Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölich, David: Jag skall icke inlåta mig i en fråga der jag verkligen från början till slut icke varit intresserad för någondera sidans seger. Jag är öfvertygad, att de, som följa frågan och särdeles den om voterisproposine, med den upmärksamhet de äro skyldige hvar och en sitt parti eller dess åsigter om hvad som är nyttigast, icke underlåta att yttra sig fullständigt och utförligt för att grundlägga ett R. o. Adins beslut. Jag har egentligen begärt ordet för att tillkännagifva min önskan, att discussionen icke måtte fortgå på ett sätt, hvarigenom R. o. Ad. sårar sin egen värdighet och för framtiden lemnar ett olycksaligt exempel till efterdöme. StatsUtsk. har med mycken dialektisk skicklighet framställt förslag till voterisproposir, som dock hafva det felet att hvila på de mest lösa grunder jag under min långa offentliga bana hört omtalas. Hvar och en som känner svenska språket, känner äfven att bruket af prappositionerne lill och för är så godtyckligt, att man icke bort fästa sig vid hvilketdera blifvit begagnadt i denna meningen, ty de äro hvar för sig rigtigt begagnade i de 2:ne Ståndens beslut. — Frågan åter om saknaden af ordet: »Riksmynt», i R. o. Adms beslut förefaller mig ännu sämre. Emot den skiljaktighet man till följd af detta ords utelemnando i R. o. Adins beslut velat finna emellan detta beslut och PresteStis, talar Hr Gr. o. Landtims sista tillkännagifvande, men en ännu högre aur.toritet talar deremot, och denna är R. Stms beslut, att endast Riksmynt skall vara den i landet gällande myntsorten. Skola vi, hvarje gång vi nämna en summa, tillägga ordet Riksmynt för att icke missförstås, så skola R. Stir vara de första som gifva anledn. till pro - 10 Den 1 Augusti f. m. c-esser i framtiden.
En svägerska till Ivan Wasiliewitsch, storfurstinnan Juliana, hade, u t o m sig öfver sin frändes illdåd, sökt sin tillflykt inom de helgade murarne för att där i lugn få sluta sin lefnad, utan att hennes öron skulle nås af de d ö d s d ö m d e s jämmerrop. Under alla de år h o n vistades där hade h o n oafbrutet suckat o c h gråtit. Slutligen k o m detta till tsarens öron, o c h en m ö r k höstnatt klappade hans handtlangare på klostrets port. Den arma prinsessan, som endast alltför väl visste hvad detta betydde, flydde genom sitt fönster för att dränka sig i den närbelägna floden Moskwa, men upphanns o c h fördes tillbaka till sin cell, där h o n stryptes, » ty, » sade gumman, » sedan tsar Ivan mördat sin äldste son, s o m ni antagligen sett på den förfärliga taflan i Tretjakoffgalleriet, ville han ej se sina släktingars blod. Därför stryptes hon. » » Det var en ruskig historia, » menade jag. » A c k, » sade hon, » här finns det många sådana; » därefter fortsatte hon sålunda: » Tsar Peter lät här intaga sin härsklystna syster Sofia under namn af Susanna. V i befinna oss nu i det af henne uppförda huset, hvilket alltid utgör abedissans bostad. På goda grunder ansåg han henne vara den ledande handen i strelitzernas uppror, hvarför han i hennes åsyn framför detta fönster lät halshugga 300 man af strelitzergardet. D e andra afrättades på Röda torget. Dagny Om gift qvinnas eganderiitt e n l i g t Nya Lagberedningens ftirslag. etta förslag, soni s ?i ifrigt varit emot ' sedt, har nu efter mer an z ' /? ars väntan blifvit offcntliggjordt, och de flesta af våra större tidningar Iiafva mer eller mindre utförligt redogjort för dess innehåll.
Underdånig önskan eller anmälande hos Konungen eger Riksförsamling, äfvensom Landskaps-ling, besluta i hvilket ämne som helst, och gore derå Konungen, sedan Stats-Rådet hördt blifvit, det afseende, Han lör Riket nyttigast finner. Väckes fråga härom i Riks-försnmling, antingen genom Landskaps-tings-skrifvelse, eller af Rtksdags-fullmäglig eller Riksdagsman, är Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uiskotlets Betänkande i allmänhet det, som infordras bör; derefter beslute först Nedre Kammaren, och sist den Öfre. Hvardera Kammaren kan låta målet förfalla. Nedre Kammaren kan, med eller utan ändring, antaga Utskottets förslag; Öfre Kammaren biträda den Nedres beslut eller öfverlemna ett ändrings-förslag till dess pröfning. Godkännes detta ej, förfalle målet. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande är likaledes erforderligt, så framt ej seiskildl Utskott tillsättes, när Konungen, med anledning af sista stadgandet i §. 8g Regerings-Formen, har öfverlemnat åt Riks-föisandingen att gemensamt med honom något afgöra, som Rikets allmänna styrelse rörer. Målets behandling blifver dock då, i enlighet med nämnde §. af Regerings-Formen, enahanda med den, som för Lagfrågor är stadgad i ofvanskrefne §. 62. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande är icke erforderligt, när serskildt Utskott har behandlat målet, eller när annat Utskott, af dem, som i ofvanskrifne §. 5a omtalas, vid Grundlagsenlig befattning med mål, som till detsamma höra, har funnit anledning till hemställan om underdånig önskan eller anmälande hos Konungen. Riksförsamlingens beslut blifva likväl då alltid, ehuru på grund af ett annat Utskotts Betänkande, fattadl, på sätt denna §.:s mom. i föreskrifver. §. 65.
Med anledning häraf, får Kollegium underdånigst upplysa: att, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse den 26 November 1831, krutförsäljningspriserna städse blifvit, efter förslag af Kollegium, i nåder fastställda i jemnt förhållande till den kostnad, Kronan fått vidkännas för inhandlad salpeter och krutets tillverkning; att den del af det äldre krut, som årligen förbrukas för Eders Kongl. Maj :ts och Kronans behof, ersättes genom årstillverkningen, och upplägges en öfverskjutande del deraf för tillökning uti reserv-förråderna till krigsbehof; att åberopade uträkning innefattar så väl uppgift å krutpriser som uträkning öfver hela krut-tillverkningens penningevärde, samt att denna för 5,205 Centner af de trenne slagen uppgått till en summa, stor 179,821 R:dr 39 sk. 5 r:st., som i medeltal belöper för Centnern lill 34 R:dr 26 sk. 3^ rst; vidare, att de granskade årsräkenskaperna, så väl som Kollegii, med dess hufvudböcker Revisorerne tillhandakomna, Berättelse af den 9 Augusti nästlidet år utvisa, det krutförsäljningsmedlen uppgått för år 1842 till 133,026 R:dr 23 sk. 11 rst. och för år 1843 till 125,880 R:dr 16 sk. 11 rst., samt alltså lem nät vida större tillgång för Stats-Verket, än hvad Rikets Ständer uti 45 — 354 - Riks-staten med 90,000 R:dr påräknat. Krutmedlen ingå till Statsverket, dels från Krigs-Kollegium, dels från Landt-Ränterierna direkte. Derefter uppgifva Revisorerne uti 4 §., att, under åren 1842 och 1843, hade, enligt räkenskaperna, influtit tillsammans '7,446
Redan då hade flere finskor med framgång genomgått slöjdkurs vid Nääs, bland andra fröken Hedvig Sohlberg, föreståndarinna för lärarinneseminariet, då lärarinna vid Pojo folkskola, fröken Emmy Ramsay, lärarinna vid en samskola i Helsingfors, och fröken Ebba Hjelt, numera gift med en svensk lärare; redan då hade landets regering skänkt saken sin uppmuntran, men ännu hade endast ett fåtal skolor öppnat sina portar för träslöjden. Fröken Hjelt ville hafva den införd som läroämne vid seminariet, men, som sagdt, det lyckades icke, man led ett nederlag, men nederlaget var dock endast skenbart, ty vid mötet blef saken känd och därifrån vidare utbredd. Ett ibland skälen emot var att man trodde slöjden skulle vara för mycket ansträngande för lärarinnor. Till hälften på skämt, till hälften pä allvar sade man under de förberedande, privata diskussionerna, att systrarna Hjelt — hvardera ägde en utmärkt hälsa, hvilket också visade sig uti deras sunda och kärnfriska utyj. seende — när motpartiet anförde överansträngning som skäl emot, kunde hänvisa till sig själfva och visa syn för sägen, att sysslandet med slöjd erbjöde en nyttig rekreation och hälsosam motvikt till nutidens jäktande och enerverande tankearbete. Varmt intresserad af teckningsundervisningen, hvilken ju äfven nära sammanhänger med slöjdundervisningen, i ty att en skicklig slöjdare äfven bör vara en skicklig tecknare, har fröken Hjelt utarbetat kurser i linearteckning. Men ännu en öfverraskning skulle fröken Hjelt bereda sina landsmän. Förlidet år öppnades nämligen af henne ett ångsnickeri i Åggelby, nära Helsingfors. Ångsnickeriet levererar virke, tillverkar verktyg, slöjdmodeller och gymnastikredskap, möbler m. m. Hon är den första kvinnliga ledaren af en fabrik i Finland och således i mer än ett afseende en banbryterska för sitt kön. Hennes arbete har vunnit erkännande, framgången är viss, men större segrar än dessa skola vinnas, ty fröken Hjelt har på sitt program skrifvit: framåtskridande — utveckling. Visserligen hör man ännu många misstrogna röster höjas emot kvinnans arbete vid hyfvelbänken, men ingen har ännu kunnat förneka hennes inflytande på det uppväxande släktet i skolans och uppfostrans tjänst.
Deremot och ehuru något egentligt kontrakt angående oftaberörda arbetes verkställande icke synes behöfva upprättas, enär direktionen öfver Götheborgs hamnoch elfarbeten måste för hvarje år aflemna plan och berättelse i afseende å de arbeten, sorn då böra under dess tillsyn förrättas, samt styrelsen öfver allmänna vägoell vattenbyggnader vid dessa handlingars granskning följaktligen är i tillfälle kontrollera, huruvida och på hvad sätt de med det låneunderstöd, hvarom nu är fråga, förenade åligganden uppfyllas, vid hvilka förhållanden naturligtvis all fråga om anskaffandet af den föreskrifna serskilda säkerheten för kontraktets uppfyllande förfaller, hafva Rikets Ständer likväl ansett nödigt, att direktionen, i öfverensstämmelse med hvad såsom vilkor för alla dylika understöd finnes stadgadt, förbinder sig att efter den i nåder fastställda planen fullborda arbetet, utan att väcka anspråk på ytterligare bidrag af staten. Med stöd af hvad nu blifvit anfördt, äfvensom af de i E. K. M:s nådiga proposition för öfrigt uppgifna förhållanden, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt medgifva, att det lån å 140,000 r:dr, som rikets sednast församlade Ständer för hamnanläggningen vid Götheborg beviljade att, under 10 års tid, från Riksgäldskontoret utgå med 14,000 r:dr årligen, må af direktionen för Götheborgs hamnoch elfarbeten utbekommas, sedan direktionen härför afgifvit af E. K. M. i nåder godkändt skuldebref, tillika med serskild, förbindelse, hvarigenom, såsom säkerhet för lånets återbetalning i stadgad ordning, de till direktionens disposition ställda inkomster pantförskrifvas, och direktionen derjemte förbundit sig att, efter den utaf E. K. M. i nåder fastställda plan, och utan att framdeles väcka anspråk å ytterligare bidrag af statens, medel, fullborda det arbetsföretag, hvarför ifrågavarande lån är beviljadt. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E.. K.. M:s, högstberörda nådiga proposition, få härmedelst i underdånighet anmäla.
Riddcrstassct och Adeln, samt Hederwärda Bonde - Ständct blifwit ogilladt; Men jag t or det icke wara utan all nytta för dc Risprctive Ständcn, att känna, dct Banco-Utskottets tänkesätt öfwer det j frHga warande Ämne, warit fä mä"keligett deladt, helst som öfligt är, att enär r öfriga Utskotten twenne motsatta meningar uppkomma, hwilka ester anstäld Dotering finnas tillstp kta af rwänne Ständ hwardcrä, i sädan händelse, bägge de Motsatte meningarne lära öfwcrlämnas till Respectrve StändcnS pröfning. Och inser jag icke för min del Nägon orsak Wära, hwars förr icke samma piocedure matte iaktagas wid dc ifrärr Banco»Utskottet till Skändc» Utgäcndc, och sälcdejcke Banque,:s hemligheter intiehällande Expeditioner, Ock) anhällcr jag ödmjukast, att detta, säsom min Reservation, mätte ätfölja den till Hög - Rcspective Ständcn afgäende Expcdeiion ln LsteM I4e!6ngiU8. Det förefaller g nsta besy! nettigt akt Riksens. Ständers Banco-Utstött kunnat underläta akt ofördröjeligen inkomma med Uppgiften af de »rfiker, hwar. före icke Herror Banco - Fullmägkige ätlydt Riksdags. Besluter om Realisarionry af är 1300; dä likwät Höglofi. Den 4 October. Högloft. Ridderskapct och Adeln' förbehällit sig att fä detta wigtiga mäl inom 14 dagaroch Wällvfl. Borgare-Ständet skyndsammcligen utredk.
