Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående detta moment har föreslagits: a) af Herr Murén, att detsamma måtte blifva så lydande: »Idkare af bergsbruks-rörelse å landet vare berättigad att vid bruket åt derunder lydande folk och åt dem, som dit hafva varuforslingar eller för bruket verkställa arbeten eller körslor, hålla förnödenheter till salu.» b) af Herr Berglund, att ifrågavarande moment måtte erhålla följande lydelse : »Idkare af bergsbruks-rörelse på landet vare berättigad att vid bruket åt derunder lydande arbetare, utan afseende på afstånd från stad, för af dem verkställda arbeten lemna spanmål och viktualier i afbetalning. Vill bruksidkare eller dess förvaltare drifva vidsträcktare handel, så må han på sätt, som tor handel å landet stadgadt är, derom göra anmälan, då rörelsen efter erhållen rättighet får utöfvas på de i lag stadgade grunder.» Till stöd för detta yrkande är anfördt, att landtbrukare med de mest vidsträckta egendomar icke egt eller ens gjort anspråk på att erhålla den i detta moment bergsbruksidkare förunnade handelsrätt, för hvilken ej den ringaste bevillning erlades. Densamma hade numera urartat ända derhän, att de vid åtskilliga bruk anställde arbetare ofta icke erhölle sina löner i kontanta penningar, utan nödsakades, efter det pris, som bruksegaren eller hans förvaltare bestämde, deremot anmärkning af arbetaren ej lämpligen kunde framställas, taga sina förnödenheter in natura, hvarvid sådana ofta crhöllos af sämre beskaffenhet, än arbe - Allmänna Besvärsoch Elionomi-Utskoltets Betänkande N:o 99 15 faren sjelf skulle kunnat förskaffa sig. Då numera ett friare handels-system börjat göra sig gällande, vore det högst obilligt, att detta tvång, hvilket endast afsåge att gynna bruksegaren eller hans förvaltare, egde rum. Då Herr Murens yrkande i afseende å detta moment står i sammanhang med och är föranledt af hans förslag, att handelsbod skulle få hvar som helst å landet anläggas, får Utskottet, som afstyrkt sistnämnda förslag, vördsamligen hemställa, att Herr Murens omförmälda yrkande må lemnäs utan afseende.
– Jag skall nu springa ut och sätta ett par filbunkar – glöm ej att låta din lilla Emma ha varmt om halsen, nu det börjar höstas – men för all del inte guttaperchagaloscher, de göra bloden tjock och hjernan tom. Farväl! O, Gud! han skall älska mig! Goda, goda, goda Adèle! Din goda Kunigunda. Skymningsprat. I den stora salongen på Hvardagstorp satt en afton i skumrasket Kunigunda försjunken i samtal med en ung, temligen vacker man. Det var Alrik. De talade om äktenskapet. »Jag tycker att det är en usel verld,» sade Kunigunda, »der man inte kan få ta hvem man vill till man, utan man skall stå under andras förmynderskap!» Han log. Hon fortfor: »Det är en usel verld der konvenansen hindrar en att säga hvad man tänker – att säga: »Jag älskar dig?» – när man verkligen gör det.» Åter log han. Hon sprang upp med vredgade ögon. »Förstår ni då inte, dumhufvud, att det är er jag älskar!» skrek hon, stampande i golfvet. Jag vill gifta mig med Er – Lyd! Säg ja! – Jag vill det – och när qvinnan vill – så ja då vill hon!» Alrik tog sin hatt och gick. Kunigunda var förkrossad. Nästan från sina sinnen inträffade hon vid supén – der hon icke smakade något af maten, mer än ett par biffstekar, samt skyndade till sitt rum för att tillbringa en smärtfull och kanske sömnlös natt. Hon vaknade redan kl. elfva dagen derpå. Ur Kunigundas Dagbok. Den 3 Aug. O, Gud! hvad jag är olycklig! Den 7 Aug. Sverige, Sverige! hvad du behandlar dina döttrar styfmoderligt. De borde ha rätt att tvinga männen att gifta sig. Den 8 Aug. Hu! hvad jag är olycklig! Den 12 Aug. Gud! Allvise fader! Du som skapade qvinnan fri och gaf henne skönhet och rikedom på kärlek! Du gode Gud! tag bitterheten ur mitt hjerta! Jag hatar karlarne! O! Om Alrik ville ha mig! Den 15 Aug. Jag drömde i natt att jag var gift!!! O! hvad jag är olycklig!
Eljest skulle ju fråga kunna blifva, hvilkendera R. Sius mening vöre den rätta, antingen den, sora de yttrade 1851, eller den, de uttalade 1854. Hafva de ändrat sina ord den sednare gången, så kunna de ju påstå, att den förra meningen var derigenom uphäfven. Det går således omöjligen an, att, på del sättet, förfara. Antingen skall man låta bli alt åberopa hvad som förut är sagdt, eller ock skall man göra det ordagrannt. Frih. Cederström har anfört att vissa af de anmärkta orden äro, till sin betydelse, alldeles enahanda med de förra. Hvarföre skall man i sådant fall befatta sig med att ändra dem? Man kunde väl då låta dem vara sådana de äro, i stället att besvära sig med deras förbättring. Exped.Utsk. har väl nog att göra äudock, utan att befatta sig med Utsk:s Utlålis omskrifning. Frilv.n har vid detta tillfälle åberopat, att då Exped.Utsk. afskrifvit Ekon.Utsk:s Betänk., så borde det förra vara ursäktadt derföre, att det ändrat ordalagen i R. Stms skrifvelse af år 1851, emedan Exped.Utsk. icke vore skyldigt tillse, huruvida Ekon.Utsk. lätteligen citerat eller icke. Jag bestrider detta påstående, emedan Utskrns förlitande på hvarandra medförer misstag, som komma svårt efler. Samme talare påstod slutligen, att Konungens Rådgifvare icke behöfde taga kännedom om alla dessa smärre partikularileter. Jag påslår motsatsen, och vill, till stöd derför, åberopa hvad som handl mig med salig Konungen. Då jag inför Honora åberopade en stadga, som var tryckt i Kyrkolags-samlingen af år 1813, sade Han: Jag vill se sjelfva Författnm. När hon blifvit upsökt i Hiks-ai kivet, så befanns ordalydelsen i Lagsamlingen vara något oriktig. Om vi här icke noggrann! uptaga ordalagen, och en föredragande eller hvem det må vara, sora begagnar R.
Maj:ts förnyade Nådiga Stadgar för Akademien den 20 Maj 1840 8,530 450 5,223 225 17,750 900 i Utrikes Rese-stipendier: enligt Kongl. Maj:ls Nådiga Reglemente af den 21 Febr. 1849 en årlig summa af 2,000 R:dr Hatnb. Ranko, som ä 128 sk. utföres till och kommer, enligt Kongl. Rrefvet d. 9 Mars 1819, hvad af detta anslag ej utgår att till ett annat år besparas och för ändamålet oförryckt tillhandahållas. 5,333 16 8,000 — Betjening ock Expenser: 1 Vaktmästare Karloch Qvinno-modeller i de högre tecknings-skolorna Reklädnad för betjeningen Eklärerings-kostnad, undervisningsmateriel, skrifoch rit-materialier, expenser och diverse utgifter - Med bifall till den underdåniga framställningen torde Eders Kongl. Maj:t finna godt i Näder föreslå Rikets Stunder, att den begärda tillökningen i årliga anslaget till Akademien för de Fria konsterna måtte beviljas med 7,500 R:dr Hiksmynt. Bilt. till fi. St. Förhöjdt Utaf de vid Naturhistoriska Riks-museum anställda 5 Intendenter, nemligen Nalurl/slo^ ^r ^en Zoologiska, en för den Botaniska och en för den Mineralogiska afrista Riksdelningen, åtnjuter den äldste Zoologi® Intendenten i lön 1,600 R:dr samt de museum. fyra öfrige Intendenterne 1,000 R:dr Banko. Desse ijenstemän hafva sig anförtrodd vorden om statens naturhistoriska samlingar och innehafva, till följd af dessas numera vunna betydliga till vext, särdeles trägna befattningar. Då de derjemte mäste ega hög vetenskaplig bildning, och det hufvudsakligen är genom Intendenterne, som samlingarne kunna och höra göras för vetenskapen fruktbärande, finner jag de för dem bestämda aflöningar icke stå i rättvist förhållande till de fordringar, som å dem göras.
