Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har allisa trott sig böra hemställa, om icke ofvannämnda Lagförändring mätte'tjena til efterföljd, äfven i afseende pä de skuldfordringar, hwilka före detta upkommit; lik.väl, och som det icke undfallit Utskottets upmärksamhet, at sädane Borgenärer, hwilke nu äga oanmalta fordringar, som antingen äro nära Tio är gamla eller äldre än Tio är, kunde genom inskränkning i den manliga pimlLiipiionL tiden, blottställas för förlust af deras lagliga rätt, sa har Utskottet til förekommande häraf aktat nödigt förestå, det stadgas mätte, al: " Then som inom Riket wistas och hos en ' annan bäfwer oanmäld fordran, som gr Nio är eller V s6z therutöfwer och ej kräfmer eller angifwer thcnsamma inom natt och är efter thet ofwanberörde Lagförändru. g blifvit kundgjord, ager sedan thern i-ke någon talan. TM aker som är utrikes, men inom Europa, och then som mistas utom Europa, torde böra älaggas, at mid enahanda päfölch och pä sätt nämnt ar, anmäla dylika fordringar, then sörre inom Tmänne och then sednare inom Trenne ar efter Lagsörandringens kundgörande." Sluteligen har Ufckottet icke kunnat undgå at anmärka det A. ?. i 15. Capitlet Ärfda-Balken, rörande Arfvinges styldighet, at inom wist Lid utfordra arf, synes böra i likställighet härmed förändras; äfwensom U stöttet hemställer, om icke en lika prsolcriprions rid af Tio är, til bewakande af Kongl. Majtts och Kronans fordringar hos enstillda Personer kunde utsättas. H vilket allt, jämte en Ledamots, Herr Lontre^iniralen och Lorninenäenren k^ancbbolks, i sräga om förändring af Z. §. 15. Capitlet Ärfva-Balken afgifna särstilldta yttrande, til Riksens Högloflig» Ständers widare pröfning wördsammast underställes.
Den som bifaller 4 morn. i i4 §:n af Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.Utsk:ns förslag till stadga om fattigvården i Riket, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, erhåller detta mom. följande lydelse: ”Om föräldrar, som icke åtnjuta 'fattigunderstöd, åsidosätta vården om sina barn, så att de med bettla nde beträdas, skall styrelsen göra sig noggrann! underrättad om förhållandet samt vidtaga de anstalter, sorn af be hofvet kunna påkallas. Efter voteringens slut, befanns att rösterne utfallit, som följer: Ja — i r. Nej — 16. 5:te momentet. Hr Gripenstedt: Delta stadgande, hvarigenom det bestämmes att fattigvårdsstyrelsen skall under svårare år söka bereda arbete för de arbetsföre personer, hvilka ej sjelfve lunna sig sådant förskaffa, synes mig vara öfverflödigt, emedan denna skyldighet i alla fall dem åligger. Dessutom har jag emot delta stadgande den väsendtliga anmärkn:n, att sådana personer derigenom skulle försättas i en slags säkerhet att påräkna dessa arbetstillfällen, som andra skulle dem förskaffa och ej sjelfve vinlägga sig så mycket som måhända eljest om arbetstillfällens erhållande. Det är af detta skäl, som ännu mera faller i ögonen i nästa morn., som jag anser att begge dessa mom:r böra utgå, och således får jag till en början anhålla om propos. på att 5 mom. måtte borttagas. Frih. Cederström: I det skick, som detta mom. nu är föreslaget, instämmer jag med den sista värda talaren, att detsamma ej är lämpligt, utan hellre borde utgå än qvarstå, sådant det nu är; men jag tror, alt detta mom. kan blifva ganska nyttigt, om det får en förändrad redaction. Afsigten är att förekomma fattigdom, således att förekomma behof af understöd, genom beredande af tillfälle för arbetsfört folk till arbetsförtjenst, och om detta mom. borttages, så äfventyras nöd till följe af brist pä arbete, synnerligen i svårare år.
