Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Besvärsoeli O eonomieUlskoltets den 29 sistledne April under N o 74 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Lappske Nybyggares söner att ingå i Allmänna Beväringen. Herr af Schmidt, Georg Lars: Jag tror det jrke van lämpligt att för Lappmarks Allmogen stadga deltagande i allmänna National-BevåringtM). I dessa trakter finnas ännu inga vågar, hvarigenom en längre tid för fram och återtågen skulle komma att användas; få arbetare oell dessa åro i synnerhet behefflige just den tid på året, då Bevåringens exercice inträffar Om någon befolkning der skall kunna tillvågabringas, år det nödigt att Lappmarksboerne längre tider befrias från allmänna onera. Det år omöjligt att de skulle deltaga i Bevårings-skyldigheten utan en högst känbar påföljd både för dem sjelfve och för de nejder, der de nu vistas. Jag kan Den 7 Maji e, m. således icke annat ån på det högsta afstyrka bifall till Utskottets ifrågavarande Betänkande. Herr Montgommerie, Gullof: Jag instämmer så mycket hallre, i hvad den siste värde talaren yttrat, sorn jag tror att Lapparnes förpligtande till deltagande i National-Bevåringen vore ginaste sättet att för nu och framdeles afskräcka dem från nybyggen, och detta måtte ej vara ändamålet. De hafva af naturen ingen fallenhet för Krigstjenst, derom har man haft i allmänhet eri lång, och jag dessutom en personlig erfarenhet. Friherre Ceder(trom, Jacob : De grunder Riksens Ständer fastställt för Bevåringsskyldigheten åro allmänna; och det år endast genom missbruk, sorn Lapparne från deltagande deruti blifvit uteslutne. Genom Ledamöter utaf Bonde-Ståndet från de Norra Provincerne är det upplyst, att allmogen der ofta sänder sina söner upp till Lapdmarken, för att på det såftet undanhålla dem från Beväringsskyldighetens fullgörande; och det år sådane missbruk man måste söka förekomma.
Härvid har raan dock förgätit, dels att R. o. Ad. för sin jord i dessa provinser, enl. hvad ofvan är visadt, hade serskilda privilegier, hvilka voro genom fredsslut och Konungsliga handfästningar försäkrade, dels att de adliga privilegierna i 10 § förutsätta R. o. Ad:s ja och samtycke äfven för tillökta hjelper och utskrifningar, dels ock att ett undantag, hvad angick det Halländska utsockne-frälset, är vordet både stadgadt och de facto gjordt, ej mindre vid Hallands rotering till båtsmanshåll år 1726 — 1739, då utsockne-frälset derifrån uteslöts, ån äfven medelst Konung Fredriks ofvan citerade beslut af år 1756; hvartill bör fogas det vigtiga tillägg, att då utsockne-frälsehemmanen icke deu tiden, 1809 års Reg.F. utfärdades, voro ständig rotering ålagde eller dertill indeldta, deras rotering efter denna lid måste anses såsom ny och tillökt, hvartill åter ovillkorligen erfordras Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Fråga blir således: 2:o Huruvida efter antagande af 1809 års Beg.F. nugot beslut, i enlighet med 73 och 80 §§:ne Reg.F.-n, är vordet af Konung och Ständer sammanstämmande fattadt, i följd hvaraf utsockne-frälsehemmanen i Halland kunna anses lagligen skyldiga att ingå i den ständiga roteringen? Jag torde i detta hänseende få genomgå de riksdagsoch regerings-handlingar efter 1809, som röra denna fråga. Vid 1810 års riksdag fattade R. St. det beslut, att «//inom rikets gränser varande oroterad jord, af hvad namn och beskaffenhet den vara mande (med undantag endast af militieboställen) skulle extra roteras, d. v. s. ega skyldighet att, så snart riket med krig hotades eller oroades, uppsätta och bekläda emot jorden svarande försvarsmanskap, dock att denna extra rotering skulle vid krigets slut alldeles upphöra. Och förbehöllo sig R.
