Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmäld den i3 Augusti 1828, och StatsContoret, jemte Kongl. Majrts Befallningshafvande i Halland om Rikets Sländers Beslut förständigade. 29. Angående Räntans godtgörande å Köpe-skillingen för Carl Gustafs stads Bruk. Anmäld den i3 Aug., och meddelad Stats-Contoret till efterrättelse. 3o. Om verkställighet af Oeconomiska författningar först en viss tid efter deras utfärdande. Anmäld den 20 Januarii 1824. Med gillande af Rikets Ständers åsigter, förklarade Kongl. Maj:t sig vilja, vid dylika författningars utfärdande, tillse, det en lämplig tid hestämmes för deras verksamhet, så vidt sådant kunde förenas med det Allmännas sanna fördel, samt att Kongl. Maj;t ville iakttaga samma varsamhet vid Bil.t. R. St. Just. Omb:ns Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. i3 pröfningeu af de Rikets Ständers förslag, sorn åsyftade större förändringar i det hittills följda System för Rikets handel och näringar. 3i. Angående upprättande af Allmänna grunder för ett Stats-hushållnings System. Anmäld den 3 Junii 1824, och uppskjuten. 3a. Angående upphäfvande af de, genom C o m m e ic e - C 011 e g i i Kungörelse den 3i Mars 1819, meddelade föreskrifter om stämpling af husväfnader. Anmäld den i3 Augusti 1823. Commerce-Collegium förständigadt, att härom utfärda Kungörelse, 33. Angående invexling i Landsorterne af gamla föi slitna sedlar mot nya. Anmäld den i3 Augusti 1828, och bifallen, hvarom Stats-Contoret och samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande blifvit till efterrättelse förständigade. 4 Bil. t. R. Se. Just. Angående väckt fråga om årliga frimarknaders hållande i Wrigsta, Rydaholm och Strandplatsen Steninge Sund, samt om en Stads anläggning i Kronobergs Län. Anmäld den i3 Augusti 1823.
Om til Rikets räddning fordras upoffringar böra de wara kraftiga, ej pLitlruiver; de böra wara fotade pä sä säkra grunder, som göra dem anwändbare, den stund de päfordras. Jag föreflär t l detta ändamål, i stället för de projecterLcke krivileAiernss försakelse, en ^02 L>en 60 uraf. hjelp til Rikets räddning, mera betydande och pä närmare hall at Lilga, den nemligen af en förmögenhets-afgift, lämpad efter Rikets rätta behof och pä enahanda grunder, som wid Riksdagen 18Q0 an.togos. Sädant offer som innebär »verkelig och säker hjelp är med Högloft. Ridderffapets och Adelns »värdighet mer afpasiad och bär ej stämpel af äterhällsainhet; men af oskrymtad ägd patriotiff anda. Skulle någon af Ständets Ledamöter wil. ja försaka besia rättigheters Åtnjutande, sä mä den, sä midt det honom personligen angar, sädant hos Kongl. Majtt i underdänighct anmäla och desi nädiga Utslag afwakta; ihägkommandes Lagens uttryck: att bwac äger sin fak böta och ingen annans rätt förmärka. Dä Konungen allena tilhörer, at uphöja i Adeligt Stand och dermed förknippade rättigheter, sa tilkommer ock Konungen ensam, at emottaga försakelsen af dest erbudne och i längre tid nyttjade nädebewisningar; hwadan Riddcrffapet och Adeln, som icke kunnat gifwa sig kjelfwe besia privilegier, Fri - och Rättigheter, icke heller äger, efter min tanka, något deraf bortgifwa, utan at tillika förolämpa Majestätets rätt. Af hwad jag nu haft den äran anföra, hemställer jag Högloft.
