Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Verkets utgifter, hafva följande omständigheter fästat Revisorerncs uppmärksamhet, nemligen: 1:0 Såsom StatsContoirets MemorialBöck.^r för åren 18 >4 och 1815 utvisa, hafva Utgifterne på 2:ne HufvudTitlar öfverstigit de af Riksens Ständer fastställda Anslags-summor, sålunda nemligen : år 1814 pä 2 :dra HufvudTiteln med 4,261: 2: 9 och på den Std? . 23,243: 35: 4 27»5<>4: 38: l samt för år 1 8 15 pä 2:dra HufvudTiteln 3.735: *9: 7 och påden8:ded;o 23,235:41: 9 26,97 Ti 23: 4 ^ Tillsammans 54,476: 13: 5 hvilka brister, eller öfverskjutande utgifter, blifvit ersatte af de besparingar å HufvudTitiarne och Allmänna IndragningsStaten, som föregåen - xi 6 Riks. St. Revisorers Berättelser. de är uppkommit och likmätigt Riksens Ständers vid Urtima Riksdagen i Örebro är 18H tagne beslut, samt i Skrifvelse deri 29 Juni* samina är gjorde underdåniga hemställan, skulle, jemte bfverskotterne på StatsVerkets intrader , sedan Nionde HufvudTitelns summa af 100,00© R:dr först afgått, utaf Kongl. Majit i Nåder intill påföljande Riksdag disponeras till bestridande af kostnaderne vid .ReväringsManskapets beklädnad och exercerande med flere Militaire-utgif» ter, hvartill säiskildta medel å Stat då ej anslogos, och hvilka öfverskott och besparingar^ i följd deraf , blifvit under de sedermera förflutne åren till och med för är 1815 till $:dje HufvudTi* teln öfverförde.
I kostnaden härtill skola alla inom districtet boende deltaga, efter de grunder, som i serskilda orter följas, i fråga om kvrko-bjfggnad, så framt ej öfverenskommelse på annat sätt derom träffas; ankommande det på församlings-boerne sjelfve att, efter sig företeende omständigheter, bestämma den fasta Skolans läge. §. 3. l:o Såväl i Hufvudstaden som i hvarje Stifts-stad bör, af Dom-Capitlet, och under dess öfverinseende, beredas tillfälle för dem, som vilja egna sig åt Folklärare-kallet, att, i ett Seminarium, erhålla undervisning och öfning i de nödvändigaste till detta kall hörande ämnen. 2:o Ingen må till elev i dessa Seminarier antagas, som icke vid sökt inträde, då han af vederbörande skall förhöras, kan skrifva färdigt, räkna Quatuor Species och läsa innantill svenskt och latinskt tryck, samt utantill Luthers Lilla Cateches, med den antagne förklaringen, och derjemte eger någorlunda försvarlig insigt i Biblisk historia, allmän Jord-beskrifning, Fäderneslandets historia och Kyrkosång. 3:o Stipendier böra, till belopp af dels 50 R:dr dels 33 R:dr 16 sk. af Dom-Capitlet utdelas efter behof och ådagalagd skicklighet; dock att, der behof och skicklighet äro lika, den elev till åtnjutande af stipendium må ega företräde, som, af någon serskild församling blifvit till intagning i Seminarium anmäld, med vilkor att, efter genomgången Läro-curs, anställas vid en inom samma församling inrättad eller beslutad Folkskola. 4:o Stipendiater, som läro-cursen i Seminarium fulländat, äro pligtige att minst för 3:ne år antaga Skol-lärare-befaltning, då en sådan inom ett år, efter deras afgång från Seminarium, dem af vederbörande erbjudes. 5:o Hvar och en, som vill anses behörig att söka Lärare-befattning vid Folkskola, skall, antingen han genomgått Seminarium eller icke, derstädes aflägga prof, samt, enligt betyg af dess Föreståndare, ega full färdighet uti rättoch väl-skrifning, jemte innanläsning, samt fullgiltig insigt och ådaga - Expeditions •Utskottets Förslag lill und.