Staten, lifstids Pensioner i anseende till deras N?äns och Fädeps firsjenster . ^ C. Följande Fruap och andre Personer af Llwinnokönes iltnjutq enl. nedgnäberopade Kongl. Dyef uppä Deneficii och Benadnings. Staten lifstids pensioner af serskildt föcefomne hewekande stäk och omständigheter Denxfieie, Stat. 6,766 7,177 6,196 ;r 45 20,140 >29^4 Summa Nötteligen afstrifwit intygar: P» r.un»ius, Liss. A. Mrift. Din 29 September. Litt. A. ng Följande Fruar och andre Personer af Qwinno, könet ätnjura. enligt nedanabecopade Kongl. Bref, uppå Beneficii och Benädnings-Staten, lifstids pesisioner, l anseende till deras wld ^ongl. »soswec mnehafde Tjenster. Nedannainde Stats-Fruar, som fran deras Tjenstgöring i Räder entledigades, enl. Kongl. Brefwet d. 24 Maji 1795, neml. Fru Friherrinna» Wrangel, född Ceder. creutz Fru Grefwinnan Cederhjelm, född Stenbock Fru Grefwinnan Löfwenhjelm, född v. Fersen Fru Grefwinnan Lewenhaupt, född Lewenhaupt Fru Grefwinnan Tersmeden, född Sparre Fru Grefwinnan Hamilton, född Petersens 400 400 400 Benestcii och De nädnmgs — 402 — 400 400 LfwerstenEhrengranats Fru, Maria Aurora Uggla, som warit Under. Hof. Ma. sarinna hos s d.
Vigtigt är det att icke taga ett steg, som man svårligen kan återtaga; nödvändigt är det att med varsamhet och småningom icke brådstörtande gå den stigande frihetsandan till möte, och med det samma lyder man naturens lärorika efterdöme, oeh då skall skenet af frihetens fackla icke förblända, utan tvärtom, genom dess efterhand verkande ljus blifva förädlande, välgörande. s8 Den 87 Januarii. Dessutom huru ofta talas icke här hvad som straxt derefter antingen återtages, eller uti Ridderskapets och Adelns Protocoller icke kan införas eller till och med derifrån afföres, om under discusionerne i dvin influtit någonting icke behörigt, eller med comtiiutionen icke öfverenstämmande? Skulle då äfven sådana discusioner, genom snabbskrifvare böra allmängöra*, och ä‘ven den renaste afsigt, ehuru för ögonblicket illa »lier icke nog klart framställd, blifva efter godtycket förklarad, genom Dagblad utspridd, välmeningen häcklad, ka*ske amädad? Nej, Sverige är icke ännu England och vårt representationssätt icke jemförligt med Englands, och så länge Rikets Ständer, mot naturen af saken, äro för. deldta på 4 kamrar, är den allmänna föreningen så mycket mera förhastad, som Ståndens egne och enskildta förening borde föregå, för att sedan efterföljas, om möjligt, af den mäst obegränsade offentlighet,]och så enligt min tanka Frihetens och Con/litutionens rätta krona. Men innan detta kan ske, låtom oss inskränka vår offentlighet till hvad den med nytta oeh ändamålsenlig åsyftning äfven för närvarande kan och bör vara, nemligen, att medgifva inträde här åt dem, som en dag skola beträda samma bana, men hvilka dittills sakna allt tillfälle till öfning, till deltagande i offentliga öfverläggningar.
Tham, såsom Riksdagsman, till sitt afslag å dennes motion, utan förmodade Herr Grefven och Ordf., att Utskottet, i afseende på Liedback, borde inskränka sitt Utlåtande till förklarande, att dess förslag, såsom författadt af den som ej vore Riksdagsman, ej kunde till Utskottets beprövande upptagas. Hvaruti Herr Lagman Sandberg med flere instämde.2 Sluteligen anmodade Herr Grefven och Ordföranden Utskottet, att hvart och ett Stånd serskildt ville utnämna sina Ledamöter till den nu beslutne Tryckfrihets Beredningen, hvarefter härtill valdes, af Högt. Ridderskapet och Adeln. Ordföranden Herr Grefve Mörner, A. G. Öfverlntend. m. m. Herr Edelcrantz, A. N. Regerings Rådet. Herr Hall enst jerna, G. Högvördige Preste Ståndet. Biskoppen m. m. Herr Tingstadius. Biskoppen m. m. Herr Faxe. Theol. Doct. och Prosten Agrell. Högloft. Borgare Ståndet. Lagmannen och vice Talemannen Herr Sandberg. Borgmästaren Herr lillberg; Borgmästaren Herr Nensén. Hedervärda BondeStåndet. Riksdagsmannen Bengt Andersson. Riksdagsmannen Bengt Svensson. Riksdagsmannen Pehr Nilsson. Utskottet åtskiljdes kl. 1. ■ In fidem Leonh. Palmblad. 1 Jämför ovan sid. 135 och 137! 2 Protokollsutdraget är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 556. Justerat d. 9 Junii 1812. A. G. Mörner. Fredagen den 5 Junii 1812 sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskotts utvalde Beredning i afseende på gjorde anmärkningar vid Tryckfrihets Lagen och hvad dermed ägde gemenskap, då alla Beredningens Ledamöter voro närvarande.
Jag anhåller afven om afslag ä Betänkandet , dels på de grunder Grefve Hamilton anfört , dels derföre att i Särskildta Utskottets af Ridderskapet och Adeln igår bifallne Betänkande, står: att Coliegiernes Ledamöter böra i alla andra än Kammar-Rätts-ärenden, omedelbart tilltalas inför Högsta Domstolen. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition först till återremiss och sedan till bifall af Lag-LJtskottets förevarande Betänkande 5 men å båda Propositionerna svarades Nej. 1 anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marhalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afstå berörde Betänkande, Ropades Ja. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeeonomie-Utskottets den 1j sisth September under N:o 18T afgifne samt den 2f i berörde månad eftermiddagen på bordet iagde , Utlåtande öfver gjorde anmärkniDgar vid Ut - Den'15 December f m. skottets förut meddeldte Betänkande, i anledning af föreslagen förändring uti Examina för inträde i de Civile Embets-verken. Herr von Hartmansdorff', August : Uti Utskottets första Betänkande, hvilket i det sednare åberopas, har Utskottet tillstyrkt, att Uppfostrings-Comitéen skulle få sig uppdraget, att utarbeta föislag till Civile Examina, att deröfver höra vederbörande , och att till Kongl. Majit inkomma med yttrande i ämnet. Hela detta förslag förfaller nu genom Ridderskapets och Adelns godkännande af Särskildta Utskottets Betänkande, der det pag 2X2 är föreslaget: att Examen för inträde i Civile Embets-verk må göras till en gemensam för dem alla, endast med serskildt tillägg af Historien, Statsrätt och främmande Språk för dem, som vilja vinna inträde i Utrikes Förvaltningen, och aj de för Bergshandteringen nödige Vettenskaper, för dem, som ämna sig att vid BergsContoiret eller derunder hörande Embeten och Tjenster söka befordran.
Men dessa grofva summor, oberäknadt den förlust af nära 1,100.000 R:dr som Banken lidit på CanalDisconten och hvilken summa blifvit eftergifven, hafva dock icke knnnat fullborda Canalen, utan pretenderar man dertill ännu 1,650,000 R:dr; hvilket förenade Stafsoch BancoUtskotten funnit för godt tillstyrka att medgifvas; ehuru de dertill ej hafva annan tillgång att uppgifva, än tillgörande Statslån. Det felade i Csnalens Historia: att, sedan Nationen med mångå Millio. ner understödt byggnaden, hvilka kunnat betydeligen minska de tunga Stat&bördor Allmänheten bär, skall den nu skuldsätta sig för att ytterligare bidraga till Canalen och betala ränta för hvad således uppoffras. En sådan Den i5 Octobcr j. ml 8» Statseconomi kan icke annat än leda till ruin. Vid det nu hegärde anslag för Canalens färdiggörande, företer sig den vigtiga anmärkning: atf, nedan många Millioner blifvit använde till arbetet, fordras nu för dess fullbordande lika stor summa och 50,000 R:dr derutöfver, som hela kostnaden uppgafs blifva, efter första Förslaget: En missräkning som vis serligen icke haft, eller nånsin kan få, sin like. Missräkningar kunna ej förekommas: aldraminst vid omfång som det ifrågavarande: de i några år uppstegrade, men de sista åren åter nedfallne priser på iörnödenheter för Canalarbetet, kunna i någon, fast ringa, mohn öka kostnaden; men att föreslå i ,600,000 R.dr för bela kostnaden, då 9 å 10 Millioner redan blifvit använde, utan att den ännu nådt sin fullbordan, är högt oförlåteligt om det skedt af okunnighet, och straffvärdt om det skedt af uppsåt.
