Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såvida nu en del af ifrågavarande Kronopark, utan Rikets Ständers begifvande eller hörande, afröjdes och utlades till mötesplats, kunde Kronans omförmälda egendom 8 Konslitutions-Utskottels Memorial N:o 11. icke anses blifva förvaltad efter grunder, sorn Rikets Ständer föreskrifvit; och ehuru de i målet hörde Embetsmyndighelerne uppgifvit, att den ifrågavarande upplåtelsen, så inskränkt, sorn den af deni, och sedermera af Stals-Rådot, tillstyrktes, skulle komma alt ske endast från reservskogen, hvadan den icke skulle kunna anses rubba den för hela Kronoparken fastställda trakthuggningsplanen, så har dock Utskottet ej kunnat finna annat, än att Slats-Rådels tillstyrkan alt af en dels för Flottornes och andra allmänna beliof af virke, dels för tillvägabringande af efterdöme i skogsvård, under Kronans disposition bibehållen Kronopark upplåta en del för ett ändamål, sorn fordrade den växande skogens afrödjande och icke tillät dess återväxt, tillika vore oförenlig med ofvannämnda af Ständerna för Kronoparkernes förvaltning meddelade föreskrifter. I sammanhang härmed tror sig Utskottet jemväl böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå att ärendet blifvit å annat Departement, än vederbort, till afgörande föredraget. Väl må medgifvas, alt pröfningen af det behof, för hvars afhjelpande jordrymden uppläts, var ett Landtförsvarsdepartementet tillhörande ärende; men sjelfva upplåtelsen, som här var den fråga, hvilken skulle afgöras, tillhörde ostridigt Finans-Departementets föredragning, emedan den rörde förvaltningen af “en Kronans icke lill annan styrelsegren upplåtna fastighet14; och ehuru protokollet gifver vid handen, att ärendet för dess föredragning blifvit al Chefen för Landtförsvarsdepartementet gemensamt med Chefen för Finans-Departementet beredt, samt att utdrag af protokollet öfver Landtförsvarsärenden skulle till Finansdepartementet afgå i och för expediering af Kongl. Majrts
Och som Kongl. Maj:t i Nåder behagat tillkännagifva, att det förskott, stort So.ooo R:dr, som Kongl. Maj:t, enligt Dess Nådiga Skrifvelse alden 8 sisth October, redan för ifrågavarande ändamål meddelat, skall i första rummet godtgöras utaf de lånemedel, hvilka blifva anvisade; så har Utskottet skolat hemställa, om icke lämpligast vara må, att Landshöfdingen öfver Elfsborgs Län, såsom utaf Utskottet föreslagen Ordförande i Bvggnads-Comiteen, i Nåder får sig uppdraget att tillse, det nyssberörde förskott af 5o,ooo R:dr varder, i första rummet, utaf lånemedlen godtgjordt. För öfrigt och hvad angår Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, om icke Wenersborgs invånare må, i följd af den staden öfvergångne eldsvåda, intill nästa Riksdag förunnas lämplig lindring i allmänna Revillningen, så har Utskottet till Bevillnings-Utskottet öfveidemnat Kongl. Maj:Is Nådiga Proposition, för att åt denna fråga meddela handläggning. Stockholm den 23 Dec. 1834- Iteservation af Herr Santesson, B. H.: ”Då man besinnar den tidsomgång, som erfordras för de många Tomtegarne i Wenersborg, hvilka varit olycklige att genom senaste eldsvåda förlora deras egendom, att dels anskaffa alla nödige handlingar för lånets emottagande, dels bereda sig till detsammas användande, så snart det erhållits, medelst materialiers uppköp o. s. v., så synes det nog olämpligt att bestämma en viss dag, hvarifrån för alla lånen den af Kongl. Majrt Nådigst proponerade 5 åi’S räntefrihet skall komma att beräknas, än mera blir detta för dem känbart, när, på sätt Utskottet tillstyrkt, denna termin tages. så nära som från början af år i835.
Departementets expedition, 1852 års anslag Tillkommer: Penningar: Deribland för slag s-anslag, högst 2,340 R:dr åt 13 Konsistorii-notarier å 180 R:dr. Biskopens på Gottland lön, forslags-anslag . Pastor i Fahlun, anslag af 1 £ Skif. koppar, förslagsvis å 133: 16 Pastor i Forssmark, anslag af 2 Skii Hammarskattsjern å 15 R:dr, förslagsvis 2,000: 200: 30: 9,129: 24. Tillkommer: Indelda räntor T™-” • . • Indeld spanmål: 1852 års anslag. — Tillkommer: Öfverflyttning frän Elementarläroverkens anslag: för Konsistorii-notarierne ... Oindeld spanmål: 1852 års anslag Tillkommer: Prostetunnor, enligt Kongl. Maj:ts proposition från 6:te Hufvud-liteln (anslaget jordförluster) öfverflyttade Till anslaget för Kyrkors underhåll öfverflyttade (Loos kapell) S:a 476 t:r — kpr 5 » 471 t:r — kpr å 6{ R:dr 3,140: — Lappmarks Ecklesiastikverk, Reservationsoch forslags-anslag Universiteterne: Penr ?ar: 1852 års anslag 75,160:40. Tillkommer: Löneförhöjning åt Bibliothekarien samt 2:a Amanuensen vid Lunds universitet » åt 2:a Amanuensen vid Upsala Universitet » åt 2:ne Professorer vid d:o å 400 R:dr » åt 3:ne dito vid Lunds d:o ä d:o 550: 300: 800: 1,200: 2,850: ■ Indelda räntor Indeld spanmål 8,103 t:r 18 kpr å 6J — Elementar-läroverken, Reservations-ahslag: Penningar: 1852 års anslag Tillkommer: Genom förändring i salpeterhjelpens utgörande, från indelda räntor 155: 33.
Dito, obetald Fordran af suspenderade Bokhållaren Stoltz • 132: l. 9. Uppbörd. Byggnads-medel af 8:de Hufvud-Titeln (n. b. Balance till påföljande året: Skuld till suspenderade Bokhållaren Stoltz, för innehållen Lön 85:45. — a Uf cn Credit. Balance från föregående året: Skuld, till suspenderade Bokhållaren Stoltz, för gjordt Förskott 444: o. 9. — _ Utgift: Afskrifning å Hästförsäljnings-medlen för till Stuteriet återgångne Hästar 500: Byggnadskostnad —_ _ _ 19,200: Löner, Sofvel och Beklädnad 2,638:24. 4. 2,558: Balance till påföljande äret: Behållningar, Oredoviste Byggnads-Medel 15,000: Förskott på Beklädnad, Lön och Sofvel åt Tjenstefolket 556:10. 4. 637: 21. 4. De uti Stuteri-Öfver-Styrelsens räkenskaper, såsom till Flyinge Stuteri remitterade, uppförde 4,194 R:dr upptagas deremot uti bemälte Stuteris redogörelse till 4,200 R:dr. För öfrigt befinnes den uti 1834 år räkenskap utbalancerade skulden 217 R;dr 40 sk. 9 r:st. icke behörigen inbalancerad år 1835; men synes, det oaktadt, uti det årets utgående balance upptagen såsom behållning. Då hvarken Cassa-Räkning finnes eller Baiancerne äro vederbörligen verificerade, kan af räkenskaperne ej inhämtas huru förhållandet e£?entli°en är. O Ottenby Stuteri. Stuteriets Räkenskaper uti Kongl. Kammar-Rätten granskade för begge åren med anmärkningar, redovisa för Inkomster och Utgifter sålunda: ° Debet. Balance från föregående året: Förskott till Landtmäteri-Förrättningar 183:16. Uppbörd:
Nådiga proposition jemväl åtföljande protokoll öfver Finans-ärenden af den 14 Oktober förlidet år (pag. 25 — 27) innehåller, angående ifrågaställd förändring uti allöningssättet för en del af Kammar-rättens personal. I detta afseende är, med anledning af Kammar-rättens framställning, utaf Departementschefen tillstyrkt och af Kongl. Maj:t gilladt att för Kammar-rättens President och ledamöter, vid inträde å ny stat, rättigheten att åtnjuta nedsatta revisionsskillingar, hvilka under de sislförfl titna 10 åren i medeltal endast utgjort 13 R:dr 16 sk. Banko årligen, skujle upphöra, och denna inkomst i stället tillfalla Statsverket; att, enär den redighet i aflöningssättet, som med den föreslagna löneregleringen afsåges, i väsentlig mån komme att förfelas, om de vid Kongl. Kammar-rättens kansli anställde tjenstemän, utöfver den dem af staten tilldelade aflöning, fortfarande för expeditioner, hvilkas utskrifning dem å tjenstens vägnar ålåge, skulle ega uppbära särskild godtgörelse, hvafs årliga belopp komme att bero icke af hvarje tjenstemans flit och arbete, enär sportel-inkomsten fördelades lika inom hvarje grad, utan af tillfälliga omständigheter, den allmänna regeln om sportleruas försvinnande såsom löneinkomst desto hellre måtte i förevarande fall få tillämpas, som en aflöning, öfverstigande bemälde tjenstemäns hittills varande ordinarie och extra inkomsters sammanlagda belopp, äfvensom ett särskildt anslag för renskrifning, blifvit för dem föreslagen; att det, enligt särskilda författningar, Advokat-fiskalen, jemte ordinarie lön samt andelar af böter och vitén, tillkommande aktoratsarfvode, 12 procent af de medel, som genom hans embets-åtgärd inflyta i kronans eller annan allmän kassa, måtte, då denna inkomst i medeltal öfverstigit 1,300 R:dr årligen, minskas till 10 procent, enär detta ändock utgjorde lämplig uppmuntran och vedergällning för denne tjenstemans arbete; samt att, då hittills, enligt 46 § i Kongl.
Sparbankerne endast å ett inskränktare område äga sin verksamhet och Länssparbanken utan egna tillgångar för oundgängliga kostnaders bestridande, hittills icke förmått gifva åt insättarne den inkomst, som kunnat väcka en allmän håg till inrättningens anlitande. I Sparbankerne förvarade medel hafva dock varit för deras ägare en välgörande hjelp under åren 1857, 1858 och 1860, vid lifsförnödenheternes då stegrade priser, efter i orten inträffade ogynnsamma skördar, samt för sådant ändamål berörde år blifvit ur Sparbanksinrättningarne till större belopp uttagne än under andra år med gynnsammare bergningsförhållanden ägt rum. Socknemagasinernes fonder utgjorde vid 1860 års slut, enligt derom inkomne uppgifter, 15,250 tunnor spanmål af flere slag, samt 27,255 R:dr Rint. Brandstodsbolag voro vid 1860 års brandstodsårs utgång 12,848 delägare för hus med försäkringsvärde till belopp af 17,456,460 R:dr, och 8,330 delägare för lös egendom, med försäkringsvärde till belopp af 14,197,760 R:dr. Stiftad år 1846 har denna gagnande inrättnings verksamhet oafbrutet fortgått till trygghet och belåtenhet för länets innevånare. Brandskadeersättningarne uppgingo ofvannämnde försäkringsår till 6,893 R:dr 24 öre för hus och 4,131 R:dr 53 öre för lös egendom, samt förvaltningskostnaderne till 3,305 R:dr 49 öre, allt Riksmynt. Mot brandskada har ock försäkring af åtskillige personer inom länet tagits i bolaget Skandia. I städerne anlitas dock vanligen för alla byggnader, som äro af föreskrifven beskaffenhet, Städernes Allmänna Brandstodsbolag, äfvensom i ganska väsendtlig mån Städernes bolag för försäkring af lös egendom; men mindre sökes inträde i Allmänna Brandförsäkringsverket för byggnader å landet.
Maj 1847, att, i händelse de uppgifna arfvingarne skulle för, klaras berättigade till lyftning af större eller mindre belopp, detsamma uppå anfordran återbetala 296,050: — 296,050: — S:ma 6.696,451: 26." 6,1)98,279: 18. Riksgälds-kontorets samtlige fordringar ocb öfriga i räkenskaperna upptagna tillgångar, hvilka, med undantag af de inom linien förda, utgjorde vid 1859 års utgång, såsom i sednaste revisionsberättelse sid. 20 finnes uppgifvet, ett sam manlagdt belopp af R:dr 18,718,472: 18. hafva under år 1860 minskats med » 3,543,370: 60. hvarigenom desamma följaktligen den 31 December sistnämnde år uppgingo till R:dr 15,175,101: 58. af hvilken summa voro räntebärande R:dr 7,971,044: 9. hvarå räntan skulle utgöras efter 51 procent för ett belopp af R:dr 667,477: 8. 5" » » » 145,600: — 41 » » » 42,000: — 4 » » » 3,606,063: 77. 3 » » » 679,483: 14. 2 » » » 2,83U,420: 10. R:dr~T,971,044: 9.' A dessa fordringar upplupna, vid 1861 års början obetalda, räntor » 139,447: 68. Fordringar, för närvarande räntefria, men hvilka framdeles, sedan den för hvarje fordran särskildt bestämda tidpunkt in trädt, blifva räntebärande » 1,053,846: — Transport 9,164,337: 77. — 15 — Fordringar utan ränta, deruti inbegripen kontanta behållningen a.