Många flera såväl för enskilda som för det hela, Staten, skulle jag kunna uppräkna; men det torde vara öfverflödigt, emedan de ligga i öppen dag och säkerligen inses af hvar och en, som pröfvat detta förslag, hvarföre jag ej anser för mig tillbörligt att längre dermed upptaga R. o. Ad:s dyrbara tid. Jag får blott tillägga, att de omdömen, som fallas emot införandet af det här föreslagna creditsystem, säkerligen härröra af ett illa förstådt interesse, emedan det ej finnes någon medlem i Staten, hvars fördel ej deraf befrämjas. Jag dröjde i det längsta att göra den nu föredragna motionen, emedan jag hoppades få hora någon skickligare upptaga detta niagtpåliggande ämne, för hvars utförande nu rätta tidpunkten är inne; låta vi den gå obegagnad för4 H. 2g 336 Den i3 Mars f. in: bi, få vi aldrig ett så gynnsamt tillfälle dertill. Huru många olyckor hade kunnat vara för Sveriges söner besparade, om redan vid sednaste realisation å 1800 ett sådant creditsystem blifvit infördt. Sverige står nu återigen på den lyckliga punkt att få ordning i sitt myntväsende, och färdigt att emottaga hvilken förm för creditrörelsen, som nuvarande Ständer linna för godt att fastställa. Enär det är R. St. förbehållet att besluta i ett ämne, som så högligen rörer nationens väl, kan jag ej underlåta att, min pligt likmätigt, i fäderneslandets namn uppmana H. R. o. Ad. samt öfriga Stånden, att vidtaga denna tjenliga utväg, för att, på samma gång de befästa den allmänna förmögenheten, äfven stadga det enskilda förtroendet och bereda större liflighet i penningerörelsen, för att ej allenast afhjelpa den förlägenhet, hvari särskilda medborgareclasser råkat genom äldre financiella åtgärder eller andra tillfälliga orsaker, utan äfven för att på ett tidsenligt sätt grundlägga samhällets utveckling; i hvilka bemödanden R. St. med tillit och förtroende böra anhålla om K. M:s Nåd. bistånd.
Skrifvelse, IV.-o 1Sa. 309 la sådana, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem på behörig reqvisition utlemnas; 7:0 alla kostnader, som med dessa eller andra, i följd af erhållne anslag eller lån, uppkommande förhållanden kunna vara förknippade, skola, utan undantag, af hvad namn de vara må, bestridas eller godtgöras af den eller dem, som statsbidragen erhållit. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Juli 1848. Preste-ståndet den 3l Borgare-siandet den t Äng, — Ronde-ständet den 2 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , i anledning af Kongl, Maj:ts nådiga proposition angående rusthållarnes inom det s. k. Kungsöhrs län befrielse från erläggande af lösen för de ränte-dagsverken j hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras. (Stats-utsk. Uti., N:ris 158 och 243.) S. A. K. Sedan Rikets vid sednast hällne riksdag församlade Ständer, i anledning af hos dem då gjord framställning, att, ehuru lindring uti den åtskilliga rusthåll inom det fordna Ulfsunds eller numera s. k. Kungsöhrs län åliggande skyldighet att utgöra dagsverken till Kungsöhrs gård, skall blifvit i nåder utlofvad genom Kongl, resolutionen af den 16 December 1680, detta nådiga löfte likväl icke gått i fullbordan, hvadan desse rusthålls-innehafvare icke allenast varit nödsakade att årligen efter markegångspris lösa omförmälde dagsverken, utgörande ett antal af 30 på hvarje rusthåll, utan äfven varit i mistning af lösen för de dagsverken, som de till rusthållet! anslagne augmentsliewman måst utgöra, och hvilka förbehållits kronan, uti underd. skrifvelse 310 Expeditions-Utskotlets Förslag lill und.
