, Afrads.Spannmäl för indelte löner, som blifwit och blifwa indragne, Arrén, de för Husbehofs Bränwins. bränningen pä Landsbygden, samt i den Spannmäl som Cuo. pio Läns Jnwänare bewiljat till en Jägare Corps underhällande i Carelen, belöpa sädane som de nästledet är bordt utgä, i oriad Räg till Tunnor 33,820. zo. och oriadt Korn 39,319- 3v.
Den stockning, som sedan en längre tid ägt rum i Götheborgs handelsdisconts utlåning och äfven i mindre grad känts här, har nu äfven här uppnått den höjd, att vi förliden gårdags session, med en mängd låneansökningar å till en del de bästa namn, icke kunde bevilja ett enda lån, emedan den lilla behållningen måste reserveras för att betacka lånebankens förskott för inlösta obligationer å upplåningen för handelsdisconten, att härvar. handelsdiscont icke på 3:ne veckor äger annan fond för nya lån, än hvad som under tiden kan inflyta å de få lagsökta fordringarna samt att troligen hvad, som då inflyter, till större delen erfordras för att infria uppsagda upplåningsobligationer ända lill April månad nästa år, då en efter Wenersborgs brand af brandstodsbolaget uppsagd post på öfver 200,000 r:dr förfaller. Genom de stora upplåningar för högre ränta och till en del för öfrigt lika vilkor, andra verk i år annoncerat, hafva så betydliga uttagningar å Bankens upplåningsräkning för handelsdisconten i år skett, att denna från d. 12 Febr. till d. 19 Oct. nedsatts från 1,110,875 r:dr till 886,000 eller med 224,875 r:dr, hvarförutan 11,750 r:dr sistnämnde dag voro förfallna, ehuru ännu outtagna, och 269,000 r:dr uppsagda, fastän ännu icke förfallna, hvartill — äfvensom till ännu förestående uppsägningar — under närvar, föreskrifter ingen annan tillgång, än låneindragningar, finnes för Bancofullmägtige att använda. Under sådana förhållanden, och då det omöjligen lärer kunna tolkas hafva varit R. St:s afsigt vid fattandet förliden sommar af deras allm. beslut, rör:de blifvande bancorörelse, att en discontrörelse, som de beslutat utvidga, på längre tid skulle förvandlas till en ut - 3l2
Uhrs motioner åter innehålla förslag, den ena om ”antagandet af en lag, hvarigenom tillerkännes Norrmän och Danskar samma rättigheter som Svenske medborgare att här i riket idka handel, handtverk eller annat yrke samt således jemväl i sjötjenst antagas, dock allt under förutsättning af full reciprocitet i detta afseende;” och den andra, att stadgas må, "att den kompetens, som efter behörigen aflagda kunskapsprof blifvit vunnen i Norge eller Danmark till utöfvande af läkarekonsten eller till tjenstgöring å fartyg såsom befälhafvare, skeppare eller styrman, vare sig af en eller annan grad, får äfven i Sverige tillgodonjutas, allt under förutsättning af full reciprocitet i, detta afseende för Svenske medborgare hvad nämnda två länder angår.” Hvad som i dessa förslag främst synes Utskottet förtjent af uppmärksamhet, äro de förhållanden till brödrariket Norge, hvilka i motionerna beröras. Den lyckliga uppfattning af gemensamheteu i begge rikenas intressen, som sednaste tid bragt till mognad, gör det för Utskottet alldeles öfverflödigt att här utveckla, huruledes hvarje hinder, som qvarstår för det ömsesidiga närmandet emellan folken inom de förenade rikena, motverkande den naturliga och sunda utveckligen af sjelfva föreningen, är för hvarderas egen förkofran lika menligt, och att de begge folken aldra bäst genom lefvande umgänge med hvarandra befrämja en sådan förkofran, i det att derigenom uppkallas den täflan, den vexelverkan, som ovilkorligen har till följd, att hvad det ena landet har framför det andra öfverlägset sträfvar det sednare att tillegna sig — en Allm. Besvärsoch Eicon.-Utskottets Betänkande N:o 36. 3 sträfvan, som aldrig i samma mån frammanas utaf föredömen, skådade mera på afstånd. Handeln, som till sin natur är kosmopolit, har banat väg för grundsatser, hvilka ännu för icke lång tid sedan under skråmessiga institutioner icke förmådde göra sig hörda, men som numera ej allenast i vår inre lagstiftning utan ock i flera internationela frågor vunnit tillämpning.