Handlingar uti then af Herr JustitiaeCantzleren Silfverskjöld å Embets vägnar emot Herr Generalen en Chef Grefve C. E. Lewenhaupt förde action, beträffande Herr Generalens förhållande vid thet öfver Krigsmakten i Finland honom anförtrodda Befäl. n) Förteckning på de Originale acter, bref och Concepter, som ifrån Kongl. Maj:ts Cancellie och flere ställen blifvit infordrade, och som de derå skrifne folier utvisa, blifvit fogade till skriftvexlingen i saken emellan Herr JustiticeCancelleren och Herr Generalen C. E. Lewenhaupt, hvilka acter blifvit genomdragne och förseglade ingifne uti Riksens Ständers Commission. o) Ett Band Diverse Handlingar. /O 8 st. sei'skildte Memorialer af olike personer. 7) Bi-acta emellan KrigsFiscalen å Embetes yägnar och Öfversten E. Fröberg. 174 Den 19 Mars e. ni. r) 3 st.
Utom sig af öfverraskning igenkände han Rakels fordne trolofvade, rabbinen, som han ofta sett i Baruks hus. Rabbinen var dock mycket förändrad och liknade snarare en hemsk andeuppenbarelse än en lefvande menniska, under det han nalkades med tysta, bestämda steg, och lampskenet föll på hans bleka ansigte, hvars ögon, flammande ur djupet af sina gropar, voro oaflåtligt riktade på Karmides. Innan denne var mägtig af ett ord, hade rabbinen kommit i hans omedelbara grannskap och stängt dörren till brudgemaket bakom sig. – Hvem är du som kommer? Och hvad vill du här? Med dessa ord bröt hastigt den bleknande Karmides tystnaden. – Fråga, hvilka vi äro som komma, och hvad vi vilja här, sade rabbinen med dämpad röst; – märker du ej, att vi äro flera? – Jag igenkänner dig. Du är Jonas, rabbinen. Men hvad söker du här? Hvad föranleder dig att komma på sådant sätt och vid denna timme? – Tala icke ensamt till mig, sade Jonas. – Du borde se, att jag åtföljes af flera. – Du talar som en vansinnig inföll Karmides. – Menniska, hvad vill du? Jag läser i dina ögon ett ondt uppsåt. – Jag såg din brudsäng, sade Jonas; – den lyser skönt af silfver och elfenben. Men du skall aldrig hvila i densamma. Hon är bäddad förgäfves. Ack, det gifves brott, som, när de skola vedergällas, göra den allsmägtige hämnaren till en nödstäld gud. Alla hans vredes vigter äro som ett dun mot tyngden af en enda uslings förbrytelse. Han kan icke tillämpa sin egen lag, som bjuder öga för öga och tand för tand. Hade du ögon så många som himlahvalfvets och jag släckte dem, och tänder som djupets Behemoth och jag utbröte dem, så vore dina qval ett intet mot dem, som du förorsakat oss – mig och henne och dem, som gåfvo henne lifvet. Om jag rycker dig från din bruds omfamning, kan jag likväl icke frånrycka dig hennes hjerta.
Den värde talaren säger, alt större skydd gifves icke af förbud, än afen hög tull. Det är oändligen svårt att afgöra detta ulan allmänna förhållanden. Det kan vara olika för olika artiklar; men huru man kan åberopa en erfarenhetom artiklar, som ännu icke visat sig i export-handeln, inser jag icke! En annan talare har fästat sig vid det ämne jag exempelvis omnämnde, och har frågat: hvilken fara skulle val inträffa, ifall man satte, till att bölja med, å tackjernsexporten en mycket hög tull och sedan lät den småningom gå ned, låt vara, sade han, med en procent om året? Då blir det fråga om, huru högt man börjar och hurti djupt man går; ty icke vill jag påslå att Svenska jernhandleringen fordrar ett sådant prohibitiv-systeme i everdeliga tider. Man har ej kommit sjelfva upplösningen af frågan ett steg närmare, innan man ådagalagt på hvad sätt denna progression skulle se ut, och huru den skulle verka. Likväl torde jag, med anledn. af denne talares yttrande, få anmäla, att to H. 5o 394 Den 29 Juli e. m. jag har här till hands en calcul öfver tillverkningskostnaden af Svenskt tackjern, beredt i England och beredt i Sverige. Med uppläsning af denna calcul vill jag ej upptaga tiden; nog af att den finnes tillgänglig. Jag vill blott nämna dess resultat. Den är grundad derpå, alt tackjernet skulle vara belagdt med 2 r:drs lull, enligt Tull-comite'ens förslag, hvilket var det enda man kände då calculen uppgjordes. Calculen slutar sig med det resultat, att med berörde full och det pris, som i sista faslingen gällde å Chrislinsehamns marknad, skulle Engelsmannen kunna tillverka stångjern af Svenskt tackjern till ett pris af 19 r:dr 24 sk. b:co fritt i England, hvilket, med beräkning af de omkostnader, som med exporten äro förenade, skulle motsvara ett värde för det Svenska stflngjernet i Götheborg af 14 r:dr 8 sk. b:co.