Gjftermäls - Lälken stagar för den som genom hor förorsakat skillnad; men «idd. och Ad.prst. L:te Dand. -:dra Afd. s:. EN öä »Agon stämplat eller lagt rverkeligk färfäk, fö» stn Makas l,'^ skulle den oskyldige Maka» äga den räte Eill Egendomen 4:de sch gite §. §. i IZ Lapitlet Giftermals-Lalken utstaka; trädde den oskyldiga i annat gif^e, skulle Barnen njuta den Egendom som den förra enligt g §. bör i sadän« fall frän sig lemna; hwaremok näv gklenflap gifwik anledning till stillnads sökande, Hrvardera Makan mätte rvid sin Lagliga ratt bibehälkas; börandes tillika den Maka, som af sädane orsaker skillnad sökt och rvunnit, ej derföre anses befriad frän sin pligt att efter tillgäng och behof sa rväl om Len oskyldiga Makans framtida förnödenheter, som ock vm Barnen draga försorg; Och ma, när skillnad säkes för brott, den ej bewiljas, om de trvänne Makarne efter den brottsliges bestraffning a nyo sammanflyttat och Haft samlag." Och som Riksens Ständer wid öfwerwäLande häraf ansett det af Eders Kongl. Maj:t sälcdes ; Noder förcflagne stadgande wa>a pä goda skäl grundadt; hafwa Riksens Ständer detsamma i undcrdänighet säsom Lag antagit och gillat, endast med undantag, att i de fall dä till landsflykt eller lifstidsfängclse nägon warder dömd, ingen ändring ster i Lagens Allmänna stadgande, sä midt angär den till landsflykt eller lifstids-fängelsc dömde Makans Giftorätt, Morgongäfwa, annat Giftes ingäcnde samt Barnens wärdande, utan komme hwad derom i scrflildte händelser är förordnadt att äfwen hädanefter blifwa gällande. I anseende till hwad Eder Kongl. Majit ut!
Majit den 15 sistlidne Februari, på grund af hvad vid denna undersökning förekommit och enligt Förvaltningens hemställan, i nåder förordnade, att ytterligare tre sådana anstalter skola, med anlitande af Handelsoch Sjöfartsfondens medel, på tillika föreskrifvet sätt iordningställas vid Faludden och Ejkeviken på Gottland samt vid Gräsgård på Oland. 93io af den 27 Januari 1858, angående användandet af de å Stats-anslaget för båtsmansbeklädnaden åren 1819—1851 uppkomna behållningar. (199). 1858 den 26 Februari föredragen och de af den underdåniga skrifvelsen föranledda verkställighets åtgärder i nåder anbefallda. 94:o af den 3 Februari 1858, angående tiden och vilkoren för åtskilliga vid (då) innevarande Riksdag beviljade löneförhöjningars utgående. (208). 1858 den 23 Februari genom Finans-departementet föredragen och Kongl. Majits då fattade nådiga beslut i ämnet Sjöförsvars-departementet delgifvet; hvarefter, uppå sistnämnda departements underdåniga föredragning, den 1 påföljde Maj till efterrättelse för de under detsamma lydande civile m. fl. embetsoch tjenstemän i nåder meddelades de föreskrifter, som af Rikets Ständers berörda underdåniga skrifvelse och i öfrigt funnos påkallade. 95:o af den 20 Februari 1858, i fråga om lindring i båtsmanshållet med afseende å dervid utgående beklädnadsbidrag. (224). 1858 - J7 — 1858 den 27 Mars föredragen och i nåder öfverlemnad till Förvaltningens af Sjöärendena underdåniga utlåtande, samt, sedan detta inkommit, ånyo anmäld den 20 sistlidne April, då nådig proposition till Rikets Ständer rörande ämnet beslutades. 96:o af den 25 Februari 1858, i fråga om en äskad tillökning i afloningsförmånerna åt en del af Flottans gemenskap m. m. (238). 1858 den 27 Mars föredragen, hvarvid Kongl.
Då rättighet till begrafningshjelps åtnjutande grundlägges derigenom, att motsvarande besparing af tjenstemannen, vid tjenstens tillträde, aftjenas och således beloppet af den begrafningshjelp, hvartill Ränlmästaren Alms sterbhusdelegare varit berättigade, i händelse de derom i behörig tid sig 12 Stats-Utskottets Utlåtande> N\o 126. anmält, blifvit af Alms lön innehållet, samt det således icke synes vara billigt, att staten begagnar sig af sterbhusdelegarnes försummelse, att, inom den tid, som serskildt, i afseende å anmälandet af fordringar hos Statsverket, är stadgad, göra sina anspråk på medlens utbekommande gällande, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte bifalla, att sterbhusdelegarne efter aflidne Räntmästaren Alm} utan afseende derå, att fordringsanspråket icke blifvit i laga tid anmäldt, undfå den begrafningshjelp, hvartill de i öfrigt kunna finnas berättigade, samt att dessa medel må af Riksgälds-Contoret utbetalas; Börande Utskottet dervid upplysa, att Alms pension, hvaraf begrafningshjelpen, derest sådan blifvit till fullo aftjenad, skulle med sex månaders belopp utgå, utgjort 3g5 R:dr 24 sk., med derunder beräknade 37 tunnor spanmål. Stockholm den 14 Maj 1840. Reservation af Gustaf Apelqvist från Blekinge Län: ”Emot Utskottets beslut, hvarigenom blifvit tillstyrkt, att enkan
N:o 101, i ani. af Iv. Propos. ang:de kostnadsfri utdelning af Posto. Inrikes-Tidningar till alla kommuner i riket. mom. a. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Jag har be gärt ordet endast för att tillkännagifva, att jag var bortrest, då detta ärende förevar till handläggning i StatsUtslct, och således icke deltagit deri, men att jag hufvudsakligen instämmer i den af Hr Hjerta afgifna reservation. Gr. Mörner, Carl Göran: Det kan icke förnekas att det för Regeringen måste vara af vigt att ega en officiel organ, men tankarne torde vara mycket delade, om det sätt för anordnande af en sådan, hvilket nu blifvit föreslaget, är det lämpligaste. Hvad jag förnämligast måste ogilla är den gratisutdelning af Postoeh InrikesTidningar till ordföranderna i kommunalstyrelserna, som blifvit ifrågasatt. Genom en sådan skulle nemi. tidningen knappast blifva till något verkligt gagn för allmänheten, enär ordföranden icke kunde hafva någon skyldighet att tillhandahålla kommunens samtlige medlemmar tidningen och det äfven för dessa skulle blifva ganskn besvärligt att infinna sig hos honom för att af tidningen taga kännedom. Det synes mig sålunda, att det åsyftade ändamålet, att de legala publikationerna skulle blifva allmännare spridda och kända, skulle på ett högst ofullständigt sätt vinnas, och att åtminstone någon förändring bör göras, hvarigenom större säkerhet för uppnående af det åsyftade ändamålet kan beredas. Om man icke, såsom föreg:de talare yrkat, vill afslå denna punkt, så bör man derföre, enligt min tanke, återremittera densamma, hvarom jag anhåller om propos. Frih. Liljencrantz, Johan: Såsom skäl för be viljande af ifråg:de anslag har anförts, att man bör bereda större spridning åt det tidningsblad, som innehåller de legala annonserna och att Regeringen bör ega en organ inom pressen, hvaruti uppsatser rörande dess årgärH. Maj. der kunna inflyta, hvarförutom Stats-Utsk:t tillagt, att denna tidning borde innehålla redogörelser för representationens förhandlingar.
Män tillåt ne friare Seglation och Handel på Sverige förorsakad. Vid ett sådant förhållande och då Kgl. Maj:t genom Nådig försäkran för Rikets Borgerskap och Städer den 23 Februari 1789 under Privilegii-skydd förklarat, att Product-PIacatet alltid skall i sin helgd och till efterrättelse tjena, då Riket af Krig icke är oroadt, eller då andra särskilta orsaker till dess hvilande ej föranleda , och att, i sådant fäll, det likväl genast, sedan orsaken upphört, bör återställas i full verkan, anser Prest-Ståndets Ledamöter ingen önskan eller framställning i detta afseende kunna äga rum , emedan Kongl. Maj:t tliy förutan ej lärer underlåta, att i detta, likasom andra fall, iakttaga hvad med Rikets fördel är förenligt, och hvilken allmänna önskan ej behof ver förnyas. ” Herr Prosten Almqvist yttrade: '■Herr Grefven och Ordförandens berak" ning af Pluralitet, vid afgörande af frågan om Product-PIacatet och en fri Landthandel, kan JaS Den 14 Juli. jag för min del icke erkänna. När ett Stånd förklarat sig icke kunna ingå i öfverläggning örn ämnet, såsom stridande emöt dess privilegier ; så anser jag Utskottet vara desorganiserat, så att ingen öfverläggning kan företagas, ingen proposition göras och intet beslut fattas.*’ ”Att trenne Stånd företaga sig afgörandet af en fråga, sorn det fjerde Ståndet förklarar stridande mot dess Privilegier, är en oformlighet, stridande mot Riksdags ordningen. Mindst kan i så beskaffade omständigheter tväflne Stånd öfverrösta det tredje.” ”Denna min särskilta tanka anhåller jag ina få åtfölja Expeditionen till Respectiva RiksStånden. ” Härmed förenade sig Herr Prosten Ek. Herr Prosten Levin anförde: att Prest-Ståndeta Ledamöter, redan ifrån början af öfverläggningarna förenat sig med Borgare-Ståndets Medlemmar.