Departementen skulle i afseende på göromålens både mängd och beskaffenhet vara mest passande att handlägga landtbruks-ärendena; och den föreslagna benämningen på det nya Departementet utesluter icke möjligheten för Konungen att, med begagnande af den honom i 6 § Regerings-Formen tillagda rätt, att genom en särskildt utfärdad stadga bestämma den närma e fördelningen af ärendena Departementen emellan, till det nya Departementet öfverflytta landtbruks-ärendena, i händelse sådant skulle af behofvet blifva påkalladt. I motsats mot Utskottets af trenne Stånd gillade åsigt, har Bonde-Ståndet yrkat att Jandtbruks-ärendena skulle till det nya Departementet ovilkorligen förflyttas och åtgärden genom Departementets sjelfva benämning föreskrifvas samt således genom grundlagsbud befästas. Som denna menings-sldljaktighet icke synes kunna sammanjemkas, får Utskottet densamma till samtlige Riks-Ståndens behandling vördsamt anmäla, med vördsam hemställan till Bonde-Ståndet, att det ville sig efter de öfrige trenne Riks-Stånden foga. Stockholm den 11 December 4857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Dec. 1857, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med utlåtande öfver Bonde-Ståndets Talmans vägran a/ proposition å bifall lill åtskilliga af Stals-Utskottel framställda förslag till voterings-propositioner.
Hernösands stiftskyrka böra komma i åtnjutande af de ifrågavarande 124 domkyrkotunnorna, samt, enligt hvad styrkt blifvit, Upsala domkyrkokassa vid 1849 års början egde en behållning af 66,787 r:dr 18 sk. 9 r:st., med hvilka medel samt de dessutom kyrkan tillkommande ganska betydliga inkomster dess framtida underhållande måste anses betryggadt, få Utskotten jemväl vid denna riksdag vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att omförmälde domkyrkotunnor måtte Hernösands stiftskyrka tilldelas. Stockholm den 18 Juni 1851. Från förestående beslut reserverade sig herr Stats-rådet Fåhreeus, herr Bildt", herr biskop Heurlin, herrar prostarne Tellbom, Schram och Annerstedt samt herr Nordvall, hvilka ansågo, att, då förevarande ämne sednast vid riksdagen 1844— 1845 varit föremål för Rikets Ständers pröfning, och den då gjorda framställning om Hernösands kyrkas berättigande att åtujuta ofvan omförmälda domkyrkotunnor blifvit afslagen, men några nya skäl för bifall till en dylik framställning vid denna riksdag icke förebringats, motionen icke borde till någon utgård föranleda. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomj-Utskotlets Utlåtande, N:o ii. N:o 12. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 20 Jani 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckte frågor om förändradt löningssätt /ör Presterskapet samt om S. 31. Adjunkters aflönande till en del af Statsverket. Till Stats-utskottct hafva från hederv. Bonde-ståndet blifvit remitterade tvenne motioner i detta ämne, den ena undertecknad af riksdagsmännen Ola Månsson, Nils Andersson, Nils Jepsson, Pehr Påhlsson, Christen Andersson, Pehr Nilsson och Jöns Månsson, alla från Skåne, och den andra af riksdagsfullmäktigen Johannes Nilsson äfven från Skåne, med hvilken sig förenat riksdagsfullmäktigen I.
För faran att mista sin egendom genom en annans tillgrepp skyddar lagen, om det ej angår mera än 10 sk. Men för att mista 10,000 R:dr genom en Ekonomisk författning, är ingen säker. Jag instämmer således med Herr Hjerta deri, alt Ständerna, då de äga så stora anledningar, som de här anförda, må frambära deras önskan, att något mellanrum måtte stadgas mellan en Ekonomisk förordnings kungörande och hennes trädande i verkställighet. I framställningen finnér jag intet anstöteligt. Att omtala de händelser, som föranledt Ständerna till sin begäran, är helt annat, än att begagna dessa händelser till skäl för anklagelse mot Konungens Rådgifvare. Förgäfves söker man rättelse för framtiden genom det föreslagna anmärkandet emot dem. Ingen förseglad rulle kan röra något annat än det förjlutnaj och en - Den 19 Februarii e» nv 265 däst tjena, såsom varnagel för det tillkommande. Men erfarenheten har visat, alt vädjandet lill Constitntions-Ulskottet är i delta hänseende elt af de klenaste medel. Derföre och då rättelse för framtiden är i fråga, hvilken .genom den ifrågavarande skrifvelsen skulle vinnas, anhåller jag äfven om återremiss. Grefve von Rosen: Jag vill endast anföra några ord, emedan Herr Hjerta genom framdragandet af en delaillefråga örn lossning i Kongelf dertill gifvit anledning. Denna lossning har verkligen skedl, dock utan grund af författningar, endast i följd af humeur. Den största ullhandlare i Götheborg ville hafva högre rabatt och derföre gjorde han det; ty att vilja påstå någon annan driffjäder för dess handling, är att säga detsamma, sorn att missbruk föranledt den, enär ull i Kongelf och Götheborg betala lika tolag. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om llidderskapet och Adeln ansåg de vid EkonorniUtskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda lill detsammas återremitterande. Ropades Ja. Uplästes följande från nedannämde Utskott iukomne Memorial och Betänkanden: a66 Af den 2 dennes: N:o 68.
Varande jemväl sistberörde memorial kommuniceradt med ÖfverKrigskommissarien Bergh, som, med anledning deraf, uti till Kongl. HofRätten aflemnad ytterligare förklaring, hufvudsakligen åberopat hvad han förut till sixr befrielse från ansvar i målet anfört, med erinran derjemte, att ÖfverKrigskommissarien icke, såsom AdvokatFiskalen antagit, skall ägt rådrum och tillfälle att, för den händelse, att assignationen förekommit tvetydig, derom göra förfrågningar, utan att det, enligt instruktionen, tillhört ÖfverKrigskommissarien att genast derå teckna approbation eller kassation. Genom Utslag den 5 Maj 1840 har Kongl. HofRätten i målet sig utlåtit, att ehuru Kamererare!!, ÖfverKrigskommissarien Bergh till inlösen godkänt ifrågavarande på Kongl. Räntekammarens räkning med Rikets Ständers Bank å '7,900 R:dr banko utställda assignation, och Banken, till följd deraf, infriat samma assignation, hvilken Herr Presidenten Westerstrand samt Kongl. Räntmästarne Karström och af Wåhlberg sedermera förklarat vara falsk; likväl och emedan berörde assignation ej allenast till papper, — 14 — tryck och åsatt hvitstämpel, utan ock till den skrifna kontexten jemte Kongl. Räntmästarne Karströms och af Wåhlbergs namn befunnes äga så mycken likhet med det formulär eller så kallade firma, som vid inlösen af Kongl.
I handlingen kungöres Kongl. Majrts nådiga beslut, att, till betäckande af Barthelemy kassans utgifter, ett lån å 50,000 R:dr Hamburger Banko skulle för nämnde kassa, med borgen af Kahinettskassan, upptagas, och meddelas ibland annat befallning till då varande StatsMinistern för Utrikes ärendena, Chefen för KolonialDepartementet, Herr Grefve af Wetterstedt att, å båda Kassornas vägnar, utfärda och aflemna de handlingar och förbindelser, som för ändamålet voro nödiga. Denna lånnegosiation angick således tvänne serskilda Kassor, ställda under förvaltning, den förra af Kolonialärendenas Departement och den sednare af Utrikes Departementet, för hvilka begge Departement II. E. Herr Grefve af Wetterstedt var Chef och i sådan egenskap inför Kongl. Maj:t föredragande af de till Depar temen tena hörande ärenden. Af Kongl. Maj:t, i Dess nådiga skrifvelse, anbefalld att utföra sjelfva lånnegosiationen, var emedlertid Herr Grefve af Wetterstedt lagligen förhindrad att kontrasignera den akt, som innefattade en sådan befallning, dertill följaktligen en annan embetsman måste utses. Men det kunde tilläfventyrs finnas nödigt att hvardera Departementet representerades genom en kontrasignant. På detta sätt förklaras, efter hvad synas vill, oemotsägligt, anledningen hvarföre ExpeditionsSekreteraren Bergius, såsom an - 270 ställd vid KolonialDepartementet, å dess vägnar kontra signerat denna handling. Huruledes och med hvilken behörighet en kontrasignation derå af Herr Presidenten Skogman tillkommit, torde åter kunna tinna en giltig förklaringsgrund deruti, att Herr Presidenten, som då tillhörde Konungens StatsRåd samt följaktligen kunde företräda ej mindre det ena än det andra StatsDepartementet, om han dertill förordnades, erhållit uppdrag att, å Kabinettskassans vägnar, denna kontrasignation meddela, eller att i allt fall Herr Presidentens innehafda embete icke ansågs vara för handläggning af detta ärende främmande.
