Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är ej denna Ränta en fordran lika så påtagelig, som sjelfva Capitalet? och bör tind-' teligen hazarden bestämma större förlust för den ena Medborgaren, än för den andra? Jag kan i denna min åsigt af Utskottets Betänkande ej annat än förklara mitt ogillande deraf, och yrka 3 procent Sedlarnes garantie innom 5 år med Ränta, hvarigenom deras värde upprätthålles och de utan Agiotering föras till Den 17 Martii, /. m. 37 den i Disconten skuldsatte, där de ovilkorligen böra emottagas för att qvitta gäld emot gäld. Hvad nu sjelfva utredningen beträffar, så bör den, enligt min tanka, verkställas på stället, där Disconterne förut varit etablerade, och af sådana Personer, hvilka oklanderligt haft Styrelsen af dessa Verk sig anförtrodd, och under denna tid, såsom boende i orterne, förvärfvat sig den kännedom af Personer , som hufvudsakligen skall bestämma Utredningens åtgärder; nödig Controll bör och kan regleras vid de reglementariska Föreskrifterna. Med det understöd, som, enligt Utskottets Förslag, skulle utgå från RiksgäldsContoiret, tror jag att Disconterne skulle bäst reda sig sjelfva och derigenom minsta rubbningen uppkomma ; åtminstone visar Götheborgs Discont en säkerhet i detta fall; den har alltid infriat sina Assignationer, Innehafvarne af dess Obligationer förvissade om 6 procents Ränta ifrån iörfaliodagen. Detta Verk har vid Octroyens början insatt 4§ö,ooo lod Silfver i Banquen, som efter nuvarande Silfvervärde utgör 450,000, men hvarföre erhållits blott 200,000 R:dr i Sedlar; billigheten torde således äfven fordra att detta Verk understödjes med åtminstone 200,000 R:dr ytterligare Creditiv på Banquen, hvarföre Directionen med sin erkända säkerhet ansvarar att innom 5 år med 3 procents Ränta återbetala.
S. D. Föredrogos och biföllos Lag-Utskottets den i5 dennes på bordet lagde Belänkanden: N:o r55, öfver Herr Grefve Gustaf Löwenhielm motion, örn revision af 5 Cap. 3 och 8 §§. StrafF-Balken; N:o 156, öfver väckt motion, om förbud emot eller beskattning af offentlig försäljning utaf utländska Lotteri-Sedlar; N:o> i5j, öfver Herr Friherre Jacob Cederström motion, att, i händelse efter realisationens verkställighet, mynt någon tid skulle komma att i allmänna rörelsen saknas, det mätte genom en Lag tillåtas, att in natura afbörda, så väl allmänna tillägor, som ock enskild skuld; N:o r58, i anledning af Herr Rosenblads m otion, om en Lag för Rikets skuld väsende; N:o 161, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 119, i anledning af Riksdhgs-Fulfmägtigen Nils Strindlunds motion, att stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjande rätt tilt jord, eller betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra in tecknas, för att vara gällande, S. D. Banco-TJtskottels den i5 dennes på bordet lagde Memoria], N:o 61, i anledning af Riksdags-Fullmftgligen N Strindlunds motion, angående upplåtande af rum i Riksgälds-Contorets förra lius, till begagnande af Rikets Ständers Fuilmäglige i Banken och Riksgälds-Contoret, blef, vid förnyad föredragning, lagdt till handliugarne af Ridderskapet och \ Fröt. Dtdr. d, a4 Nov, 1834. 45 Agelii, fora ansåg Riksdags-Fullmägtigen Strindlunds motion böra af Stats-TJtskotlet ensamt behandlas.
Handlingar från liden efter 1660 förråda väl, att Drottning Christinas köpare och donatarier i Halland velat, i grund af upplåtelsebrefven, tillegna sig städselrätten af kyrkohemmanen, men vi Stats-Utskollets Utlåtande, N:o 182. 43 se af samma handlingar, alt deras anspråk, genom dom, blefvo ogillade, såsom stridande mot Dansk lag. För många vittnesbörd må blott anföras ett, Kongl. Corn missionens dom af den 3 Juni 1670 (Lilt. IT.), sorn förbjuder donalarierne att antaga bonde, utan med bifall af kyrkornas försvar, hvilka böra på kyrkans vägnar acoordera om städjan. Och då synnerligen och oftast försäljningen af kyrkohemman till Adrian Tripp, tjena t till förment bevis oin kronans egande-rält till dessa och om städsel-rättens öfverlåtelse genom köp-afhandlingen; så må äfven anföras den serskilda Resolution af den 2 Äng. 1670 (Litt. K.) hvarigenom, ”angående dispositionen öfver borlstädjandet af kyrkohemman, som nial H. M:t och Kronan Herr Adr. Tripp lill sig handlat och uti possession häfver,” städsmålet blifvit Tripp fråndömdt, emedan det alltid följer landgillet. Denna period företer således flera oförnekliga fa c ta af Halländska kyrkohemmanens godtyckliga behandling näst efter provinsens afträdande. Men så oförnekliga de äro, vittna de endast, att lag då icke gällde. Svenska regeringen sjelf har i den följande perioden gifvit oss i händerna bevisen derpå. 3. Perioden efter Hallands afträdande för alla tider. Drottning Christinas och hennes embelsmäns åtgärder i Halland hade förblifvit oförändrade under Konung Carl Gustafs krigiska lid; åtminstone äro inga fada bekanta, af hvilka annat kunde slutas.
Hans tinningar bulta, tungan är torr som en näfver, och när han gått en halftimme, så kommer han underfund med, att hans fötter borde egentligen vara ett hälft nummer mindre för att passa riktigt till de nya galoscherna. Hans hjärna är så tom som en teatersalong, när man ger klassiska dramer. All sin mikroskopiska uppfinningsförmåga har han förbrukat, då han köpte julklapparna åt sin mor och åt små- syskonen. Och ändå är han nu fullt och fast öfverlygad o m, att han äfven då valt enfaldigt, dumt, idiotiskt! Och nu, just nu, när det allra viktigaste kommer, när han skall köpa till henne, som är hans syssling, och som han hoppas att en gång komma i myckel närmare förhållande till, då finns det i hans arma hjärna inte så mycket kvar som den yttersta fenan af en idébacill. Han har haft en lång tid och de allra yppersta tillfällen för att kunna lista ut hennes smak och önskningar; Men det har han naturligtvis försummat. Åh, han är e t t. ja, jag vill inte en gång upprepa de komplimanger han ger sig själf. Och så är det ekonomien, den välsignade ekonomien, som generar honom och hindrar honom frän att köpa, det han tycker o m, d. v. s. det som han tror, att hon skall tycka om. Han har inte råd att för henne offra mer än 15, högst 20 kronor nu, det har han räknat ut, innan han gick hemifrån. Men ändå griper han sig själf bvar femte minut i att gå och spekulera på ett diamantsmycke eller ett ponnyspann. Slutligen rusar han in i en bokhandel. » Gif mig Svea i klotband och guldsnitt, » ryter han. Så köper han en parfymflaska, ett handskkort eller någonting annat ytterst banalt och tarflikt, och som han är säker på, att hon får i flere exemplar. Han går hem, uttröttad, slö, med förtviflan i hjärtat, tänder ljus och lägger sina julklappar på bordet. Han stirrar på dem med ett spöklikt leende och skrattar ett torrt, klanglöst, vansinnigt skratt, medan pulsarne bränna och fötterna värka. Om han ändå kunde skrifva några bra verser på de torftiga julklapparne, några verser, som kunde säga henne.
