Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 107, ang:de minskning i Utsk:s Kansli-personal. Vid föredragning af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 7 dennes på bordel lagda betänk. N:o 108, i anledn. af väckt motion, dels om utarbetande af ett nytt Apotheks-reglemente, dels om nedsatt - 76 Den 14 Juni. ning af Medicinal-taxan, samt dels om förändrande af gällande stadganden, ronde Apotheks-privilegier, blef detta betänk., på flere ledamöters derom gjorda begäran, ånyo bordlagdt. Föredrogs och lades lill handlingarne Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 109, i anledn. af äterremiss utaf betänk. N:o 58, ang:de väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af nummer-bäst. Föredrogs och bifölls Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 110, i anledn. af återremisser utaf betänk. N:o 28, ifråga om förändring i föreskrifterne för fartygs upmälning. Slutligen anmäldes och lades ‘ på bordet nedannämnde frän BankoUtsk. inkomne betänk, och utlåtrn: N:o 43, med förslag till föreskrifter, afseende dels att ersätta uphörd Privatbank och dels att underlätta penninge-rörelsen i landet; N:o 44, öfver väckta förslag, ang:de ändrade föreskrifter med afseende å assigneringen på Banken; och N:o 45, ifråga om bildande af en komité för att upgöra förslag till ordnande af rikets finansoch penninge-väsende. H. B. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 9 f. m. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde frän Exped. Utsk. inkomne förslag till R. St:s underd. skrifvelser till K. M.:
Landshöfdingen måste er - 176 Den 7 Juli f. m. känna, att det ej lyckades honom att göra lagen gällande inom denna trakt. Så snart en kronobetjent visade sig i trakten, gick budkaflen. Detta visar lynnet hos skogsboen i afseende på brännvinsbränningen. Jag tror äfven, att det högt uttalat sig i ett protocoll, som BondeSt. låtit trycka i anledn. af en motion, som en af deras ledamöter gjorde att förstöra husbehofsbränningen. Man liar ytterligare sagt, att husbehofsbränningen lagt grund till ett öfverdrifvet supande. Jag måste bestrida detta. Jag kan naturligtvis ej känna alla delar af Sverige; men i den delen af Skaraborgs län, der jag bor, vet jag, att de bönder, hvilka äro större hemmansägare och kunna bränna med något större förmån, äro de nyktraste. De hafva alltid brännvin i sina hus; de hafva ej håg alt gå på krogen. Det är de, hvilkas ställning är så svår, att de ej kunna en längre tid begagna brännvinsbränningsrättigheten och således ofta sakna brännvin hemina hos sig, som söka det utom hus och då kunna öfverlasta sig. Det är näringsställena, som orsaka den största skadan genom afsättningen af brännvinet till personer, som omättligt begagna det. Hvarifrån kommer det myckna brännvinet, om ej från den öfverdrifna fabricationen, hvilken jag ej kan motsätta mig; men jag påstår, att det icke är husbehofsbrännvinsbränningen, som man bör tillägga denna verkan. Jag har icke längesedan haft den tillfredsstälsen att vid en auction i Kåkinds härad bland en ganska stor folkmassa på två dagar ej se någon full, utom några gamla gubbar. Således tror jag, att denna last ej är så inrotad, som mången ansett. Jag lemnar emedlertid den saken derhän; men jag anser mig böra erinra, att JustitieMinisterns år i832 afgifna berättelse, rörtde de mål, hvilka blifvit till domstolar dragna, innehåller, att inom alla 24 länen ej för fylleri blifvit lagförda mera än gtji manspersoner och ringa antal qvinfolk.
