Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tå skall håfman stiga in och therom fråga min hustru, säjer kyrkoherden. Then ankomne gästen trädde therpå in till hans hustru, hvilken ej järna ville härbärgera resande, och efter något ordväxlande, får af henne till svar: Drag till helfvites upp i nattstufvan, och lägg ehr där; hvilket han ock gjorde. Men thenne blef strax en orolig gäst; som ock ganska nödigt lät sig affärda. Han började med ohyggligt buller och allehanda oroligheter i och utom husen, så med lösa tings kringkastande, som kreaturens plågande, otidiga utsläppande, och svansarnes sammanbindande, med mera dylikt, som äfven å andra ställen vid sådana tillfällen försports. Tilståndet blef härigenom för then gamle Pastor Rogstadius nog ängsligt och bekymmerfullt. Han kallar till sig sina Medbröder i orten, att söka theras råd och hjelp, utom thet att allmänna förböner säjes blifvit hållne i nie de nästgränsande Kyrkor, men allt förgäfves, thet ville ingenting hjelpa. Han skrifver till Consistorium i Strengnäs, och begärar hjelp therifrån; hvarpå Biskopen, Domprosten och Notarien ankommo att härom undersöka. Thesse togo strax vid ankomsten sitt qvarter i samma rum upp i Nattstugan, ther thenne förut blifvit invist, och hade sitt egenteliga härbärge. Thesse tre lägga sig i hvar sin säng, Biskop och Domprost, en i hvartdera hörnet framme i rummet, men Notarien i det hörnet jemte dörn. En Silfkanna med Öhl sättes fram på bordet, och ett brinnande ljus ställes ther bredevid. Biskopen och Domprosten, såsom gamle Män, och af resan trötte, somnade snart; men Notarien, såsom yngre, och vid mera krafter, ligger ännu vaken, enär Spöket i Ryttare-gestalt kommer midnattstiden in, och finner thesse gäster för sig. Ryttaren tager tå ljuset i hand, stiger först fram till Biskopens säng, lyser på honom, och säger: Ja så, är det du, Fader Lars? du är min sann intet för god du, jag känner väl dig.
Jag frågar hvad som är farligare för en sådan eller för en torpare eller hvad arbetaren må heta, antingen att blifva kroppsligen bestraffad för sina förseelser, hvilket, såsom Hr Cederschjöld nyss har sagt, medför en ögonblicklig smärta, eller att förlora sin tjenst? Hvilken våda uppslår icke derigenom för dessa personer och för samhället i det hela! — Men så är det med våra nya fdantroper, blott skinnet skonas, så är allt godt, äfven om menniskan för öfrigt må gå under. Hr Akerman har i anleda, af milt förslag anmärkt, alt då 544 Den 29 December e. m. man måste antingen bygga fängelser utan lag, eller antaga lag utan fängelser, så vore det väl bättre att börja med det lindri gare nemi. att antaga lag ulan fängelser. Men jag frågar om följden då icke skulle blifva, att när brottslingen dömdes efter lagen, men bestraffningsfängelser saknades, så måste han blifva strafflös och samhällets rättskaffens medlemmar fortfarande blottställas för hans ogerningar? Det är just denna påföljd af den nya lagens antagande, som jag vill förhindra och hvarföre jag bestrider den. Det är äfven derföre, jag föreslagit alt, då de nu gällande straffen äro lama och vanmäkliga att hindra brotten, man måtle göra försök med de nya straffen innan man lika obetänksamt och oförsökt införer dem. Att det är möjligt göra försöken på det säll, jag föreslagit, har Hr Cederschjöld nyss omförraält såsom redan verkställd!. Om man tvekar huruvida brotten i sednare tider ökats eller icke, så torde det komma deraf, att sedan man erfarit det de lama slraffen icke skydda, så undviker man, så vidt möjligt, att genom illgerningsmännens tilltalande blottställa sig för deras hämd, när de med det första återkomma på fri fot och icke rädas att förnya sina våldsamheter. Hr Akerman: Jag ber Ståndet om tillgift att jag ännu en gång tager ordet i detta ämne, men jag är nödsakad dertill, då jag hör, att mina ord icke blifvit förstådda.
