Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsutskotts uti Pc otocolls-Utdrag den 12 dennes afgifnc Betänkande, angäende föreflagcn indragning af ben Kyrkornc i Skäne, Halland, Blekinge och BohusLän anflagnc Kyrko - Tionde; och beslöts att PrästeStändet, med sä mycket större skäl bifaller, hwad StatsUtikottct uti detta ämne anfört, som rättigheten kill berörde Tionde igenom Präste - Ständcts P ivilegiek af 17 z § 4 med flere Författningar är Lyckorne i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus-Län för alltid förwa rad; - Den 14 September.485 råd; hwarom de rcspcctive Med »Striden samt Statsutskottet genom Utdrag af Protokollet skulle wördsamt och wänligen underrättas, l^c tuxra. bx ?rotc>cc>IIo s. bl. Widare uplästcs följande. Utdrag af Protokollet, hället uti Riksens Högloft. Ständers Stats-Urstott den 12 September 1809. S. O. Fbrchade Stats«Utskottet de till Utskottet ifrän de rcspcctive Riks Skändcn remitterade memorial och yttranden, angäendc föressagcn indragning af den Kyrkorne i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus-Län anslagne Kyrko Tionden, hwarwid S atS-Utstottet inhämtade förhällandet med denna Tionde wara säLant: att den frän äldre tider warit cn andelig ränta, som Swensta Folket först pä Skenninge möte är 1164 ätog sig, att af äkrcn utgöra med hivar Tionde styl eller band, hwaraf enligt 7 Cap. Ky sto Balken Westgöthe; Lagen ^bel tilllöll Prästen, och -Adelar deltes emcllan Kyrkan, Biskopen och de F ttigc, men hwilka Adelar är 1527 af Konung den i:stc till Kronan indrogos, med undantag af nägon del som anflogs till Kyrkor, