Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid granskning af dessa föreskrifter har Utskottet funnit de i så väl Litt. g som Litt. e intagna vara olämpliga och derföre böra upphöra. Den förra, som bestämmer, att medel, hvarå ränta godtgöres, skola 30 dagar eller derutöfver å räkning inneslått, kan med den jemförelsevis låga ränta, som vederbörande räkningshafvare tillgodoföres, ej annat än utgöra ett ovilkorligt hinder för denna rörelses anlitande, utom det att nämnde föreskrift i fråga om ränte-uträkningen medför betydande svårigheter och föranleder en särdeles invecklad räkenskap. Bibehållandet af ett maximum för insättningar synes äfven vara mindre tjenligt, enär Banken derigenom kan förhindras att emottaga medel, som honom erbjödes, oaktadt desamma kunde med fördel både för Banken och det allmänna i låne-eller krediliv-väg användas. Om, såsom Utskottet håller före, stadgandet rörande ett maximum uteslutes och sålunda tillåtelse lemnäs att, till oinskränkt belopp, verkställa insättningar å uppoch afskrifnings-räkning, torde likväl någon begränsning böra ske af den summa, på en gång innestående, hvarå ränta må räkningshafvare godtgöras, och synes bestämmandet deraf böra öfverlemnas åt Fullmäktige, hvilka genom vederbörande Diskont-direktioner häst äro i tillfälle att, med uppmärksamhet å för handen varande förhållanden, i detta afseende lämpa sina beslut och åtgärder efter som omständigheterna kunna föranleda; hvarjemte den föreskrift torde erfordras, att ränte-beräkningen vidtager från och med första helgfria dag efter skedd insättning, på det att icke Banken må belastas med ränte-utgift för medel, som på räkning inneslått endast en eller liera på hvarandra följande sönoch helgedagar, hvarunder det ej varit för Banken möjligt att samma medel för egen räkning fruktbargöra.
För mig är det numera omöjligt att yrka bifall till mitt förslag, då R. o. Ad. ogillat, hvad deri utgör nejpropos:n. Men jag får erinra, att hela mentor. N:o 75 blott är en utveckling af Utsk:s princip, att Stånden icke äga rättighet förkasta Utsk:s förslag. Jag hemställer, om det icke är enklast, att R. o. Ad. endast ogillar inemor. N:o 75, och anhåller om propos. derå. Uppå derefter framställd propos. ogillade R. o. Ad. Constit.Utsk:s nu föredragna memor. Ånyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 11 sisth Jan. på bordet lagda memor. N:o 76, ang:de 3 Stånds återremisser på inemor. N:o 66 med förslag till ändring i Riksd.Ordn:s föreskrifter om bergsbrukens representation. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Underrättad derom, att de öfriga Stånden godkänt förslaget, skall jag icke uppehålla med yrkande om förändring deri; men jag får förklara, att jag icke i Utsk. till slut öfvervar ärendets behandling, utan sedan discussionen syntes mig syfta till bifall af R. o. Ad:s anmärkn:r, bortgick jag. Men derefter fick saken en annan vändning och blef försatt i det sämre skick, hvari den nu befinnes. Frih. af Nordin, Carl Joh.: Jag hade önskat, att den af R. o. Ad. godkända redactionen blifvit af Utsk. följd, och likasom Hr Cederschjöld hade jag nu åtskilliga anmärkn:r att göra emot uppställningen af förslaget; men då det är antaget af tre Stånd, samt den gamla redactionen är så felaktig, att ändring deri är nödvändig, vill jag nu icke vidare yrka någon åtgärd. 19 H. 29 aa6 Den iG Februari f. m. R. o. Ad. biföll det af Constit.Utsk. framställda jemnkn:sförslag och godkände voter:spropos:n. Till pröfning företogs Constit.Utsk:s d. i dennes på bordet lagda memor.
