Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos å nyo och gillades följande från Bevillnings-Utskottet inkomne samt dea 8 dennes på bordet lagde Betänkanden: 1:0 Under N:0 4 angående anslag af Bevillnings - Medlen till understöd för Krono* Uppbörds-Verket i Stockholm. 2:0 Under N:o 5 i fråga om UppbördsBetjeningens aflönande i Götheborg och öfrige Städer utom Stockholm. 3:0 Under N:o 9, i anledning af väckt fråga att all serskilld Bevillning för Gästgifveriet så väl å landet sorn i Städerne, där värkeligt Skjuts-ombyte finnes, måtte upphöra. 4:0 Und,er N:o 10 angående personers Skattskrifning vid Bruken såsom Arbetare. Föredrogs till pröfning Statsoch Lag Utskottens under N;o 131 afgifne samt den 7 dennes på bprdet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner, om Löne-förbättring för Häradshöfningarne. Herr von Hauswolff Carl Gustaf Reinhold.* 404 Den 11 April. Om jag icke sjelf beklädde ett sådant Embete, hvarom nu är fråga, skulle jag vara vidlyftig i mina anmärkningar emot Utskottens Betänkande; men då jag nu sjelf innehar ett dyiikt Embete och jag ej vill blottställa mig för tillvitelse att ledas af egennytta; så öfverlemnar jag till Riksens Ständers visa bepröfvande, att afgöra om nätton förbättring i dessa Embetsmäns Löne vilkor kan äga rum. I anledning af det utaf Stats-Utskottet åberopade skäl, att en del Häradshöfningar hafva Boställen, får jag erindra att ett Hemman af ■| eller på sin höjd i Mantal med vanliga Onera -och deribland Rotering och hvilket skall skötas af Tjenstefolk, icke lemnar någon Löne-inkomst, utan är snarare endast en tillflycktsort. Hvad åter angår den Expeditions-lösen Häradshöfdingarne är tillagd och söm utgör 6 6k. för hvarje ark, hvaremot jrne ark måste skrifvas, så kan väl ingen anse dessa Löningsvilkor vara afundsvärde.
Herr Prosten ansett det förenligt med omtankan för allmänt och enskildt väl, att till Riksens Ständers öfverläggning och beslut hemställa nödvändigheten om åtgärders vidtagande, till beredande af göromålens obehindrade och tillbörliga gång, och till den ändan föreslagit, det antingen Uppbörds-eller Fogdeskrifvare, en i hvarje Socken af Länet, måtte med bärgelig lön försedde, Kronofogdarne till biträde vid Krono-Restantiers och andre skulders bedrifvande, anställas, eller ock, hvad Herr Prosten för denna del ansåg lämpligare, Länsmännen med sådane Lönevilkor förses, att de utan förluster måga kunna bestrida Utmätningsärenderne hvar och en i sitt District, dervid nödigt skulle blifva att föreskrifva viss tid, inom hvilken Uppbördsskrifvaren eller Länsmannen borde verkställa erhållne Utmätnings-ordrcs och för med - 4o4 Stats-Utskottets Betänkande!!. len redovisa, eller ock förbindas till betalnings ansvar, på det icke, såsom nu skall tillgå, Restantier af alla slag måga balanceras från det ena året till det andra, och förorsaka förblandning af clt löpande och förflutet års medel. Stats-Utskottet har väl funnit, det Herr Prosten Grape egt anledning till dess ifrågavarande framställning, enär Fögderierne i Westerbotten äro ganska vidlyftiga och Krono-betjeningens resor i förhållande dertill besvärliga och kostsamma; men som ämnen af denna beskaffenhet, deruti Utskottet saknar fullkomlig upplysning, synas böra ankomma på derom af Landshöfdingen i orten skeende underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, som, efter sig företeende skäl och omständigheter i Nåder lärer täckas deruti göra den framställning till Riksens Ständers åtgärd, hvartill förhållandet kan finnas föranleda; så bar Stats-Utskottet ansett sig, i d^t skick frågan nu befinncs, icke kunna tillstyrka någon handläggning dervid af Riksens Högloft. Ständer. Stockholm den 29 Marlii iS23. Ankom elen 1 April 1823.
