Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Flottas härvarande Station då befindtliga Kanon-Slupar, ej innefattar någon direkt anmärkning emot Förvaltningen, utan blott en framställning till Rikets Ständer om denna frågas hela behandling, får Förvaltningen uti denna punkt endast i underdånighet anföra, att, då Förvaltningen, efter dess tanka, fullständigt framställt förhållandet och förloppet med ifrågavarande Slupars behandling, och Eders Kongl. Maj:t i Nåder icke funnit skäl förekomma, att Förvaltningen dervid i någor måtto oi’ätt förfarit, grundad anledning till den gjorda anmärkningen synes hafva saknats. y:de Punkten: I afseende å den Sjö-Aflöning, Befäl och manskap å Corvetten Najaden under 1836 års expedition upphurit, i stöd och med tillämpning af Eders Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Sjö-Aflönings-Reglemente af den 28 September 1833, hafva Rikets Ständers Revisorer, som uppå flerfalldiga anförde skäl, ansett berörde aflöning oriktigt och till för högt belopp beräknad vid dess evalvation till Silfver, trott sig böra på detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, för tillvägabringande af nödig rättelse i framtiden; och får Förvaltningen, i anledning häraf, underdånigst anföra, att, som denna anmärknings-fråga redan blifvit uti Kammar-Rätten väckt, och nu beror på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, den rättelse, som kan i Nåder pröfvas skälig, utan tvifvel varder vidtagen och i Nåder föreskrifven. 8:de Punkten: Vidkommande dernäst Revisorernes anmälan, att Förvaltningen, ”utan Eders Kongl. Maj:ts auctorisation”, skulle hafva, ”för Flottans behof, inköpt af framlidne Capitaine Karlsunds
23lanb be förra aflabe 5 od) Blanb be fenare 4 fuUftänbig bjurläfare^e^amen. 3 anlebning af Stifetg ©tanberg anhållan, att Äongl. 9Raj:t mille låta utarbeta ett förflag, Jjmarigenom, i öfmercngftämmelfe titeb tibenS forbringar od; lanbetö bcljof, ej ntinbre unbermigningen i Deterinär 9Jlaj:tg uppbrag, utarbetat ett fåbant förflag, Ijmitfct blifmit, till allmän fännebom, af trpdet utgifmet od; Ijmaröfmer ©unbf;etg @tt af famina (kollegium ombeförjbt förflag till oeterinär Ion åt ytterligare en bjur* läfare inom fyoartbcra aj ©efleborgév Söefter^orrtanbö, Sdmttanbå od) 2öeftcr6ottenö län, f)ar Jvongt. 3Jlaj:t, i enlighet meb meberböranbe £än3 Hongl. S)laj:t förblifmer tftifetå ©tanber meb att Äongt. nåb oct) yuneft ftdbfe mdlbeaågen. ©tocfljotmg ©tott beit 24 Dftober 1865. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG Till samtelig O Riks-Ståndens Protocoll * 'inehållande de I mndlingar, Hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, Såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar, Samt Riks - Ståndens Protocolls - Utdrag, vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1S15- Fjerde Delen. STOCKHOLM. Tryckt i Elmens och Granbergs Tryckeri, 1815. 9% Utdrag af Protocollet hållet i Häglof. Ridderskapets och Adelns Ple~ num, e. m. den 3 juni 181g.