Nådiga upmarksamhet bera fä någon werkön, och Dest wakande omsorg för Sik Rike förwistar ost, at Hans Majt! om de Sedlar, som före denna Författning blifwit upsagbe, om det undantag, Hemllga Utskottet i sil betänkande förestår för ^ubiigus Werk, ion sa wal som de öfriga har widrörda ämnen, i Nadcr förordnar, som omständigheterna tillära och för saken nyttigast finnes. Herr von kossnllein instämde med hwatz Herr Lkarr-LesrsrerLren Libst anfört. Friherre vs 6ssr. Den warde Ledamoten mäste förlora mig, ar jag gör erinran wiv hanö ranka; men jag tror och har anledning ak förmoda, det tre Stånds Bestut är et Beslut, som gar i »verkställighet. I anledning af 1617 ars Riksdags-Oedning, hivarmi finnes stadgadt, at Konungen rager af Riksens Ständers tanka det bäst ar, upstod witz 1786 ärö Riksdag staga om beräkningen af Riksens Sranderö röst. Ridderj?apet och Adeln anmälte Ho6 Hanö Maj.t Konung lil. sin underdånig» ranka, at j alla mål, undantagande krivilegii och BewlllningS-mal, tre Ständs röst mätte utgöra Riksens Ständers; och gaf Höstsalige Hanö Maj:t deruppå ffrlfreligen det Nädiga sivar, at detta til alla delar instämde med dest mening. Herr Liber. Jag har intet annat sagt, än ak tre Stånds Beslut utgör Riksens Ständerö Beslut, och da uppå god grund anmärkt är, at den i fraga »varande Författning innebar en förändring i Swerigcs Lag, sa kan hwarken tre eller fyra Stånds Bestut någon »verkan hakwa innan Konungens Nådiga samtycke och stadfästelse dera erhållits. Friherre vs (Zser.
Som de ofta åtérkommande åtalen för obehörig yrkes-utöfning visat, att i denna § upptagne straffbestämmelser icke voro tillfyllestgörande, har mo tionären föreslagit, att förevarande § måtte erhålla följande förändrade lydelse: Mom. 1. »Den, som utan behörig tillåtelse idkar sådant yrke, som i »§§ 3 och 5 sagdt är, bote forsta gången 15 r:dr t O sk. och för hvarje •»gång, han ytterligare dermed beträdet, 20 r:dr.n Mom. 2. »Beträdes någon eljest med oloflig varu-tillverkning eller tff»verträder den honom i behörig ordninng tillerkända rättighet, bote första gån»gen 5 r:dr 16 sk. och för hvarje förnyad öfverträdelse 6 r:dr 52 sk.a Då Utskottet anser de i denna § förekommande straff-bestämmelser, hvilka i vissa fall kunna föranleda svårare påföljd, än enligt motionärens förslag, vara tillfyllestgörande och för ändamålet lämplige, hemställer Utskottet, att motionen i denna del må lemnäs utan afseende. § 44. Då man icke rimligtvis kunde befara, att fiskaler eller kronobetjenter i allmänhet, såsom varande edsvurne tjenstemän och följaktligen underkastade strängt ansvar och jemväl skiljande ifrån tjensten för fel, som af dem begås-, likväl Allm. Ben.- och Ekon.-Utskottels Betänkande, N:o 128. 27 skola tillåta sig att, emot bättre vetande, anställa orättvisa och obehöriga åtal för öfverträdelser af författningens stadganden; så och på det de icke måtte kunna, såsom hitintills skall inträffat, vägra att beifra så beskaffade öfverträdelser, på den grund att författningen i detta afseende icke innehölle något ovilkorligt åläggande, har motionären yrkat, det 44 § måtte förändras till följande lydelse: »Så väl landsoch stads-fiskaler som kronobetjent i allmänhet, åligga, malt åtala öfverträdelser af denna författnings föreskrifter; dock utan att »husvisitation i slikt ändamål må vara tillåten. Yarder åtalet ogilladt, ersätta *åklagaren all genom detsamma uppkommen skadan.
