Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna plägsed hade sin grund i föräldrars önskan, att bereda barnet tillfälle att kunna bibehålla sina fäders jord; meri om barnet dör och jorden går i arf lill dess barn, samt detta äfven aflider, tillfaller jorden den af sednare barnets föräldrar, som efterlefver. och öfvergår såmedelst till en helt annan stam, än den, hvarifrån den kommit. Ett dylikt förhållande syntes dock destomera obilligt, som det måste antagas att upplåtelsen skett under förutsättning att de, hvilka upplåtit, skulle öfverlelvas af sitt barn och af detta njuta sitt hfs-uppehälle, hvarpå de af sådan orsak icke sällan förgäta att förskaffa sig laglig bekräftelse vid jordens upplåtande; och har motionären, på grund häraf, föreslagit, att sista momentet af 2 § i 3 kap. Ärfda-Balken måtte erhålla följande förändrade lydelse: Lag-Ulskotlets Betänkande N:o i (i. ”Äro ej syskon eller afkomlingar af dem; lefva dä förfäder i andra led, som äro faderfader och fadermoder, moderfader och modermoder, tage de till hälften arfvet med den af föräldrarne, som lefver; linnes ej någon al dem till. då tage den af föräldrarne, som lefver, hela arfvet.” Uti detta förslag, hvaröfver Lag-Utskottets yttrande blifvit inlordradt, har Hiksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson lian Jönköpings län instämt; men efter pröfning deraf, anser sig Utskottet ej ega anledning att detsamma understödja. Deremot förekommer nemligen, alt den föreslagna förändringen ej kunde ega rum, utan att ilen i lag stadgade arfs-ordning till en del i sin grund rubbas. Vid utstakning deraf har lagstiftaren beräknat menniskors naturliga böjelser och tillgifvenhet för hvarandra, och således i den dödes ställe om hans qvarlåtenskap förordnat så som det är att förutsätta det han sjelf skulle hafva förordnat, 0111 han i lifstiden velat sig förklara; - och i följd deraf har härutinnan antagits såsom grundsats: ju närmare i skyldskap, desto närmare att taga arf.
Vid skedd föredragning godkändes Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 14, i följd af Riks-Ståndens olika beslut öfver Betänkandet N*:o 9 i anledning af väckta motioner om dels post-hemmanens och de gäslgifveriskjuts-skyldiges befrielse fran post-forsiing och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Bevärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 4 3, i anledning af väckta motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar m. m. samt N:o 44, i anledning af väckt motion om inrättande af Handels-domstolar. S. 1). Föredrogs och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 128, i anledning af återremiss i viss del af Betänkandet N:o 116, angående omarbetande eller ändring af Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna Elementar-läroverk den 14 Augusti 1856 m. m. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och åtterremitterades på grund af gjorda anmärkningar Expeditions-Utskottets under N:o 180 afgifna, den 9 och 15 dennes på bordet lagda Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj-.t, angå ende lån till Gefle-Dala jernvägs-aktiebolag. S. D. Vid förnyad föredragning af Konslitutions-UIskottets den 12 och 16 sistlidne December på bordet lagda Memorial N:o 59, med förslag till ändring af 12, 17, 19r 41 och 79 §§ Riksdags-ordningen, angående val af Ridderskapet och Adelns riksdagsmän, blef detta förslag af Ridderskapet och Adeln förkastadt. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Stats-, Lagsan t
Skrifvelse af denna dag meddelat utlåtande i den del af målet, som angår InqvarteringsOrdningen, hafva af de Rikets Ständers Stats-Utskott tillhandakomne, och förevarande fråga rörande handlingar, bland annat inhemtat: att E. K. M:s och Rikets Krigs-Collegium samt Stats-Contor, i anledning af Rikets Ständers omförmälde underd. hemställan, och efter infordrade upplysningar från Rikets släder, med undantag af Stockholm, som utan uppgifven anledning är utesluten, upprättat ett sammandrag öfver 1:0 inqvarterings-tolagens belopp samt kostnaden för inqvartering och service; hvaraf finnes, att nämnde tolag, utgående i 14 städer, belöper sig, för ett medium af fem år, nemligen 1828—i832, till R:dr 26,189: deremot inqvarterings-utgifterne under samma tid utgjort 44*695: så att en brist uppstår af R:dr i8,5o6: hvilken summa dock borde minskas med den ersättning af 4o5: — ■— som staden Marstrand af Staten erhåller; hvarföre bristen utfördes med 