Majtts Befallningshafvande i Skaraborgs län, som, under förordande af ett Landlbruksinstituts anläggande inom länet, afstyrkt allt afseende å motionärens plan alt derför använda veterinärinrättningens jordegendom eller de der intill gränsande ecklesiastika boställens mark; hvarförutom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funnit motionärens beräkning af anslagsbehofvet ej vara tillförlitlig, utan erfordrades, enligt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tanke i sådant häuseende minst ett belopp af 150,000 B:dr för en gång och 15,000 R:dr i ärligt anslag. Af hvad här ofvan blifvit anfördt synes det Utskottet vara fullständigt ådagalagdt att den af motionären föreslagna lokal för anläggande af ett Landtbruks institut, hvarken skulle vara för ändamålet lämpligt eller, åtminstone för så vidt veterinärinrättningens jord angår, ens kan för ett sådant användande tagas i anspråk. Äfvenså torde det utan särskild utredning lätteligen inses, att den i motionen framlagda beräkning af kostnaderna för anläggning och underhåll af ett Landtbruksinstitut icke äro af den beskaffenhet, att med deras tillämpning någon tillfredsställande undervisningsanstalt af ifrågavarande omfång skullin kunna erhållas. Beträffande deremot i allmänhet förslaget om inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skaraborgs län, anser Utskottet, lika med motionären, att en dylik undervisningsanstalt för mellersta Sverige skulle väsendtligt bidraga till landtbrukets och boskapsskötselns utveckling och förkofran, men, i betraktande af de betydliga omkostnader, Statsverket för en sådan inrättnings tidsenliga anordnande och vidmagthållande skulle få vidkännas, har Utskottet funnit sig icke kunna förslaget för närvarande till bifall förorda, helst de två redan befintliga Landtbruksinstituten ännu icke blifvit försatta i det skick, att de kunna anses till alla delar uppfylla de med dem afsedda ändmål; och får Utskottet alltså hemställa, att Herr Alanders ifrågavarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Sparre velat, man skulle binda in koncepterna, så är klart, att tjenstemännen icke kunna samtidigt begagna dessa på sätt jag nämnde. I allmänhet hopbundtar man dem månadsvis, de få då upsökas i RegistratorsKont. och der sökanderne tillhandahållas. Detta hindrar icke, att, inom RiksArkivet koncepten jemväl böra slutligen finnas, på det att RiksArkivets tjenstemän må kunna dels sjelfve vid fortgående historiska studier forska i RiksRegistraturet, dels äfven vägleda andra vetenskapliga forskare derutinnan. Här har nyss blifvit yttradt, att om, på sätt här upgifvits, Registraturet vore färdigt till innev:de tid, så borde icke något anslag behöfvas. Premissen innefattar ett misstag, äfven i det fall att Registratur afskrifvandet i vissa Depart:r vore ganska långt framskridet, torde förhållandet inom andra vara helt annorlunda. För att icke förlänga diskussionen, ber jag blott att få instämma med föregide talare, som påyrkat R. o. Ad:ns bifall till Utsk:s förslag i denna del. Hr Cederschiöld, Gustaf: Det är egentligén för att besvara ett yttrande af Hr Lilljehöök, som jag upstått. Hr Lillje IX H. 42 6.*>8 I) b ii 23 November e. ro.' höök sade, att det blifvit vttradt, att Registraturet vore komplett till sista tiden. Frih. Ahlströmer åsyftade i detta afs:de CivilExpedm, likasom Frih. Stjernstedt EcklesiastikDepart. Jag haranledn. förmoda, att för den äldre tiden är uti dessa två Expedine Rexistraturet temligen komplett, men för deri sednare tiden vet jag icke huru förhållandet är. Men hvad jag med visshet känner, är att uti EinansExped:n förefinnes en balans uti Regislraturens renovation för många decennier. Åtminstone då jag för några och tjugu år sedan der tjenstgjorde, renoverades aldrig koncepterna; och har jag all anleda, förmoda, att sedermera icke skett någon ändring uti denna praxis, så att balansen der måste alltjemt hafva ökats.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne Mein. och Betänk:n. nemi. från Constitutions-Utskottet: N:o 5, med utlåt, om K. M:s Nåd. Propos., ang:de förändring i och tillägg till Riks-akten af d. 6 Aug. 1815: N:o 6, med bestämmande till hvilket Utsk, särskilde af doktor Nils Nordlander och Riksdagsfullmin J. E. Rutströms väckta motioner böra förvisas; Sammansatta Stats-, samt Allm. Besv.- o. Elion.-Utsk.: N:o 1, ang:de arfvode för en af Utsk. antagen särskild Sekreterare; - Den 11 Februari. 347 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.: N:o 1, i anledn. af dels K. Propos., ang:de vissa ändringar i nu gällande stadgandcn om utskrilningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, dels ock en i samma ämne väckt enskild motion; Allm. Besvärso. Ek o n.-U t sko 11 et: N:o 35, i anledn. af väckte motioner om afskaffande af den s. k. Folkmarknaden i Westerås; N:o 36, i anledn. af återremiss utaf Betänkandet N:o 11; N:o 37, i anledn. af väckt motion om afvittring af åtskilliga på Ockelbo allmänning varande lägenheter; N:o 38, i anledn. af väckt motion om rättighet för frälseräntegifvare, att, i likhet med kronotionde-gifvare, lösa frälseräntorna efter medelmarkegångspris; N:o 39, i anledn. af väckt motion om fastställelse af kronotionde-sättning för Upsala län; N:o 40, i anledn. af väckt förslag om nedsättande af en kommitté för beredande af en jemnare fördelning af skatterne inom Wesslands socken af Upsala län; och N:o 41, i anledn. af väckte motioner om ändringar i Kongl.