Den stora vigt, som, då man afser folkskoleväsendets utveckling, måste läggas på en fullständig och ändamålsenlig semiuarii-inrättning, är så allmänt insedd och erkänd, att Rikets Ständer icke anse sig för ådagaläggandet deraf behöfva ingå i en utförligare framställning. Första vilkoret för att folkskolan skall kunna uppfylla sin stora bestämmelse är otvifvelaktigt det, att läraren är fullt vuxen sitt magtpåliggande kall, och att han erhållit den grundliga bildning, som erfordras både för en fullgod insigt i de läroämnen, hvari honom åligger undervisningsskyldighet, och för kännedom af det mest ändamålsenliga sätt att åt lärjungarne meddela dessa kunskaper. Staten kan icke på ett kraftigare sätt höja folkbildningen, än om den sörjer derför, att de läroanstalter, vid hvilka lärarne skola förvärfva sin bildning, äro ändamålsenligt ordnade och försedda med de bästa lärare. Af dessa skäl hafva Rikets Ständer ansett lärare-seminariernas utvidgning och deras förseende med tillräckliga anslag vara ett af de föremål, som i främsta rummet böra afses, då fråga är om folkbildningens befrämjande. Att i spetsen för hvar och en af dessa bildningsanstalter, ställes en man, som med en omfattande bildning förenar en förtrolig kännedom af det nu mera nästan till en särskild vetenskap utbildade sättet för läroämnenas behandling inom folkskolan, och att lärarne besitta den grundliga bekantskap med sina undervisningsämnen, utan hvilken de icke kunna bibringa sina elever hvarken en verklig kunskap i dessa ämnen eller en lefvande håg för dem, utan endast en ytlig, ofta anspråksfull bokstafskunskap, är ett lifsvilkor för folkskolans bestånd och verksamhet. Enligt Rikets Ständers tanke bör derföre en seminarii-föreståiulare sättas i den ställning, att han kan åt detta magtpåliggande kall egna hela sin verksamhet och fästa sig dervid, såsom vid sitt lifs mål. För detta ändamål böra hans vilkor icke vara mera ofördelaktiga, än hvad en man af hans bildning och förmåga vanligen kan i en annan samhällsställning erhålla.
Eller kanske du också gjort ett löfte att på denna tid icke se din utkorade? – Hon vinkade åter och steg in i vagnen. – Aldrig trodde jag, utbröt Villaflor, när jag skänkte dig denna slöja, som jag alltför väl igenkänner, att den skulle afundsjukt neka mig sjelf anblicken af ditt ansigte. Men jag ärar din vilja, så tung denna försakelse än är mig. Antonio slog sjelf igen dörren till vagnen, hvilken genast for af med en fart, som insvepte den ostenlagda gatan i en sky af dam. Agostinho stirrade länge efter det försvinnande molnet, och när han åter vände sig om, tilltalte honom Antonio med en helt och hållet förändrad ton, i det att han aflägsnade sig: Lycka till, senhor, till ert giftermål! Kom dock i håg ert löfte, och fjäska dermed icke för mycket! – Dessa ord voro åtföljda med en blick af så djupt hat, hån och ilska, att ynglingens hjerta erfor en känsla, likasom om en kall dolk deruti omvridit sig, och som i hans hand väckte en instinktlik rörelse, som medvetslöst förde den till värjfästet. Jag finner, sade han för sig sjelf, att denne ursinnige demokrat ännu hatar mig med hela sitt gamla, välbekanta outsläckliga hat. Vore du nu icke en landsflykting, så skulle denna värjspets söka sig en väg till ditt svarta hjerta. Men res, jag föraktar dig och din vrede. Hvad skulle du kunna göra mig? I det samma trädde Ignazio och hans trenne söner ut ur porten. Ynglingen tryckte sin hatt ned i ansigtet och skyndade bort, utan att skänka dem en afskedsblick. De ridande togo vägen till Bahia de Rio, der truppar voro uppstälde för att hindra alla utbrott af folkets illvilja eller deltagande; men detta var överflödigt, ty allmänheten förhöll sig helt stilla och tycktes med stum likgilltighet se sina fordna älsklingar afresa.