Denna tanka skulle jag biträda, om jag ansåg verkställigheten deraf förenad med sådant bryderi att något förslag dertill ens behöfde uppgöras. Jag tror mig redan hafva visat ifrån början att ofta oinförmälda flyttning med befintlig tjenstemannapersonal och befintlig fond är ganska lätt verkställd och kan, utan dertill nppgjordt förslag, för sig gå när som helst; och om än två Ständ stannade emot två, är det derföre icke otroligt, att ett af dessa skulle kunna förmås att på inbjudningsväg frånträda det fattade beslutet. För min del skulle jag tro, att, då jordbrukets bestånd så nära sammanhänger med fastighetslånerörelsen, möjligen, sedan denna rörelse blifvit förflyttad till Riksg.cont., och, enligt gårdagens beslut, detta verk skall tillgodonjuta bancovinslen, äfven det beslut kunde fattas, att räntevinsten på fastighetslån skall tilläggas capitalet för denna ullåningsgren, hvarigenom fonden ständigt komme att förökas, och alt i sådant fall det RiksSt., som lika med oss bör intressera sig för jordbrukets förkofran och för bemödandet att befria jorden från sin skuld, icke skulle finnas obenäget att antaga en sådan inbjudning, hvars framställande väl lönar mödan alt försöka. Jag slutar med att anhålla om propos. pä det af Frih. Raab framställda redaclionsförslag. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Jag måste bekänna, alt de skäl, som emot Utsk:s betänk, blifvit anförda på intet sätt kunnat öfvertyga mig om felaktigheten af detia betänk. Man har som skäl för fastighetsbelåningens öfverflyttande till Riksg.- cont. Den 12 April f. ra. 313 cont. åberopat, att Banken, i händelse at behof, skulle lättare kunna uppnegociera penningar på de af Riksg.cont., i utbyte mot fastighetslånefonden, aflemnade obligationer, än på den inlecknade fond i fastigheter, sorn Banken äger. Hvad denna sak beträffar, tror jag förhållandet vara alldeles motsatt. Riksg.cont:s obligationer äro icke allenast oändligt
Gamle generalguvernören har i dag befallt, att innan nästa natt skola alla kvinnor, unga och ålderstigna, friska och sjuka, draga sina färde för att inte tära på männens bröd. De, som tredskas, bli straffade till lifvet. Hur skall du, som i tio år aldrig gått längre än tvärs öfver borggården till fatburen, nu kunna ströfva kring i skog och mark midt i vinterkölden? Hon skrattade och trampade spinnrocken allt fortare och fortare. – Haha! Jag har väntat det, efter jag så troget skött den höga herrens fatbur och vaktat om allt det, som var hans. Och du, Jan! Ängslas det dig att inte längre ha någon, som gräddar åt dig i ugnen och bäddar åt dig i fållbänken? Hvilken annan känsla bor hos barnen? Lofvad vare Gud, Gud, som ändtligen kastar oss alla under sin vredes gissel! Jan knäppte händerna om sitt krusiga bruna hår. – Farmor, farmor! – Gack, säger jag dig, och låt mig i fred få sitta och spinna mina blår till dess jag själf öppnar dörren och går där ut för att bli detta jordelif kvitt! Han tog några steg framåt mot spinnrocken, men så vände han sig om och gick ur hvalfvet. Spinnrocken surrade och surrade ända till dess elden brann ut. Nästa morgon, när Jan trumpetare kom tillbaka stod hvalfvet tomt. Belägringen vardt långsam och svår. Efter hållen gudstjänst utvandrade ur staden alla kvinnorna i de snöiga februaridagarna, och de orkeslösa eller sjuka sattes på bårar och vagnar. Hela Riga blef ett kloster för män, som ingenting hade att gifva åt de flockar af tiggande kvinnor, hvilka stundom smögo sig fram utanför vallen. Männen hade knappast bröd till egen nödtorft, och i stallen söndersleto de uthungrade hästarna hvarandra eller uppåto krubban och gnagde stora hål i timmerväggen. Röken hängde öfver de brända förstäderna, och om nätterna väcktes ofta soldaterna af varnande klämtslag och ryckte huggvärjan ur taket.
Det är på denna väg, den förra nemi., som vi skola komma derhän att betala våra så mycket öfverklagade skulder och att hinna till målet för samhällets materiella sträfvanden — allmänt välstånd. På dessa grunder kan jag icke annat än lifligt förorda en utsträckning så långt som helst af rättigheten till jord-afsöndring. Man har sagt, att beskattning svårligen skulle kunna åläggas dessa små jordlappar. Men beskattningen ligger alltid på hemmanet, till hvilket de små jordlapparne få erlägga densamma. Dessutom hafva vi ju nu skattelörenklingen, som bör häfva alla svårigheter, och jag kan således ej anse denna invändning för annat än ett svepskäl. Den utsträckning, som genom 1858 års författning medgafs i afsöndringsrätten, har också redan verkat mycket godt, och tydligen visat, att ju längre man går i denna rigtning, desto bättre är det. Vi hafva älven nyss hört en ledamot från den mest befolkade delen af landet, nemi. Malmöhus län, förklara en mera utsträckt jordafsöndring nyttig och nödig; hvad skola icke då vi säga, som äro från de nordligare orterna? Jag har sjelf egendom i en af dessa och ingen vet bättre än jag, huru stor brist der är på arbetare. Jag anhåller således om återrerniss af denna punkt, i ändamål att vinna bifall till Gr. Hamiltons reservation. Gr. Mörner: Den siste talaren har förordat den yrkade förändringen med särskildt afseende på do nordligare orterna. Han måtte dock härvid icke hafva afsett det egentliga Norrland, ty något lättare förvärfningssätt, än det, som nu är medgifvet i det nordligaste Sverige, elier att man får jorden för rakt ingenting, kan man vä! icke begära. Just den omständigheten, att den ouppodlade jordens vidd är så ofantligt stor, gör att inköpspriset för några tunnland, der sådant ifrågakommer, blir så obetydligt; och att derstädes dagsverkena deremot stå högt i pris, är naturligt i anseende till bristen på folk.
Att de nuvande eliev framdeles upkommande enskilta Filialeller PrivatBankerna i Riket icke, i afseende till räntan å af dem utlemnade penningeförsträckningar, må inskränkas inom andra bestämmelser, än som uti allmänna Lagen nu äro eller framdeles blifva stadgade för utlåning af penningar i allmänhet. Om remiss af denna min motion till Höglofl. BankoUtsk. anhålles vördsamt. Remitterades till BankoUtsk. För att blifva i tillfälle att beräkna det antal plena, som nästa vecka kunde behöfva hållas, anhöll Hr Gr. o. Landtm., att de ledamöter, som önskade väcka motioner, ville derom nästa Lördag hos honom göra anmälan. Hr Bogeman, Carl Adolf, upläste en så lydande motion: Under föreg:de Riksdagar har frågan om nödvändigheten af anslag till en hamnbygnad vid Grenna stad utgjort föremål för R. St:rs pröfning. Men då sådant icke blifvit beviljadt, i anseende till då för handen varande större anslag till hamnbyggnader på särskilta orter i riket, har, såsom en nödhjelp, blifvit från Handelsoch Sjöfartsfonden af K. M. i Nåder beviljadt ett lån på 6,6 66 R:dr 32 sk. b:ko, för hvilket belopp, jemte enskildes bidrag, en hamnbrygga blifvit anlagd, i riktning, att den kan komma att utgöra en del i en hamn-arm. om en hamn framdeles skulle byggas, efter det förslag, som af Hr Majoren Leijonankar d. 22 Aug. 1847 blifvit uprättadt, och hvartill då för tiden beräknats åtgå 60,974 R:dr 24 sk. b:ko.