RegeringsFormen bestämmer formen, hvarunder Utskottets yttranden skola afgifvas; der står intet ord derom, att Cons t i tu tons-Utskottets tillkännagifvanden skola vara af samma beskaffenhet, som andra Utskotts Betänkanden. Orden lyda såInnda: Skulle ConstitutionsUtskottet anmärka, att StatsRådets Ledamöter samfällt eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSecreterare icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt FörtroendeEmhete utöfva!, äge då Utskottet att sådant tillkännagifva för Rikets Ständer. Det är således ett tillkännagifvande af hvad Utskottet vid granskningen funnit, som här är i fråga. Något Betänkande, något af-eller tillstyrkande, som den värde Ledamoten ansett nödvändigt för att sätta Rikets Ständer i tillfälle att besluta, vore Grundlagsvidrigt; förslaget dertill måste således, om det skall blifva enligt med Grundlagens föreskrift, 33 H. 34 Den 18 J111 i i e. m. upptagit och beredt framställas i den ordning, som denna Lag föreskrifver, och af ConstitutionsUtskotteti föreskriften ordning, om förslaget gillas, hos Rikets Ständer anmälas. Frågan är nu ej någon annan än att, sedan Utskottet anmält en eller annan anmärkning, Rikets Ständer skola pröfva, om Rikets väl kräfver, att de, mot hvilka anmärkningar blifvit gjorde, entledigas. Det är på grund af en i dessa ordalag framstäld fråga, som beslutet skall fattas, och det är ej möjligt, alt en Ordförande i ett Stånd kan framföra någon annan formel, än den. På svaret Ja eller Nej dertill, är saken afgjord. Samma Ledamot har ytterligare uppläst en hel uppställning af en form för anmärkningar, som icke skulle vara anmärkningar, utan anmälanden, hvilka han trodde leda till beslut, och som lian ansett af Utskottet bordt framställas. Genom detta yttrande, igenkänner jag anledningen till Utskottets åberopande af 3^ §. RikdagsOrdningen.
R:dr, skåll i Riks-staten såsom förslags-anslag uppföras för Lappmarks Ecklesiastik-verk.” 5:o. Som Utskottets tillstyrkande uti 22:dra punkten af samma Utlåtande, angående den af Kongl. Maj:t äskade tillökning i anslaget till stipendier åt theologie studiosi, likaledes är blott af 2:ne Riks-Stånd, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, godkändt, men deremot alslaget af Borgareoch Bonde-Stånden, bör äfven denna fråga afgöras genom omröstning, enligt en så lydande proposition: ”Den som vill, att, utom det uti Riks-statens anslag för universiteten inbegripna belopp af 3,000 R:dr till stipendier åt theologie studiosi, må till utgående från Rikets Ständers Riksgälds-kontor under nästkommande 3:ne år anvisas ett belopp af 5,000 R:dr årligen, att emellan universiteten i Upsala och Lund så fördelas, att det förra af denna tillökning erhåller 3,500 R:dr och det sednare 1,500 4 Stats-Utskottels Memorial N:o 195. R:dr, med vilkor att för anslagets användande förslag af theologiska fakulteterna uppgöras och underställas Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; \ inner Nej, är icke någon tillökning i omförmälda anslag af Rikets Ständer beviljad.” 0:o. Enär Borgareoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets afstyrkande af det anslag, Kongl.
