Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sandstedt frän Jönköpings län, under åberopande af de svårigheter, som mötte att fä den inom Westra härad af samina län, med ett årligt arfvode af 250 r:dr inrättade extra provineial-läkarebeställning tillsatt, i anseende till ortens fattigdom och det i följd deraf bristande tillfälle för läkaren till någon mera lönande enskild praktik, framställt behofvet deraf, att detta härad, som hade en folkmängd af icke mindre än 30,000 personer på en areal af 8 mils längd och 5 mils bredd, linge ett tillräckligt anslag till allönande af en provincialläkare, samt föreslagit, att ifrågavarande befattning matte ä statuppföras med lön till lika belopp, som andra ordinarie provincial-läkare innehade. Då Utskottet redan, uti 17 punkten af detta betänkande, tillstyrkt förhöjning af samtelige extra provincial-läkares aflöning till 500 r:dr för hvardera, öfverstigande hvad ordinarie provincial-läkarne i allmänhet för närvarande i lön innehafva, samt, derest denna tillökning af Rikets Ständer beviljas, motionären kan anses hafva vunnit det mål, som med hans framställning hufvudsakligen åsyftas, eller förbättrade allönings-vilkor vid ifrågavarande läkare-bestälhiing, hemställer Utskottet, ' , att icke heller förevarande motion må till någon särskild Rikets Ständers åtgärd föranleda. 20:o. Då det i hufvudstaden inrättade Farmaceuti ska institut på ett utmärkt sätt gagnat den undervisningsgren, som utgjorde dess föremål, och det vilkor, som fastades vid det af Rikets Ständer under sistlidne riksdag till Institutet beviljade anslag af 1,000 rrdr årligen under den tid, då uppgjorda statsreglering afsåg, blifvit behörigen fullgjordt, är af Kongl. Majrt föreslaget, att berörde, å medicinal-staten uppförda, belopp måtte fortfarande, under enahanda förbehåll, som hittills, få till institutet utbetalas.
Under det de leta sin föda i vattendammarne vid kusten, följas de nästan alltid åt, simmande i zigzag, så att de allt emellanåt snudda tätt förbi hvarandra; skjutes den ena, så flyger den andra endast för en kort stund bort, tills den märker, att makan blifvit efter. Den flyger då tillbaka, simmar med synbar oro kring den döda vännen och knuffar till den med sin näbb för att förmå den att resa sig. Någon synnerlig omsorg om sitt bo och ungarnes trefnad visar den dock ej, åtminstone att döma efter det rede af denna fogel, som Dunér 1864 fann i Belsound. Boets läge angafs af trenne ägg, lagda utan ringaste underlag på den kalla, af stenskärfvor bildade marken. – Simsnäppans kött är ganska läckert, liksom åtskilliga andra vadares, som förekomma i de trakter, hvarom nu är fråga, men vid hvilka jag ej här kan närmare uppehålla mig. Under ströftåg i det inre af kustlandet hör man ofta vid stenrös och sönderremnade klippor ett gladt qvitter. Det kommer från en gammal bekant från hemlandet, den för hvarje nordbo välkända snösparfven eller snölärkan (Emberiza nivalis L.). Namnet är väl valdt, ty vintertiden uppehåller sig denna täcka fogel så långt mot söder som snön går på den Skandinaviska halfön, och sommartiden söker den sig norr ut till Lapplands snögräns, norra Sibiriens tundra eller till Spetsbergens och Novaja Semljas kuster. Den bygger derstädes sitt af gräs, fjäder och dun omsorgsfullt förfärdigade bo, djupt in i ett helst af en grässlätt omgifvet stenrös. Luften ljuder af den lilla glada fogelns qvitter, hvilket här gör ett så mycket djupare intryck, som det är den enda verkliga fogelsång man hör i den högsta norden.70 På Spetsbergen i det inre landet möter man någon gång vid bergsluttningarna en hönsfogel, spetsbergsripan (Lagopus hyperboreus Sund.). En närstående form förekommer på Tajmurlandet och längs hela Asiens nordkust.
