Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qm jag tager mig friheten, att något uppehålla Ridderskapet och Adeln vid detta vigtiga ämne, torde det ursågtas mig, efter jag varit den förste, som yrkat inskränkning af Finska Handeln. Den traktat sorn härom varit afslutad, blef förlängd 1817, då den var expirerad. Vid 1809 års Riksdag, då man ännu hade förlusten af Finnland uti friskt minne, och hade bordt tänka på correctiver emot de derigenom uppkommande olika förhållanden, anvisade man stora summor till Canalanläggningar, i stället för det man hade bordt genom ström-rensningar söka bereda ersättning för de skogs-effeeter, som man dittill» fått ifrån Finnland, Vid förra Riksdagen föreslog jag med någon framgång anslag för strömrensningar. Jag år ej af deras tanka, som ansett saken kunna hjelpas genom hög tull å Finnska producter, men har trott, att då man ej kun., de undgå en olägenhet, borde man söka att afhjelpa den genom en motsvarande fördel. Det liberala StatsOeconomiska systemets anhängare hafva, så vidt man af åtgårderne kan dömma, tyckts vara mycket tillfredsställde, då de uti en eller annan del kunnat använda detta system. Således finnes, att man emellan 1809 och 1812 tillerkände större frihet åt införseln af utländske varor ån åt utförseln af inhåmska producter. Härå år Finska Handeln ett stort exempel. Un - Den 9 September J, tn. 329 »ler det att Finnska och Rysska varor tullfritt lingö införas, var det ej tillåtit, att från Skåne utföra victualier till Danmark. På samma tid som Finnland fick fritt föra ved till Stockholm, tillåts ej Blekingen föra ved till Skåne och andra orter. På samma tid som utländske skepp lingö hitföra varor ihan Finnland, fingo ej utländske skepp utföra våra egna producter. Vid 1815 års Riksdag började man med mera uppmärksamhet tänka på detta ämne, och jag gjorde då motion derom. Särskilta Utskottet antog äfven Finnska Handeln såsom en af orsakerna till förlägenheten uti allmänna rörelsen.
Vinner Nej, förfaller frågan härom. 3z Stats-U/.slottets Memorial, JV:o 4go „ 28:o. 5:te morn., bland de uti föreslående punct omförmälde föreskrifter, hvilket, i följd af Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, skulle blilva det 6:te, är vordet godkändt: af Preste-Ståndet till alla delar; af Ridderskapet och Adeln, med den förändring, att emellan ordet ’’directa” och ordet ”anslag” införas orden: ”af Rikets Ständer till beloppet bestämda”; samt af Borgareoch Bonde-Stånden, med den förändring, att orden: ”utom den ”ersättning för arbeten, hvilka genom dir eda anslag och icke medelst ”län af Staten understödjas, må kunna ega rum för oförvållade betyd”lipare olyckshändelser eller sådane hinder för företaget, som ej kunnat **förutses och beräknas”, böra uteslutas. Då det af Ridderskapet och Adeln beslutade tillägg icke blifvit ifrågasatt af något bland de öfriga Riks-Stånden, har detsamma förfallit. Deremot lärer den skiljaktighet, som i öfrigt eger rum, få afgöras genom följande votering : Den, som vill, att det ibland föreskrifterne för användande af de, enligt Stats-Utskottets Utlåtande, angående Extra Stats-regleringen, litt. C., föreslagne 5:te moment skall antagas oförändradt, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anlages detsamma med den af Borgare-och Bonde-Stånden beslutade förändring, (se här ofvan). 29:o. Den uti n mom. bland de uti föregående puneter omförmälde serskilde föreskrifter gjorda framställning, att till Kongl. Maj:ts disposition, för bestridandet af sådane ersättningar, som, enligt hvad Utskottet i 5:te morn. tillstyrkt, må utgå för oförvållade olyckshändelser eller sådane hinder för företaget, som ej kunnat förutses och beräknas, må ställas en "summa, motsvarande fem procent, eller en tjugondedel af hela det Statsbidrag, Rikets
Län har blifvit så jemkad, att densamma kunde i alla Län uppgöras år I835 och jordransakningarne öfver hela Riket således år 1824 företagas. Att äga tillförlitliga och fullständiga Statistiska uppgifter om Riket, är, för en säker kännedom af dess tillgångar och behof i alla delar, äf utmärkt vigt, och Kongl. Majit har derföre Varit omtänkt att bereda utvägar för erhållandet af sådane uppgifter och dymedelst afhjelpa en länge öfverklagad brist och vid flere tillfällen Saknad nödig tillgång i detta hänseende. Kongl. Maja har i sådant afseende anbefallt Landshöf. dingarne, hvar för sitt Län, att hvart 5-te år till Kongl. Majit afgifva fullständige statistiska berättelser och uppgifter, i enlighet med det formulaire dertill, Kongl. Majit låtit utarbeta och till efterrättelse fastställa; och Kongl. Majit har för den första berättelsens afgifvande bestämdt slutet af sisth år, så att desse berättelser må, till nödige upplysningars erhållande, för Rikets nu församlade Ständer vara att tillgå. För att närmare inhämta Landtbruka och Näringarnes tillvext och förkofran hvarje år, äro jemväl Landshofdingarne anbefallde, att med 3& Konungens Nåd. Berättelse’ särskilde årliga berättelser derom till Kongl! Maj:t inkomma. Nya förbättrade formulairer för de till Ta3 bellverket hörande ämnen hafva äfven blifvit på Kongl. Maj:ts befallning uppgjorde och af Kongl. Maj:C gillade.
Comitéens i flere afseenden förtjenstfulla arbete må, åtminstone till någon del, underställas Rikets nu församlade Ständers granskning, och jag föreställer mig att det samband, som finnes emellan denna och öfrige Balkarne, icke vara af oskiljagtig beskaffenhet], samt att de åtgärder, hvilka vid denna Riksdag komma att vidtagas i afseende på myntbestämning påkalla serskild uppmärksamhet på Utsökningsoch Handels-Balkarne. Ankom till Exp. Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen ifrån Örebro Län Peter Pehrssons motion, att för de orter, der verkställigheten af utmätningar nu vore delad emellan Kronofogde och Bergsfogde, ändring häruti måtte förordnas, så att omförmcilde befattning blott endera tillkommer. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har uti memorial, som b ifvit till Lag-Utskottet remitteradt, Riksdagsfullmägtigen Peter Pehrsson ifrån Örebro Län anfört, att, på åtskillige ställen, den executiva befattningen vore delad emellan Kronofogde och Bergsfogde på det sätt, att det tillkomme Bergsfogde att verkställa Bergstings-Rättens, samt Kronofogden alla öfrige Auctoriteters domar och resolutioner, hvilket dels, vid bristande tillgång hos gäldenären, medförde obehagliga callisioner, i det att den fordringsegare, som först aflemnat sin utmätnings-resolution till endera executorn, kunde komma att stå tillbaka för den, som sedermera hos andre executorn sökt verkställighet, i fall denne senare toge tiden bättre i akt, dels ock hade den menliga påföljd, att, sedan Krono-fogden, vid anställd undersökning funnit tillgång i lösören saknas, måste, för fastighets utmätning och försäljning, dermed Kronofogden icke egde taga befattning, anmälan ske hos Bergsfogden, samt då härvid, hvarken å ena eller andra sidan, serdeles skyndsamhet iakttoges, nödvändigt uppstå tidsutdrägt och oreda; och har Motionairen, på grund häraf, föreslagit, ”att denna dubbla executionsmagt, å ds ställen, der densamma ännu eger rum, må upphöra och icke mera än en executor ä landet finnas-'
"f-tom den besättning, som salunda i allmänbet får användas, finnes en serskildt art deras förenad med arbets-tväng, fastställd för gäldevärer, bvilka i serskildta )-rken äsanikal sig skuld llaii-ord,iingen af den 2 .4pril 1770 inneliäller i H k^rt. 3§, a! t, om arbetare virl fabri k ädrager sig större gäld bos Husbonde, än lian förmär betsla, skall ban varda skvldig alt densamma pä arbelsbus afarbeta. "f>et är utan tvifvel i mangs afseencleu vigtig! för allmänt ocb enskildt väl, ztt förtroendet man ocb man emellan i bandel ocli vandel af Kagen upprättballes. "b/en det ar ej mindre magtpäliggande, att medlen för delta nyttiga ändamäls vinnande ej ms vara kränkande för menniskorätt. fn sadan sörebräelse träffar dock den rätliglret, som är borgenär tillagd, att för en större eller ringars fordran, efter godtycke, inspärra ocb ^va, balla en medellös gäldenär i fängelse, som kan fortfars under den senare; bela lifstid, iktt en sä vidsträckt magt ej skulle missbrukas, eller Ff/r. t/// //. I 2 3 //-r/r. 2 10 ^0/,»/. tv ^VcrrZ/FN! lV:o 68. stt clen slltid skulle med kofssmliet kegagnas, kan man icke piräkns. Också ksr erlsrenketen sdsgslsgt, stt lismd elien afund ej sällan vetst gtc i k^sältningslsgen röks medel för tillfredsställande ak sikt ska-lebegär, liksom 36 ockraren lkeruti funnit förnsmsts stödet för kedrifvsnde sk sill körsgtligs ocl, i en ssnsre tiel mer ock mer okl^gt utöfvsde ^rke.
Mycket, mycket skulle jag vilja tillägga om dess fortsättande under de hvarandra aflösande utvecklingsperioderna, om min lifliga öfvertygelse att hvar-t barn bör skötas efter sitt individuella skaplynne och ej all uppfostran ske efter förut bestämda regler, lika för alla. Men redaktionen har ju uppmanat oss att nöja oss med minsta möjliga plats i dess spalter, och så var det en ung mor, som ville ha råd för sina späda barns skötsel, och af dessa båda skäl har jag nöjt mig med att här orda om grunden för en rätt barnavård. Kanske ger Idun oss en annan gång tillfälle att utbyta tankar om en fortsatt uppfostran. A ... S XXVI. Några erfarenhetsfrukter af en fyrfaldig praktik. Klädedräkt. Nyfödt barn klädes i skjorta af mjukt bomull. Ett lämpligt stycke vikes dubbelt och midt på vikningen klippes en liten rund ringning för halsen. På ömse sidor, litet nedom vikningen, bortklippes ett par stycken, så att det andra bildar ett stort T, naturligtvis litet afrundadt i de inre vinklarna, ty T:s båda ärmar skola blifva skjortans. Klippes upp i ryggen och sys med mjuka sömmar och fållar. En liten tröja klippes och sys som skjortan, men kortare än denna och af varmare tyg, gärna ylle om man så vill. Till » lapp » ett omkr. 40 cm. stort, fyrkantigt stycke af mjukt bomull. Blöja dito dito, men betydligt större. Manteln i storlek som blöjan och af bomull som denna, men af tjockare tyg. Lindan, af samma tyg som manteln, är en aflång fyrkant, omkring 20 cm. bred och 80 cm. lång, tillspetsad i ena ändan och försedd med breda band. Huru med dessa plagg skall förfaras och med nafvelbindan måste praktiskt lä- ras. Om mössa skall användas, bör den vara tunn och utan många sömmar och snodder. Före skolåldern: Skjortan som förut, men hel bak och i stället litet sprund upptill fram. Tröjan bäres fortfarande som lifstycke. Nedre beklädnaden bytes i byxor och lämpligt fotskydd — strumpor och skor. För flickor tillkommer en liten löst hängande klädning och för gossar en blus.
Den borttagna restitutionen af Tullmedlen med 24- sk. Jör ett stycke packväf af lin, till winst 50 alnars längd, kan jag icke godkänna, emedan linneväfnads-slöjden snarare borde uppmuntras än undertryckas i en tid, då den har att täfla med (ien tilltagande bomulls-väfnads-fabrikationen. Vid förbudets upphäfvande å nu lill införsel förbudna ylleväfnader fordrar rättvisan, att äfven dessa, vid utförsel, få tillgodonjuta restitution af tullmedlen, hvilken torde kunna bestämmas till 4 sk. pr skålp., såsom ett medeltal af tullsatserna för ull och ullgarn». Uti 3:dje punkten, i afseende på utförsels-tullen å trädvaror, instämde Herr Retlig, Carl Ant. 9:o af Herr Grefve Sparre, Alexis. »Emot de af Utskottet fattade beslut får jag instämma i följande reservationer, och på de skäl, som af dem ideras aflemnade reservationer anförts, nemligen med: Grefve Björnstjerna: emot den föreslagna import-tullen å seglande fartyg af jern, ångmachiner, ångpannor, fisk, saltad, utom anjovis och sardeller, samt emot den föreslagna tullfrihet för seglande fartyg med tillbehör, äfvensom att icke blef af Utskottet godkänd den inom Utskottet föreslagna export-tull för bräder och plank af gran och furu. Friherre af Schmidt: emot borttagande af nuvarande export-tull å hen, oarbetade, krossade samt förmalne eller så kalladt benmjöl. Herr Gyllenram: emot den å redskap och machinerier eller delar deraf åsatte import-tull, äfvensom å import-tullen å koksalt.
Jag tror också att man möjligen genom en sådan åtgärd, som här blifvit föreslagen, i någon mån skulle motverka den svårighet, som hittills yppats inom de andra Stånden, att få anslag beviljade till föremål under 4:de Hufvudtiteln, och anhåller derföre på alla dessa skäl om bifall till Utskits förslag. Gr. Sparre, Erik: Så långt jag minnes tillbaka, har alltid en strid försiggått emellan dem af representationen, som vilja till välla Ständerna förvaltningen af de statsmedel, som nu ingå till StatsKont., och såmedelst äro ställda till K. M:s omedelbara disposition, och dem, som vilja bibehålla denna rätt åt K. M. De anspråk, som gifvit ani. till denna strid, hvaraf den nu ifrågav:de utgör en förnyad yttring, hafva dock alltid mött motstånd på detta rum, just derföre att de icke öfverensstämma med en, enl. min öfvertygelse, riktig grundsats, nemi. att K. M. bör ega att disponera öfver de medel, som äro anslagna till ändamål, hvaröfver lian eger att bestämma. En värd talare har sagt att det är rätt och tillbörligt, at.t K. M. icke eger något inflytande på Riksg.Kont:» förvaltning, och det är just denna grundsats, som utgör hindret för bifall till StatsUtsk:ts förslag. Jag känner i sanning intet land, der man vill ställa regeringen utan kassa. Om medlen af Regeringen icke väl förvaltas, så må nyckeln densamma fråntagas, men att beröfva styrelsen hvarje möjlighet att handla, anser jag vara politiskt oriktigt. Jag har såsom skäl för förslaget hört anföras först att derigenom en förenkling i räkenskaperna skulle upkomma. Men, på sätt Gr. Björnstjerna yttrat, går åtgärden blott ut på att öfverflytta kassorna från det ena verket till det andra, utan att någon förenkling i förvaltningsbestvret derigenom eger rum. Det andra skälet är att åtgärden skulle medföra lättnad i öfversigten af Statens tillgångar; men icke måtte det väl vara så svårt att få reda på dessa tillgångar, och icke fordras det mycken arithmetisk kunskap för att kunna inse, huru långt de räcka.
Prot. 4833 & 18Si. 6 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 4 26 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. af Herr J. F. Ekenman: 1:0 att Riks-bankens fastighets-Iånefond, approximativt fördelad emellan Rikets särskilda provinser, i förhållande till Bankens nuvarande låne-rörelse inom hvarje, må öfverflytta» på Hypotheks-föreningar, i den mån sådana redan finnas eller framdeles uppstå, och torde dervid, med förbigående af detalj-bestämmelser, följande hufvudsakliga vilkor fästas: a) att öfverflyttningen må ske utan förnärmande af nuvarande låntagare tillförsäkrad rätt i afseende på räntefot och sältet för återbetalningen af kapitalet; å) att Hypotheks-föreningarne må af Riks-banken åtnjuta ränte-decort af en half procent å öfvertagna fond-andelen, till ersättning för förvallnings-omkoslnader och förlust af ränta på förfallna, men icke å förfallodagen liqviderade räntor; c) att hvarje Hypotheks-lörening må, utöfver sin andeli låne-fonden, erhålla kreditiv-rätt på Riks-banken till belopp, motsvarande tjugu procent utaf berörde andel; d) att Hypotheks-föreningarne nedsätta minimum af sina utlåningar till 500 R:dr Banko; e) att å hvad som lyftes af erhållna kreditiv-summan 4 procent oafkortad ränta beräknas; /) att såsom hypothok för lånebeloppet, Förening öfverlemne till Riks-banken egna fyra-procent-obiigationer, betalningsbara efter årlig amortering, genom ullottning af vissa procent; (/) att det må vara Förening obetaget alt öka den obligations-serie, som genom ullottning skall amortera den öfvertagna fond-andelen, till högst fyra gånger denna andel; h) att, såsom hypothek för kreditiv-beloppet, obligationer böra aflemnas, bärande 4 procent ränta och betalbara efter 6 månaders uppsägning; samt t) att Riks-bankens öfverstyrelse må ega genom ombud deltaga i revision af Hypolheks-förenings förvaltning och, om denna befunnits afvikande från faststäldt reglemente, eller med Banken afslutäde kontrakts-föreskrifter, så att derigenom
Jag anser att usta punkten i Herr Reutersvärds förslag bör jemkas sålunda; att det må vara tillätet för den, som å Kronans vägnar förrättar auctionen, att före den samma uppgifva det högsta pris Kronan vill gifva för varan, men ej ovilkorligen anbefalldt, samt att andra punkten må si redigeras: att, i händelse högsta priset före auctionens början ej uppgifves, Kronans ombud må äga rättighet, att förkasta lägsta anbudet och på den eller de ifrågavarande persedlarne infordra nya anbud och utlysa ny auction. Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja Betänkandet, i händelse återremi66 medgifves, hvarom jag vördsamt anhåller, så mycket mera som en af Statsljtskottets Ledamöter Herr Nordenskjöld, som så ofta haft och har befattning med sådane auctioners verkställande, ansett återremiss och omarbetning af Betänkandet nödig Friherre Lagerbjelke, Johan: Jemte det jag förenar mig i Herr Lefréns begäran om återremisa af Betänkandet, får jag tillägga den förklaring, att sådane som AuctionsFörfattningarne nu äro, så äro de verkeligen de bästa. Efter föreskriften i dessa författningar, brytas de förseglade anbuden först efter auctions-utropen, och gifvas då offenteligen tillkänna. Det beror af StyrelseVerket, att antaga eller förkasta det Ben I Augusti J. m. 3* lägsta. Mea icke skulle det gå an, att förfara såsom Statsoch OeconomieUtskotten föreslagit, ty, då ofta flera hundra olika artiklar till upphandling förekomma, skulle, i fall ny auction för hvarje artikel mäste anställas, flera dagar erfordras för hvar och en upphandling. Jag yrkar således att Betänkandet varder återremitteradt, så framt det icke kan rent af afslås. Friherre Cederjlrom, Jacob: För min del kan jag icke instämma i de gjorda anmärkningarne. Jag tror tvärtom att Utskottens förslag skall för Kongl. Maj:t och Kronan medföra en bestämd fördel.
Majits vägnar, till Ridderskapet och Adeln öfverlemnade en Nådig Skrifvelse samt tre Kongl. Proposi tioner, hvilka nedanföre upptagas. Ridd. och Ad. ProU N;o 11. 12. Den 5 Maj. Sedan Hof-Canzleren afträdt, föredrogs å nyo StatsUtskottets, den 27-'de April på Bordet lagda, Memorial, i anledning af Konungens Nådiga Proposition, angående ersättning för den förlust i årlig inkomst, Allmänna Barnhusinrättningen i Stockholm måst vidkännas, genom StorFurstendömet Finlands alträdande. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemmat följande Dictamen, som upplästes: StatsUtskottets Betänkande om ersättning för Allmänna Barnhuslnrättningen i Stockholm, för förlorade inkomster genom förlusten af Finland, instämmer jag hufvudsakligen, nemligen i så måtto, att Barnhuset ersättning må beviljas 3 men vid sättet att meddela denna ersättning, och öfriga omständigheter i Betänkandet, kan jag icke undgå göra följande anmärkningar. Jag anser väl i allmänhet lämpligast att bestämda anslag göras till medgifne behof, men, om jag ock medgifver, att, i likhet med hvad förut skall vara practiseradt, en utgift kan anvisas på en genom särskildt afgift beredd odeterminerad tillgång, kan jag likväl icke anse det vara lämpligt eller ovillkorligen gagnande, att, med upphäfvande af nu varande Controll på Spelkort.stämpling, och uppbördssättet af afgiften för kort, öfverlåta åt enskildte BarnhusDirectioner, att, efter de grunder de kunde föreskrifva, förStaten bereda en Bevillning, hvars större Den 5 Maj. 83 eller mindre belopp således kommer att bero på de Controller, de nödige pröfvade, och hvarvid Statens Ombud således icke komme att hafva annan åtgärd, än att ifrån enskildta Directioner emottaga hvad de ausägo blifva Statens andel i Bevillningen, som likväl lämpligast och säkrast bör, efter af Riksens Ständer gillade Controller, i StatsCassan directe inflyta.
Majit beit 22 Slooember 1855, meb antaganbe af bet utaf ttiifetd @tänber toib näntnbe aitflag fäftabe förbehåll om be inbetta lönernaö utbptanbe mot fontanta aflöningar, betö i imber förflarat, att, feban berörbe förs flag titt aflöniitgdflater blifioit i ttåber pröftoabe od) fafljlättbe, be nt>a ftaterna, utom t)iuab attgid be i fammanljang meb löneregleringen titts fommanbe ttpa tjenfter, ffutte från oc^ meb år 1855 tillämpad, belö od, fåfom följb beraf, förejlrifmit, att be lanbdjiatend tjenfiemän od) betjente, utom Sanbdljöfbingarne, på lön inbetta f)entmandräntor odf> tionbeanflag ffutte från famina tib titt bronan inbragad famt för befi räfning upps bärad od) i befi räfenffaper behörigen rebotoifad, bod att från tittämps ningen af befia föreffrifter bleftoe perfonett unbantagne be tjenftemän, font, på grtinb af fullmaft etter fonjiitutoriat berättigabe att toib inbetta lönerna för filt tjenfletib bibet)åttad, pttrat ftg ide mitja på ben lipa loues regleringen ingå. (Sfter bet febertitera be i ofmanotnförmälbe affeeitbe ittforbrabe förflag blifmit af Äottegiente afgifita, f)ar Äongl. Majit unber ben 31 jtfilibne Satinad för lanbdflatend tjenfiemän ocp betjente i ttåber fajiftätlt lipa aflöningdjiater, att tilld mibare gälla intill 1857 ård utgång. Sf?f »ani"*" Unber beit 10 November 1855 bär Äottgl.
Dessutom bör efter Posternes ankomst en eller tvänne Directeurer å Riddarhuset sig infinna, hvarom Ledamöterne sig emellan öfverenskomma, för att i närvaro af Secreteraren och Kamereraren öppna och till dem aflemna ankommande Bref, att i Diarium införas, besörja de mål som fordra skyndsam åtgärd, och influtne medel Kamereraren tillställa, för att i Banken låta insätta. 2 §• Vid alla sammanträden Svarar mot 2 §< föres öfver de ämnen som i Directionen förehafvas, Protocoll, hvilket justeras vid nästa sammanträde. Utgående expeditioner kunna serskildt justeras om skyndsam - Den 19 jul ii <■. m. 379 heten det fordrar. Dessa Pro'ocoller med Bilagor registreras och inbindas för hvarje år. Vid utlåtandens afgifvande så väl till Kongl. Majjt som Rjdderskapet och Adeln, äger den Ledamot , som ej förenat sig med pluralitetens mening, att låta sitt serskild, ta yttrande åtfölja om han det åstundar , och nämnes derom i sjelfva utlåtandet. Diarium bör af RiddarhusSecreteraren föras öfver alla mål, som inkomma, samt ankomstdagen och Actens OrdningsNummer så väl i Diarium sorn å Aetea tecknas, hvarefter målen af RiddarhusSecreteraren i Directionens nästa sammankomst ovilkorligen föredragas, för att dervid erhålla den åtgärd som vederbör. Till alla räkningar och böcker 60m skola föras äfven som för Capitations-redogörelserne samt Consistoriernes uppgifter, meddelar Directio - 58o Den 19 Juli i c. m. nen de för ändamålet lämpeligaste fornuilairer. 5 §. Vid början af hvarje år låter Directionen genom RiddarhusCanzliet eller Contoret upprätta Förteckningar in dupplo, dels öfver de till Genealogiskesamlingame hörande underrättelser, som till följd af Kongl.
Biföll Bonde-Ständet till alla delar N ksins Hög'vfl. Ständere Lag-Uiffokls Betänkande den ?o sistlidne Nowember, röronvesöreftagen ändring 1 Lagens stadgande alt Mö, af hwad Alder hon wara mä ffall stä da under Fö^mynderffap, Häwm ffulle dc öfrige Ne'pecuve Ständen wördsamt och wänligen underrättas, lic lupra, S DFöredrogs JemkninqS-UtffokletS Prvtocolls Urdrag den r-7 i denna mänad, bworuti Utstöllet lörmält sig ,cke kunna ingä l nägon äcgärd Ull den af Riksens Högloft. Ständer äffade jemk, ning of de anmärkningar, som hos Högloft. Rtddcrffapel och Adelén bllswit gjorde emöt Jnstrucktvnen för Justitie ^Smöudsmanuen torr,"än Ut - Den lo Januarii. 605 Utskottet erhällit underrättelse, huruwida hos de ottalie Nlks-Ständen nägre anmärkningar i samma Amne förekommit och hwari de bestätt, eller ochhwav aiseende jom b!i»w!t fästadr ä de erindringar mot Jnstructionen hwilka yos Högloft. Ridderskap och Adeln äro fcamstäida Elter behörig öswerläggning härom, ansäg Bonde,Ståndet: att dä den sörestagna Jnstructtonen, utan andre anmärkningar biilwrt a! detta Ständ antagen, änden >om rörde anralct afAstililie-Ombudsmans Btsening, t hwilke - omsta-i, vighet nägou ätgärd ä Jemnkulngs-Ulstetts sida icke erfordrats, fä har det want endast os aktning för Högwsi.