Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den värde talaren bar härvid förbisett, att sådant vore möjligt endast i det fall att StatsRådets ledamöter egde rättighet att före utnämningen yttra något tillstyrkande i ämnet. Sådant är likväl icke förhållandet, ty när dessa förtroendeembeten tillsättas, skall, enl. 33 § Reg.Fm, StatsRådets tillstyrkande icke på förhand iuhemtas, utan det är blott i det fall, att de för sin del icke kunna gilla Konungens val, som del enl. Grundlagen är dem medgifvet, att deremot göra underd. påminnelser. Någon möjlighet för en sådan motivering förefinnes således icke. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Jag har redan genom instämmande uti den af Gr. Lagerbjelke mot detta Betänk, afgifna reservation uttalat min tanke i afseende på Utsk:s behandlingssätt af de flesta anmärkn:s-punkterna, och jag hade således icke ämnat att i dag med något yttrande uptaga R. o. Ad:s tid, men jag bar likväl dertill funnit mig föranlåten utaf Hr Cedersdhiölds nyss afgifne yttrande. Tili en början anhåller jag att få förklara, huru jag upfattat min ställning såsom ledamot af Const.Utsk. Då detta Utsk., enl. Grundlagen, eger att äska de inom StatsRådet förda prot., och dem granska, så har jag ansett mig böra fästa mig vid hvarje fall inom de granskade prot:r, som, enl. min tanke, befunnits Den 5 Juli f. m. 67 anmärkningsvärd!. Jag har icke ansett mig, såsom ledamot af Const.Ulsk., tillkomma, att ensam pröfva huruvida de af mig upraärksammade fall varit sådane, att de ådagalagt bristande nit eller skicklighet hos Konungens rådgifvare, eller alt rikets sannskyldiga nytta derigenom blifvit åsidosatt, hvilken yttersta pröfning jag har ansett tillhöra R. Sl:r allena. Detta har varit min utgångspunkt vid granskningen af StatsRåds-prol:n. Går jag sedermera till detaljerna af detta Betänk., sä fäster jag mig till en början vid den Irsta punkten. Till min verkliga förundran har utaf
Det bryr man sig dock icke om, utan låter obilligheten emot dem fortfara, under det man lindrar de större näringsidkarne, ehuru deras upgifter hittills ansetts vara otillförlitligast. Något bemödande hos Utsk. alt deremot vidtaga nödiga kontroller, har icke förmärkts. Jag ser således ingen annan utväg att komma lill rätta med dessa skattskyldiga, än den Hr Bildt omförmält, nemi. att den, som upgifver sin inkomst till 600 R:dr får betala för 1,500 R:dr o. s. v. hela vägen igenom. Då kan möjligen rättvisa utöfvas. Man nödgas förlita sig på Taxerings-komitéerna, när man icke kan sätta tro till upgifterna, samt öfverhufvud trösta sig dermed, att när vederbönde Utsk. 268 Den 24 Maj f. m. icke ville besvära sig med atl rätta förhållandet, så måtte det medföra allmän belåtenhet. Hr Hjerta nämnde, att handlande afdraga sin lefnadskostnad från den behållning de till taxeringen upgifva. Detta har ja^, såsom President i KammarB:n, äfven markt. Om vi embetsmål gjorde på samma sätt, skulle vi blifva skattefria, ty jag vill se v dem ibland oss, hvilka hafva något öfver på sina löner, sedan 5 lefnadskostnadeu afdragits. Åtminstone måtte de vara få. Hade en dylik tillåtelse lemuats oss, så hade R. o. Ad. undgått den återremiss, Ståndet nyss beslutat, och hvilken så många ledamöter beklagat. Vi hade då förblifvit vid samma skatteproc., 60m den man nu velat bestämma för köpmän och fabrikanter m. fl. Hr von Koch sade, alt 5 proc., som nu betalas af näring och rörelse, är för mycket, och att i det högt beskattade England afgiften på långt när icke vore så hög. Jag känner icke beloppet af den skatt, som ligger å näringsidkare i England; men hvar och en vet att, med undantag af Holland, är i Europa ! intet land, hvarest man så högt beskattas som i Stora Britanien.
inte vara för sent! mina svaga bemödanden ska' då inte ha varit förgäfves, att bevara henne lika heligt, som jag vill rädda Birger, och föra honom ångerfull till den Eviges thron. (Blir varse Anton, som nu syns i dörren med ett metspö i handen.) Ah! An 49 Anton, ... arme yngling paroxysmen synes ånyo börjad. SJETTE SCEN. ERIKA, ANTON. Anton (talande för sig sjelf, utan att märka Erika). vis på båda sidorna, under det han långsamt går vänta på er J ha'n i flera år varit borta nu. (seende sig vexel och sätter sig.) Hvarför har jag då, så länge måst Erika (afsides). sig ha råkat. Gud ske lof! att det inte är den onvill obemärkt afhöra hvad han säger. Anton. fastän jag inte märkt er. Det var snällt, af er; jag vill likväl gerna oftare se er Men säg mig, sidan) hvarför du ständigt ser så ledsen ut Ack det är hans englar, som han åter tror da dämonen, som i dag bemäktigat sig honom. Jag Ja så, J ha'n inte varit borta från mig, säger du, du lilla röda galning, (seende uppmärksamt på högra Det gör mig ondt i hjertat, när du så der fäster ögonen på mig. (En stunds tystnad. Lifvets engel, säger du. Ja så, ... bitterhet och smärta! hm, hm, ... inte skall du vara så sorgsen, derför Du bjuder ju så godt du har, ... och inte är det heller ditt fel, att det växer mask i dina granna äpplen. Se så, trösta dig nu Ack så'na fina lockar! räck fram ditt lilla huf 50 vud, att jag riktigt må få klappa dig. Se nu inte längre bekymrad ut När du blir större ska'vi dig. meta tillsammans, och då skall jag trösta och roa Erika (afsides). Måtte dessa lyckliga fantasier, alltid följa honom Anton (vändande sig åt venstra sidan). Nå, hvem är du då, som, glad och yster, är så olik din kamrat? (lyssnande
per för » De TILL du hon du alldeles ej l ä n g r e vara rör det jag ansvarar för depenser jag gör, medlen henne, därtill? » rosenbefangd! herre hurudan allt, i ställningen och då jag Skall j a g mitt h u s? hvilka ensam Hvad är, då enskilda förvärfvar — u t a n skuldsättning. » H. För den yppersta uppsats kvinnan eller rörande på högst 5 af i ämne hemmet våra spalter utbetalas likaledes ett honorar af: Sjuttiofem För en poem (7 5) samling af kronor. 3 de bästa äfvenså ett pris af: Sjuttiofem (7 5) kronor. Samt slutligen: för den bästa lista, omfattande kvinnor, lämpliga porträtteras i Tjugufem förslagsnamn och Idun, på värda 20 att ett honorar af: (2 5) kronor. Vid bedömandet af de till denna täfling inkommande skrifterna ha följande personer godhetsfullt lofvat biträda: skriftställarinnorna fruarna Mathilda Langlet och Eva Vigström (Ave) samt skriftsiällarne herrar J. Björklund, Georg Nordensvan och Birger Schöldström. Samtliga för denna täfling afsedda skrifter skola vara insända till Redaktionen före den 1 augusti detta år, åtföljda af förseglad namnsedel oeh på konvolutet försedda med tydlig påskrift: Till den stora pristäflingen. Hvad icke prisbelönade täflingsalster angår, förbehåller Redaktionen sig företrädesrätt att efter närmare öfverenskommelse med förf. dem använda. I förhoppning om liflig anslutning och intresse helsa vi alla eventuelle deltagare hjärtligt välkomna. Stockholm i april 1890. Redaktionen I FORNA af Idun. DAGAR., Strödda blad ur minnets album, samlade af M a t h i l d a Langlet. Nummer trettioåtta, fStor pristäflin Sjuhundrafemtio kronor i pris. utdelas Vi inbjuda härmed samtliga våra läsarinnor och läsare, en hvar som hugad vara må, att dellaga i en stor pristäfling, den Redaktionen anordnar i afsikt alt bereda tidningens innehåll än ytterligare ölcadt intresse och gediget värde.
Om man nu vid återskickandet af en preliminär hemställning från Utsk., hvilken blott innehåller återlemnandet af en gjord remiss och hvarvid den siste talaren misstagit sig, då han trott, att handlingarna bort åtfölja till detta Stånd, enär de blifvit skickade till Presteoch BondeStånden, hvarifrån remissen utgått; så blifver begagnandet af ordet återremiss ett oegentligt uttryck, emedan endast sådana hufvndsakliga förslag kunna återremitteras, vid hvilka anmärkningar göras, som hindra förslagets antagande. Här är frågan åter blott, om målet skall hänvisas till annat Utsk., eller om R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut, ogillar Utsk:s förfarande. Hr Nordenanckar: Jag uppträder i anledn. af Frih. af Nordins yttrande, icke för att vederlägga, utan för att besanna riktigheten af Frih:s utsago. Förhållandet var nemi., att sedan BancoUtsk:s plenum slutades kl. mellan 2 och 3 e. m., ville jag påföljande dagen justera min reservation; men målet bade då redan blifvit till RiksSt. afsändt, och det var således jag sjelf, som försummade justeringen. Hvad sjelfva saken angår, får jag för öfrigt blott tillägga, att ehuru jag såsom ledamot af detta Stånd varit bland dem, sorn ansett frågan rätteligen tillhöra Constit.Utsk., finner jag likväl, på grund af 44 §■ Riksd.Ordn., ingen betänklighet att, då målet andra gången återkommer till BancoUtsk., der handlägga detsamma. Frih. af Nordin: Jag vill endast vid Frill. Ehrenborghs yttrande derom, att Utsk. skulle hafva oriktigt förfarit, då det icke till R. o. Ad. återskickat handlingarna i målet, i korthet anmärka, att R. o. Ad. ännu icke skickat Utsk. några handlingar rör:de denna fråga, och att den af 4 H. 4« 3,8 Den 20 Mars. Ulsk. besvarade remiss endast kommit från Presteoch BonileSt:n, till hvilka handlingarna afven blifvit återlemnade.
Eet skulle vara Den 3 Octohcr f. m. tolg smärtande, om Bidderskapet och Adeln ett ögonblick kunnat förmoda, att något annat än lagens föreskrift, och begreppet om det sanna och rätta ledt mitt handlingssätt; då just dessa hafva utgjort, och skola alltid utgöra de enda motiverne derföre. Herr von Hohenhausen, Michael: Jag hade icke ämnat yttra mig i förevarande ämne, sedan det kommit i detta skick genom Herr Richerts afsägelse j men sedan proposition blifvit begärd pi ogillande af Fullmägtiges åtgärder, kan jag icke annat än motsätta mig sådant, helst det måtte ■vara mig tillåtit, som var en bland de J22, att tro, det de fleste gillat Fullmägtiges förhållande/ Jag skulle tro, det Herr Lefrén icke så noga följt Grundlagens anda, då han ansett Fullmägtige hafva brutit deremot, och deraf pjort,' en tydning. Ej heller skulle jag tro något vin» nas härmed, om icke att forcera till proposition, och få frågan hänskjuten till ConstitutionsUfskottet. Herr Lefrén har argumenterat en sak, sorni ingen dragit i tvifvelsmål, nemligen att Fullinägtige icke under Riksdag innan nytt val af Justitieombudsman blifvit verkstäldt, äga rätt att förordna Suppleant, Men sedan detta nya val blifvit förrättadt, utgör det början af den tid, som i Grundlagen räknas inträffa innan nästa Biksdag. Jag skulle tro, att detta är allt hvad i ämnet behöfver förklaras. Om man då erkänner, att Fullmägtige uppfyllt bokstafligen sin Instruction,’ så vöre det icke högsint utan högdraget af Riksens Ständer att fordra det Fullmägtige skulle af defirence mot sina principaler bryta deremot,' Ven 3 Octo ber f. m, Ingen större vördnad kunde de visa Ständerne, ari när de noga följa deras Föreskrifter, och jag skulle tro, en sådan artighet, sorn afviker derifrån, icke äga något värde hos ett fritt Folk.
Ständers Stats Utskotts Utlåtande uppå Kong!. Maj;ts INädiga Remiss, angående Utredningsmännens i Afledne Regerings Rådet von S c heven s Sterbhus, ansökning om utbekommande af en fordran hos Statsverket. Grenom Nådig Remiss af den ig:de nasti. November, har Kongl. Majit till Riksens Ständers StatsUtskotts åtgärtl, öfverleinnat en af Utredningsmännen i afledne RegeringsRådet ron Selievens Sterbhus, Rådmannen Th. JLyshelm och Bruks - 3» StatsUtsk. Betänkanden> Patronen J. E. Norsted[ i underdånighet gjord ansökning, att sedan Kongl. Majrts och Rikets StatsContoir, uppå deras ansökning om utbekom* mande af bemålte RegeringsRåds, hos StatsWer* ket innestående Pension af 66 R:d 32 sk. årligen, från och med senare hälften af år 1809* genom Resolution af den g:de nästledne Septem* ber förklarat sig ej kunna, emot Kongl. Kungörelsen af den g:de December 1812, angående Praesriptionstid för dem, som ho? StatsWerket hafva fordran, bifalla utbetalningen för den tid, nemligen till förledne Ars slut, som Pensionen lemnats outtagen, innom föreskrifven tid, Kongl.
Men då en adress af denna allvarliga beskaffenhet onekligen bör vara affattad i så valda ordalag, som möjligen kunna erbjuda sig, och då jag för min del villigt erkänner, att de af BorgareSt:t föreslagne böra, vid en opartisk pröfning, anses ega företräde härutinnan, samt då dessutom tvänue RiksSt. på denna åtskilnad lagt den vigt, att de, med afslag å det första förslaget, uptagit det nya förslaget såsom sitt, så tillåter jag mig, att, med afs:de jemväl å denna frågas mer än vanligt grannlaga beskaffenhet, vördsamt föreslå', att R. o. Ad„ till undvikande af all splittring och vinnande af full likställighet, St:n emellan, behagade, med frånträdande af sitt i ämnet förut fattade beslut, bifalla BorgareSt:ts förevide inbjudning. Häruti instämde Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm, Med föranledande af den gjorda iubjfidningen och af hvad nu i ämnet blifvit yttradt, hemställde H. Exc, Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut rörande den ifrågav:de adressens lydelse, behagade besluta, att den skulle affattas i de af BorgareSt:t antagna ordalag. Ropades Ja. Efter skedd föredragning af LagUtsk:s d. 16 dennes bordlagde Utlåt. N:o 2, i anleda, af väckt motion om uphäfvande af 7:de kap, ByggningaBalken, anmälde sig och yttrade Frih. Armfelt, Magnus: För bestämmande af grunden, huruvida en fråga bör betraktas som allmän civillag eller som ekonomiskt ärende, torde det icke vara tillräckligt och icke ens lämpligt, att, såsom en reservant inom Utsk. gjort, endast taga i betraktande, huruvida saken står omnämnd i 1734 års lag eller icke, emedan man derigenom kunde komma icke blott derhän, atl åtskilliga ekonomiska frågor blefvo såsom civil-lag behandlade, utan äfven, hvilket vore ändå mera oformligt, derhän, att åtskilliga civillagsfrågor folio under Konungens ekonomiska lagstiftning.
Utom allt detta finnas ännu bindande Författningar och Förlags-Förordningar, som da de inrättades, witzerligen medförde nytta, men såsom andre Economiste Stadgar, tarfwa efter tid och local, sina täta förändringar, som oagtadt Bergslagets Deputerades, äfwen i denna del wid 1809 ars Riksdag, genom Memorial gjorde påminnelser, ända icke stedt, hwilka Författningar pålägga denna näring för stork twäng, för att siuteligen kunna bestå, hwadan den af sig sjelf mäste upphöra; och Jordbruket såsom nä - i7§r Den i8 Julli. näringsgren, wkdtagas, hwilket särdeles i Bergslags, otterne, ka ket »kall stjötas med utmattade armar och utmärglade Dragare, alldeles ligga neder, samt brist pa säd till födan och brist pa jern till förswar, sätta Landet i saknad af medel, till dek sa ifrigt ön stake sjelfständighet. Och enär i öftigt, det betrag tas, att en Tunna Rag ej löses med mindre an 5 a 6 Skeppund Tackjern, som pa detta arhundradetalet handt, och uppenbart är, att den ena näringen ei räcker den andra en hjelpsam hand, samt da af Konung och Stander i thy fall, widtagne Nadi, ga och wisa Författningar synas helt och hållet haf, wa förfelat deras ändamål; finna Bergslagets Deputerake för deras Committenter, som af deras, efter föregående Calcul högst obetydliga öfwerstott mäste tillbyta sig ett mer an knapt lifsuppehälle, in, gen utwäg öfrig till tillgång pa medel att utgöra Krono-utstylderne. Bergslagets Deputerade som alsta sanningen, hafwa ej kunnat undgå lämna denne, alldeles icke ösiverdrifne bestrisning pa Bergslagets belägenhet.