Uti den till innevarande riksdag afgifna nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att, derest Rikets Ständer bifalla den nu ifrågavarande Propositionen, det befintliga anslaget till vittnen och parter måtte under titel: ersättning till domare, vittnen och parter förslagsvis upptagas till ett förhöjdt belopp af 16,02*2 Ridr 50 öre; och har Stats—Utskottet, som lör pröfningen af den ifrågavarande Propositionen bort sammanträda med Lag-Utskottet, å den vid dess Utlåtande (N:o 59), angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvudtitel, fogade tabell upptagit berörda förslagsanslag med allenast dess nuvarande belopp, under förbehåll alt framdeles vid upprättande af Riksstaten å densamma få upptaga det belopp, som, med anledning af nu ifrågavarande nådiga Proposition, Rikets Ständer kunde linna för godt att bestämma. På de af Kongl. Majit i den ifrågavarande nådiga Propositionen anförda skäl, och enär det befintliga anslaget till ersättning åt vittnen och parter, hvilket för när varande är förslagsvis upptaget till 7,500 Ridr, men under de sednare åren utgått med omkring 13,000 Ridr årligen, derest den nådiga Propositionen bifalles, torde komma att starkare än hittills anlitas, får Utskottet vördsamt tillstyrka, det mätte Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition af Rikets Ständer bifallas, samt att nuvarande anslag ä Riks-statens 20 Sammans. Stats och Lag-Utskottets Betänkande N:o 38. Andra Hufvudtitel lill ersättning ät vittnen och parter mätte under titel: ersättning till domare, vittnen och parter förslagsvis upptagas till det af Kongl Maj.l äskade, förhöjda belopp, 16,022 R:dr 50 öre. Stockholm den 15 Augusti 1863. Ank. till Exp.UtBk. den 13 Ang. 1863, kl. 7 e. m.
Jag tror alt arbetsklassen i allmänhet icke är i den ställning, att den kan gömma något af dess arbetsförtjenst från den ena dagen till den andra och att för arbetsklassen mera än andra blir en beskattning, sådan som den ifrågavar., känbarare. Jag tror äfven att en dylik beskattning ingalunda uppfyller det med densamma åsyftade ändamålet, eller att tvinga arbetaren all förskaffa sig lagstadd tjenst? ty, som Frih. Pamstjerna anfört och i hvars mening jag instämmer, kan begäret att komma i oberoende icke i något afseende hämmas. Då jag icke kan inse, att Staten har någon betydligare inkomst af arbetsklassens beskattning och ännu mindre någon nytta deraf, kan jag för min del icke annat än afstyrka bifall till förslaget. Frih. Raab: På sätt min upplästa reservation utvisar, har jag icke biträdl majoritetens inom Utsk. beslut i denna fråga. Då frågan vid början af denna diskussion upptogs af talare, som dels yttrat åsigter, med mina öfverensstämmande, och dels äga mera inflytande inom huset, än hvarå jag anser mig kunna göra anspråk, trodde jag mig icke böra upprepa hvad redan var yttradt. Då emellertid min reservation blifvit för Ståndet uppläst, får jag härmed förklara, att jag vidhåller hvad jag uti denna min reservation anfört. Jag torde derjemte få upptaga några här gjorda anmärkmr. Man har lill en början yttrat, att arbetslönerna uti släderne äro ofta ganska betydliga och att arbetaren kan med sina händer förtjena mer än handtverkaren. Jag raedgifver, alt i städerne understundom inträffar, att arbetaren har en god förtjenst; men det är tillfälligt och räcker icke hela året om och man kan icke skäligen vänta, att den, som kan betinga sig en dryg betalning för sitt arbete under någon viss tid och under en annan saknar arbetsförtjenst, skall af delta sitt arbete hafva den inkomst, alt han kan försörja sig dermed under den återstående delen af året. Arbetaren står dessutom icke på den lyckliga bildningspunkt, att han hushållar för morgondagen och i öfrigt skulle jag tro, att man i allmänhet icke får anse arbetarens ställning vara så lycklig, som den måhända på vissa orter kan synas.
