Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ära och anseende äro för dyrt betalta, utan endast i allmänhet, att Nationers Ära och Anseende äro Ord, som af Folken ofta dyrt betalas. Då vi i minnet återkalla att främmande Magters Härar beträdt Paris; då visett Kejsar Napoleon falla; så torde vi få medgifva, att Snille och Försvarskrafter icke ensamme förmå att upprätthålla ett Rikes anseende. Då vi påminna oss, att Tidell varfvets fallne Hjelte ofta bemantlade sina Krigsorsaker med Staters Ära och Anseende; så torde man kunna yttra att dessa Ord betalas dyrt, då Anseendet förloras genom oberäknade ansträngningar, för att åt dessa Ord gifva en verklighet. För min del önskar jag, att Svenska Nationen med alfvar måtte bemöda sig att skapa inre krafter, Den g Jahuarii. 551 hvilka endast kunna uthärda en svår inträffad motgång; att man icke endast må nyttja Orden Ära och anseende i Skölden, utan hellre vidtaga verksamma Anstalter, ledande till befordrande deraf. Grefve Mörner har yttrat, att Gustaf Wasa, utan att undersöka om hans företag kunde lyckas, både beslöt att rädda Fäderneslandet och utförde detta Storverk. Jag kan icke finna mig hafva gifvit någon anledning till detta Grefve Mörners yttrande. Vår tid är uti intet fall lik Gustaf Wasas, och vida mindre qvalifigerade Personer än den nyssnämnde Store Mannen, hafva alldeles icke beräknat sina krafter, då fråga uppstått att afskudda sig Despotismens ok, eller att strida för Sveriges Sjelfständighet. — I anledning af Grefve Mörners hemställan, om jag skulle vilja återtaga en del af Premisserne i mitt Memorial, får jag förklara, det jag icke tror att Grefve Mörner kan anföra något exempel derpå, att jag någonsin återkallat hvad jag munteligen yttrat, och att ännu mindre anledning måtte finnas till den förmodan, att jag skulle återtaga hvad jag med öfverläggning sk rifv it. Herr Schönström, Pehr, förklarade, att allt hvad Grefve Mörner ansett Friherre Anckarsvärd hafva yttrat, alldeles icke blifvit af den senare så framstäldt. Grefve Mörner:
Af detta sanningsenliga förhållande synes mig tydligt framstå omöjligheten att härutinnan på förhand gifva absoluta och ofelbara bestämmelser till efterlefnad under en kommande lid, utan tillförlitligt medel ätt kunna tiden följa uti dess dagliga framskridande, så väl i bruk som missbruk. De förenade Utskotten, som ej kunnat bestämma sig för något medel att med conlroler följa industriens utveckling i denna näringsgren, hafva derföre helt knapphändigt förbjudit ali sådan utveckling; utan att likväl vilja besinna, huruledes det inom trånga gränsor intvingade yrket har säkerligen, jemväl derinom, ett obegränsadt fält förnya speculationer och missbruk, som hittills icke behöflige, kunna derföre ej eller ännu, ens till arten, på förhand uppgifvas, likasom det förhållit sig allt hitintills med detta frestande yrke Den här föreslagna Comiteen skulle vara sammansatt af 5 Ledamöter: en sakkunnig Ledamot ifrån Vetenskaps-Academien, en sådan ifrån Teknologiska Institutet, en lagkunnig, samt 2:ne uti handteringen practiskt erfarne män, den ena ifrån landet, den andra ifrån stad. Comiteen skulle ega rättighet att för tillfället med sig adjungera personer af erforderlige kunskaper då den det för godt finner. Hvarje Ledamot, Ordinarie eller Adjungerad, skulle vara skyldig att till protocollet, som af Vetenskaps-Academiens Ledamot föres, yttra sin mening, såvida den varit i någon mon skiljaktig ifrån pluralitetens. 17:0 Af bränvins-skatten skulle, vid anmälandet till bränvins-bränning, erläggas halfva beloppet, samt andra hälften efter brännings-tideus *) Hvad jag dock, såsom ett litet exempel, vill nämna, Sr att ett alldeles oväntadt resultat i afverkning kan vinnas endast genom eldstädernes ändaraålsenligare anbringande än hittills, och detta utan att någon den ringaste afvikelse skulle behöfvas ifrån de inskränkningar i redskapens former, hvilka de förenade Utskotten hafva trott sig kunna fixera och ifrån ali tillkommande eludering fritaga. Sevilla, och Oecon.-Utsk. Betankande N.-o 3. 39 slut.