Af stadgandena i 1 och 2 §§. af 1 Cap. är det eljest, såsom Udskotten synes, klart, att icke hemmantalet blifvit lagdt lill grund eller utgör norm för besutenhet, utan snarare tvärt om, enär besutenhet kan ega rum vid långt olika hemmantal, och klyfning är tillåten lill hvad hemmantal som helst, endast med vilkor af besutenhet, d. v. s. att åbo kan af sin hemmansdel i medelmåttiga år påräkna bergning och jemväl deraf utgöra de med hemmansdelen förenade utskylder, hvartill erfordras, alt ett hushåll af fyra arbetsföra personer må kunna af ägornas afkastning underhållas; hvilket sälev des är den egentliga normen för besutenhet. Att i stället för densamma Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, TV:o 28. 7 antaga eli; visst taxeringsvärde till norm , anse Utskotten alldeles olämpligt, ej blott derföre alt taxeringsvärdet, såsom för hvarje år föränderligt, icke ger någon fast beräkningsgrund, och alt (let är i högsta grad ojemnt, så alt på ena stället der taxeringsvärdet är lågt, det bestämda minimum kan motsvara en hemmansdel, hvarå flere åboar kunna häfva sin utkomst, - under det alt på ett annat ställe, der taxeringsvärdet är högt, åbo å den utklufna delen icke alls kan deraf hafva sin bergning; utan ock derföre, att, genom antagandet af en sådan norm, den största svårighet och villervalla skulle uppkomma i Kronans räkenskaper, i följd ar de i oändlighet olika och besynnerliga bråk af hemmantal, sorn ovilkorligen skulle derigenom vid klyfningar uppstå. Utskotten kunna således icke frånträda sitt förra Betänkande rörande denna ■ hufvud fråga.
Norra flygeln är i år reparerad och så inredd, som ett Hospital efter senare tiders erfarenhet bör vara inrättadt. ioo dårar kunna deruti inrymmas, och ett lika antal framdeles i den vestra flygeln, som nästa år kommer att iståndsättas; hvarigenom och då det gamla Hospitalet eger rum för 80 personer, 38o kunna vid Wadstena emottagas och vårdas. Wexiö Hospital är efter branden nu rymligare och ändamålsenligare åter uppbygdt. Sex Hospitaler, nemligen i Calmar, Carlskrona, Halmstad, Jönköping, Wenersborg och Umeå hafva blifvit indragna, och Hospitals-hjonen till andra Hospitaler flyttade. Med sådana indragningar kommer framdeles, allt efter som Central-IIospitalerna hinna sin fullbordan, att fortfaras, dock så, att åtskilliga så kallade Depositions-Hospitaler i vissa landskap bibehållas, till förvarande och vårdande af dårar med organiska fel, och andra Kongl. Mnf.ts Nådiga Be rätt. N.o 1. 31 obotliga sjuke med ohyggliga lyten, fallandesot, m. m. En förändrad spisordning är vid alla Hospitaler införd, så inrättad, att Hospitals-lijonen erhålla en sundare föda. Hvad Hospitalernas förvaltning angår, liar Kongl. Maj:t funnit den speciela tillsynen böra hädanefter såsom liiLlills besörjas af deras Föreståndare, Landshöfding och Biskop, biträdde af Kyrkoherden och Borgmästaren på stället, och, der sådant icke lämpligen ske kan, af en Direction i orten, såsom vid Wadstena och andra Hospitaletredan är i verket satt, men tillika ansett en Öfverstyrelse af samtliga Hospitalerna vara lika nödvändig till vinnande af säkerhet vid local-administrationen och anslagens behöriga fördelning emellan Hospitalerna efter deras ej sällan af tillfälliga omständigheter omskiftande behof, som för bibehållande af enhet i föreskrifter och öfversigt af det hela, hvilket allt erfarenheten, under den tid en Öfverstyrelse saknades, dessutom tillförlitligen bestyrkt.
Hon kunde, när hon satt för sig sjelf, tänka derpå, tills hon blef alldeles blek och knöt händerna konvulsiviskt – liksom i fysisk vånda. Är det blott mig, som man vågar behandla så? – anser man mig för en sådan stackare? Och hon stred emot sig sjelf för att lägga band på sin behagsjuka, för att tvinga sitt »sätt». Men hon kunde icke motstå frestelsen af den tjusning hon visste, att hon utöfvade, när hon ville. Och när hon kände, att någon genom hennes eget förvållande höll på att glida ifrån henne, så kunde hon icke lida det. Hon hade icke ro, förr än hon hade återvunnit honom och tagit igen sin magt. Hon var mycket med – mera än någonsin – på baler, middagar, theatrar, slädpartier, ridturer och basarer. Hennes toiletter voro alltid ytterst smakfulla, litet egendomliga, en smula extravaganta – men aldrig stötande, knapt i ögonen fallande. Icke heller kunde man säga om Berta Funcke, att hon var någon »lejoninna» eller »balernas drottning» – så banalt föll det aldrig någon in att uttrycka sig om henne. Nej, i sjelfva verket talade man icke så mycket om henne, icke ens så mycket som förr. Det var liksom man icke vågade det – ty man förstod sig icke på henne. Berta Funcke hade inga väninnor. Det var någon, som hade sagt om henne, att hon icke hade »talang för vänskap». Men nu på sista tiden såg man henne mycket tillsammans med sin kusin Ester Haine – en mycket ung flicka, som alldeles nyss »kommit ut». Ja egentligen var hon mycket litet med, ty hennes föräldrar bodde alltid på landet, ute på en egendom vid Mälaren – till och med om vintrarne. Ester var nyss fyld aderton år och mycket vacker. Det kunde ingen förneka, icke ens hennes bästa väninnor. Hon var lång och välbygd, med något utveckladt och kraftigt i figur och hållning. Hufvudet var litet, och hon förde det käckt – tillbakakastadt. Så hade hon mörkbrunt hår och stora blå ögon med fina rynkor omkring och något som en solglimt i blicken. När hon skrattade, blef hon röd och fick djupa gropar i kinderna. Och hon skrattade ofta – det var just hennes force.
Den ifrågasatta nya lokalen skulle, efter hvad en uppgjord och hos Utskottet företedd ritning utvisar, blifva 59 alnar i längd och 35'/> alnar i bredd, eller i,383V-i qvadratalnar samt erhålla dager dels genom de tre, åt Jerntorget, samt de fem, å hvardera långsidan åt gränderna belintliga fönster, dels genom ytterligare tre större fönster å lokalens, mot gården blifvande, östra gafvelvägg, hvilken komme att uppbäras af ett starkt spännverk af smidt och gjutet jern, samt dels genom en, öfver rummets medelpunkt, å taket anbringad, li alnar lång och 12 alnar bred lanlernin, uppburen af 4, på undre våningens skiljemurar hvilan le, jernkolonner, hvilka sednare tillika komme att uppbära taket öfver hela rummet. Under lanterninen, mot hvilken det inre taket af gips komme att i hvalf-form sluta sig, skulle en särskild nedgång beredas lill mellanoch botten-våningarne. Ingången för allmänheten skulle blifva å samma ställe som nu, med den förändring endast, att, för större beqvämlighet, två dörrar anbringades tätt bredvid hvarandra, och så inrättades, att de lälo öppna sig åt begge sidor, och sjelfve tillslutade sig medelst fjedrar eller lod. Lokalens uppvärmning skulle, utan ringaste eldfara, åstadkommas genom ånga, som ifrån en, uti källare under nya Banko-huset anbringande ångpanna med eldstad leddes dels till öfra våningen medelst hufvudrör, uppgående genom förstugan å nedra botten, som Bih, lill R. I Afd. 23 Haft. 3 18 Banko-Utskottets Betänkande, J\i 61. sålunda, jemte trappan till den nya lokalen, äfven blefve uppvärmd, samt dels, medelst från hufvudröret utgående sidorör, till de två å nedra botten i nya Bankohuset, å Österlånggatan belägna och lill vexlings-kassor afsedda rum.
Till behandling af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet har från j Lag-Utskottet blifvit öfverlemnad en från Hedervärda Bonde - Sammans. Lagsamt Allm. Besv.• och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 25. 3 Ståndet dit remitterad motion (N:o 183) af Johan Erickzon frän Jönköpings län, med hvilken Sven Rosenberg från Christianstads län och Jöns Rundbäck från Göteborgs län sig förenat, och hvaruti motionären anfört, hurusom, allt ifrån reformationens införande, klockarne haft åliggande att sköta barnaundervisningen inom församlingen, men att icke någon lag ännu funnes, som bestämde, hvilka kunskapsprof, som skulle fordras af blifvande klockare, till hvilken befattning, enligt motionärens förmenande, ett väl vitsordadt utöfvande af skollärarekallet borde företrädesvis berättiga, helst detta vore den enda befordran, som i allmänhet stöde en skollärare till buds; och har motionären derföre föreslagit, natt för kompetens till klockaretjenster mätte föreskrifvas, det de sökande böra vara fullt kompetenta skollärare, samt att vid klockaretjensters återbesäUande må, bland i öfrigt hvarandra jemngoda sökande, de föredragas, hvilka med godt vitsord varit folkskolelärare.»