Om den definition, som den siste värde talaren gifvit på bankmessighet vore den enda riktiga, när det gäller Sveriges Rikes Bank, så borde man i sanning söka att göra alla möjliga derv:de fonder sä rörliga, att man kunde, på sätt han yttrade, omsätta dem ända till 20 gånger om året. Hvaraf kommer det sig emellertid, att bankirer, hvilka man väl icke kan frånkänna förmågan att bankmessigt drifva sin rörelse, finna förmån uti att gifva lån mot ungefärligen lika afbetaluingsvilkor, som vår Bank föreskrifvit för sina fastighetslån ? Det är visserligen sannt, att de lån, som bankirerna lemna, utgöra milla-; men grunden blir enahanda om utlåningen gäller millaeller några tusende Rdr, och således måste väl icke bankmessigheten ligga deruti, aft man gör penningen så rörlig som möjligt. Den verkliga bankmessigheten liar jag deremot föreställt mig består deruti, att Banken å ena sidan söker att på det ändamålsenligaste sätt gå allmänheten tillhanda med de medel lian eger, och å andra sidan för sina försträckningar förskaffar sig den största möjliga säkerhet, så att han kan uprätthålla myntvärdet och sålunda upfylla den vigtigaste af sina förbindelser. Att köpmannaintresset vid detta tillfälle sökt göra sig gällande, kommer att ytterligare visa sig, då vi hinna till de följande punkterna, der det är tillåtet för en person att vara skyldig Banken ända till 200,000 Rdr på en gång. Ar det på detta sätt man vill förvalta fonderna eller vinna ett bankmessigt ändamål, genom att till en mera rörlig fond öfverflytta fonder, sorn innefatta den osvikligaste säkerhet? Då torde det väl kunna hända, att förnämsta ändamålet med Banken, myntvärdets uprätthållande, kommer, hastigare än man tror, att försvinna. Banken skall hafva en grundfond af 15,000,000 Rdr. Hvad är då riktigare och naturligare, än att denna fond göres visserligen i någon mån rörlig genom de årliga inbetaluingarne, men å andra sidan icke så rörlig, att den kan ett, tu, tre komma på några tjog köpmäns händer?
TJtdr. d. 6 Sept. 1834> 8a, öfver väckte motioner, om upphäfvande at Kämners-Rätter, LagmansRätter och Riddare-Syne-Rätter, samt om ändring eller upphäfvande af åtskilliga Lagens, rum, rörande Rättegångs-Ordningen; Constitutions-Utskottets Memorial: N:o 3o, angående Herr M’ Crusenstolpes anmärknings-anledning emot Stats-Ministrarne, Stals-Rådet och Föredragande; samt Allmänna Besvärsoch Oeconom e-Vtskottets Utlåtande, 1 anledning af väckt fråga, om upphäfvande af de inom Riket på åtskilliga ställen vidtagne spärrnings-anslalter mot Cholera-farsoten. S. D, Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Memorial N:o 116, i anledning af återremissen utaf Utskottets Betänkande N:o 28, öfver väckta motioner, angående skärpning af straffet för åverkan, samt {\:o 68, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Stora Kopparbergs Län Johan Ericssons motion, om ett tillägg till 17 Gap. i3 §. Handels-Balken, beslöt Ståndet, att vid Betänkandet N:o 68 låta bero, samt att lägga Utlåtandena N;ris 28 och 116 till handlingarne. SD. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch OeconomieVtskottets ytterligare Utlåtande N:o 111, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande ett, på Rikets Ständers begäran, utarbetadt förslag till Låne-Inrättning för Bergsroans-handteringen i Riket, lät Ståndet bero vid Utskottets förut afgifne Utlåtande N:o 81,. och lades N;o 111 till handlingarne. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Jag föreställer mig såsom mycket troligt, om rättelse i dessa missförhållanden icke snart inträder och förhoppningarna äfven vid denna 3:dje riksdag skulle svika, att landssecreterareoch landskamererare m. fl. anmäla : vi sko la för våra personer albeta både föroch eftermiddagar; mera förmå vi icke; nätterna måste vi hafva för hvilan; om ärendena ändock icke medhinnas, så är det icke värt fel; men det ökade behof vet af biträdande personer kunna vi icke besolda af våra otillräckliga löner. Ätt sådant anbefalla, lärer lika litet låta sig göra, som att utsträcka den personella arbetsförmågan utöfver rimlighetens gräns. Det är för att undanrödja all ovetenhet bos Utsk., som jag tagit tillfallet i akt att framlägga dessa förhållanden, Den 5 Maj f. m. iS3 och får i sammanhang dermed för Blekinge län föreslå följande aflöningSstat : a jn n a Ljuspen§ r1 n> § r-1 ning. Ii sj). 8o i landskamererare . För skrifmaterialier och res1,200 — 2r\ penningar . .. — 5oo — 2 3o i länsbokhållare Lands-caiicelliet. i5o 2 5o i landssecreterare Skrifmaterialier och respen1,000 — 2.5 — ningar . 15o 2 5o i landträntmästare . Kr ono-bcljcning. 1,000 5 0 23 I — 2:ne häradsfogdar, hvardera ä 5oo r:dr med boställe (hvilka de redan hafva) . 1,000 -— Skrifmaterialier och resepenningar — 4.00 4 Go 9.:ne häradskrifvare, hvardera 135 ä 8oo r:dr [,600 — 2 o länsmän, de 3:ne nya districten inberäknade, ä 200 r:dr hvardera cc 0 0 — Resepenniogar och skrifmaterialier a 100 r:dr . — 900 Delta afviken icke särdeles från K. Kammar-collegii und. förslag till landtstaternes lönereglering.
Af alla dessa skäl, anser jag, att det ej skall blifva svårt för StatsUtskottet, att hastigt utarbeta de begärdte Betänkanderne. Dess första UtgiftsBelänkande kan och bör ej grunda sig på annat, än de alldeles onmgänglige behof. Sedan en derefter lämpad Den g Januari i. Bevillning’ är fastställd; och sedan Rikets Ständer till Konungen ailemnat de underdåniga Skrifvelser, som angå alla sådane rättelser och åtgärder, hvilka de anse nödige att först få afgjorde, innan ytterligare anslag göras, kan under tiden Utskottet handlägga utredningen af de öfrige. Sedan slutligen Konungen sanctionerat eller besvarat Rikets Ständers afgifne Skrifvelser; då kunna alla öfriga anslag granskas och beslutas. Det är derföre jag nu vågat begära Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Ämnet är af stort iaflylande för våra nationella rättigheters bevarande. Min afsigt bör af ingen misskännas. Jag vill begagna detta samma tillfälle, att försäkra, det milt förslag icke härflyter af misstänksamhet, och att jag hyser det innerligaste förtroende till Konungens vishet och Dess Rådgifvares goda afsigter. Men, Nationerne hafva alltför ofta sett, huru ett ögonblick förändrar deras hopp och deras lugn, för att jag skulle tveka att framställa åsigter, som trygga vår egen framtid. Jag är öfvertyga d , alt den af mig föreslagna åtgärd skall gagna både Regeringen och Folket. De hafva sin kraft i inbördes förtroende. Jag har yrkat uti serskildt Motion, ”att InkomstBetän kan ilct multe sednast den ” i5 Januarii inkomma j och att Utgifts Be - 170 Den 9 Januari i. ”tänkandet skyndsamt mätte derefter af” lemnäs , specifikt utvisande , hvad som ”hittils utgått, hvad Kongl. Maj:t begärt ”och hvad Utskottet tillstjrker.