I tredje öppningen sjunga Gratierna en sång till Muserna; man påträffar här denna sammanblandning af romerska och nordiska gudar, hvilken sedan blir så vanlig, i följande vers: ”Ack att Mars nu ville gå Bort i Friggas kammar.” På Gratiernas fråga, hvem som visat Muserna denna sköna lind, svarar Thalia: ”himlen sjelf;” ty den är framsprungen af himlasäd i Göthaland, der den store Atle bor; i öfrigt hänvisar Thalia till Mnemosyne, och denna förtäljer, att när Atle, den höge monarken, kom hit från Cimbriska bergen med sina segrande hjeltar och skulle lyfta från axlarna sina vapen, färgade i fiendens blod, då fann han detta träd och utvalde det till sitt liksom Jupiter engång utvalt eken, Apollo lagren; han höll till det ett långt tal, skänkte det siaregåfva och slutade så: ”Wäxe nu wäl, min Lind, och bäre de glimmande sköldar Stadigt å Jordene kretz till månge otåliges hugnad. Till dig ock himmlen sjelff senn täcktes å jordene lyfta Upp i odödligas heem och planta i Paradis hallar.” Euphrosyne uppmanar nu Muser och Gratier att gemensamt uppstämma en sång till lindens ära, och med denna sång slutar stycket. Ehuru visserligen författaren aldrig kommer utöfver hänsyftningarna på Lindsköld och hans namn, så kan man dock icke frånkänna uppränningen en viss grad af fyndighet. Dock uppskatta vi icke denna högt, men så mycket mera de obestridliga skaldeanlag, som förråda sig i enskilta delar af detta tillfällighetsstycke. Det var att vänta, att den, som Lindsköld hedrade med sitt beskydd, icke skulle sakna talang, och detta bestyrkes också genom den sång, som Muserna sjunga till Apollos ära och hvilken torde kunna ställas, om än icke öfver, dock vid sidan af det bättre, som denna tid i poetiskt hänseende frambragt. Vi meddela här ett utdrag. Sedan det omtalats, huru allt låg i is och snö, då solen nyligen var borta i Morers land, fortsättes sången sålunda:
80: Genom ombudet i Malmö . 100: -, fru Adlersparre ... 36: - 71, Sylvan .. il: 50 71, Weidenhielm 10: - Öfverbetalningar fr %n olika personer . 13: 40 hvarjemte finnes i behåll från föregående året _ 300: - ___ _ _ ~ Summa Kronor 1,300: 90 Af dessa hafva varit afsedda för Dagny 987: 50 till ett pris för afhandling om yvinnans husliga uppfostran 200: hvadan alltså 113 kr. 4: O öre kommit förbundets allmänna ekonomi till godo. Namn. Titel. i ~ I i Bostad. Andersson, Hedda, f. Freudenthal fru Kristinehamn. n i de Mar&amp; Augusta Falun. D Edströni, Maria Fridhem, Sundsvall. fröken Forsell, Josephina Söderhamn, apotekare Arvika. Hellman, N. H. fru I Holmgren, Ann Margret Upsalä. &gt;) S trengnäs. 1 Keijser, Malla Filipstad. Lundström, Hulda frijken Nyköping. ' Löwen, Henriette Nyman, Augusta 13 Bellmansgatan, Göteborg fru 6 Stiiregafan, Stockholm. Petre, Elisabeth Iiarlstad. Rundgren, Charlotte &gt;&gt; Venersborg. Ryding, Karin &gt;&gt; Norr k 6 pin g. Swartz, Betty fröken Malmö. Silow, Mathilda fra Hitorp, Nora. Unger, Hedvig &gt;&gt; Strengnäs. Widebeck, A. Stationsinsp. Alingsås. Wikström, J. A. fru Eskilstuna. Öhrströin, Anna 9, Iiris tians tad. Sylwan, Ida D Umeå. Grape, Augusta Ström, Marie Louise, f. Da&gt;&gt; Falken berg. vidson Ekeberg, Jönköping. Kugelberg, Louise Kyrkebyn, Segrnon. Kolthoff, Maj ken Helsingborg. Sjöcrona, Helena Landskrona. Göransson, Sophie Ystad. Munthe, Maria Norrköping. Pihl, Aurore Karlshamn. Richter, Jenny Lund. Tornberg, Jenny l 1 ~) &gt; ~ f,) ~ I, j
Hvad den speciela anmärkningen i nämnde § beträffar, hvilken blifvit anförd som exempel på ett missledande redogörelsesätt, nemligen att utgifterna för trädgårdarne, under revisionsåret, uppgå till 765 R:dr 39 öre, men inkomsterna endast till 117 Ridi 50 öre, vill Styrelsen icke förneka, att bokföringssättet till en del har föranledt ett så missgynnande resultat, men får dock upplysa, att i dessa omkostnader äfven ingå sådana, som förorsakats för vid Institutet anlagde trädskolor, hvilka ännu ej lemnat någon afkastning, äfvensom att en stor del af trädgården till last förde 262 dagsverken upptagits med sådana delar af trädgårdsskötseln, hvari undervisning bör lemnäs till Institutets lärjungar, utan att deraf kunna beräknas några kontanta inkomster, hvarförutan Institutets hushåll, som haff fördelarne af i trädgården producerade grönsaker m. m., bort godtgöra skillnaden emellan omkostnaderna och inkomsterna af trädgården, med afdrag af de utgifter, som undervisningen förorsakat. Om detta af bokföraren behörigen iakttagits, hade trädgårdarnes konto ej, såsom nu, kommit att utvisa någon förlust I § 2 hafva Revisorerne, »ur principiel synpunkt», anmärkt, att 679 R:dr blifvit utbetalda för en silfvervas till Professor Arrhenius. Förhållandet dermed är, att nämnde Professor var under en flerårig förberedande organisation af Ultuna Landtbruks-institut, innan kungs-ladugården tillträddes ar 1848, anställd som Sekreterare, utan arfvode, vid den kommité, som Eders Kongl. Majit nådigst dertill förordnat, och då han nämnde år antogs af Institutets Styrelse till Föreståndare, erhöll han endast i årlig lön 3,000 R:dr R:gs, med förpligtelse, att lemna eleverne undervisning i agronomi, allmän landthushållningslära och landtbrukets encyclopedi.
Prot, 1828, 1329 och 1830.8 Sami. 1 Afd. i a-dra B ulet 'j-.de //;/. 2 Ålim. Besv. e, Otc. Utsi. Försl N:o 170.' ’’dras Församlingarnes bifall, beroende; 1 ”händelse af delade meningar, på votering, ”sålunda, att pluraliteten afFörsamlingarnes ”röstetal bestämmer resultatet;” uti hvilket Beslut der Hedervärda Bonde-Ståndet, under åberopande af Herr Biskopen, Doctor Tegnérs vid Utlåtandet fogade reservation, under den 16 November, förklarat sig instämma, dock med det tillägg, i frågan oin ledig blifvande lön efter indragning af Presterlig tjenst, att det Hedervärda Ståndet funnit det böra vara Församlingarnes rätt att erhålla en ny reglering af Pastors-lönen, i öfverensstämmelse med tidens allmänna fordringar ; hvilken reglering, uppgjord af Församlingarna gemensamt med Consistorium och Krono-Ombud, borde till Kongl, Maj:ts Nådiga fastställelse öfverlemnas; hvaremot Högloflige Ridderskapet och Adeln, samt det jVälloflige Borgare-Ståndet, under den 11 och 10 i meranämnde månad, till alla delar godkänt Utlåtandet och således äfven den 4 punkten deraf, innehållande det vilkor för verkställighet af Kyrkors sammanbyggnad : ”att Församlingarne dertill hvar för sig lemina sitt bifall, genom pluralitet, utrönt gesnora serskild votering inom hvarje serskild ''Församling.” Vid delia förhållande, och då RiksStånden stannat Två emot Två uti deraf Allm. Btsv. b. Oet. tftsk.