Reservationer : Af Herr Kontraktsprosten Landgren, som anförde: ”Utsöknings-Balkens 1 kap. 7 § stadgar tydligen att då de som af Konungens Befallningshafvande i bud och ärender brukas, begå svårare förseelser, så skall det hos Rätten angifvas. Icke destomindre ingick redan år 1758 en Landshöfding till Kongl. Majit med förfrågan om tydningen af detta lagrum. Härå resolverade Kongl. Majit genom skrifvelse af den 50 Augusti 1758 sålunda: ”Friedrich etc. Genom skrifvelse andragen 1 underdånigst, huruledes någon skiljaktighet i Lagen och de utfärdade Resolutionerne eder förekommit, antingen Wår Befallningshafvande eller Domare tillhörer, att afdöma sådana Kronobetjenters brott, hvarmedelst de synas hafva sitt embete förverkat och hemställen fördenskull så väl i anledning af vederbörande Domares hos eder gjorda förfrågningar, som till eder egen säkerhet, Wårt Nådiga ompröfvande, huru vid sådana förefallande mål lörfaras bör. Hvaruppå eder till Nådigt svar länder, det Wi finna Lagen härutinnan vara tydelig och klar, att då någor Kronobetjent gjort sådana förbrytelser i embetet att hans brott är svårare, än det med förlust af några månaders lön anses och försonas kan, eller att han embetet alldeles förverkat, då hör brottet skjutas under Domaren, helst som 25 § uti Wår Resolution på allmogens besvär af år 1720 genom den sedermera utkomna lagen är ändrad och har tillförene icke sträckt sig till alla Kronobetjenternes förseelser i gemen, utan mest haft afseende på balans för kronouppbörden o. s. v.” Alt här tydligen är fråga äfven om Länsmännen visar den citerade Resolutionen å allmogens besvär 1720, hvaraf synes att frågan här gäller ”Häradsfogdar och Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsh. Betänkande N:o 70. 17 och ringare Kronobetjente”. Då nu ilen af motionärerna öfverklagade 67 § af Kongl.
Hvad är det i äktenskapet, som gör att alla dessa människor, hvilka också börjat med att tala om kärlek, nu se snedt på hvarandra under silkesmasken och faktiskt hata hvarandra genom den enas tyranni, den andras hyckleri? som barn hörde jag två kvinnor tala om att den svåraste tiden i äktenskapet var den, då älskaren småningom förvandlas till äkta man. Barn som jag var, lyssnade jag med både ögon och öron, och tänkte redan då: att det måste vara förfärande att få en man genom en sådan procedur! Nu synes det mig ännu förfärligare Männen välja sina hustrur af alla andra skäl än att harmoniera med sig. En sympatiens fullhet, ett ömsesidigt deladt andligt lif, det väntar sig ingendera annat än i den trånga, konventionella mening enligt hvilken kärleken och äktenskapet – till kvinnornas förnedring – realiseras öfverallt i världen Långt ifrån att hennes »program» framkallar hans motsägelse svarar han: Du skulle handla alldeles rätt i att lämna mig ifall min kärlek slocknade. Jag afskyr lika djupt som du äkta makars ömsesidiga »vänskapsoch aktningsförhållanden»; när ditt namn ljuder i mitt öra som hvarje annat, din röst som alla andras; när vi hänsynsfullt »gå ur vägen» för hvarandras sysselsättningar och »respektera» hvarandras smak och så vidare – må då allt vara slut emellan oss! Men – jag tror icke att det går så med min känsla för dig! Ännu aldrig har ett ord, en rörelse nått dig, hvilka ej framkallats af min lefvande, omedelbara kärlek, men otaliga rörelser ha blifvit undertryckta, emedan jag försmått bruka dem som uttryck för min känsla. Män hafva ju en del erotiska beteenden, dem de stå ut med, därför att de äro afsedda för så kort tid. Sedan de »vunnit» sitt mål tillåter dem den »verkliga tillgifvenheten och den ömsesidiga aktningen» – att bruka mycket färre omständigheter! Men allt jag känner är så skildt från detta som himlen från jorden! Jag hoppas finna allt fler medel och ord (kanske ej talade ord) för den kult med hvilken jag alltjämt skall dyrka dig I andra fall, då en man »eröfrar» en kvinna under eggeisen af oro, hopp och fruktan, slutar helt naturligt hans intresse för henne med bröllopsdagen.
