Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förra visade sig äga en klangfull och väl skolad mezzosopran samt ett intelligent och lifligt föredrag; särskildt förtjänar hon loford för sitt mczsa voccföredrag. Hr E. är en i tekniskt hänseende långt hunnen pianist med ett säkert och mycket vårdadt spel. Båda gästerna hälsades med lifliga applåder. K. Dramatiska teatern gaf i måndags som förpjäs till det roliga stycket » Le Cardunois ' hjältedater » ett litet proverb, » Farligt umgänge », af den som framstående novellist kända svenska fötfattarinna, hvilken döljer sig under signaturen Rust Roest. Det lilla 1 aktsstycket var synnerligen ledigt skrifvet, visserligen utan alla tillspetsade repliker, men dock enkelt och naturligt hållet samt ej utan dramatiskt innehåll. De båda i stycket förekommande rollerna erhöllo ett förtjänstfullt utförande af fruarna Fahlman och Seel ig-Lundberg. Helfrid Kinmanssons med så stort intresse motsedda gästspel på Dram. teatern tog i onsdags sin början, hvarvid hon utförde moster Sally i » Evas systrar ». Vi återkomma i nästa n:r. Vasateatern har nu senast återupptagit en gammal bekant från Mindre teaterns glansdagar: Charles Lecocqs » Lilla frun ». Den roliga operetten med dess spirituella och vackra musik tycks ännu slå lifligt an. Vokalt är också utförandet värdt allt erkännande, då däremot de genomgående unga krafter, som nu pröfvas på de förnämsta rolluppgifterna, i aktionen icke fullt räcka till. Så är fröken Blumcnthals Graziella för örat en mycket sympatisk företeelse; för ögat göra sig hennes åthäfvor allt en smula » sällskapsspektakel ». Detsamma kan fullt tillämpas på hrr Sjöholm (San Carlo) och Scenson (Montefiasco). Omvändt är förhållandet med hr Ringvalls Podestan. Där är spelet utan tvifvel förtjänstfullare än sången. Hr Kellberg som Casteldemoli och fröken NilssonTheobaldo lösa ej heller oäfvet sina uppgifter. Bifallet på premieren var lifligt och » vår lilla frus skål » torde åtskilliga kvällar å rad under » begejstring » få tömmas å den vackra lilla teatern.
Om Motionären tror, att Local-Auctoriteterna ej blifvit, som sig bordt, hörde, så äger han, i samma Grundlag, sig anvisad väg till anmärkning mot den felande ; i all annan väg verka anmärkningarneatt förminska sambandet mellan Styrelsen och Folket. Friherre Ridderstolpes Motion är af beskaffenhet, alt af Utskottet ej kunna upptagas; den bör derifrån återlörvisas, oin den äfven nu blir remitterad. Den rg December e. m. 4ig Friherre Boije, Ludvig: Utan att i förtid yttra mig om Motionens natur, utbeder jag mig blott få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att den sista värde Talaren origtigt uppfattat Lagens bud. Friherre Ridderstolpe bar endast såsom exempel omtalat förhållandet mediadan, och då är 90 §. RegeringsFormen ej tillämplig. Jag har blott i detta afseende velat tillrättavisa Friherre Cederström. Hans Excelience Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då hans pligt fordrade, alt alltid noggrant följa GrundLagarnes föreskrifter, hade Hans Excelience, vid det tillfä 1 le Friherre Ridderstolpes ifrågavarande Motion af honom väcktes, med uppmärksamhet afhört framställningen och ändamålet deraf, samt för dess del icke funnit berörde Motion vara mot GrundLagarne stridande, i följd hvaraf, Hans Excelience nu jämväl ansåg sig böra hemställa, att samma Motion måtte, tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden, lill Statssamt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotten remitteras. Bifölls. Föredrogs till remitterande Herr Lagerlijelms, Pehr, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att hälften eller fdelar af alla Publika Verks behållningar i Banken måtte i^Discontväg utlånas. 43o Den 19 Decembtr t. 1». Herr HjertaGustaf: Det kunde verkligen anses öfverflödigt af mig, att nu yttra mig i afseende på Herr Lagerhjelms Motion, då ej allenast BancoUtskottet, utan äfven BancoFullmäktige, komma att utlåta sig deröfver.
Sednast inom frenne veckor, efter det Taxerings-Committéerne sine åligganden fullgjort, skola Magistraterne i Städerne, samt Krono-Fogdarne å landet, hafva till Konungens Befallningshafvande insändt Taxerings Committéernes Proto* coll, Handlingar orh Längder, jemte allt annat, som desse förrättningar tillhört vid hot af En Riksdaler till Länets eller Stadens Fattigförsörjning, för hvarje dag dermed längre dröjes. Konungens Befallningshafvande utfärde derefter genast allmänna Kungörelser, som innehålla dagen för PröfningsComitiéens samman, träde, namnen å de erfarne och kunnige män han till Ledamöter utsett, samt föreskrift för den, sorn af PröfningsComittéen äskar någon rättelse, att antingen förut hos Konungens Befallningshafvande, eller sednast å den dag Comittéeti sammanträder, skrifteligen ingifva sine anmärkningar vid den öfverklagade åtgärden, skälen tilt den rättelse som sökes, jemte hvad till upplysning och bestyrkande af förhållandet tjena kan. 6 Morn. PröfningsComittéen, sorn eger att hålla sina sammanträden inom slutna dörrar, bör, med oafbruten skyndsamhet, fortsätta sin förrättning, så att den, så fort sig göra låter, kan Vara fulländad. Konungens Befallningshafvande ut* Bihang till Riks. St, Fröt. igstj. 5 te Sami. N.o 47 BevillningsUtskotleta Bttänkanden* namne att föra Protocoll och Längder, en per* son af erforderlig skicklighet, som derföre af allmänna medel njuter arfvode, på sätt derom stadgas. De från särskildta districter i Länet till* kallade Ledamöter, njuta skjutslega för två hä. star, från och till deras hemvist, samt tractamente en Riksdaler för hvarje dag, räknadt från Comittéens sammanträde, till dess arbetet blifvit fullbordadt. 8 Mom.
Riksdagsordningen stadgar, att nytt val skall förrättas, anhåller jag, på de grunder Herr Lefren anfört, att RiddarhusUtskottet måtte sätta RiddarhusOrdningen i öfverensstämmelse dermed, efter föreskrifvet är, att så skall vara. Herr von Hartmansdorff: Jag vill hafva äran erinra, att, om också en Ordförande i ExpeditionsUtskottet icke skulle vilja permittera sig sjelf, kunde det hända, att en sjukdom permitterade honom emot hans vilja, och då vore saken ändock densamma. Jag får tillika erinra, att åtskilliga Utskott arbeta på afdelningar af tre, eller ännu färre, Ledamöter af hvarje Stånd. 94 Den 9 April e. tn. Det lunde hända, om tre permitterades, att en afdelning alldeles blef utan ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilket nu så mycket mindre går an, som omröstningarne ske per capita. §. 27. Herr Ribbing: Jag har i plenum den 26 sisth Februarii e. m. gjort en motion, i afseende på verkställigheten af den föreskrift, som finnes stadgad i denna §., eller alt Utskottens Ordförande måtte genom Secreterarne i Utskotten till RiddarhusFiscalen aflemna förteckning på de Ledamöter inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva. Jag hemställer, om berörde motion, såsom anmärkning vid denna , nu får upptagas, eller om särskild remiss deraf sedermera, efter slutad öfverläggning rörande RiddarhusOrdningen, får ske. 1 Vid 28 §. gjordes icke någon anmärkning. §• 39‘ Friherre BoijeFredrik:
Huru det vid verkställandet sedermera kommer att gestalta sig, är svårt att med fullkomlig säkerhet förutsäga. Frih. Baab har förespeglat, att endast de, som äro förmögnare och mera bildade och således de lämpligaste till befäl, skulle begagna sig af rättigheten att frigöra sig från vapenöfningame. Sådant kan visserligen vara möjligt, men då de naturliga goda anlagen hos bevärings-ynglingen upöfvas genom ett rigtigt användande af de medel, som härtill stå till buds, så torde ock vara att motse, att bland dem finnes ett icke obetydligt antal, hvilka till en början kunna användas såsom vicekorporaler, hvarifrån de mera framstående sedermera kunna upflyttas till korporaler. Äfven har blifvit af en annan talare anmärkt, att han, som visserligen i öfrigt gillar sjelfva principen, likväl anser att den summa, som K. M. föreslagit, dels är för lågt tilltagen, dels skulle komma att utgå på ett sätt, som är mindre rättvist. Då K. M. fann lämpligt, att bevärings-ynglingen, genom erläggande af penningar, skulle få befria sig från vapenöfningame under fredstid, kunde dock icke lätteligen, efter mitt förmenande, vid bestämmandet af denna summa, antagas den grund, som af denna talare blifvit omférmäld, emedan den frihet, som beredes vakanta nummer, är något mer än frihet från vapenöfningar. Uti vakans-afgiften ingår icke allenast upsättandet af soldaten, utan äfven hvad som erfordras för dennes nöd - 38 I)eri 7 .la»uari. torftiga uppehälle. Nu är deremot endast fråga oiu att bestämma en afgift, motsvarande den förlust, ynglingen gör under den tid vapenöfningarne fortgå. Sedan jag nu yttrat mig i afs:de å grunden för summans storlek, vill jag öfvergå till frågan, huruvida det kan vara lämpligare, att beloppet utportioneras på flere år, i stället för att, såsom K. M. föreslagit, utgå på en gång.
Då jag nu yrkar återreyniss af det föredragna memor., sker sådant icke derföre, som vore jag ej benägen att bifalla Utsk:s förslag, hvilket jag anser vara det mest ändamålsenliga; men memor. om - Den 12 Mars c. m. förmäler, att 2!ne särskilda kostnadsförslag blifvit upprättande, och jag önskar, att R. o. Ad. deraf ina undfå del. Jag har enskildt sökt få se desamma, men har icke lyckats att derpå få reda. Frih. Boye, Fredr.: Frågan delar sig i arne särskilda: i:o är den ifrågavar. reparationen nödig? 2:0 huru låter den fördelaktigast verkställa sig? Hvad den första af dessa frågor beträffar, får jag upplysa, att taket lades 1674 eller y5; nog af, det låg der under den märkvärdiga riksdagen 1680. Under denna långa tid har kopparen oxiderat sig; och då värmen sätter till, slå plåtarna sig i bugter samt blifva derigenom liksom brutna, då taket emot den kalla årstiden åter jemnar sig. Kort sagdt, under hela den tid, jag haft äran vara Ridd.directör, har jag funnit behofvet af ett nytt tak; och första frågan besvarar jag altså med ja. Hvad den andra frågan vidkommer, så står det visserligen i Direct:ns instruetion, att ifrågakommande reparationsarbeten skola verkställas genom entreprenad; men uti detta fall har DirecUn tillstyrkt undantag härutinnan, emedan hon ansett arbetet alltför vigtigt för att så slarfvigt besörjas, som vanligen är händelsen med entreprenadarbeten af denna art. Entreprenören vidtalar nemi. en kopparslagare, och denne åter skickar sin gesäll eller lärgosse och låter arbetet gå, huru det kan, förlitande sig på svårigheten eller, rättare, omöjligheten af att vid besiglningen kunna tillförlitligt granska alla fogningarna m. m. Dessutom beräknar entreprenören sig alltid några hundra ltdrs vinst, hvilket icke är underligt; men om man i stället använder dessa till aflöning åt en särskild person, som stundligen följer arbetets gång och bevakar dess ordentliga ombesörjande, så tror jag, att saken deraf komme att vinna.
1816 i Nåder beviljades, att en medhjelpare för Ling skulle antagas och erhålla 200 R:dr i årligt arfvode, jemte fria boningsrum uti den emedlertid för Inrättningen upplåtne Styckgjutare-gården, äfvensom att de Ling dittills i hushyra bestådde 100 R:dr finge af honom fortfarande åtnjutas såsom håstutfordring; och uti Nådig skrifvelse till Kongl. Stats-Contoiret, den 16 April 1817» förordnades om sistnämnde arfvodes utbetalning af öfverskott å Stats-intraderne. Då nu Kongl. Maj:t i Nåder pröfvat behofvet och nyttan af ett Central-Institut för Gynmastiske öfning2r i Hufvudstaden, samt den allmänna fördelen deraf blifvit af erfarenheten vidsordad, synes denne Inrättning ock böra, ej mindre i afseende derå ån för bildandet af skicklige undervisare i Gymnastik vid Lärosäten och andra uppfostring anstalter i Riket, beredas det understöd af Staten, sorn erfordras för Inrättningens framtida bestånd, heldst derförutan nu gällande Schol-Ordnings stadgande, att vid Rikets Läro-anstallter ungdomen, till befordrande af den Physiska, utbildningen, skall öfvas i 'Stats-Vtskottets Betänkanden. i/jög Gymnastik, icke kan efterkommas , i brist af personer, som erhållit erforderlig skicklighet att deruti undervisa; så anser Utskottet sig båra tillstyrka, att för bibehållande af det inrättade Institutet må på Stat anslås och uppforas 1000 R:dr årligen, hvaraf 500 R:dr skola utgöra arfvode för Föreståndaren, och 2:ne Underlärare hvardera erhålla 200 R:dr samt 100 R:dr bestås Föreståndaren till utfordring for en Voltigerings Häst; men hvarutöfver
Ät» så att blott en omsättning hvarje år gjordes, dervid, utom räntan, en tiondedel af Capitalet inbetaltes; men allt hvad sålunda inkom, skulle genast till Lånesökinder åter ut* lemnäs, med afdrag af Verkets egne kostnader samt vinstett, som skulle användas tili ersättning ut RikegäldsContöiret för dels dett defi* cit i FilialDisconternes tillgångar, som katt existera, och dels dett afgift till Götha CanalBolag, sorn här i första puftctett föreslåsi Genom ensamt de tillgångar till Utlåning, sOrtt Uppkom ifrån så långsamma inbetalningar a£ Diseonternes Gäldehärer, blef Disconten icke på lång tid tillräcklig till det Lånebiträde, hvaraf Allmänheten i Södra och Vestra Pro* Vincenta, just nu äro mäst i behof; Och för att åtminstone till någon Skälig del Uppfylla hvad förut irenne Disconter besörjt, borde ett Creditiv på Riksgälds - Contoiret a£ 450,000 R:dr RiksgäldsSedlat lemnäs dehna Discont, leke utan Skäl begära Södra och Västra Provincérnes Ihnevånare, att allmänna Låhe^anstalter må blifva der att tillgå) Och på det då icke mera än en sådan Discont tor* de böra äga rum, dett må kunna vata unge* gefärligett lika tillgänglig för alla nyssnämnde Orter, tror jag att Disconten kunde förläggas i Jönköping. Der finnes en mängd aktnings* värde Embetsman, och om de hedrades ined Ständernes förtroende, i de Val till Directeu* rer, som Sfänderne sjelfve torde Utöfva, pft sätt, sorn Fullmägtige tillsättas 1 Bartqiien Och RiksgäldsContoiret, sä skulle Discont-b^styreS Ridd. o. 82 Den 17 Martii, /. m. uppfyllas med åtminstone mera oväld för Näringar och Orter, än om Disconten anförtroddes åt Köpmän i någon af de större SjöStä» derne. Af Allmänna Cassör, som kunna vilja deras Penningar förränta, borde
N:o 21, i anledning af väckt motion om förändring af expropriations-lagen. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 54, i anledning af väckt motion, i fråga om särskilda belöningar för skogsplantering å de s. k. Svältorna i Elfsborgs län. Bifölls. N:o 55, i anledning af väckt motion om förvärfvande för Statens räkning af förra allmänningen Trenningshult och Krono-skattehemmanet Trenningen. Med ogillande af Utskottets hemställan, beslöt Preste-Ståndet, för sin del, aflåtande af underdånig skrifvelse i öfverensstämmelse med det förslag, sorn i Fri herre Alströmers Betänkandet bifogade, reservation finnes framställdt. N:o 56, i anledning af väckt motion om tillägg till tolfte punkten af Instruktionen för Postmästare den 16 Februari 1707. > Bifölls. N:o 57, i anledning af väckt motion om ändring i det arfvode Postförvaltare ega beräkna sig för tidningars afsändande. Bifölls. trot.-Uldrag den H Mars 1857. 243 N:o 58, i anledning af väckt motion om lika mått öfver hela riket å den i hemmans-räntan ingående spanmål. Bifölls. N:o 39, i anledning al väckt motion om upphäfvande af 84 § i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 6 September 1842, om truppers och persedlars förskaffande. Bifölls. N:o 60, i anledning af väckt motion om tillägg till 28 § uti Kongl. Maj:ts Nådiga Instruktion för Justerare af mått och vigter den 31 Januari 4855. Bifölls; och N:o 64, i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande vid vägning af spanmål. Bifölls. S. I). Föredrogs och lades till handlingarne Konstilutions-Utskottets Memorial N:o 7, med uppgift om Riks-Ståndens beslut, rörande återstående från sista Riksdag hvilande Grundlags-ändrings-förslag.
Ibland dessa Embetsverk utmärkte sig ej mindre LänsStyrelserna, än äfven DomCapitlen, såsom ägande deras Archiv väl ordnade samt Böcker och handlingar der behörigen förvarade; hvilket äfven befanns iakttaget vid de flesta Domstolar i Städerna. I afseende åter å de öfriga, särdeles de i Örebro och Arboga, anmärktes, att sednare årens handlingar, till större eller mindre del, i Archi ven saknades och voro under Domstolens Ordförandes eller Expeditionshafvandens enskilda förvar; hvartill åtskillige anledningar uppgåfvos, såsom dels behof att äga närmare tillgång till desse handlingar, dels förestående renovation af Domböckerna, dels serskildt tillförordnade Ordförandes underlåtenhet, att emottagna handlingar aflemna, hvarom anmälan å vederbörlig ort redan blifvit gjord, samt dels bristande utrymme iden local, som finge till Archiv begagnas. Och blcfvo vederbörande, till nödig rättelse härutinnan för framtiden, erinrade derom, att alla Domböcker och andra till Embetet hörande handlingar, laglikmätigt, borde, såframt icke oundvikliga hinder mötte, finnas å de derför anordnade ställen; hvilket ock det allmännas tätt fordrade, och angelägenheten hvaraf, till undgående af egen ansvarighet för vården af dessa handlingar, vederbörande sjelfva nogsamt kunde inse. Beträffande Domstolarne å Landet, hvilka, under denna tid, vanligen icke sammanträda, ägde jag likväl tillfälle, att, vid besök hos Domhafvanderne i Fellingsbro med flere Häraders Domsaga i Örebro Län, uti Carlstads med flere Häraders Domsaga i Wermlands, och i Åkerbo Härads
Skrifvelse N:o 28. vid öfverlåtelsen deraf till Kurhus-inrättning egde, numera, genom lånets återbetalning, upphört, halva till den nådiga framställningen lemnal bifall; hvilket Rikets Ständer få underdånigsl anmäla och framhärda etc. Stockholm den 8 Februari 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Fehr. 1860. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslående af -Jmantal N:o 1 Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi i Skaraborgs län, i stället för nuvarande Kronofogde-bostället i mantal N:o 8 Stentorp Frälsegården. (Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 40.) S. A. K. Enligt hvad E. K. Maj:(s nådiga Proposition af den 27 Oktober sistlidet år innehåller, har E. K. Maj:ls Befallningshafvande i Skaraborgs län den 10 Juni 1857, uti underdånigt memorial, anmält och förordat en af Kronofogden i Höjenlorps fögderi gjord framställning, att det till Statsverket indragna Predikant-bostället vid Weslgölha regemente, Törnestorp, f mantal, i Sköfde socken af Kåkinds härad, mätte få anvisas till boställe åt Kronofogden i nämnde fögderi, i utbyte mot det dertill nu anslagna 1 mantal Stentorp Frälsegården i Gudhems härad, hvilket sednare boställe, såsom beläget långt ifrån allmän väg, vore till ändamålet mindre lämpligt, hvaremot det förra, endast £ mil aflägset från Sköfde stad, vore, i anseende till de lätta post-förbindelserna, särdeles tjenligt till boställe för Kronofogden ; och har E. K. Maj:ts Befallningshafvande, då Kronofogdens uppgifter i delta afseende äro med verkliga förhållandet öfverens - Eocpedilions-Utshotlels Förslag till underd.
— N:o 71 i anledning af väckt motion om återinförande i Banken af den Fahlu Bergslag förut medgifna belåningsrätt å råkoppar. XI. B. 77- A 85. — N:o 72. i anledning af väckt motion om belåning af guld och silfver i Rikets Ständers Bank och dess Låne-kontor. XI. B. 151, 266, 278. A. 280- — N:o 73. med hemställan om tillfällig lötie-förliöjning för Kanslisten W. Maechel. XI. B. 151, 266, A. 280- — N:o 74. i anledning af väckt motion, angående dels betalningsanstånd i vissa fall för Riks-Bankens gäldenärer, dels försträckningars meddelande till Privatoch Filial banker. XI. B. 151, 266’ A. 280. — N:o 75. med anmälan om Riks Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 70- XI. B. 151, 266. — N:o 76. i anledning af väckt motion, alt någon viss del af Bankovinsten må, enligt uppgifne grunder, till Bankens konsoliderande användas. XI. B. 151, 266. A. 280- — N:o 77- angående Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Bankodiskont-verket i Stockholm och Läne-kontoren i orterna. XI. B. 151, 266. A 280 — N:o 79- öfver ett af f. d. Kronofogden, Assessoren A. G Morén gjordt ackords anbud. XI. B. 288 A. 304- — N:o 80. i anledning af ett utaf Bokbindaren Carl Widman gjordt ackords-aubud. XI. B. 289. A. 304. — N:o 81. öfver väckta motioner om beviljande af Kreditiv-rätt i Banken för Hypotheks-föreningarne i riket. XI. B. 394. A. 399.
En livar, som pä något sätt gjort sig underrättad om tillståndet af LotsVerket här och i Norrige, lärer veta, att dess inrättning är bättre, samt lotsarnes skicklighet större i Grannriket än här. Dertill äro väl flera orsaker, men en af de väsendtligaste, att lotsarne förtjena mera der, än hos oss. Herr af Billbergh har uppgifvit, att till och med det antal lotsar, som skulle finnas på stationerna, ofta saknas, och det af orsak, att de hafva för ringa förtjenst. Under sådane förhållanden synes det mig, som borde man, lika med Herr af Billbergh, vilja göra lotsarnes skatter så lindriga som möjligt, på det deras vilkor ej må blifva ännu sämre, än de äro. Jag tillstyrker derföre, att de måtte få njuta den befrielse Herr af Billbergh yrkat, och anhåller i följd deraf om återremiss. Herr Nordenanckar, Gustaf: Orsaken hvarföre lotsarne inom Grannriket hafva större inkomster än i Sverige, är att de oftast få genom accord lotsa in, och taga då så väl betalt, att de förvärfva sig förmögenhet. Våra lotsar äro ej så illa lönte, som man vill påstå. Om jag ej minnes orätt, är minsta bevillningen för dem 16 Den 17 Augusti e. rn. 249 sk. Det kan väl vara möjligt, att lotsarne på vissa ställen äro uti knappa vilkor, der sjöfarten är liten. På andra ställen åter må de väl, och lida ej brist. Om den lilla afgift som är deni påförd, borttages, blott för att lindra på ett ställe, skola alla de andra komma att njuta samma lindring. Af dessa anledningar anhåller jag om proposition till bifall. Herr Bruncrona s Nils: I anledning af så väl Herr af Billberghs emot detta betänkande afgifne reservation, som Herr von Hartmandorlfs deremot anförde välgrundade anmärkningar med tillstyrkan af återremiss till vinnande af det med min motion åsyftade ändamål, som var någon lindring i den fattigdom, hvilken trycker i allmänhet Krono-lotsarne, borde jag, såsom Lotsverkets Chef, för båda dessa Herrar förklara min tacksamhet, och inskränka mig till begäran om återremiss af Betänkandet; men som Herr Nordenanckar sagt, att
Ah! Det var den unga Officern som kom ifrån Medevi, som såg så bra ut; men den känner jag. Han heter inte Jernhjelm, han; han heter Berg, och är inte adelsman. Han är den der rika Brukspatron Bergs son, Direktörens vid OstIndiska Compagniet. Ah, jag känner honom rätt väl, vi ha varit skolkamrater. Han var kär i alla unga flickor, och slogs med alla pojkar. Vi ha hårluggats mången gång, fast han sedan blifvit förnäm, Captén och Riddare, och Lasse stackare är ännu en fattig betjent hos nådig farbror. Ja, så går det, ser du. Du har varit en vidlyftig prins, en stor skälm; men än är ingenting förloradt. Om du blir en beskedlig gosse, skall jag väl dra omsorg för dig. Nå håll bara ord, farbror. Men säg hvarföre heter han inte mera Berg? LASSE. VINGREN. LASSE. VINGREN. LASSE. Det är inte konstigt att gissa till. Kungen har adlat fadern, som tagit till adelsnamn Jernhjelm. Ah ha! Jernhjelm... Jernhjelm, det var ett roligt namn, och hvad skall det betyda? Åh jo, Brukspatron hade jern, och fick en hjelm; och då han nu gift sitt jern med sin hjelm, så har deraf blifvit Jernhjelm. Bara inte hjelmen reser bort med jernet, för så plär det mest gå. Under Brukspatrons lifstid löper det väl ingen fara. Huru det går när unga Herrn får def, vet jag ej. Det är ju den der Brukspatron som är så döf? Just han. Men nu pratar du bara bort tiden efter vanligheten. Hvar är förbådssedeln? Der är han. LASSE. VINGREN. LASSE. VINGREN. LASSE. VINGREN. "För en Herre med Fru, Syster, Jungfru och "Betjent, kommande från Medevi, beställes fem "rum." Inga namn. De lära vilja vara incognito. Och du kan Italienska? VINGREN. LASSE. VINGREN läser.