Palmstjerna 124 D en 10 Juni. eller någon annan af Konungens Rådgifvare har yttrat sig emot förslaget. Afven nr denna synpunkt tyckes det mig således vara ådagalagt, att förslaget å Konungens Rådgifvares sida icke med motvilja emotses. Hvad äter beträffar den fråga Hr Cederschiöld framkastat, dels huruvida delta förslag skulle vara fullkomligt öfverensstämmande med det förslag, som redan en gång förut vid denna Riksdag förevarit och dels i afseende på den punkt, som efter orden ”ordinarie inkomster” blifvit insatt, så anhåller jag, alt få fästa upmärksamheten derpå, alt hela skilnaden emellan det förslag, sorn i början af denna Riksdag förkastades, och det nu förevar:de består deruti, att uti det förra slår: ”huru sådant lämpligast ske kunde;” och uti det sednare: ”huru sådant lämpligast ske kan'1'' Detta är den enda skillnaden och bör väl icke kunna föranleda (ill ett sådant yttrande, som att denna skillnad vore så väsendtlig att afseende derpå nödvändigt måste fästas. Hvad åter beträffar Hr Cederschiölds anmärka, att stadgandet uti nu gällande grundlags-§ skulle vara mera vilkorligt, derföre alt icke punkt är satt efter orden ”ordinarie inkomster,” utan meningen är sammanbunden med ett och, hvaremot uti förslaget är satt punkt efter orden ”ordinarie inkomster” och en ny mening derefter börjar, så bar denna förändring af redaktionen varit nödvändig, derföre att man derigenom lättare kunde med det öfriga sammanbinda det tillägg, som lill § blifvit fogadt. Härtill passar icke redaktionen af nu gällande §: och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas,” hvarföre man deraf har förändrat endast så mycket all man kunnat få en riktig och god Svenska, och man bar således i st. f. orden: ”och hvilka!'' insatt ordet: "dessa,” samt för all lätta sammanbindningen sedermera insatt ordet ”och bör” etc. Det har ingalunda varit meningen att förändra §:ns nuvar:de innehåll, utan endast alt söka pä bästa möjliga sätt uttrycka detsamma, hvarföre jag äfven instämmer med dem som yrkat, att den af Hr von Hartmansdorff föreslagna gemensamma tanka mätte af R. o.
Rikets Ständers Revisorers, uti deras den 14 sistlidne Oktober afgifna berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860, under rubriken ”Konsistorierne i riket”, gjorda hemställan, att som, vid granskning af Konsistoriernes och elementarläroverkens räkenskaper för den tid revisionen omfattade, Revisorerne erfarit, att, ehuru genom Kongl. Maj:ts nådiga cirkulär till samtliga Domkapitlen af den 17 September 1856 sättet för nämnda räkenskapers upprättande vore bestämdt, antingen Domkapitlen eller underlydande elementarläroverk i samtliga stiften uti ett eller annat afseende förbisett de föreskrifter, som i berörda cirkulär blifvit meddelade, Kongl. Majit måtte täckas erinra Konsistorierne i riket att vaka deröfver, att vid uppgörandet af ofvanomförmälda räkenskaper noggran nt iakttoges hvad cirkuläret i thy fall stadgar. Med anledning häraf tillstyrkte i underdånighet Statsrådet, att Kongl. Maj:t, med bifall till Revisorernes berörde hemställlan, täcktes cirkulärskrifvelse i omförmälda hänseende till samtliga Domkapitlen utfärda. H. M. Konungen täcktes hvad Statsrådet i förestående 31 mål i underdånighet yttrat och tillstyrkt i nåder till alla delar gilla och bifalla. Ex protocollo: C. A. Th. Ädelgren. — 340 — linköpings stifts Ronsistorii underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid nämnde Ronsistorii räkenskaper för år 1860. Stonnäktigste, Allernådigste Konung!