Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är ett annat förhållande, än när förenämnda -motion väcktes. Jag vet den svårighet man har att få ordförande, och hvarföre äfven electorerne stundom sett sig nödsakade a It välja en och samma ledamot till ordförande i alne Utsk. När det för framtiden blir stadgadt, att icke electorerne, utan Utsk:n sjelfva äga alt tillsätta ordförande, då blir det också lättare för electorerne att välja ledamöter i Utsk:n, än förhållandet hittills varit. Jag hemställer emedlertid, om ej, helst motionären icke är i staden närvar., den nu föredragna motionen kunde ytterligare få hvila till dess han återkommit. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att ett ytterligare hvilande på bordet, såsom Frih. Boye begärt, af Hr Lilljenstolpes motion icke vore så helt och hållet formenligt, men alt Frih. Boycs afsigt i alla fall kunde uppfyllas, då motionen åter af Hr Lilljenstolpe kunde väckas i ett förändradt skick, som icke vore stridande emot redan förut fattade beslut. Hr Landtm, hemställde således, om R. o. Ad. ansåg någon vidare åtgärd i anledn. af motionen vara att vidtaga. Ropades nej. Föredrogs ånyo och bifölls Statsoch BancoUtsktns utlåt. N:o 69, i anledn. af erhållna återremisser å Ulsk:ns utlåt. Den 9 Januari e. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm, samt Ståndet, om det ej skulle behaga inbjuda BorgareSt. alt sig med R. o. Ad. förena i det beslut, som nu är faltadt ang:de Manufactur-disconten. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. alt inbjuda Vällofl: BorgareSt. till instämmande i R. o. Ad:s genom bifall till Statsoch BancoUlsktns utlåt. N:o 69 fattade beslut.
Mo* tionairen, att berörde onera, sedan de blifvit be stämda för alla hemman inom By, mitte fördelas på hvarje Hemmansegare, efter hvars och ens inom byen innehafvande egolott eller öretal, derifrån likväl undantagne Jordeboksoch Hemmantals-Räntorne; 2:0 af Olof ^fansson från CalmareLän, hvilken ock anmärkt olämpligheten af skyldigheternas beräknande efter hemmantalet, såsom en osäker måttstock för jordens godhet, och yrkat, det bidragen till Staten borde utgöras å Landet efter Jordbrukarens verkliga förmögenhet; i hvilket hänseende Olof Jansson väl anser någon tillförlitlig norm blifva svår, om icke omöjlig, att utfinna, men hemställer dock, att alla utskylder må bestridas i mon af Lägenheternas Taxeringsvärde, så framt man icke funné tjenligare att värdera och taxera hvarje lägenhet till någon viss årlig afgift per Tunnland af hela areala innehållet, efter dess godhet i åker, äng, betesmark och skog m. m.; hvaremot Nils Månsson med flere förklarat sig icke kunna un\ derstpdja förslaget om utskyldernas beräknande Bih. till R. St. Uti. N:o yg. efter Taxeringsvärdet, deraf pSgon billig grund för jordbeskattningen icke kunde hemtas; och 3:0 af Johan Olsson från Vesterås Län, som, af enahanda anledning, föreslagit, att BevillningsTaxeringsvärdet måtte tagas till grund och måttstock för beräknandet och utgörandet af Hemmanens alla slags Extra Onera och Gärder; hvilket förslag Vice Talmannen Jon Jonsson ansett betänkligt, såsom ledande till rubbning uti de af ålder för Hemmanens Onera bestämda grunder; vayandes för dem, hvilkas lägenheter finnas belagda med högre Extra Onera och Gärder, än de kunna bära, utväg beredd, att, enligt Författningarne, söka förmedling så väl i Hemmansräntan sorn Mantalet.
