Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan voteringen utfallit roed 79 ja och 40 nej, har alltså för votering i bufvudsaken följande proposition blifvit antagen till t4-de voteringen: (71 :o) B-n, som bifaller Utskottets förslag att å stål, alla slag, under en rubrik bestämma införsels-tullen till 3 r;dr per 100 skålpund stapelstadsvigt, röstar Ja; den, det ej viff, röstar Nej; Vi nher nej, antages Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets beslut. Och som resultatet af denna omröstning varit 15 ja och 104 nej, samt nej följaktligen vunnit, komma de för artikeln stål nu gällande indelning ©eli bestämmelser att bibi hållas. 6 Forstarkla Stats-Vtskotlets Memorial, N:o 278. i5:de voteringen: (82:o) Den, sorn bifaller Utskoitets förslag att å hartz bestämma 12 sk. införsels-tull per lispund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antages Ridderskapet och Ådelns samt Preste-ståndets beslut, alt denna införsels-tull skall bibehållas vid 16 sk. per lispund. Vid öppnandet af volerings-sedlarne hafva befunnits 44 ja och 75 nej; hvadan, och som alltså nej vunnit, införsels-tullen å hartz kommer att fortfarande utgöra 16 sk. lispundet. )G:de voteringen: (83:o) Den, som bifaller Utskottets af 3 Stånd godkända förslag att bibehålla gädlande införsels-afgifter å hudar och skinn, oberedda, som ej inbegripas under pelsverk, nemligen å torra 2 sk. och å andra slag 1 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, nedsättas dessa afgifter å torra hudar och skinn till 1 sk. 8 rtst. och andra slag till 10 r:st. skålpundet. Voteringen har utfallit med 77 ja och 42 nej.
BIHA \ (i Tll,I. a&miKäl HIES»SVÅQmS PROTOKOLL VID Lagtiiu» Kiksilagen i Stockholm Aren 1850, 185? och 1858. TIONDE SAMLINGEN. 9tZ Afdelningen: Expedit iönsUisko t tels Memorial, (Jf/åtanden och Betänkanden. .t: : ExpcdUions-UlshoUels Memorial N.-o 4. 1 i%T:o I. Expo dit iönsU t sko t te ts Memorial till Rikets Stunder, angående ökad t liansli-bitrude m. m. I likhet med hvad under de båda näst föregående Riksdagarne egt rum, får Expeditions-Utskottet, hvars Kansli-personal och vaktbetjening under nu pågående Riksmöte hafva sig ålagda enahanda göromål som då, vördsamt anhålla, att 2 Notarie-, 12 Kanslistoch 3 Vaktmästare-arfvoden måtte, utom aflöning för en Sekreterare och en Kanslist, hvilka Utskottet, jemlikt 24 § 1 mom. Riksdags-Ordningen, eger antaga, ställas till dess förfogande, att utgå i mån af behof och allt efter som de tjenstemän eller betjente, för hvilka ifrågavarande arfvoden äro afsedda, i tjenstgöring inträda; varande ett Notarie-arfvode beräknadt att uppbäras af den Utskottets tjensteman, som har sig anförtrodt det närmare inseendet öfver tryckningen af Bihanget till Riks-ståndens protokoll; ett Kanslist-arfvode af denne tjenstemans närmaste biträde; ett Notarie-och ett Kanslist-arfvode att lika fördelas mellan de tvänne personer, som ansvara för korrekturläsningen å nämnde Bihang; ett
