Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hjelm en dag kom med sitt hängande i en pung i nackgropen — likt de målade dockorna i Chicagos fönster — var det ett sorgligt tecken på, hur ringa inflytande hon rönt af alla dessa års samvaro med sanna kristna. Till och med för luggen, detta satans älsklingspåfund, blundades, sedan den icke egentligen brukades. En utmärkt ung dame, som redigerade ett skandinaviskt luterskt kvinnoorgan, hade för några år sedan skrifvit en skakande artikel med titeln: »Kan den, som bär lugg, vara ett Guds barn?» Svar (med fetstil): Nej! ty etc ... Nu efter dessa år, hvarunder orden hunnit glömmas, omtryckte hon uppsatsen, lämpligt förändrad under rubriken: »Kan den, som bär uppstruket helt krusadt hår, med lockar framdragna nedom tinningarna, vara ett Guds barn?» Svar (med fetstil): Nej! ty etc Och naturligtvis borde man icke fästa sig vid den något grymma titeln. Utredningen var ju så behjärtansvärd, så förkrossande sann. Också inom männens värld ägde sent omsider förvandlingar rum. De forna ullvantarna och hemstickade yllehalsdukarna försvunno spårlöst och lämnade plats för styfva filthattar och oknäppta handskar. Med den gamla, enfaldiga förnöjsamheten började äfven blifva klent beställdt. Länge försökte man kufva sitt tilltagande missnöje med prästseminariets dystra klosterlikhet, ty i denna känsla spelade nog mänsklig fåfänga in till stor del. Men Herren har ofta stort fördrag med våra skröpligheter. Och så behagade det Honom att i denna sak på ett rent af strålande sätt uppenbara sin vilja. En svenskfödd krögare afled fridfullt efter att på dödsbädden hafva vändt sitt hjärta till Gud och ändrat sitt testamente till förmån för den »kära kristliga anstalt, som fostrade arbetare i Herrens vingård». Klararetecken kunde man ju icke begära. Och nu kullstörtade med stort brak massan af mörk granit, och hungriga svenska arkitekter flockade sig om rofvet. Snart reste sig en tidsenlig och nästan häpnadsväckande världslig skolbyggnad med joniska pelare och uppvärmda hallar.
Yid hvarje utfall, vid hvarje försök till offensiv stöta vi således alltid på hans samlade styrka. På södra sidan är fästningslinien utböjd och derföre ger han oss en stark offensiv, på norra sidan är han inböjd och derföre ger han oss en svag offensiv. På norra sidan är det dock vida vigtigare att kunna öfvergå till anfallet än på södra sidan. Från norra sidan har man att. frukta de större landstigningarne, de större och en längre tid förutsedda företagen. Man har dem att frukta företrädesvis derifrån derföre, alf, utanför de straxt söder om Slockholm liggande landstigningsställena kan, när man väntar anfall, skärgårdsflottan förläggas; derföre, att en armée företager icke gerna en landstigning med alla dess svårigheter nästan midt i åsynen af en annan armée. Om fästningslinien på norra sidan hade stödt sig emot norra ändan af Ulfsundaviken, och derifrån dragits till norra ändan af Brunnsviken, (sträckningen är endast 8,000 alnar och således 4,000 alnar kortare än liniernas längd på södra sidan), om verk hade anlagts vid Stocksund och framför Tranebergs bro, hade en fiende, för att innesluta norra fronten, måst utsträcka sig ända ifrån Mälaren kring den långt in i landet gående Edsviken ända till Ensta. Genom att innehafva Stocksund, stå vi i flanken på alla hans transporter från hans landstigningsställe, trakten kring Grisslehamn och Oregrund. Jag erkänner villigt att kostnaden för befästningarna å norra sidan derigenom skulle blifva större; jag erkänner gerna, att kanske den af Komitéti föreslagna linien, om icke fullt så stark och dyr, äfven borde upföras såsom ett inre sammanhängande värn. Deröfver tror jag, att representationen bör få uttala sin mening. Den bör få gifva tillkänna, om den för det större målet vill åtaga sig den större kostnaden, eller om den nöjer sig med det mindre målet och den mindre kostnaden. Den 13 April. Man har begärt 100,000 rdr om året till Stockholms befästande. Det är motbjudande att företaga ett stort verk på ett så litet sätt. Dock måste man bevilja detta anslag, ty ett afslag skulle kanske antaga skenet af att representationen icke ville låta arbetet fullföljas.
