Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får föreslå, att man heldre måtte nedsätta dem, i synnerhet då de ej finnas här, och täflan med oss ej kan vara i fråga. En sådan höjning skulle nödvändigt hafva inflytande på tillverkningskostnaden. Man får ej iästa afseende endast på tullinkomsten, utan äfven på fabrikerne. Jag tror att det vore rättast att sätta tullen till 5, der den är 10, och till 15 der den är 25. Herr Tham: Jag får upplysa, att under år 1821, artiklarne blyhvitt, bressilja och färnbock inkommit till ett ej obetydligt belopp. Herr Hjerta'. Jag vill visserligen icke drifva sattsen, såsom något säkert; men det synes mig underligt, att man ökat på somliga ställen, och det utao öfverensstämmelse med det förut sntagna fictiva värdet. Mig synes att man snarare bordt minska än öks tullprocenten. Hvad angår Herr Thams anmärkning, så äro alla de saker han uppräknat redan afgjorde; desse som nu återstå äro af den egenskap, att de ej tiil så slör qvantitet införas, att de betydligt verka på Tullinkomsten. Friherre Wrangel'. Jag förmodar, att Utskottet bestämdt dessa höga tullprocenter, i anledning deraf, att dessa färgstolter numera till större delen inom Sverige tillverkas. I synnerhet sorn man nu tager färgstofter af flere ämnea, hvaraf man ej förr tagit sädaneJag Den 18 Augusti e. rn. tior således j att Utskottets förslag bör bibe* hållas. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att inkommande Tullprocenten å de ännu icke pröfvade Färgstoffer skulle, på sätt Herr Hjerta föreslagit, nedsättas. Bopades Nej, ”Färgor, Spansk gröaa; Inkommande Tull •'procent 15.” Friherre Wrangel; Spansk Gröna trodde jag här tillverkades till erforderlig mängd. Den tyckes således kunna upptagas till 25 procent, lika med andra färgor. Herr Cederschjöld:
Sahlbergs Fögderi Wäsby Fögderi 22,617: 39. 4 6,852: 41. 6 16,540: 12. 70,667: 41. 1 Summa 75,191: 22. 8. 46 Westerås högre lärdoms-skola åsyftade äfven hela Länets undervisningsbeliof nied undantag af förenämnde delar, hvilka tillhöra andra Stift, nemligen Fjerdhundra eller nordöstra delen af Länet, Upsala Stift samt Torpa och Kong Carls Socknar under Strengnäs Stift. Antalet af den studerande ungdomen i denna skola utgjorde sistlidet läseår 157 och det föregående 165. Några slöjdskolor äro ännu icke i detta Län inrättade. Hälsovården i Länet hesörjes af en Provincial-Läkare, 5 Stads-Läkare, 4 Läkare hörande till Regementerna, 5 Bruks-Läkare, 1 Läkare vid Strömsholm, 5 Djur-Läkare, 43 lönade och examinerade Barnmorskor, samt 2 sådana Barnmorskor utan lön. På Läns-Lazarettet och Läns-Kurhuset, som är i ganska godt skick, hafva patienternes antal utgjort: Sjukhuset rymmer 68 sjuksängar och har särskildta rum dels för veneriska, och dels för koppsmittade. —• Badhus är dervid jemväl inrättadt. Afgiften för clnoniska sjuka har varit 12 sk. Banko om dagen. Apothekens antal är lika som efter min sista underdåniga berättelse nemligen: 2 i Westerås, 1 i hvardera af städerna Arboga, Köping och Sala samt 1 i Norbergs by. Under cholera-farsoten år 1834 hlefvo åtskilliga sjukhus inrättade i Socknarne, hvilka dock sedermera lyckligtvis icke behöft begagnas. Hälsovården i Socknarne beror mycket på Presterskapets nitiska omtanka. Den veneriska smittan fortfar att ännu vara gängse, och de sjukas antal synes hvarken förökadt eller minskadt. Vaccinationen drifves med framgång. Om fattigvårdens tillstånd i Länet lemna de till Eders Kongl. Maj:t ingångne uppgifter en generel öfversigt.