Under det våra skickligaste folkskollärare åtnjuta en lön, som äfven i lyckligaste fall icke uppgår till en Riksdaler 40 öre om dagen, hvarpå de skola underhålla sig med familj under Utöfniugen af ett ständigt och mödosamt arbete, och sjelfva elementarläroverkens lärare med dyrköpta kunskaper måste i första lönegraden åtnöjas med en lön icke öfverstigande två Riksdaler 75 öre om dagen, och slutligen flera af Svenska folkets representanter i dagtraktamente icke lära erhålla mer äD fyra å fem Riksdaler för att sig dermed i hufvudstaden uppehålla; aflönar statsverket bränneri-kontrollörer med vanligast sju Riksdaler om dagen, utom en på mångå ställen alldeles öfverflödig skjutsersättning, hvarförutan de hafva fri föda, logis, eldning och uppassning hos bränneriegaren för högst sex timmars arbete i veckan. Denna frikostighet är efter min uppfattning icke af någon nödvändighet påkallad. Några synnerliga förstudier erfordras icke för detta uppdrags bestridande och något ansträgande arbete är icke dervid förenadt, hvarföre ock i min hemort ett mångdubbelt antal kontrollörer, emot bränneriernas antal, sig till sådan befattning anmäla. De Motioner i Bonde-Ståndet 1865. De som vanligast hafva lyckan erhålla detta uppdrag med dervid förenade stora arfvode äro afskedade och tjenande officerare från högre till lägre grad, afsigkomna handlande, misslyckade studenter, personer ofta så okunniga i den enklaste räknekonst, att exempel gifves på kontrollörer, som måst anlita socknens folkskolelärare om biträde för uppdragets utförande. Under sådana förhållanden och med full öfvertygelse derom att kompetente sökande till kontrollörsplatser ändå icke skola saknas, vågar jag föreslå: att ersättning till bränvinskontrollörer måtte bestämmas till minst Tre och högst Fem Riksdaler, om dagen, utom andra dem redan tillerkända förmåner. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. O. B. Olsson, från Christianstads län. Af Ola Bosson Olsson från Christianstads län, angående ersättning för flyttning af åbyggnad i närhet af jernbana.
Jag måtte i mina förra yttranden ej hafva nog tydligt uttryckt mig i afseende å det Utsk., hvartill jag anser att nu väckta Den 2 2 N o v ernber. 23 motion bör remitteras, och får derföre förklara att jag åsyftade dess remitterande till det blifvande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Hr Gr o. Landtm, yttrade, att i sådant fall särskilde propos:r blifvit begärde dels å bifall, dels å afslag och dels å remiss till det blifvande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., samt att han fördenskull finge först hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Lagerbjelkes nu förevande motion. Denna propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg svaret hafva utfallit med öfvervägande Ja. Hr Munck af Rosenschöld begärde votering, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han förmodade, att Hr Munck -af Rosenschöld, som yrkat afslag, önskade att afslag å motionen måtte blifva contrapropos. vid den begärde voteringen. Hr Gripenstedt: På detta sätt kommer icke min mening under ompröfning; men dä jag anser densamma vara den enda rätta och lagliga, måste jag anhålla, ett i enlighet dermed, remiss af förslaget till det blifvande Ekon.Utsk. måtte antagas såsom contrapropos. vid voteringen. Hr Munck af Rosenschöld: Jag kan icke finna att Hr Gripenstedts mening blifver förqväfd, derföre att afslag å motionen utgör contrapropos. vid voteringen. Skulle R. o. Ad. bifalla motionen, då, men: ej förr, bör Hr Gripenstedts yrkande å remiss komma i fråga. Hr Gr. o. Landtm: yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att derest Gr.
Ridderskapet och Adeln blifva förstådd, utbeder jag mig ytterligare få ödmjukast erinra , att då Herr Professor Munck af Rosenschölds anhållan, det Ridderskapet och Adeln måtte utlåta sig öfver den ifrågasatta Riksdagsmanna rättigheten, åsyftar en förklaring eller förtydligande af Grundlagen , kan denna fråga hvarken till öfverläggning upptagas, ej heller, såsom samme värde Ledamot vidare yrkat, remiss derå till vederbörligt Utskott af Ridderskapet och Adeln lagligen beslutas. Grundlagens föreskrift härom är ju ganska klar, att man directe till ConstitutionsUtskottet skriftligen bör afgifva sina tankar, och icke väcka dylika frågor i Riksens Standers Plena. Hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken får jag derföre förnya min ödmjuka anhållan om proposition till slut på hela denna öfverläggning. Fri - Den 31 Mars. 435 Friherre Boye: Jag haj: Visserligen icke hagot emot att motionen må förfalla; men jag hemställer, om det också går an, innan ännu Herr Friherre Wirsén, som väckt motionen, blifvit hörd, och från sin rättighet att få motionen besvarad afstått» Friherre af Wetterstedt:
Hon plockade ångestfullt på förklädet och darrade och ville se åt sidan, men åter och åter tvang han henne med sin mildhet att möta hans blick, och för hvar gång andades hon allt häftigare. När han slutligen kom till orden: »Vårt dagliga bröd gif oss i dag», föll hon honom besinningslöst i talet. – Inte mer! – mumlade hon. – Hvad? Skall jag ej läsa Herrans bön? – Inte i natt! I morgon skola vi läsa den. Hon grep honom i armen och drog honom med sig ut i förstugan. – I kallade mig girig och hård, – sporde hon med en röst så underlig som hade icke hennes tunga utan själfva hjärtat talat. – Det gjorde jag. – Och I sade, att en nöd sådan som denna kommit öfver oss för att göra oss goda och stora. Han nickade. – Följ mig då! – hviskade hon, och de stego ut i vinternatten. Skaren låg så hård, att den bar, och stjärnorna fladdrade ofvan de mörka längorna, där ingen boskap råmade och ingen kärfve var utsatt åt sparfvarna. En dundrande nordan hvirflade kring knutarna. De tryckte sig tätt utefter ladväggarna för blåstens skull, och inkomna i skogen höllo de sig fast vid granarnas kvistar. Förskräckelsen har beröfvat henne vettet, tänkte han och ropade efter henne i handen, men hon uppfattade icke hans ord i stormen. Hon pekade endast framåt och gick och gick. Han tilltrodde henne intet godt uppsåt, och han begynte att frukta, men han blygdes att lämna kvinnan allena i natten, och han visste, att ulfvarna blifvit allt fler sedan människorna blifvit allt färre. Genomisad af köld och ängslan ökade han sina steg för att gripa henne om lifvet och hålla henne tillbaka. Då såg han, att de hunnit till ett förfallet ödehemman, där husfolket dött i pesten och sonen i fält. Logen stod sammanstörtad i drifvorna, och i stugans svalgång yrde snön mellan spjälorna. I den vidöppna dörren lyste den motsatta väggens fönster tvärs genom den tomma kammaren. Han öfverfölls af fasa och stannade.
Förordningen den 4 November 1772 stadgar, alt, på del så väl Söndagarne, som de flere genom samma Förordning bibehållna Helgedagar, måge användas i det vid deras instiftelse åsyftade ändamål, den Högstes lof och dyrkan, såsom ock ett Christligt undervisningsverk hållas tillbörligen vid makt, ville Kongl. Majit till allmän och obrottslig efterrättelse hafva upplifvat, förnyat och stadfästal förr utgångna Förordningar om Sönoch andra Högtidseller Helge-dagars rätta firande. — Kongl. Resolutionen på Preste-slåndets besvär den 20 November 1786 stadgar alt i allmänhet uti riket inga offentliga skådespel på Sönoch Heige-dagar skulle vara tiliåtne, och hvaröfver Konungens Embetsmän, som detta anginge, högre och lägre, sk lille vara skyldige hålla allvarsam hand; dock undantogos härifrån städerne Stockholm, Götheborg och Norrköping, hvarest äfven på Sönoch Helge-dagar efter klockan 6 på aftonen skådespel skulle vara tiliåtne; och Kongl. Brefvet det) 14 -Juni 1820 innehåller att, då Kongl. 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 77. Maj:t är öfvertygad alt den allmänna Gudstjenslen och dess värdiga begående iir ett af de vigligaste medlen alt väcka och underhålla sådana dygder, på hvilka samhäilels bestånd hvilar, har Kongl. Majit funnit ali alla hinder böra ur vägen rödjas, som kunna motverka delta stora ändamål och alllså velat i Nådei stadga och förordna, att då i afseende på Långfredagen, Påskaftonen och Påskdagen skådespel på dessa dagar ej linge uppföras, detsamma jemväl komine att gälla lör Juldagen och Julaftonen, Pingstdagen och Pingstaftonen samt alla Bönedagar och dagarne löre desamma; och åiåge Konungens Befallningshafvande och Konsistorierna alt tillse det denna föreskrift vederbörligen blefve till efterrättelse befordrad. — l
Strindlunds från Vester-norrlauds län, angående afvittringens i Vester-norrland bringande till slut; Johan Anderssons från Skaraborgs län, om rätt för åtskilliga hemmans-innehafvare till erhållande af skog från kronoparken Vestra Kinneskogen; V. talman Nils Pehrssons, om anslag tili en länsmanslön; Anders Gustafssons från Östergöthlands län, om hamnanläggning vid Wadstena; Anders Gunnarssons från Elfsborgs län, om stats-anslag tili befrämjande af oländig marks odlande; Lars Wenanders från Bohuslän, angående befrielse från kronobåtsskjuts-skyldigheten tili Marstrands fästning; Ola Månssons och So?ie Perssons från Skåne, om lönings-spanmålens utgörande efter markegångspris; Anders Gustafssons från Östergöthland, om understöd åt enkefru lagmanskan Wejbull Andreas Bengtssons från Jönköpings län, örn afskrifning af undsättnings-lån; Jöns Erssons från Wermlands län, angående eftergift af ränta å statslån för egaren af Conradsfors bruk; Elof Anderssons från samma län, angående försäljning eller bortarrendering af kronohemman; Lars Olsso?is från Stora Kopparbergs län, om Bergs-koilegii indragning; - Prot.-utdrag den 29 December 184-1. 123 Peter Jönssons från Jönköpings län, angåeude frihet från dagsverkens utgörande till Wisingsborg; Dito dito, om vinnande af förmedling för Wisingsö åboer; Dito dito, om lindring uti Wisingsö-boarnes utskylder; Christen Anderssons från Malmöhus län, om tryggad besittningsrätt för husmän och torpare å kronans gårdar och lägenheter; Pehr Nilssons från Christianstads län, om anslag för en distriktläkares anställande i Ousby; Pehr Nilssons från Christianstads län, om upphörande af de s. k, hjelpedagsverken i Skåne; Christen Anderssons från Malmöhus län, rörande tullverkets pensionsoch indragnings-stater; Erik Pehrssons från Gefleborgs län, om försäljning af stämpladt papper vid tingsställena; Pehr Östmans från Yester-norrlands län, angående begagnande utan afgift af Laxfiskena i Ångermanna Elfven; Dito dito, om militie-räntans i Vesternorrland ingående till Stats-verket; Sone Pehrssons från Malmöhus län, om löne-tillökning för postiljoner; Magn.
Till BancoUtskottet. 3:0 Biksens Ständers till Stats Bancooch BiksgäldsVerkens öfverseende förordnade Bevisorers sista Plenidag upplästa och då på Bordet lagda Berättelse till Riksens Ständer om det tillstånd, hvaruti Bevisorerne befunnit Bancoverket vid deras den lj^de September innevarande år påbegynta och, i anseende till Riksens Ständers sammankomst, den aode derpå följde ^November slutade Revisions förrättning. Den IO December 1817- Frän Högloflige lii ddefs kape t och Adeln S. D. Bernitterades till Expeditions-Utskotfet : De af Herr Brummer, Carl Magnus, och Protokolls Utdrag d. 10 Dec, 1817, 431 Herr Silfverstolpe, Gustaf Abreham, afgifne Yttranden rörande en lämpligare redaction af Hillänget till RiksStåndens Protocoll. S. 1). Instämde Höglofl. Rid ierskapet och Adeln, uti hvad Högvördige PresteStåndet genom ProtocollsUtdrag af den 4 dennes föreslagit, och Vällofl, BorgareStåndet den 6 samt Hedervärda BondeStåndet den 5 dennes bifallit , att nemligen; Riksens Ständers tillförordnade Revisorers Berättelser angående BancoVerket , RiksgäldsContoiret > Allmänna Magazinslnrättningen, StatsVerkets förvaltning och Räkenskaper, de underCommerceCollegii förvaltning stående Fonder och Medel samt Hospitalsoch LazarettsRäkenskaperne genast ml på StatsVerkets bekostnad tryckas, och Ett Exemplar deraf till hvarje Riksdagsman utdelas, samt i öfrigt hållas Allmänheten tillhanda; Hvarjemte StatsUtskottet skulle anmodas att skyndsammast uppgifva tjenligaste sättet till Tryckningens verkställande. S D. Remitterades till Allmänna Besvärs* och Ekonomillt* skottet :
Förenade Utskotten medgifva, att denna anmärkning icke saknar grund; bien, då uti Förenade Utstcöttens Betänkande (p. 7‘) hvilket i den del, sorn rörer .Lån-omsättningar, är af Sarntelige Respective Riks-Stånden bifallit, ut» tryckeligen är sagdt, att någre Lån-ömsättnin* gar icke få beviljas Under de Nio sista månaderne af den till fem år bestämda Utredningstid, och hvarmed äfven instämmer p Morn. af Resun.én , anse Förenade Utskotten sig icke tillständigt , att tillstyrka någon förändring uti Riksens Höglofl. Ständers fattade Beslut. I anledning af 2 Mom i 3 §. halen Värd ledamot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln 5V36 Stutsoch Banko-Utskottens Betdnkandeni tillstyrkt, att ingen bestämd afbetalning mätte utsättas, utan endast den generella föreskrift lämnas de blifvande Directionerne, att de vid omsättningar böra söka att erhålla de största möjliga albetalningar, som, utan Capital-förlust för Discont-Verken, kunna stå att erhålla, och hvaruti en värd Ledamot af Vällofl. Borgare» Ståndet äfven instämt. Förenade Utskotten kunna så mycket mindre medgifva hvad sålunda blifvit tillstyrkt j Som Utskotten anse bestämda grunder icke böra saknas 1 ett Reglemente; och vill anmärkningen synas destomera öfverflödig, som uti nästföljande arne Momenter åt Herrar Fullmägtige är uppdragen den rättighet, att, vid sådane inträffande händelser, som icke kunna förutses, handla efter ornständigheterne. Med åberopande af 13 § i Reglementet för Götha Canal-Bolags Discont har en värd Ledamot af Vällofl. Borgare-Ståndet ansett Lån på de derut.i serski dt uppräknade säkerheter böra få omsättas på 12 tnänader. Härvid anse Utskotten sig endast böra anmärka, att Reglementet för Götha Canal-Bolag9
Löwenhjelm omnämnda voltridningen, måste jag bekänna, att en sådan verkligen äger rum; men jag tror, att sådant oftast är mindre dens skuld, sorn rider volten, än dens, som commenderar henne. För att gifva någon application häråt, ber jag att få upplaga Gr. Löwenhjelms exempel, att han nemi. redan 1790 hörde samma strid, som ännu pågår, ang:de företrädet af den roende eller seglande flottan, och att man sålunda oupphörligt ridit volt uti denna fråga. Jag har visat, hvad man år 180g uti Den 2/i Maj. 97 uti Konungens rådkammare tänkte i nu förevar, ämne; och vi hafva deremot nu fått höra en Konungens rådgifvare yttra helt andra åsigter. Skada är det emedlertid, att iel;e II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt i dag varit närvarande; vi hade måhända då kunnat få emottaga något beriktigande af voltridningen i detta ämne. Jag instämmer till alla delar med Hr Lefre'n deri, att beväringens öfningstid må utsträckas, och jag yrkar, att R. St. må begära, hvad han hoppas, nemi. att vi vid nästa riksdag må få af K. M. emottaga en fullständigt utarbetad plan i denna vigtiga fråga; det är sålunda för att öka anledningarna till förhoppningen om ett sådant förslag, som jag yrkar återremiss af betänk. Hr Gr. Löwenhjelm har sagt, att det var en tid, då han misströstade, att värfvade soldatens conduit skulle kunna uppbringas derhän som den indeltas, att han nu funnit, det lian i denna förmodan misstagit sig. Jag önskar, att lian snart må komma tili samma erfarenhet i afseende å sina åsigter ang:de nationalförsvaret, och att han sålunda snart må komma att, lika med mig, just uppå detta slags försvar bygga hoppet om bibehållandet af vår sjelfständighet. Hr Gr. Löwenhjelm har vidare emot Hr v. Troil anfört, att det var Carnotska, spridda krigssystemet, som hufvudsakligen bidrog till Fransosernas framgångar, men att detta stridssätt icke passade för vårt lynne.
Åuff. Dahlerus. 42 330 - Stfttli&llare-embetets på UlriKsdalils slott underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid granskning af detta slotts räkenskap. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Sedan, vid granskning af Ulriksdahls Kongl, slotts räkenskap för år 1860, Rikets Ständers sednast församlade Revisorers uppmärksamhet blifvit fastad å uppsättning af en veranda å boningshuset till den under kungsgården lydande lägenheten Jakobsdal, utan att derom vore nämndt i det kontrakt, hvarigenom lägenheten blifvit utarrenderad, får, till följd af Kongl. Riksmarskalks-embetets, genom remiss den 15 nästlidna November, meddelade befallning, Ståthållare-embetet hos Eders Kongl. Maj:t häröfver afgifva underdånigt utlåtande. Utom den af hyresgästen fordrade och i kontraktet omnämnda reparation af samtlige rummen, påkallades för husets bestånd, utan någon erinran från hyresgästens sida, åtskilliga yttre reparationer, hvaribland beräknades upphjelpande af den mycket bristfälliga veranda, som förut vid stället fanns uppförd; men som, vid närmare undersökning, en reparation derå befanns utan ändamål, bestämdes uppförande å nyo af den ifrågaställda verandan, hvarmed börjades först efter det kontraktet blifvit afslutadt. Denna åtgärd, som icke lemnades beroende på något vilkor från hyresgästen, var väl att anse för honom såsom en fördel, men på samma gång förenad med omtan kan för ställets bästa; och äfven om verandans å nyo uppförande varit beslutad innan kontraktet uppgjordes, kunde, med afseende å den korta hyrestiden af fyra år och det icke obetydliga årliga hyresbeloppet, kungsgården icke undgå att vidkännas kostnaden derföre, likasom för reparationerna i öfrigt. Under sådant förhållande får Ståthållare-embetet hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att Herrar Revisorers ifrågavarande anmärkning icke må till någon åtgärd föranleda. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Högloflig» Ridderskapet och Adeln åt; «kiljdcs klockan , till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli» O. J. Lagerheim* Lördagen den 18 April l8l8» Plenum klockan half till 5 eftermiddagen. Grefve Lewenhaupt, Gustaf, toga säsottl eldste närvarande Grefven, Klubban. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflig» Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen* den 18 April 1818* S. D. Föredrogos å nyo och biföllos föl* Jande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 7 och 11 dennes pä bordet lagde Betany . kandern 86 Ben iS April, Frän StatsUtskottet; Iso Under N:o 13a öfver gjorda Anmärk* ringar vid Utskottats den 21 sistledne Fe, t>ruirii njeddeldte Utiat.inda, angående Arfvodcn om rractamenten för Riksståndens och deias Utskotta Secreterare, Cancelliet och Vaktbetjening. 2:0 Under N;o 133, i anledning af Kongl, Majit® Nådiga Proposition, angående reglerande af de Kongl, Håfvens Stats-Summor. Frän Statssamt Allmänna Besvärs* och Qe$oncar\i<zUtskotten; 1:0 Under N;o 146, j anledning af väckt Motion, om vidtagande af en serskild Rädd, nings-anstajt tiji förmån för dem, sorn å Rikets Sjöhester kunna lida Sjönöd, 2:0 Under N;o 148, angående sökt un* derrattelse om hvad vid de af Riksens Ständer vid sista Riksdag anmälte Quskmngs.mål blifvit tillgjordt. 3:0 Under N:o 149, rörande vackt fråga»
Hvad i den finnes qvar af det ursprungliga medikamentet .kan icke fattas af menniskoförstånd. Det har äfven blifvit aniördt, att nndersökninningarne äro ganska noggranna. Det är sanut, men dessa homöopathernas undersökningar gå derpå ut, att som Heiberg säger om patienten veta: »Hvordan han spiser, hvordan han dricker, Hvordan lian nyser, hvordan han liieker, Kort sagt, alt kjsende harn helt privat»; men sjukdomen, den bry de sig föga om. De undersöka och efterfråga dessa obestämda känslor, som ingen vet hvarifrån de komma, men hvar och en känner, dem undersöka de noga och anteckna dem icke en utan hundra gånger, och det är en simpel affär; men hvad som ligger bakom, hvad som är sjukdomen, det bry de sig löga om. Sådana äro homöopatherne här; sådana äro de öfverallt. Det kan icke eller annat vara, ty både deras profet och sedermera hans efterföljare har bestämdt förklarat att hvad som föregår inom menniskokroppen kan iogen taga reda på, det skall man lemna sådant det är, och mau skall icke bry sig om de för - Den 23 November e. m. ändringar kroppen genom sjukdom undergår, man skall vara rädd för att undersöka det, ty,' derigenom finner man icke hvad sjukdomen åstadkommit, utan hvad de stora medikamentsdoserna vållat. Jag har antecknat mycket som ännu kunde vara att vederlägga, men'hvarmed jag likväl nu icke vill besvära R. o. Ad.; en sak skall jag dock fästa mig vid, nemi. den sats som drifves att en mängd läkare, synnerligen äldre, öfvergått till homöopathien. Hvad mängden angår så lemnar jag det derhän, men hvad jag med säkerhet vet, är att deras antal är litet om vi deribland räkna sådana som förut inom medicinen verkligen innehafva en vetenskaplig ställning, och just det att de på gamla dagar öfvergått bevisar något helt annat än hvad som med det gjorda anförandet åsyftas, det bevisar nemi. att de först med slappade själskrafter öfvergått. Endast så beskaffad, eller när man är lull af mysticism tror jag man kan falla på den idéen att omfatta homöopathien.