Enligt en (sannolikt) af denne sjelf författad artikel i Palmblads Biographiska Lexikon, måste han låta den upphöra, emedan ”dess aftagande debit icke betalte tryckningskostnaden”. Han gaf dock – berättar han – ”prenumeranterne ersättning i brochyrer” Lyckliga prenumeranter! Af hvad derom i en föregående del blifvit yttradt, tillåter jag mig här påminna om dessa ord: ”Gifves ännu någon älskare af vett, som drager i tvifvel nödvändigheten och nyttan af Gustaf III:s revolution: då råda vi honom till det – visserligen heroiska – botemedel, att göra sig bekant med 1760-talets tidningar och flygskrifter; för att rätt lära känna den anda, hvars oupphörliga stigande i förhetsning och förgrofning ändtligen under åren 1771 och 1772 uppnådde sin yttersta gräns”. (Del. IV, sid. 163). Se oden ”på Konungens födelsedag 1780”. Så Wieselgren, i sitt bekanta verk, flerstädes: t. ex. i D. IV: 2, sidd. 699–700. Discours sur l’origine de l’ Inégalité parmi les hommes. (Se derom ”Sv. Siare och Skalder”, Del. V, sidd.175–176). T. ex. från Publicola Siare och Skalder, Del. IV. sid. 165). Denne var dock deri olik de andra, att han ärligt menade Konungen väl. Del. IV, sid. 167. Se oden ”på Konungens födelsedag 1782”. ”De la Gardieska Archivet”, D. XVIII. Schröderheims ”Anteckningar” m. m. sid. 182; i ”berättelsen om Konung Gustaf III:s sista sjukdom och död”. Det var nämligen ett bland ”Patrioternes” bidrag till hans historia, att Hjortsberg hade, ur ofvannämnda poem, läst för Konungen under den sista natten han lefde.
— Emot den föreslagna staten har Utskottet icke haft något att erinra, och hemstiiller derföre att Rikets Ständer måtte å Riksgälds-kontoret anvisa den äskade summan 80,850 R:dr till Kongl. Maj:ts disposition, för att med en tredjedel årligen under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 användas till aflöning för bemälda styrelse samt dess tjenste-biträden så väl i hufvudstaden som i landsorterna. 3:0 Till arfvoden för lärare vid Mariebergs läroverk i de kunskapsärnnen, som tillhöra Civ iling enior er, hvilka arfvoden för närvarande utgå med 1,500 R:dr om året, har Kongl. Maj:t föreslagit beviljandet af ett förhöjdt anslag med 3.000 R:dr årligen, eller för de tre åren 1858—1860 tillsammans 9,000 R:dr, äfvensom Kongl. Maj:t, till stipendier åt elever, som genomgå den för Civ il-ing enior er bestämda kurs, som jemväl hittills utgått med 1,500 R.dr om året, äskat likaledes 3.000 R:dr årligen, eller för nyssnämda 3:ne år 9,000 R:dr. Med afseende på de stegrade lefnadskostnaderna samt det under de sednaste åren betydligt tilltagande och, efter hvad upplyst är, numera mot förr fördubblade antalet af omförmälda elever, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte för åren 1858, 1859 och 1860 till arfvoden för lärare vid Mariebergs läroverk i de kunskapsämnen, sorn tillhöra Civil-ing enior er, samt till stipendier för mindre bemedlade elever, som genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs, bevilja de af Kongl. Maj:t äskade belopp med 3,000 R.dr R:mt årligen för hvartdera af dessa föremål. 4:0
De i ständigt, om ock långsamt fortskridande stadda flickskolorna, det redan i flere stater, däribland ock i vårt fosterland, öppnade tillträdet för kvinnor till universitetsstudier och de olika konstinstituten för kvinnlig flit visa tillfyllest, hvilken riktning den kvinnliga bildningen tagit och aflägga på samma gång ett bevis för dess nödvändighet. Därjämte existera kvinnoföreningar, såsom Fredrika Bremerförbundet här hemma, Finsk kvinnoförening i vårt systerland Finland, LetteVerein i Berlin och talrika andra, som välsignelserikt verka för kvinnans andliga lyftning och utsträckandet af hennes förvärfsförmåga. Ett oemotståndligt behof att andligt liksom materiellt lefva ett helt individuellt lif karaktäriserar vår nuvarande generation, om också detta sträfvande ännu på ofullkomligt sätt gör sig märkbart och alstrar många öfverdrifter och utväxter. Äfven kvinnan känner, kanske ofta blott instinktivt, en märklig böjelse, som drifver henne att öfva, utbilda och använda sina krafter och själsgåfvor. Flickan, som redan i ungdomen fått fullfölja detta sträfvande i ädlaste riktning, skall icke dess mindre bli en förträfflig husfru och moder, om man blott lärt henne att betrakta sitt hem och sin familj som sin första och heligaste verksamhetskrets. Utrustad med nödig intelligens och själens bildning, skall hon först gifva sina barn det dyrbaraste hon vet och äger, och efter det mått af kärlek och aktning hennes man visar henne, skall hon äfven vilja blott lyckliggöra honom. En kvinna med rik själsbildning kan äfven förestå sitt hus, om blott moderlig ledning och en praktisk, ekonomisk undervisning i tid visat henne på dessa plikter. Hennes större intelligens, förenad med egen erfarenhet, skall göra det mycket lättare för henne att uppfylla de materiella bestyren i ett hushåll, att vara sina barns bästa uppfostrarinna och vinna auktoritet öfver tjänarne. Har hon jämte inhämtad allmänbildning lärt sig något yrke, har någon talang eller något anlag hos henne särskildt utbildats, så år hon rustad mot ödets växlingar, så att hon under tider af nöd inom familjen materiellt kan vara till hjälp.