18,101:' dock voro, af upptagne orsaker, staden Engelholms inqvarterings-utgifter deruti icke inbegripne; 2:0 Garnisonens styrka, sättet huru den blifvit inqvarterad samt inqvarterings-penningarnes beräknande, utvisande, att af garnisonernes i elfva städer styrka, som egt rättighet till inqvartering, en del varit inrymd i Kronans hus och en del i städernes eller hos private; 3:o bevillning för egendom och rörelse äfvensom uppgifne förmo - 5oo Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse N.o 276. ner och inkomster: utgörande, enligt derom inkomne ofullständige uppgifter, bevillningssutnman af städerne, utom Stockholm, för egendom R:dr 65,457: och för rörelse Dito 143,541 • — Tillsammans
Den ena, att BancoUtsk. anser den proportion, sorn Bankens metalliska fond äger till sedelr stocken, vara tillräckligen betryggande för utvexlingens fortgång, samt den andra, att hvarken i hänseende till Bankens förråd af myntadt silfver eller ordnandet af cassa-local för vexlingen och andra Bankens inre förhållanden något hindra;- Bankens öppnande till silfverutvexling d. i nästk. Juli. Då nu dessa upplysningar icke gerna kunna bestridas till sin riktighet, ser jag icke något hinder för bifalla hvad Utsk. föreslagit. Antingen Utsk:s återremitterade förslag framdeles blifva antagna eller icke, måste dock stadgaridena för Banken så uppgöras, att de blifva förenliga med vexlingens fortsättande. Jag vågar med full visshet antaga, att R. o. Ad. vill vidmagthålla myntbestämningslagen, och om Ståndet vill det, vill Ståndet också, att den utan dröjsmål verkställes; ty göres dermed uppskof, blif - 33j Den 7 Maj. ver verkställigheten deraf en omöjlighet. Sådant blefve blott en förnyad anledning all fortsätta samina schackrande med vexlar, som redan en längre tid ägt rum, hvarigenom coursell ytterligare skulle uppjagas och gifvas nya anledningar till inbillade farhågor för att skräma och förleda den stora enfaldiga hopen. Jag anhåller således örn bifall å förevar, betänkande. Hr .Stråle, Nils Wilh.: För att kunna fatta ett omdöme, huruvida detta betänk, nu kan bifallas eller måste återremitteras i sammanhang med belänktna N:is 6 och 7, måste man taga i betraktande, hvilka omständigheter skulle kunna hindra, att utvexlingen d. 1 Juli tager sin början. Den första omständigheten är, att förhållandet emellan reella fonden och sedelstocken icke uppnått proportionen af 5 till 8, såsom R. St. vid sista riksdag beslutat.
Jag tror, att jag var den förste, som yttrade denna tanke, och åtskilliga medlemmar af detta hus hafva äfven sedermera sagt, att jag hade rätt deruti. Vi hafva t. ex. hört llr Mannerskantz yttra sig väl på annat sätt, men utgående från samma grundåsigt. Han har nemligen stödt försvarsplanen hufvudsakligen derpå, att vi skulle kunna i en hast upställa ett större antal linietroppar, och deruti instämmer jag fullkomligt med honom. Han är sjelf här närvarande, och, ehuru jag icke vet om han ämnar upträda, vill jag dock tacka honom för det han, så att säga, visat ett af de rätta medlen för vårt försvar, som mer än befästning och linie-flottan Den 28 Januari e. m. 205 troligen är nödvändigt, jemte kustförsvaret. Det var heller aldrig min mening att skilja båda från hvarandra. Äfven utom militärståndet har jag hört utvägar påpekas för ordnandet af vårt för svar: och när således krigsministern säger, att han icke kan fatta meningen med Gr. Anckarsvärds fordran på en försvarsplan, så måste jag bekänna, alt jag icke kan upfatta Gr. Gyldenslolpes yttrande annorlunda, än att han, såsom Departements-Chef för landtförsvaret, icke ansett sig behöfva gifva annat svar, än att hänvisa till våra fästningar och regementen, samt öfvertala Ständerna att släppa till mera penningar, för att förbättra dessa försvarsmedel. Detta vill med andra ord säga, att Gr. Gyldenstolpe icka ansett sig vara någon sådan krigsminister, som borde i sin helhet up fatta Sveriges försvarssystem, utan han har blott trott sig höra egna sin upmårksamhet åt landtförsvaret. Nå väl, mine llrr, detta hade jag anat förut, eller före Gr. Gyldenslolpes upträdande. Men jag frågar än en gång: Är detta det enda svar man kan få då man begär få en försvarsplan med afseende på sednare och nya förhållanden? Nej detta evasiva svar döljer ett förhållande, som, under det jag icke deltagit i Riddarhusets öfverläggningar, dock ständigt varit föremål för min eftertanka. Hvad har kunnat egentligen vara orsaken dertill, att oaktadt Gr.