Under öfwertygelfe, att sädana Manufacturer, som icke af ett Lands natur och af omständigheterna sjelfmant erbjuda sig, och sjelkberoende bibehälla sig, ej annorlunda kunna äaa beständ an genom det biträde och de förmäner Samhället wälwilligt dem förunnar, hafwa Riksens Stander, som äfwen insett att de uppoffringar den narwarande tiden gör för den inhemska kvnstflikens befordrande, blott ar ett län sou, af framtiden rikeligen ersattes, trott de anstallter wara af kraftigaste nytta för Rikets Manufacturer, särdeles Alle-Fabriker, hwarigenom^Lurendrägerier fäe rekom - >9Z2 Den 2z Julli. rekommas och sadana tillåtelser upphäswas, de der lemnar tillfälle för Utländska Fabricater att hit införas och försälias till lindrigare pris, an hwarsör de inhemsta tillwerkningarne kunna aflatas. Utan att misskänna riktigheten as den grundsats som pr, kar allmän Näringsfrihet, och tillfälle till allmän kas. lan i pxoductionenS godhet och pris, anse Riksens Ständer likwäl tillämpningen deraf i närwarande tid wadelig, och nyttan, som deraf kan uppsta, alltför dyrköpt. I betraktande häraf fa Riksens Stander hos Eder Kongl. Mant i underdånighet anhalla: no. Att wisitarioier till upptäckande af lurendragadt eller tullförsniliadt gods matte tillatas i alla öppna salubodar.. Magaziner a upplagsställen i Skargärdar eller wid wägar, sanet i alla rum der salu hålles, wid hwilka wisttationer Riksens Stander göra sig försäkrade, att den personliga säkerhet, den hus och hcnffred,. Regeringsformens »6§. asvftar, samt den warsamhet w>d werkställighetcn, som uti Kongl. Förordningen i detta ämne of d6 April 1799, 8 Art. sa »visligen stadgas och anbefalles, icke någonsin lämnas uran behörigt afseende. 2:0.
Ehuru det af Mörtberg således väckte påstående skulle kunna synas angå ändring af hela HamnOrdningen, tror Utskottet dock, att, enär den anmärkning, sorn föregått detta påstående, endast är rigtad emot 6 §. deraf, Utskottets utlåtande bör inskränkas inom hvad i sistnämnde afseende blifvit anfördt; Och får Utskottet i följd häraf meddela det yttrande: att, då, såsom början af berörde §. utvisar, den klandrade föreskriften blifvit gifven i ändamål att förekomma trängsel på de till lossning och lastning upplåtne broar, samt egenmägtiga tilltag att begagna dem till verkliga upplagsställen, och denna föreskrift således afser iakttagandet af nödvändig ordning och undanrödjandet af hinder, då flere fartyg efter hvarandra anlägga till lossning, samt, från denna synpunct betraktad, långt ifrån att innefatta ett obehörigt tvgng, är ledande tili en verklig förmån för alla, som hafva varor att lossa; Så, Och enar för särskilde händelser, som kun» Best). °th Ekon. Utsk. Betei nkancSen. pa fordra lossade varors längre qvarlig* gande å lossningsstället, än som i allmänhet blifvit medgifvet , utväg är genom sjelfva den i fråga varande §:n öppnad att, på anmälan hos Kongl. Öfverståthållare Ämbetet, dertill kunna erhålla tillåtelse, anser Utskottet ingen anledning vara för handen till ändring af det anmärkte stadgandet i 6 §. af Hamnordningen för Stockholma Stad den 23 April 1822; hvarföre ock Utskottet tillstyrker afslag å Erik Mörtbergs derom gjorde Motion; Dock varder detta Utlåtande Riksens Höglofl. Ständers egen ppplysta pröfning vördsamt understäldt, Stockholm den 5 April 1823. N;r 40, Ankom elen 9 April 18 2,^: Vördsamt Memorial. rf -t ill Riksens Höglofl.
Rättarne från Degeberg hafva varit eftersökte så väl inom denna, som andra provinser, och i allmänhet hafva de rättfärdigat skolans rykte såsom en inom sitt område god bildningsanstalt. Genom det derstädes väl ordnade åkerbruket, der icke gerna någon detalj försummats, har egendomen blifvit ett föredöme för grannhällets jordbrukare, och månget nyttigt rön, praktiskt åskådliggjord t på fältet samt klart utredt och beskrifvet af den skicklige, numera ty värr med döden afgångne föreståndaren, ej mindre i hans årliga bland Hushållningssällskapets handlingar intagne berättelser om skolan och dess verksamhet, än äfven i inundtliga föredrag och monografier, har genom Degeberg blifvit kändt och af länets bildade jordbrukare tillämpadt. En af Hushållningssällskapet hösten år 1856 antagen Agronom har genom resor i länet åren 1857, 1858 och 1859, då han antog annan plats och lemnade sin befattning i Hushållnings-Sällskapets tjenst, tillhandagått de af länets innevånare, sorn: derom anlitat honom, med undervisning i grunddikning och mejeriskötsel med mera; hvarjemte han åt flere egendomsinnehafvare verkställt utstakningar för afdikning af sanka trakter och nyodlingar, afvägningar för större och mindre vattenaflopp, nivelleringar för grunddikning och indelningar i cirkulationsbruk. Afven rörande förloppet af sina resor och gjorda iakttagelser angående länets landtbruk, har han redogjort i berättelser, sorn bland Hushållnings-Sällskapets handlingar finnas tryckte. Dessutom hafva hvartdera af åren 1856—1860 statens Agronomer efter reqvisition af särskilda jordägare tillhandagått med undervisning och upplysningar i fråga om linkultur, boskapsskötsel, odlingsarbeten, afdikningar, dikesplaner, sjösänkning med mera. Till befrämjandet häraf och till lättnad för reqvirent har Hushållnings-Sällskapet, sedan dess egen Agronom afgått, bekostat en tredjedel af det för Statsagronomen bestämda dagtraktamente.