KammarCollegium, hvars underd. förord till ofvanberörde underd. ansökning blifvit hegardt, med Handlingarnes öfverlemnande till K. M:t, i underdrhet andragit, att, med afseende ej mindre på det mera fördelaktiga läge för det nya Skolhuset, som den ifrågavarande tomten ägde framför hvilken annan local som hälst inom Staden, och den för detta ändamål mindre tjenliga local, hvilken den för Carolinska TrivialSkolan inköpta Gård erböde, än ock & den erbudne ersättningen folden åt Skolan afstådde jorden, hvarigenom , utan framlida grnvation för SkolCassan, K. M:t och Kronan, eller Landshöfdingen, såsom innehafvare af dess rätt, Betänk anden, N:is ig6, 197. i/ji blefve försäkrad om allt det skadestånd som rimligen knöde för 27 kappland jord, äfven af bördigaste beskaffenhet begäras, samt äfven i betraktande deraf, att Landshöfdingen i Örebro Län destoheldre kunde för sitt hushåll umbära ifrågavarande jordtäppa , som han, utom betydlig Boställsjord, ägde icke allenast en större Trädgård, utan äfven serskild täppa till jordfrukter nära intill Slottet, i underdthet tillstyrkt, att den emellan Landshöfdingen och Consistorium afslutade afhandling matte vinna K. M:ts Nåd. bifall och fastställelse. Utskottet, som, enär full ersättning sålunda är vorden Kronan försäkrad i alla tider för upplåtelsen af den ifrågavarande jorglägenheten, funnit något hinder icke vara, att, genom dess afträdande, bereda tillfälle till den beslutne nya Skolbyggnadens uppförande på en för dess anläggande mera tjenlig local än den hittills varande, får, i följd af K. Remiss, tillstyrka: det R. St:r måga Jemna bifall till den emellan Consistorium och K. M:ts Bef:de ingångne afhandling om nämnde jordlägenhet, samt att densamma, på de af Consistorium erbjudna vilkor, må till dess disposition i omförmäldte afseende upplåtas.
Då man kom att öfverväga huru dermed förhöll sig i verkställigheten för de öfriga städerna, så befunnos föreskrifterna vara overkställbar. Om nu den sista förordningen innehåller en befallning att verkställa förut gifna föreskrifter, så är den måhända tillräcklig för Stockholms stad, men icke för de öfriga. Jag skulle således för min del tro del vära bäst, om B. o. Ad. bi folie den hemställan, som Utsk. gjort. Den kan ingalunda skada men väl efter min förmening vara gagnelig. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts sednare förslag på 4;de sidan i betänk. A:o i r. Ropades nej. Uppå derefter framställd pjopos. ansåg R. o. Ad. samma förslag böra förfalla. Hr Möllerhjelm, Axel: Utsk. har i sitt sednare betänk. äfven vidhållit sin åsigt i det förra. Jag är icke i stånd att göra denna åsigt fattlig för mig, då Utsk. fått ej allenast i motionen utan äfven särskildt fullständig upplysning derom, att det belopp af 5 sk. b:co för hvarje mantalsskrifven person, som utgår i oell för kurhus-afgiften, för ingen del är tillräcklig till bestridande af alla de utgifter, hvilka äro förenade med kut hus-inrättn:n i Stockholm. Jag har visat att hvarje år, under sednaste qvinqvenium, ett betydligt tillskott måst erhållas och begäras från falligvårdsfonden. Mångfulldige vid fatligvårds-styrelsen biträdande personer hafva nära nog vägrat att medgifva en så beskaffad afgift från fattigvårds-fonden. De hafva föreslagit att en propos. till församlingarna om ökande af fattigvårds-afgiften skulle från Öfverståthållare!! utgå, men hafva dervid icke erinrat sig att, innan roan kunde föreslå församlingarna att åtaga sig en afgift, förhöjd till 8, 10 eller högst 12 sk., måste den föreskrift upphäfvas, att inom bela Riket kurhus-afgiften ej må bestämmas lill högre belopp än 5 sk.
Hon begaf sig därför nästan hvarje morgon till Tuilleriträdgården, hvilken låg i hennes granskap, for att få se dessa rika och sköna blomsterland samt inandas deras doft. Under de många år, som fru Furstenhoff tillbringat i Paris, hade hon åtskilliga gånger besökt Sverige, men under hennes frånvaro hade hennes mor både gift om sig och dött, hvilket senare djupt grep den ömma dotterns själ. I hennes mans hjärta hade en gång kärleken och längtan efter hans alltid älskade maka så djupt vaknat, att han insjuknade och af läkaren ansågs icke mera kunna bli frisk. Han återvann dock småningom en slags helsa, men dog tvänne år därefter. En af fru Ftirstenhoffs svenska vänner hade länge sökt öfvertala henne att lemna Paris och erbjudit henne sitt vackra och vänliga hem, beläget på Wermdön; men oaktadt fru Fiirstenhoffs kärlek för fäderneslandet, kunde hon dock icke besluta sig härtill. Kanske hägrade för hennes fantasi ännu ett leende perspektiv — en skimrande aftonrodnad innan solnedgången. Slutligen utbröt krigets fasansfulla dagar. A l l verksamhet, alla arbeten hade stannat — ett enda gemensamt intresse sysselsatte alla sinnen. Fru Furstenhoff, lifvad af sin entusiasm, sitt medlidsamma hjärta, beslöt att offra sin tid och sina återstående krafter åt de sjuka, de sårade. Hon begaf sig därför till » ambulansen », där hon med sitt varma hjärtas kärlek och outtröttliga omsorger natt och dag vårdade krigets offer. Men denna ansträngning öfversteg omsider hennes krafter, och hennes eldiga själ, hennes energiska vilja kämpade förgäfves för att uppehålla dem. Hon insjuknade, men i stället att man nu borde återgifva henne den ömhet, den vård, för hvilken hon uppoffrat återstoden af sina krafter, fördes hon på en bår till hospitalet la Pielé, där hon kärleksfullt och hårdt behandlades. Omsider lyckades det fru Fiinstenhoff att få ett bud till sina vänner, hvilka åter skaffade henne till hennes eget hem, där de hade tillfälle att se och vårda henne samt anskaffa en läkare, ehuru de under dessa krigets fasansfulla dagar omöjligt kunde skänka henne de förfriskningar, efter hvilka hon med otå- lighet längtade.
Med denna sistnämnde tjenstgöring, är en betydlig inkomst förenad, en inkomst, sorn Ridd.secret. skulle förlora, i det fall, som Gr. Cronhjelm förutsatte, och för hvilket fall det 1111 skulle vara behötligt, alt lönen endast såsom arfvode borde utgå. För R. 0. Ad. kommer likväl fortfarande att blifva af mycken vigt att bibehålla en skicklig man vid sill Riddarhus, hvilken vårdar dess archiv och alla dess historiska handlingar, och förrättar secret. tjensten vid Directionens tillsyn öfver förvaltningen af R. o. Ad:s betydliga cassör. Antager man nu, att en betydlig del af Ridd.secret:s inkomster gå förlorade vid en inträffande representationsförändring, derigenom att hans riksdagsarfvoden upphöra, så lärer icke något skäl förefinnas att äfven minska den lön, som R. o. Ad. nu bestämt för sin secreterare, nemi. för dess tjenst i allo vid Riddarhuset, utom under riksdagarne, för hvilken tjenstförrättning han, i likhet med öfriga RiksSt:ns secreterare, af Staten aflönas. Af delta skäl kan jag icke annat än tillstyrka, att tjenstcn blifver tillsatt på stat, med den lön, som R. 0. Ad. redan har beslutit. Gr. Cronhjelm: Den siste värde talaren har ganska rik tigt anfört det skäl, som hos mig gjort sig gällande för mitt yrkande, nemi. att om Riddarhusets representation upphörde, Ridd.- secret.tjenslen icke borde upphöra att finnas, men att hans lön, för sådan händelse, af mig ansågs vida större, än den behöfde vara. Jag förbiser naturligtvis icke, alt riksdagsarfvodet kommer att upphöra, ty detta är en oundviklig följd; men i alla fall äro ju löneinkomsterne så betydliga, att de vida mera än motsvara arbetet emellan riksdagarne, helst, om detta Stånd upphör alt representera och hafva sin Ståndsseeret., alla de skäl försvinna, som hiltils legat till grund för yrkandet, att Ridd.secret. icke skulle fä hafva någon annan tjenst på Rikets stat.
Ja lilia lii f. m. .”Afgår Skeppare, utan att, der sådant ”fordras, hafva uttagit Tullpass å Fartyget ”eller Godset, bote för hvarje gång han så”dan förbrytelse föröfvar, io R:dr.” ”Afgår Forman, utan att, der sådant i ”Förpassningsstadgan är föreskrifvit, hafva ”uttagit Tullpass å foran, och innehåller ”icke någon honom meddelad forsedel anmaning, att taga sådant Pass, bote första ”gången 3 R:dr 16 sk., och sedan, hvarje ”gång han med sådan förbrytelse beträries, ”10 R:dr. Har Forman uti Forsedel b 1 if”vit erinrad derom, att han bär taga Tull”pass, och likväl icke rättat sig derefter, ”bote 10 R:dr. Uraktlåter Godsägare, som ”med fora afsänder gods till det belopp och ”af den beskaffenhet, alt Förpassning derå ”bör uttagas, att i Forsedeln påminna Formannen att uttaga Tullpass, eller ock, att ”sjelf derom besörja, bote han 10 R:dr.” Bifölls, Föredrogs å nyo Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottens den 24 sisllidne December under N;o 3o afgifne, och den i3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 18 förut meddeldte Betänkande angående väckta motioner, i afseende på Kongl, Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den a3 Junii 1825, D e ii 20 J a n u a r i i f. m. Herrarne Rosenqvist, Fredrik Leonhard, och Crusenstolpe , Magnus, anliöHo, att della Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordel; hvilken anhållan Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, enligt 4g §• Riksdagsordningen, icke kunna förvägras. Företogs lill pröfning
”Gösta, goda Gösta! Låt oss gå”– sade Frun med så mycken fasthet hon kunde. Gösta hvarken svarade eller rörde sig – Hans bröst häfde sig våldsamt, ögonen stirrade vildt utåt sjön. ”Gösta, min goda Göstal Låt oss gå hem” – sade åter Fru Wahl med hvarje sekund ängsligare till mods. I Fruns röst var troligen nu någonting som trängde till Göstas stelnade hjerta – Med dof röst upprepande: ”Ja hem” – reste han sig, men sjönk tillbaka mot Eken. Under hemvägen återvann Gösta småningom sin fattning – svarade till och med nästan raljant på någon anmärkning af Gertrud, som ängslig öfver Nådi Herrskapets uteblifvande kom trippandes emot dem – och när Fru Wahl gick in i sina rum, följde han henne dit – dröjde der ganska länge, samt talade, ehuru Frun nästan hellre sett han tegat. Gösta kysste åter Fruns hand, när han önskade henne Godnatt. Natten blef god för ingen på Stånga. Klockan elfva gick Frun väl för tionde gången bort till Göstas dörr att lyss. Förut hade der varit tyst, nu var rörelse derinne. Frun steg in, och rätt gjorde hon, ty Wahls fordra betjent, som nu passade Gösta, skulle just gå och hämta henne, fastän Gösta icke ville. Gösta hade fått den allraförfärligaste blodspottning, och ifrån den stunden rasade den en tid hejdade sjukdomen utan återhåll. Doktorn, som sett Elin dö, kom äfven nu – för att, som han sade, få se det samma med Gösta. Fru Wahl förebrådde sig bittert all sin oförsigtighet sista dagen Gösta varit – frisk, men Doktorn tröstade henne dermed att der döden fanns, skulle han nödvändigt någon gång utbryta, och ett underverk vore det i alla fall nästan att Gösta, hvilkens bröst dessutom redan i barnaåren tagit skada, kunnat lefva så länge. Ej lätt och plågofritt som Elin, slocknade Gösta. Under de långa veckor hans dödskamp varade, kallade han Fru Wahl ständigt för Tante – och hade verkligen, han också, lefvat om han kunnat, så mycket såg han sin annalkande död kosta på Elins Tante, som blifvit dömd att inom tre år förlora de tre varelser hon haft kärast på jorden.