Till I Ålim, Besv, och Ekon,-Utskottets BetänkandeN:o 116, UT Till alla delar instämmande uti de af Rikets sednast församlade Ständer yttrade åsigter, i afseende på fördelarne af en i allmänhet utvidgad smidesfrihet, så val inom som utom Bergslag, har Utskottet icke kunnat undgå att inse billigheten i Bergsmännens anspråk, att sjelfve få förädla det tackjern, de icke kunna få sälja eller ur Riket exportera, helst den befarade öfverproduetionen och bristande afsättning deraf redan inträffat; men, då likväl de betänkligheter, hvilka vid förra Riksdagen gjorde sig gällande emot en för hastig brytning i 1111 bestående förhållanden, äfven synas Utskottet vara af den vigt, att de icke böra lemnäs utan behörigt afseende, har Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka bifall till den af motionären yrkade utsträckning af Bergsmännens smidesfi ihet utöfver b vad Rikets Ständer då beslutade i detta afseende, eller att det måtte ske småningom och med bestämmande af vissa öfvergångsperioder, under hvilka de nuvarande inskränkningarne skola komma att successivt upphöra; hvadan och då Rikets Ständers förrberörde underdåniga skrifvelse angående jernhandteringen i Riket, jemte berättelserne om de, med anledning deraf, verkställda undersökningar samt af vederbörande i ämnet afgifne underdåniga utlåtanden, för närvarande äro under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, anser Utskotlet vid sådant förhållande det hvarken vara behöfligt eller lämpligt, att med förnyad underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:t inkomma, och tillstyrker alltså att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständersåtgärd föranleda. Stockholm den 19 December 1844-, Reservati one r. Af Herr von Ehrenheim, C. IV., som yttrade:
På detta sätt har år elter år socknemännens skuld för Trysunda fiskehamn förökat sig, och socknemännen kunna af den erfarenhet de nu ega med temlig visshet förutse att samma skuld hädanefter äfven skall fortgå att öka sig samt, i den mån skulden sig ökar, blifva alltmera tryckande, ty den amortering som gjordes å 1863 års skuld, hvilken då var, såsom intyget visar, 6,354 R:dr 92 öre, kunde ej nedsätta detta belopp med mera än 265 R:dr 63 öre, alldenstund skilnaden mellan 1864 års inkomster och utgifter utgjorde 1,235 Ridr 29 öre, hvilken skilnad naturligtvis först måste godtgöras innan något å skulden kunde amorteras. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Om socknemännen, i likhet med sistförflutna tvenne år, årligen uppoffrade 1,500 R:dr till skuldens förminskande, så kunde väl ett sådant bemödande efter en längre tids förlopp hafva medfört den fördelen, att fiskehamnens skuld blifvit betald; men deremot hade en fåtalig allmoge, med små tillgångar och få inkomstkällor, fått vidkännas uppoffringar, hvilka det för närvarande är svårt att kunna beräkna.
Ständer ansett vara desto mera vigtigt, som, förutan en Riks-j Hufvudbok, någon fullständig kännedom om Statens tillgångar icke kan vinnas; så hafva Revisorerne funnit sig böra fästa Riksens Högh Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om vidtagande af så kraftfulla anstalter, som ofelbart befordra snar verkställighet af detta angelägna arbete. Beträffande åter den i sammanhang härmed stående frågan om förändring af Räkenskaps - Rikt. St. Revisorers Berättelser. 135 thoden i allmänhet, så att Lands och MilitiaeBockrrne komma ait afslutas den 31 December, lika med den öfriga delen af KronoRäkenskaperne; så hafva Revisorerne funnit, att sedan Kongl. Maj:f, vid pröfningen af Riksens Höglofl. Ständers härom gjorda underdåniga anmälan af den 2 Augusti l 81 5 , såsom ofvan berördt är, ansett denna fråga , af hvilken den nu omförmäldte RiksHufvudboks upprättande, på grund af RäkenskapsOmslut, vore oberoende, ankomma på närmare öfvervägande, samt derutinnan, genom Nådigt Bref af den 16 i samina månad, infordrat Kongl. KamrnarCollegii , Kongl. StatsContoirets och Kongl. KarnmarRäiten* gemensamma underdåniga utlåtande; så hafva handlingarna i denna del, den ij November berörde år 1815, blifvit öfverlernnade till Kongl. KammarRätten, att först afgifva dess yttrande härutinnan, och hvilket under den 11 Mars innevarande år blifvit sluteligen aflemnadt, hvarvid Kongl. Karn» marRätten tillstyrkt antagande af Herr StatsCommissarien Widegrens förslag härtill. Derefter hafva Handlingarne Kongl.