T) - om n5gon med hela den iirliga öfvertygelsens glöd och hela den frimodiga öppenhetens skarpa, i en skildring, hvari den egna erfarenheten ljuder som en sorgsen och smärtsam klagan, siiger, att nutidsungdoniens bittra ve och skainmande lyten äro naturliga och oundvikliga konseqvenser af de gtingse upl&gt;fostringsgrundsatsma, da Tr det, synes mig, större och vackrare att taga denna sak upp och fördomsfritt undersöka den och vaga se förh8llandena rakt in i ögonen, an att slå det hela bort i skamt eller af en obefogad förtrytelse vanda sig undan, eller i sjclfkitr öfverhgsenhet latsa om ingenting. 19 Ilet Sr ijnitåliga saker, som hr Geijcrstani vidrör, de ömtåligasic af alla. Först och friiiiist har lian varit nog modig att upptaga till behandling de företeelser, som st3 i samiiiniihang nied yiiglingeiis utveckling till man. Enligt författarens fraiiist3llning liar e11 i all sin välmening förvand u~~pfostriiigsiiietod inverkat menligt p8 denna sida af Erik (: raties iiiigdomslif. Föraldrariie tilliinipa fönegenhetsmetoden i fråga om alla dessa ömiiliga förli511aiitlc1i, soni gossen m a r i sina ined den fysiska iitreck1ings~) rocessen sanimanhöraiiile fantasier. hrilka viickts och iiarts af åtskilligt, som han sett och hört i det dagliga lifvet eller list i böcker. Hans nyfikenhet Illir p3 ett r h, osundt satt mattad af alla de saker, som man I~eriittar nere i vedboden eller stallet. Iiörf. anser, att i allt, soni rör I~arnets utveckling som könsvarelse, ett mera öppet ocli mera iniierligt förhfillaiide Ittir rSda inellaii detsamma och furaldrame.
Kongl. Maj:t, som, i anledning af denna Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, inhemtat Dess Förvaltnings af Sjöärendena utlåtande, har i Nåder funnit godt bifalla Rikets Ständers förrberörde underdåniga framställning, dels om rättighet för räntegifvare på Gottland, att, efter markegångspris, erlägga penningelösen för den deras hemman som grundskatt påförde räntetjära, dels om tjäruskurare-lönens uppförande på Indragningsstat, för att, efter nuvarande innehafvarens afgång, indragas och besparas; hvilket Nådiga beslut till Rikets Ständers kännedom nu meddelas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. ; C. D. Skogman. Utdrag af Protocollet ofver Handelsoch FinanceÄrenden, hållet inför Hans May.t Konungen uti StatsFådet å Stockholms Slott den 26 Julii 1834. ( - Närvarande: Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt. Kongl. Majits Nåd. Skrifvelse Nio 63. 3 Stats-Råden: _ Hans Excellence Herr Grefve Mörner. Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke: IIof-Gancelleren Friherre von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren föredrog i underdånighet: 11:0 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 2 sistl.
På Stats-Rådets underdåniga tillstyrhände af bifall till detta Förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Majrts förutfattade Beslut, täcktes Kongl. Majrt samma förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla, och befalla att Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo C. R. Kökeritz. Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N. o 7. 7 N:o 7. KONGL. MJJ.TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer om förhöjning i Rotell]elpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calmar e Län; Gifven Stockholms [Slolt den 2g October 1828. Sedan vid sista Riksdag fråga blifvit väckt af Bonde-Stånds-Fullmägtigen från Kronobergs Län, Pehr Ericssonj om förhöjning uti den genom Kongl. Brefvet af den 14 Maji 1693 anslagna Rotehjelp åt de inom Länet varande svaga Rotar, men hvilken fråga Rikets Ständer, med bifall till Stats-Utskottets deröfver afgifna yttrande, ansett icke föranleda till särskild åtgärd, utan ega sammanhang med den ifrågaställde allmänna Rotejemnkningen, eller ock böra i underdånighet anmälas hos Kongl. Maj:t, som efter anbefalld undersökning om förhållandet i Nåder torde till Rikets Ständer öfverlemna att vidtaga den åtgärd, som bunde finnas erforderlig och af Rikets Ständer bero; så hafva hos Kongl. Maj:t RiksdagsFullmägtige från nämnde Län, Nils Håkansson j Pehr Ericsson och Magnus Jonsson i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes, efter föregången undersökning af Dess Befallnings hafvande, till utrönande af 8 Kongl. Maj. ts Nådiga Propos. No 7, ilen ojemnt fördelade och tryckande Roterings-bördan inom Länet, i Nåder tillägga de öfverroterade Hemman, hvilka såsom svaga Rotar blifvit ansedde, ett efter tiden och myntvärdet svarande tillräckligare bidrag för Roteringens utgörande.