Jag inser väl, att menniskor, klokare och skarpsinnigare än du, skulle anse hvarje tvifvel om de anklagades brottslighet såsom otillbörligt och rent af oförnuftigt. Menniskorna bryta stafven öfver deras hufvuden; de kunna intet annat, Huru grym, hånfull och förskräcklig är den dunkla makt, som regerar verlden! – Jag vet ingen annan makt, som regerar verlden, än en rättvis Gud, anmärkte Rolf, – och jag hoppas, nådig herre, att ni med all er lärdom icke kan finna någon annan. Adolf svarade ingenting till denna anmärkning. – Hm, mumlade Rolf sorgset, – jag förstår. Han är förvillad i hufvudet, såsom folket säger. Gud fördöme den nedriga Ingrid! Den gamle soldaten inlät sig icke mer på detta ämne, icke blott derför, att det tydligen var obehagligt för unge Skytte, utan ock emedan han fruktade att genom Adolfs svar erhålla ytterligare bekräftelse på en förmodan, som uppfyllde honom med bedröfvelse. Tidigt följande morgon begaf sig Adolf åter till tinget och intog sin plats bland åhörarne i tingssalen. Den föregående dagens klagomål och uppträden förnyades, utan att något serdeles nytt i vittnesmålen förekom. Vid middagstiden voro dessa slutade. Bland alla de anklagade var Karin på Moen den, mot hvilken de svåraste beskyllningarne voro riktade. Öfver femtio barn vittnade, att denna gumma bortfört dem på Blåkullafärder. Orsaken till dessa klagomåls talrikhet var utan tvifvel den, att Karin var den mest kända och fruktade bland bygdens “kloka qvinnor“, och således den, på hvilken barnens inbillningskraft lättast kunde riktas. Den upptäckt, pastor Suenonius och länsman Askelin trodde sig hafva gjort vid deras besök i hennes stuga, var för öfrigt tillräcklig att fälla henne. Dessutom anklagades hon af många, för att hafva utöfvat signeri, dödat boskap, förorsakat sjukdomar, gifvit anvisning, hvar tjufgods skulle återfinnas o. s. v. Dessa sednare anklagelser grundade sig på verkliga sakförhållanden.
H.Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle, Hans Kongl. Höghet erhållit Lustslottet Tullgarn, och dessutom, såsom jag förmodar, uppbär inkornsterne af Bäckaskogs Boställe i Skåne, skulle jag tro, att någon tillökning i Hans Kongl. Höghets inkomster för det närvarande icke är af behofvet påkallad. Deremot befarar jag, att om den nu föreslagne tillökningen beviljas, densamma äfven skulle komma att beständigt qvarstå, fastän vi troligen om 5 år härefter eller vid nästa Riksdag blifva anmodade, att uppgöra serskild HofStat för åtminstone den äldste ArfPrinsen. Jag anser alltså, alt de mindre betydliga utgifter, Hans Kongl. Höghet ännu under fem år kan komma att vidkännas i och för de unga ArfFurstarne, äro ersatte genom revenuerne af Tullgarn och Bäc - 234 Den 19 Maji f. m. kaskog, samt att vi således för närvarande icke behöfva bevilja någon tillökning i Hans Kongl. Höghets Hofhåilningssumma. Äfvenledes anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på de af Utskottet föreslagne 3o,ooo R:dr till LustSlottens underhåll, och hemställer, om ej någon nedsättning deri kan äga rum, genom indragning af en del Ståthållare-löner. Angående Utskottets förslag, att anvisa medel åt Strömsholms Slott på tittelns öfverskott, anmärker jag olämpligheten af att göra någon anvisning på öfverskottsmedel, emedan, om behofvet är gifvet, medel mäste på titteln dertill uppföras, och ej påräknas af öfverskottet, hvilket endast gifver anledning till ökade anslag emellan Riksdagarne, och att inbilla folket, att det skattar mindre, än det verkligen gör. Dessa äro de 3:ne anmärkningar, hvilka, i fall af återremiss, jag önskade måtte få åtfölja. Herr CrusenstolpeMagnus Jacob: Den anmärkning, jag tager mig friheten vid denna Tittel framställa, är helt och hållet föranledd af StalsUtskottets olika förfarande uti en punkt af denna mot de öfrige HufvudTitlarne. Utskottet har nemligen, såsom tillökning i H. K. II.