Ven 11 April. 377 reslagne tillägg, får jag tillika upplysa, att Landshöfdingen v. Rosenstein endast åtnjuter sin Pension , samt afsagt sig Stats-Secreterare Lönen, hvilken är något mindre än PensioneD. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig: Det är visserligen sannt, art Landshöfdingen v.. Rosenstein ännu åtnjuter Pension , men han förklarade redan år 1809, att han deremot icke ville uppbära någon Lön, sorn Stats-Secreterare; af hvilken anledning han ej heller fått tillgodonjuta någon Löne - tillökning. Hvad Cancelli-Rådet Tannström angår, tala visserligen ganska många skäl derföre, att han måtte få uppbära både Pensionen och den Lön han framdeles kan erhålla; men jag får likväl anmärka, att om han varder i Nåder befordrad till något högre Embete, såsom Justitia:-Råd eller Stats-Råd, blifva hans Löne-inkomster tillika med Pensionen nästan för betydeliga. Herr Pahlman, Otto Fredric: Ehuru jag såsom Ledamot deltagit i Högloflige Stats-Utskottets Utlåtande och instämt i den mening, det samma innehåller, vägar jag dock inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, vördsamt förklara, att jag för min del på det högsta skulle önska det Ridderskapet och Adeln, i afseende på förevarande omständigheter, täcktes lemna Cancelli-Rädet Tannström ett ytterligare bevis af sin agtning och välvilja. Vid öfverläggningarne innom Utskottet har jag 'ansett min pligt fordra, aft framför allt 373 Den n April. annat söka iakttaga de grunder föregående Ständer stadgat och hvarvid högagtningens och den enskildta vänskapens känslor måste tystna, då min böjelse icke kunnat förenas med skyldighetens kraf. Här åter, finner jr.g mig mera obehindrad att följa min egen önskan, hvarföre jag ock , långt ifrån att bestrida , fast hälldre tillstyrker bifall å den förändring Grefve Posse föreslagit i Stats-Utskottets Betänkande.
(Den väljes, i stället att, som i alla andra länder, utlottas utur ett större antal namn; den väljes till en tredjedel af hvardera part, hvilket förvandlar jurymännen sjelfva till parter, och den väljes till den sista tredjedelen af domstolen, som derigenom i förhand kan afgöra målets utg äng, och gör sig sjelf till jäfvig.), i samråd med en afliden och saknad vän, llr Commercerådet Zenius (då medarbetare med IIr Lagman Richert i det nya lagförslaget) utarbetade planen lill en förbättrad jury i tryckfrihetsmål, hvilken då myckel uppbars af den liberala pressen, men förkastades af Utsk., troligen derföre att det ansåg förslaget vara för myckel liberalt. Alt. mina åsigter om tryckfrihet förblifvit de samma, torde jag äfven kunna bevisa derigenom, alt jag för några veckor sedan inlemnade ordagrant samma förslag lill vårt nuvar. Const.Utsk. jemte uppgift å några andra större bristfälligheter i vår tryckfrihetslag, sorn jag anmodade Utsk. att taga i öfvervägande. Det lyster mig nu att se, huruvida den liberala pressen, som år 1835 högt gillade mitt förslag, icke nu kommer att ogilla detsamma; ty fordringarne hafva stigit i samma mån eftergifvenheten vari större, ett förhållande, som öfvertyga!1 mig om concessioners felaktiga politik. Det ofvan anförda torde befria mig från tillmålet all vara fientligt sinnad emot tryckfriheten, ehuru jag visserligen inser, att den hos oss rådande leder till sådana missbruk, all de icke kunna annat än nedsätta pressens anseende hos den bildade classen af samhället. Jag skyndar nu att öfvergå till den jemnförelse af tryckfrihetslagstiftningen iandra länder med vår egen, som jag 88 Den 8 Januari f. m. ofvan utfästat mig till. Det finnes utom Sverige och Norrige, icke mera an fyra länder i Europa, der tryckfrihet äger runi, dessa länder äro England, Frankrike, Belgien och Spanien.