Om Eders Kongl. Maj;t i nåder finner, alt lif-bevärings regementet, Hallands infanteri-bataljon, Wermlands fält-jägare-regemente och en del af Jemtlands fält-jägare-regemente kunna umbäras för Eders Kongl. Maj:ts annee och dess beväring, anser jag dessa corpsers befäl kunna användas för den öfriga allmänna sjöbeväringens vapenöfning,” ”Men för alt fullständigt och ändamålsenligt kunna icke allenast öfva, utan äfven i behofvets stund använda den del af sjöbeväringen, som. icke vore afsedd, såsom egentligt sjömanskap, ulan mera såsom en, synnerligen på skärgårdsflottan, för landstigningar användbar trupp marin-soidater, fordras att ega en stamtrupp, med hvilken sjöbeväringen under tjensten, så om bord som i land; införlifvas, och denna stamtrupp utgöres i första rummet af marin-regementet; men enär lif-bevärings regementet och Hallands infanteri-bataljon icke ega någon ständig trupp samt Wermlandsoch Jemtlands fäit-jägare-regementers manskap icke lärer ifrågakomma att användas såsom slamtrupp för den beväring, hvilken är afsedd att gagnas på flottan och vid ifrån densamma utgående krigsmanövrer till lands samt marin-regementet är otillräckligt, måste annan stamtrupp organiseras för fyllande af behofvet. Denna stamtrupp anser jag böra tagas af det roterade båtsmanshållet.” ■’’För den händelse Eders Kongl. Maj;t skulle i nåder gilla denna åsigt, tillhör det mig att undersöka, huruvida några och, i sådant fall, hvilka hinder, som kunna uppstå för roterings-båtsmännens användande såsom stamtrupp för sjöbeväringen. Dessa hinder kunna vara af tre slag, antingen i afseende på sältet lör båtsmanshållets användande eller dess beklädande, eller i afseende å flottans behof af arbetsmanskap. I förstnämnde afseende bör jag i underdånighet upplysa, att det är Kongl.