Han såg henne i profil mot den mörka natthimlen. Ansiktet var så nära hans, att han kunde se pulsen röra sig vid tinningen. Det glimmade vått i hennes ena öga. Hvad hon höll af honom! Hade han rätt att stöta tillbaka en sådan hängifvenhet? — Han höll på att bli vek. Men så kom tanken igen, som den bleka flickan väckt till lif. Denna kärlek, som ej var grundad på själarnes öfverensstämmelse — och det var den icke, hon förstod honom icke, hon var ej andligen hans jämlike — var det väl annat än maskerad sinlighet? Var det en känsla, på hvilken man kunde bygga ett helt lif? Han tog hennes hand och såg henne skarpt i ögonen. “Anser du det vara rätt af en ung, frisk man att så här tillbringa sitt lif i lätja och veklighet? Hvem har gett mig rättighet att sitta som en tärande snyltgäst och blott se på i en värld, där andra måste spänna hvarje muskel i kampen för tillvaron?“ “Jag vet inte. Jag förstår det inte. Hvarför har då aldrig jag känt det samma?“ Det skar honom in i hjärtat, detta blida, sorgmodiga hvarför. Det lät som en kväfd klagan från en själ, som stannat i växten, som icke fått utveckla sina möjligheter. “Farväl!“ Hon tryckte hans hand och gick. I dörren vände hon sig om och nickade ännu en gång. Ett ögonblick ville han ropat, hållit henne kvar. Det kändes så svårt, så svårt att beherska sig. Och tviflet kom: var det icke ett brott att stöta tillbaka en sådan hängifvenhet? Och den andra tanken: var hans kärlek till kusinen äkta, var den själisk? Var det en grund, på hvilken man kunde bygga ett lif? Han såg sig omkring på det melankoliska landskapet, där dimman bredt sig allt vidare öfver slätten, liksom spegeln af ett ändlöst haf. Och sakta för sig själf återtog han: “Ett helt lif!“ KAMRATSKAP. Sven hade också haft sin glansperiod, fast det var länge sedan nu. Han kom till Stockholm som femtonårs pojke, fin och putsad, erhöll moderlig vård jämte full inackordering hos en pensionerad majorska, som han fick kalla tant — allt för hundra kronor i månaden.
Sedan ej mindre de till ordinarie statsregleringen hörande inkomsternas beräkning, än ock utgifterna å Riks-statens Hufvudtitlar blifvit af Rikets Ständer slutligen fastställda, får Stats-Utskottet härmed anmäla, det Riks-stat blifvit upprättad, att gälla för år 1861 och följande år, intill dess nästa statsreglering vidtager; hemställande Utskottet, att nämnda Riks-stat, försedd med Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns underskrifter, måtte till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Stockholm den 26 Oktober 1860. Bih. till 11. St. Brot. Memorial, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente. angående detta Verks inkomster och upplåning m. m., samt angående uppbörden och redovisningen eif dit ingående bevillningsjemte andra medel. (Rglds-Afd.) Den afdelning af förslaget till Riksgälds-kontorets nya reglemente, hvilken Stats-Utskottet nu får underställa Rikets Ständers pröfning, innefattar nedan uppgifna föreskrifter rörande de till Riksgälds-kontoret anslagna inkomster och tillgångar samt verkställigheten af de under nuvarande riksdag beslutade upplåningar och dermed gemenskap egande ämnen; kommande denna afdelning att utgöras af följande §§, hvilkas nummerordning är fortsatt från det Memorialet N:o 217 bifogade förslag till stadganden uti ifrågavarande reglemente. 202 §, innehåller dels det i Regeriugs-formens 68 g förekommande stadgande, angående de till Riksgälds-kontoret anslagna medel, och dels förbud mot ackorders medgifvande samt har samma lydelse, som hittills gällande reglementes 207 §. 203 §, innefattar enahanda stadgande i afseende på allmänna bovillniugcns ingå ende till Riksgälds-kontoret, som nyssnämnde reglementes 208’ §. 204 §, angående de för spelkort och tidningar stadgade stämpel-afgifter; 205 §, an gående erlagda skatteköpeskillingar; 206 §, angående genom försäljning af Kronans hus i städerna inflytande medel, och 207 §, angående