Utdrag af P«olocollel / hällit öfwer JustriiD-ärender uppä Stockholms Slott den 8 Februarii igro inför ZanS RonglMaj t demitz Hanö RonglZöghet Lron prinsen war tillstädes. Närwarande r Hans Excellence Utrikes Stats Ministern Herr Friherre von LnZekröm. Stats-Räderne: Friherre kotsnklast. Friherre v. klrrten. Friherre ^stlerbetk. Justilm-Räderne: Grefwe 6^IIendor^ koxpius. Iustitiso-Cancelleren: Grefwe ^Vacbtmeister. Hyf Cancellercn: Friherre »k äVatteistestt. Anmältes i underdånighet till afgörande Rikets Ständers underdånig» strif.velse angående utwivgande af den i allmänna Lagen stadgade rättigheten för gifte personer att söka agren,kapsstilnad hwilken med Kongl. Den 23 ZebruariL. 1Z65 Kongl. Maj:ts Nädrga tillåtelse, till nymäre s seende Circulerat ibland Staks-Rädeks Ledann ^; Derwid Stats Räders samtelige Ledamöter u nde uti Högsta Domstolens afgifne och i Star dels Protocoll för den i:sta i denne manad im^ne yttrande: och läcktes Kongl. Majrt till alla delar bi falla hwad Högste Domstolen i delta omne i unoer dänighet tillstyrkt med befallning akt Contrapropost. tion i likhet dermed stulle för Rikets Ständer framställas. la Läem xrotocolli III. k. kiteU. Utdrag af Prokocollet, hällit öfwer Justiti-e-Ärender uti Kongl. Majus Högste Domstol Tisdagen den 16 Januarii 1810. Närwarande: Justitiso.Räderne: Grefwe (-zstlenboi-A. von Ltrokirclr. Grefwe lllamilton. hibelius. I^iljevalcki. koxpius, Mom. Ef - i§66 Den 28 Hebruarii.
Årliga riinte-anslaget till Hans Majit Konungen Kapital-afbetalningar och räntor ä skulden till Rikets Ständers Bank D:o å Riksgälds-kontorets äldre lån och de i Kontoret iunestående räntefonder Ränteoch Amortissements-anslaget för 1855 års fonderade statslån . D:o d:o » 1858 » d:o D:o d:o » 1860 » d:o D:o d:o » 1861 » d:o D:o för det lån, som, enligt Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, kommer att upptagas, beräknadt till 5| procent å det beslutade lånebeloppet, 35,000,000 R:dr, under förutsättning att högst en tredjedel af de upplånade medlen under hvartdera året bchöfver från Riksgälds-kontoret för jernvägs arbetena utbetalas RiksdagsochijRevisionskostnader Aflöning till Rikets Ständers Justitie-ombudsman och tjenstemännen vid hans expedition m. fl. samt expenser och resekostnader m. m.. Löner, arfvoden och expenser vid Riksgälds-kontoret Pensioner och expektanslöner för tjenstemän och vaktbetjente vid Riksgälds-kontoret och f. d. General-assistans-kontoret Observations-arfvoden till Kongl. Kammar-rättens tjenstemän, bevillningstaxerings-kostnader samt omkostnader för kortoch tidnings stämplingen m. m Barnhusens, jemte andra inrättningars andelar af kortstämpel-afgiften Anslag till Statens jernvägar, att utgå af behållningen på jernvägstrafikinkomsten Summa R:dr R:mt Hafva utgjort: Summa under åren 1860—1862. Från den t Januari till och med den 20 Oktober 1863. Antagas komma att utgöra: Från den 20 Okt. till och med den 31 December 1863. Litt. MS. Rikets Ständers Riksgälds-kontors inkomster, utom allmänna Bevillningen och Kreditiv-afbetalningar samt tills vidare förräntade medel och särskilda, enligt Rikets Ständers beslut, till detta Yerk öfverlemnade tillgångar.