Ständers Stats-U!» skotts uti Protocolls-utdrag af ben 22 Augusti, gjordthemställan och förslag, angående Löner för 2:ne SratsSecreterare Embeten samt arfwode för Lcdamötcrnc i Rikets allmänna ärcndcnS beredning, bitbll Borgare, Ständet till alla delar; hwilket genom Protocolls-Utdrag skulle kill respectivc Med - ftändcn samt Staks-Utskottct wördfamt och wänligcn inderättas. ve luprs. Lx kroeocollo Ist. keterlon - Utdrag af Protocollet, hällct i Bor, gare-StändetS blenum wid Riksdagen i Stockholm den s Sept. 1829. G. D. Hbglofl. Lag »Utskottets betänkande af Be» ir Augusti, rLrandr M dit remitteradt Memorial »W 22v Den 6 September. om äkers läggande i linda samt ärlig dikning och hägnad, m. m. fann Borga e - Ständct innefatta ämnen, som äga gemenskap med frägan om Boställs - och Huscsyns.-ordningcns öfwcrsccnde, och att altsä, i likhet med hwad Ständct, rörande twänne andre inkomne Lagfrägor, pä enahanda grund beflutit, pröfningen af detta Betänkande mä anstä till betz, berörde utlätande inkommer frän allmänna Beswärs och EconomieUtskottct, som emedlertid bör af Lag-Utskottets betänkande erhälla del. Genom Utdrag af Protokollet skulle de respektive Med-ständen samt wälbcmäldte Utskott wbrdsamk och wänlrgen härom underrätta», lllr supra. Lx krotocollo I. katerson. Utdrag af Protokollet, hällek i Borgare-StändetS plenum ivid Riksdagen i Stockholm d. s Sept. 1809. S. O. Dä Ständct företog Högloft.
Kommittéen kan ej heller dölja den farhåga, som både undersökningar och erfarenhet vid de redan fullbordade jernvägslinierna ingifvit, nämligen att trafiken och till följd deraf äfven inkomsten af dem i bredd med de inom mellersta Sverge i alla händelser på föga afstånd belägna vattenvägarne icke öfverallt skola lemna så goda resultater, som man annars haft skäl att hoppas, hvarföre också Kommittéen, fullt öfvertygad om riktigheten af dessa åsigter, ansett sig böra förorda, att stambanorna i allmänhet likasom i Nerike, Södermanland, Skåne oell Småland dragas genom de inre delarne af landet. Ostra, Nordvestra och Norra stambanorna äfvensom föreningsbanorna emellan den Norra och Vestra samt till Askersund, hvarom Kommittéen längre ned särskildt i underdånighet yttrar sig, äro efter dessa allmänna grunder, såvidt lokala och andra förhållanden medgifvit, utstakade. Ehuru Eders Kongl. Majit i den för Kommittéen utfärdade nådiga instruktion icke föreskrifvit någon undersökning för en jernväg utmed Mälarens norra strand, torde det ej ligga utom Kommittéens befogenhet att, i sammanhang med hvad härofvan blifvit anfördt rörande jernvägar och segelleder invid hvarandra, återupptaga den vid sistlidne riksdag omtvistade frågan om anläggning af en jernväg i berörde rigtning, helst densamma, genom underdåniga ansökningar af tvänne enskilda, under bildning varande bolag, ånyo blifvit väckt, ehuru under andra former. De i det föregående framlagda skäl emot jernvägars utläggning bredvid segelleder kunna till alla delar tillämpas på ifrågavarande bana, och om man för några år sedan, innan fråga om stambanor uppstått och innan några allmänna undersökningar för jernvägars anläggning på allmän bekostnad i vårt land blifvit företagna, samt förr an slutligen någon erfarenhet var vunnen om deras inflytande på vår rörelse, eller i hvad läge och under hvilka omständigheter desamma kunde göra landet största nytta, ansåg den norra Mälarebanan hafva ett passande läge, så kan sådant icke hindra, att ett dylikt förslag frånträdes till följd af sedermera uppdagade förhållanden.