Jag flög honom om halsen och så hoppade vi och dansade och jubilerade, så att madam Andersson kom ut och frågade, om vi blifvit spritt galna båda två. Nej, icke galna, men glada! Och derpå omtalade vi orsaken till vår upprymda sinnesstämning. Hon deltog hjertligen i vår glädje och bjöd oss på kaffe, till hvilket Pettersson och jag voro ute och skaffade »dopp». Och så firade vi denna afton, likasom om allt redan varit väl rangeradt för den nye »grosshandlaren» Pettersson, oaktadt han, sanningen att säga, ej egde ett öre hvarken på uppeller afskrifning, ja, icke ens penningar till en ny papperskrage, ty jag fick låna honom en af mina nattkappor, då han om morgonen skulle rusta sig att värdigt uppträda inför sin blifvande principal. Min nyfikenhet att få höra utgången af Petterssons besök på grosshandlarekontoret var så stor, att jag knappast kunde följa med förmiddagens lektioner. En lycka var, att jag ej fick någon fråga af kristendomsläraren, ty jag skulle bestämdt förverkat det stora anseende, i hvilket jag alltjemt stod hos honom, så fjettradt var hela mitt sinne af tanken på Petterssons framtidsperspektiv. Då klockan ändtligen blef ett, ilade jag hem. Madam Andersson hade dukat fram en präktig måltid, till hvilken hon sjelf frikostigt bidragit. Men ingen Pettersson var kommen. Jag väntade honom otåligt minut efter minut. Slutligen kom han. Men det var ej med samma berusning som aftonen förut, han såg snarare litet snopen ut. Han omtalade nu, att grosshandlare Knuston visserligen mottagit honom mycket vänligt. Men han hade straxt i början under stor munterhet förklarat, att det var just »Dugligs» kuriösa qvalifikation: »med kunskaper för sökande af inträde på Seminarium», som föranledt honom till att svara på annonsen. Han hade nemligen stor lust att se, huru denne »Duglig» såg ut, samt höra något vidare om hans förhållanden och afsigter. Men hade grosshandlaren väntat sig några ytterligare lustigheter, så hade han bedragit sig. Pettersson, som i grund och botten var ej så litet stolt, kände en stor harm öfver att hafva gjort sig löjlig, hvarföre han nu med lif och själ sträfvade att reparera sitt anseende.
Len händelse när auctorn för Boktryckaren will wara os känd Utan wid alla tillfällen utgör för denna sistnämnde den egentliga säkerheten till befrielse, att sjelf answara för en skrifts runehäll, och dä ordet röjer utmärker tillrsicklis gen endast det fall dä författaren will wara okänd, anser wal Utskottet enär äfwen, säsom nysi sagt ar, namnsedel utgör Boktryckarens förnämsta säkerhet nägot särskildt answar för upbrytandet icke behöfwcr förcskrifwas, hwadan Utflottet anser redactionen, fädan anmärkaren den föreflagit, mindre lämplig, men deremot under erkännande crf nödwändighetcn ätt i frägawarande namnsedlar attid mä siga möjligaste tillförlitlighet fär Utflottet med anledning af hwad Herr StrZIe för öfrigt i detta moment framför ordet: Män införeS: Swensta och innom Swerige boende. Den Zo April. 10ZS i §. 6 mom. rörande detta mom. anför Anmärka» 'ren: "Männe ej tydligare: Den hroilken utgifweröf"wersättning af Utländsk nians arbete etc. Men om Utländsk mans arbete utgifwes, i Original och detta är "förgripligt, ctt sädant finnes till epcmpel strifwit pä ren "och tydlig Swensta, utgifwaren mäste wäll wara an"swarig derföre da författaren ehuru kand och bewistig ef "kan tilltalas» sälcdes torde man rättast böra saga: Den ''hroilken utgifrver Ulländst mans arbete eller öfrvevsätt"ning deraf elier Ivlandst mans etc. Z enlighet med hwad anmärkaren här föreflagit och uppä de af honom anförde stal» fär Constitutions-Utstottet rvördsammeligen till Riksens Högloft. Ständer hemställa om icke början af lutta moment mä fölunda förändras: Den hroilken utgifrver Utländsk mans arbete eliev öfrversättning deraf eller Inländft mans etc. r §. 7 mom.
