Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag rätt upfattat den siste värde talarens mening, så hade han ej något att anmärka deremot, att apothekare skulle vara förbjudna att sälja bränvin, men ville icke, att något hinder för spritförsäljning å apothek skulle förefinnas. B. o. Ad. har redan vid behandlingen af 6 § godkännt förslaget, att apothekare ej skulle ega rättighet att försälja bränvin, och om detta förbud skall blifva en verklighet, torde det äfven vara nödvändigt att gilla det här föreslagna tillägget, helst erfarenheten har visat, att apothekare i minut .försålt sprit, som sedermera genom utspädning med vatten förvandlats till bränvin, utan att derför kunna till ansvar fällas, enär sprit är en vara, som uptages i medicinal-taxan. För att förekomma en sådan eludering af Författningen har Utsk. nu föreslagit, att sprit ej får utan behörigt intyg å apothek försäljas, och jag för min del kan ej finna annat, än att denna före Frih. Alströmer: Jag är fortfarande af den tanke, att det endast kan vara undantagsvis som sprit upköpes å apothek för att förvandlas till bränvin, samt att sådana troligtvis temligen sällsynta undantag icke böra gifva anledn. till en föreskrift, som utan tvifvel är besvärlig för alla dem, som behöfva sprit för tekniska behof. Då emellertid R. o. Ad. måhända icke är benägen att nu genast afslå tillägget, anser jag mig böra frångå mitt förra yrkande och anhålla om återremiss, på det att Utsk. måtte få tillfälle att öfverväga, huruvida §:n må kunna erhålla en annan mera lämplig ordalydelse. Hr Printzensköld: Den välmening, som ligger till grund för Utsk:ns ifrågav:de förslag och som jag till sitt fulla värde upskattar, har likväl jeihväl i detta fall föranledt Utsk:n att föreslå ett stadgande, som, i min tanke, innebär en uppenbar orättvisa. ■112 Den 18 J ani. Det är allmänt bekant, att sprit af renaste slag icke kan erhållas hos distillatorer, utan att tillredningen deraf fordrar en sådan omsorg, att den endast kan verkställas af verkliga pharmaceuter.
Föredrogs å nyo och bifölls Lagjsamt Allm. Besvärs, och EkonomiUtskottens den 4 dennes under N:o 223 afgifne samt den 12 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut »neddeldte Betänkande, angående yrkadt utvidgan* jde af de så kallade privilegia exclusiva.j S. D. e. m. Då nu 5 nyo föredrogs Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottens den 4 dennes under N:o 591 afgifne samt den 12 derpåföljde (e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledningaf gjorde anmärkningar vid sistnämnde Utskotts förut särskildt meddeldte Betänkande, rörande nedsättning af Eotsoch Båkafgifterne för Ångfartyg i allmänhet, samt andre inrikes orter imellan seglande fartyg under sex fots djupgående; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Utskottens Utlåtande i afseende å ångfartyg, i så måtto gilla, att Lotsoch* Prtt. Utdr. d. i? Ntv. Båkafgifterne må ifrån nästkommande års början och tills vidare för Svenska ångfartyg, ehvad de segla på ineller utrikes orter, nedsättas till hälften emot hvad andre fartyg af lika djupgående, enligt gällande författningar, erlägga;, hvarjemte Utskottens Utlåtande äfven i öfrig; af Ridderskapet och Adela godkändes; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Bevillningssamt Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottens ej mindre d. 8 sistl.
