Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofsvertygel» sen om sanningen, — oskrymtad och oegennyttig tilgifwenhet för en älskad Konung, — oföränderlig kärlek för mit Fädernesland, — eget finnes tilfridöställelfe, — 569 och ffyldig aktning för än lefwcuide och tjlksmmande Landsman: hafwa emedlertid äskat af mig at til egen säkerhet hafwa fästat desta räder uti krorocoiler Och dermed stucar jag — Under läsningen häraf anmältes och emokkogs en Oe^urarisn fran det Wallostiga Borgare-Ständer, anförd af Herr Lagmannen och Riddaren blg'(anslem, som tUkäimagaf, at Ständer fvrehaft och enhälligr bifallit del ak Hemliga Utgöl et i dest ?-aocoU«. Utdrag af döN 22. Ästaji upgifna ^in-NLo-krojeLl. samt tillika i afseende'pä de bertil erforderliga afgis'er m»verlslnnat til Hemliga Urskottet at färesta sadana nkwägar, loin til Planens utförande kunna bidraga. Lstaledes hade Borgare-Skätidek ansett sin underdäniga erkänsla 'ikmätigt, at genom en Stor vspuksrion af alla Irra Stan, den en underdänig tacksägelse börde frambäras kil Hans Ma>:c för best Nådiga anbud at til Riksgälds Märket assia den andel af Bemillninqen, som Stcus.-Weiket hittils njutit: Och stuteligen hade Ständer för sin del bestulit, ar den urrikes Gäld, hwarmed Stare-Merker för det närwarande är behäftad!, mä pa RiksgaidsWerket öfwersöras. Vsxurarionsn beswarades och aftradde. Friherre 8 t jerneld, ^dol^k läudviz, upläste följande: Dä jag war bland dem, som lade detta grannlaga Mål pä bordet, och det är et öfwerläggninqsämne, sar jag den äran at saga mina tankar.
Ferlin frän den ådömda ersättningen, ”anmärkniugsproc. vederbörande inom Kammarrätten dock förbehållen;” såsom följd hvaraf Ferlin blifvit nödsakad alt, på sätt jemväl bilagde 2:ne originalqvittenser visa, till Kammarrättens Ofverrevisiousdepartement inbetala nämnde anmärkmsproc., tillsammans utgörande 102 r:dr 39 sk. b:co; och det är äterbekommande af denna anmärkmsproc. sorn nu utgör föremålet för min vördsamma framställning. Enligt gällande författningar bäfva redogörare i allmänhet rätt att af vederb. målsägare, genom anställande reservationskraf, återfordra hvad som i följd af anmärkmr vid kronoräkenskaperne till utbetalning ådömmes; och i förevar, fråga antydes dessutom detta bestämdt i nåd. utslaget d. 10 Aug. 1839; men då jemväl i samma nåd. utslag förklaras, att återfordran hos beväringsynglingarne af ådömda beloppet vore ”både olämplig och lill en del omöjlig”, har Kammarrättsrådet Ferlin hvarken kunnat eller ens ansett tillständigt alt hos dem, i följd af reservalionskrafvet, göra sin rätt lill ålerbekommande af den del af medlen, som utgör anmärkmsproc., gällande, hvarföre han måst samma medel af egna tillgångar utgifva. Genom berörde nåd. förklarande, att det vore både olämpligt och omöjligt att medlen af beväringsynglingarne återfordra, har således det sär - Ben 24 Augusti e. m. 411 skilda förhållandet inträlfat, att Kammarrättsrådet
Enligt uppgjorde och af Kongl. Majit i nåder fastställde planer, äro total-kostnaderne för fullständig bestyckning af hufvudfästningarne vid Waxholm och Carlsten beräknade, för den förra till 249,85o, och för den sednare till 89,680 ridr; och då angelägenheten fordrar, att nämnde bestyck - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 73 21 ning, i den mån fästnings-byggnads-arbetets framskridande sådant medgifver, så fort som möjligt, bringas till fullbordan, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att, till bestridande af de i berörde hänseende erforderliga återstående kostnader, Rikets Ständer måtte anvisa för Waxholms fästning 24,880 r:dr och för Carlstens fästning 4<>68o r:dr; d) till anskaffning, af nya gevär, 100,000 r:dr; Rörande denna fråga kommer Utskottet att framdeles afgifva serskildt utlåtande, hvartill Utskottet alltså nu får hänvisa; e) till anskaffande af reserv-fänghålslappar samt rengöringsoch söndertagnings-verktyg för till slagkruts-anländning förändrade gevär, 10,009 r:dr; och f) till slagkruts-hufvars tillverkning 10,000 r:dr. I öfverensstämmelse med den af Rikets sednast församlade Ständer uttryckte åsigt, rörande angelägenheten af äldre infanteri-gevärs förändring till slagkruts-antändning och då för betäckande af förenämnde i detta afseende såsom nödige ansedde kostnader tillgång icke lärer kunna beredas genom anvisning å Krigs-kollegii arlilleri-afdelnings ordinarie stats-anslag, hemställer Utskottet, att de begärde extra statsanslagen af tillsammans 20,000 r:dr må af Rikets Ständer beviljas; g) till fortsättning af Carlsborgs fästnings-byggnad 90,000 r:dr.