Detta är ganska sant, men genom förkastande af den föreslagne nya redactionen blir Riksdagsordningen oförändrad, och kan då ej verka till förändring af RiddarhusOrdningen. Man förkastar blott att införa i Riksdagsordningen, hvad man redan har i RiddarhusOrdningen. Frågan rörer således blott de 3 öfrige Stånden, ty vi äro lika bundne af RiddarhusOrdningen; men genom ett förkastande hindra vi blott de öfrige Stånden, att pålägga sig ett band, som vi redan hafva, och som de kan hända önska sig. Grefve von Schwerin: Om vi vågade utbedja oss, att Herr Grefven och LandtMarskalken, som har en så lång erfarenhet af Riksdagsärendernes gång och de besvärligheter, hvilka äro förenade med nuvarande sältet för discussionernes behandling, ville tillkännagifva sin tanka, huruvida icke Herr Grefven och LandlMarskalken finner förslaget verkställbart och le - Den 26 Februarii f. m. 187 dande till en fullkomning af vära institutioner, samt till mera ordning och harmoni i våra förhandlingar, så är jag öfvertygad, att alla skulle instämma i den åsigten. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken yttrade, att, ehuru Hans Excellence vore fullkomligt erkänsam för det förtroende Grefve von Schwerin till Hans Excellence hyste, ansåg likväl Hans Excellence det vara enligt med sin pligt, att endast framställa proposition på de frågor, som hos Ridderskapet och Adeln förekomma, men icke att gifva sin enskildta öfvertygelse i ämnet tillkänna, hvilket Hans Excellence ock så mycket som möjligt alltid undvikit, för att icke lemna rum åt den oriktiga föreställning, att Hans Excellence någonsin skulle söka eller tilltro sig att med sitt enskildta omdöme gifva någon ledning åt Ridderskapets och Adelns beslut. Många yttrade härtill deras bifall. Herr Tham: Efter genomläsningen af den åberopade 33 §. i RiddarhusOrdningen, medgifver jag, att det nu föreslagne tillägg i 49 §•
Nu är likväl meningen, alt i propositionen på en gång afgöra hufvudfrågan och den, sorn angår sättet att codifiera den. Jagskall ej hafva något deremot, om det instämmer med Ståndets mening, och Ordföranden det tillåter, att nemligen Ridderskapet och Adeln först afgör, om sjelfva frågan rörande publiciteten skall tillböra RiddarhusOrdningen eller Ordnings-stadgan? Då mötas vi af en vägrad proposition, och saken behandlas som Grundlagen föreskrifver. Visserligen är detta likväl i min tanka uppoch nedvändt, men åtminstone hafva vi då ej på en gång afgjordt frågan om saken och formen; och det är just denna sammanblandning jag ve)at förekomma, emedan jag då sett mig nödsakad att icke votera. Jag bar ej yttrat mig i hufvudsaken; det är blott om formen jag hela tiden talat. Jag har trott det vara naturligt att först se, hurudan den lag blir, som man skall följa, innan man afgör i hvilken samling den skall införas; men som flere Herrar önska, att man måtte afgöra den saken på förhand, får jag dermed låta mig nöja, och ingår derpå mycket heldre, än att få en proposition, som skulle innehålla tvänne saker, deraf man vill den ena och möjligen icke den andra. Jag blefve då tvungen att lägga Nej, derföre att det icke öfverensstäm - io6 Den 3 Februarii f. m. mer med min Öfvertygelse, att saken bör i RiddarhusOrdningen inflyta, ehuru jag i sådant fall voterade mot publiciteten. Skälen vill jag ej nu utveckla, men när vi komma till den saken, skall jag yttra mig och söka vederlägga den emot min stridiga meningen. Äfven förbehåller jag mig att skriftligen få vederlägga hvad Herr Grefven och Ordföranden skriftligen medbragt på detta rum. Jag instämmer i öfrigt med Herr Hjerta i anhållan om proposition, på sätt Herr von Hartmansdorff föreslagit. Grefve von Schwerin_, Fredrik Bogislaus: Olika opinioner hafva blifvit yttrade, och, i följd af dessa olika opinioner, olika propositioner begärde.