Vi hafva ofta nied skäl beklagat de förluster, som det allmänna gjort, då, vid utmärkte litteratörers frånfälle, deras cfterlemnade, med mångårig forskning och möda gjorda, samlingar gatt antingen i främmande hä«der eilei alldeles förlorade. Hvad framlidne Kanslirådet Sundel antecknat och samlat lönjenar ovedersägligen ett bättre öde. Och då staten med en iinga, blott för en kort tid utgående summa kan tillegna sig ifrågavarande litterära skatter, samt derjemte bereda en hjelp åt den nödställda en* Bih. till n. St. Utlåtande tt.o 131. Ian, synes mig denna dubbla vinst förvärfvad för ett lindrigt pris. Jag hemställer till Rikets Ständers behjertande, huruvida icke bemäida enka S«»~ del må erhålla dea föreslagna pensionen af 250 r:dr på förutnämnde vilkor. * N:o 131. Ani. till Exp. Dtsk. ilen 21 April, kl. 10 f. m Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis
Det tredje skälet kan ej gälla för andra än de få, hvilka anse vedergällningsrätlen utgöra straffrättens ändamål; men äfven desse måste medgifva , alt i vår Lag en mängd straff icke äro beräknade på en sådan vedergällningsrätt, att den brottslige skall lida ett ondt, lika det han tillfogat eller velat tillfoga en annan person. Om t. ex. någon afhuggit en finger på en annan, borde han, i följd af en sådan föreställning, mista en af sina egna fingrar, och ej, såsom nu är förhållandet, slippa med lytesoch såramål-bot. Dessutom torde delta argument förlora all sin bevisande kraft, då man eftersinnar, att den monarkiska principen tyckes helt och hållet hvila på den fiction, att Regenten icke kan handla brottsligt. Någon bevisning af de honom personligen gjorde tillmälen kan ej komma i fråga, derföre att man antager, det de, såsom sanningslösa, icke kunna bevisas. I följd häraf måste alltså den, som lastar Konungen, vara i cathegori med den, hvilken emot en annan person framställt ogrundade beskyllningar;” af Herr Holm: ”Ehuru Högloft. Lag-Utskottet icke kunnat tillstyrka bifall å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förändring af 5 Cap. 1 Missgernings-Balken, och densamma således ansetts böra förfalla, och ehuru det skulle synas, som de af Herr Friherre Boije och Herr Crusenstolpe inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i anledning af samma Nådiga Pro - 24 Lag-Utskottets Betänkande N:0 i65. position, väckte motioner, vid sådant förhållande, icke borde till någon åtgärd föranleda, anser jag mig likväl, med afseende å de i grundlagsenlig ordning tillkomne molionernes vidsträckta syfte, vara till formen oförhindrad, att meddela yttrande, om och huruvida någon förändring i ofvanomförmälde lagrum nu bör ega rum. Jag förklarar således, alt jag anser någon förändring för det närvarande icke böra til Istyrkas och, jemte det jag följaktligen reserverar mig mot Utskottets Betänkande, vill jag uttala skälen till denna min åsigt.
Hammarskatten årligen betala tillhopa 1,200 R:dr B:co, deraf Leufsta och Österby Bruk erlägga hvalidera 533 R:dr 16 sk., och Gimo, jemte Rånäs Bruk i Stockholms Län, 266 R:dr 32 sk., eller hvartdera i33 R;dr 16 sk. Banco. Söderforss Bruk betalar för ankarsmide 1 procent af årliga tillverkningen. För Masugnarne, när de äro i gång, erlägges Tionde-tackjern med 1 SkU. i dygnet, utom af Harnäs Masugn, som icke är åsatt högre afgift, än 3/4 SkU. Derjemte erlägges allmän Bevillning till det i Tabellen upptagna belopp. Öfriga Näringarne å Landet äro 12 Tegelbruk, hvilka årligen tillverka 6 å 700,000 st. muroch taktegel till försäljning i Stockholm och Upsala samt förbrukning å Landet, ett i Gamla Upsala Socken beläget VadmalsStampverk och ett under utvidgning och förbättring varande Pappersbruk i Järlåsa Socken. Dessutom slås Tegel af flere bland Allmogen, dels till försäljning och dels för egna behof. Tillverkningsbeloppel af Pappersbruket Lingonbacka, var, för år 1837, uppgifvet lill 5,076 R:dr Banco värde. Vid Tegelbruken voro tillsammans 22 ständiga arbetare och vid Pappersbruket 9 arbetare, utom lumpsamlare, sysslosatte. Stampverket sköttes af arbetare fiån Upsala Stad.