Se, hafwa eller lukta på under blomningstiden: godt tecken, utom för sjuka; är det i oläglig tid: motsatsen. #Ruiner.# Inbjuda till ånger. #Rulle.# Owaraktig lycka. #Rustning.# Ikläda sig: man bör wara försigtig; taga af: faran är förbi; se: swårigheter att öfwerwinna. #Rygg.# Se sin rygg: olycka och förtidig ålderdom; tycka sig hafwa ryggen sönderbruten, sårad eller slagen: edra fiender skola skada er och ni skall bli utsatt för löje. #Ryggrad.# Starkare än wanligt: glädje, god hälsa, giftermål och wackra barn; kroßad: sorg, sjukdom, förlust af barn. #Råd.# Begagna er sjelf af dem, ni ger åt andra. #Råttor.# I fälla: lyckas i sina företag; i gömsle: hemliga fiender. #Räf.# Skurkstreck; tycka sig slåß med en räf: twist med en slug och swekfull owän; wara ägare af en fångad räf: brottslig kärlek till en elak qwinna, eller blindt förtroende till en tjenare, som lurar er. #Rättwisa.# Om den oroar er, skall ni bli utsatt för muntra kärleksäfwentyr. #Röfware.# Anfalla de, förlorar man någon slägting eller en del af sin förmögenhet. #Rök.# Skadligt skryt. #Rökelse.# Farliga smickrare. S #Sabel.# Se Swärd. #Salfwa.# Glädje. #Sallat.# Sjukdom om man äter sallat. #Sand.# Owißhet. #Salt.# Wisdom. #Satan.# Se honom: bedrägliga råd; slåß med honom: förestående fara; kroßa honom: säker lycka; blifwa anfallen af satan: olycka, sjukdom eller död för drömmaren; blifwa bortförd af honom: sorgligt förebud. #Salvia.# Se, hålla i handen eller lukta på: arbete och sorg; men för läkare godt förebud. #Sax.# Obehag i kärleksförhållanden, träta mellan äkta makar, osäkerhet i affärer. #Schack.#
Det måste ofta blifva nödvändigt, att återremittera ett Betänkande till ConstitutionsUtskottet, som, för att sätta Rikets Ständer i tillfälle att rikS3 H. 6 82 Den 17 Julii f. m. tigt bedöma ämnet, måste utur StatsRådsProtocollerne meddela verkliga utdrag. Jag ber nu om tillstånd att få besvara en af Herr Cederschjöld gjord invändning. Oaktadt hvad Herr Cederschjöld sagt, att ConstitutionsUtskottet ined yttersta nit bemödat sig att utreda ämnet, vågar jag dock bestrida, att Utskottet uppfattat verkliga förhållandet af frågan. Det må vara en gammal häfd, att Roten underhåller Soldaten på möten, och att praxis här gällt framför Lag, så är det dock en sanning, att Rotehållarne aldrig åtagit sig denna underhållsskyldighet under Regementernas marcher och tåg, och detta förutsättes likväl i det sednare Nådiga Circulairet, der det står: ”att de Rotehållare, hvilka icke ”åtagit sig den förnyade Passevolance-afgif”ten, skola anses såsom de der vilja enligt ”KneckteContracten besörja om sina karlars ”underhåll under förefallande marcher och ”möten.” Som nu deremot de åberopade KneckteContracten helt och hållit frikalla Roten från allt underhållande af karlen, så under marcher som möten, anser jag detta CirculaireBref anbefalla en åtgärd, stridande både mot Grundlag och allmän Lag. Herr Tham: Om jag icke hort orätt, har en värd Talare härstädes, såsom ett slags prejudicat i förevarande fråga, åbero - Den 17 Julii f. m. 83 pat det förfarande, som vid sednaste Riksdag ägde rum med ConstitutionsUtskottets Utlåtande i anledning af Grefve Posses anmärknings-anledning emot dåvarande Herr StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, samt uppgifvit, att detta Utlåtaude återremitterades till Utskottet. Jag anhåller derföre att nu få upplysa rätta förhållandet härmed, sådant jag påminner mig detsamma; och jag tror, att mitt minne icke bedrager mig.