För utredande af frågan, hvilka flera af nämndemän verkställda förrättningar, än de lör hvilka genom berörda nådiga kungörelser ersättning blifvit dem tillförsäkrad, kunde anses såsom extra, och för hvilka dylika förrättningar ersättning af allmänna medel redan varit bestådd och vidare kunde ifrågakomma ali af Kronan bestås, hade Krigs-kollegium, Förvaltningen af sjöärendena och Kammar-kollegium, uti Stats-Utskottets Utlåtande N:o 176. 7 gemensamt underdånigt utlåtande, först i afseende å de uti Rikets Ständers skrifvelse såsom sådana förrättningar omförmälda urtima ting, kronoutskylders och liernmansränlors indrifvande samt värderingar anmärkt, att för värderingar, då de skedde för Kronans räkning, nämndemän redan genom 1842 års nådiga kungörelse fått sig tillagd ersättning; — alt vid urtima ling i brottmål, äfvensom i Kronans saker och andra allmänna mål, nämndemän hittills icke varit lill ersättning berättigade; och att, då sådana ting, när de hölles af ordinarie Häradshöfding, borde utan särskild ersättning till domaren förrättas, — då nämndemän, hvilka för deras befattning åtnjöte flera förmåner, vid nämnda tillfällen tjenstgjorde ensamt i egenskap af domstolsledamöter, samt då de, ulan minskning i berörda förmåner, numera, till följd af Lagmansrätternas upphörande, vunnit befrielse från den dem förut åliggande tjenstgöringsskyldighet vid sistnämnda Rätters sammanträden, Kollegierna ansåge urtima ting, då de ej påkallades a( enskild part, böra af nämndemän ulan särskild godtgörelse bevistas, med bibehållande dock af den dem genom Kongl. Kungörelsen den 17 September 1851 i särskilda fall tillagda rätt till ersättning af allmänna medel, då flera härad hafva gemensam tingsstad i brottmål; — samt att, derest nämndemans biträde åt
Betänkande om förslag till åtskillige ändringar uti nu stadgade Rättegångsordning, 278. — om bifall till Lagoch Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkanden, rörande 1:0 Stängselskyldigheten; 2:0 rättighet för Allmogen i Blekinge och Skåne, att emellan alla Hamnar derstädes få sjöledes obehindrat föra deras producter; 3:o yrkad ändring i nu gällande stadganden om jordägares rätt hos Landtbo, och angående Rättegångssättet vid Utsökning deraf; J\:° rätta delningsgrunden vid Enskiften af Hemman i Blekinge Län; 5:o HusbehofsMjölqvarnars befrielse från Skattläggning; 6:0 yrkande om obehindrad rättighet för Hemmansägare att uppföra och begagna Husbehofs Vattenoch Väder-, Mjölsamt Sågqvarnar, 279. — om bifall till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, i anledning af gjord hemställan om en Committe'es inrättande i hvarje Föi’- samling till utdelande af det SpannemålsunderstÖd, som af Kongl. Allmänna MagazinsDirection lemnäs, m. ro., 280. — om Återremiss till Lagutskottet af dess Betänkande, dels angående hvad till Policemål må hänföras, och dels rörande gjort förslag att ÖfverStåthållareEmbetet i Poiiceärender xnå blifva ställt under HofRätten, dito. 213 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten af dess Betänkanden så väl angående yrkad förändring af de rörande Enskiftes-delningar utfärdade Författningar, som beträffande upphäfvande af förhud mot Landsköp, 280, 281. — om Återremiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet af dess Betänkande i anledning af föresi agne åtgärders vidtagande till den Veneriska Smittans utrotande, 281. — angående SjöLagens öfverseende, dito. — rörande sökt företräde för jordägare till Brukares Josa Egendom, dito, — om förlupen Makas rättighet att i nytt Giftermål ingå, dito. — om öfverlemnande till det förstärkta StatsUtskottet af frågan rörande grunderne för den Allmänna Bevill ningen, 3o6.
Exempel lära ej heller saknas på sådan följd af kreatursegarnes nyssnämnda ansvarighet, att den ene grannen med afsigt försätter den andres hägnad i sådant skick, att han saklöst kan bereda sina kreatur ett bättre bete inom grannens egor, hvarigenom denne, om han vill vara fredad, nödgas att öfver alla omgifvande hägnader hålla en ständig och besvärlig tillsyn, som dock ofta måste blifva otillräcklig, så länge den angränsande kreatursegaren kan af hägnadens förstörande hafva ett omedelbart intresse. Betraktar lagen deremot stängseln endast som ett medel för kreatursegaren att qvarhålla kreaturen inom egen egogräns, så måste rollerna blifva ombytta. Det blifver då hans sak att, innan han utsläpper sina kreatur, tillse att hägnaden uppfyller detta sitt