Det skulle ej eller vara förenligt med allmänna rättvisan, som bjuder, att ingen må beröfvas en laglig rätt, ehuru obetydlig den än må vara, atl antaga den delningsgrund, som Kongl. Kammar-Coj,legium a4 Zagsamt Allm. Besv. o. Oee. Utsk. Uti. N. o 49- föreslagit, emedan deraf ovilkorligen skulle följa, att alla sådana hemman, som väl nu kunna ega hjelplig skogs-tillgång, men i en framtid, af hvarjehanda orsaker, deraf kunna blifva i mistning, skulle i sådant fall beröfvas den rätt de egt att af allmänningarne blifva hulpne. Det torde ej behöfvas många exempel för att ådagalägga, ej allenast att en mängd hemman finnas, hvilka fordom egt skog, men nu måste anlita allmänningarne, utan alt sådant äfven i en framtid i ännu större mon torde vara att förvänta. Många orsaker kunna härtill vara föranledande, såsom om egor från vinnas genom rättegång, uppodling af skogsmarker, hvilket ej torde få namn af misshushållning, åverkan, stormar och skogseldar, hvilka senare stundom kunna vara af den förödande egenskap, att de för mansåldrar, serdeles å bergbunden mark, förstöra jordens alstrings-förmåga. Det torde sålunda ej kunna bestridas, att, om ock ej alla Häradsboerne hafva en närvarande rätt till allmänningarnes nyttjande, hafva de åtminstone en möjligen inträffande eller eventuel rätt dertill. Det gifves äfven fall, då, enligt nu gällande Lagar, ett skogsegande hemman har rätt till utsynings erhållande från allmänning. 3:dje § irsta mom. af i8o5 års Skogsordning tillägger denna förmon, utan undantag, åt alla hemmansegare, som Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Uti. N.o 49• deraf för aflägsenheten kunna anses berättigade för underhåll af allmänna hus och byggnader; och från dessa omständigheter sluta Utskotten till obilligheten af ett förslag, som ej kan verkställas, utan med omstörtande af stadgade och lagliga rättigheter.
Examinatorer och lärare skola kunna intyga, att det understundom händer de kunnigaste examinanderna att » tappa hufvudet » vid dessa förhör till följd af den förlägenhet, i hvilken de råka, då så många främmande blickar äro riktade på dem, medan åter rätt medelmåttiga kamrater, hvilka känna sig obesvärade och lugna, rent af kunna utmärka sig vid dessa 256 utomordentliga tillfällen. Och när de offentliga examina betyda så mycket i vårt samhällslif, bör det ej då ligga oss mödrar om hjärtat att i dem ej skicka upp försagda söner och döttrar, hvilka på grund af en endast yttre brist skulle löpa risken att falla igenom, äfven i det fall att de innehade det erforderliga kunskapsmåttet? Det är nu visserligen sannt, att rädslan kan vid en examen bemäktiga sig äfven den under vanliga förhållanden minst timide, men däraf förstår man ju lätt, huru mycket mer den motsatta naturen då skall lida. Umgänget med människor, hvilket bör vara — jag vill emellertid ej påstå, att det alltid är det - — en förströelse och en vederkvickelse, blir för den blyga en plåga. Jag hörde en gång en mycket tillbakadragen ung flicka säga, att hon aldrig fann något nöje i de lustbarheter, som ungdomen i allmänhet skatta så högt, att hon alltid hade tråkigt » borta » och pinades af att tala vid främmande personer. Till all lycka hörde hon ej till dem, som för sin utkomst behöfva taga en examen, behöfva söka arbete, behöfva på ett eller annat sätt uppträda inför allmänheten, men det finns nog många, som behöfva detta och lika fullt känna som hon, och dessa äro i sanning att beklaga. Och för den man eller kvinna, sora, till följd af den eller den särskilda gåfvan, vet sig af naturen bestämd för det offentliga lifvet, kan det nära nog betecknas som en olycka att behärskas af den sjukliga känsla, vi här tala om. Liksom den uppblåste går åt motsatta ytterligheten och yfves öfver sig själf, går den blyga och smått skäms. Detta är visserligen för andra ej vedervärdigt som det förra, men sannerligen det är rimligare.
Stats-Utskottet, som, uti särskildt utlåtande af denna dag, vidare utvecklat grunderna för den sednast utfärdade författningen i detta ämne samt, på anförde skäl, funnit sig icke kunna tillstyrka någon allmänt gällande förändring deruti; har åter trodt sådant hvarken kunna eller böra hindra Riksens Stander, att, vid särskildte förhållanden,['och der ett lika billigt sorn råttvist afseende på en sann förtjenst så fordrar, medgifva undantag från den stadgade generella principen för Ämbetsoch Tjenstemäns pensionerande af Staten, på ett likstämmigt och jemnförligt sätt. Och då i nu förevarande fråga, om Kammar-RättsRådet Ekelund förekommer, att han vid den tid då 1819 års Författning härom i början af år 1820 utkom, var nära 70 år gammal, och redan hade oberäknad 11 jenstgöringen i lägre grader, under 3o års tid bestridt dess innehafvande Lands-Kamererare Sysla, samt att Kammar-Rätts Rådet vid denne trägne och magtpåliggande tjenst, efter hvad kongl.