Då sistnämnde inrättnings bestånd nu på sådant sätt är betryggad, har Direktionen funnit sig kunna medgifva socknarne, att för deras fattige åtnjuta fri läkarevård derstädes, motsvarande ett kostnadsbelopp af omkring 1,000 R:dr banko årligen, dermed hvarje sockens andel i denna förmån bestämmes efter dess deltagande i kurhusafgiflen. Sockne-Apothek finnes blott ett, nämligen i Ronneby köping. Examinerade Barnmorskor finnas i alla socknar inom Bräkne och Listers härader; äfvensom uti Tvings, Nettraby, Hjortsberga, Edestad, Listerby, Förkärla samt Ronneby socknar af Medelstads härad; hvaremot de öfrige socknarne eller Fridlefstads och Backaryd i sistnämnde härad, samt alla socknar i Östra härad, ännu äro i saknad deraf, oaktadt presterskapet flere gånger uppmanat dem, att icke åsidosätta en fördel, hvars underlåtande ofta medfört de beklagligaste följder genom misslyckade barnförlossningar. Skjutsen vid de 16 gästgifvaregårdar, som finnas å landet, utgöres af gästgifvarne och hufvudsakligast af reservlagen. Någon öfverenskommelse om skjutsens bestridande på entreprenad har ännu icke kommit till stånd. Durchmarclier inträffa ofta och äro ganska betungande; dock har betydlig lättnad blifvit beredd derigenom, att transporter af manskap numera, så ofta ske kan, verkställas sjöledes. Socknemagasin finnes blott i floiry socken. Jemte de i städerne Carlskrona, Carlshamn och Sölvesborg inrättade Sparbankar, finnas äfven en sådan i Ronneby köping samt en i Jemshögs socken; utgörande behållningen å insättningarite i den förra omkring 16,000 R:dr och i Jemshög 14,000 R:dr. Ett Brandstodsbolag till försäkring af fast och lös egendom å landet har inom länet blifvit bildadt och reglementet för detsamma är af Kongl. Maj.t, under den 17 April 1843, i nåder fastsläldt.
De fängslade äro vid pass femtio; de fleste tillhöra packet, men åtskilliga äro ansedda män och medborgare af Athen. Lagen dömer dem till döden. Du kan begripa hvilken uppståndelse detta väckt bland deras trosbröder, vänner och anförvandter. Förskoning hafva de fängslade ej att vänta. Sorg, häpnad och raseri hos de mång tusen, som kalla sig Homousianer. Man tror, att de skola beväpna sig, för att med våld befria de fångne. Det herrskande partiets anförare, biskopen af Athen, önskar ingenting hellre, ty han har trupperna till sitt förfogande och vill begagna tillfället, för att krossa motståndarne med ett slag. Se der i korthet mina nyheter, du min svartögda flicka. Hvad din blekhet förskönar dig! Jag frestas att skrämma dig alltid, för att alltid se dig sådan. Men var lugn! Karmides är ju hos dig. Här, här i min famn, fruktar du här? Karmides hade utan motstånd tryckt den darrande flickan till sitt bröst och lekte med hennes mörka lockar. – Jag skulle icke frukta, om du alltid vore här. Men du kommer ju och går. Du är borta, då kanske ... Nej, jag vågar ej tänka på ett sådant ögonblick. – Jag skall osynlig vara i ditt grannskap och i synlig måtto stå vid din sida, om en fara hotar. Men nu icke ett ord mer om fruktan och fara! Se upp mot himmelen! Der börja stjernorna tändas. Hvar är din cittra, barn? Cittran låg i Karmides’ grannskap. Han tog henne, stämde henne och sjöng till hennes ackorder en täck lefnadsglad visa. Rakel lyssnade och log. Derefter började han i annan tonart en sång om kärlek, kärlekssmärta, trohet i döden. Rakels blick var tårad, när han lade cittran bort. – Hvad? Tårar? Älskade lilla toka! sade han. – Dina ögon hafva värmt min själ, men tårarne göra dem till solar, som förbränna henne. Blunda, eller du bländar mig! Blunda, österländska flicka! Och när Rakel lydde, lade han armarne kring hennes hals och tryckte på hennes läppar en brännande kyss. Det var den första. Karmides gick stundom långsamt mot sitt mål.