Aujuta var mindre forbehBllsam och icke silllau lrom hennes Asikter i s1car.p konflilrt med den iildre genera' tionens, under clet att 8onja riled sitt injnlra, bojliga viisen diplomatiskt forstod att dolja hvad som byggde och boclde inom h e m e och gjorde sig illslrad till och lned nf, den. mest utpriiglade motst %ndare till nllt hvad kviuuoemai~icipation heter. : Eon 1c11n.de prata sii barnsligt, vam sA, fiirtjosaode naiv och enkel att blott den mest skaqsynte knnde hos 1ieu.ne npptiio ' lru nf~got nnnnt Ihl den ~ s l r l i g a, ansprkk8- liisa unga fliclran. Men redan vici ticlign 4.r visade hon en starkt ntprligla (1 egen viljei, ett begiir att t. o. In. i sm8saker g6ra sin sjtilfstandighet gallande. Sonja ville siillan hvczd andrn ville; gick inan ut och gick, fijredrog hon att stanna hemma, satt lnan tillsainlnans fick hon en plotslig lust att gb ut och promenera o. s. v. SSlluudn karakteriserar biogrnfeu sin. beromda slgkting. Vi skols~ doc ' k ihAgkomma, att det iir den Sinnu optvecklade, af lifvet oberorcla och opriifvade unga Sonju s o u slddras, och att den himmelsvidt olika sfer, hvmi kusinen lefcle, Icommer. heme, trots den varma sympati hon kanner for sin, sliikting, att becloma henne friin den tyska adelsdamens nHgot konventionella sthdpunkt.
O, sälla land, o, sälla folk! Om jag nu endast finge se mitt ideal, min kärleks, Sancho, då skulle jag med glädje och med gråa hår gå i grafven! SANCHO. Det vore allt det rådligaste Ers Nåde, ty man bör icke öfverlefva sina ideal! DON QUIXOTE. Mycket sant, Sancho! Men hvad har inträffat här under min korta bortovaro! Nationen sofver icke längre! 94 SANCHO. Nej, ty nationen har vaknat! DON QUIXOTE. Hvem har väckt nationen ur dess ljufva sömn? SANCHO. Tidsandan, klassmedvetandet och jag! DON QUIXOTE. Hvi har du gjort oss detta? Ty den som sofver syndar icke, och i sömnen komma de vackraste drömmarna! Hvad önskar Nationen? SANCHO. Såsom ledare för oppositionen har jag den smärtsamma plikten att frambära folkets önskningar inför dess upplyste tjänare! DON QUIXOTE. Hvad önskar folket? SANCHO. Arbete! DON QUIXOTE. Arbete? Hvar skall jag ta' det ifrån? SANCHO. Ja, se, om vi visste det, så vore frågan löst! 95 DON QUIXOTE. Och det är inte meningen att den skall lösas! Skälm! SANCHO. Därjämte har ett allmänt missnöje yppat sig rörande den privilegierade pumpen, som hålles låst och dessutom i strid mot rikets gällande grundlagar är dekorerad med en kunglig krona. DON QUIXOTE. Godt! Är det något mer? SANCHO. Inte för tillfället. DON QUIXOTE. Godt! De stora frågorna skola lösas i ett sammanhang, och jag skall föredraga ärendet för landets konung! (Går.) Tredje scenen. DE FÖRRE. S:T PER. S:T PER. O, hvilket ljufligt rike! Skulle verkligen målet för min vandring vara riådt och detta vara himmelriket! Men jag såg inte till någon port! 96 SANCHO. Såg du inte porten? Den stod ju på vid gafvel? S:T PER. Jaså, det är den där otäcka Sancho Panza! Ja, se, är han här, då är detta icke himmelriket!