Man har egentligen vid lånets uptagande mindre afsett det störande för landets kredit, sorn förmenats ligga deruti att så snart efter hvartannat uptaga lån, än att för denna kredit det måste verka menligt att vid nästa Riksdag uplåna en så liten summa som de 8 å 10,000,000, hvilka för fullbordande af nu påbegynta banor ytterligare behof vas. Men om utom dessa jernbanor, den till No rige — såsom jag förmodar blifva fallet — vid nästa Riksdag beslutas och för arbetenas bedrifvande på denna sednare ett belopp af 5 å 0,000,000 måste anskaffas, koinme just ringheten af detta lån, och det skäl, som nyss anfördes — det under förutsättning af att hela beliofvet för nu påbegynta banor yid denna Riksdag up lånas — att möjligen föranleda en större skuldsättning än eljest skett; då alltid öfverskottet af lånet begärligt tages uti anspråk, antingen af Staten sjelf, eller af bolag, äskande understöd. Det andra skälet är det finansiela. Jag inser mycket väl att, ifall i närv:de stund uptages ett bslopp af 35,000,000 och 8 å 10.000.000 deraf reserveras, för att, i mån af behof, efter 1862 års statsregleringsperiod säljas, dessa papper erhöllo en förmånligare kurs {en likhet uti de finansiela förhållanden nu och då naturligtvis förutsatt) än om i utlandet ett nytt lån skulle upptagas; men man får dervid ej glömma att de motioner, hvilka af reservanterna uptoges, afgåfvos under en period, då man med skäl kunde hoppas att penningar skulle kunna på särdeles goda vilkor anskaffas. Denna period är redan i väsendtlig mån tilländalupen. Kan någon nu med säkerhet påstå att, ifall 35,000,000 nu uptagas, de 10,000,000, som skola reserveras, skulle stå Staten billigare än om dessa milkr vid en kommande Riksdag uplånades. Blifver detta ej fallet, skulle icke allenast icke en vinst, utan måhända en förlust för Staten upstå.
Man gjorde stora vaser och skrin af papp, afsedda såsom prydnadspjeser, och i landsorten lära äfven dylika arbeten, tillverkade af forna elever, verkligen funnit afnämare hos juvelerarne. En annan, mera anspråkslös men äfven mera nyttig tillämpning af detta läroämne var förfärdigandet af apoteksaskar; och i ett par af Stockholms folkskolor lämnade fröken Brandt gratislektioner i tillverkandet af solida pappfigurer så- som åskådningsmedel för den geometriska undervisningen. Äfven verkade fröken Brandt samtidigt såsom underlärarinna i klotsteckning i Slöjdskolan samt hade fullt upp att göra med privatlektioner, men hennes hufvudverksamhet var dock såsom lärarinna i Ählinska skolan, där hon då hade 16 — 18 timmars undervisning i veckan, och hvilken skola hon ännu i dag — fastän med betydligt reducerad undervisningsskyldighet — tillhör. Då Slöjdskolan år 1879 omorganiserades såsom Tekniska skolan i Stockholm, fick Amelie Brandt erbjudande att blifva den första af delningsföreståndarinnan i dess kvinnliga afdelning. Skolan hade visserligen redan, sedan länge tillbaka, haft två hufvudafdelningar: en manlig och en kvinnlig, men mellan skolans föreståndare och de olika skolafdelningarna fanns ingen förmedlande länk. Detta undergick nu en förändring, i det skolan vid sin reorganisation fick fyra (numera fem) skolafdelningar, och af dessa fingo alla, utom den tekniska aftonoch söndagsskolan, sin särskilda afdelningsföreståndare. Hon ville dock icke, till en början, åtaga sig denna befattning, lika litet som den henne samtidigt erbjudna befattningen såsom öfverlärarinna i konstruktionsritning, och på ett förnyadt erbjudande, denna gång i särskild skrifvelse från skolstyrelsen, som hon fick mottaga under sin utrikes resa samma år, svarade hon äfven nej. Men vid sin återkomst på hö- sten antog hon båda befattningarna, hvilka hon med oförminskadt nit och skicklighet än i dag utöfvar. Nämnas bör att fröken Brandt af egna medel företagit tvänne utländska studieresor, den första — såsom ofvan sades — 1879 för att i Hamburgs » Allgemeine Gewerbeschule » taga reda på den då nya Stuhlmannska metoden för teckningsundervisningen, hvilken man nu skulle införa i vårt land.
Länen blifvit uteslutet Jönköpings, ehuru af de derstädes varande a3 Länsmän, åtskillige funnos som icke innehade förenämnde lönebelopp, hvarföre anhållits, att desse Tjenstemän måtte komma i åtnjutande af lika förmoner med alla andra deras vederlikar inom Riket; varandes tillika Utskottet tillhandakommen en nppgift från LandsCon toiret - Betänk anden, N:o 2 3 n. fil toiret 'i Jönköping, på de Löne-inkomsler efter Stat, Länsmännen i samma Län innehafva, uträknade efter medeltal för io år ifrån och med 1814- till och med 1823, utvisande att en Länsman i Östra Härad icke innehar mer än 45: 36. 2. samt en i Östbo Härad blott 10: 23. 11. äfvensom att af g serskilde inom andra Härader af nämnde Län utom Stat anställde dylike Betjente, en äger 48: 23. it. årlig lön men de öfrige ingen, i följd hvaraf för detta Län skulle erfordras, till verkställighet af Utskottets förslag sammanlagdt en Summa af 904." 36. Och hafva äfven RiksdagsFuIlmägtige från Malmöhus Län Kils Månsson samt Anders Kilsson i Tottarp förbehållit, att Länsmännen i Skåne, sorn icke hade Boställen, måtte komma i åtnjutande af de förmöner som Utskottet för andre Länsmän föreslagit. Efter hvad Utskottet förut anmält hafva för någre Län förteckningarne på Länsmännen icke innefattat specifiqve uppgifter på hvar och ens lön, utan blott sammariskt derom lemnat upplysning. Ibland de Län för hvilka detta förhållande ägt rum är äfven Jönköpings, och Utskottet har derföre icke kunnat upptaga detsamma ibland de Lön för hvilka ett bestämdt belopp blifvit anvisadt, såsom erforderligt för lönernes förhöjande till minst 100 R:dr hvardera. Om R. St:r bifalla Utskottets tillstyrkande i afseende på berörde löneförbättring, blifva dock 660
I anledn. af den form, hvaruti Ulsk:s betänk, i denna punkt blifvit alfaltad, instämmer jag äfven i begäran om afslag. Revisionsberättelsen har icke gifvit anledn. lill delta förslag, ty anmärkn. angick icke nedsättning i luliumgälder, utan alt sådan blifvit lemuade till några enskildes fördel genom licencer, i stället för allmänligt, sä att allmänheten kunnat concurrera i speeulation pä de varor, hvarföre lullnedsältning blifvit medgifven. Del var således den allmänna principen, som lag lill grund för anmärkn. Proposition lill afslag å denna § blef härefter framställd och med ja besvarad. 41 §• Hr Prytz: Jag tror icke alt SlatsUtsk:s förslag i detta afseende förljeuar bifall, ty de bestämmelser, som i fråga om skeppsprovision ä handelsfartyg kunna föreskrifvas, äro icke lämplige för Kronans fartyg. De förra göra vanligen bestämda resor frän utrikes hamnar lill sina destinationsorter i Sverige, hvaremot krigsfartyg göra mera vidlyftiga resor, inlöpa i ilere hamnar och äro vida längre tid ute. Jag tror derföre, alt de i 22 § af underrältelserne till tulltaxan befiutelige bestämmelser, i afseende pä skeppsprovision för handelsfartyg, icke äro tillämplige för Kronans eller krigsfartyg, och yrkar således afslag ä denna puukt. Hr Råfelt, Anton: I motsats till den sista talaren, anhåller jag om bifall lill denna punkt. Man har hittills alltid stannat i ovisshet, huru man i detta hänseende hade att förhålla sig, och derföre alltid nödgats ingå lill Konungen med förfrågan Don 27 November e. m. 409 i hvarje speciell fall.
M. och Kronan utgifva den föreslagna ombyggnadsoch reparationskostnaden, med afdrag likväl af etthundrafemtio rtdr, utgörande värdet af gamla verket , och således fyratusenetthundraåttatiofyra rtdr fyra tiotvå sk. 10 r:st. b:co. År och dag som förr skrifvet står. På Häradssyuerättens vägnar: e. f. N. P. Uddenberg. Rätteligen transsumeradt: intyga: Åke Hammarskjöld. G. Wilh. Leuhusen. K. M. har derefter, sedan synedomen vunnit laga kraft, afgifvit följande nåd. resolution uppå de besvär isunda häradsboer i Upsala län, genom befullmäktigad! ombud, i lind. anfört deröfver att, sedan, i fråga om sökt befrielse fi;ån de tjenstbarheter, hvilka häradsboerne dittills utgjort vid reparationer å Nyqvarns bro, qvarndam och islafvar, K. M, Bef:h:de i nämnda län, efter det laga undersökning blifvit verkställd och häradsrättens yttrande afgifvet, genom utslag den 3o Juni 1836 så hade Kammar-coll:m, efter det nämnda utslag blifvit collegii pröfning understäldt och Kammar-adv.fiscals-embetet öfver detsamma sig besvärat, genom utslag af den 22 Juni 1837, sig utlåtit, att IJli hvilket beslut klaganderne på anförda skäl ändring i Gifven Stockholms slott den 37 April i84o. K. M. har i nåd. låtit Sig detta besvärsmål föredragas; och då de förhållanden, hvilka påkallat utgörandet af Åsunda häradsboers tjenstbarheter till Nyqvarns kronoqvarn, numera undergått förändring, derigenom att, enligt K. M:s nåd. dom den 2g Nov. sisth år, 1724 års arrendecontracl om Nyqvarns bro ooh qvarn den i4 Mars innevar. år till kraft Den 3o Maj f m. 457 kraft oell verkan upphört, samt häradsboernes vidare betungande i berörde afseende icke vore förenligt med hvad R.
Jag får nu såväl upprepa min förundran, som förnya min reservation, och jag vill vid denna berättelse såsom exempel citera, huru Utsk. lemnat oanmärkt, att till kostnaderna för H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas begrafning blifvit räknad, bland annat, ersättning för inställda spektakler, 10,000 r:dr bico. Jag hemställer, om icke detta bort leda till någon anmärkn. från Den 4 December c. m. jå Ulsk!s sida; men jag vill likväl icke yrka ålerremiss, nian åtnöjer mig med min reservation, Berättelsen Wto 323 lades till handlma. Vidare föredrogs StatsUtskrs d. i dennes på bordet lagda berättelse N:o 324, ang:de verkställd granskning af anslaget till Lejonbackens ombyggnad. Hr Dalman, Wilh, Fredr.: Vid denna berättelse måste jag anmärka, att sifferuppställningen är till den grad oredig, att man icke är i stånd ätt derutur inhemta ens huru mycket Lejonbackens reparation kostat, Jag hemställer, om icke denna anmärkn, bör föranleda en återremiss, på det man åtminstone må kunna se totalkostnaden af det arbete, man vill granska, H. Ex, Hr Gr. o, Landtm, hemställde, om R, o. Ad. ansåg den gjorda anmärkn, föranleda lill berättelsens återremitterande. Ropades starka nej, blandade med ja. Berättelsen N:o 324 blef derefter lagd lill handl:na. Hr Dalman anmälde sin reservation emot det fattade beslutet. Föredrogs ånyo StatsTJtskts d. i dennes på bordet lagda berättelse N:o 320, angtde verkställd revision af K. KrigsCollegii med derunder lydande cassors afgifna redogörelser fpr år i83l. Hr Stuart, Garl Gust.:
Hvad sålunda i underdånighet blifvit anfördt samt handlingarne i öfrigt innehålla, har Stats-Utskottet tagit i behörigt Öfvervägande; men enär Kronans ifrågavarande fordran uti aflidne Öfver-Inspectoren P. Borghs Sterbhus, enligt Utslaget rätteligen utgörande 584 RMr 3 sk. 3 rst., tillkommit i följd af vederbörande Revisions-Contors anmärkning, samt, efter det Borgh i lifstiden fått sig förklara, genom Kongl. Kammar-Rättens laga kraftvunne Utslag d. 11 Maji i832, blifvit till betalning fastställd, och en eftergift af dessa anmärknings-medel, hvarå Revisions-Contoret fortfarande yrkat observations-procent, skulle innebära ett för Kronans rätt i dylika frågor farligt praejudicat, helst ännu är outredt lemnadt, i hvad mon Sterbhusets tillgångar förslå till skuldernas liqviderande, anser Stats-Utskottet sig böra afstyrka bifall å Slolts-Proviantmästaren Capitainen Borghs ifrågavarande underdåniga ansökning. Stockholm d. 28 Febr. 1S34- STOCKHOLM, H. G. Nordström, 1834. iStats-Utshttets Utlåtande N;o 16. t N:o 16. Ånkom till Exp. Utsi. d. 9 Mars kl. 11 f. m. Utlåtande , i anledning af erhållen åderremiss å Betänkandet JV:o 2, rörande Talmännens ersättning för egne Riksdagskostnader , klubbkostnaderne samt aflöningen till Ståndens och Utskottens Cancellier m. m, (U. A.) Hufvudsakliga innehållet af de anmärkningar, som föranledt Aterremiss å ifrågavarande Betänkande, är följande:
Då renovationen först påböds, åsyftades dermed, att cfverrätten skulle årligen öfverse alla under-rätternas domar. Sådant låter sig likväl numera icke göra, sedan öfver-rätterna knappast medhinna handläggningen och pröf ningen - LagUtskottets Betänkande, N:o 46. 9 ningen af de saker, som der fullföljas; och denna omständighet liar ej eller åberopats för bibehållande af ifrågaställa skyldighet. Man har deremot funnit den nödig dels emedan under-rätternas domböcker innefatta (lera vigtiga tvister och ärenden, om hvilka upplysning efter längre tid kan erfordras, hvadan det ock vore angeläget att dessa handlingar förvaras pä mer än ett ställe, på det de ej mätte gå förlorade, hvilket lätteligen kunde inträffa, derest de blott förvarades i under-rätternas arkiver; dels ock på den grund, att öfver-rätterna derigenom kommc i tillfälle utöfva en kontroll deröfver, att under-rätternas domböcker varda ordentligen uppsatta och kompletterade. Hvad nu denna senare omständighet angår, så torde den ej innefatta tillfyllestgörande anledning för ett fortfarande renovationsbesvär. Kontrollen deröfver, att domare och embetsmän fullgöra deras skyldigheter, måste utöfvas genom andra åtgärder än de, hvilka öka skyldigheterne och dermed försvåra deras fullgörande; och i förevarande hänseende saknas ej eller kontroller af annan beskaffenhet, hvilka för ändamålet äro tillräckliga. Men deremot finnér Utskottet det andra skälet vara al mera betydelse. Det är nemligen ostridigt af allmän nytta, att protokoll och domar, som angå vissa vigtigare rättsförhållanden förfaras mera än på ett ställe, emedan, om dessa handlingar förkomma, upplysningar gå förlorade, på hvilka mångens väl beror. Men häraf följer dock att, om än renovations-skyldigheten ej må upphöra, densamma likväl kan inskränkas till sådana mål och ärenden, hvilka äro af den art att de i allmänhet grundlägga eller hafva inflytande på framtida rättsförhållanden, samt således till upplysning derom erfordras. Då Utskottet, med anledning häraf, sökt besvara den fråga, hvilka mål och ärenden äro af berörda art, har Utskottet trott desamma blott vara sådana, som angå fast egendom, arf och testamenten.
och för dödsannons inom ram hr. 5: — Freden fordra r lik a stor a hjälta r so m kri - ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga get, fas t ick e s å blodtörstiga, och de n so m storlek och den jämna och utbredda spridning tillfostrats at t älsk a sannin g oc h rätt, so m kännagifvandet därigenom erhåller. lärt si g at t uppskatt a människovärde t ho s Redaktionen af Idun. sin broder, äfve n o m ha n råka t b o p å an - dra sida n riksgränsen, ha n skal l no g dug a 3,. " Familjemeddelanden ". 1898 Teater oc h musik. Ibsen-jubileet. Me d anlednin g a f Henri k Ibsen s 70-åra födelseda g i söndags, d å skalde n hyllade s inom e n sto r de l a f de n civiliserad e världen, hade äfve n våra störr e teatra r vela t ägn a e n gärd a f vördna d oc h tacksamhe t å t samtiden s störste dramatur g sam t til l de n ända n anordna t föreställningar, å hvilk a någr a a f Ibsen s drama - tiska dikte r komm o til l utförande. Kungl. operan gaf sålund a e n matiné, vi d hvilken uppförde s fjärd e oc h femt e aktern a u r de n storslagna dikte n » Bran d. Titelrolle n oc h de n kvinnliga hufvudrolle n återgåfvo s a f hr oc h fru August lAndberg. I fjärd e akte n va r de t fr u Lind - berg, so m mes t intresserad e geno m sit t vackr a framsägande a f Agnes ' rol l oc h de n varm a oc h sanna känsl a ho n försto d at t inlägg a i si n fram - ställning a f densamma.