Den siste talaren har understödt detta förslag, men med ett tillägg, hvars historiska nytta jag icke förnekar; ty det är alltid nyttigt att veta hvad som förut l'ör:de ett ärende blifvit yltradt: men jag fruktar, alt R. o. Ad:s uppmärksamhet icke skall följa en sådan uppläsning så, att R. o. Ad. kunde göra sig till godo densamma, och jag tror äfven, att hvar och en, som ämnat att yttra sig i denna fråga, har något så när gjort sig reda så väl för grundsatsernas beskaffenhet, som de motiver, hvilka legat till grund för förslaget. Jag hemställer således, om vi icke kunde få slippa denna uppläsning och genast få börja med discussion öfver de fyra grundsatserna. E11 talare, Hr Ribbing, har väl gjort ett särskildt förslag, nemi. att åtskilja de frågor, hvilka icke blifvit till Ridd.Utsk. remitterade; men detta förslag anser jag likväl vara af beskaffenhet, att det dermed åsyftade ändamålet kan vinnas efteråt, sedan Hr Frih. o. Landtm, inhemtat Ståndets lanke i afseende på Hr von Hartmansdqrffs förslag, hvilket jag för min del vågar understödja. Frih. Jag instämmer helt och hållet med Hrr von Hartmansdorff och Lagerhjelm, och skulle tro att allt hvad sorn är att säga i'dessa frågor, redan nr sagdl å ömse sidor, och att det således vore onödigt alt ån vo belasta prot. med upprepande af allt delta, hvilket skulle upplaga en ofantligt iång tid. Deremot om uppläsning sker af en öfverläggning i sender, så skulle R. o. Ad. komma i tillfälle att, genast efter uppläsningen af yttrandena i äm - ■joo Den 11 April f. m. net, kunna besluta öfver dessa 4 principfrågor, och derefter lomme naturligen öfyerläggningen om hela förslaget att gå ledigt. Hr von Troil, Emil: Emot den af Hr von Hartmansdorff föreslagna fördelning af ämnet
Utdr. d. 13 Fehr. 1818. sedan sista Pleni-dag på bordet hvilande Utlåtande, angående af Herr Hammarhjelm, C. F. , föreslaget arfvode för Öfverste Löjtnanten Warberg, såsom Hydrograph för sjön Wenern. S. I). Vid ytterligare föredragning bifölls, upppå derom serskildt meddelad proposition, StåtsUtskottets under den /j:de dennes afgifne och sedan sista Pleni-dag på bordet hvilande Utlåtande , i anledning af Herr Gripensvärds Memorial , om segelleden mellan Baggens-sundet och Södra Stäket. S. D. Stats-Utskottets sista Pleni dag på bordet lagda Utlåtande af den <}:de i denna månad , angående väckte motioner om förbättring i Landt-Räntmästares löningsvilkor, föredrogs å nyo och blef af Hedervärda Bonde-Ståndet till alla delar gilladt och bifallit; hvarom respective Med-Stånden samt Stats Utskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Utlåtande af den 23 Januarii, angående Riksdagsmans rättighet, att, utan annan än den vid Riksdagen företedde fullmagt, derunder kunna bevaka enskilta mål , i hvilket afseende Utskottet ansett 22 §. i Riksdags-Ordnir.gen samt 15 Gap. Rättegångs-Halken och 18 Gap. HandelsBalken lända till efterrättelse; blef samma Utlåtande af Bonde-Ståndet bifallit; hvarom respeci. ive Med-Stånden samt Lag-Utskottet skulle vördsamt och vänligen underrattas. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets på bordet hvilande Betänkande af den 26 sistledne Januarii, i anledning af yrkad befrielse för flere Rrono-Hemman i .Norra Halland Prot. Utdr. d. 13 Febr. 1818.
Här föllo många å ömse sidor, och bland de fallne voro alfkämpar, som en gång hängde med Tjalve vid Tors starkhetsbälte, då han vadade genom Elivågor. Slaget ändade så, att svearne ändtligen bekvämde sig att emottaga fred. Äfven de hyllade nu Halfdan som konung öfver alla de folk, som talade urfolkets språk och hade fått Heimdalls runor (germanfolken). Och enär årsväxten följt hans segertåg och fimbulvintern vikit för honom, gåfvo de, såsom andra folk, Halfdan, sonen af åskans gud, gudomlig ära efter hans död. Bland de fångar Halfdan gjorde vid Svarins hög var hans styfson Svipdag, Egils och Groas son. Svipdag hade i striden kämpat hjältemodigt och sökt hämna sin faders död. Halfdan talade vänligt till honom, bjöd honom att vara hans son och emottaga ett konungarike under honom. Svipdag svarade, att han icke läte muta sig af sin faders baneman. Han sade, att dödade icke Halfdan honom nu, skulle han döda Halfdan längre fram. Halfdan lät då binda honom vid ett träd i skogen och öfverlämnade honom åt hans öde. Sedan Halfdan afslutat detta lyckosamma fälttåg mot Norden, förrättade han åt gudarne ett stort offer och bad om en styrelsetid, lång som hans faders, öfver de riken han ägde. Det svar han fick från gudarne innebar, att hans regering och lifstid skulle varda mycket kortare än Sköld-Borgars, men att i hans ätt skulle under tre hundra år ingen kvinna och ingen obetydande man födas. Medan Halfdan framträngde mot Svarins hög, for Tjalve, ofta i Tors sällskap, mällan öarna i det nordiska hafvet, ränsade dem från de troll och jättar, som där under fimbulvintern tagit bostad, gjorde dem beboeliga för människor och ditförde nybyggare. På Lässö var det nära att han blifvit dödad af rasande jättinnor, men Tor kom i god tid och räddade honom. Med ön Gotland var det före Tjalves ditkomst så stäldt, att hon vid soluppgången sjönk i hafvet, men vid solnedgången dök upp igen.
att en sådan plan legat till grund för detta Utskottens Betänkande, tror jag för min del ej, men mycken anledning till en sådan förmodan finnes då man betragtar Betänkandets beskaffenhet i afseende på målens föredragningsordning; och det är derföre jag vågar bestrida dess antagande, ty redan skenet af en slug oligarchies tillvaro, sorn leder bakom ljuset Nationens verkliga lagstiftare, är det som i en ccmstitutione! Stat med serdeles omsorg bör undvikas. Det bör ske än sorgfälligare här, der intressena äro så spända och Ijedrarne som spänna dem nästan öfver allt, äro ingenting mindre, äa medborgarnes hela personlighet. Idet stället tror jag Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅLLNA 1IOS HÖGLOFLIG*: R1DDBRSKAPET OCH ADELN, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm AR 1862—1863. MQKM STOCKHOLM, TtlVCKT HOS B. WlSTRRl.I, 1864. ■ — Lördagen den 3 Oktober 1863. Plenum kl. 1 e. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att från K. Musikaliska Akademien blifvit öfverlemnade 10 inträdeskort till bevistande af dess musik-historiska föreläsningar, samt anmodade de ledamöter af R. o. Ad., som önskade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Upplästes och godkändes följide från Exped.-Utsk:t inkomna förslag till R. St:rs underd. skrivelser till K. M., nemi.:
Vacancc-afgift för ordinarie rotering underkastad jord, som icke prcesterar rotering in natura; Gifven Stockholms Slott den 18 Januarii i834• Hos Kongl. Maj:t hafva Rikets vid sisla Riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 19 October 1829, uppå anförde grunder, anhållit, alt, vid pröfningen af den föreslagna jemkningen eller tillökningen jemväl i den ordinarie roterings-skyldigheten, Kongl. Maj:t täcktes i Nåder afse och till Ständernes antagande vid nästa Riksmöte föreslå de utvägar, hvarigenom roterade Capellans-boställen, ej mindre i Jönköpings Län, än i hela Riket, måtte, utan afseende på boställenas hemmantal, befrias från roleringsbesväret, antingen genom delta besvärs flyttning på andra hemman, eller ock, der närbelägna oroterade hemman icke funnos, genom anslående åt Capellanerne af lämpligt vederlag i penningar af den rotefrihets-afgift, som borde erläggas af sådane mindre hemmansdelar inom provincen, hvilkas spridda läge utgjorde ett hinder, att dem i ordinarie rotering indela; och hafva Rikets Ständer tillika uti samma skrifvelse i underdånighet anhållit, att, vid granskning af Jönköpings Läns Roterings-jeinknings-förslag, undersökas mätte befogenheten af hos Ständerne förd klagan öfver åtskilliga hemmans öfverrotering inämndeLänår 1811, samt att, derest denina klagan vore grundad, Nådigt förslag med Propositionen, rörande den nya ordinarie roteringen i allmänhet, måtte Ständerne meddelas, till klagomålets afhjelpande på lämpligaste sätt, utan minskning i knektehållets numeraire. Kongl. Maj:t, som nu mera i Nåder låtit
Då nu, på grund af andra stadgande!), landtman i allmänhet ega att utan hinder afyttra deras tillverkningar, skulle, i Utskottets tanke, en förändrad lydelse af 5 § Handels-ordningen, som mera tydligt bestämde denna rättighet, göra de nu gällande undantags-bestämmelserna i 1822 års Kungörelse obehöfliga; hvartill kommer, att de öfverklagade missbruken, som nu, till följd af vana, ofta fått ostraffadt bedrifvas vid utöfvandet af gårdfarihandel, lättare skulle kunna förekommas, om Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UtskoHets Betänkande M 77, 13 ett allmänt stadgande i afseende på sådan handel blefve meddeladt. Härvid torde anmärkas, att, genom uppbäfvande af nämnde Kungörelse, en obehörig inskränkning skulle ske i den gårdfarihandlande borgare i Borås och Ulricehamn medgifna rättighet, att, i likhet med allmogen, idka gårdfarihandel samt att hålla öppen bod i andra städer för försäljning af ortens tillverkningar; men då, enligt 3 § Handels-ordningen 1 morn., idkare af fabrik eller handtverk, så i stad, som på landet, ega att, mot erläggande af viss afgift, i hvilken stad som helst, sjelfve eller genom andre, föryttra sina egna tillverkningar i öppna salubodar eller från andra upplagsställen, och, enligt 2 mom. i samma §, en hvar eger att å allmänna försäljningsplatser i städerne, vid eller utom marknader, sine alster och tillverkningar till salu hålla; samt tillverkning af väfnader, som utgör dessa orters förnämsta näringsfång, måste kunna hänföras till fabrikshandtering, så torde, med jemväl fästadt afseende å innehållet af sista morn. i 5 § Handels-ordningen, någon skada genom borttagande af omförmälde undantags-bestämmelser ej kunna desse städer tillskyndas.
Och den unga flicka, för hvars skull jag underkastat mig all denna förödmjukelse, var hon väl värd mina uppoffringar? Nej, kan jag med skäl säga. Ty jag måste ovilkorligen förakta hennes ådagalagda brist på ambition och karakter, då hon, oaktadt hon ju kunnat räkna på mitt beskydd, tillät denne råe knekt att i min närvaro kurtisera och exercera sig, precist som han behagade, ja, hon opponerade sig ej ens ordentligt emot hans gröfsta handgripligheter. Och på samma gång brast hon ju äfven i ärlighet och upprigtighet emot honom, då hon ville fördölja och fördolde min närvaro, en oärlighet, som jag dock för min egen del gerna vill förlåta henne. Men när hon tillät sig att draga honom vid näsan, hvem garanterade väl då för, att hon icke skulle göra detsamma äfven med mig. Då jag räckte henne handen till afsked, så bad hon mig sitta ned en stund, till dess vi kunde vara öfvertygade om, att Tegnéhr ordentligt aflägsnat sig, en bön som jag villigt efterkom. »Ja,» sade hon sedan, »nu är det väl bäst, att herr Chronschough inte kommer hit mer, ty träffar han Chronschough här, så kan det bli till olycka för er begge två, och inte vill jag, att Chronschough skall skrifva till mig heller, för en såg, hur det kan gå med brefven, som jag ju inte kan ha hjerta till att bränna upp eller på annat sätt förstöra,» tillade hon artigt. »Är det något, som jag vill Chronschough, så vet jag ju, hvart jag skall vända mig för att träffa honom.» Jag delade fullkomligt hennes åsigter härutinnan och ännu mer, jag skulle nästan velat föreslå, att vi helst borde söka helt och hållet glömma hvarandras tillvaro. Det skulle varit allra bäst, åtminstone för mig, ty jag hade sannerligen ej haft någon som helst glädje, utan endast missräkning och oro af min bekantskap med henne.
Allt sedan hon tog sina första steg, hade hon ej känt sig så osäker. Men så tänkte hon: »Om det vore för Gaetanos skull, då kunde jag nog.» Då gick det. Hon gick fram och åter öfver kyrkgolfvet. »Skall jag göra det än en gång?» Han nickade. Medan hon gick, föll den tanken henne in: »Kristusbarnet har tagit förbannelsen från honom, därför att han skall bistå mig.» Hon vände tvärt och kom åter fram till honom. »Vet ni, vet ni, ni är ingen jettatore!» »Är jag ej?» »Nej, nej,» hon tog honom i axlarna och skakade honom. »Ser ni det ej, förstår ni ej? Det är taget ifrån er.» Den lille Gandolfos röst hördes i gången utanför kyrkan. »Donna Micaela, donna Micaela, hvar är ni? Vi hafva så mycket folk, donna Micaela. Hör ni, hör ni?» »Regnar det ej mer?» sade jettatoren med osäker röst. »Det regnar ej, hur skulle det kunna regna? Kristusbilden har tagit förbannelsen ifrån er, för att ni skall tjäna hans järnväg.» Mannen vacklade och grep ut i luften med händerna. »Det är borta. Ja, jag tror, det är borta. Nyss var det där. Men nu ...» Han ville åter falla på knä för donna Micaela. »Icke för mig,» sade hon, »för honom, för honom.» Hon visade på Kristusbilden. Men han föll likafullt ned för henne. Han kysste hennes händer och under skakande gråt berättade han henne hur människor förföljt och afskytt honom och hur mycket elände lifvet hittills bragt honom. Nästa dag gick jettatoren borta på Etna och stakade ut väg. Och han var ej farligare än en annan människa. Palazzo Geraci och palazzo Corvaja. På den tid då norrmannerna regerade Sicilien, långt innan ätten Alagona kommit till ön, uppfördes i Diamante de båda härliga byggnaderna palazzo Geraci och palazzo Corvaja. De ädla baronerna Geraci lade sitt hus vid torget, högst på krönet af Monte Chiaro. Baronerna Corvaja däremot byggde sitt hem långt nedåt berget och inbäddade det i trädgårdar.
Extra förrättning bestås, i hvilket fall utgiftert bordt bestridas af de derti 1 under 8:dé Hufvud-Tituln anslagne Medel; sä och enär en sådan petsonelle förmån åt Embetsoch Tjen» steman i allmänhet, sorn den ifrågavarande, skulle för Stats-Verket medföra betydlig opåräknad utgift, trodde Revisorerne berörde utbetalningar under Tredje Hufvud - Tituln icke Stats Utskottets Betankarirtert, 1615 liafva bordt aga runi, eller falla Stalén till last* samt derföre ansett sig böra härom hos Riksens Högloft. Ständer göra anmälan, i afseende på vidtagande af den åtgärd, hvarigenom måtte fö* rekommas,' att icke hädanefter slike eisättningar blefve af Stats medlen beviljade. Kgl. StatsContöiret har i anledning häraf åberopat deri Upplysning, sorn i detta ämne hade blifvit Eevisoterne meddelt uti en serskild Promemoria och hvarutaf inhämtats, att ifrån längre tider tillbaka, sä kallad Éoflyttnings-hjelp, vid flere Serskildte tillfällen blifvit af .Kongl. Majit i Nåder beviljad Efnbetsoch Tjenstemän, som ifrån en till annan Tjenstgörings - Stal ion blifvit transporterade, uppå hvilken anledning ersättnifigarne till Herr Grefve Puke och Herr Friherre Cederström sig stödt. Stats * Utskottet har vid handläggningen häraf ansett Herrar Revisorernes anmärkning i denne del grundad deruppå, att ehuru boflyttningsbjelp tillförene blifvit tillagd åtskillige Ein. netsocti Tjenstemän, Stater eller Corpser, som Utan att avancera till andra Sysslor eller Löner, blifvit transporterade till andra Stationer, kunde likväl sådant i förevarande fall desto mindre berättiga till enahanda förmåns bestå, ende, sorn Herr Grefve af Pukes och Herr Friherre
Summa* B:co R:dr R:dr. sk. r.*st. •; 273,000 3,ooo 2,5oo —- — 278,500* ! 273,000 3,000 99,700 — 875,700 — 278,000 3,ooo 18,000* —■ 294.000* i63,5oo 3,ooo' 56,ioo* 232,600* *> *) I afseende på* dess» Beräkningar anmärkes, alt alla summor äro utförda' i jemna 100 Rulf ,- och alt förminskningen' af^Rante-Capital-inBetalningen* af FastigBels-Lå— nen för de sist» åren* Conlmlleras af Tabeilerne N:o i (som utvisar beloppet af t[3:<l\e årets inbetalning: fcy’ hvarje 1000 E:dr) och N:o 2'. hvarest igenfinnes summa» af den antagna* utlåningen för hvarje af de fern åren r83o1834». Likaledes controlleras beräkningen, utaf sista* årets* utbetalning för skulden,- af Tabellen* N:ö 3. De detta Häfte åtföljande Tabeller äro tryckta å Ecks te i riska Tryckeriet. (Hörer till Baneo-Ulst. Bet. N:o <j3.) > iibtuiii Tab. BERÄKNING öfver Liqviden af ett Lån å 1000 R:dr, med 4 Procents årlig Ränta, efter 5 Procents årlig inbetalning af ursprungliga Capitalet i Ränta och Afbetalning i tvänne lika Poster hvarje half-år. Capitalets beÅrets Inbetalning. Capitalets beÅrets Inbetalning. lopp vid hvarje Års början. Ränta. CapitalAfbetalning. Summa. lopp vid hvarje års början. Ränta. CapitalAfbetalning. Summa. R:dr. sk. r:st. Ridr. sk. rist. Ridr. sk. i rist. Ridr. Ridr. sk. rist.
Sålunda förekommer pag. 79 och 80 i nämnde Betänkande: att ”Kommittéen tagit "i betraktande, att förslag redan är uppgjordt till en för jemförelsevis ringa kost’ nåd, i förening med pågående sjösänknigsarbeten, utförbar sammanhängande vat”tcnkommunikation från Linköping genom sjöarne Rengen, Jernlundcn, Åsunden, Juttern och Krön ända till Wimmerby, äfvensom från Åsunden till Östersjön vid Gamleby, medelst hvilken segelled midten af landet emellan östra stambanan och Östersjön kan erhålla en lika behöflig, söm för denna orts produkter af liufvudsakligast trävaror beqväm och billig kommunikation med slättlandet, Göta kanal "och äfven hafvet.” För de flesta större kommunikations-förbättringar i vårt land, har Staten lemnat icke blott lån, utan ock anslag med frihet från all återbetalnings-skyldighet. För ifrågavarande arbete åter liar Staten icke vidkänts annan uppoffring än att såsom lån hafva förskjutit en del af kostnaden. Om nu ock det först lemnade lånet å 160,000 R:dr B:lto inneburit fördelen af några års räntefrihet under en dol af arbetstiden, hafva strandegarne deremot för det vid sednaste riksdag beviljade lånet icke haft någon sådan räntefrihet, utan derå redan fullgjort en ränteoch kapital-inbetalning. Då härtill kommer att, enligt hvad erfarenheten visat, Riksgälds-liontoret under en mängd af år ständigt af sin kontanta kassabehållning haft och ännu har ganska betydliga summor utlånte till penningeförvaltande verk och inrättningar, och då ingen anledning är för handen att betvifla det icke äfven under den kommande tiden nämnde Kontor kommer att för tillfällig: förräntning: O o 60 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. hafva ständigt utlånte flera millioner, anser jag att den summa af 60,000 R:dr, som här är i fråga, alltförväl kan, utan ringaste olägenhet, såsom lån strandegarne beviljas, såvida de vilja förbinda sig att derför erlägga 5 procents årlig ränta, hvilket kan anses såsom den för vårt land normala medelräntefoten, då man iakttager förhållandet under en längre tidsperiod.
Då begge staterna ega folkens borgerliga frihet, skyddad ge »nom egna grundlagar, väntar Svenska folket af denna förening en politisk styrka inom »den nordiska halfön, den högsta, som kan ernås innan Svear och Norrmän sträcka sina »broderliga armar för att sammansmälta till ett folk.» Jemlikheten mellan rikena anfördes i öfrigt i betänkandet såsom skäl för de föreslagna sladgandena, dels angående Konungaeller Thronföljare-val och dels angående ordförandeskapet i det sammansatta 14 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37. Stats-Rådet, då detta förde Riks-slyrelsen, och på samma jemlikhet grundades äfven yr. kandet om vidtagande af det sedermera i Riks-aktens 5 § införda stadgande, att då inför Konungen i det Norska Stats-Rådet, enär och ehvar det vore samladt, ämnen förehades, som anginge båda rikena, tvenne ledamöter af det Svenska Stats-Rådet der skulle hafva säte och slämma. I öfrigt förklarade Utskottet: »1:0, att Utskottet ansåge de förhållan»den, som till följd af föreningen mellan Sverige och Norge uppkommit, väl i det afse»ende konstitutionela, att de bestämde vilkoren för dessa begge rikens förening under nen gemensam Styrelse, men ej af den egenskap, att de, såsom i något afseende raed»förande ändring i grunderna för någotdera rikets inre samhällsförening och styrelse, »till deras bestämning behöfde vara underkastade det behandlingssätt, som den Svenska »Grundlagen för afgörande af Grundlags-frågor föreskrefve;» 2:o, att Konstitutions-Ut^ skot tet i sammanhang dermed tillstyrkte, att en särskild Riks-akt, till bestämmande af »de konstitutionela förhållanden, som. till följd af föreningen mellan Sverige och Norge, »uppkommit, mätte upprättas och Rikets Ständer i Sverige och Stortinget i Norge före»läggas, och för hvars hufvudinnehåll Utskottet ansåge sig i betänkandet hafva utveck»lat de grunder Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet torde böra öfverlemna.»
Preste-Ständet den 12 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående fullgörande af Under-Rätts dom i en del skuldfordringsmål. (Lag-Utsk. Bet., N:o 53.) S. A. K. Rikets Ständer hafva fästat uppmärksamhet derå, att, enligt gällande Rättegångsordning, verkställighet af förste Domstols beslut icke får ega rum, derest ändring deri sökes, hvaremot, genom 2 § 2 Cap. Ulsöknings-Baiken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 29 November 1823, samt Kongl. Förordningen den 18