Om, hvad den folkrikaste provinsen inom Sverige, eller Skåne, beträffar, enskilde der skola finna mera uträkning vid att låta inom landet undervisa personer i Veterinaire-konsten, an att skicka dem till Köpenhamn, så är det gifvet, att desse enskilde måste kunna påräkna någon minskning i kostnaden, eller ersättning för den långa resan till Stockholm, Här är emellertid blott fråga om en utgift som i framtiden skall medföra stora besparingar, och hvilken jag, med afseende derå, nu tillstyrker, men jag kan dock icke undgå att erkänna vigten af Grefve Cronhjelms anmärkning, att Statsanslag, en gång beviljade, sällan återtagas, och jag får pä grund deraf föreslå, att de ifrågavarande elef-arfvoden må medgifvas att utgå endast till näfta Riksdag. Herr Hjerta-. Då det kanske är plurali - 9© jpun 2g Augusti e, m. tPtens önskan, att få VeterinaireEIevernes antal Ökadt, och oaktadt jag är öfvertygad, att de skäl jag deremot uppgifvit, skola i framtiden besannas, vill jag dock icke sätta mig emot, att nämnde Elever bestämmas från åtta till sexton. Men i thy fall skulle jag, lika med Herr von Hohenhausen, tro, att det går an att göra tydlig skillnad emellan de nu ifrågavarande nya åtta elev-arf voden och de förut å Stat varande. Det är i StatsUtskottens Betänkande sagdt, att kostnaderne skulle utgå af besparingarne, och jag tillstyrker det äfven; ty om dessa arfvoden stå på Stat, går det ofelbart så som Grefve Cronhjelm rätteligen anmärkt, att de aldrig derifrån återflyttas. Af sådan anledning anhåller jag vördsamt, att propositionen må blifva den, att anslaget för dessa Elever bor af besparingarne utgå.
Sedan komiterade sökt visa, att derest en sådan jemkning skulle ske, det icke rättvisligen skulle kunna låta sig göra annorlunda, än på det sätt, sorn motionären ifrågaställa eller emot kapitalersättningar tilldelade dem, hvilkas skatter blefve ökade och utgifna af dem, som erhöllo skatlelindring, yttra sig komilerade sålunda: ”Det vill synas, som skulle både Staten och de enskildte derigenom blifva tryggade emot förluster; men härvid bör dock anmärkas, att, om nuvar. förhållande med kronojorden kommer att fortfara, samt innehafvarne deraf således icke hafva egandeutan blott besittningsrätt, kan det icke ifrågasättas, alt de skola utgifva kapitalersättning för minskning i dessa egendomars skatter. Föröfrigt är det tvifvelaktigt, huruvida med bevarandet af den enskilda rätt, som man på nyssnämnda sätt ville skydda, fullkomligen vore instämmande, att jordegare, emot sin vilja, blefvo tvungna att dels taga lösen för hittills lagligen åtnjutna fördelar, dem man ansåge sig icke kunna uphäfva, dels, i st. f. visst belopp af nuvar. skattebidrag, ikläda sig en egendomarne graverande kapitalskuld, som derjemte mäste amorteras genom erläggande under vissa år af högre årlig afgift, än nedsättningen i skatten, enär, i motsatt fall, operationen, under sken af lösen, i sjelfva verket komme att utgöra ren eftergift af nämnde belopp och det således vore vida enklare att, utan omsvep, stadga, att berörde nedsättning efter viss tid skulle ega rum. Men, äfven om afseende icke fästes pä dessa betänkligheter, skulle dock en dylik liqvidalions-operation i verkställigheten möta betydliga svårigheter och olägenheter, hvaribland 26 Den 4 Ja n nar i. ensamt erhållandet af en rättvis grund för skatternas behöriga och jemlika fördelning å samlelige jordegendomar och utförandet deraf icke voro de minsta.
Dcpukationcn afträddc pä öfligt sätt beledsagad, Hwareftcr Herr Silverstolpe fortsatte läsningen. llnderteknad Silverstolpe -^xel 6adriel, uppläste följande dictamen: Oä en Grundlag af den beskaffenhet, som ben föreflagne Riksdags»Ordningen är till afgörande upptagen, har jag lätteligen föreställt mig att omdömena derom mäste wara bäde talrika och skiljaktige. Ordfakcrne dertill igenfinnas lätt ej mindre i naturen och formen af en Riksdags - Ordning för en sä konstigt sammanfattad och med sä mänga omgängar behäftad Lagstiftande magt, som den Swensta, än i bristerna Hos de personer, som haft fig uppdragit att densamma föreflä, för hwilka personer ämnets nästan sräm» mande nphet, betz storhet i anseende till öfwersigterne, desi smäsakltghet i afseende pä delarne, och den owana tvid Medborgerliga tanke-ämnen, som en längwarig despotism mäste alstra, gjort detta arbete till ett af de mödosammaste prof, hwarpä Riksens Ständers smickrande förtroende kunnat dem sätta. Sjelf deltagare i detta förtroende, och om mitt witnesbbrd nägot gäller inför det Ständ, som dermed behagat mig hedra, wägar jag sä ä egna, som mina Mcdbrödcrs wägnar för - 4330 Den 18 October. förklara, att icke nägon af ost dristar tillmäta sig högs re skicklighet, kännedom och ljus i beha ämnen, än som af ganska mänga andra Riksens Ständers Leda, möter besittas. Wi tro alle gemensamt, att del arbete wi Riksens Ständers pröfning underställt, ingalunda är fullkomligt: Wi tro att det äger märkeliga brister': Wi tro att ett fullkomligare arbete kunnatutgä af andra händer än wära.