Af den 27 October 1812, på Riksdags-Fullrnägtiges från Carlstads och Orebro Dan underdåniga Ansökning om Kronoskjuts för Trossen till Regements-Möten, 5:0 den 28 October 1812, på Riksdags-Full mägtiges från Norbergs Bergslag underdåniga Ansökning, att Norbergs Socknemän må undgå att underhålla of verflöds-hyggnatler vid Kyrkoherde-Bostället derstädes, tua 206 Den 8 Mars. 6:0 Af den g October 1812, på Riksdags-Full mägtiges fran Christianstads Län underdåniga ansökning, att Krono-Tionden uti Norra och Sodra Asbo Härader måtte få lösas med penningar efter årlig Markegång. 7:0 — den 7 Augusti 180g, på Riksdags-Full’’ magt i ges från Vesterås Län underdåniga Ansökning, att Herr Förste Stallmästaren m. m» Friherre J. II. Bennet måtte i nåder förordnas till Landshöfding derstädes. 8:ö — den 8 October 1812, på Riksdags-Fullroägtigens från Oland underdåniga Ansökan, rörande U gångs-Hästars utsläppande och betande. 9:0— den 29 October 18*2, på Riksdags-Fullmägtiges från Södra Möre i Calmare Län underdåniga Ansökning, rörande jemnare fördelning af Krono-Tionden. 10:0 -— den 24 Juli 1812, öfver Riksdags-Fullmägtiges underdåniga Ansökning, att uti Christianstads
Riksdag beslutade förändringen i afseende på Bankens sedelutgifning ej eller ännu, af inför Rikets Ständer redan uppgifne orsaker, hunnit bringas till verkställighet; att, ehuru Banken numera blifvit lill Silfver-utvexling öppnad, den tid, som från utvexlingens början förflutit, likväl visserligen icke varit tillräcklig, att samla någon fullt tillförlitlig erfarenhet om densammas inverkan på göromålen inom Banken, än mindre för att, med ledning deraf, uppgöra något fullständigt OrganisationsFörslag, ulan hufvudsakligen samma hinder, som vid sistlidne Riksdag, mötte för uppgörandet och fastställandet af ifrågavarande Organisation , ännu fortfara, alt vara nästan lika gällande; samt alt en partiel fastställelse af Organisationen möjligen kunde komma att motverka den enbet och öfverensslämmelse uti Banco-Verkets alla serskilda delar, som utgör ett hufvudvilkor för densammas ändamålsenlighet, har Utskottet ansett de skäf hvilka tala för, att tili endast fastställa de hufvudsakligaste grunderna för ifrågavarande nja Organisation af Banco-Verket, ega sådan vigt^ att Utskottet äfven för dess del uti denna åsigt instämt. Utgående från denna synpunkt tror Utskottet det vara angeläget, alt Rikets Höglofl. Ständer nu bestämma, huru sjelfva indelningen af BancoVerket bör blifva; huruvida Chefskap inom Departementen bör införas, samt huruvida den collectiva ansvarigheten för Verkets redbarheter bör för framtiden bibehållas.