Commissionairen för utvexlingen kan afvisa reqvirenter med det svar, att den erhållne Summan redan är utvexlad, skall framgången af hela vexlings-anstalten endast korn - Siats-Utskottets Betänkanden. i8ij ma att bero af hans nit och benägenhet, att betjena allmänheten, då på andra sidan för den egennyttige Commissionairen är öppnadt ett tillfälle, att, utan äfventyr af något ansvar, vingla med allmänna medel, eller ock tvinga Allmänheten, när den får tillvexla sig nya Sedlar, att till honom erlägga särskild afgift. Vid öfvervägande häraf, och då den ifrågavarande utvexlings»anstalt högst ofullkomligen synes kunna uppfylla det ändamål, för hvilket densamma blifvit vidtagen, har Stats-Utskottet ansett sig böra hemställa, om icke berörde anstalt, så vidt den rörer Riksgälds• Contoirets smärre Credit-Sedlar, desto hellre må alldeles inställas, soia desse Sedlar, i jemnförligt förhållande till hela Penninge-Stocken, endast till en mindre betydlig mängd i Landsorterne äro utelöpande. Stockholm den io Junii 181$. N;r ägg. Riksens Högloft. Ständers Stats - och Besvär s-Ut skotts Utlåtande i anledning af vackt Motion om förändring i Indelta Jnfanteri-Regementernes Beklädnadssätt. t?edan Stats-Utskottet under den 13 April och 26 Maji sistledne i ett sammanhang meddelat Utlåtande öfver de flere vid närvarande Riksdag väckte motioner om förändring i Indelta Infanterie-Regementernas Beklädnadssätt; Så få, 1814 Staisoch Besvärs-,Utskottens Petänkanden. i afseende å det serskilda yttrande, som, efter erhållen Remiss, af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten gemensamt bör afgifvas öfver Riksdags-Fullmägtigerne Ephraim Larssons från Elfsborgs Län och Lars Carlssons från Skaraborgs
M. MALMSTEDT. E. E. ÖSTLING. L. M. GROTH. J. G. M. von GEGERFELT. F. WALLIN. Carlstads Domkapitel den 4 December 1861. B. II. Wahlström. 360 Hernösands stifts Konsistor» underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmärkning vid granskning af nämnde Konsistorii räkenskaper för är 1859. Stormäktig s te, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts meddelade nådiga befallning genom remiss uppå Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Konsistorii räkenskaper för år 1859, får Konsistorium, jemte aktens återställande, härmed i underdånighet öfverlemna den af Revisorerne såsom bristande anmärkta uppgift ä de gåfvobref, testamenten och andra urkunder, hvilka grundlagt de under Konsistorii förvaltning stående donationsfonder. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, ISR. BERGMAN. C. J. af NORDIN. C. J. ÖSTLING. ER. ALMQVIST. ' P. ENGMAN. J. WIDÉN. Hernösands Domkapitel den 18 December 1861. And. Sidner, *_ 361 — Förteckning på de gåfvobref och testamenten, hvarpå följande under Hernösand» Konsistor» förvaltning stående donationsfonder granda sig. Stipendiefonder: Belopp. Gulickska till understöd åt studerande vid Universitetet i Upsala 63C Aurénska dito dito dito 5,200 Bergmanska till dito åt lärjungar vid elementarläroverket i Hernösand 1,80C
Meningen med stadgandet i privi egierna, att e< clesiatikstaten i allmänhet skall oförändradt efter gammal häfd bibehålla sina Biskopsstift, prebenden, Boställen, hemman och lägenheter, tionde m. m., bör ej kunna vara lågon annan än. den, att hvad sorn till lärostaten blifvit anslaget , skall oförryckt vid densamma bibehållas; men ej att hvarje särskildt medlen skall, oagtadt billighetens och tidens deremot stridande fordringar, förblifva vid lika öfverftödiga eller otillräckliga inkomster, som hans företrädare. Utförandet af en sådan grundsats skulle leda till de orimligaste påföljder; och det skulle hindra styrelsen att någonsin förbättra lärostatens organisation, om den ifrån början varit felagtig, eller med tiden så blifvit. Nya Stift skulle icke kunna inrättas emedan de gamla Bbkonparna utsträckt sin myn - Den 26 Febru 'fii. dighet äfven öfver de nyås Område; nyacock* nar, eller pastoratsklyfningar, skulle, för en dylik ordsaks skull icke kunna tillåtas; Adjuncters och Comminiurars knappa löner skul le ej kunna förbättras, under det kyrkoherden åtnjöie öfverdrifna inkomster, emedan det tillförene så varit; bristen på undervisning för allmogens barn skulle ej kunna afhjelpas, emedan hon afven fordom brustit o. sv. Gäll" de denna regel för läroståndet, så borde han Sfven gälla för krigsmagten, hvars indelning blifvit genom 80 §. Regeringsformen till sina grunder stadfästad, och styrelsen icke äga, att jemna Ofiicerarnes löner eller använda indelningarna till Generals och Presidentslöner, till Invalidinrättningar m m. Men lika väl, gom styrelselsen bordt iagttaga tidens fordringar i militairiskt afseende, blott indelningarne gått till krigsbehof, och likaväl som hon gjordt det både i anseende till Arméen, till den civila Statsförvaltningen och skolverken, likaväl kan och bör hon göra det i anseende till kyrkoväsendet, blott medlen icke dragas från Ecclesiasfikverket. Regeln är här densamma, som för användandet af Statsanslagen.