Majit hvarken förändrade prisförhållanden i sin helhet gifva anledning att frånträda förslaget om en fortfarande behöflig definitiv lönereglering eller denna böra på annat sätt göras beroende af framtida organisationsförslag, än genom bibehållande af det nu vid den provisoriska löneregleringen fästade vilkor, att den, hvilken ingår på den nya staten, skall vara förbunden att underkasta sig den vidsträcktare tjenstgör!ngs-skyldighet eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af embetsverken eller eljest i allmänhet kan varda stadgadt. I följd häraf och då Statsverket, sådant dess tillstånd här ofvan är, på grund af offentliga räkenskaper och anförda förhållanden, framstäldt, lemnar full tillgång för ifrågavarande behof jemte de öfriga, som dels från äldre tider qvarstå och dels, genom nya förhållanden och stegrad verksamhet i åtskilliga statsförvaltningens grenar, uppkommit, pröfvar Kongl. Majit skäligt härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att de vid sednaste riksdag för F^mbetsverk, Korpser och Stater provisoriskt beviljade aflönings-anslag, med de förändringar i vissa hänseenden, hvarom Kongl. Majit gör Nådig framställning till Rikets Ständer, nu måtte definitivt på stat uppföras med de bestämmelser, sorn, rörande vilkoren för lönernas åtnjutande af civile embetsoch Bih. till It. St. Prop. N:o 1, om Statsverket 1850. tjenstemän i allmänhet, finnes i ofvan åberopade protokoll öfver Finans-ärenden upptagna, att i stället för Kongl. Cirkulär-brefvet den 23 Februari 1858, tillämpas, der icke för något fall särskildt varder annorlunda stadgadt. Från denna allmännare framställning öfvergår Kongl. Majit nu till utgifternas reglering under deras olika titlar; och komma dervid under hvarje Hufvudtitel att, såsom i sednare tider brukligt varit, upptagas först de anslag som äro af stadigvarande natur, och derefter, när anledning dertill förefinnes, sådana utgifter, hvilka, hänförliga till föremål inom hufvudtiteln, anses blott för en gång eiler för viss inskränktare tidrymd behöfliga.
Yngre och ogifte Officerare, som begära sin inqvartering in natura, få stundom åtnöjas med de sämsta skrubbar, blott de innehålla de i nämnde inqvarteringsordning bestämde, 6 alnar i längd och 4 i bredd. Finna de ej skäl härmed vara belåtne, så komma de i likhet med de öfrige och synnerligen de gifte, att erhålla sin inqvartering i contant och denna utgör för det närvarande (efter hvilken princip är mig okändt) för Öfversten 43 R:dr 53 sk*a iför Majgren 26 R;dr 34 sk-, för Capi - Den 21 Felruavii. Sol tainen 16 R:dr, Soubalterne-Officerare 10 R;dr 32 sk. årligen, och så vidare. Att desse inqvarteringspenningar icke kunna svara emot Garnizonens rättmätiga fordringar, lärer hvar och en finna. Har nu staden sådana privilegier, eller ock. är så fattig att den icke kan bestrida en emot närvarande priser svarande och i jemförelse med andra garnizoner billig inqvartering, så torde onekligen Statsverket vara skyldigt härtill bidraga , och Wen-' des ArtilleriRegementets personal ej längre gå i mistning af en förmån som är militairen tillerkänd i alla land och alla tider och förutan hvilken den knappt beräknade lön, denna corps nu njuter blir otillräcklig, då i Christianstad hu-shyrorne äro dyrare än i någon annan, åtminstone än i de flesta småstäder och veden kostar omkring 13 R Stadens inqvarteringscommissions föregifvande att den icke mägtar åstadkomma högre inqvarteringsafgift, lemnar jag i sitt värde j såsom husägare derstädes, känner jag sjelf, att origtige grunder följas vid denna skyldighets utgörande, och att genom dessas förändrande, inqrarteringen, äfven ökad, blefve mindre känbar.