Jag afstyrker den just af samma motiv, och vågar försäkra, att ehvad resultatet af denna öfverläggning ån må blifva, skall ingen Varmare an jag kunna nitälska för vårt Fädernesland, på hvars bekostnad jag njutit min första uppfostran, och för hvari sjelfbestånd jag alltid skall vara färdig att tömma min sista blodsdroppa. Flere yttrade härtill deras bifall. Många yrkade på proposition. Dcu ij Marlit, Herr Grefven och Lan dt Mar sia Ilen tillkännagaf,att åtskillige ledamöter, hvilka anmält sig att tala, ännu icke haft tillfälle att i ämnet yttra sig. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf-. Sedan jag begärde ordet hafva flera värda talare redan anfört så mycket, af hvad jag ernade säga, att för mig föga mer nu återstår , ån blott att högtideligen förklara mig vara ibland dem, som önska publicitet. Ett och annat skål som blifvit anfördt deremot, anser jag likväl återstå att vederlägga. Flere värde talare hafva nemligen ordat om de särskilta elementerna af var representation; samt om de olika principerna för Ståndens förhållanden. Denna skillnad kan jag för min del, hvarken fatta med mitt förstånd eller kånna i mitt hjerta. Jag kan nemligen ej inse hvarföre det ena Ståndet skulle böra handla efter en annan princip än de öfriga; och jag känner med mig sjelf, att mitt handlingssätt skulle vara detsamma,’ i hvilketdera Siandet, Försynen behagat ställa mig. En och samma princip anser derföre jag böra ligga till grund för samtlige Stånden och deras handlingssätt, nemligen den för alla likartade dygden, eller aktning för den gemensamma lagen, och kärlek till det gemensamma fäderneslandet. Man har påstått: att Ridderskapets och Adelns anseende skulle lida genom publicitet. Mig synes det tvertom klart, att den aktning, Den 17 Mar lii, 485 Ridderskapet och Adeln så välförtjent åtnjuter, skulle, om möjligt vore, ännu mes ökas, om alimånheten finge tillfälle att med egna ögon se, och med egna öron höra hvad inom detta rum förefaller.
KammarCollegium erhållné uppgifter, utgör endast iöo-jTunnor, må anvisas att afÖfverskotten på Stats-Verkets Inkomster, efter Riks-Markegångspris beräknadt, utgå till Läro-Verken i Stockholm intill nästa Riksdag, för att användas tili Lönförbättring för de Lärare, som genom afgångne Lärares pensionerande icke kommit i åtnjutande af fulla Löner, dock under vilkor att denna interims-anvisning, i mån af de tjenstfries afgång eller befordran samt den af elem innehafde Spannmålens återgående till sitt egentliga föremål, må upphöra; Men något ytterligare anslag till fyllande af bristen uti de 3d5 Tunnor, Herr Doctor Wallin uppgifvit, kan Utskottet icke till bestående föreslå, enär nästan i alla i84 Stats-Utskottets öfrige Tjenstemanna-Corpser olikhet sig företer uti Lönbeloppen inom samma grader och de yngre Lärarne således synas böra, till en början, åtnöjas med de mindre Lönerne; Detta varder dock vördsamligen liemstäldt tili Riksens Högloft. Ständers bepröfvande, Stockholm den 16 Julii 1823. Antom den 28 Julii 1823. •Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Befälhafvarens för Konungens Lif”och Hus-Troupper underdåniga Memorial, om anslag till Reparations - kostnader å Kongl. Svea Lif-Gardets Cassern. IVongl. Majit bär uti Nådig Remiss, af den 20 sistl.
Sjelfva Sagtmodet skulle ha blifvit upretadt. Kanske han nu ändrar si t beslut, s edan han funnit, at j ag sansat mig. Men h ända, hvad som h ända må. Flickan skall j ag behål la, för at vinna hennes gunst eller plåga h enne. Domstolen har j ag på min sida, om hon vågar rymma, och hv arken skall den trotsiga karlen eller hv em det vara må kunna emotstå en sådan mann, som jag . TRETTONDE SCENEN. FABRIKÖRN. CLARA. FABRIKÖRN ( til Clara, som kommer in ) . Nå min Clara lilla, j ag hör du h ar va 31 varit ov anligt flitig i denna vecka. Men du skall slippa at arbeta mer, om du vil vara beskedlig i al t annat. CLARA. Jag tror inte, at Herrn har någon o rsak at fö rebrå mig för obeskedlighet. J ag hade k anske mera sk äl at förebrå Hern fö r o mänsk lighet. Men en stackars värnlös Flicka får låf at tål a alt. FABRIKÖRN. Vet du, hvad j ag kunde göra dig för det at du altid talar så sturskt? CLARA. Nej; men hvad j ag med visshet v et, är, at mit lidande här redan är så sto rt, at j ag inte kan bli mer olycklig. FABRIKÖRN. Jag vil tvärtom göra dig lycklig, men du arbetar sjelf däremot. Jag vil inte allenas t släppa dig h ärifrån; jag vil också hyra rum åt dig och bestå dig et hederligt underhåll. Du sk all bo och lefva so m en Frök en. Med et ord, du skall ha öfverflöd på alt, som kan förnöja en dödligs sinnen. CLARA. Men lida bri st på en ting , som endast kan förnöj a hjertat. FABRIKÖRN. Hvad kunde det då vara? CLA B rist på tilfridställelse med mig sjelf. Om jag vore nog äreförgäten at emottaga et s ådant anbud; s å skulle ångren evig t fö rfölja mig. Och jag väljer h eldre Herrns förf öljelse, ehuru g rym den är.
D , hvarefter ständig inqvartering in natura skall utgöras, tillika med hvarf de, under rubriken ”underrättelser, ” meddelade föreskrifter i i, 2, 3, j och 5 punkterne innehålla. Hvad härefter angår inqvartering i contant; så hefinnes: att, enligt 1720 års Inqvarterings-Ordning bestods, inberäknadt stallrum för hästar: Inqvartering Ersättning för säng. För Generalspersoner eller Öfverste Dal. Sm t. gö 36 „ Öfverste-Lieutenant och Major — 60 24 „ Capitaine — 36 18 „ Subaltern ... —- 24 12 „ Under-Officer . — 12 g „ Corporaler och gemene ... — 6 ri - att Stats-Contoret, med gillande af den i förslaget uppförde indelning af 6 Classer, ansett följande beräkning kunna antagas: * Gift För Generalsperson och Öfverste ajo R:dr „ Öfverste-Lieutenant och Major 200 — „ Capitaine 100 — „ Subaltern . 70 -— „ Under-Officerare . v . 3o — , Corporaler och öfrig gemenskap 12 — Kostnaden för säng och sängkläder till alla Officera re 12 — att Kongl. Majit deremot i Nåder funnit, att inqvarteringen, då den contant utgår, bör bestämmas i 8 Classer, utan skilnad eller afseende på om den inqvarteringsberälligade är gift eller ogift, nemligen: 1 Classen. Öfverstar ooh Commendanter R:dr joo— servicen inberäknad lill Kidr 20: — 2 Classen. Ogift. Be sv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N-o \5. 3 Classen. Majoren R:dr 200: — Servicen inberäknad till R:dr 20: — 4 Classen. Capitainer med vederlikar . •—• 80: •— —. ao: — 5 Classen. Lieutenanter med dito . — 5o: 161—. - 6 Classen. TJnder-Oflicerare med dito . •—• 24: — • 8* -~ 7 Classen.
N:o 11S, i anledn. af väckt fråga om anställande af flera lärare vid apologistskolorne. Då nu föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 20 dennes P« Den 30 Januari. pä bordet lagda betänk. N:o 119, i anledn. af väckt motion om bildande af ett skolråd för hvarje lärdomskola samt inrättande af apologisteller realoch söndagsskolor i städerne, yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, alt det ta betänk, måtte fä hvila på bordet, enär i detsamma åberopas betänk. N:o 117, som ännu icke är af R. o. Ad. pröfvadt. Häruti instämde Gr. Lagerbjelke, Guslaf, till följd hvaraf ifrågavarande betänk, ånyo lades på bordet. Föredrogs Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 20 dennes på bordel lagda betänk. N:o 120, i anledning af väckt motion om indragning af bergsfogdetjensterne. Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, innehållande hemställan om bergsfogdetjens ler nes indragning. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Detta Ekon.Ulsk:s be tänk. är af mera ingripande beskaffenhet, än man kanske vid lörsta påseendet tror sig fiuna, då man känner, att dessa tjenster pä vissa orter äro af ringa betydenhet, men sådant är dock icke förhållandet i bergslagsorterna, der bergsfogdarne tillhållas att göra sina tjensler. Alt lösrycka en länk ur den gamla emhetsmannakcdjan, utan att derjemte gifva ett förslag huru förbättringen skall ske, anser jag ganska olämpligt. Utsk:s skäl och motiver äro dessutom ganska svaga. Det första, som Ulsk. åberopar ang:de öfverflytlning af bergslogdarnes bestyr på geschwornerne är öfverflödigt, ty förhållandet är med få undantag, alt desse sistnämnde verkligen göra den tjenst, hvarom fråga är, och bergsfogdarne komma endast tillfälligtvis att dermed befatta sig.