i Danmark 7 n 8 JO JO » i Tyska Tullföreningen 7 n 17 » » » i Frankrike ... 1 R:dr 84 öre å 4 » 59 JO JO » i Belgien 3 » 3 )) » a i Nederländerna 3 » 18 » n » i Finland 21 )» 15 n 0 n samt i Norrige 2 » 83 » » » i Danmark 3 » 5 » » » i Tyska Tullföreningen 7 n 17 » » » i Frankrike 76 » » » i Belgien 2 » 39 » » » i Finland 0 » 6 4 n » )> Såvidt jag kunnat förnimma, hafva de invändningar, som inom Utskottet anförts emot yrkandet af införselstull å ifrågavarande födoämnen, hufvudsakligen inskränkt sig till trenne: att man icke bör fördyra lifsmedlen för de arbetande klasserna; att sedan man en gång gjort dem till införsel fria, man icke borde gå tillbaka, och att ali införselstull ar en till vissa medborgares förmån åsatt beskattning på de öfriga. TtrViMnivgs-IJlsJtnllels Retflnltanrfr N:o S. 79 Utan tvifvel utgör ett tillgodoseende af de arbetande klassernas fördelar ett ömt åliggande för landets lagstiftare, men man fullgör det icke, efter min förening, om man förgäter, att ett hufvudvilkor för de arbetstagandes utkomst är, att arbetsgifvaren icke genom lagstiftningen sättes ur tillfälle att lemna arbetsförtjenst, och att för denne, hvad jordbruket beträffar, en tullsats är af betydenhet, då deremot den för konsumenten utgör en obetydlighet. Hvilken pålaga är väl för denna sednare t. ex., en tullsats af 3 öre på 1 skålpund smör, som här i lmfvudstaden vanligen hvarje år varierar i pris emellan 50 öre och 1 R:dr. — Man sade ock, att det vore orätt att gå tillbaka. Obehagligt är det onekligen att erkänna sig hafva begått ett misstag. Misstaget var dock ursäktligt då det skedde under inflytelsen af förledande omständigheter, men mig synes, att, sedan upptäckten deraf göres, man bör begagna första tillfälle att rätta det.
Hur torteras icke det arma barnet själft af dessa eviga skalor och öfningar, insta njutniug. nan det inhämtat så pass mycket, som anse3 Man kan tänka sig ett himmelrike utan både messor och prädikningar, men bestämdt höra till en god uppfostran! Många erinra icke utan musik — musik, som redan i jorsig pianolektionerna såsom det sorgligaste de delifvet är en upplösning i himmelsk harupplefvat under sin uppväxttid. Och när så moni af alla ändlighetens dissonanser. Man den unga damen anses utbildad nog att kunkan tänka sig plågoriket utan eld och svafna » roa främmandet » med sin talang, hur vel, men knappast — - så sade mig åtminstone ofta händer det icke, att hvad hon presterar en gammal utpint pianolärare — knappast är en godtköpsanrättning, som, dränkt i en sås af pedal, befinnes fullständigt onjutbar utan klink på ostämda pianon. för gästerna, utan att de därför behöfva vara O piano, du barn af storproduktionen, som producerar toner en masse, fabriksmaskinermusikaliska finsmakare. Flickan har färdignas musikaliska syster, hvad du är prosaisk het, det faller ingen in att bestrida. Det och tråkig och stel och tung, där du står enda felet med henne är, att hon är omusiorubblig vid din vägg. Dig kan man ej ta kalisk. Ett fel tyvärr, som ingen doktor kan med i båten en månskenskväll, som förr man bota och ingen pianolärare heller. År af möda och tråkighet för att kunna gjorde med hornet, felan, guitarreD, mandolinen. Du frestar ej som herdepipan till tråka ut andra! Musiken har öfversvämmat världen som en ljufva möten, ej som lutan till drömmar i enslighetens ro. Ditt fält är balen och konsyndaflod. Det är rent förskräckligt sommartiden, då sertsalongen, där är du på din plats. Hemmets trefnad förstör du gärna, och sämjan man har fönstren öppna och kan få höra en mellan grannar har ingen farligare fiende än fyra-fem-sex pianon i samma kvarter släppa ut hela floder af dissonerande oljud. du.
Då flere serskilda förslag till kontrapropos. äro framställde, torde det blifva nödigt att afgöra hvilket 10* 148 Den 8 September e. m. sorn skall åtnjuta denna förmån, och jag anhåller att det måtte blifva mitt, nemi. bifall till K. M:s nådiga propos., med det tillägg jag dertill föreslagit. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det är gifvet att bär skall utrönas hvilket förslag som skall blifva kontrapiopos. mot Utsk:s, enär bifall derå blifvit hegardt. Då är, efter min tanke, afslag å betänk, det första, som bör komma under öfvervägande. Skulle ej det af R. o. Ad. såsom kontrapiopos. antagas, sä blir fråga antingen om Frih. Palmstjernas eller Hr Cederschjölds förslag. Hr Rosenblad: Det är visserligen oundgängligt att bär först måste voteras öfver kontrapropos:r, men jag får underställa Hr Gr. o. Landtm, samt H. Ståndet om ej, för att slippa en fyreller tredubbel votering, det vore lämpligt att Hr Gr. o. Landtm, först framställde propos. på hvilken kontrapiopos. Ståndet gillade, och om då icke något betydligt antal röster höjas för Hr Cederschjölds förslag — hvartill så mycket mera anledn. finnes, som under hela discussioneu jag icke kan erinra mig hafva hört någon som ville antaga K. M:s propos., vare sig med eller ulan det föreslagna tillägget — sä torde kanske Hr Cederschjöld medgifva, att vi då slippa att votera derom. Då kunde vi komma att genast votera om de båda hufvudsakliga förslagen till kontrapropos. Hr Sandströmer, And. Peter:
AnL till Exp.-Utsk. d. 25 Nor., kl. 5 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indeldta Soldatens befriande från arbels-commenderingur för allmänna eller enskilda bolag eller, i motsatt fall, om ersättning åt Soldaten eller llotehållaren för de kostnader, som genom dylika commenderingar dem tillskyndas. Uti ett till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet, till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitteradt, memorial, liar Riksdags-fullmägtigen från Stora Kopparbergs Län L. J. S. Gezelius, med hvilken Lars OlssoTij Johan Eriksson och Anders Göransson frän samma Län sig förenat, anfort, att, ehuru ändamålet med den stående krigsmagten ingalunda vore att deraf dana arbetsmanskap, till nytta för enskilde eller allmänna bolag och verk, sednare tiden likväl gifvit helgd åt de så kallade arbets-commenderingarne, till hvilka krigsfolket droges från sitt hem, för att, ofta på långt aflägsna orter, emot en dagspenning, vida understigande marcheoch underhållskostnaderne, gagna andras enskildta interessen. Ingen province hade måhända sä hardt sorn Dalarne fått erfara tyngden och olägenheten af detta sätt att taga soldatens tjenst i anspråk. Indelnings-verket inom denria landsort vore olikt de Heste andre provirieers, der serskilde torp funnos åt soldaterne anslagne. Här vore soldaterne till större delen tillika jordegare och, genom contract med ■ine rote-interessenter, berättigade att, vid hvarje uppbrott från orten, erhålla åtskilige förmoner. Sålunda undfinge soldaten, vid utgång till arbets - Stattsamt Allm. Beta.- och Ekon-U (sköttens Utlåtande, N:o 17. 14 eommendering, en fullständig arbetsbeklädnad eller contant ersättning för densamma, äfvensom, då bergningstid under commenderingen infälle , serskildt arbetsbiträde för torpets häfdande.
Hr Den 17 Maj e. ra. 385 Hr Lagerhjelm: Jag vågar anhålla om R. o. Ad:ns ursäkt, att jag ännu en gång uppträder i denna fråga, men jag anser mig skyldig att förklara Frih. Klinckowström min ledsnad, att jag begick den stora indiskretion, att hos Hr Gr. o. Landtm, begära ordet före honom. En annan gång skall jag söka såsom regel iakttaga att ställa mitt namn efter hans. Frih:n har framställt många anmärkningar i afseende å mitt förra anförande; och likväl har jag deruti ej till besvarande upptagit alla de punkter, Frilen uti sin reservation vidrört. Annu återstå tre; men jag vill inskränka mig till tvenne af dem, just emedan Frilen uti sitt anförande ej berört flere. Uti tredje punkten är såsom stöd för afslag andraget: »att den ifrågav:de banan ej ens kan betraktas såsom en vanlig bibana, då den ej utmynnar till någon stambana, utan eudast dermed förbinder sig å ena sidan medelst sjötransport på sjön Möckeln, och å andra sidan från Dalkarlsberget cirka 1 i mil från Nora;» och har Frilen i sådant hänseende kallat den en bana utan både hufvud och svans. Jag få)- uppriktigt förklara, att jag ej rätt förstår denna liknelse; men den får då gälla hvad den kan. Hvad som är säkert, är, att jag omöjligen kan finna någon rimlig anledning, hvarför ifrågav:de farled skulle blifva mindre fördelaktig, derför att den slutar vid en sjöstrand, hvarifrån varorna sedermera kunna transporteras vidare. 1 bergslagen hafva under alla tider sjöarne varit det förnämsta transportmedlet; och genom denna jernbana kommer ingen annan förändring att ske, än att kommunikationen på sjön Möckeln kommer att blifva lifligare än nu, enär den om sommaren kommer att ske med ångbåt och om vintern medelst körkrafter. Jag tror således att Frih. Klinckowström skall blifva skyldig beviset för det påstående, att trafiken på denna bana skall blifva mindre, derför att den ej utmynnar till någon stambana.
Utsk. har deremot icke formulerat skrifvelsen hvarken till K. M. eller till Fullmäktige i RiksgtsKont. Utskts yttrande i denna punkt är endast ad notitiam och innehåller icke ett ord, huru skrifvelsen till K. M. skall affattas. Vid genomläsande af Betänk, finner man, att det afser Fullmäktiges i RiksgtsKont. verksamhet och icke någon inkräktning i K. Mts höga rätt, ty hvad Utsk. föreslagit i fråga om postremissvexlar är en för K. M. utvidgad rätt, utan hvilken K. M. icke skulle kunna begagna Privatoch Filialbanker såsom kontor för postremissvexlars köpande, emedan, om en sådan rätt icke vöre K. M. lemnad, men K. M. icke destomindre anbefallde dessa vexlars begagnande och förluster deraf upkomma, skall det StatsRåd, som kontrasignerat ett sådant beslut, blifva af RiksRätt dömd att betala eller ersätta Staten den upkomna förlusten. I afstde på de öfriga bestämmelserna i Utskts Betänk, innehåller 5:te punkten att statsmedel, då de utan olägenhet kunna någon tid undvaras, skola öfverlemnas af SlatsKont. till RiksgisKont. hvilket innefattar en skyldighet för Fullmäktige att emottaga dessa medel, hvilken skyldighet Fullmäktige nu icke hafva, och färskaste beviset derpå är K. Mts nyligen aflåtna skrifvelse till Fullmäktige derom, att öfverskottsmedlen skola hållas allmänna rörelsen tillhanda. Den nuvtde penningekrisen kan icke vara likgiltig för vårt land. Det kan visserligen på ena sidan vara nyttigt, att våra börser rensas från dem, som utan förmögenhet, utan soliditet inlåtit sig i affärer och gjort många menniskor olyckliga; men det kan icke heller förnekas, att den nuvtde ställningen med - 58 Den 3 December f. m. för något mera än en sådan rensning, ty ställningen är olycklig för hela landet, ja för hela verlden. Jag kallar den olycklig, ty när förlagen fattas, måste industrien minskas, och landets blomstrande ställning blir snart reducerad till högst obetydliga dimensioner i jemförelse med dem vi baft anledn. att hoppas.