Frih. Cederström, Jacob: Jag skulle med den sista värda talaren instämma, i händelse Utsk. tillstyrkt annat än alt ifrågavar. motion ej må till någon åtgärd föranleda. Premisserna i betänk, äro oriktiga, det medgifves, men resultatet, som endast innehåller att motionen ej må till någon åtgärd föranleda, kan R. o. Ad. gerna bifalla, ty det hvarken löser eller binder. Hr von Hartmansdorff: Så framt Hr Fril), o. Landtm., i händelse delta betänk, bifalles, anser Ståndet icke vara hindradt att besluta i den förra frågan, så har jag intet emot bifallet. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, i anledn. af Hr von Hartmansdorff* anförande och lill Landtm, ställda begäran, att Hr Landtm:s enskilda mening vore, det R. o. Ad:s bifall till detta betänk, icke på något sätt kunde hindra R. o. Ad. i det beslut, som Ståndet i afseende på andra betänkt!) uti dylika frågor framdeles kunde finna för godt att fatla. Hr Landtm, kunde icke anse R. o. Ad:s beslut i denna fråga såsom annat än bifall eller afslag till det resultat, Den a6 Augusti e. ra. 395 hvaruti LagUtsk. uti sitt nu afgifna tillstyrkande stannat; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla LagUtskts betänk. Ropades ja. t Föredrogs ånyo LagUtskrs den [5 dennes på bordet lagda betänk. N;o gg, i anledn. af väckt fråga om förändring i vissa delar af nuvar. lagstadganden om giftorätt och arfsrätt, m. ni. Begärdes ånyo på bordet af Frihtne Cederström, Anders, och C e d e r s t rö rn, Thure, samt Hr Ribbing, Arvi d. Ånyo föredrogos och biföllos LagUtskts den i5 sisth Aug. e. in. på bordet lagda betänkanden:
Kammar-Collegii Utslag den 19 Maj 1789 och Kongl. Brefvet den 3 Maj 1790, angående tvist om utgörande af Heigonskjdden i Skåne, inhemlas, alt Landaboken varit af Presterskapet åberopad, till stöd för hvad i denna del å dess sida varit yrkadt, och äfven är antagen såsom grund för domslutet. — Att slädsel-rätten till hemmanen ansetts tillhöra Kronan både näst före och efter år 1646, då benämningen af Kyrkohemman först i Jordeboken förekommer, visar sig af Hallands Läns Landsböcker för åren från och med 1645 till och med i654, hvilka alla upptaga uppburen städja för sådane hemman, och dessa benämnas deri för Kronogods och Kronogårdar, äfvensomi645 års Landabok visar, att eftergift af skatter för en del af hemmanen egt rum, till följd af lidne förluster genom krig, enligt företedde Tings-betyg, uti hvilka åboerne benämnas Kronones bönder och tjenare, oell en Dom af Halmstads Härads-Rätt den 27 Februari 1671 innehåller: att Niklas Jacobsson Lubstitut blifvit för Ge - Statssamt Allm. Besv.— oeh Ekon.-Uiskottens Betänkande, N.-o 44' 15 elinge Degne bo/ig stämd af Kronones Befallningsman och ålagd att betala’ städsmål till Kronan. Konung Christian III:s Grdinanls af år i5f2 innehåller uti Gite Artikeln, att, der en Sockneprest hade tvänne Prestegårdar, skulle han bo i den ene och densamme oinskränkt begagna, men af den andra skulle han blott åtnjuta frukt och landgille, hvaremot försvaret skulle tillhöra rätt öfverhet, såvida icke herrligheten och försvaret under Bisparnes tid tillhört Socknepresten.
Från krono till skatte äro försålde tillsammans 145|:dels mantal, emot en köpeskilling af 27,810 R:dr 4 sk. 1 r:st Banko, deruti inbegripit köpeskillingen för Bisp-Motala Kungs Ladugård, utgörande 26,666 R:dr 32 sk. som med §:del om året, under 6 års tid skall erläggas, och tillfaller skogsplanterings-kassan. Likaledes hafva följande dels kronooch dels härads-Allmänningar blifvit, enligt Kongl. Maj:t derom meddelte särskildte Nådiga föreskrifter till skatte försålde, emot nedanstående skatte-köpeskillingar nemligen: Wånga fordna Bergslags Allmänningar? Byggare Allmänningen ... 3,713 Glansgrufve dito ... 12,047 Onsörje dito ... 15,409 Skers dito ... 6,070 16 — .37,239; i6 Härads-Allmänningarne inom Skeda och Kärna socknar: Kålbyttemoen 1 Åsdymlingen > för tillsamman 25,253: — Norra Allmänningen ... j Skedevids Sockne-Allmänning inom Bråbo Härad 5,505: 24 Hellestads fordna Bergslags Allmänningar: Tryfalls Allmänningen 10,670: Södra dito 28,852: , 39,522: Tillhopa 107,519: 40 Skatteköpeskillingen för dessa allmänningar, sammanlagd med den för ofvannämde hemman belöpande, utgör således 135,529 R:dr 44 sk. 1 r:st 32 Banko, hvaraf, med undantag af skatteköpeskillingen för härads-allmänningarne inom Skeda och Kärna samt Skedevids socknar som vederbörande häradsboer tillfallit, utgörande 30/758
Ett vidlyftigt mål var vid mitt tillträde till embetet anhängigt hos Kongl. Göta Hofrätt, efter angifvelse af här i staden boende Hökareenkan Helena Andersson rörande den behandling, henne skulle hafva under en resa till Jönköpings län vederfarits dels derstädes och dels i Linköpings stad, bestående deruti, att sedan hon i December månad 1845, försedd med pass, begifvit sig härifrån, för att enligt Direktionens öfver Stora Barnhuset härstädes meddelade tillståndsbref afhämta ett till uppfostran i Båraryd socken inom Jönköpings län utlemhadt gossebarn, under vägen dit nära Ekesjö stad blifvit af okända personer öfverfallen samt beröfvad håde passet och de penningar, hon innehade, sedermera besökt nämnde stad och, förpassad derifrån till Jönköping, derstädes erhållit Konungens Befallningshafvandes pass för återresan, tillika med omförmälte gossebarn, hon skall hafva blifvit kort efter sin ankomst till Linköping den 25 Februari 1846 af tvenne polisbetjenter anhållen och afförd till Stadsliskalen samt vidare till länshäktet, der tvenne vaktkarlar, uppå föregifven misstanka, att hon vore en förklädd mansperson, och utan afseende på hennes föreställningar, tillåtits att under gyckel och smädeord afrycka henne kläderna och, såsom deras betyg lydde, genom undersökning utröna, att hon tillhörde qvinnokönet; hvarefter hon ytterligare, oaktadt sitt innehafda pass, qvarhållits tvenne dagar i häktet, samt slutligen derifrån, utan att förut varda å Landskansliet hörd, skickats med fångskjuts tillbaka till Jönköping; och hade hon i sistnämnde stad blifvit än vidare uppehållen, under uppgift, att Barnhusdirektionens förnyade yttrande borde inhämtas, samt först efter fem veckors förlopp den 1 derpå följande April undfått pass, för att till Stockholm återvända. Hon hade derföre anhållit R. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse för år 1849. 157 orri laga åtal å dem, som genom öfverklagade förfarande tillskyndat henne lidanden och förluster, för hvilka en ersättning af 500 R:dr banco yrkades.