Jag tycker därför, att jag bör kunna lita på, att ni inte skulle vara med om detta, om det vore något orätt däri. draga min man dessa pengar? Bäste kamrer Lundberg Berta har ett så stort Ni är väl riktigt säker på, att jag har rätt att undanKAMRERN (sträft). heter mot er mans spelkamrater än mot edra barn. FRU BARK. en hederssak att betala sina skulder. KAMRERN. för att betala en annan. Mycket riktigt såvida man inte tar från en FRU BARK. Men dessa pengar äro ju mina. Nej, men man brukar väl ändå anse det som Ja såvida ni inte anser er ha större skyldig KAMRERN. behåll, att de ej skulle få användas till att betala er räkning, inte sant? Ja och gifna till er med det uttryckliga för mans skulder, utan endast för er egen och era barns FRU BARK. absolut bindande? Ack, ja, det är sant. Men äro sådana förbehåll KAMRERN. betalar er mans skulder hvem skall sedan i en framtid betala edra egna? FRU BARK. Mina skulder! Jag har aldrig gjort skulder. KAMRERN. hela ert lilla kapital ty får han nu en del, tar Nej, inte hittils. Men när er man gjort af med Tillåt mig fråga om ni nu så ädelmodigt han naturligtvis snart resten och när ni således blifva reducerade till att lefva alla tre på fröken Bertas inkomster när ni då finner att dessa icke räcka till, vet ni hvad ni då kommer att göra? er för småsummor i alla bodar och hvem skall betala? (Paus.) Förlåt att jag är nog ogrannlaga Ni kommer att taga lifsmedel på kredit, skuldsätta att på detta sätt lägga mig i edra handlingar men fröken Berta har tagit mig till rådgifvare och jag anser det vara min skyldighet att tala ut. Och hur tror ni att er dotter skall kunna bära alla de bekymmer och förödmjukelser, hvari ni då bli in dragna. Hon blir också tvungen att göra skulder med medvetandet att aldrig kunna betala men kanske låna af förmän och kamrater i banken låna hvad gör alt detta, bara er man får pengar till sina spelskulder annars vill ju ingen spela med honom full hustru bör inte neka sin man något är det inte så? BERTA.
Jag är långt ifrån att vara en fiende till realisationen, och i fall de vilkor, sorn Nationens val fordrar, blifva uppfyllda, skall jag mottaga realisationen såsom en välgerning; men i annat fall Den 17 Mars c. m. 335 ber jag Er, mina Hrr, emottaga en gammal mans försäkran, att J skolén komma att ångra Er. Jag anhåller följaktligen, att BancoUtsk:s memor. må läggas till handlingarna. Gr. Horn, Claes Fredr.: Med åberopande af hvad jag i föregående plenum yttrat vid remitterandet af Gr. v. Schwerins memorial, får jag ytterligare yrka, att BancoUtsk. måtte ofördröjligen vidtaga de åtgärder, som äro erforderliga för utvexlingen. Jag kan icke, lika med en värd talare här midtemot, finna, att några ytterligare garantier aro af nöden, enär R. St. redan vid sista riksdag stadgat alla de då nödigt befunna garantierna, och vi, i fall deras beslut blifvit satt i verkställighet, redan kunnat hafva en utvexling. Likväl återstår ännu en omständighet, som måste afses, nemligen förhållandet emellan reella fonden och sedelstocken. Lika med en annan värd talare anser jag den för vexlingens bestånd nödiga proportionen emellan silfver och sedlar vara uppnådd, och att vi således icke böra vidhålla den proportion af 5 till 8, som vid sista riksdagen stadgades, helst denna proportion är alldeles oberoende af lagen för utvexlingen; men i fall BancoUtsk. skulle finna nödigt, att denna proportion iaktlages, tillkommer det Utsk. att föreslå R. St. de åtgärder, hvarigenom den kan uppnås. Ehuru jag anser sådant lätt kunna ske på ett eller annat sätt, vill jag dock icke föreslå någon utväg dertill, helst jag tror, att det skulle vara mer att skada än att gagna saken, om jag derom yttrade någon opinion. Jag anhåller, alt
Stats-Contoiret uppgöras. 7) Att alla de Råkenskaper ofver Kronans Intrader, hvilka nu ingå till Kongl. Kammar-Collegium, bora insåndas till Kongl. StatsContoiret, som genom Riks-Hufvud-Boksinråttningen kommer i tillfälle, att förr och såkrare con - Revisorers Berättelse. tj controllera Uppbördens behöriga levererande och redovisning. 8) Att alia Kronans Intrader, med un* dantag endast af Effective Militiae Indelningshafvares Löner, böra uppbåras oeh redovisas af de Uppbördsman, hvilka hafva executiv rättighet, såsom Kronooch Bergs-Fogdar samt de influtne contante medlen till Rånterierne genast levereras, till Kongl. Stats-Contoirets disposition; I börandes Regementsskrifvare likväl afven till Kongl. Stats-Contoiret årligen afgifva specificerad räkning öfver ofvannåmnde af dem uppburne indelte Löner till deras belopp efter Markegång upptagne; och 9) Att som Uppbördsmånnen i Riket nil hafva uppbörd för flera ändamål och afgifva specielle redovisningar till särskildta af hvarannan oberoende Verk, ofta på olika terminer samt härigenom kunna vara i tillfälle att med medel, hörande till en Uppbörd, betacka brister på en annan och äfven längre tid dölja verkliga balancer, det måtte stadgas, att all i penningar inflytande Krono-Uppbörd, af hvad namn den vara må, bör indrifvas endast vid de för Allmänna bevillningens uppbärande nu bestämde 2:ne Uppbördsoch Rest-ståmmorne; samt. 10) Att genast efter fullbordad årlig Uppbördsbefattning, redovisningen på en och sam 2 Sttml. ® iS Riksens Ständers ina tid för alla sårskildte slags medel bor verkställas. Af Handlingarne, rörande den utredning som arén 1818 och 1819 samt innevarande år blifvit af Kongl.
Få länder äro likväl af naturförhållanden så gynnade, att all deras, äfven naturliga, industri kan undvara ett skydd, och Sverige tillhörer icke dessas antal. Industrien har hos oss särskilda svårigheter att kämpa med. Jag alser här mindre de tillfälliga, hvartill jag räknar den k redi t försa lj n ilig, som hos oss beklagligtvis är så allmän, och som till en del af bristande inre vexelrörelse uppehälles, men som för längre tid förhåller industri - 78 Den 4 Juni. idkarens rörelsekapital; den bundna räntan, som försvårar kapitaltillgången ; den ännu befintliga svårigheten att erhålla skickliga arbetare uti hvarje särskildt fack, en svårighet som fördyrar arbetet mindre genom de höga arbetslönerna, än derigenom att industri-idkaren, äfven under en dålig konjunktur, måste behålla och löna arbetaren för att vara säker uppå att, då konjunkturen förbättrar sig, hafva arbetsskicklighet att tillgå. Dessa svårigheter äro dels öfvergående, dels beroende af lagstiftningen att häfva. Men det finnes andra, som uti vårt lands läge och klimat hafva sin grund. Dit höra i första rummet länge stängda kommunikationer, tvingande till å ena sidan tidiga och stora förlag och medförande å den andra fördröjd afsättning af tillverkad vara. till följd af hvilka båda icke allenast en betydlig ränteförlust upstår, utan äfven större kapitaler behöfvas, än fallet vore, om rörelsekapitalet raskt kunde omsättas. Sveriges aflägsna läge ifrån produktionsorten för åtskilliga skrymmande råvaror — särskildt är ibland dem att nämna stenkol — fördyrar äfven transportkostnaden. Dessa förhållanden måste naturligtvis, om allt skydd uphiifdes. förlama mången industri uti dess täflan med en utländsk af lyckligare naturförhållanden gynnad, och detta icke allenast till mehn för henne sjelf, utan äfven för annan industri, som uti henne fann en afnämare, men nu på fjärmare marknad och med dyrare transportkostnader måste söka sin afsättning. Ett måttligt tullskydd är således för åtskillig hos oss varande industri af nöden. Men, såsom förut nämndt är, endast fåkunnighet eller blindhet kunna förneka att vår tulltaxa skänker ett sådant.