M:s nåd. propos., föranleda några besparingar å Riksslatens hufvudtitlar. Jag får i anledn. häraf blott erinra om hvad som vid föreg:de hufvudtitlar sig tilldragit, nemi. att på 4:de hufvudliteln StalsUtsk. utan K. propos. föreslagit en indragning af 6000 r:dr årligen, hvilken bifallits af detta Stånd utan att någon dervid gjorde aumärkn., ehuru vi hade både Depart.-chefen och andra, som intresserade sig för de militära angelägenheterne, här närvar, då beslutet fattades. Således är förfarandet vid denna riksdag af detta Stånd godkändt. Hvad den nu förevar, fråga angår, så förenar jag mig med dem, som yrka en återremiss; men icke derföre att icke någon inskränkning kan ske i anslaget, utan derföre att StalsUtsk. har för den summa, som der blifvit föreslagen, gifvit inga skäl. Den är helt och hållet godtyckligt framställd, utan alt man kan på något sätt af Ulsk:s betänk, finna, af hvilka förhållanden en sådan minskning skulle vara föranledd. Jag har uti min afgifna reservation sökt motiverat den minskning som förefallit mig verkställbar och skulle tro att en sådan minskning, som jag ifrågasatt, skulle utan äfventyr kunna göras. Jag får härvid erinra att då man såsom af min reservation kan inhemtas, ser, att ett anslag stått obegagnat i 12—13 år och derutöfver, så torde det icke vara något riskeradt att indraga detsamma. Då vidare den uplysning har till StalsUtsk. méddelats, att den lediga Bergsråds-lönen 80 Den 24 April. hvilken af mig blifvit till indragning föreslagen, är, på sätt jag i min reservation anfört, använd dels till serskilda arfvoden innefallande lönetillökningar åt de 2 qvarvarande Bergsråden och dels till besparingar åt Statsverket, så tror jag icke eller att man äfventyrar något med att tillstyrka indragning af denna lön.
M:s befallningshafvande och biskopen uppgifna vilkor, som det amorteringslån, direktionen för Institutum clinicum och läns-lazarettet, kurhuset samt barnbördshuset i Lund begärt, under de vilkor, direktionen i sådant afseende uppgifvit. Hvad E. K. M. sålunda i nåder framställt, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; men då statsverkets tillgångar för närvarande icke lemna utväg för meddelandet af ifrågaställda låne-understöd, hafva Rikets Ständer funnit sig föranlåtne att till E. K. M:s nådiga proposition i dessa delar icke lemna bifall. Hvilket, till svar härå, Rikets Ständer få hos E K. M. i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Juni 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 21 Juni 1848. Preste-slåndet den 22 Borgare-ståndet den 22 Bonde-ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående föreslagna jemnkningar uti det antagna myntsystemet. (Banko-utsk. Utkden ]N:o 24 och 47 samt Mern. N:o 57.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag beslutat, alt Svenska myntets räkne-enhet skulle fastställas till * r:dr silfver, i enlighet med det skrot och korn, hvilket myntordningen afdon 9 Maj 1835 bestämmer, och att denna räkne-enhet, svarande mot 1 r;dr r:gds eller 32 skillingar banko, borde be - 214 Expeditions-Uiikotlets Förslag till und.
Ulfsparres konkursmassa 92 R:dr 32 öre, eller tillhopa » 4 49: 92. 750: 8. så att å Låne-kontorets i Götheborg ifrågavarande fordringar, primitivt utgörande 4 6,800 R:dr, numera återstår i kapital. Då af en utaf vederbörande uppgjord, ansökningen följaktig kalkyl öfver Häradshöfdingen Y. Ulfsparres och Brukspatronen C. J. Ulfsparres konkursmassors ställning sig visar, att från dessa konkursmassor icke är att påräkna utdelning till sammanlagdt så stort belopp, som erfordras för betäckande af de i konkurserne fastställda oprioriterade kapital-fordringar, men Banko-diskont-verket och Lånekontoret genom det gjorda ackords-anbudets antagande, skulle för sina återstående kapitalfordringar beredas full liqvid, hvilken ofördröjligen vore att införvänta, under det att konkursmassornes slutliga utredning sannolikt först efter lång tidsutdrägt kan vara att emotse, anser Utskottet berörde anbuds godkännande vara med Diskont-verkets och Låne-kontorets fördel öfverensstämmande, och får alltså, i enlighet med hvad ofvanbemälda Direktioner föreslagit, hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att, såvida Diskont-verkets i Stockholm och Låne-kontorets i Götheborg återstående kapital-fordringar af sökanderne, med 2,488 R:dr 24 öre till Banko-diskont-verket och 6,427 R:dr 86 öre till Låne-kontoret i Götheborg, inbetalas inom en månad efter derom gjord tillsägelse, de å berörde fordringar upp lupna öfverräntor måtte få eftergifvas och utur räkenskaperne afskrifvas. Stockholm den 9 Februari 4863. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Banko-Utskottets Utlåtande ,JVs>' 25. ! JV? 25. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Febr. 1863, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om förändrad grund för ulmyntningen af Svenska silfvermyntet.
R:dr 45 sk. 4 rst. till Kathedralskolan i Lund, hvarigenom skolansbehof af den helgonskyld, 1,047 tunnor korn, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, borde af klockarnes i Lunds stift helgonskylds-säd indragas och till berörde skola användas, komme att upphöra, hvarjemte Rikets Ständer beslutat, att de församlingar, af hvilkas helgonskyldskorn påräknats bidrag till nämnde skola, borde, så vidt de förbundo sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne använda samma bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf; så hade, i anledning af hos Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer gjord anmärkning, dels att den rättvisa, söm genom ofvanberörda åtgärd kommit de församlingar till godt», från hvilka helgonskyldskorn sålunda skulle hafva utgått till Lunds Kathedralskola, icke sträckt sig till de församlingar inom Lunds stift, som voro belägna inom två mil från städerna oell ännu måste betala sin helgonskyld till städernas skolor, dels ock att dessa väl icke kunde undvara den inkomst, som genom lielgonskylden blifvit dem beredd, men att det likväl vore orättvist, att kringliggande landtförsamlingar skulle löna lärare i städernas skolor, då de sjelfva voro i största behof af lielgonskylden för sina egna barns undervisning samt städernas innevånare icke lemnade något bidrag till lärares aflöning hvarken vid Lärdomsskolorna eller Akademien, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 23 Maj 1845, med förklarande, att de icke varit i tillfälle att nog tillförlitligt och fullständigt utreda förhållandet med ifrågakomne helgonskyld eller den rätt, på grund hvaraf de inom Lunds stift belägne städers skolor åtnjutit och för lärares underhåll åtnjöto helgonskyldskorn ifrån de inom två mils afstånd från samma städer belägna församlingar, men ansågo billigt, att, då den helgonskyld, som af öfrige församlingar inom stiftet bordt, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, utgå till Lunds Katedralskola, blifvit vid dessa församlingar under ofvannämnda vilkor bibehållen, jemväl de inom två mil från städerna belägne landtförsamlin - 4 SlaH-lltltollelt Ullålande, A.o l!S. gar finge åtnjuta enahanda förmån, anhållit, att Kongl., Majit täcktes efter anställd undersökning dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds stift varande städers skolor åtnjöto helgonskyldskorn af sistberörde landtförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utginge, låta vid nästpåföljde Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Proposition i ämnet,
Hvilken utsigt för våra riksdagsfäder från Nya Riksdagshuset på Helgeandsholmen. Helgeandsholmen! Ah, der skall ju nu byggas riksdags * Se Ur Dagens Krönika« Januarih. Ur Dagens Krönika. 56hus och riksbankshus. Visserligen! Men huru skola vi förstå det? Det vigtigaste har man glömt: Punschoch Varietésalongî Hvadan denna obegripliga och oförklarliga glömska? Hardt när hjertlös mot alla dem, som nu tvingas öfver en bro, så en gatbit och så ännu en bro till Strömsborg i stället för att endast gå ned för en trappa och uppför en trappa på samma holme, den helige Andes holme? Vi hoppas att endast detta vårt enkla påpekande skall ha en ändring till följd, antingen nu lokalen bygges till riksdagshuset eller — hvad många skäl tala för — inbygges den. Och hvilkén rask penningeomsättning! Riksbanken à ena sidan — punschen, varietén och les cabinets particuliers å den andra! Naturligtvis kaq ej innehafvaren af Berns ' salonger med lugn åse dessa tre konkurrenter utan att utvidga sina établissement, och som han rår om Strömparterren, hvad är naturligare äu att der grunda en filial. Och hr Blanch! Hvad betyda några konstälskares söf verkrischor mot den guldström, som Blanchs salong, återstild i sitt gamla eller, som en löjtnant nyligen sade mig, rätta skick, skulle inbringa. Ack, länge nog ha Clara Happé« och Juliette Laurences vålnader sväfvat derinne nattetid och förargat sig öfver grefve von Rosen, Munkaczky, opponenter och akademier utan mannamån, som förlagt lokalens intresse alldeles uppåt väggarne. Icke ens Makart försonade de vreda nymferna med all denna oljemängd! Och förr som bär skådades så underbara ting! Till denna hexdans är nu böljan gjord med Sveaoch Strömsborgs-etablissementen. Men dermed också böljan till slutet Det onda uppslukar sig sjelft. Den ena värdshusvärden efter den andra gör en förfarlig kullerbytta som slutnummer på denna kolossala varieté-scen.