Jag uprepar ännu en gång. att om de hinder, som nu förefinnas i bristande kreditanstalter, undanröjts, så hade frågan ovilkorligen haft framgång och min öfvertygelse härom bar genom de pä förmiddagen förda diskussioner blifvit ännu mera stärkt. Men oaktadt de betänkligheter mot förslagets antagande jag hyser, finnér jag ännu större sådane emot att låta frågan förblifva på sin nuvarule ståndpunkt, helst om, genom räntans Ingifvande inom andra länder, penningen drager sig dit från vårt eget land. Det är detta nu mera uplysta förhållande, att i åtskilliga Tyska stater, t. ex. Preussen och Österrike, äfvensom i Sardinien, förslag blifvit väckta om räntans frigifvande, som enligt min åsigt bör utgöra en anledning för Utsk. att taga frågan under förnyad behandling, för att tillse om några modificationer dervid kunde ske. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Här finnes troligen ingen, som icke erkänner riktigheten af dell grundsatsen, att räntan för penningar bör vara lika som för annan vara: men man har fästat sig vid att tidpunkten ännu icke skulle vara inne att medgifva räntans frihet i vårt land, och trott det vara skadligt, hvilket påstående man grundat derpå, att vi icke skola hafva nog stark konkurrens - Den 4 Februari e. m. 305 kurrens i penningerörelsen o. s. v. Om detta vore bevisadt, så medgifver jag, att man jemväl hade bevisat, att tiden för räntans frigifvande icke ännu är inne; men, enligt min upfattning, har en sådan bevisning ännu icke åstadkommits. Den siste talaren har anmärkt ett pär omständigheter, hvilka, enligt bans förmenande, skulle utgöra bristfälligheter i vår kredit-lagstiftning. Jag tror dock, att man icke med något skäl kan säga, att dessa brister i kredit-lagstiftningen, som det vore önskligt att afhjelpa, ju förr desto heldre, kunna anses utgöra något hinder för den frihet i konkurrens, som mäste linnas, i fall man vill medgifva räntans frihet.
Hr Tersmeden, Per Reinhold: Efter det yttrande, Hr Gr. o. Landtm, sednast afgifvit, finner jag en ytterligare anledning till bifall å den af Frih. Raab väckta motion, och vill jag endast tillägga, att jag till alla delar förenar mig med honom derom, att det för Utskm ej borde vara alldeles likgiltigt, hvad som i Stro yttras vid motioners remitterande. Gr. af Ugglas: Efter den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, afgifvit, att nemi. Hr Gr:u egde rättighet att utsätta dagen för plenum, har jag just icke något att tillägga. Jag anser likväl, at,t denna fråga bör ju förr dess heldre uptagas till behandling och får jag fördenskull hemställa, det Hr Gr, och Landtm, måtte framställa Propos. om, att detta mål måtte sättas först på föredragningslistan till det till fredagen beramade plenum. Med ani. af hvad Gr. af Ugglas nu föreslagit, hemställde H, Exc., att den il'rägav:de motionen finge sättas främst å föredragningslistan för nästa plenum, och då härtill svarades ja, jemte ett och annat nej, förklarade H. Exc. sig hafva funnit ja öfvervägande. December. 415 Hr von Francken begärde votering, men innan förslag till voteringspropos. blifvit upsatt, anmälde sig och yttrade Hr von Francken: På flera ledamöters begäran, får jag afstå från den af mig begärda voteringen. Dock ber jag att få införa i prot., att jag högtidligen reserverar mig mot detta besluts fattande, och anser jag, att man deri egnat allt för mycken upmärksamhet åt denna från BorgareSt:t kommunicerade motion. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half till 3 e. m. In fidem, O. Krakel. Fredagen den 23 December 1859. Plenum kl. 6 e. m. Just. 4 prot.-utdr. för d. 21 dennes. Föredrogs Vällofl.
Andre talare, hvilka äfven yrkat, att den nuvarande tiden för markegångssättningen måtte bibehållas, hafva likväl ansett förändring i grunderna för markegångssättningen böra ega rum, och i sådant afseende dels föreslagit, att till grund för markegången borde tagas uppgifterna under Irsta, 2:dra och 5:dje qvartalen af det löpande årets torgpriser å föregående årets skörd, saint det 4:de qvartalels priser beräknas efter det löpande årets äring, dels äskat, att deputerades för markegångssättningen verksamhet skulle inskränkas till en räkenskapsåtgärd, i så måtto att de hufvudsakligen icke skulle hafva annat att göra än att sammanräkna prisen uti deröfver afgifno uppgifter, omfattande ett år, eller liden från den 1 November föregående år till samma dag det löpande året, samt af dessa priser taga medelpriset, utan rättighet att höja eller sänka detsamma, dock med skyldighet att efterse, det de uppgifne prisen öfverensstämma med sanna förhållandet och att uträkningen är riktig. Ehuru visserligen svårigheter mötte att erhålla tillförlitliga uppgifter på varornas verkliga pris, då skatternas beräkning skulle på dessa uppgifter grundas, kunde man likväl, med kännedom derom, huru ordentligt och noggrannt kursen noteras, med tillförsigt hoppas, att äfven andra pris än på penningar skulle blifva riktigt upptagna. Men i sådant fall finge prisen icke bero, hvarken på kronofogdens, köparens eller säljarens uppgifter, utan man borde rätta sig efter verkliga marknadsprisen, hvilka aldrig vore en hemlighet, utan städse bekanta för en hvar, sorn besökte de större marknaderna, hvarförutan prisen genast kungjordes uti allmänna tidningarne. Huru och af hvem priserna skulle noteras, öfverlemnades dock tili |Jtskottet att föreslå. Om således de priser, hvartill de i markegångstaxan upptagn^. pe^edlay blifvit försålde, antecknades, så kände man dessa priser lika val som , fi?f hprj^: börsdag.
Vår aning slå,r dit öfoer en bro, vår kärleks länglan oss timrar bland, gyllene molnen ett fridsällt bo. Af jordens många bekymmer ej mäktar ett enda dess tröskel nä, ej finnes ett kval, som skymmer vår lyckas sol i det fjärran blå. Väl skall det ej länge ståndet, det hem ei oss byggde i aftonskyn, men ulan saknad och vånda, vi se det falla och fly vår syn. Ett eoigl öde ci spana ' färgernas växlande, rika spel; oändligheter vi ana, hvari vår flyktiga fröjd har del. Att några sekunder brinna af Ufvets fullhet, af kärlekens glöd. och sedan i klarhet svinna — hur härlig lefriad, hur härlig död! JE. N. Söderberg. Några ord om slöjd oeli Af l^onstslöjcl. Mathilda Langiet. L i f s g Också en itendenshistona » af Maria Bolin. ^Syrener och hägg blommade o c h spridde sin doft i vårluften, bion surrade lifligt, ifriga att insamla h o n u n g och frömjöl, fåglarna uppstämde sina sånger, dels lockande, dels uppmuntrande hvavandra, och öfver det hela spred sig morgonsolen lysande och värmande. På trädgårdens nykrattaele gångar vandrar den unga flickan; hennes tankar flyga bort till den, som hor. gifvit sitt löfte o m kärlek och tro, allt under det hon samlar af vårens få b l o m m o r en smakfull, liten bukett och pryder med den sin E m e l l e r t i d är d e t s v å r t att s ä g a, h u r u enkla, landtliga hatt, Strålande ungdomsglädje den saken skulle k u n n a ordnas. H o n har ju m e d egen hand planterat o c h vattnat hvarje växt här, stöd t i t. e x. g utan djupt sorgsen och vemodig. Den ljusnar dock något, ju mer hon betraktar sina älsklingar, blommorna, d e m hon skött o c h ansat på de få stunder hon kunnat lämna öfriga göromål åt nå- gon annan.
Inteckningshafvares rätt må kunna förnärmas genom en föregående Inleckningshafvares ensidiga och godtyckliga företag, ali halla sig till blott eu del af panten, i i86 Den [2 December e. m. stället för den hela; och dels att, då Fastigheter, sora blifvit gemensamt intecknade för ett och samma lån, kommit i särskilde ägares händer, ingendera af dem må till sin rätt förnärmas derigenom, att den ena af samma fastigheter sladnade för mera, än hvad på densamma sig belöpte; men otydligheten af dessa §§:s ordalydelse har gifvit anledning till meningar, som äfven Domaremagten blifvit antagne, och likväl fört till de orättvisaste följder; såsom dels, att Ägare till fastighet, som, tillika med. andre fastigheter, blifvit inteknad, kommit i beroende ej allenast af de andre Fastiglietsägarnes mer eller mindre skuldsättning, utan äfven af sådane deras Borgenärer, hvilka fått sednare intekningar, men med hvilka de förstnämde rätteligen icke stå i något enda rättsförhållande. Ja man kan med sanning säga, alt genom sjelfva otydligheten af dessa lagbud har Intekniugshafvarnes förhållande till hvarandra fått en större och olyckligare inveckling, samt Ägaren lill den inteknade jorden kommit i ett äfventyr, som före 1818 aldrig kunde äga rum. ALL här framställa de factiske bevisen derpå, skulle blifva af en allt för tröttande vidlyftighet; men, i den förmodan, att denna Motion varder till Lagutskottet remitterad, åtager jag rnig att dem dit ingifva; bestående dels i utfärdade Domar, af olika Domslut, härrörande från olika meningar 0111 ifrågavarande §§:s rätta förstånd, Den 12 December e. m. 187 och af hvilka den ena sidans påföljder synas hafva medfört för den tappande Parten ett orättvist lidande, och dels i såda11c förhållanden, som ännu i denna stund på vederbörlig Auctoritets afgörande ankomma, och der fatnillers välfärd är i fara alt gå förlorad, för blott de uppenbara bristerne i dessa lagbud. På desse skäl, och som
I stället lör den vid sockerbruken förut erlagda slämpelbevillning af 2 rst. för hvarje skålp toppsocker, skulle, såsom särskild bevillriingsafgift, vid förtuflningen betalas dels 1 rst, ■dels 8 rst. för livart och ett skalp, inkommande socker. Vid export af alun skulle likaledes en särskild bevillningsafgift för hvarje tunna erläggas; hvaremot den alunbrukens egare tillförene ålagda bevillning komme att upphöra. Afgiften för biljarder böjdes i Slockholm och Göteborg samt 1 :sta klassens städer till 50 rdr. I fråga om taxeringsförrättningarna ansågo Rikets vid 1809 och 1810 års riksdag församlade Ständer åtskilliga nya eller förändrade föreskrifter böra meddelas; varande en del af dessa, i bevillningsförordmngen då första gången införda, stadganden vid följande riksdagar bibehållna och genom tillagda bestämmelser vidare utvecklade. Enligt 2 § i 3:dje artikeln af 1810 års bevillningsstadga borde på landet taxeringarna beredas genom särskilda socknevis utsedda komitéer, bestående, utom Pastor, af 6 vid sockenstämma valde ledamöter, nemligen två af Ridderskapet och Adeln, tre af Bondeståndet och en ståndsperson. Dessa »Beredningskomitéer» skulle emottaga taxeringsuppgifterna, jemföra dem med mantalslängden och andra erhållna uppivsningar, bereda grunderna för hvar och ens debitering samt föreslå det bevillnmgsbelopp, som efter komiténs kännedom och öfvertygelse borde, till följd af bevillningsstadgans bestämmelser, hvarje skattskyldig påföras Flera socknar inom ett större eller tvä mindre pastorater kunde förena sig om en gemensam Beredningskomité; dock finge antalet af sådan komités ledamöter icke öfverstiga 1. 48 Skulle inom samma socken tillgång icke finnas på personer af alla de klasser, hvaraf Beredningskomilén borde bestå, kunde i stället väljas komitéledamöter af andra klasser. Samtlige ledamöterne af Beredningskomilén skulle aflägga föreskrifven ed. Till bemälda
En sådan Magszinslnrättning lärer icke kunna anses, för någon skadande, då ingen är tvungen att sig deraf begagna. Om, i stället för att hafva öfverlemnat Millioner till allmänna MagazinsDirectionens fria disposition, hvarmed denna styrelse, under olika tidepupkter, med mer eller mindre klokhet och under den, förmodeligen alltid ä» gande goda afsigteo, att vilja uppehålla Span; nemålspriserne och förskaffa sig förråder till framdeles inträffande behofver, drif v it en, likväl stundom illa beräknad och skadelig Span. nemålshandel, Rikets fordna Ständer, jemte anslaget af en viss bestämd summa, hade gifvit Directionen en ovilkorlig föreskrift att, vid gyndsamma skördar inom Riket uppköpa ett bestämdt qvantum af till ex. såsom Maximum, 150,000 tunnor torr-Spannmål, såsom en nödig tillgång för möjeligen inträffande missväxter och krig; om detta för - Den 17 April f . m. 34g råd, aldrig hade, emot contant värderings beräkning, på credit utlemnats åt undsättningsbehöfvande, utan där nöden varit så stor att all tillgång att Contant betala sitt behof saknats, hade blifvit udänadt, mot återbetalning, med lämpelig ränta i Spamemål och, aldrig förr ån från Läns-Styrelsen anmälan blifvit gjord att Städernes Handlande förklarat sig icke kunna anskaffa Örtens behof, eller det, för bristande betalningsförmåga hotande svältet , påkallat Statens och Öfverhetens bistånd; Om styrelsen öfver en sådan Magaeins-inrättning icke hade varit förknippad med så stora Contanta extra^utgifter, utan iörsedd med bestämda föreskrifter i afseende på ali möjelig besparing; om den summa, som i representerande Papperslappar hade anslagits, blifvit åtminstone utan ranta lemnad , så hade icke denna, såsom nu, under de förflutna åren bebesvärat Inrättningen och förökat de redan förfärligt höga priserne för nödstäldie uodsättningstagare. Om styrelsen af denna In rättning aldrig fått företaga sig annan Spannemåle försäljning, än den redan nämnde och, öfverskottet af Maximi beloppet, sedan Kronans behållne
Uppå framställd proposition, blef hvad StatsUtskottet i dess sednare Utlåtande, i afseende å denna Titel, föreslagit, af Ridderskapet och Adeln godkändt. 11:0 AlunTionde ; 12:0 SvafvelbruksTionde ; och Den 24 April f. m. 175 i3:o Kalkugns-afgift på Gottland. StatsUtskottets förslag i dess första Betänkande, i afseende å dessa 3:ne Titlar, blef af Ridderskapet och Adeln bifallit, i4:o Mantalspenningar. Friherre Cederström_, Jacob: I afseende på i4 punkten förekommer först, alt Utskottet ej beräknat Mantalspenningarne lika öfverallt, eller till 12 sk., utan derifrån undantagit vissa orter, såsom Stora Kopparbergs Län, Jemtland och Herjeådalen, samt till en del äfven Wermland och de 3:ne norra Länen. Så väl Rikets Sländers beslut vid sistlidne Riksdag, som Kongl. Maj:ts Proposition i ämnet, och de vid StatsUtskottets första Utlåtande härom gjorde anmärkningar gå ut på, att Mantalspenningarne skola beräknas till lika belopp i alla provincer. De äro ej någon tryckande utskyld, och få äro oförmögne, att betala sine 12 sk.; men väl kan Bevillningen blifva det, och snarare tåla jemnkning. Jag tillstyrker derföre, att Mantalspenningarne må utgå lika öfverallt. — Vidare har Utskottet beräknat beloppet af denna intrad för lågt, efter en oriktig grund, afvikande från hvad jag uppgifvit. Utskottet har antagit afkortningarne till 10 procent af det hela; men de äro på långt när ej så stora, om Mantalspenningarne jernnäs till 12 sk. för personen. De stora afkortningar, som nu visa i76 Den 24 April e. m. sig, härröra deraf, att Mantalspenningarne i Räkenskaperne upptagas öfver hufvud till högsta beloppet inom hvarje Län; men sedan afkortas derifrån, enligt serskildta afkortnings-längder, hvad visse orter betala mindre.
Med godkännande af det bifogade förslagets alla öfrige 88, hvilka ej här ofvan sär skildt omförmälas, beslöt slutligen Ståndet anmoda Utskottet, att, med afseende på så väl paragrafernas allmänna nummerordning, som deras åberopande på särskilda ställen i förslaget, vidtaga den ändring och rättelse, som till följd af Ståndets förutnämnda beslut påkallas, äfvensom tillse, huruvida någon jemkning i det bifogade formuläret till mätningsoch stämplings-bevis å destillerings-redskap af samma anledning kan finnas erforderlig. S. D. Föredrogs ånyo en från Vällofl. Borgare-Ståndet, medelst protokolls-utdrag, N:o 327, af den 8 dennes, till de öfriga Riks-stånden meddelad inbjudning att instämma i Borgare-Ståndets, vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 102, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i riket m. m., fattade beslut, angående redaktionen af 6:e punkten i Utskottets förslag. På grund deraf, att Preste-Ståndet antagit ett förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, som är från Utskottets i väsendtligt delar afvikande, ansågs ifrågavarande inbjudning å Ståndets sida ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande
Betcinkandem att för den händelse brist uti den påräknade inkomsten uppstår, som dock ej !ärer blifva betydlig, utväg förberedes till dess ersättande för det året, efter hvars förlopp den förändring med Theatren, som i sådant fall lärer finnas oundviklig, kan blifva vidtagen. Och hemstället Stats-Utskottet, att Riksens Höglofl. Ständer, såsom en följd af förevarande förslag, bifalla, att den å ifrågavarande Theatre-afgift möjligen uppkommande brist uti den summa af 30,500 R:dr> som hittills varit af publike medel bestådd och äfven för innevarande år är föreslagen att utgå, må godtgoras af öfverskott på Stats-Verkets intrader, dock endast för nästa år 1819 > samt under det uttryckliga vilkor, att sedermera någon vidare utgift af Statens medel icke bestås för Theatren, ände, såsom ofvanberördt är, förut på Staf uppförde tillsammans 5,900 R:dr till Dramatiske Spectacle-ts underhåll. Beträffande den af Herr Grefve Löwenhjelm jemväl projecterade frihet för Theatren, att, för ett be!opp af 2000 R:drs Tull årligen införa behöflige Effecter; så anser Stats-Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall härtill, enär sådant skulle verka ti l minskning i Stats-Verkets på räknade inkomst af Sjö-Tullen. Men, i anledning af derom gjorde framställningar och i afseende på förenämnde årliga bidrag af Statens medel, har Utskottet ansedt sig böra hemställa, om icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna lämpligt, att i underdånighet yttra den önskan, att Theatren måtte organiseras med den inskränkning i kostnaderne, som, utan att ändamålet förfelas, må finnas möjlig och påkallad af StaisUtskottets Betdnkandcn'. tillgångarnes otillräcklighet i jemförelse mot andre Tanders; Hvilket allt vördsamligen understalles Riksens Höglofl. Siänders bepröfvande. Stockholm dea 10 Junii.1818* Utdrag af Protocollet hållit hos Riksens Högloft.
Kopparmynten präglas af en legering, bestående af 95 delar koppar, 4 delar tenn och en del zink; hvilken blandning benämndes Mynt-metall. 7:o Banko-Utskottets Memorial, N:o 65. 5 7:o att, i sammanhang med beslutet om präglingen af det nya koppar-skiljemyntet, det förklarande bör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, meddelas, att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mer af detta skiljemynt än En Riksdaler Riksmynt; samt 8:0 att det nya räknesättet må träda i verkställighet från och med början af år 1856. Och torde uti den underdåniga skrifvelsen, med anmälan om Rikets Ständers i ämnet fattade beslut, tillika böra intagas den, på sätt ofvan berördt är, af 3 Riks-Stånd i underdånighet beslutade anhållan, att åtsidan af det nya 10-öre-stycket må förses med sådan prägel, hvarigenom detsamma med lätthet skiljes från nuvarande silfvermyntet å 3b:dels R:dr Specie, samt att frånsidan må komma att upptagas uteslutande af valören. Stockholm den 6 Oktober 1854. Bih. till R. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Okt. 1854, kl. 6 e. m. Memorial, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter i U-sta afdelningen af Banko-reglementets Axle artikel, angående Diskont-verkens organisation. Under sislförflutna Riksdag beslöto Rikets Ständer, medelst bifall till 10:de punkten af Utskottets Utlåtande N:o 82, åt Banko-fullmäktige uppdraga att utarbeta och för Banko-Utskottet vid innevarande Riksmöte framlägga förslag till reorganisation af Banko-diskont-verket i Stockholm. Sedan, i anledning häraf, Fullmäktige från Direktionen öfver nämnde verk infordrat yttrande och förslag till verkets reorganisation, har