Jag förlänger ogerna discussionen, men i anledning af Friherre Cederströms yttrande, att det blott vore för att afskrämma från 5-procents-systemet, som jag nåmnt, att lån måste upptagas äfven för räntan och amortissement, anhåller jag få anföra, att tydligheten deraf lått inses af hvar och en, når man utgår från den grund, att Bevillningen ej kan eller får ökas. Om man nu betingar, att å dessa lån göra capital-afbetaining, sä mäste man Ben 12 September f, m, 543 ja låna upp till den. Friherre Cederström har yttrat, att det ej vore någon fara för capitalers uppsägning; emedan läne-teckningarne skulle blifva annoncerade. Jag tror tvärtom, att detta just vore klockringningen till capital-uppsågningar, emedan alla då ville skynda in, och jag år Öfvertygad, att uppsågningarne skulle blifva många gånger större ån behof vet; emedan en hvar Önskade eller hoppades att kunna hinna för de andra till Riksgälds - Contoiret. Grefve von Schwerin har framställt ett förslag, som vöre riktigt, om vår Författning vore sådan, ott det funnes någon styrelse för financerne emellan Riksdagarne. Om man vill hafva det förtroende för RiksgåldsContoirets Fullmågtige, att lemna dem ett sådant uppdrag, så ingår jag på Grefve von Schwerins mening; men att nu såga, att man skall taga i million i 5-procentssedlar, oeh en million i lån på viss tid med uppsägning, och att genom reglemente bestämma, huru man skall förhålla sig vid det eller det tillfället, år icke möjligt; utan då år båttre, att hafva något gifvet. Jag har sjelf varit den, som i finance-afdelningen föreslagit 2 procents ränta; jag har trott, att ju lägre räntan kunde vara, ju båttre vore det, emedan ändamålet då kunde vinnas, utan att rubba enskilta förhållan. den; men de flesta Ledamöterne trodde det vara säkrast, att sätta den till 5 procent. Uppoffringen år i alla fall ganska obetydlig, ty den inskränker sig till 56,ooo R:dr på 5 år.
Allt detta målades nu i rödt eller hvitt, med dekorativa blommor här och där; på bord och “buffet“ lades hemväfda, hvita, fransade dukar, på vägghyllorna sattes gamla leroch träkärl. Två andra packlårar ställdes i vinkel mot hvarandra i ett hörn och på dem breddes bondväfnader och bänkadynor, så att däraf blef den trefligaste lilla hörnsoffa. Genom några veckors eget arbete hade detta unga par således fått ett stilfullt, hemtrefligt rum, hvilket i ören kostade dem hvad andra ge ut i kronor – ja i tiotal af kronor, ofta utan att nå samma behagliga värkan. Med lika enkla medel kunna vackra förhängen, gardiner och borddukar snabbt, billigt och konstnärligt åstadkommas. Man kan till exempel få vackra gardiner endast genom att sy fast ylleband i några geometriska figurer som bård på ett tyg i en annan, med banden passande, färg. Eller man kan klippa ut tjocka yllelappar i fantastiska former och med sefirgarn i andra färger sy ned dem på ett ylle i annan färg: ett mycket snabbt arbetssätt, hvilket, då man har smak i formandet af figurerna och i färgvalet, ger öfverraskande vackra resultat. Ett dörrförhänge med orkidéliknande blommor samt fjärilar, sländor och snäckor i rätt stora, starkt stiliserade former – med blekblått, djupblått och blekrödt till hufvudfärger på en guldbrun grund – syddes sålunda på några dagar och var af den vackraste dekorativa värkan. Ändå snabbare och enklare gjorda äro ett slags gardiner af tunt, hvitt tyg, vare sig halftunt, hemmaväft entändt gardintyg eller så kallat kaffepåstyg ( Så köper man enfärgad satin, till exempel i grönt, och tar naturliga blad, såsom kastanjeblad, större och mindre, efter hvilka man ritar och klipper ut satinet. Dessa blad klistrar man sedan som bård på det hvita tyget, en liten bit från hvarandra, och syr sedan fast dem med enkel langett och silke i samma gröna färg. På samma sätt uppritas efter naturen till exempel näckrosblad, med stjälkar och blommor, hvilka man bildar af några hvita eller gula lappar. Vackra bli också nyponroskvistar, med fyra skära blad till rosor, ett till knoppen och ett grågrönt satin till bladen.
Efter åtskilliga framställningar med afseende på den vid kontraktet fogade kodicillen, hvilken slutligen fick förfalla, blef det tillägg, som innehöll ändringarne i det af Fullmäktige underskrifna kontraktet, af Riksarkivarien Nordström den 10 April undertecknadt, sedan den öfverenskommelse blifvit träffad, att i det exemplar af kontraktet, som komme att uppsättas på Tyska språket, endast Bankirhuset J. H. Schröder & Comp. i London skulle upptagas såsom låneöfvertagare, hvaremot de öfrige deltagarne skulle afgifva en särskild förbindelse, som borde tillsvidare hemlighållas, uti hvilken förbindelse de skulle förklara, att, ehuru förhanden varande omständigheter ej tilläte dem att med — 68 — sina namn inträda i låneaffärer de likväl ville, hvar för sig, öfvertaga de förbindelser, som för låneöfvertagarne i kontraktet bestämdes. Uti en af Raphael Erlanger den 10 April till Riksarkivarien Nordström afläten skrifvelse har Erlanger, för egen del samt på Gebrilder Bethmanns, Fl. J. Merck & Comp:s samt Emil Erlanger & Comp:s vägnar, - dock utan att dertill hafva företett någon fullmakt — afgifvit en sådan förbindelse, hvilken blifvit lånekontraktet bilagd. Sedan kontraktet under den il April blifvit undertecknadt jemväl af J. Henry Schröder <fe Comp., blef länet samma dag framlagdt till subskription pa Londons fondbörs, sedan det dagen förut blifvit i nio särskilda Engelska tidningar anmäldt och förordadt; och hade Riksarkivarien Nordström, till ledning för detta förord, meddelat en uppsats om hufvudmomenterna af Sveriges finansiella ställning, handel, skeppsfart, industri, statsinkomster, koinmunikationsanstalter m. m. Den berättelse Riksarkivarien Nordström efter sin återkomst afgaf örn sitt fullgjorda uppdrag för länets afslutande finnes bifogad Fullmäktiges protokoll för den 12 Maj. Vid samma tillfälle återleinnade Riksarkivarien det ena kontraktsexemplaret, försedt med J.
Anckarsvärd afstått från det af honom föreslagna amendement, i afs. på förevide punkt var yrkadt, af åtskilliga talare bifall; af Hr Tham, med hvilken Hr Tersmeden, Nils, hade instämt, att lt. o. Ad., med afslag å Utskis hemställan, måtte bifalla det förslag Doktor Nordlander uti bifogad reservation framställt; af Hr Carlheim-Gyllensköld återremiss och af Frih. Leijonhufvud, att R. St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla om föreskrift, att i alla Rikets församlingar konventioner om presterskapets löner inom 1860 års slut böra vara ingångna; att der sådant ej genom godvillig öfverenskommelse kan ske, lönerne bestämmas af 5 personer, 2:ne valde af församlingen och 2:ne af pastor, eller i hans frånvaro af Konsistorium, hvilka fyra kompromissarie!- utse den femte, samt att de sålunda upgjorda förslag till presterskapets aflöning underställas K. M:s Nåd. pröfning och fastställelse. Hr Carlheim-Gyllensköld: I fall särskild propos. kom mer att framställas rörande det af Frih. Leijonhufvud väckta förslaget, förenar jag mig med detta. Den först till bifall å Utskts ifrågav:de hemställan framställde propos. besvarades med blandade Ja och Nej; men då, efter till bifall å Hr Thams och Frih. Leijonhufvuds yrkanden framställde propos:r, som besvarades med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, propos. till bifall å Utsk:s hemställan förnyades, ropades starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja häl vid hafva varit öfvervägande. Vidare förekommo Utsk:s, pag. 36, afgifne yttranden, ang:de åtskilliga delar af en utaf Frih. Ahlströmer väckt motion, och yttrade sig härvid Frih. Alströmer, -Jonas: