Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» S m å plantor. » Vi hafva två små flickor om nio och fem år. Deras psykiska uppfostran har på grund af deras fullkomligt olika natur och lynnen varit skä- ligen olika, den fysiska däremot i det stora hela lika. De tre förnämsta hufvudfaktorerna därvidlag ha varit: frisk luft, renlighet och ordning. Hvad de två sistnämda beträffar, anser jag, att man vid ett litet barns skötsel aldrig kan få nog däraf. Bena kläder och en ren kropp skapa i viss mån ett rent sinne, och att ordning så i stort som smått är en härlig sak, behöfver nog ej påpekas. Hvad däremot den friska luften beträffar, tror jag, att småbarn lätt kunna få för mycket af det goda. Jag vill visst inte därmed säga, att man ej bör sörja för frisk luft i boningsrummen, tvärtom vädra — och vädra grundligt! Så kallad barnkammarluft eller lukt har aldrig existerat i vårt hem, utan har i alla tider utgjort min stora fasa. Jag menar blott, att de små barnen ej alltid fara så väl af det nu för tiden så moderna bruket att nästan från födelsen få vara ute i snart sagdt alla väder. Våra barn ha alltid varit inne under sin första vinter och ej mått illa däraf, och jag vågar påstå, att denna metod är bättre än att vid så späd ålder utsätta dem för vårt hårda klimats råa vinterblåst, där en enda ådragen snufva eller katarr häfver all nytta, som den friska luften kan ha gjort, och genom sina långvariga följder kan biifva till oberäknelig skada. Nej, vårda det lilla barnet som den lilla plantan. Skydda och akta det väl i början. Låt det sedan mycket vara ute i vackert väder, och vänj det under uppväxten så småningom äfven vid den mindre vackra väderleken, och du skall få friska och starka barn, utan kronisk snufva och ömkylda kinder, men med en fond af hälsa, som väl är det bästa kapital man kan gifva dem. Och så ännu en sak: gå själ / ut och gå med dem så mycket tiden möjligen kan tillåta. På samma gång vi nu äro inne på kapitlet om hälsovård, ville jag gärna säga några ord om faran för smitta. Jag anser att man därvidlag i fråga om sina barn ej kan vara nog försiktig.
Jag tror detta så mycket hellre, sorn jag förmodar, alt Utsk , som har för afsigt 6 H. 86 Den 15 Maj f. m. att, när en gång departementena blifvit bestämda, mellan deni fördela titlarna och således äfven på deni fördela delta anslag, skall finna af de summor, som då komma att belöpa sig på hvarje titel, huru otillräckligt anslaget skulle vara, om det bestämdes till endast 5o,ooo r:dr. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Förenande mig till alla delar uti hvad Gr. Posse anfört, yrkar jag bibehållande på riksstalen af de 100,000 r:dr till extra-utgifternas bestridande. Såsom skäl deremot kan jag alldeles icke antaga de anmärknrr, som StatsUtsk. gjort mot det skedda användandet af anslaget. De 5,200 r:dr, som Svenska Academien uppbär, äro nödvändiga för denna academis bestånd, och jag åberopar, i afseende på angelägenheten af denna inrättnings bestånd, hvad jag derom i förra plenum anfört. Utgiften för Statstidningen anser jag högst behörig. En sådan tidning är ett oaflåtligt statsbehof, så väl i juridiskt som i många flera afseenden, och intet Iand saknar en sådan officiel tidning; men utan understöd består ingenstädes en sådan tidning. — K. theaterns andel i anslaget stöder sig på enahanda grunder, enär detta understöd är ett villkor för dess bestånd ; och detta åter förordas af grunder, hvilkas utvecklande jag uppskjuter till ett nära stundande tillfälle. Ministerslatens behof af sin andel blir än mera trängande i mån af den föreslagna reduetionen af dess egna anslag. Vid förra riksdagen belädes den dessutom med en bevilln. af 3 proc. Utsk. anser sjelft, att första beviljandet af ifrågavar. 100,000 r:dr afsåg kurir-resor och till diplomatiska tjenstgöringen hörande extra-utgifter. Jag inser icke de ”förändrade politiska förhållanden,” som nu skulle hafva verkat den minsta förändring i denna Ständernes åsigt.
Vidare har Utskottet, ehuru det inom vissa gränser sökt bibehålla arfvejords-systemet,. bortkastat 2 § 17 kap. Ärfda-Balken om surrogat för arfvejord och derigenom gått miste om sjelfva regulatorn för systemet; men i den svåraste motsägelsen har Utskottet råkat, då det ej kunnat till öfverensstämmelse med testamentsrätten ordna lagens stadgande i 8 kap. 1 § Jorda-Balken om gäfva. Denna § har Utskottet lemnat oförändrad, hvarigenom den orimlighet inträffar, att man inom vissa gränser eger förordna om arfvejord genom testamente, deremot man ej eger att inom samma gränser förfoga öfver den genom gåfva, då ett motsatt förhållande vore antagligare. Häraf följer uppenbart, att någon medelväg icke finnes, utan att man antingen, såsom Herrar 'Wetterberg och Kistner samt undertecknad föreslagit, mäste lemna arfvejordssystemet tillsvidare orubbadt, eller ock att man, såsom. Lag-beredningen, skiljer sig vid hela systemet såsom en institution, hvilken tjenat ut och sorn nu utan all våda kan upphäfvas; och då Herr Uppling såsom sitt upptagit Lag-beredninr gens förslag till testamentsrätt, får jag, för den händelse att Herr Wetterbergs af mig i första rummet understödda förslag icke skulle godkännas, vördsamt hemställa, hag-beredningens af Herr Uppling framlagda förslag; måtte af Mikets Ständer godkännas. " STOCKHOLM, tryckt hot, f. Marcus, 1857. Lag-Utskottets Betänkande N:o 14-. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1857, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad. Till Lag-Utskottets behandling har öfverlemnals särskilda inom Höglofliga Ridderskapet och Adelil af Herr Didman, JF. F. A., sami inom Vällofliga Borgare-ståndet af Herrar Uppling och Kistner väckta motioner, hvarigenom blifvit föreslaget: l:o af Herr
Efter hvad nu blifvit anfördt, bör det ej förefalla förvånande, att det af ofvannämnda kommitté afgifna, till alla sina detaljer utarbetade förslaget (ill Stockholms befästande å laudsidorne ej för detsammas utförande erfordrar större summa än 3,650,000 R:dr B:co, hvilken summa, ehuru betydande den är, dock måste anses vara ganska måttlig, då man tager i betraktande det så högst vigtiga mål, som dermed kan uppnås. Det är ej heller något tvifvel, att om oroliga politiska tider skulle inträffa, och Sverige blifva uödsakadt att en längre tid vara krigsrustadt, de summor, som erfordrades alt i Stockholm underhålla den för dess skyddande nödiga armé-corps, snart nog skulle uppgå till än större belopp, utan att för framtiden derigenom ernåddes den ökade säkerhet, som genom befäslningarne för alltid kunde vinnas. Af ofvannämnda summa är beräknadt ly million till befästningarue å den för öfverrumpling mest utsatta och följaktligen alltid i första hand vigtiga södra sidan, omkring 1 million för norra sidan, och 332,000 R:dr, allt bauko, till försäkrande af inloppet till Södertelje, samt återstoden dels (ill spridda verk vid stränderna af Mälaren och Värtan till stöd för skärgårdsfartygen, dels till expropriationer, provisionel byggnader och administrationskostnader. Utom de ständigt giltiga, rent railitäriska skäl, som här ofvan blifvit anförda för Stockholms försäkrande medelst befästningar mot öfverrumpling, finnas äfven andra, mera politiska och på närvarande förhållanden beroende, som synas Utskottet vara i hög grad talande för att ej längre uppskjuta med det vigtiga företaget. Dessa skäl äro dels den vida större osäkerhet, som, jemfördt med de näslförflutna 40 åren under de sednaste tiderna iuträdt i alla politiska förhållanden inom Europa, dels ock i synnerhet den förändrade ställning Sverige sedan den s. k. November-traktatens ingående intagit till Europas stormakter och sina närmaste grannar.
ä du mä på dä, ä du mä på dä?» — å tänkte, att jänta va mä. Ho las i e bok å ho bynnte å blä å va sôm ho rakt inte alls va mä, Ja töla, ja ba: »ja vell fö, ja vell klä mi käre lelle tös mä dä bäste, sôm ä, — ä du mä på dä, ä du mä på dä?» Da flint’ ho, da sa ho: »nähä!» »Nä allri, nä allri, nä ni ganger nä, förr tog ja fäll bäsen, sôm jämt sier bä, än kräke, sôm jämt sier mä på dä, ä du mä på dä, ä du mä på dä, ä du mä på dä, ä du mä på dä, nä ni ganger, ni ganger nä.» O gôsser, I alle, sôm faller på knä, I vet fäll, I hör fäll, hvalls jäntera ä ä yga tå sol, så ä hjarte tå trä, lätt jäntera gå, ä I mä på dä, ä I mä på dä, ä I mä på dä? — ja tänker, ja tror I ä mä! Når ja fridd te Anna Lek. Dä va e lang ti ja int vell lägg två tôrkate strå i körs för e jäntsmôle mer, för ja töckt dä bar ble smälek tå’t. Men manfôlk ä manfôlk, å utta kvennfôlk kan en int li sä på jola. Ja ble sôm uroli i krôppen tå te gå emsammen utta jäntfölj. Da va dä e ti ja kôm te ha min väg förbi Lekens tôrp — han va seldat, Leken — å iblann feck’a se ett skymten tå Anna, dotra hans, når ho geck te laggårn för te ställ mä konna äll bål ôt källa ätter vatten. Dä va e grann jänt, ska ja säj er. Ho va bli i yga å dä va ett sving i’a, når ho geck, satt dä va sôm ett seglande skepp.
Motionären har på dessa grunder föreslagit, att vid de högre läroverken en fast rektorslön måtte, i likhet med hvad för de lägre läroverken ifrågakommit, uppföras på stat lil! samma belopp, som högsta lärare-lönen, sammanräknad med det föreslagna rektors-arfvodet, skulle komma att utgöra, eller 4,000 R:dr Riksmynt. 4:o. Slutligen har motionären erinrat om ännu ett vilkor för framgången af lärarens verksamhet. Läraren behöfde nemligen en mängd hjelpmedel för sin undervisning. Han mäste sjelf förkofra sig i sitt kunskapsämne, tv vore han sjelf icke i ständigt fortskridande inom vetandets verld, blefve äfven hans meddeleise snart stel och död. De nya arbetena, de förbättrade läroböckerne kunde icke alla af honom inköpas. Röcker, kartor, glober, instrumenter, samlingar af naturalster m. tn., måste ock finnas för undervisningens behof. Dessa undervisningsmedel vore vid läroverken på långt när icke så fullständiga, som de borde vara och blefvo dessutom med hvart år fullkomligare. Och på samina gång som för undervisningen bereddes mera värdiga lokaler, fordrades ock en deremot svarande anordning af det inre, hvilken, om ock endast enkel, kräfde fortgående anslag. En ny tillgång för läroverkets behof vo^e den numera föreskrifna terminsafgiflen af de lärjungar, som besöka skolan. Denna afgift hade aldrig varit gerna sedd, isynnerhet på grund deraf, att undervisningen af ålder lemnats kostnadsfritt, meli, enligt motionärens förmodan, skulle missnöjet öfver denna nya afgift till stor del försvinna, om den, i stället att ingå bland statens allmänna inkomster och användas lill aflöningär, stadnade vid läroverket och blefve använd för lärjungarnes egel behof.
Danmarks sanna väl, sedt ur både högre praktisk och ideel synpunkt, då de voro eniga i den orubbliga öfvertygelse, att se dermera timade sorgliga tilldragelser borde förekommas derigenom att all förveckling och stridsanledning undanröjdes förmedelst hela Danska Monarkiens anslutning till Tyska Förbundet, hvdket omfattade med Danmark kultur-beslägtade Stater; förutsatt att Danmark icke kunde med sina Hertigdöme!! helt och hållet frånträda Förbundet. En sådan händelse, hvilken kunde påskyndas af Sveriges, genom hufvudstadens ödeläggelse, iråkade förlamning och deraf härledda oförmåga att lemna ett åtminstone moraliskt stöd åt de, mera för Sveriges sjelfbestånd än för Danmarks på ofvannämnda sätt tolkade intresse, mot inbrytande öfverlägsna härmassor kämpande och sig uppoffrande hjeltar af det fåtaliga grannfolket, och genom hvilken händelse gränseu för 672 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1863. Germanien till en början förflyttades till Öresund, skulle, utan tvifvel snart försätta Sverige i nödvändighet att uppbjuda sina sista krafter mot dessa Germaners från forntida förhållanden härledda anspråk på vidare framflyttning af gränsen inom södra delen af landet; — och ett sådant anspråk skulle sannolikt göras gällande vid en tidpunkt, då en annan väldig magt klokt beräknade yttre och ir.re förhållanden, gynsamma för att förverkliga förment rätt till en gräns i norra delen af riket, efter hvars reglering evärdelig gräns jemväl vore satt för Sveriges vidare anspråk att få helsås för sjelfständig stat.
Men, som det är nödvändigt attTheaterDirectionen kan påräkna bestämde anslag, föreslår jag: 5:0 Att förstnämnde Öfverflöds-skatt på Vin, andra tillåcne Utländske drycker , Caffe och The, Siden och dyrbara Meubler, Kortspel, Tobak och Ur, förhöjes med 5 procent, undantagandes å Allmogen. 6:0 Att den summa å circa 15,000 R:r B:o denna förhöjning producerar icke tillfaller Theatern, de år då förstnämde SpectacleBevillning producerar 35*000 R:dr eller deröfver. 7:0 Att hvad, så af förstnämnde Spectaclebevillning, som af sistnämnde förhöjning öfverblifver, innehåiles för att användas till ny Byggnad af Theater-husen då eldsvåda eller andra händelser sådant fordra, till större reparationer, till Festiviteter vid högtidliga tillfällen m. m. dylikt. 8:0 Att sådan Författning tages,hvarigenom TheaterCassan får uppbära qvartaliter den anslagna Summan, emedan Förvaltningens behof omöjligen medgifver annan betalnings-methode. 9!0 Att Theatern måtte äga frihet att alli Ridd. •. Ad. Prof. VI. B. II. 226 Den 2 5 Maji. deles tullfritt införa lämpliga Lamp-olja, Lamp? glas och Magazins-behof till ett qvantum, svarande mot en Tull af Sooo R:dr årligen.
Den siste värde talaren har till besvarande uptagit de flesta af de skäl, Hr. v. Hartmansdorff, lill försvar för StatsUtsk:s Utlåt, anfört, så alt jag endast behöfver vederlägga de återstående. Hr von Hartmansdorff har yttrat alt då man fått ett så betydligt understöd, som 730,000 R:dr, så bör man också underkasta sig de vilkor, hvilka för denna summas erhållande blifvit föreskrifna. Delta har äfven kanalbolaget gjort. Vilkoret för lånets afskrifning var att bolaget skulle inom 6 år efter kanalarbetets fullbordande hafva afsatt en summa af 15,000 R:dr, såsom grundfond för kanalens framtida underhåll, och detta villkor blef behörigen upfyldt. Om Ilr von Hartmansdorff genomläser R. St:rs beslut i denna fråga vid 1828—1830 arens Riksdag, skall lian deri icke finna ett enda ord, som antyder, att räntan å denna fond skulle i evärdeliga fider vara 5 för hundradet. Beslutet innehåller endast, att en summa af 15,000 R:dr skall samlas och afsättas för att genom räntans läggande till hufvudstolen bilda ett kapital, tillräckligt för kanal-liniens uprätthållande. Hr von Hartmansdorff har vidare påstått, att en förändring i räntan medför en rubbning af planen. Detta påstående vågar 6 * 84 Den 4 M ars. jag bestrida. I planen förutsattes ingen viss oföränderlig ränta, ty hvartill skulle då bestämmelsen, att räntan lills vidare skulle utgöra 5 proc., tjena? Denna bestämmelse ger ju tydligen tillkänna, att räntefoten af 5 proc. ej blifvit såsom fix oell orubblig fastställd, utan att den'kunde undergå förändring allt efter som olika tidsförhållanden sådant fordrade. Räntan å kanal-fondens medel kan således likaväl vid innevar:de års slut nedsättas till proc., som den vid en annan tidsperiods utgång, t. ex. år 1862, åter kan höjas till 5 proc., ifall förändrade förhållanden skulle sådant medgifva. Hvad sjelfva kapitaliserings-planen beträffar, så är den icke beroende af ränte-bestämmelsen.