Den lyder sålunda: ”Vidare har Utsi;, för den nya räkne-enhelen antagit namnet Ii:dr Riksmynt.” ”Jag anser denna benämning vara en uppenbar tavtologi, eller ett lika fult som onödigt uprepande af alldeles samma sak i tvenne liktydiga ord, och får jag derföre vördsammast föreslå, det R. H. St:r ville för sin del besluta, att, i likhet med de aldra flesta andra länders råkneenheter, det svenska myntets räkneenhet skall erhålla endast ett namn och att detta skall blifva: Riksdaler utan något som helst tillägg.” Jag tror det svårligen kunna bestridas att namnet Riksdaler Riksmynt är en tavtologi, då ordet Riks, d. v. s. Rikets, förekommer i båda orden och ”daler” och ”mynt” äro blott olika namn på samma sak. Jag kan icke förstå hvarföre nian icke kan hafva nog med ett namn för myntet såsom i andra länder, der man har t. ex. i Danmark Riksbankdaler, i Tyskland Thaler, i Frankrike Franc o. s. v., och jag ser icke hvarföre vi mer än dessa stater skulle behöfva Iva namn för myntet. Icke heller kan jag befara alt någon förblandning skulle upstå mellan namnet på den nya Rulin och En R:dr Specie eller Silfver, då den sistnämnde aldrig autages såsom räkneenhet, utan blott såsom myntenhet. Jag får anhålla om propos. derpå alt den nya enhetens namn må blifva en Riksdaler. Frih. Palmstjerna: Jag nödgas deremot anhålla att R. o. Ad. måtte bifalla detta BankoUtsk:s förslag, och mina skäl äro följande. För närvar:de hafva vi R:dr Silfver, R:dr B:ko, R:dr Rgsoch understundom har man äfven begagnat ordet Specie för alt uttrycka R:dr-talet. I alla dessa R:dr sorter med olika benämningar äro afhaudlingar afslutade, allt efter de serskilda kontrahenternas afsigter eller öfverenskommelse!-.
Jag gick vidare, någonting midt emellan rädd och likgiltig, och försökte inbilla mig själf att jag ingenting hört, att det berodde på något misstag. Men jämmern tilltog, och nu var det alldeles bredvid. Jag kunde icke gå vidare. Benen ville icke bära mig. Jag hade en förnimmelse af att det väntade mig någon pinsam episod, som jag till på köpet upplefvat någon gång förut, för länge sedan. Jag böjde undan säden. Där låg en gammal man på marken och kastade sig kvidande af och an. Jag kände icke igen honom, jag kunde icke påminna mig att ha sett honom förr. Jag tog honom under axlarna och hjälpte honom upp i sittande ställning. Ett ögonblick satt han tyst i mina armar, med hängande hufvud och stela ögon; men i ett nu skrek han till – genomträngande, förfärligt – vred sig ur mina händer och föll till marken, tung och styf som en stock. Jag såg mig omkring och märkte förvånad att jag icke var ensam; det stod en massa människor rundt omkring och skrattade åt mig. En fetlagd äldre herre, som såg mycket välmående och gemytlig ut, slog sig på knäna och skrattade, så att han blef alldeles eldröd i ansiktet. Jag var häpen och ond. Jag kunde icke alls förstå hvad de skrattade åt. Då kom jag händelsevis att kasta en blick på den döde, som låg stel och tung på marken med de glasblanka ögonen stirrande tomt ut i luften. Det var ju jag – jag – jag –. ATT DÖDA Kolarflickan eller En Wandring i Norrland KOLARFLICKAN eller EN WANDRING I NORRLAND Novell AF G. H. Stockholm, W. Lundequist & Co:s bokhandel, Myntgatan, N:o 1. 1836. En vacker sommardag vandrade en munter yngling med bössan på axeln i en af Ångermanlands dalar. Han sjöng en lustig studentvisa och tycktes med förtjusning deltaga i den allmänna glädje, som rådde i hela den sköna naturen, som omgaf honom. En portör, hvarur örter framstucko, och en icke särdeles stor, packad skjutväska, bevisade att han var en vandrande Botanist, och tillika jägare.
T v ä n n e element samt järn varit stads min fägrings värn. M e d dem har jag återvunnit gunst hos herrar gång på gång, fast min tid ej blifvit lång; och i längden har jag funnit, att hos kavaljer med » chic » fortast stads min gunst förgick. Sist jag liksom allt i världen skattar åt förgängelsen, men j a g lefver upp igen — ej likväl att tjäna Härden. Nej — att ifrån trakt till trakt sprida bildning, vett och m a k t! Nu ej mera om mitt hela — låt oss börja att mig dela. Skatt från skog och lundar åt riddarståt och roddarbåd. Harens gärd åt vetenskapen. Gammal, gifmild guddoms vapen. L ö r d a g: Stekt fisk m e d stufvad potatis eller gröna ärter. Gryngröt af ris-, korneller hafregryn med mjölk. Eller också på lördagen: fiskpudding af öfverblifna kabiljobitar, som urbenas och hackas fint och uppblandas med 2 vispade ägg, tunn grädde för 1 3 öre, ' k kvarter (1 6 cl) halfkokta risgryn, litet socker och salt; ätes med g o d sås och potatis. H v a d som en naturlig sak, mellan bark och träd sig sticker. Slinka, som just i icke kvick är. Slöseri och slarf med väta. Förutsättning för en träta. Sjöodjur med många svansar. Ofta tillbehör till fransar. Ringa trupp i svart och rödt, som dock mångens lif förödt. Läcker spis för barn och grisar. H v a d ombord man lugnast prisar. Världens allra trängsta gräns. E n produkt af trä, som bränns. T e r m som rör osteologen, men ock den, s o m plöjer vågen. H v a d än aldrig hafvet var. Laggild son af hornprydd far. Månförmörkelse för gubbar. Ord, som brukas kan o m stubbar. Gångare af baby riden. E n med hjärnan lindrigt vriden. Gift, som röjes af sin lukt. H v a d som villkor är för frukt. Ett fodral för femininer. Och ett dito för trichiner.
Inbjudningen antogs, i följd hvaraf den 260 voter:s-propos:n ansågs komma att förfalla. Den 5 April e. m. a35 Stenkolsstybb eller cinders; strnmpor ocb andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten, bomulls. 261 och 262 votei :s-propos:na godkändes. Strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten, andra slag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga Utsk:s inbjudning i denna del. Ropades ja och nej. Hr Prytz: Det är allt skäl alt R. o. Ad. här vidblifver sitt beslut, ly vid discussionen öfver redactionen af tulltaxan upplystes sa tillräckligt, att underslef ägt rum vid införsel af strumpor, just derföre alt tullen varit för hög, att då R. o. Ad. beslutat en mindre tull på denna vara, så vore det icke skäl att frångå detta beslut, som är grundadt på gilltiga anledningar; utan bör man i min tanke låta frågan komma under voteiing i förstärkt StatsUtsk. Jag tillstyrker derföre afslag på inbjudningen och anhåller att R. o. Ad. ville vidblifva sitt beslut. Inbjudningen blef icke antagen, utan godkändes 263 och 2&4 voler:s-propos:na. Stål. R. o. Ad. lät bero vid Utskrs yttrande ang:de orden St. v., antog inbjudningen angrde införselstullen å garfstål, i följd hvaraf 265 voter:S-propos:n ansågs komma alt förfalla, samt förbigick 266, 267, 268 och 269 voter:s-propos:na i följd af Ståndets förut fattade beslut.. Sågblad. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf 270 voler:s-propos:n ansågs komma att förfalla; 271 voter:s-propos:n godkändes. Sapa; talg. 272 och 273 voter:s-propos:na godkändes.
Sedan Eders Kongl. Majit, under den 17 September 184b, täckts i nåder bevilja Prosten öfver Ångermanlands nordöstra Kontrakt rättighet att, från och med år 1844» för det nybildade Bjurholms pastorat, komma i åtnjutande af en prostetunna, att utgå af kronans behållna tionde i orten, får jag nu i underdånighet hemställa, att, vid blifvande Statsreglering, Eders Kongl. Majit behagade till Rikets Ständer göra nådig anmälan om detta anslags uppförande på Stat. Denna hemställan, uti hvilken Statsrådets öfrige ledamöter jemväl instämde, bifölls i nåder. 7:0. Till följd af Kongl. Majits, under den 22 Augusti 1843, meddelade nådiga befallning, hafva Landshöfdinge-embetet i Wermlands Län och Konsistorium i Carlstad, uti underdånig skrifvelse den 4 September 1844» a^~ gifvit förslag till anläggande af 2ine nya kapell uti Wermlands Finnmarker, det ena i norra delen af Gunnarskogs, och det andra i nordvestra delen af Frycksände församling.