På grund af hvad jag nu anfört lår jag vördsamt föreslå: l:o Alt den ändring göres uti 10 § af Kongl. Fiskeri-stadgan den 20 Juni 1852, att egare af sågverk, belägna i mindre vattendrag, hvarest icke några skattlagda fisken finnas; icke må vara skyldige att derstädes hålla spånkista; samt 2:o Alt ådömande af de uti 51 § af nyssberörda Kongl. Stadga utsatte böter lör sågverksegare* försumlighet att hålla spånkista eller att 192 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 131. på annat sätt förekomma sågspåns utflytande i vättnet, endast må ega rum i de fal), då skada genom denna försumlighet bevisligen inträffat. Om remiss till vederbörligt Utskott anhåiles. Stockholm den 22 November 1862. Eric Hansson, från Gefleborgs län. Af Elik Hansson från Gefleborgs län, om ändring i tiden för auktioners hällande ä landet. Vid flere föregående riksdagar hafva ombud för allmogen väckt fråga om förändring i tiden för auktioners hållande på landet, och vid sistförflutna riksmöte förnyade jag samma framställning, då allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet jemväl ansåg tiden vara kommen för vidtagande af den önskade förändringen och upphälvande af ett lagstadgande, sorn, derest det qvarstode, sedan behofvet deraf försvunnit, måhända snart blott skulle öka antalet af lagar, som ej vinna tillämpning, hvarföre ifrågavarande Utskott hemstälde, det ltikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom medgåfves, att auktioner å landet linge alla tider af året fortgå till klockan nio på aftonen. Då denna fråga återkom lill Ståndens afgörande, bilölls den af Borgareoch Bonde-Stånden, men afslogs af de två första Stånden, hvadan frågan förföll; men oaktadt denna missgynnande utgång, får jag, uppå flere af mina kommittenters uppmaning, åter väcka frågan om denna, ehuru ringa, dock för allmogen nyttiga, och af behofvet högt påkallade förändring.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om löneförhöjning för förste och andre Amanuenserne vid Universitets-bibliotheket i Lund. (U. A.) Till Stats-Utskottets handläggning har Preste-ståndet remitterat en af Professor Agardh, med åberopadt stöd af 56 §:n Riksdags-Ordningen, väckt motion, hvaruti denne, med anledning deraf, att Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beviljat löneförhöjning för Amanuenserne vid Universitets-bibliotheket i Upsala, begärt, att enahanda förmån måtte förunnas de vid Lunds bibliothek anställde förste och andre Amanuenser, helst desse båda tjenstemän af de löntagare vid Lunds Universitet, hvilka åtnjuta blott penningelön, vore de enda, 16 Stals-Utskottets Utlåtande N:o 210. sorn icke undfått löneförbättring; hemställande motionären, att lönerne för ifrågavarande tjenstemän, nu utgörande för förste Amanuensen 600 R:dr och för den andre 450 R:dr, måtte förhöjas till 1,500 R:dr för den förre och 1,000 R:dr för den sednare. Utskottet, som tagit denna fråga i öfvervägande, får i minnet återföra, att förste och andre Amanuenserne vid akademiska bibliotheket i Upsala vid innevarande Riksdag erhållit sina löner förhöjde, den förre till 1,500 och den sednare till 1,200 R:dr samt att deremot någon löneförbättring för enahanda beställningar vid Lunds bibliofhek, hvarom fråga ej heller varit väckt, icke blifvit af Rikets Ständer beviljad.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 30. Ank. till Exp.-Utsk. deu 12 Jan. 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående beräkning af boupp teckningsmäns arfvode för uppteckning af fäst egendom. I en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 97), sorn blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad, har Åke Andersson från Malmöhus län anfört, hurusom endast för städerna vore i lag stadgadt det arfvode, bouppteckningsman egde att för uppteckning af boet efter död person tillgodonjuta, men att erfarenheten visat, det jemväl för sterbhus å landet, hvarest i saknad af annan författning i berörda hänseende, den för städerna, med undantag af Stockholm och Göteborg, gällande Kongl. Förordningen den 10 December 1756 genom praxis vunnit tillämpning, lagbestämmelse om visst arfvode åt bouppteckningsman erfordrades, äfvensom att det arfvode, nyssnämnda Kongl. Förordning bestämde, vore, åtminstone hvad anginge fastigheter, obilligt. På grund häraf har motionären föreslagit, att »Rikets Ständer måtte för sin del fastställa bouppteckningsmäns arfvode för fast egendom såväl för stad som land, då värdet icke öfverstiger 2,000 Riksdaler, till i procent, och derutöfver till j procent. Allmänna lagen stadgar, att, om afliden persons bo lyder under stadsdomstol, eller egendomen är fastighet i stad, skola, när ej annorlunda är särskildt föreskrifvet, Borgmästare och Råd nämna bouppteckningsman, men att, om boet lyder under annan domstol eller egendomen är fastighet å landet, sterbhusdelegare ega kalla gode män, som uppteckningen förrätta, dock att i presthus arfvingar må kalla och bruka dertill, den de sjelfva vilja.
öfver hvilket påstående Bergmästaren Lyman blifvit hörd, och Kongl. Hofrätten derefter genom utslag den 26 sistlidne Februari sig utlåtit, att som Bergstingsrättens ofvanberörde utslag vore, på sätt Advokatfisk alsem betets memorial upptoge, origtigt och lagstridigt i så måtto, att jemte det Bergstingsrätten underlåtit att utsätta de särskilda bestraffningar, som motsvarade hvardera af de förbrytelser, bestående dels uti olofligt tillgrepp, dels 161 dels uti inbrott, hvarom de sakfälde ansetts öfvertygade, Bergstingsrätten dömt Netterqvist, Ståhl oell Meijer att för stöld af bruket tillhöriga jerneffekter till värde af 6 R:dr 42 sk. 8 rst. banco jemte inbrott första resan, i stället för adeiton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvarvid de sak fä I Ides bestraffning af kroppsplikt, lätteligen uträknad, skolat stadna, undergå sådant fängelse i tjugoåtta dagar, till följd af hvilket domslut de sakfällde jemväl blifvit i häkte vid vatten och bröd qvarhållne tio dagar längre än vederbordt; Kongl. Hofrätten alltså funne, det Bergstingsrättens Ordförande Bergmästaren Lyman, för Bergstingsrättens ofvanberörde lagstridiga förfarande uti omförmälte mål, gjort sig skyldig att jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken böta sextio daler silfvermynt med Tjugu R:dr banco, äfvensom att ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för de tre sakfälldes underhåll i häktet under i fråga varande tio dagar, uppgående till Fyra R:dr 23 sk. banco tillsammans; men då Netterqvist, Ståbi och Meijer uti iufordradt skriftligt yttrande förklarat, att de ej för det dem genom fängelsetidens obehöriga förlängning öfvergå ugne lidande emot Bergmästaren Lyman gjorde något anspråk på ersättning, läte Kongl. Hofrätten dervid bero. Detta utslag har icke blifvit öfverklagadt.
Enär derföre uti Grundspråket några egna talesätt, eller så kallade idiotismer möta, hvilkas bokstafliga öfversättning skulle medföra någon sällsamhet och obegriplig mörkhet, böra sådana ställen till sin rätta kraft och mening med andra ord (circumloquendo) utlöras, och det så tydligen och kort, att styrkan och energien af det Bibliska talesättet icke förloras. 3. Moment. Enär åter sådana ord och phraser förekomma, som hafva flera vanliga bemärkelser, bör den rätta på det stället, den må antingen vara en Significatio Propria et Physica eller Pigurata och Rhetorica, af sjelfva Contexten och sammanhanget sorgfälligt utletas: hvarvid såsom under hela arbetet, Analogia fidei et Scriptura bör vara Committerades Ledstjerna, till undvikande af alla ord och meningar, som äro tvetydiga eller kunna dragas till någon Den 16 November e. m. inbillad gensago emot vår rena Läras uti Guds Heliga Ord grundade HufvudSanningar, eller andra rum i den Heliga Skrift. 4 Moment. Och vidkommande de så kallade anatXeyoftsva uti Ebräiskan, eller de ord, som på ett enda ställe förefalla; så bör deras rätta betydelse utrönas af Linguis Cognatis, såsom det Arabiska, Syriska och Chaldmiska, samt de uti Nya Testamentet befintliga, utaf jemförelse med Versione Septuaginta Virali och flera goda Graekiska Auctorer 5 Moment. Hvad för öfrigt angår sådana ord uti Grundtexten, som hafva afseende på några Österländska Anliqviteter och gamla häfder, eller vissa derstädes öfliga bruk och sedvänjor (litus), så måge de väl efter bokstafven öfversättas, men derjemte genom en Nota efter Capitlet förklaras. 3 g. 1 Moment.
Ridder skapeks och Adelns dyrbara lid för andra areuder »vägar jag icke borrkk-ga genom ytterligare ordwäpling häruti, men jag skulle rakna för cn synnerlig serman, om mig och mina Medbroder kunde anwifas ec tjenlig? ställe, at beivifa H.-rr lVlrjor 8:eärofog uti desi gjorda tillvitelse, och adaga» lagga tvär oskuld i allmänhet». Hans Lxcallsncs Herr Grsftveik och Landt - Marsk a lken» Deria är en helt annan siäga, som nu ej är under öfwerläggnjng. Herr Lreäk. Jag har yttrat m:g härom, efter jag aiisttt sgken af mycken »vigt. Jag har ej 1212 sett RäkenskapS-Urskottcts ^rorooollor, men jag har hörk dest Berättelse upläsae i Hemliga Utskctt<t. Om jag felat, är det af den jag ar wilfe förd. Herr Grefwe» och Land t-Marsk alke». Ridderskapet och 2ldeln torde tilläta, at denna öswerläggning uphör. Herr von Lr> Asström, Ojonas. Om ILeviLorerne skulle fä en sadan magt, fom företagen ar, sa kunde de begynna med at iusoenäerg en, och sinka med at någon gäng tuspenäsrg alla. LrnooL^ullmägtige skulle pä sädaiit sätt kunna bllfwa alldeles insbiiva. Herr Grefwe» och Landt - Marskalken» Bifaller Högloft. Ridderskapet och Adeln den delen af Betänkandet', fom rörer den magt, hwilken skulle K,svilorsrna tilläggas. Härkjl fwaradeö Nej och Ja» Grefwe tk amil ton. Jag har warit för en suspension, och star ännu wjd min tanka derom. I en iuspsncleraä Fullmägtigs stalls kan ju wäljas en annan. I fall tankarna wore olika inom twänne Ksvisioner, sä kunde fåken hänskjutas til den tredje.
» Vid Stortorget tog elegien mig så hårdt, att jag måste sätta mig. Lycko kommenderade fram öl, som serverades af skummande flickor i smärta sejdlar (tvärtom! ), allihopa klädda i de mest stämningsfulla kostymer, halfurringade klädningar med puffar vid armbågen, väskor vid sidan och de näpnaste små mössor af sammet. » Det är gamla rådhuset vi sitter framför, » sa Lycko. » O! » sa jag. Jag kunde inte säga mer. » Ingen konst bli rådman på den tiden, » sa Ruffen. » Ingen konst! » sa jag. » Ja, när man inte behöfcle kunna något, så » » De behöfde kunna allt, utan att kunna något, » sa jag. » Så mycket jag vet, är det bra mycket skickligare än att kunna något, när man kan allt förut! » » Är fru Petterkvist förtjust i den där med? » log Lycko och pekade på en stolpe med ett halsjärn fastsatt vid sidan och en gubbe i toppen. » Det där var visst bara för kvinnfolk, det där, hä hä, » sa Ruffen. » Ja, » sa jag, » i det fallet har halsjärnet lefvat ut sin tid, det erkänner jag — eljes så Men du min värld är det inte Johan, som sitter därborta och dricker öl alldeles för sig själf? » Det var Johan, som vi med riktig svå- righet fick öfver till vårt bord. Men det gick ändå, som väl var, efter som jag kände på mig, att jag inte stod ut med en enda droppe samvetskval till för hans räkning. (Vi hade tänkt ta honom med oss i dag, men då var han, till Ruffens stora och min lilla ledsnad redan gången!) Bredvid Johan satt en ensam herre i slokhatt, slängkappa och långt polkahår. » H v e m är det där? » hviskade jag åt Lycko. » En forntida poet. » » Ä h nej, » sa j a g; » så grufligt intressangt! Hvad lefver han a f? » » Han har visst haft anslag af akademien de sista två hundra åren, har jag hört. » » Skalk! » sa jag. » Men hvad gör de där borta? » » Rullar lyckans h j u l! » » Usch, » sa jag.