ändamål, likasom af ett sådant åliggande vidare följer, att vid inträffad skada ersättningsskyldigheten bör drabba honom, oberoende af hägnadens beskaffenhet, så framt ej den hägnadsskyldige grannen, oaktadt erhållen till - 22 Sammans. Lagsamt Allm. liesv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande M 38. sagelse, visat tredska uti iståndsättandet af sin hägnadslott och sålunda sjelf varit vållande till den skada han lidit. Hvad nu ifrågavarande lagförslag, i hufvudsaklig likhet med Lag-beredningens, härom innehåller i de delar, som handla om ansvarigheten för timad skada af kreatur och om utvägarne att derför njuta ersättning, hvilar på en sådan åsigt af jordegarens och kreatursegarens ömsesidiga skyldigheter; och det torde icke vara tvifvel underkastadt, att endast genom så beskaffade stadganden egofriden, med ett fortfarande system af hägnadsskyldighet, kan upprätthållas i öfverensstämmelse med hvad sakens natur och rättvisan fordrar, helst båda de i hägnaden deltagande grannarne derförutan svårligen skola kunna förenas till ett gemensamt intresse för hägnadens vidmagthållande i fredgildt stånd.» Den grund, hvarefter stängselskyldigheten, enligt det Nådiga förslaget, bör emellan angränsande jordegare fördelas, är den så kallade hälften-principen. Denna princip var upptagen i landskaps-Jagarne och gällde till dess den motsätta åsigten:
Viadukter och broar 13,483: 59. Väganläggningar i banan 3,285: 64. Transport och nedläggning af sliper och räler samt slipers upphandling 6,540: 7. Bangårdar med byggnader 38,620: 57. Stängsel, grindar och bommar 7,300: 56. Helg-, regnoch rastedagar 32: 64. Förvandling (effekters stöpning) 797: 83. Afskrifning (slitning å förrådet) 15,995: 7. Balans till år 1862: Kontant behållning jemte förskotter 33,616: 26. Materialier och inventarier 262,863: 25. Provisionella husbyggnader 9,564: — Vaktstugor och postkurar 18,685: 32. Telegrafer och signaler 610: 21. För jernvägsarbetena har under revisionsåret blifvit från Kongl. Stats-kontoret, på grund af särskilda Kongl, bref, utanordnadt ett sammanräknadt belopp af 6,750,000 R:dr, nemligen dels ordinarie årsanslaget, 6,250,000 H:dr, dels i afräkning å 1862 års anslag 500,000 R:dr. Då härtill läggas såväl de i December månad år 1860 till Malmö ränteri från Kongl. Stats-kontoret levererade 100,000 i :dr, hvilka först i Januari månad år 1861 kommo jernvägskassan tillhanda, som ock de 400,000 R:dr, hvilka, på grund af Kongl, brefvet den 15 November sistnämnde år, blifvit ytterligare i afräkning å 1862 års anslag i Kongl. Stats-kontoret förskottsvis lvftade, uppgår summan af de intill 1861 års slut för statens jernvägsbyggnader utbetalta medel till 7,250,000 R:dr. Beloppen af de ifrån jernvägsbyggnadernas början intill 1861 års slut anslagne och använde medel inhemtas af bilagde tabell:
Rönö kungsgård måtte få afsöndras en å karta affattad och heskrifven jordrymd om 24,3 kappland åker till utvidgande af församlingens kyrkogård samt till plats för fattighus och jordland för skolläraren, äfvensom att nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas, åsyftande att åt berthilda församling bereda nyttjanderätt för everdliga tider till nämnda jordrymd, hvilken vid arrendetidens utgång skulle från vidare utarrendering för Kronans räkning undantagas och af församlingen få kostnadsfritt disponeras; men Kongl. Maj:t, genom nådigt beslut den 28 December berörda år, bland annat, enär arrendet af Rönö kungsgård räckte ända till rnidfastan 1868 och det således vore för tidigt att förordna om användandet af kungsgårdens jord i en så aflägsen framtid, icke funnit skäl att, i anledning af berörda ansökning, nådig Proposition till Rikets Ständer aflåta; så hafva församlingsboerne, som sedermera tillbyggt skolhuset så att deri äfven beredts utrymme för fattighus, genom utsedde ombud, med bifogande af omförmälda karta och beskrifning, hos Kongl. Maj:t i underdånighet förnyat sin ansökning om afsöndring af ofvannämnda jordrymd, att tillträdas midfastan år 1868, samt tillika erbjudit att derför gifva årlig afgäld till Kronan eller, på en gång, bestämd lösen; till hvil - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JS 56. 5 ken ansökning Konsistorium i Linköpings stift och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet tillstyrkt nådigt bifall. Efter inhemtande jemväl af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii underdåniga utlåtande i ämnet, har Kongl.