Men då det icke är antagligt, att Kongl. General-Poststvrelsen, sedan dess nyssberörda förslag ogillades, åter skulle vilja göra underdånig framställning i ämnet, ser jag icke någon annan möjlighet att häruti vinna behöflig rättelse, än om Rikets Ständer skulle vilja härom göra underdånig framställning. Saken, ehuru den vid första påseendet kan synas obetydlig, är dock af ej så ringa vigt, enär den innebär att lika rättvisa må ske såväl den mindre bemedlade mängden, som det förmögnare fåtalet, äfvensom det är af vigt att de fattigare erhålla för billigt pris gagnande och uppbygglig tidningsläsning. Om likväl häremot invändes, att mycken skadlig läsning sålunda bibringas de obildade, så får jag upplysa, att tidningar af kristelig och sedlig halt spridas ut bland allmänheten i vida större antal än de dåliga tidningarna; och i allt fall, vill man genom någon slags beskattning söka hämma spridningen af irreligiösa och osedliga tidningar, så bör denna beskattning dock lika drabba, såväl de större, som de mindre tidningarne. Som jag alltid förmodar, att de orsaker, hvilka föranledde omförmälda stadgande!) i Kongl Brefvet den 17 December 1851 numera icke förefinnas, så får jag ödmjukligen föreslå: att Rikets Ständer mätte till Kongl. Maj:t ingå med en underdånig skrifvelse, alt ar [vodet till postförvaltare för tidningars afsändning och utdelning måtte bestämmas i öfverensstämmelse med den tariff, som finnes uppgjord i Kongl. General-Poststyrelsens underdåniga memorial af den i December 1851. Stockholm den 28 November 1862. Rich. Ehrenborg. bill. till R. St. IX: o 136. Af Herr Wolffelt* Mauritz Constantin, angående löneförbättring åt Intendenten vid Kongl. Landtbruks-akademiens experimentalfält.
Loke förstod ej antydningen, men begrep väl, att det låg hån i den, och han öfveröste först Brage, därefter samtliga närvarande gudar och gudinnor, den tyste Vidar dock undantagen, med de värsta smädelser, och skröt med sina ogärningar. Därmed fortfor han ännu, när Tor steg in i salen. Äfven denne fick några stickord; men då Tor vardt vred, tystnade Loke och gick ut, sedan han önskat värden på stället allt ondt. Han kom oantastad från denna färd för vägfridens skull. Men några dagar därefter började man efterleta honom. Från Lidskjalf iakttog man, att högt uppe i Svitiod det kalla var på ett bärg en egendomlig boning uppförd, som dit intills icke varit sedd i den ödemarken, och man beslöt taga reda på hvem nybyggaren var. Det var Loke, som uppfört ett hus med fyra dörrar, så att han kunde se ut därifrån åt alla håll. Stället var så tillvida väl valdt, att strax därbredvid brusade en djup och strid älf, Franangers fors, dit Loke, om fara nalkades, kunde taga sin tillflykt. Han tillbragte sina dagar med att i laxskepnad fara ned och uppför forsen, när han icke satt vid härdens eld och grubblade eller förehade något handarbete. Hvarjehanda saker, såsom lin och garn och virke, hade han fört dit till ämne för tidsfördrif. Så kom han en dag på den tanken: »Huru skulle jag själf bära mig åt, för att kunna fånga någon, som gjort sig till lax och simmade i forsen? Han satt en stund eftertänkande; därefter tog han garn och band det första nät, som blifvit gjordt. Under det han sysslade med nätet, kommo Tor och några andra af asarne så hastigt öfver honom, att han nätt och jämt hann kasta nätet i elden och springa ut och ned i älfven. Då asarne kommit in i huset och sågo på härden de rutor af aska, som det uppbrända nätet bildade samt garnet, som låg därbredvid, förstodo de, att Loke här gjort en uppfinning, hvarmed han själf kunde fångas, och de satte sig genast och bundo ett ganska drygt nät efter det mönster de hade på härden.