Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är visserligen öfvertygad, att en sådan representationsförändring kommer alt inträffa; men denna framtid tror jag ännu är långt borta, och icke inom flere riksdagar möjlig att åstadkomma. Jag ber att få betrakta denna sak Dåde frän folkets och Regeringens sida. Om jag betraktar folkets representation, så stå vi för närvar, med ett BondeSt. å ena sidan, som skarpt drager upp gränsorna på den sidan, utan att vilja medgifva några betydliga rättigheter åt de classer inom samhället, som kanske 8ro salle för att bevaka Statens lugn och bestånd; å andra sidan står den conservaliva sidan benägen att medgifva åt den democraliska sidan rättigheter vida utöfver hvad som finnes i något annat land, utan att för sig sjelf begära så stora rättigheter, som i andra länder äro ät densamma medgifna. Härmed är man dock ej tillfredsställd. Följden af allt detta blir, att allt lutar ål ena sidan, och så länge delta är förhållandet, bör icke 11. o. Ad. å sin sida gä in på någon förändring. Om jag betraktar Regeringen, så är jag fullkomligen öfvertygad, att Regeringen icke med likgiltighet åser representationsfrågan. En af. Regeringens organer har bär yttrat, att frågan om en förändrad nationalrepresentation icke mera kan falla, och ingens mening är heller, att denna fråga skall falla; men jag tycker mig 3 II. 29 226 D e n 23 0 c t o b e r. f. m. se, att Regeringen, att jag så ina säga, kastar en ogenomtränglig slöja öfver sina tankar i denna fråga. Den har åtminstone, hvad det sista representationsförslaget beträffar, följt detsamma med en varsamset, hvars värde, åtminstone jag, i min kortsynthet, icke kan uppskatta. Denna varsamhet gör, att jag icke hyser några höga förhoppningar i detta afseende, ali samma Regering skall intaga den ställning som fordras, för att laga initiativet i denna fråga. Under sådana förhållanden ser jag icke, att en representationsförändring snart skulle kunna blifva tillvägabragt. Det hade då varit högst önskligt, att R. o. Ad. visat sig villige alt göra någonting under tiden för sin del. R. o. Ad. har nemligen afslagit det stora reformförslaget.
Välgerningar, hvartill de synas äga något anspråk, sedan de i Kronans tjenst och till sitt fäderneslands försvar förlorat sin helsa, samt ofta, med stympade lemmar, äro oförmögne att sig sjelfve försörja, och derföre äga behof af det lugn på sina återstående gamla dagar, som lemnäs dem i denna Inrättning, der, sedan den 28 Januarii 1822, 35 Officerare, 16 Underofficerare Den 5 Januarii. och i2i tnan, tillsammans 172 personer varit fredade från fattigdomens och behofvets plågor. Hvad åter angår Herr von Q vantens yttrande, alt största delen Invalider skulle vara belåtne med åtnjutande af f:del af kostnaden för deras underhåll; så anser jag ej heller detta grundadt. En Invalids underhåll uppgår utom beklädnaden, hvars kostnadsbelopp ännu icke kan elefin i ti ft bestämmas, årligen till omkring 124 R:dr; då hela Inrättningens kostnad, Befälets och öfrige Tjenstemannapersonalea derunder inbegripne fördelas på hvarje Invalid. |>:del deraf gör 4' R;dr 16 sk., för hvilka det torde blifva svårt att för en Invalid, med fullkomlig säkerhet för presterandet, betinga alla de förmåner, sorn nu vid Invalid-Inrättningen åtnjutas. Vöre större delen af Invaliderna från Indelta Armeen, så skulle kanske äfven jag instämma i den yttrade meningen, emedan den afskedade Indelta Soldalen, af lätt fundne skäl, snarare, med en sådan summa, kan bidraga lill sin och de sinas bergning.
För behöfvandes undsättning i missväxtår anvisade och, intilldess de för afsedt ändamål böra användas, till Riksgäldskontoret öfverlemnade medel — Inom linien upptagna skulder s vid vid 1856 års slut. 1857 års slut. Till Rikets Ständers Rank, för derstädes af Riksgäldskontoret, emot diskontvilkor och 2 procents ränta, intill 1823 års slut begagnade förskott 4,014,852: 16. 3. 4,014,852:16. 3. (Denna skuld bar blifvit förd inom linien, enligt Rikets Ständers beslutvid 1828—1830 års riksdag.) För tillskott till Trollhät te-slussverks byggnad, år 1750, utfärdade obligationer, eller de s. k. Trollhätte slussverks lottsedlar ; för hvilka tillskott, under de 2:ne första åren, skulle godtgöras 6 ; procents årligt intresse och derefter, eller från den 1 Mars 1753, under 100 år, 12 procent årligen. (Dessa obligationers kapital-belopp är fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag) Det, enligt 1779 års riksdagsbeslut, till hemgift åt dåvarande Hertigen af Södermanland, sedermera Konung CarlXIIl, anslagna kapital med 5 pro' cents årlig ränta . 100,000: 100,000: (Fördt inom linien, enligt d:o d:o) Lappmarks Ecklesiastikverks, vid Kongl. f.d. Kanslistyrelsens upplösning år 1834, till Riksgälds-kontoret öfverlemnade/ond, för hvilken Kontoret betalar 5 procents årlig ränta, 67,184:37. 2. 67,184:37. 2. (Fördt inom linien, enligtd:o d:o) Från Landt-ränterierna samt Ofverståthållare-embetets Kansli till Kongl.
Slutligen får Utskottet anmäla, att dess ofvanberörde Betänkande blifvit tili alla delar bifallet af Högv. Preste-Ståndet d. I9:de och af Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 sistlidne Martii, Stockholm d, 3 Maj 1823, N:0 146, Antom den ia Maji i8a3, Yttrande uppå Riksdags-Full» mågtigen Johan Olsson Longbergs Memorial, om större frihet i Jerntillverkning och försäljning. 844 Stats-Utskottets Betänkanden. Uti af Hederv. Bonde-Ståndet till StåtsUtskottet remitteradt Memorial, har Riksdags-Fullmågtigen Joh. Olsson Longberg andragit, huruledes Bergsmanna-rörelsen vore betungad och motverkad af ett onaturligt tvång, som ej eger rum å andre näringsgrenar, och i anseende till sin skadliga inflytelse, synes bora afhjelpas, bestående deruti: 1:0 Att Smidet år inskränkt till ett visst och högst obetydligt qvantum, oansedt en större förmåga, fördelagtigare tillgång på Kohl och Malm samt verkens läge och strömdrag, der aldrig vattenbrist yppas, erbjuda sig för utvidgandet af denna näring i den mån, hvar och en kunde anse sig deraf ega förmån, och 2:0 Att producenten ej får afyttra sin vara, hvarest och till hvilken han behagar, emedan försäljning och forsling af Smide utom våg, år förbuden samt att Bergsmans-Ståndet måste vidkännas Tionde-afgift utaf dess tillverkning, ehuru, i Riksdags-Fullmågtigens hemort, ingen enda hytta skall vara anlagd för afsalu, utan endast för egne tillverkningsbehofvet och hvarigenom först råämnet och sedan det förädlade dubbelt beskattas; Stats-Utskottets Betänkanden.
Huruvida denna författning är i laga ordning tillkommen eller icke, hör ej hit, och hvarifrån denna föreskrift är att härleda, har icke blifvit utredt. Enl. hvad med förhållandet närmare bekante personer uplyst har just denna stora jordrymd till båtsmanstorpet varit ofta lill olägenhet för såväl torpets innehafvare som rotehållaren, och sedan denne sednare till fullgörande af berörde föreskrift, anskaffat den bestämda ägovidden lill torpet, har båtsmannen icke kunnat sköta jorden utan rotehållaren har måst återtaga den och i stället lemna båtsmannen säd, på det denne icke skulle svälta. Ett sådant förhållande kunde icke vara förmånligt för hvarken båtsmannen eller rotehållaren, och derföre ansågo sig Utsk:n uti deras tillstyrkande af den underd. skrifvelsen böra gå en medelväg, så alt, derest båtsmannen och rotehållaren kunna derom öfverenskomma, den förre skulle erhålla mindre jord och ersättning i spannemål och andra natura persedlar, men båtsmannen skall ovilkorligen hafva ordentligt torp till bostad, hvilket man ansåg vara hufvudsak. Deremot torde det icke vara så angeläget, att han är en större jordbrukare, utan man tog för gifvet, att han snarare borde vara sjöman. På grund af alla dessa skäl anhåller jag om bifall lill Utskrns förslag. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Till hvad Gr. Mörner yttrat, ber jag all få lägga några ord. Hr Silfverstolpes, af Hr von Hartmansdorff nyss åberopade reservation antyder, som skulle Utskm, på sätt reservanten sjelf uttryckt sig, hafva saknat serskilda skäl för sitt tillstyrkande. Antages likväl någonsin serskilda Den 13 Juni. 31 skäl kunna finnas, så måste det enl. min åsigt vara uti förevar, fall och de, som här böra tagas i betraktande, äro, ibland annat, att sedan tillkomsten af 1690 års författning rör:de indelningsverket, båtsmanstorp i allmänhet icke blifvit anlagda på Gottland, utan frågan har allt sedan den liden fått hvila. Man har icke ansett nödigt alt på sådant sätt ordna båtsmännens löneförmåner.
Sverige äger ett indelntsverk, som bör ingå i jemförelsen, hvaremot Frankrike nödgas med anslag underhålla ett antal manskap och båtsmän forsin flotta. Jag svarar härtill, att enär Frankrike icke har något indeln:s-verk, kan någon jemförelse härutinnan icke ske med Sverige, som lyckligtvis äger 5,694 indelntsoch rotebåtsinän; men i Frankrike finnas deremot 22,000 man af alla classer för flottans behof, och vi hafva ej mer än 1,596 man, i stället för det att vi i proportion borde hafva 2,000 man. Skulle likväl vi under hela året hafva 2,000 matroser, sjöartillerister, båtsmän och skeppspojkar commenderade lill sjötjenst, så medtog det af de 3,000,000 r:dr, vi borde äga i anslag, högst 4"0,ooo r:dr, och den återstående delen af detta anslag skulle vara tillräckligt alt bringa - Den i3 Maj f. m. 545 ga Svenska Hollan lili elt mycket förbättradt skick; ty milvi med ett anslag af 44^,000 r:dr, som nu kan användas på flottans materiel, kunna åstadkomma ett sådant resultat, som jag bfvan omnämnt; livad skulle vi då ej kunna tillvägabringa ined det öfverskott af mera än 1,880,000 r:dr, sorn återstod, sedan löneoch exercis-medlen blifvit afdragna från hufvudsumman 3,000,000 I Englands sjöbudget för detta år utgör 5,5y6,gy5 L. Sterling eller 66,923,400 r:dr Sv. broo, efter 12 r:dr pr L. St. Af detta anslag användes 2,111,750 L. St. eller 25,34'>000 r:dr Sv. b:co, till materielen och handtverksstaterna, hvaremot vi för samina ändamål endast kunna begagna af denna summa.
skall, enligt historien, hafva varit en viss Ansfred, E n amper, m e n delvis n o g berättigad kritik af med binamnet &gt;Vildhjärnan&gt;, som år 1066 åtföljde våra » lysande samfund », s o m b ö r kunna påräkna W i l h e l m Eröfraren till England. Tapper krigare talrika intresserade läsare ej minst bland våra litteoch lustig sällskapsbrorära o c h artistiska ämnessvenner. der, vann denne Ansfred konungens synnerM I T T L I F o c h andra berättelser af Anton P. liga ynnest o c h uppmaTschechoff. En bland det samtida Rysslands mest nades af h o n o m att utgenialiske berättare. Till o c h m e d vår C. W. bedja sig en förläning har satt h o n o m i främsta ledet, o c h då göres väl eller något därmed jämej mera vittne hehof. förligt såsom lön för sitt välförhållande. Ansfred förklarade därvid, att hans anspråk v o r o så stora, att de näppeligen kunde tillfredsställas: han begärde hvarken mer eller mindre än att, i likhet med W i l h e l m Eröfraren, YVETOTS VAPEN. blifva regent öfver ett rike. Det lilla » riket », inbäddadt i Nord-Frankrikes yppiga fruktträdgårdar, ligger v i d stora landsvägen till Havre, fem mil från R o u e n. H V A D D A G A R N E H E T A i Sverige, Norge, Danmark o c h Finland, i n o m den protestantiska, den romersk-katolska o c h den rysk-grekisk-katolska kyrkan, jämte förslag till en lämpligare Svensk namnlängd — allt detta bjudes en nu i ett litet häfte af Fr. Lindholm för den ringa penningen af 25 öre. Då n u den segslitna » namnsdagsfrågan » synes på väg att ändtligen få en lösning g e n o m den vid på- gående riksdag af bägge kamrarne biträdda m o t i o - nen o m en mera tidsenlig namnlängd i vår almanacka, bör det lilla häftet särskildt kunna intressera. till m e d.
St:rs bord framlägga förslaget, om det blifver förkastadt. Om dessa ord blifvit sagda för att på de svaga utöfva en konungamaktens påtryckning, måste jag på det högsta ogilla dem. Ville deremot Hr Utrikes-Ministern endast för oss bigta sitt hjertås tankar, så vill jag, såsom varande en af de 700 bigtfäderna, till hvilka han vändt sig, tröstande svara honom: »Gör det du anser vara din pligt, och afvakta sedan din Konungs beslut!» Äfven vi hafva en pligt att fullgöra och den är att ånyo förkasta det Kongl, förslaget, om det oförändradt återkommer, och att söka framlägga ett bättre förslag, omkring hvilket vi skulle kunna stå mera eniga än nu. Frih. Gripenstedt har förebrått mig, att jag hånligt frågat: »Har i det Kongl, förslaget Deu 7 December. aktningen för rätt och menniskovärde blifvit iakttagen?» Ja, detta liar jag frågat, icke hånligt, rrien på fullt allvar, och jag har ingalunda förbisett orden: »så långt samhällets väl det kräfver». Må Frih. Gripenstedt icke allenast med en ynglings värma och ifver i allmänhet orda om redbarhet och dygd såsom de bästa medel att vinna medborgares förtroende; må han ock, såsom det honom tillkommer, med en statsmans öfverlägsna förstånd och sakkännedom lugnt visa, att samhällets väl kräfver, att denna mängd af medborgare, af officerare vid indelta arméen, af extra-ordinarier i verken, af folkskolelärare, af studie-idkare, vare sig i vetenskap eller konst, af jordbrukare böra blifva uteslutna från valrältl För min del har jag redan sagt hvad jag anser samhällets väl kräfva, och det är full aktning för rätt och menniskovärde i nedre kammaren, men i den öfre bestämda garantier för den högre upplysning, som skall lysa och leda det hela, som hvarken hänföres af dagens lidelser eller endast har fyllandet af stundens materiella behof till sitt ögonmärke. Vidare har det blifvit mig förekastadt, att jag klandrat Hr Friluns åtgöranden i tull-lagstiftningsfrågan. Detta har jag ej gjort. Jag har endast upptagit
Kommittéen funnit de spannmålssäljande distrikternes områden under senast förflutna decennier hafva betydligen utvidgats, så utvecklas också jordbruket för närvarande inom de spannmålsköpande trakterna, så att dessas vidd med hvarje år förminskas och mindre områden derinom efter hand uppstå, hvilka ej allenast producera tillräckligt för det egna behofvet, utan ock kunna förse den närmare omgifningen med dess förnödenheter. Dit kunna isynnerhet räknas Wermland, nedra delen af Dalarne, Gestrikland, öfra delen af Westmanland, skogstrakten på gränsen af Nerike, Södermanland och Östergötland, gränsdistrikterne emellan Östersjökusten och det inre af Småland, samt norra delen af Skåne och Blekinge, äfvensom vissa delar af det vestra Småland och södra delen af Elfsborgs län. För öfrigt får Kommittéen i afseende på detaljerna i underdånighet åberopa den i korthet uppfattade speciela beskrifning öfver hvarje län, som är detta betänkande särskildt bifogad. 3, Skogsnäringen. På enahanda sätt, som blifvit begagnadt i afseende på landtbruket, har Kommittéen sökt att utröna skogstillgångarnes förhållande dels till behofvet för byggnader och bränsle, dels med hänsyn på deras användande för särskilda industriela ändamål. Af lätt insedda skäl har det dock härutinnan ännu mindre lyckats att vinna detaljerade upplysningar om areal, qvantitet af produkter samt konsumtionsbelopp. Det sistnämda kan med någorlunda noggrannhet endast beräknas för bergsbruket. Qvantiteten åter af olika skogsprodukter, som för närvarande åstadkommas eller framdeles kunna påräknas, är beroende af' alltför många derpå inverkande tillfälliga och oregelbundna omständigheter, för att kunna med någon säkerhet angifvas, då upplysningar i allmänhet saknas om arealen af den skogbeväxta marken och dess beskaffenhet. 21 På kartan äro endast sådana vidsträcktare trakter medelst brun streckning utmärkta, som i allmänhet sakna tillräcklig egen skogstillgång för byggnader och bränsle. Till sådana distrikter, som på längre afstånd behöfva hämta fyllnad i dessa behof och således egentligen kunna sägas lida skogsbrist, anser Kommittéen endast böra räknas den Skånska slättbygden, Hallands och Bohusläns kust, Elfsborgs och Skaraborgs läns samt Östergötlands och Uplands större slätter.
Men oagtadt alla dessa betydande afvikelser och brister, och utan allt biträde af en Capitations afgift, hvilken, ensam utkräfvatide nära en Million, med skäl kart Sägns utgöra grundpelaren för säkerheten och beståndet af nu gällande Bevillningsmethod, ifl* bragte likväl 18 tö års författning nära det belopp af Två Millioner årligen, hvarefter Bevillhings Taliellerriri Voro Uträknade, hvilka icke blefVO förhöjde, fastän Bevillnings-Summart ökades med en half Million derutöfver, Utaf hvilken Vid Tabellernes Upprättande icke beräknade, mell Sedan Vidtagne åtgärd, brist till ett deremot svarande belopp var ert lika naturlig, som oiindvik* lig följd. Då nu alla desse med flere bristof Och fei i l8|o års Bevillning? Stadga blifvit uti Herr Von^Tötnes f örslag med sorgfällighet Bevillning» Utskottitg IS et ankan den. rättade, hvarom d< ss, fbrslrigot bifogade B< tankande, fur hvarje del noggrant redovisar, och da den i nu v irande Bevillning» Förordning införde Cap!tati<>ns afgift hir blifvit ofi randrad behållen, sa borde val, vid en oväldig och f.rdonsf i granskning, alli fa>hagor emot Systemets användbaihit försvinn i. Den ator, corn känner Herr vört Törnes förslag endast till minnet, eller sinn ntai a t lufva med uppmärksamhet endast domme r det efter ingifvelsen hågor iHio års Forf.ttning tlierlt mnat. en omständighet, som i siri en enot Forslaget hittills med s>å myck ti fr miga tig blifvit af dios motstån. liarp begagnad, oell lill allmänt åskådande fr.wn stahl, hatt läse och profva du.
I835> betnälde Gollegium, genom Circulaire-Bref den 25 April samma år, anmodat vederbörande Konungens Befallningshafvande att, serskildt för hvarje Numer, höra de Rustande vid berörde Regementen och Corpser öfver Kongl. Maj:ts, tippå Rikets Ständers underdåniga begäran, Nådigst beslutade framställning om en viss årlig Rassevolance-afgift för Bevärings-, BeklädnadsRemtygsqch Sadelmonderings-persedlarnes underhållande genom en dertill förordnad Beklädnads-? och Bevärings-Direction. Af de från Konungens Befallningshafvande till Kirigs-Collegium insända Protocoll, öfver med Rustljållarne hafda sammanträden, jnhemtas: <itt af 3 5°5 beridne och 3400 oberidne, eller tillsammans 0905 Numer, hvaraf de så kallade Rusthåljs-Regementen och Corpser i Riket bestå, den Nådiga Propositionen blifvit antagen för endaat 73 och 5-g:dedels Numer; att Högstberörde Proposition, med vissa förbehåll, som dock alla förena sig om den årliga afgiftens nedsättning, samt att densamma i en del orter måtte jned Spannmål in natura få utgöras, blifvit vilkorligt gillad af 434 Numer; att, för den betydligaste styrkan, eller 5461 och 3-8:dedeIs Numer, den Nådiga framställningen mötts af en be gtämd vägran att deruppå ingå; samt att 936 Rusthållare vid sammankomsterna sig icke infun - Statssamt Oec.-XJtsh. Uti. N:o 108. 7 nit och således hvarken som jakande eller nekande kunnat betraktas. De skäl, sorn af en del
Slars-Utffoktet kan icke annat än för desi del gillade ofwan gjorde anmärkningar, såsom ledande rist en närmare och mera bestämd uplysnings minnande vm werkeliga och rätta utslaget och belopet af Rikets inkomster, men Ilrstotlet bör dock anmärka, att hwad bokföringen i Srars-Contoirei angar, sä kan den icke innefatta en sadan allmän öfwerslgt och rcdowisning öfwer alla Rikets Intrader. Stats-Contoirer kan icke i desi huswudbok upkaga och redowifa annar an hwad dit werkeligen inflyter och der är icke Spannemal eller persedlar utan Contania penningar. Utffoliet bör erindra att helt annat är RänteckammareHufwudboken och amtar äter Riksstaren, som grun» dar sig pa inkommande Stals försiager. Den förra redowisar hwad under loppet af äret werkeligen in» fluckt och den sednare ar blott eit wid hwarje ärs början upräctadt fö! stag, pä hwad Staten för det äret förmodas kunna påräkna till bestridandet af de för samma är i Siat bestämde och ansiagne utgifter. Wid en sadan calcul hwarken är eller kan blifwa någon annan grund ari följa, än Statsförslagerne vch de föregäende ärens erfarenhet af hwad hwarje Inkomst werkeliga influma belopp utgjort.
Sålunda är då fritänkeriet en mycket vid bestämning, som kan rymma mycket olikartade åsigter, och en blick på fritän-keriets historia visar också, att detta har varit fallet. Man hör derför äfven ofta de kristna stoltsera deröfver, att medan de i det hela förete anblicken af en fast sluten falang, så är fritänkeriet ett rike, som söndrar sig mot sig sjelf, med likaså många åsigter som der finnas individer, ja, som der äro vex-lande nycker och drifter, derför att intet annat sammanhållande band fins, än den gemensamma förnekelsen af den uppenbara sanningen. De hedersmännen borde dock hafva vetat från sitt nya testamente, att djefvulens rike icke kan söndra sig mot sig sjelf, följaktligen skall väl efter deras uppfattning icke heller fritänkeriet kunna göra det. Den förhastade slutsatsen beror på en fullständig brist på historisk blick. Saken är, att i de stora dragen visar sig hvarje tids fritänkeri prägladt af periodens herskande filosofiska grundåskådning. I slutet af förra århundradet var det franska fritänkeriet väsentligen voltairism med dess deistiska gudsbegrepp; vid århundradets gräns hade det i Tyskland till standar den kantska förnuftskritikens morallag med dess kategoriska imperativ, under det man i England höjde en motsatt etisk fana: den empiriska utilitarianismen, och åter något senare var fälttecknet i Tyskland den venster-hegelska pan-. logismen. Hvilken är nu alltså den herskande nya vetenskapliga grundåskådningen, ty det synes sålunda vara den, i hvilken vi må söka den gemensamma positiva grundvalen?
Uplästes ett, ifrån Allmänna Beswarsoch Oe nomiä - 668 Den lo Augusti. mia-Utssolket inkommit, memorial, al den 9 Augusti, i anledning af en tilt Utskottet remitterad fräga, huru med bränwinsbränningen ifrån den första instundande October lill årets stut mä förhastas; yttrandes stg Utskottet tro, at, enligt den wid den. na Riksdag faststälde prinripe, det tillhöra Kongl. Ma^ att ester stg företeende omständigheter förordna om iden till bränwinsbränningens utöstvande, och alt om Kongl. Mahl iku e pröstva nödigt, att för någon del af det löpande äret förbjuva bränwinsbränningen, borde wäl afgiften i män af inskränkningstiden eskergifwas; lillstyrkandes Nlffottet den underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:t, det Kongl. Mast.ts nädiga bcflut beträffande bränningen under den återstående delen af äret, mätte, sä jnart stg göra later, kungöras. Herr Landt - Marskalken Yttrade, at, såsom detta more en pnliminau fraga, sa torde den genast kunna afaöras, och föresiog a...fä bifall af Utskottets betänkande. Ropades Ja Grefwe körner: Jag wet ej om det ar i författnimen observeradt, angående förbud mot utländskt brämvins införsel. När handleringen in i landet sa härdt beskattas, tror jag ej akt den bör uifärtas för främmande täflan. Jag tror derföre, att Nissens Ständer böra anhalla, att Kongl. Majtt, fa midt möjeligt ar, förbjuder utländskt branwins införsel.