IV. B. 1 17, 124, 157. A. 160. — för utdelningen och redovisningen af de för Riks-Ståndens och ( 16 ) Utskottens räkning upköpta skrifmaterialer m. fl. effekter. VIII. B. 517. A. 556. Arfvode angående vackt motion om årligt sådant åt Expeditionssekreteraren och Riddaren J. G. Richert. VIII. B. 518. A. 558. IX. U. 210. A. 249. — angående förhöjning deraf ål Föreståndaren för Tryckeri-Afdelningen af Expeditions-Uiskottels kansli. IX. B. 317. A. 332. Arfvoden till 2:oe Notarier hos Banko-Utskottet, angående. I. B. 218. II. A. 113. — åt Stats-Comraissarierne Kock och Gråå, ang. IX. B. 197. A. 208. Arkivet, Riksdags-, Stadgar derför, angående. Se Stats-Utskoltels Utlåtande N:o 6. Arméens Pensions-Kassa, angående anslag till uprätthållanden af densamma åliggande pensionering II. R. 227. Se vidare StalsUlskoitels Belånkanden N:o 156 och 250, samt Nionde Hufvudtileln. Arrendator af Annexoch Mensal-hemman; angående optionsrätt för denne eller för hans enka eller barn vid nytt arrendes afslulande. Arrende å Motala Kungsfiske och Mjölqvarn, angående 10 års förlängning af det ål Nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson uplätna. I. R. 23. IV. B. 216. A. 395. V. E. 3. — angående nedsättning uti eller befrielse från del för indragna Korporalsboställe! vid f. d. Adelsfahne-Regementet ett Mantal Åstorp bestämda. Arrenden af vissa Statens egendomar, angående indragning deraf emot Statsanslag.
s 294* Underd. Taxerings kös tn a ders bestridande, om medel till, inom Norrbottens Län; Stats-och a98 Bevilln. Utskottens Betänkande, med anledning af Konungens Nådiga Remiss, IV i. s 190—194, bif. af Presteoch BorgareStånden, ix s 74> af,Adeln, IX s 85. Taxeringskostnaders bestridande, om medel till, inom Norrbottens Län; StatsUtskotlets Utlåtande, med anledning af enskildt Motion, IV 2. s 959, 960, bif. af Adeln, IX s 271, af BorgareStåndet, ix s 276, af BondeStåndet, IX s 279, af PresteStåndet, ix s 28G. Tegelhagen, om upplåtelse af den under Gripsholm lydande lägenheten; StatsUtskottets Utlåtande, IV 2. s 1766—1775, bif. af PresteStåndet, IX s 5a4, af Adeln, IX s 532, af BorgareStåndet, IX s 545, af BondeStåndet, IX s 547. Underd. Skrifvelse, X 1. s4i5 — !\ii, RiksdagsBeslniet, §. 20. Testamentens bevittnande och bevakning, om; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1 l32. Utskottens Utlåtande, VII 1. s 343 — 347, återremilt. af Adeln, IX. s 3a8, af PresteStåndet, IX. s 331, bif. af BondeStåndet, IX s 334, af BorgareStåndet, IX s 355. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 701 — 703, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 60G, bif. af Adeln, IX s 638. Theaterlnrättningen i Stockholm, förklarad för Kronans Monopolium, lil s i3o, 142. 1 Thorshälla
Vi knota emol ödet — Fast lugnt del borde tas — AU snart ses » franska brödet » Blott med förstoringsglas. » Nej! inga sura miner, Ej gnäll af någon sorl, Förfn några » Filippiner » Från oss man tagit bort. Ej endast fyllda faten Ändock vi länka på, Vi undra med » Dramaten » Hur sist det månde gå. Och det ty eks inte fela, Att om man längre spar, Finns sén, när man ska spela, Vid scenen ingen kvar. Det syns ju, Ren vandrat Snart kanske Spatserar af att det brå ' skar, fruar två, lille Oskar också. Hvardagsrummet. E Hvad mer om myggen piper, Orninnan ej man når, Då ingen ann begriper, Och » endast hon förstår ». Men Och Till Och Folcher. nu från snillets flammor visdoms dunkla tal Iduns snälla » mammor » deras » ideal ». I ett enkelt hem med några anspråk på trefnad och bekvämlighet är dock ett särskildt rum för hvarje af dessa ändamål det minsta möjliga, sofrummens antal dock beroende af familjens storlek, och då vi nu börja våra studier i möbleringskonst vilja vi för ett enklare hem räkna sofrum, matsal, » herrns rum » o c h. » fruns r u m », under hvilken senare benämning jag inbegriper » salongen », i gamla tider » förmaket » kallad och hvad danskarne kalla » daglistue ». Detta rum, platsen för familjens dagliga samvaro, har jag tagit mig friheten att kalla » hvardagsrummet », och som det är hemmets förnämsta rum må vi med det börja våra bostadsstudier. Vi få er lacka bara För allt till lifs vi fått Om älsklingarne rara Och deras sälla lott. Hur skönt ni vetat höja, Hvad lätt banalt kan bli, Om lappar oeh om blöja Ni skrifvit poesi. * Och ni ha lärt oss ställa Med dem på flere vis, De tyckas ju bli snälla Båd ' med oeh utan ris. Men vet ni — » just de ' samma » Om lårdomen är god, Jag tror, att hvarje mamma Andå har sin metod. — Jag er komplimenterar, Men nekar ej till sist, AU jag sympatiserar Med Lova Petterkvist.
— Bro öfver Lax-ån, vid 21 mil 15,100 fot. Ett spann af 20 fot. Landfästenas höjd 17, bredd 30 och tjocklek 9 fot. Vingmurar. Grundläggning: lika med föregående Landfästen: 62 k:fmr mur i bruk . å 75: — stenhuggning, 1,568 qv.-fot å — 75. Ställningsvirke öfverbyggnad, 26 sträckfot å 60: — Bro öfver Staf-ån, vid 21 mil 31,900 fot. Ett spann af 20 fot. Landfästenas höjd 16, bredd 30 och tjocklek 8 fot. Grundläggning: lika med föregående Landfästen: 54 k:fmr mur i bruk å 75: — stenhuggning, 1,152 qv.-fot å — 75. Ställningsvirke Öfverbyggnad, 26 sträckfot å 60: - Bro öfver Wingakers-ån, vid 28 mil 6,200 fot. Ett spann af 40 fot. Landfästenas höjd 8, bredd 30 och tjocklek 6 fot. Grundläggning: lika med föregående Landfästen: 18 k:frnr mur i bruk å 75: — stenhuggning, 644 qv.-fot . å — 75. Bro öfver Wingukers-ån, vid 28 mil 9,300 fot. Lika med föregående Bro öfver Wingåkers-ån, vid 28 mil 18,100 fot. Lika med föregående Bro öfver Morgan-å, vid 28 mil 53,800 fot. Transport] - R. St. Grundgräfning, spåntpålning, m. m Mur i bruk, 295 k:fmr 5 kulvertar af 400 qv.-fots seklions-area. Grundläggning Mur i bruk, 180 k:fmr . 24 trummor af 46 qv.-fots area. Grundläggning Kallmur, 257 k:fmr å 50: 23 trummor af 42 qv.-fots area. Grundläggning Kallmur, 236 k:fmr , 54 trummor af 6 qv.-fots area. Grundläggning Kallmur, 306 k:fmr å 50: — 94 trummor af 4 qv.-fots area.
Gulickska till understöd åt studerande vid Universitetet i Upsala 630 Aurénska dito dito dito 5,200 Bergmanska till dito åt lärjungar vid elementarläroverket i Hernösand 1,800 Kommunitets dito dito dito 600 Norbergska dito dito dito 1,500 Nordlanderska dito dito dito 3,000 Ullbergska till premier åt dito dito ^ 7,500 Nortmanska till understöd åt lärjungar i Hernösand och Umeå 675 Thunmarkska dito dito i Sundsvall 900 Turdfjellska dito dito i Haparanda 1,500 Lönefonder: Bergman-Millerska • • 750 Olivenbaumska 360 Jemtlands bibliotheksfond 3,000 Summa R:mt R:dr 27,415 i9f)9iiab£d BtntiU!«sb JJa .•»/liuhsoifil ‘>b«lsbbent 'elle euieciB/laueiiiir iioisi. Gåfvobref och testamenten: Framlidne Kapellanen i Borgsjö Gulick Boréens och hans hustrus testamente den 24 December 1754. » Apologisten i Hernösand P. Auréns testamente den 13 November 1841. H. H. Biskopen Isr. Bergmans gåfvobref den 28 Juli 1841. Beslut vid prestmötet i Hernösand den 6 Febr. 1817. Framlidne Kyrkoherden i Gudmundrå, Th. Dokt. Isac Norbergs testamente den 23 * April 1817. » Stadsmajoren E. Nordlanders testamente den 7 September 1842. » Justitie-borgmästaren, Juris Dokt. Jonas Ullbergs testamente den 5 April 1839. * Kyrkoherden i Bygdeå Th. Dokt. C. J. Nortmans och hans frus U. C. Nordins testamenten den 23 December 1798 och den 1 Augusti 1815. » Exped. Befallningsmannen Olof Thunmarks testamente, enligt transsumt den 5 Maj 1796. >.
Lif-mundering för Indelta Infanteriet Summa Diverse Anslag: Spanmåls-upphandling och Bageri -kost nader Ved och Ljus för Fästningsoch Garnisons-örter Skrifmaterialier och Expenser ro, m för Krigs-Collegium Värjningsoch Recapitulations-pennin gar Durchmarche-kosfnader Reseoch Tractamenls-penningar för Militaire Embetsoch Tjenstemän vid Armeen i Oförutsedde Militaire Behof Summa Afgå Summa Hvartill kora mer: Anltom till Exp.-Utsk. d. 6 Maj kl. 1 eft. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Tit el. (TJ. A.) Vid denna HufVud-Titel innefattande Militaireoch Försvars-Verket till sjös, och hvilken, enligt senaste Stats-Regleringen, upptager en anslagssumma af 1,212,517 R:dr 7 sk. 4 rst., med inberäknade 14.778 tunnor spanmål under lönerne och 9,428 tunnor spanmål in natura, hafva följande förändringar i frågako mini t.: 1:0 Till lön-förbättring för Lots-Befälet har Kongl. Majit föreslagit en tillökad utgift med 3,066 R:dr 3a sk., sorn skulle motsvaras af en lika förhöjning i beräkningen öfver inkomsten af Lotsoch BåkmedLen.
Jag var rädd att saknaden skulle hugga klorna i mig. Det var före middagen. Fru Horten satt och pratade. Så kom han. Och vi längtade båda att hon skulle gå, men hon satt som limmad på stolen. Det var rent af fånigt att hon icke gick; hon skulle väl kunnat känna i luften att vi önskade henne dit pepparen växer. Jag var uppspelt och tokigt glad. Jag kunde knappt sitta qvar på stolen. Min doktor höll på att bli stött. Han riktigt grälade på mig. – Man kunde rent af tro att jag gladde mig åt att lemna Köpenhamn. Jag såg ut som en ”elektriseret Frö”. Och jag berömde mig af att vara taktfull och skarpsinnig och allt möjligt (som jag inte är). Det var för att jag sade jag hela tiden trott att ”Kærlighed” var af hans bror.221 – Hur jag det kunde tro? Och jag hade ju aldrig frågat honom. – Om han trodde jag skulle vara så dum att fråga om någonting sådant, – att jag skulle vara så ogrannlaga. – Om jag frågat hade han naturligtvis inte sagt mig sanningen ändå, så att det hade icke alls skadat. – Och detta trodde han jag ville utsätta mig för! När vi märkte att vi icke skulle bli fru Horten qvitt, så gick han till sist, efter att ha sagt att han ville säga mig farväl efter teatern. Jag var harmsen på fru Horten. Jag kom borta från hörnet i gången, med kappan ännu på, och han kom från mitt rum med denna lite slingrande, mjuka gång. Han såg så glad och vänlig ut och sträckte handen emot mig. Så gingo vi in tillhopa. Han hade följt upp fröken Thoresen och pratat några ögonblick med henne i trappan, sade han.222 Han hade icke sett mig på teatern. Han stod och höll mina behandskade händer, och han betraktade mig. Det såg så krigiskt ut med dessa långa handskar, sade han, men det passade godt till det andra. Jag stod och kunde ingenting säga. Jag undrade om han skulle gå strax, och jag kände ett stilla vemod vid att nu skulle vi skiljas. Han stod alltjemnt och såg på mig, med mina händer i sina. Och så kysste han mig, lätt och lugnt, med en viss tillbakadragenhet. ”När skola vi två se hvarandra igen?” sade han flera gånger.
Den värde talaren omnämnde vidare prejudicater, enligt hvilka Ståndet skulle vara oförhindradt att afslå förslaget; inen han har förbisett , att dessa prejudicater, eller de sex voler:s-propos:na, icke äro att förlikna med denna fråga, ty der stod det alltid Stånden fritt att såsom gemensam tanke förklara, att de vidblefvo hvad som nu är gällande. Här åter kunna icke Stånden, såsom gemensam tanke, afgifva en sådan förklaring, ty den skulle stå i strid med redan fattade beslut. Samme talare har äfven sagt, att jag och andra här skulle förnekat R. o. Ad:s rättighet att ogilla detta förslag. Delta är att tillägga sina motståndare yttranden, som de aldrig fällt, Tvertom! Jag är för min del benägen att med min röst biträda de herrar, som ogilla betänk., men något måste vi då uppgifva i stället, och detta något kan vara allt, utom det som upphäfver ett förut afgjordt beslut. Hr von Hartmansdorff har tillika anmärkt såsom oriktig den förklaring af en ledamot i Const.Ulsk., att ett rent afslag fl det förevarande betänk, endast skulle tvinga Ulsk. alt inkomma med nya förslag, och han har förmenat sådant vara lagstridigt. Jag var den utsk;sledamot, som framställde satsen, och frågar derföre nu, i min ordning, hvar den § finnes i grundlagen, som skulle betaga Const.Utsk. rättigheten att afgifva huru många förslag till grundlagsändringar som helst, och jag vidblifver min mening, att efter de oftanämnda, redan fattade besluten, har denna rättighet blifvit Utsk:s ovillkorliga skyldighet. Han har vidare sarkastiskt yttrat sig om ett sådant Utskts försök atl jemka mellan ett Stånd som talar och tre Stånd som tiga. Såsom en medelväg måste väl Utsk. då, uti hviskningens ödmjuka ton, söka föreslå hvad det kan förmoda dessa tre tigande Stånd hafva önskat men ej sagt, och på dem ankommer sedan alt förklara, huruvida man lyckats alt gissa rätt eller icke. Frih.
— Under de flesta åren af ifrågavarande qvinqvennium har den lidit afbräck af inskränkt tillgång på foder, i följd af svag höskörd i allmänhet och särskildt af gräsmaskens härjning å närliggande kronoängar, hvaraf stadsboer arrendera lotter, för att föröka den knappa fodertillgången af stadens inskränkta ängsmark. Möjligheten att å stadens område vinna tryggad äganderätt till mindre jordlotter har föranledt omkringboende allmoge att för mindre besparingar göra inköp af jord å stadens område. En ganska betydlig del deraf har härigenom frångått stadsboerne, och ehuru tabellen utvisar en icke obetydlig spanmålsproduktion, kommer en ganska betydlig anpart deraf stadens invånare icke tillgodo i följd af detta förhållande. Ä stadens allmännings-skog fullföljes den införda trakthuggnings-methoden, och lemnar skogen ungefär den afkastning, som fyller behofvet vid fattighuset. Stadens undervisningsverk har sedan sista berättelsen icke undergått någon förändring, ehuru önskvärd en utvidgning deraf är. — Då den så kallade lankaster-klassen egentligen lämpar sig blott för meddelande af undervisning till det kunskapsmått, Kongl. Stadgan om folkundervisningen fordrar, står den så kallade rektors-klassen vid stadens skola isolerad, utan att fylla behofvet för dem, som sakna tillfälle att på enskild väg eller vid andra aflägsnare läroverk inhemta den undervisning, som för inträde i nämnde klass fordras, nemligen »det för nedra afdelningen i lägre apologistskolor föreskrifne kunskapsmått.» För både staden och den omkringliggande orten vore derföre Önskligt, att stadens skola kunde utvidgas till ordentligt apologist-läroverk med tre lärare; men af behofvet högeligen påkallad anses en ytterligare lärare, för att bilda en länk emellan lankaster-skolan och rektors-klassen. Många medellösa barn tvingas nu att afbryta sin skolgång i förtid, derföre att de ej kunna vinna inträde i rektors-klassen, och deraf förklaras äfven det ringa antalet lärjungar i nämnde klass, som under år 1855 endast utgjorde 26, deruti lärjungarne från landet voro inbegripne.
Godkännande denna grundsats, måste jag likväl bekänna, att enl. min upfattning 1812 års regl:te åsyftar eller rättare bestämdt stadgar att äfven de öfverskott, som öfverstiga afskrifningsprocrn, skola tillfalla upbördsmän och magasinsförvaltare emot det, att de ansvara för all brist, och i öfverensstämmelse härmed tror jag, att man icke bör eller lagligen kan fråntaga dem hvad de under 40 år åtnjutit. Skulle således Utsk:s förslag bifallas och i enl. dermed en förklaring af berörda reglrte utfärdas, så blir den i sjelfva verket en ny lag. Principen för den föreslagna nya lagen eller s. k. lagförklaringen må vara aldrig så rigtig, dock får man icke utfärda den på ett sätt att nuvar:de tjenstemän boröfvas dem i lag fastställda rättigheter och förmåner, hvaremot den nya lagen kan gälla för sådan efter blifvande upbördsoch magasinsförvaltare, eller, om någon löneförhöjning för dessa slags tjenstemän kommer i fråga, på så sätt ställas i verket, att löneförhöjningen får emottagas endast med vilkor att underkasta sig den nya lagförklaringen eller lagen. Jag anhåller, att på grund af de skäl jag anfört, denna punkt måtte återremitteras. Man har i allmänhet ansett, att våra embetsmän äro lika goda som i något annat land, och vilkoret, att de så fortfarande skola blifva, är, att man bär aktning för deras rättigheter. Hr Bildt, Didrik Gillis: Frågan torde ytterst bero af tolkningen utaf 1 § i 1812 års afskrifningsregkte. Tolkas den efter hittills följd praxis och efter den förste talarens upfattning af densamma, nemi. att afskrifningsprocrn är en löneförmån, som blifvit upbördstnannen tillerkänd, så har erfarenheten visat föiiIII H. 2 18 Den 7 Januari. den deraf. Den liar blifvit en legaliserad försnillning. Jag säger ordet rent ut, ty ärligt kan det icke vara, att upbördsmännen äga rättighet, att väga rundt in och knappt ut.
Län motion om förbud eliel' hög tull för införsel af utländska hästar; 2:o Pehr Nilssons från Christianstads ooh Jöns Pal nu/ vists från Skaraborgs Län motioner om ändring uti Kongl. Förordningen, angående bni 11 vinsbränn ing. 92 Prcft,-Utdrag, den 24 Augusti t844' S. D. Remitterades lill Statsoch Bevillnings-Utskotten: Matts Pehrssons från Stockholms Län motion, angående nedsättning af skydds-afgiften till 16 sk. för man och 8 sk. för qvinna, samt att hälften deraf må användas till folkundervisningen; S. D. Remitterades till Lag-Utskottet : 1:0 Niclas Nilssons från Calmar, Johannes Anderssons från Skaraborgs, Lars Johan Gezelii, Lars Olssons, Lars Jacob Boéthii och Johan Linie sson s från Stora Kopparbergs, Anders Pehrssons från Örebro, Petter Pehrssons från Jönköpings, Efraim Larssonl från Elfsborgs och Anders Jonssons från Östergöthlands Län motioner, om lika arfsoch gifto-rätt. 2:o Andreas Bengtssonsfrån Jönköpings Län motion om ändring i 5 Capitlet Utsöknings-Balken och Kongl. Förordningen den 15 Maj 1841; 3:o Anders Nilssons från Östergöthlands Län motion om ändring i Ut mä tnings-författningarne. 4:o Ola Jeppssons från Blekinge Län motion, angående bestämd Lag, i afseende på Gode mtfn eller Compromissarier, och deras åtgärder m. m.; 5:o Mäns Pehrssons från Malmöhus Län motion, angående närmare bestämmelser, än 21 Capitlet Rättegångs-Balken innehåller, om Lagsöka ningskostnad; 6:0 Christen Anderssons från Malmöhus Län motion om ändring i 5 Cap. 3 § Utsöknings-Balken; 7:o Niclas Nilssons och Nils Petter Petterssons från Calmar Län motion, angående en fullständigare Författning för Execulorer; 8:0 Anders Jonssons från Östergöthlands
Att dessa anticipalioner, utgörande vid 1834 års utgång 96,691 R:dr 45 sk. 6 r:st., och vid slutet af år 1835 — 72,691 R:dr 18 sk. 6 r:st., hvilka godtgjorts Extra Stats-anslaget i samma mån, som de Ordinarie Statsmedlen fått från Stats-Contoret emottagas, kunnat blifva och jemväl blifvit utan all sammanblandning de serskilda fonderne emellan verkställde, bevisas tillförlitligen derigenom, att serskild Hufvudbok för dessa fonder, efter hvarje Redogörelseårs utgång, blifvit hos ' v L> i ' O — i äiHciöi lust hafva Llifvit Evira Slats-anslaget tillskyndad, liar Collegium underdåuigst bordt förklara, alt Collegium icke läll emottaga någon Eders Kongl. Maj:ts Kådiga befallning örn Extra Statsmedlens förräntande vid andra än de tillfällen, då Spekulanter å till lefverering utbjudna effecler, erbjuda sig att, emot vilkor af borgen och räntas erläggande, förskott ä den fordrade betalningen emottaga; oell är det Riksgälds-Conloret, men ingalunda Krigs-Collegiuni, som under den i3 Augusti iS35 erhållit Eders Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse att, emot 3 procents ränta, få göra fruktbar den odisponerade behållning af Extra Stats-anslaget, 81,507 R:dr 4° s^-> hvilken ännu i Riksgälds-Contorets vård innestår.