Ordet paktum har ej synnerligen g o d klang det heller, men möjligen skulle en mera allmän kunskap om den franska och engelska lagstiftningen kunna bidraga till att finna någon form för lagbud, hvilka, utan att såra kärleken och det ömsesidiga förtroendet emellan makar, blefve ett värn mot godtyckligheten och annat mera, som nu så ofta förstör lyckan i hemmen. A ve. * SEN TILL, tidning ATT Idun OCH FINNAS H O S * Iduns ALLA EDRA ModeBEKANTA! Suomessa. Några vildblommor samlade af Esstese. (Forts.) XI. Madam Blom. » Är madam Sten inne? » — Jag knackar på och stiger in. » Nej, mor har gått till byn. Ä ' det något jag kan göra, fröken? » — » Nej tack, Sten, jag kommer igen. Adjö, adjö! » — » Nå adjö nu, Sten, må godt! » — » Adjö själf, madam Blom. » — Den främmande kvinnan har stigit upp och kommer ut tillsammans med mig. » Gubben Sten ser kryare ut i dag, det är j u roligt, att han är bättre. » — » Ja, nog är han bättre — vi ä ' gamla bekanta, därför var jag där nu. » — » Jaså, och hvar bor ni själf? » — » I stugan bakom kvarnbacken, alldeles vid sjön. Har fröken inte varit åt det hållet? » — » Nej, inte ännu. — Hur kommer det sig, att ni talar svenska? » — » A kors, jag ä ' j u barnfödd i Sverige och gubben min också. Vi kom öfver hit som smedfolk. Gubben min va ' först hos en så ' n god patron där hemma. Men då kom de ' dåliga tiderna, och patron sa ', att den som ville fick gå, den som ville fick bli kvar mot lägre lön. Vi va ' unga och skulle pröfva lyckan förstås, och så kom ' vi hit. » — » Hade ni barn då? » — » Ja, vi hade två med oss, men de fingo skarlakansfeber och dogo bägge två. » — » Så att ni ä ' ensamma n u?
Om Contractshelgd icke mera inom Svenska folket äger rum, så ber jag att få veta, hvar det lagrum finnes, som försätter Svenska Rustoch Rotehållare utom ett 47 H. 1 1 iC>2 Den 26 Octoher c, m. annat förhållande till lagen, än öfrige Sveriges innebyggare; och då man fruktlöst skull e söka, att, med alla spetsfundighetens och ränkörnes tillhjelp för mig utvisa delta lagbud, hvarigenom den jordbrukande massan utaf Svenska folket, sorn. snart sagt bestrider kostnaderne till allt, som till försvaret lemnarallt, skulle, i anseende till sina rättigheter, vara satt utom lagen; så är våldet inträdt, och det är häremot jag protesterar. Jag föreser ifrån denna våldshandling de vådligaste följder; ett frö till missnöje, till förtrytelse och harm, som kanhända af majoriteternes ledare icke anas, men som i alla fall ej torde uteblifva, i fall naturen icke, af undseende lill Rikets Ständer, skulle förändra sina lagar för orättvisans verkningar på menniskohjertat. Den varma öfvertygelse jag i detta hänseende hyser, gör det för mig till pligt, att härvid återupprepa, att det ej är Konungen, som begärt våldets utöfning vid detta tillfälle, utan att det är Rikets Ständer, som satt det uti verkställighet af egen känsla för betungandet af deras tillstånd, som statsklokhet, som billighet och rättvisa befallt att lindra; och det är Konungens Rådgifvare, hvilka, vanmäktige att i Conseillen verka till öfvertygelse för en sak, hvars rättvisa och billighet de yrkat, lindrigast sagt, visat kallsinnighet inom Ståndet, för att hindra det ifrån Grund - Den iG October e. m. lagens öfver'trädande och från en beskattnings-åtgärd, hvilken icke genom någon Grundlagsparagraf är Rikets Ständer öfverlålen.
M:s nåd. propos. anslå en och en half million rsdr, deruti kan jag ej för min del instämma, så länge som en massa allmänna företag, af stor ekonomisk nytta, hvilka skulle komma att medföra för samhället stora inkomster årligen - Den i5 Januari. i53 ligen, ligga under pröfning, och sedermera blifva afslagna af brist på medel, emedan man användt de tillgångar, sorn finnas, på eli ännu icke lill vidd och beskaffenhet kändt behof. Jag begär återremiss af betänkandei. Hr von Rosen, Georg: Såsom ledamot af de sammansatta Utsktn, hvilka afgifvit della brlänk-, har jag öfvervarit öfverläggningarna derom inom dessa Utsk. Jag halder yttrat olika tankar emot dem, sool ligga lill grund för Utsktns betänk. I det hänseendet har jag likväl varit af samma tanke med Utsk:n, all behofvet påkallar nyttiga förändringar i fångvården inom vårt fädernesland, Jag vill ej åberopa min egen erfarenhet; den är alli fö ikort alt anföra. Jag delar Ulsk:ns tanke, att anslag höra beviljas till att förbättra det tillstånd, hvari våra fängelser nu heliana sig; men jag förenar mig till en viss del med Hr Ekholm derutinnan, alt man bör börja med början. En finges historia är ryslig nog mot dess skit, det medgifves; men detta slut hade häri kanske undvikit, om bans behandling ifrån början varit annorlunda. En anklagad är ej ännu af lagen dömd såsom brottsling, men huru behandlas lian innan domen fälles? Åtminstone någon gång, innan lian af domaren blifvit erkänd för oskyldig, släpas han ifrån det ena fängelset till del andra och inkastas i samma rum med dömda brottslingar, och hans förbättring, om den är möjlig, kan icke der ske, utan tvertom lider han elt moraliskt ondt, mången gång värre, än det straff, som ålägges dem, sedan de blifvit dömde. 1 Christianstads länshäkte, sorn tillika är fästningshäkte, firp endast rum för 64 personer, och likväl hafva der måst inrymmas 101 personer.
Län befintlige rotar, som contant bidrag af Staten åtnjuta, i hvilket fall, efter lika beräknings-grund, som ofvan uppgifven är, och då, jemlikt i6()3 års Indelningsverk för 2g rotenummer, sammanlagda contanta beloppet af rotehjelpen inom samma Län utgör 4i d:r 5 öre 8 pgr. för detta behof, i3 Tunnor a3| Kappar Spannmål komme att erfordras. Efter öfvervägande af allt detta, hafva Rikets Ständer, som nogsamt ega sig bekant, att ifrågavarande, vid flera tillfällen, öfverklagade roterings-besvär, serdeles inom Kronobergs Län, är tryckande och tillika ojemt fördeladt, ansett den af E. K. M. i Nåder föreslagna rotehjelp eller understöd, utgörande, för öfverroterade 46f3:dels Hemman inom Kronobergs Län, ia3 Exp. TJtsk. Förslag till und. Skrifv. 203 Tunnor 24 f :dels Kappar, samt för 2q dylika Hemman, inom Calmare Län, i3 Tunnor 23*:dels Kappar, böra samma Hemman årligen tilldelas, samt att, i anseende till Hemmanens aflägsenhet från Kronans magazin och svårigheten för RotehåHarne att derifrån afhemta Spannmålen, hvilken för de mindre Hemmansdelarne utgör ett så ringa belopp, att värdet deraf knappast motsvarar transportkostnaden, denna rotelljelp må antingen directe från Landt-Ränterierne i nämnde Län contant utbetalas, efter Länens markegångspris, dock utan beräkning af forsellön, eller ock, derest E. K. M:ts Befallningshafvande så lämpligt finna, af Kronofogden i orten varda emottagne, för att, vid de ordinarie Uppbörds-stämmorne, vederbörande emellan fördelas ; hvaremot den nu i contant utgående rotehjelpen, med ia3 R:dr 3^ sk. 4 rist. för Kronobergs, och 41 D:r 5 öre 8 pgr. för Calmare Län, kommer att upphöra och, under sin titel, bland Stats-inkomsterne, oafkortadt ingå bör. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K.
Innan sådant val skett, må den bland ledamöterne, som främst är på Första Kammarens vallista, ordförandens rätt utöfva uti de Utskott, som ständiga äro, och uti Utskott, som blott endera Kammaren utser, den, som främst är på listan öfver de dertill valde ledamöter. § 73. Uti ständiga Utskotten tillsättes sekreteraren af Utskottet. Öfrig betjening antages i dessa Utskott af ordföranden gemensamt med vice ordföranden och efter samråd med sekreteraren. 1 de tillfälliga Utskotten skola ledamöterne inom sig, för hvarje serskildt mål, utse en föredragande, som ock Utskottets utlåtande i samma ämne uppsätta hör, derest icke, med afseende å ämnets beskaffenhet, Kammaren finner skäligt bifalla, att Utskottet en sekreterare med nödig betjening till biträde antaga må. I hemliga Utskottet förordnas sekreterare och annan kanslibetjening af Konungen. § 76. Der så händer, att inom ständigt Utskott göromålen så ökas, att Utskottet dem ej fullgöra hinner; ankomme på Kamrarnes gemensamma beslut att antingen ledamöternas antal förstärka, eller ock, för vissa Utskottets handläggning eljest tillhörande mål, serskildt, för båda Kamrarne gemensamt, Utskott tillsätta. 1 de tillfälliga Utskotten må förstärkning beviljas af den Kammare, som Utskottet tillsatt. § 77. Varder Utskottsledamot af förfall hindrad, att sin befattning utöfva, då skola vederbörande elektorer utse en suppleant, att under tiden hans ställe i Utskottet intaga. § 78. ' Har ledamot af Utskott två gånger efter hvarandra, utan laga förfall, från Utskottets sammanträden sig afhållit, anmäle ordföranden det hos vederbörande Kam - 24 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. mare, som då* efter omständigheterna, om inväljande af annan ledamot i Utskottet förordnar. § 79. Alla Utskott skola, sednast inom fyra dagar från den, å hvilken de utsedde blifvit, i verksamhet träda, och de utlåtanden, som på dem ankomma, så fort ske kan, afgifva. Om sammankomst och arbetstid för hemliga Utskottet bestämmer Konungen.
Sjömannen, som förr med glädje och stolthet seglade under den till aflägsna haf, och kände sitt hjerta klappa af stolhet, då den hissades, han ser den nu hissas med förakt och smärta, och, sedan den fått sina främmande tillsatser, kallar han den för sillsalaten och harlekinsmanteln. Det må stå Norrmännen fritt att förakta dessa färger, som förr voro vår glädje; vi vilja behålla dem, sådana de voro före 1844, ty uti det hvita kors på röd grund, som då utgjorde föreningstecknet, sågo vi ett minne af tappra fiender, ett minne af Juels och Tordenskjolds dagar, sorn vi högakta och äro lyckliga af att ega. Hellre än att eftergifva ett enda jota af dessa fordringar, hellre då unionens uplösning. Må Konungen behålla?.in dubbelkrona, men må de båda länderna vara fristående riken. Det står sedan Norrmännen fritt, att genom lysande bedrifter förskaffa sig en ära och ett namn i historien, liknande våra, och vi skola hålla oss skadeslösa genom Danmarks vänskap. Jag önskar bifall till förslaget i 3:dje punkten. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Det kunde synas som om uti en fråga, hvilken på sednare månader blifvit så mångsidigt belyst, så fullständigt utredd, allt ordande nu vore öfverflödigt. Så skulle tvifvelsutan äfven förhållandet vara, derest icke denna frågas internationela art gåfve den en fullkomligt egendomlig ställning. Målet för va.a förhandlingar i 204 Den 17 Mars f. m. dag är mindre att framkalla en öfvertygelse, hvilken säkerligen hvar och en redan för sig stadgat, än att, jag vill icke säga emot, utan till Norige föra Sveriges talan. Representationen har härtill icke allenast ensamt befogenhet, utan äfven en pligt, som den icke eger förbise. Ingen må dölja för sig, att stunden är allvarlig, att vi befinna oss vid en kris, utur hvilken lika lätt föreningens up~ lösning kan framgå, som — det Gud gifve — ett nytt och friskt föreningslif utveckla sig.
Otvifvelaktig! att man af Grekiskan och Latinet i allmänhet sedermera icke kände mer, än hvad man nu känner af Hebreiskan, och hvar och en vet, att detta språks litteratur är af ganska få känd. Jag vill icke stödja mig här pä mig sjelf, utan hänvisar Hr Westerstrand till en i öfrigt tillräckligt känd man, Hr Thiers i Frankrike, och huru han yttrat om de gamla språkens studium. ”Det finnes ingen”, säger Hr Thiers, ”sorn icke hört sägas, att ungdomen får lära Grekiska, Latin och de gamle republikernas historia, men i öfrigt ingenting, som kommer densamme till nytta ilifvet; samt att den deri införes bekant med den gamla verlden och obekant med den nuvarande. Dessa åsigler, hvilka begynte att utbreda sig vid slutet af sisth sekel, hade under revolutionen studiernas allmänna förfall till påföljd. Under bemälde tid var icke fråga om något annat än malhematik, fysik naturalhistoria, nyare språk. Förste Consuln, när han bragte allmänna undervisningen i ordning, drog ej i betänkande alt återgå till Rollins melhoder, och återföra ungdomen till Roms och Atheus gamla republikers kännedom. Denne store Ande visste hvad den gjorde, och vi skola hafva stor orätt att åter falla i villfarelser, hvaröfver alla bildade män afkunnat vår dom. Ja, mine Hrr, vi tveke icke alt utsäga det, den gamla litteraturen, det Grekiska och Latinska språket, måste utgöra grundvalen för ungdomens uppfostran. Andren J denna tingens ordning, dä, vi väge att försäkra det, så skall nationens ande genom ert förvållande urarta. Den tidiga ungdomsåldern är i synnerhet tjenlig lill språkens inhemtande, ty under denna lid är förståndet föga tjenligt till eftertankens öfning, men desto mer till minnets. De ord, som under denna tid samlas af minnet, blifva deri inristade ända till sednasle ålder.
Pigorna sqvallrade för kaféidkerskan och hon i sin ordning för Hammar, som på detta sätt blef ganska väl underrättad om hvad som försiggick i våningen ofvanför. Visserligen erhöll han inga värdefulla upplysningar; men Hammar var en tacksam åhörare, som med tillfredsställelse tog emot äfven de minsta bidrag till herr konsulns historia. Han fick veta, när konsuln for bort på affärsresor, när det var främmande der och hvilka som då voro bjudna, hur det gick till i Brauners hem, äktenskapliga misshälligheter och dylikt. Och det var alltid något. Hammar hade knapt hunnit helsa, förr än hans pratsjuka värdinna anförtrodde honom, att det på söndagen skulle blifva stor fest hos Brauners. Hela den förnäma hufvudstadssocieteten var bjuden och festen skulle blifva mera lysande än någon af dem, som Brauners förut gifvit, hvilket ville säga mycket, då hela Stockholm talade om det vanvettiga slöseri herr konsuln med fru brukade utveckla vid dylika tillfällen. Stora anordningar hade redan börjat vidtagas för gästernas trefnad. Ett rum inreddes till teater och der skulle flera sångare och sångerskor från operan låta höra sig. Dessutom skulle det blifva en mängd lustbarheter, för hvilka man ännu ej hunnit bestämma sig. Det intressanta meddelandet afbröts af en ny gästs inträde. Det var en ung, mager man med behagligt utseende och klädd ytterst elegant och något exentriskt, som om han åsyftat att fästa allas uppmärksamhet vid sin person. Trots att november månad nalkades sitt slut och kölden ej var att leka med, hade han sin långa ljusa vinterkappa uppslagen, troligen för att visa sin eleganta habit, sin kulörta sidenhalsduk med en stor blixtrande kråsnål uti. Värdinnan blef både förlägen och förvånad öfver att en så fin gäst hedrade hennes kafé med ett besök. Fridolf Hammar deremot fann det ej besynnerligt alls. Han kände igen den inträdande eleganten. Det var nemligen en af dessa kringresande äfventyrare, hvilkas uppträdande och affärsoperationer i regeln gå så nära brottets gräns, att detektiva polisen sett sig föranlåten att ständigt hafva ett öga på dem. Denne elegante herre var hvarken bättre eller sämre än hans oräkneliga kolleger. Hammar drog sig till minnes mannens historia.
Förhällandet emellan Riksgälds - kontorets sladder och tillgångar. — 38 — Riksgäldskontorets inkomster och utgifter under är 1860. Årliga anslaget till H. Majit Konungen 300,000: — De vid 1856-1858 års riksdags statsreglering beräknade och till utgående från Riksgälds-kontoret under sistlidet år anvisade utgifter 2,482,882: 56. Vid 1859—1860 års riksdag beviljade och till utgående före sistlidet års utgång afsedda utgifter 610,396: 34. Anslag till folkundervisningen 250,000: — Redovisade kostnader för sistlidne riksdag 570.253: 29. Kongl. Stats-kontoret godtgjorda brister i de för 1858 påräknade statsinkomster 803,723: 46. Med hänvisning till de upplysningar om Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter under år 1860, som innefattas i bilagde ur räkenskaperne sammandragne tabell (Bil. Lit. A.), hafva Revisorerne, för att underlätta jemförelsen mellan inkomsternas och utgifternas belopp under sistlidne år, ansett sig böra meddela nedanstående summariska uppgift öfver Riksgälds-kontorets inkomster år 1860: Allmän bevillning samt kortoch tidningsstämpelafgifter, jemte obser vationsmedel 2,453,311: 30. Skatteköpeskillingar och ekeskogslösen 10,793: 83. Kapital-afbetalningar och räntor å de för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån 430,334: 63, Återbetalningar af lyftade kreditivmedel, jemte derför erlagda räntor ... 67.531: 71. Dito af tillsvidare förräntade medel, med tillägg af derå upplupna och godtgjorda räntor 3,437,812: 42. Återbetalningar å de från Riksgälds-kontoret utbekomna anslagssummor 36,074: 32. Aflemnade, behållna öfverskott å ordinarie och extra ordinarie statsinkomster 2,400,000:
Den 7 October f. m, På grund af hvad jag nu anfört, och med förhoppning att Ridderskapet och Adeln icke lägger den orättvisa, som begicks 1815, till grund för de beslut, man nu går att fatta, anhåller jag om bifall å Utskottets Utlåtande, med det tillägg, att Chefslönen upptages till 2000 R:dr Regements-Qvartermästarens dito till 600. —- samt alt hvardera af de 3 Stabs Captenerne äfven få 600. — Friherre af Tihell, Gustaf TV ilhelm: I hvad Friherre Fleetwood anfört om förhållandet med den passevolance Wermlands FältJägareRegemente nu äger, instämmer jag, såsom alldeles enligt med sanna förhållandet. Grefve Horn: Jag vill ej motsäga Friherre Fleetwood, att Corpsen kan vara i behof af högre löner, men jag finner, att jag, så val vid denna som vid 'de fleste Corpser, kan tillämpa samma skäl mot allt vidare anslag, nemligen att det är brist på organisation, som gör, att anslaget icke är tillräckligt. Jag tror, att, om Regementet organiserades på en Bataillon, skulle det finnas tillräckligt öfverskott att förböja lönerna, och jag måste på denna grund bestrida allt vidare anslag, samt reservera mig mot det beslut, som i detta afseende säkerligen kommer att fattas. 238 Den 7 October f. in. Grefve Ridderstolpej Carl: Då det är andra gången under ett nästan årslångt Riksmöte jag tar mig friheten yttra mig, äro ursäkter för min ringa vana såsom talare, både öfverflödiga och onyttiga. Så väl min pligt, som mitt varma deltagande för kamraters missöde, äro orsakerna, hvarföre jag nu faller Ridderskapet och Adeln besvärlig. Det hade kanske varit min pligt, att förut eller då Betänkandet förra gången var före, göra de anmärkningar jag nit ämnar framställa; men min uraktlåtenhet i denna del må tillskrifvas min ömtålighet, och min skyldiga aktning för deli så mycket åberopade Ridderskapets och Adelns dyrbara tid.