In Liäem krotocollo Q. Lilverstolxe. Tisdagen den 14 November. Plenum kl. 9 f. m. Upplästes ett ifrån ConstituiionöUtskottet inkommit sä lydande: Wördsamt Memorial. Till ConstitutionsUtskottet har Profesioren och Ledamaken af Nordstjerne Orden Herr 8van Wikman casxersion ingifwit ett flrifteligt, ankrande af det hufwudsakeliga innehall, att dä ArkeStiftet ej r>Z» Den 14 November. ej kunde annat anses an wanlottadt, genom den wid ÄrkeBistopps ival hittills nyttjade röstberäkning, en igt hwilken hela U sala SllflsPlura^ilet gäller li^a med Consistorii blott för en enda röst. mätte dä ÄrkeBistoppen egenteligen ar act betrakta såsom Oppsala StiftsBistopp, antingen de öfriga Consistoriel» nes röster hädanefter beräknas per Capita till Stiftets Presterskaps, eller ock nägot annat förslag till jemkning widtaaas, och sa medelst, en likhet i rättigheter lika Medborgare emellan ärerställas. Ukstottet har a ena sidan ej lämnat utan upp, märksamhet, att ÄrkeBistoppen är en högt represen, terande person, såsom Chef lör hela Prestcrskapet och fjelfstrifwen Taleman tvid Riksdagar, att det ansten, de han ager inom alla Stift bör ej mindre komma i betragtande, än det förtroende han njuter inom ett enda och akt nägon gäng den ar tjenligast till Förman, hwilken minst har intima relationer till dem han stall styra, och derigenom ar i tillfälle att wara strängast owäldig.
Anna på hennes första lysningsdag, se der är hon redan; dröj nu, min gosse, så få vi kaffe straxt. Anna syntes i detsamma verkligen i förstugan, och vid denna syn vände Konrad ovilkorligt om, ställde bössan emot grinden och gick emot henne. – Det var bra du kom, kära barn, för att förmå Konrad bli qvar, och inte alldeles fastande drifva af utåt skogen nu igen, som han brukar, – sade tant Lovisa och vände om in igen. – Ack, se så sköna blommor, och en så vacker vas; hvar har tant fått dem ifrån? – sade Anna lifligt, då hon fick se mamsell Lovisa, och äfven Konrad märkte nu först, att gumman bar i sin famn en stor vas af den klaraste kristall, fylld med röda och hvita löfkojor af sällsynt skönhet. – Ja dem skall jag just nu sätta på kaffebordet, de ha’ kommit ifrån din fästman till dig, här var en betjent nyss dermed ifrån Belle-Cottage, som hade helsningar, att grefven skulle sjelf straxt komma efter, – sade mamsell Lovisa och gick förbi Anna in i salen. – Ack, men tant lilla, låt mig då åtminstone få se på dem, efter de äro mina, – sade Anna leende, sprang efter tanten, tog vasen mellan sina händer och förde de friska, daggiga blommorna intill sitt ansigte, lika friskt och blomstrande som de En lycklig kärlek gör en ful qvinna vacker, och en skön gudomlig, säger en namnkunnig författare; och något sådant tänkte förmodligen äfven Konrad, der han stod vid dörren och betraktade stum och orörlig, hur Annas små hvita fingrar, med dess ovala ljusröda naglar, slöto sig omkring krystallen, hur hennes tjocka glänsande lockar föllo ned öfver blommorna, hvars fina, sammetslena blad och rena färg täflade med hennes runda kind; de halföppna läpparne, de sänkta ögonlocken, mjukheten och den naturliga och sällsynta grace som hvilade öfver hela denna sköna varelse, kom
Det var en af de första höstdagarne året efter Ellens och grefvinnan von Rosenbergs död. Max satt i sitt eleganta ungkarlshem vid Esplanaden och bläddrade mekaniskt i en nyutkommen bok. Den tid, som gått, hade medfört många förändringar. Röde prinsens mödernearf hade varit stort nog att kasta ett försonande skimmer öfver både forntid och framtid; och samme Max von Rosenberg, som skrifvit de mycket omtalade artiklarne i det socialistiska smutsbladet och setts fraternisera med Falköga och andra Jakobiner, vandrade nu med säkra steg omkring i den förnäma verldens salonger, ansedd som en behaglig och begåfvad ung man fast med en smula excentriska åsigter. Det var redan långt lidet på förmiddagen; solen stod högt öfver Humlegården, hvars trädkronor skiftade i höstens alla brokiga färgnyanser, från dämpadt blekgult till rostigt rödt. Max lade boken vid sidan om sig på en etagère och lutade sig bakåt i stolen; så satt han länge, mekaniskt gungande fram och åter med regelbundna små ansatser mot golfvet. Den lilla spensliga kroppen böjde sig efter stolens ryggstöd, så att bröstet sjönk in och armarne hängde slappt nedåt. Det fans något uppgifvet i hela denne mans hållning: icke den trötthet, som följer efter ett hårdt arbete utan den slapphet, som följer af att intet arbete ega, ingen verksamhet, intet intresse att fylla ut lifvets tomhet med. Men som han satt der, makligt hopsjunken och med de kvinligt veka dragen genomdruckna af trötthet, passade han så väl samman med den eleganta omgifningen, en rikemans boning, deri lyxen ordnats af en smakfall hand. Röde prinsen var gammal vorden, och hans hufvudhår voro lätta att räkna. Men det var icke endast i yttre måtto, som den röda hammen fallit af; han kände sig också andligen skallot. Det var som om någonting slocknat inom honom. Den ungdomliga entusiasmen var borta; han hade ingen förmåga att ge sig hän — han smålog åt allt. Men detta småleende var sjukt; der låg bitterhet och saknad under — saknad efter alla drömmar, som en gång gett sin blekgröna ton åt hans lif.
Man behöfver blött i sin hushålsjournal, jemföra sina jord» fläckars afkastning 18*20, 2i Och 2 < med de föregående årens och derefter vand i bladet, samt påse utgifternes belopp, upptäckten af dubbla utgifter jemförelsevis med inKomsteme blir, hvad erfarenhfeten i alla fall Vittsordat, Säker. Att nöden, det vill säga peftningeförlagenheten, ej är något hjern spöke, utan en verklighet, skall i landsorterne , juj merä af, lägsna från hufvudstaden allt högre stiga, är en naturlig följd, då jordbrukaren till intet pris kan i contant förvandla sin produetion, och då de årligen Utgående utskylderne, af sådan orsak ej kunna återkomma uti circulation, utan alltjämt tåga, först åt Ränterierfie och sedan vidare sin kosa Dessutom finnas i Landsorterne få löntagare; i Hufvudstaden äro de deremot concenterade. Löneine utfalla och sättas å nyo inuti rörelsen å eha stället, men återkomma endast småningom och efter längre tids förlopp till Landsorterne, när någon lahdttnanna-produet blir efterfrågad. Såsom serskilta orsaker till allmänna för - Den 6 Februarii, lägenheten i min ort får jag uppgifva de brådstörtande inbetalningarne af Filial-Discomernes utlåningar _ vidare, de först låckande, och sedan jordbrukaren menliga åtgärder, sorn Spannemåls-Direction lemnat, hvilket jag i särskilt motion utvecklat de sist förflutne 2:ne, för alla körslor nvssgynnande vintrar, hvarigenom Landtmannen betagits utvägen att genom skogsbruk, kohlnmg och fahror förskaffa sig någon förtjenst, har äfven i betydlig mån verkat till förlägenhetens ökande och bidragit till penningebristen, men hvilken senare nu äfven v'sat sin verkan å priserne för skogseffecter. Oförmågan att erlägga hittills bestämda Kronoutskylder blir dageligen ökad, äfvensom att betala man och man emellan. Till det ondas afhjelpande fordras kraftig handläggning. En svår sjukdom botas sällan med lindriga läkemedel.
Men sedan Magasinen uppnatt den höjd och utvidgning, som bär ofvan är stadgad, må det ankomma på Magazins - styrelsernes och tlelegarnes gemensamma godtfinnande, alt använda öfverskotts-behållnirigarne sig till nytta och allmänt gagrTeliga föremål, hvaribland företrädesvis kunna räknas s anslag till JJarna.undervisning, läkarevård och Jordegutnmors underhall på Landsbygden , fattigförsörjning och Kyrko-utgifter m, m., hvarvid duck märkas bör, att örn särskilde Ca*sor försli, ke behof inom församlingarne redan finnas sam. »anikjutoe, någon »lutsats fr in yfvansimnde får [fitderd&nigu Skrif'elser. SS9 reskrifter ej får hemtas till förändring eller rubbning af förr ingångne öfverenskommelser. Något särskildt anslag af Säd till RistrictMagaziners bildande i de öfrige Rikets Län, hvilka ej blifvit inbegrigne till deltagande uti det för Norra och en del af Vestra Länen afsatte Låne-understöd af Go,ooo tunnor hafva Riksens Ständer ej ansett behöflig!, emedan de från understödet uteslutne Provincers lage bereder lättare utvägar för Spannemåls anskaffande, och brist derstädes icke bör befaras, sedan Spannemålshandeln återvinner sin frihet, och lifligare rörelse enskilde emellan deraf ovedersägligen måsta blifva en följd. Skulle dock, emot förmodan, behof af understöd äfven yppa sig för dessa Läns inbyggare; så saknas ej medel till sådana behofs fyllande, genom det Creditiv i penningar, hyarom nästföljande punct handlar. 4:0 Under öfverläggningen hos Riksén* Ständer om de ämnen, som med Allmänna Magazin»-Inrättningen egt gemenskap, hafva Riksén* Ständer äfven fått emottaga E. K.
I anledning häraf, och sedan förhållandet blifvit af Commissarierne närmare utredt, afgick, under den 21 Januarii i833, skrifvelse från Fullmäglige till Kongl. Stats-Contoret, med anmodan, att foga anstalt derom, att ifrågavarande, dubbelt utbetalde summa, 1,000 R:dr, måtte varda Riksgälds-Contoret godtgjord; hvarefter Kongl. Stats-Contoret, uti skrifvelse den 2g nästpåföljde Augusti, till Fullmägtiges disposition öfverlemnat anordning å desse 1,000 R:dr. X afseende å 2tdra punkten, rörande felande fullständig redovisning för några från Riksgälds-Contoret till mindre utgifter utbetalde förskott, så har Utskottet härvid af Riksgälds-Contorets handlingar och räkenskaper inhemtat, att Hofkamereraren Stjerncreutz, dertill af f. d. Landtmarskalken, Hans Excellence m. m. Herr Grefve De Geer autoriserad, emot qvittencer, lill anskaffning af ved och brännkol för Landtmarskalkens så kallade Soireer, uti Riksgälds-Contoret uppburit följande förskottssummor, nemligen: 1828 den 28 November R:dr 800 182g den g April — 400 — den 11 December — 1,000 ” 2,200. För desse förskoltsummor blef väl, 1 anledning af Revisorernes anmärkning, åtgärd af Fullmägtige fogad om infordrande af ifrågavarande redogörelse, som ock, i Januarii månad förlidet år i833, inkom, men hvilken Stals-Ulskoltcts Utlåtande N:0 5g. hvilken Fullmägtige ansett sig ej kunna godkänna, af den anledning, som utredes uti Stats-Utskottets afgifne Utlåtande, JN:o 55, öfver den af Herr Stjerncreutz hos Ridderskapet och Adeln i ämnet gjorda motion. Under rubrik: Riksgälds-Contorets fordna Utrikes gäld, som Kongl. Majit i Nåder behagat åtaga Sig att låta liqvidera.
o c h styr, hennes andra titta sitter emot henne prinsessan i f ö r e n sitter Anker äro hennes hjälpa brättena o c h se, aktern midt hoffröknar, sessan I under kammarfröken båda fagra A F PRINSESSAN roade halmhattar, läsare PENNTECKNING meddela, Det en junimorgon, då Haga » GAMLA P R I N S E S S A N Å K 1900 ». de säga: » minns du, hör d u », utan äfven: ut (norska). EUGENIE. Sång och musik idkades mycket vid konung Oscars den förstes hof. Gärna hade tillfället prinsessan befann dess räddning, Eugenie, som vid sig där ute, vågat så k ä r t v a r det det sitt lif f ö r ibland Små piano Själf tillsammans teaterpjäser unga henne. furstarne spelade med förekommo kungen prins Gustaf. också, v o r o aktörer. däri Affischen, de som h ä r å t e r g i f v e s, ä r skrifven af drottning sephinas och egen pjäsen Johand är författ a d a f h e n n e o c h prinsessan Eugenie; gafs endast vets kvinnliga lemmar i kongl. den för hofmedprinsessan Eugenies våning slottet. på Men hvem månne är nobla gamla damen, som sitter den försjunken i betraktande af porträttet, som står på bordet framför henne? Det BÅTFÄRD PA BRUNNSVIKEN. PENNTECKNING AF PRINSESSAN EUGENIE. genie » den och om kunna Det och är med är ett säga, h v e m den älskliga T e c k n i n g e n är s i g n e r a d ritad läsa hjälpa prinsessan 1845. ett par V i skola ord, som kanske o s s till r ä t t a, d ä r s t å r: år » Euvända sGamla 1900 ». nästan s o m en saga! Emellertid kan Tyskland tillräkna sig äran af en sådan den arkeologiska forskningens representant i direktören för arkeologiska museet i Kiel, fröken Johanna Mestorf, s o m i dessa dagar fyllt 70 år. G e n o m riksantikvarien H.
Den, som vill, att försäljnings-provisionen å det för Kongl. Maj:ts Cancellie-Afdelningar erforderliga stämplade papperet skall beräknas till 2 högst 3 procent af försäljningsbeloppet, att af Redogöraren uti afgifvande räkning sig såsom Försäljningsman tillgodo beräkna och afiora voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anses något serskildt stadgande i detta afseende ej vara af noden, utan samma försäljningsprovision böra tillgodokomma Chartte Sigillatae Försaljningsmannen för Kongl. Majrts Cancellie, som för Chartte Sigillatae Försäljningsman i Rikets Höglofl. Ständers förslag till Chartte Sigillatte Förordning 19 §. är stadgad. Hvilket allt R. H. Ständers pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 3o December i834* STOCKHOLM, Kokgi.. Ordens-Boktryckkriet, i835. Bevillnings-Ut skottets Utlåtande N:o ^<9. i N:o 48. Ankom till Exp.-Utsk. den 2 Jan. 1835. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 3y, angående Stadgande i Bevillnings-Förordningen, i afseende å Centonalens öfverfljttning pä allmänna Bevillningen. Enligt ankomne Protocollsutdrag af den 1 och 4 dennes har ofvannämnde Memorial blifvit bifallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Vällofl.
Nej, vid Sancte Knut, ännu är kriget inte slutadt! Kryper en hertig af Schleswig ner i marmorkistan, hafva vi straxt ett helt tjog i stället. Ja, kriget skall fortfara och icke ändas förr än hertiginnan Elisabeths hela ätt är utrotad och Schleswig, liksom ön Femern, blifvit förvandladt till en askhög, öfver hvilken icke en gång fogeln skall höja sina vingar! Jag ser heldre vid mitt rikes gräns en ödemark, som är min, än en lustgård som tillhör en annan! BENGT PODEBUSK (ödmjukt). Amen! KONUNGEN. Bengt! har det der Svenska ombudet i dag inställ sig på slottet? BENGT PODEBUSK. Engelbrekt Engelbrektsson, menar Eders Nåde? Ja visserligen ser man honom understundom. I trots af sin medfödda råhet, förstår han nog att bevara skenet, men efterhängsen är han inte. KONUNGEN. Bevekt af min gemåls böner, har jag beslutat höra honom i dag innan tronsalen öppnas. BENGT PODEBUSK (ifrigt). Har Eders Nåde värdigats läsa Jösse Erikssons sednaste bref? KONUNGEN. Ja, Jösse Eriksson har rätt, det är inte med silkesband man tämjer vilda djur, men jag fruktar att han drar till jernkettingen något för hårdt; det djur, hvars kött man vill spisa, får inte strypas! BENGT PODEBUSK (som förut). Amen! 23 KONUNGEN. Denne Engelbrekt, förut en obemärkt man, endast sysselsatt med jordbruk och bergverk, vinner folkets hela förtroende och är stolt som bure hans hufvud en furstlig krona! Vid Sancte Knut, den mannen är inte att förakta! BENGT PODEBUSK. En grof, ohyfsad barbar! KONUNGEN. Den gröfsta klubban utdelar de hårdaste slagen! Min gemål har rätt den mannen förtjente att vinnas. BENGT PODEBUSK (afsides). Derifrån bevara oss den Heliga Jungfrun! (högt och inställsamt.)