Beträffande denna fråga hade, enligt hvad ofta åberopade Statråds-protokoll gifver vid handen, Landtbruks-akademien, bland annat, anfört att, ehuru Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer allåtna nådiga Proposition om nödiga medel för tillvägabringande af agrikultur-kemisk försöksanstalt vid Akademiens experimentalfält icke rönt äskad framgång, Akademien likväl — med anledning ej mindre af de åsigier, som rörande nyttan och behofvet af dylika anstalter enhälligt uttalats vid de båda allmänna landtbruksmötena i Jönköping och Göteborg, än ock af det lifliga intresse, hvarmed särskildt frågan rörande anordningen af en agrikultur-kemisk försöksanstalt vid experimentalfältet omfattats såväl af Stockholms, Upsala, Jemtlands, Hallands, Skaraborgs, Örebro, Wermlands, WesterNorrlands, Gefleborgs samt Calmar läns Norra Hushållnings-sällskap, som äfven af åtskilliga enskilde jordbrukare, hvilka, under förhoppning att Rikets Ständer skulle lemna nödigt anslag till denna försöksanstalt, ställt till Akademiens förfogande för åren 1862 och 1865 de för anstaltens första början oundgängligaste medlen —- 60 Slals-Utskottels Utlåtande JYs 99. fanne sig desto mera uppmanad att ånyo upptaga frågan om statsanslag för ändamålet, som, fastän Akademien för närvarande vore i tillfälle att, med begagnande af nyssnämnda medel, kunna, om än i mindre utsträckning, anordna början af dea vid experimentalfältet afsedda agrikultur-kemiska försöksanstalten, de dertill af Hushållnings-sällskapen och enskilde personer lemnade bidrag dock uttryckligen blifvit anvisade att utgå endast intill slutet af innevarande statsregleringsperiod, och den päbörjade anstalten således skulle komma att upphöra, derest ej statsanslag till densamma kunde erhållas; samt att vid sådant förhållande
Preste-ståndet den 4 Borgare-ståndet den 4 Bonde-ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > angående jordafsöndring från bostället Selleberg till byggnadsplats för skolhus i Rackeby församling inom Skaraborgs län. (Stats-Utsk. Uti., N:0 43.') S. A. K. Sedan Rackeby församling inom Skaraborgs län hos E. K. M. i underd. anhållit om nådigt tillstånd att, till byggnadsplats jemte kålgård och plantering för en blifvande så kallad fast skola i nämnde församling, få från det till invalidhusfonden indragna mönsterskrifvare-bostället vid f. d. Ådelsfahne-regementet Selleberg Börje Olofsgården afsöndra ett geometriskt tunnland jord, utgörande den för skolbyggnaden mest passande plats, såsom belägen i midten af församlingen; har E. K. M., efter det Kammar-kollegium och stats-kontoret blifvit i ämnet hörde och den underd. ansökningen förordat, uti en till Rikets Ständer den 3 December nästlidne år aflåten proposition, behagat i 38 Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 2 f. nåder föreslå, det måtte Rikets Ständer för sin del medgifva att, efter det nuvarande arrendekontrakt om berörda boställe med midfastan år 1853 upphört, Rackeby församling finge, för ofvanomförmälda, allmän nytta åsyftande, ändamål, allt framgent disponera den ifrågaställda jordrymden, under förbehåll likväl, att, till framtida efterrättelse, den sålunda afsöndrade jorden Liefve på församlingens bekostnad af landtmätare afmätt samt å charta lagd och beskrliVen; att, efter af vederbörande kronobetjente upprättadt förslag, en årlig afgäld i spanmål eller viss annan räntepersedel, lämpad efter den afsöndrade jordens rymd och beskaffenhet, i förhållande till bela hemmanet, samt deraf utgående arrende och öfriga onera, af E. K.
Klipp derefter tvänne något kortare och languettera äfven dessa. Klipp derefter något s. k. öfverläder helst af någon annan sorts tyg, och man kan ju sy någon liten blomma eller dyl. derpå. De båda kortaste läggas emellan, så att alla blifva jemna vid hälen, och den mest utsydda öfverst, så sättes det s. k. öfverlädret dit medels languet. Vid hälen skola de olika ribborna eller » sulorna » vara skilda från hvarandra. Och man har en synålsbok i form af en toffel. Med hvitt till » sulorna » och rödt till » öfverläder » blir den ganska treflig. » Skon » får ej vara mera än 2 tum lång. Elis. Vasagatan 1 0, Stockholm, snedt emot Centralstationen. [243] Att rengöra ljusstakar. Galvaniseradc ljusstakar eller s. k. alfeni rengöres utmärkt medels salmiaksprit (köpes för DIVERSE. 10 öre på apoteket). En yllelapp fuktas i spriten, stakarne öfvergnidas härmed, då till och med Doktor A. svinna. Efteråt gnides med en ny ylleMagoch h u d s j u k d o m a r. lapp, doppad i wienerkalk — och sta[153] karne äro såsom nya. Ebon Hoi behandlar invärtes och könssjukdomar. Rostpulver är utmärkt bra att ta bort Träffas kl. 9 — 10 f. m., 2 — 3 e. m. allt svart, man får på händerna af [520] äppelskalning, grytsot m. m. Man tar varmt vatten, doppar handen deruti, D o k t o r A. K U L L tar pulver efter behag, och allt svart Riddargatan 2 6 A, I tr. upp, försvinner. Borstar sist med borsten Dubbelt kolsyradt natronhydrat. Vill jag ha hårdkokta ärter, bönor, kål, rötter, gammalt kött, stek af alla slag mjuka lägger jag en knifsudd eller mer af det nämda saltet i grytan och koket är fortare färdigt. Ä r buljong, mjölk eller grädde något syrliga, kokas de upp, en knifsudd natron lägges uti och syran går bort.
Insterades klent-Prctocollerne för ben 2Z och 28 September. <dLrrDaron och Landt-kNarskalkcn föredrog ä nyo Stats Utskottets sistledne plent-dag pä bordet lagda Memorial, innefattande utlätande öfwer Kungsoch Kungsladugärdarne. Up^ ZZO Den 2 October. Uppå gjord proposition blef detsamma till alla delar gilladt och bifallit. Företogs ä nyo Siats-Uiffotlets samma dag forsta gängen uppläste utlåtande, rörande betalning af Hamburgffe Banquiererne ^verNolls Arfwingars, Voll ltLllc: L Lons, och Unis L ^engnels fordpingar. Bifölls. Widare föredrogs ä nyo Lag-Utskottets samma dag pä bordet lagda utlätande, af Kongl. Majk förcflagen förklaring öfwer 7 Cap. 1 8. Rättegångs-Balken, rörande wista omständigheter angäende inteckning i fast egendom; hwilket Utskottets utlätande af Ridderssapet och Adeln Bifölls. Wid förnyad föredragning af Lag-Utffottets merberörde dag pä bordet lagda Memorial, innefattande tillstyrkande om wista förändringar, i Kongl. Kammar-Collegii Kungörelse den 2a Maji 1799, angäende förbättring i 178Z ärs LandtmäterieTaxas 12 Moment: i afseende pä utgörande af Landtmäterie-arfwode. Bifölls. Likaledes upplästes a nyo och gillades Banco-Utskottets den 29 September pa bordet lagda utlåtande öfwer Hcrr.L.-rKlstelllts motion, rörande Actie^Ä,aarnes i Äbo Discont till Banquen inlemnade Silfwer. Företogs
Hos desse finnér ett fruntimmer, som sjelf förvaltar sin förmögenhet, allt nödigt råd och bistånd, och deras inflytande är så vidsträckt, att en sådan person nästan kan förliknas vid en gammal onkel. Med så mycket mera inflytande är denne försedd, som hans stora erfarenhet i affärer lägger i hans händer en nästan diktatorisk makt. Utom denna inrättning finnes enligt franska lagen det s. k. Conseil de Famille, under hvars vård äfven den ogifta qvinnan står. Dessutom finnes ett advokatstånd mod en strängt hierarkiskt utbildad disciplin, och föreståndare, som vaka deröfver, hvarigenom de, som behöfva ett rättegångsbiträde, med säkerhet känna hvar sådant är att finna. Alla sådana institutioner saknas hos oss: farn i Ije-råd, notariats-inrättning finnes icke, och den klass, som hos oss benämnes advokater, anses med få undantag för allt annat än värd förtroende. Jag har sorn domare temligt mycken erfarenhet af dessa herrar, och jag ber Gud bevara hvar och en af mina anhöriga från att behöfva vända sig till dem. Alla de institutioner, som i andra länder förefinnas, och af hvilka en i affärer rådbeböfvande qvinna har att vänta hjelp, saknas således hos oss; men icke desto mindre vilja vi kasta oss hufvudstupa ur tillståndet af full bundenhet in i ett tillstånd af full frihet. Icke en gång hos vårt brödrafolk har den ifrågav:de grundsatsen blifvit antagen. I allmänhet har man der icke tvekat att gå in på alla slags friare institutioner; men då fråga väcktes om rätt till större frihet för gift qvinna, mötte den starkt motstånd och man ville ingalunda medgifva den. Man tillerkände henne endast samma rätt som minderåriga män, eller att handla under tillsyn af en kurator, som egde att biträda henne vid vigtigare förrättningar. Denne kurator står i nästan samma ansvarighet, som förmyndare hos oss. Längre vågade man der icke gå. Här är man deremot beredd att på en gång taga steget fullt ut och tillerkänna henne fullkomlig frihet.