Den, som bifaller Gr. Lagerbjelkes förslag, att R. o. Ad. måtte åt Ridd.Direkt, updraga att under liden intill nästa riksdag samla de statistiska uplysningar hvilka blifva behöfliga i och för upgörandet af en Riddarh.Ordn. i enlighet med den föreslagna nya grundlagen, voterar ja 5 den det ej vill voterar nej; vinner nej, kommer berörde förslag att remitteras till Riddarh.Ulsk. Vid voteringens slut funnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 2S. Nej — 30. Anmäldes till bordläggning ett från StalsUtsk. inkommet mern. N:o 351, med förslager till sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut i åtskilliga delar af utlåt. N:o 340, i anledn. af väckte motioner, dels i fråga om ändring uti redan bestämda vilkor för den af Rikets sednast församlade Ständer lemnade garanti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg emellan Orebro och Hults lastageplats vid Wenern, dels ock ang:de ifrågaställd utsträckning af denna jernvägsanläggning lill Köping, Frih. Cederström: Med afseende på detta ämnes stora vigt, vitsordad deraf att, enkom för sakens bringande lill slutligt afgörande, Konungen tillåtit riksdagen ännu sammanvara, anhåller jag att R. o. Ad. ville tillåta alt StatsUtsk:s nu inkomna utlåt, sättes främst på föredragn:s-listan för nästa plenum. Hr Printzensköld: På grund af min vördsamma propos. behagade R. o. Ad. besluta, att Gr. Lagerbjelkes framställning rör:de inbjudning till Medstånden alt förena sig i de amendementer, som R. o, Ad. gjort vid StatsUtsk:s förslag ang:de den ifrågavande jern - Den 30 Angust i. 619 banan, skulle sättas främst på föredragn:s-listan till påföljande plenum.
Jag skulle blott anhålla och vördsamt hemställa till de ledamöter, som anmält sig att tala efter mig, om de icke i en fråga , hvaruti opinionen tyckes vara så enstämmig, ville afstå från att vidare tala för detta ämne, då vi redan kunna vara fullkomligt öfvertygade om utgången, samt låta oss hellre öfvergå till det af så många talare förordade och säkerligen om ett lyckligare resultat förvissade förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt, så att vi må komma till ett slut med denna fråga. 3;4 Den 28 O c to ber e. m. Gr. Spens, Carl Gustaf: Frih. Hamiltons uppmaning skall icke på mig åtminstone vara förlorad. Jag skall likväl förbehålla mig att, när Hr von Hartriiansdorlfs förslag förekommer, få säga min tanke äfven om Frih. Hamiltons förslag. Frih. Boye: Jag skall blifva mycket kort. Jag uther mig blott att få fästa Frih. Sprengtporten? och Ståndets uppmärksamhet på det misstag, som undfallit Frih:n, då han, vid framställningen af jemförelse!) emellan det conservativa element, vi hafva, och det vi skola få, räknat det vi hafva till last de brister, som äro följder af hvad jag skulle vilja tillskrifva endast vår utskottsregering öfver riksdagen. Jag ber alt få erinra den värde ledamoten, att denna brist icke tillhör representationssättet, ulan vår Riksd.Ordn., som alltför väl kan ändras och skiljas från representationssättet. Den hemställan Frilirn ställt till mig anser jag utgöra en fordran. Han har hemställt till mig, 0111 det vi hafva verkligen har ett företräde för hvad vi skola få. Mine herrar! i det enskildta lifvet tänker den kloke mannen framför, sig, då fråga är om ett byte. Han vill veta om det han får är åtminstone lika godt, som det han liar. Nåväl! jag har bemödat mig att undersöka detta förhållande, och jag förklarar att det vi hafva är mångfalldigt bättre än något af dessa förslag, och jag har nu uppgifvit skälet hvarför jag kommer att säga nej till bytet. Hr von Troil:
Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkande, IV: o 94. verkställdes nied nämnde länders egna fartyg, utan uteslutande blef ett föremål för den Svenska handelsspeculationen, uppstod derigenom den följd, att salthandeln kunde af köpman i Svensk stapelstad begagnas, om hans fördel dertill uppmanade honom, men deremot utan fara för concurrans med utlendningen, eftersättas, om tillfälle yppades lill andra meia vinstgifvande företag; vid hvilket förhållande det ej var underligt om någon gång klagan uppstod öfver bristande tillgång på salt helst sedan, under sista tredjedelen af förflutna seklet ett gynnande fiske vid Rikets vestra kuster börjat idkas och salt-behofvet i betydlig nion derigenom ökats; att för afhjelpande af denna olägenhet, utan alt behöfva upphäfva de prohibitiv» stadganden, sora på förutnämnde sätt uteslutande lemnade salthandeln åt stapelstädernes handlande, blcfvo desse genom Kongl. Maj 1774 ålagde att årligen införskrifva ett efter hvarje stads rörelse lämpadt qvantum salt, samt att derjemte på ständigt upplag hålla en qvantitet, i allmänhet motsvarande Odel af införselsbeloppet, men att desse stadganden, i afsennde på serskildte städer, lid efter annan, undergått förändring och att de senast blifvit bestämde och reglerade genom Kongl. Förordningen den 8
Att något allmänt och formeligt T-efluk, derom af Fnllmägthre icke skall blifwit widkagir eller Wiste grunder i anseende kill Läntiden, Räntan och Hyporheqves utstakade och faststaldc, man arr de Län, som först medbelkes symes aldeles rillfällige: Akt stadga något sadant allmänt Bestut, som ä den ena sidan skulle binda Contoirel, ost) ä den au» dra blifwa ert rättesnöre för alla, hwilka kunde hafwa specnlakion pä läns »plågande i Coutoirer, ansägo Fullmägtige kltnnat hafwa nog widsträckta följder, da afsigte» icke war att göra Contsirer till hwad man egenreligen kallar ett Utlånings Werk, uran synres Fullmägtige tillrackeiigr, art dä någon vm läns erhällande sig anmälte, sadant borde <m» komma pä serMdt pröfning, som också städse, innan »agot Län blifwit bewiljadt, föiegäkt; och wörö wal de första utläningarne rillfallrge i sa ma.ro, akt »agon sLulle göra början, seda!, anledning gifwirs dertill att Penningar kunde i Comonet emot Ränra och goda Hypokhegues fäs, hwilket snart försoordes bäde ibland Mäklare och andrei, sä akt Län wisterii gcu » - iv2ä Veit r8 Novembee. gen wille erhällas af flere, än Contoirek dermeö kunde betjena. 2:0
Direkt, åligge dessutom tillse, att Ridd.Sekret., i afseende på ullemnandet till tryckning i fullständigt skick, af R. o. Ad:s prot:r, fullgör sina skyldigheter, så att denna tryckning, hvilken i Riksd.- Ordn. är föreskrifven, må blifva verkstäld så fort ske kan och med all möjlig noggrannhet, samt sednast inom ett år från riksdagens slut. Skulle denna tid öfverskridas, vare Direkt, skyldig att genast förklara Ridd.Sekret.-sysslan ledig, såvida han ej kan förete laga förhinder, hvilka, äfven om de af Direkt, godkännas, skola underställas R. o. Ad:s pröfning vid dess nästa sammankomst. § Il Om Ridd.Sekret.-sysslan emellan riksdagarne blifver ledig, eger Direkt, derom genast i officiella Tidningen kungöra till sö - Den 17 Maj. 63 kandes underrättelse alt, inom 56 dagar efter kungörandet, med sina ansökningar och bifogade betyg inkomma, hvarefter Direkt., genom omröstning till prot., utväljer den, som anses vara skickligast, samt honom genom Constilutorial i sysslan insätter till näst infallande riksdag, då valet, genast vid riksdagens början, underställes R. o. Ad:s pröfning och gillande. Ridd.Sekret.-sysslan må icke med något embete i Statens tjenst, eller annan publik befattning förenas, med mindre R. o. Ad. dertill gifver tillstånd. Förordnas af Direkt, emellan riksdagar till Ridd.Sekret, den, som dylikt embete eller befattning innehafver, må han ej kunna, till följd af nyssberörde stadgande, åläggas alt samma embete eller befattning frånträda, förr än frågan derom blifvit af R. o. Ad. vid nästderpåföljande riksdag afgjord. Den Ridd.Sekret., som, efter erhållit tillstånd, roed Sekret.-sysslan förenar visst embete eller befattning af ofvanberörde art, eger ej att, emellan riksdagar, annat dylikt embete eller befattning emottaga, ulan hemställan lill Ridd.Direkt., som dertill kan lemna tillstånd, hvilket dock bör, vid närmast derefter infallande riksdag, R. o.