Skulle häradet för sin del finna en sak nyttig och nödig, som landstinget icke ville upptaga, så finnes dock den utväg att hvarje socken kan för sig behandla frågan samt uppgöra förslag, under förutsättning att det af öfriga i saken intresserade socknar godkännes, och sedermera göra detta förslag till föremål för beslut på de särskilta socknarnes stämmor. Jag har den erfarenhet, att det icke alltid är hela häradets intresse, som är i fråga. Häradets intressen sönderfalla ofta i afseende på särskilta frågor i norra och södra, östra eller vestra delarnes. Deremot har socknen i de flesta läll samma intressen, och der är det också mycket lättare att åstadkomma ett gemensamt beslut. Att härads-representationer skola inrättas för att bilda landstingsman, kan jag icke finna vara behöfligt. Det ringa antal ledamöter, som för landstingen behöfvas, tror jag kan fyllas med de personer, som redan finnas. Dessutom, om en sådan splittring i landstinget skulle visa sig, som man befarat, men hvartill jag icke ser någon anledning, så kunna ju de ledamöter, som intressera sig för en sak, hvilken icke gått igenom, sedermera på annat sätt befordra dess framgång. Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänk. Hr von Koch, Nils Samuel: För dem af B. o. Ad:s ledamöter, sorn deltogo i sista riksdagens förhandlingar, torde det vara kändt, att jag var en bland dem, som arbetade för Den 7 * J a n u a r i. 35 den nya kommunallagen. Jag torde således icke kunna misstänkas att jag vill arbeta för förändringar deruti och kullkasta densamma. Men det är också bekant, att dessa författningar tillkommo i ellofte timman af riksdagen, så att de, som tro på det myckna goda, som de erbjuda, äfven anse sig böra dragas med en eller annar brist. Jag deremot kan för min del icke ingå på den åsigten, att, oin man upptäcker ett fel i en författning, den må vara ny eller gammal, detsamma icke bör rättas. Hvar och en derföre, som är vän af författningen, eller rättare af det ändamål, som dermed skall uppnås, bör vara angelägen om att det upptäckta felet afhjelpes, och att författningen blir så fullständig, som möjligt.
Jag är öfvertygad, att vid närvarande varupriser kn genom rigtiga anstalter, med god utkomst, för de, uti Kongl. Kungörelsen af den 9 Mans 1813 fastställde, 8 sk. inqvartering^penning&t per man,' om dagen lemnäs 2;ne mål, enligt Fältstat åt tågande troupper. Jag tillägger att största svårigheten är öfvervunnen, sedan Kongl. Majrt nådigt tillåtit att marcherouter icke utsättas längre än till Länets böljan, med lemnad nådig rättighet för Landshöfdingen, att till jemm fördelande af inqvartering* n för den tågande trouppen igenom Länet, förordna på sätt lämpligt finnes. Ifrån denna tid kunna de vid stora vä* garna boende hemmansägare ettdera skyddas för betungande inqvartering, eller ock för besväret deraf tilläggas ersättning, genom frivillig afgift af mera aflägse boende, enligt sådan öfverenskommelse som i Vestmanland länge sedan är träffad. Om utskrifningar af proviant har i Vestmanland under min tjenst-tid icke varit fråga. Hvad jag anfört rörer således icke utskrifning, hvarmed visserligen bör förhållas enligt Grundlagens föreskrift. Vid inqvartering under Trouppers tågande, hvarom jag talat, hafva Länets invånare varit erbjudne att i Kronan» Den 15 Juni. e. m. förråd få emot billig betalning hämta bröd och spannmål, m n sällan eller aldrig har någon sig deraf begagnat. Visserligen bör all tunga lika fördelas på Rikets innevånare, men om skyldigheter skola betalas öfver rätta värdet, uppstår just derigenom Statsbrist, som slutligen återfaller på de skattskyldiga Om Författningarne nitiskt jakt agas, är jag öfvertygad det inqvarteringsskyldigheten är mindre betungande i vårt fädernesland, än i öfriga länder. Ilrr af Klinteberg, Wilhelm, instämde med Grefve Lilljener antz. Grefve Liljencrantz, ffohan WilhelmTill bevis på hvad jag yttrat om inqvartc ings. penningarnes tillräcklighet, må det tillåtas mig nämna, att då FörstärkningsManskapet år 1812 var i Vesterås och ingen Näringsidkare ville för 16 sk.
Åtminstone bör man icke börja med ett så dyrt försvar, innan man undangjort en hel hop annat i afs:de på armée-organisationen, anskaffande af materiel m. m., och jag fruktar att om Sverige, i händelse af en föga sannolik fiendtlig invasion, icke i öfrigt egde andra väl ordnade försvarsmedel, jernvägar skulle blifva ett alltför svagt skydd. Derföre vill jag dock icke förbise dessa sednares äfven militäriska och stategiska nytta i händelse af ett krig, men tror likväl med förlof att dessa vägar äro hufvudsakligen beräknade för freden och den omätliga lyftning, lättade kommunikationer gifva åt landets både produktion och industri. Af denna mening synes äfven Hr Bildt hafva varit vid förra riksdagen, då han så ifrigt arbetade för Katrineholmsbanan, bland annat, just med hänseende till dennas utsträckning åt Östergöthland samt medlersta och södra Sverige. Jag var då af motsatt åsigt och önskade att vägen blifvit lagd på norra sidan af Mälaren, men då denna min åsigt blifvit besegrad, anser jag för min pligt att nu fullfölja det redan började systemet och tror följaktligen att man icke nu bör förbise, hvad som då framställdes såsom en hufvudsak och tvifvelsutan i det förstärkta StatsUtskit afgjorde bansträckningen genom Södermanland, eller fördelarne af det medlersta Sveriges och utlandets lättare förbindelser med Stockholm. Möjligen kan jag, som sedan mer än 30 år varit Stockholmsbo, anses en smula partisk för detta intresse, men jag kan likväl icke öfvertyga mig om annat, än att här, som i andra länder, ett bestämdt företräde bör lemnäs åt hufvudstaden med residenset för landets regering, centralpunkten för dess administration och dess högsta domaremakt, samlingsplatsen för dess representation, för vetenskapliga samfund, anstalter för skön konst, med ett ord brännpunkten för landets intelligens och dessutom en af de skönast belägna hufvudstader i verlden. Beträffande den ökade kostnaden för den nu ifrågav:de Nässjölinien, så räknar man denna olika, allt efter som man är benägen för den ena eller andra bansträckningen. Utsk:t har beräknat denna högre kostnad till 3,120,000 rdr.
Nådiga framställning om den genom ökad skatt å bränvins-tillverkningen blifvande tillgångs användande till inrättande af tvångs-arbetshus i Rikets samtlige län och Stockholms stad, äfvensom till åtskilliga andra föremål. XII. B. 34. A. 119. XIII. E. 113. —- N:o 280. i anledning af Kongl. Majds Nådiga framställning om ersättning för åtskilliga af Kongl. Siats-kontoret utaf under händer hafde medel förskottvis bestridda utgifter. XII. B. 34. A. 119. XIII. E. 113. — N:o 281. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition (N:o 87), om anvisande af anslag för Svenska natur-alsters samt industrioch konst-produkters öfversändande till 1855 års exposition i Paris. XII. B. 34. A. 119. XIII. E. 113. — N:o 282. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition om uplåtelse till staden Malmö af Kronan tillhörig mark för dels utvidgning af stadens begrafningsplats och dels sammanbindande af två gator derstädes. XII. B. 34. A. 119. XIII. E. 113. — N:o 283. i anledning af väckte motioner om medels anvisande lill beredande af tillfälle för Landshöfdingen i Kalmar Län, att en viss del af året vistas i norra delen af länet. XII. B. 35. A. 119. — N:o 284. i anledning af väckt motion ora anslag af allmänna medel för de Halländska flygsandsfältens skyddande och förseende med skogsplantering. XII. B. 35. A. 119. — N:o 285. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående anslag af vinsäd lill Ulrica församling i Östergöthlands Län. XII. B. 35. A. 119.