Ständer redan vid sista Riksdag förordnat om Guldverkets nedläggning m. m. samt om användandet af Ädelfors med derunder lydande Hemman och Lägenheter till ersättning för åtskillige utaf Cancelli-Rådet af Wetterstedt och Assessoren Adlerbrandt innehafvande Bytesfordringar, har likväl i hufvudsaken icke vidare blifvit åtgjordt, än att Öfver-Directeuren Kihlström i lifstiden, genom Kongl. Kammaroch BergsCollegiernes Utslag, den 18 December i8ar, förklarats sin arrenderätt af Guldverket förlustig, hvilken fråga emedlertid, jemte flere dermed gemenskap egande ämnen, blifvit hänskjuten under Kongl. Majrts Nådiga pröfning; Och har Riksdags-Fullmägtigen Sandsten, i anledning häraf, yrkat, det Riksens Ständers i ofvanberörde måtto fattade Beslut ovilkorligen sättes i verkställighet, så att, sedan Herrar af Wetterstedt och Adlerbrandt af Ädelfors Hemman erhållit hvad Kongl. Maj:t Nådigst finnér skäl dem tilldela, öfverskottet deraf, jemte Pauliströms Bruk med derunder lydande Hemman , måtte upplåtas till ersättning åt andre Egare af Frälseoch Skatterätts-fordringar, äfvensom att Guldverket, i enlighet med Kongl. Bergs-Collegii underdåniga tillstyrkande under den 18 Martii nästlidet år, genast mätte nedläggas, och alla i afseende på Bergverks-rörelsen vid Ädelfors, utkomne Författningar upphäfvas, samt Ali - 2o6 Stats - Utskottets mogen uti de omkring Verket belägne Socknar tilläggas samma fria dispositionsrätt öfver sine Hemmans Skogar, som tillkommer andre Hemmans Egare, de der icke äro Bruk oclr Bergverk undcrlagde; Hvarförutan, och då några tvister eller Hushållnings-mål, som till Bergs - Tings-Rätts upptagande höra, efter Guldverkets nedläggning, icke kunna förekomma , hemställan blifvit gjord, att Bergs-Tinget vid Ädelfors måtte upphöra.
II angående beviljande af anslag till Mag. M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom upfunnen räknemachin; i fråga om bergsskolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet; samt Skrifvelser: i anledn af KommissionsLandtmätaren II. W. Hacksells und. ansökning att vid afskedstagande varda till pension såsom KommissionsLandtmätare upförd å Allmänna IndragningsStaten; angående utbetalning af Statsbidrag till ett vägförbättringsarbete, som icke blifvit inom behörig tid påbörjadt.; angående begärd förlängning i den för upmuddring af Ystads hamn bestämda arbetstid. Föredrogs K. M ts d. 31 sisth Mars bordlagde Nåd. Propos. angående f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riks-Arkiv. Hr Adelborg, Anders Otto: Då R. St:r år 1845 gåfvo sitt bifall till inköpande af det hus, som för närvarande begagnas till Riks-Arkiv, egde en ganska liflig strid rum, huruvida detta hus var för nämnde ändamål lämpligt. Man sade redan då, att det hvilade på en dålig grund, och man hade flere anmärkningar att göra så väl emot dess inredning som andra förhållanden, hvilka gjorde det opassande för det ändamål, hvartill det var afsedt. Men, detta oaktadt, blef saken dock genomdrifven, och 150,0110 rdr betaides för huset. De förutsägelser, som då gjordes, hafva tyvärr nu besannats; byggnaden är fullkomligt bristfällig, sätter sig allt mer och mer samt hotar, om den ej snart underkastas en total reparation, att ramla. Man har dock beräknat att, för att få den i fullkomligt brukbart skick, hvartill erfordras, att den på nytt upmuras ifrån grunden, en kostnad åtgår af ytterligare 150,000 rdr; således skulle totalkostnaden för detta hus på detta vis upgå till ett sammanlagdt belopp af 3 00,000 rdr. Dertill kommer, att byggnaden icke är välbelägen i anseende till dess aflägsenhet från vederbörande embetsverk, som alltid behöfva hafva tillgång dit.
Utskottet bort bestämdt uppgifva huru liqviden slagit ut och i hvad skick saken nu är, samt alt Contraclet af den 21 Junii 1825 borde meddelas, på det man må kunna bedöma, huruvida ränta å köpesumman bör komma Staten lill godo. Då af Kongl. Krigs-Collegii i ämnet afgifne underdåniga förklaring, som i Utskottets förra Betänkande finnes införd, redan är upplyst: alt liqvidens fördröjande härrört af det Handelshuset i Nåder medgifna anstånd med betalningen, i nion af gjutgodsets afhemtning; alt utlemnandet deraf dock icke skett förr, än betalning af Handelshuset blifvit för hvarje post inlevererad, och alt Handelshuset redan år i83i erlagt fulla beloppet lör hela det contraherade partiet, ehuru liqviden icke då kunnat afslutas, enär återstoden af varan icke blifvit uppvägd förr än vid afhemtningen, som åter icke skett ännu under loppet af år i832; så anser Utskottet de framställde anmärkningarne härigenom redan vara besvarade, och äfven utredt, att någon ränta å köpesumman icke kunnat komma i fråga.
Så är deremot icke förhållandet med andra medborgareclasser, hvilka äga rättighet att sjelfva uppgifva sina inkomster, och om man äfven skulle finna, alt detta icke sker riktigt, sä kan nian vanligen icke bevisa oriktigheten. I fråga deremot om Statens procent af embetsmännens löner, går man så strängt lill väga, alt jag t. ex. känner ett förhållande, då en advocalfiscal i en af Rikets hofräller hade tilltalat en tjensteman för försummelse att aflemna prolocoll, i följd hvaraf denne hlef dömd att betala betydliga böter. Han begärde hos Konungen att af nåd få efterskänkt den andel, som skulle tillfalla Kronan, och resultatet blef, att det skulle blifva honom efterskänkt, så vida advocatfiscalcn äfven efterskänkte sin andel. Detta gjorde advocat(iscalen och hade sålunda deraf ingen inkomst; icke desto mindre blef han, till följd af anmärkning i Kammarrätten, dömd alt betala bevillning för livad han aldrig fält uppbära. Här har blifvit fästad uppmärksamhet derpå, att Bevilln.Utsk. nu föreslagit, att man skall slippa att betala bevillning för de afdrag, som ske på lönerna för accorden. Man slår verkligen pä en besynnerlig punkt i samhället, dä man skall fägna sig alt man slipper att betala för hvad man icke får uppbära. Jag fortsätter mitt vördsamma yrkande af propos. derpå, att R. o. Ad. måtte borttaga denna slags bevillning. Jag vet väl, alt ett sådant förklarande af R. o. Ad. för närvarande icke skall gälla något, men jag vill ändå för min del yrka hvad jag anser vara rätt. Frih. Raab, Adam Christian: Jag vill visserligen icke förneka, att, såsom man har sagt, en skatt på embetsmännens löner är att taga med den ena handen, hvad man gifvit med den andra; men all nu efterskänka denna skatt iunebure i sig Den 30 November f. m. 559 sjelf ingenting annat, än att öka embeisntänncns löner, oell nian liar således alt besvara den frågan: är tiden inne vid denna riksdag att öka embetsmännens löner?
— De vådor, hvilka en banklagstiftning af sådan anledning bör förhindra, äro hufvudsakligen 3:ne, nemi.: 1:0 sedelhafvarens förlust derigenom, att bankens skulder öfverstiga dess tillgångar, då full betalning hvarken förr eller senare står att erhålla; 2:0 förlust derigenom, att denna betalning ej erhålles i råttan tid, ehuru tillgång till densammas slutliga utbekommande förefinnes; och 3:o förlust genom falska sedlar, som allmänheten ej kan skilja från de riktiga. Längre bör Styrelsen icke sträcka sina lagstiftande åtgärder, utan för öfrigt lemna rörelsen så fri som hvarje annan näring. Hvad den förste af dessa frågor beträffar, eller säkerheten för den slutliga betalningen, anser jag den böra egentligen och uteslutande grunda sig, icke på personel, utan på real-credit, på sätt Utsk:n i 6 § föreslagit; och säkerhetsliandhna böra bestå af genom det utfärdade reglementet utaf Regeringen godkända handlingar, hvartill ej få räknas sådana, som Banken emottager af sina låntagare. Denna punkt har väckt mycket motstånd inom Utsk:n, och man har sagt, att den skulle göra uppkomsten af privatbanker omöjlig. Jag 16 H. 35 2j4 Den 16 NdTCmber f. m. ber då att närmare få utreda förhållandet i denna del. Inom en provins finnas t. ex. personer, sorn hafva penningar utlånade emot inteckning, och andra, som äga ointecknade fastigheter. Dessa sammanträda och bilda en bankrörelse på t. ex. 3 millioner. De inlägga då i förvar 2 millioner i säkra inteckningar och tillskjuta en million contant. De, som då äga inteckningar, flytta dem endast ur den egna bureaun Uti banken, hvarest de ligga lika säkert, och fortfara att sjelfva åtnjuta räntan likasom förut. De, som låtit inteckna sin egendom, måste jemväl icke äga något att befara, då dessa inteckningar äro nedlagda i en bank, deruti de sjelfva uro delägare. Slutligen den contanta 3:dje delen.
Departementet, som annars icke skulle ega tillgång till en enda Courirs betalande, samt dels att berörde, redan allt för mycket nedsatta, anslag blefve ännu otillräckligare, om en fördelning deraf på titlar borde ega rum, hvarföre det yrkats, att antingen detsamma matte uppföras å Finans-Departementets Stat, för att, efter omständigheterna hädanefter, som hittills, kanna för hvad behof som helst disponeras, 'Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 487.' eller ock stadgas, att de behållningar, sou vid årets slut å de serskilda Titlarnas andelar af detta anslag förefinnas, må kunna af Kongl. Majit, efter omständigheterna och utan inskränkning till viss Titel, disponeras, dels alt anslaget väl borde å Titlarne fördelas, men de behållningar, som ett år kunna uppkomma, få reserveras till ett annat år, då behofvet kan påkalla större utgifter. Alt någon andel af anslaget till extra utgifter icke blifvit afsatt för Utrikes Departementet är, på sätt Utskottet redan i förra Memorialet upplyst, en följd deraf, att Utskottets framställning, att utgifter för MinisterStaten icke vidare borde å ifrågavarande anslag beräknas och af sådan orsak detsamma nedsättas med så stort belopp, som, bland annat, motsvarade, hvad för nämnde behof deraf utgått, är vorden godkänd; och är det till Minister-Staten beviljade anslag afsedt för Cabinetls-Cassans alla utgifter, för Diplomatiska behof samt således äfven till godtgörande af Courirkostnader.
Uti garnizon och läger besörjes furage-anskaffningen, äfvensom allt, hvilket med hästarnes underhåll och vård har gemenskap, genom brigadernes förvaltnings-direklioners försorg. Under marcher lemnäs, då så nödigt pröfvas, erforderligt furage af inqvarteringsgifvaren emot betalning enl. markegång. ISritpttilerties Fihrvnitninfis-tMireHtiotifi Jemte flem tilthöemule fifiifi/tttnfen a). Likasom den högre eller dirigerande och kontrollerande rnilitär-förvallningen är updragen åt Landtförsvars-depart., är den lägre eller verkställande militär-förvaltningen updragen åt en vid hvarje brigad förordnad Förvaltnings-direklion. Brigadernes förvaltnings-direktioner ega att, i enlighet med staterne och de från Landtförsvars-depart. meddelade föreskrifter, besörja aflöningens utbetalande samt i mer eller mindre mån anskaffning och underhåll af allt som i och för soldatens tjenstgöring erfordras, ifrån och med dess inträde i tjensten till och med dess afgång derutur; såsom proviant, beväpning, beklädnad, utredning, tross, kasernering, sjukvård, hästar och furage m. m. Hvad serskildt anskaffningen af soldatens vapen och Art:s enskilda materiel vidkommer, så besörjes den uteslutande genom Förvaltnings-direktionens vid Art:s allmänna stab försorg. Dä hinder upstär för Förvaltnings-direktionen att. besörja anskaffningen af en eller flere delar af hvad i föreg:de blifvit omnämnt, så sker derom anmälan lill Chefen för Landtförsvars-depart., hvilken låter, antingen besörja anskaffningen genom departementets Förvaltnings-expedition eller ock utlemna det behöfliga från arméens reserv-förråd. All material-anskaffning sker genom offentlig entreprenad-auktion; hvad åter sjelfva förfärdigandet och underhållet af de olika monderingarnes persedlar vidkommer, så bör detta, när så ske kan, verkställas af brigadens egne handtverkare; kan åter detta sätt icke användas, besörjes äfven förfärdigandet och underhållet medelst entreprenad.
Ett ytterligare skäl för bibehållande af en större, under nödig controll ställd och efter högre åsigter skött Theater är det, att de mindre i landsorterne äfvensom i hufvudstaden inrättade Theatrar behöfva ett mönster för sina bemödanden, ett tillfälle att äfven inom vårt land lära känna den fullkomligare utveckling, hvaraf skådespelarekonsten är mägtig, för att sedan i sin nion söka uppnå en, mot deras tillgångar svarande, fullkomlighet, och derigenom bidraga till spridandet af bildning och smak inom nationen. Åberopande de skäl, som sålunda blifvit framställde, får Utskottet tillstyrka, att ifrågavarande förslag om den Kongl. Theaterns indragning och utarrendering åt enskilde personer måtte förfalla. Då ej eller Stats-Utskottet, i afgifvet Betänkande om reglering af anslagen å Riks-Statens 5:te Hufvud-Titel, ansett lämpligt föreslå upphörandet af det å Riks-Staten för dramatiska spectacler uppförde anslag, 4,500 R:dr, utan detsamma oförändradt bibehållit, med tillstyrkande likväl, att, vid dess fortfarande, det villkor måtte fästas, att hinder för enskilda Theatrars anläggande i hufvudstaden, med iagttagande af nödiga reglementariska föreskrifter icke vidare måtte ega rum; så och med afseende å hvad Besvärsoch Ekonomi-Utskottet här redan tillstyrkt, anser Utskottet sig icke behöfva meddela något vidare utlåtande uti denna fråga. Vidkommande härefter förslaget, att enskilda Theatrar måtte i hufvudstaden tillåtas; så får Utskottet upplysa, att fråga härom väl förevarit vid flere Riksdagar, men att, i anseende till Riks-Ståndens olika beslut deruti, någon underdånig hemställan derom till Kongl. Maj:t icke hittills egt rum. 14 Allm, Best).- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, IV',o 83. Efter Utskottets tanka, utgör frihet oell täflan de första och nödvändigaste villkoren för utvecklingen af såväl den dramatiska, soin öfrige sköna konster.
Himmelens och underjordens heliga makter värna skapelsen och människorna, sina skyddslingar, mot fiendtliga väsen och länka, i umgänge med urfäderna, händelsernas gång. Därigenom få de vigtigare mytiska tilldragelserna med nödvändighet en kronologisk ordning, emedan en sådan med nödvändighet råder i berättelsen om de hvarandra följande urfäderna. Gudarnes gärningar och öden under Sköld-Borgars styrelse måste hafva timat före deras gärningar och öden under Halfdans, och dessa åter före dem, som tilldrogo sig i Halfdans söners dagar. På samma sätt hafva de indiske arierna skilt mällan de händelser i gudaoch människovärlden, som egde rum före, under och efter deras urfäder Manus’ och Brigus lefnad; de iraniske arierna mällan dem i urpatriarken Jimas och i följande patriarkers tid; de helleniske arierna mällan dem i guldåldern under Kronos’ styrelse, dem i silfveråldern, då världsspiran öfvergår till Zeus, samt dem i kopparoch järnåldrarne, likasom åter inom dessa senare mällan de mytiska tilldragelserna i Kadmos’ och Jasons tider och dem, som följa hvarandra intill det trojanska krigets. När Ovidius ville besjunga alla förvandlingar den antika mytologien omtalar, kunde han fördenskull göra detta i episkkronologisk ordning, börjande med kaos och slutande med Cæsar. Öfver allt, där ett folk är i besittning af sagor med heligt anseende, ärfda från slägte till slägte, sammanknyta sig dessa efter hand och likasom af sig själfva, på grund af fantasioch föreställningslifvets behof af ordning och sammanhang. Det kräfves icke hög bildning för att detta förlopp skall ega rum. Hos finnar och bulgarer ha, likaväl som hos arier, arfsägner sammanlänkat sig i episka kedjor. Det fordras ej häller en utvecklad kultur i detta ords moderna mening, för att religiösa och sedliga föreställningar af öfverraskande höghet yppa sig i ett folks mytiska sägner vid sidan af föreställningar, som synas oss barnsliga.
Så har anläggningen af läckta diken, allvens luckring vid trädesplöjningen, begagnandet af ben, guano, kalk, aska och komposter såsom gödningsämnen samt rofodlingen mer och mer tilltagit; och mångfalldiga andra försök till att aftvinga jorden en högre afkastning äro med mera eller mindre framgång i sednare tiden gjorde och göras årligen. Råg och bafra äro de sädesslag, som bäst trifvas på Wermlands mindre bördiga lera och sandrika jord, och som derföre i synnerhet här odlas; rågen dock endast i mån af gödseltillgången. Höstoch vår-hvete, korn, ärter och vicker odlas väl äfven, men mera af possessionaterne än al allmogen, och upptaga vanligen endast mindre delar af åkerfälten, då jordmånen icke allmänt är tjenlig för dessa säden. Deremot förekommer ofta, i stället för hafra, blandsäd af korn och bafra, och i Elfvedahls härad af vår-råg och bafra. Hvad det omförmälda cirkulationsbruket beträffar, äger undantag rum hos den i norra delen af Elfvedahls och Fryksdahls härader bosatte Finn-allmogen, som vanligen icke begagnar träde, utan besår sin åker med hafra eller helst korn efter ganska ymnig gödning, hvilken merendels verkställes föregående höst. Med linodlingen har förhållandet i många år varit enahanda; den är allmän, men afser endast jordbrukarens eget behof, hvilket produktionen ofta ej fyller. I linets rötning och öfriga behandling är allmogen icke heller särdeles kunnig. Oaktadt, såsom redan i underdånighet anfördt blifvit, potatisproduktionen i Länet under sednare åren minskats i följd af torr-rötans härjningar å denna rotfrukt, har potatisen dock ännu förblifvit näst hafresäd den här i orten mest odlade växt.