Egentligen lärt känna någon parisiska, förtroligt och personligen, har jag väl knappast gjort; men jag har dagligen sett parisiskor i deras hem och på boulevarden, under deras arbete och deras nöjen. Och så- som något litet psykolog har jag naturligen ej kunnat undgå att generalisera mina intryck och bilda mig en viss allmän mening om den parisiska kvinnotypen. Men ligger icke just faran för misstag i den där benägenheten att generalisera? Och vunna iakttagelser äro ju allesamman bra ytliga, jag menar, äro mera det franska lifvets utsidor, som turisten kan se, än det inre lif, som man lär känna blott efter mångårig samvaro. Så kritiserade jag mig själf och var nära att uppgifva hela min plan. Men så slog jag mig ned på en af bänkarna. Morgondimman låg ännu som ett lätt flor öfver de aflöfvade trädens eteriska filigransverk. Stoluthyrerskan gick redan IDUN •20 beskäftigt och räknade in sina nummer. En mondaine dame skred förbi, elegant, lätt, fin och likgiltig. Ett par studenter kommo i lifligt samspråk med en ung flicka, som såg ut som deras kamrat, käck, fri och nervöst liflig. Och en arbeterska klampade förbi i sina träskor och med en tung börda på hufvudet. Nej, ämnet är verkligen för lockande! Jag kallar det icke » Parisiskan » utan » Parisiskor » och har ju då redan genom titeln angifvit, att jag icke vill påstå, att mitt försök till karaktäristik gäller alla Evas döttrar vid Seine, utan blott några af dem — dem, som jag varit i tillfälle att särskildt iakttaga —; och så säger jag uttryckligen ifrån, att det endast är några månaders erfarenhet i Paris, som står mig till buds. Och då kanske jag vågar ge mig in på ämnet, men blott med samma anspråk, som när man efter en resa i muntligt samtal återger sina intryck. * * Såsom motto har jag satt några rader af Tame, därför att de i själfva verket ock innehålla den allmänna mening, till hvilken jag kommit rörande grundtypen för de franska kvinnor, jag sett.
Lades till handlingarne', N:o 269, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående voterings anställande uti Förstärkt Stals-Utskott, rörande de, i utlåtandet, N:o 113, och memorialet, N:o 208, omförmälda frågor: Första och Andra punkterna i memorialet, N Bifölls; N:o 273, i anledning af erhållen återremis* å utlåtandet, N:o 220: Lades till handlingarne. Prot.- Utdragj den 18 April 1845. 839 S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets utlåtanden: N:o 52, i anledning af fjerdingsmannen Johan Lindgrens sterbhusdelegares ansökning ora eftergift af öfverränta å discontlån: bifölls; N;o 53, i anledning af f. d. Bruksidkarens IV. L. Ahlboms ansökning om eftergift af öfverränta å discontlån: Bifölls. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos åter och hijöllos följande Statsoch Lag-Utskottens betänkanden: N:o 106, i anledning af ej mindre Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition tili Rikets Ständer, angående sättet för återbetalningen af lån, beviljade utaf allmänna medel till understöd för vattenaftappningar, eller andra förberedande åtgärder för större odlingsföretag, än äfven serskildt väckt fråga om vilkoren för dylika låns erhållande; N:o 107, i anledning af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas; N;o 108, i anledning af väckt motion om rättighet för den, som upptäcker och åtalar gröfre brott, att få derå användne kostnader af allmänna medel ersatte, då den brottslige till gäldande af sådane kostnader saknar tillgång; N:o 209, i anledning af väckt fråga om inrättande af en advocateorps på stat. S. D. Föredrogos åter, hvart efter annat, följande Lag-Utskottets betänkandcn och memorial: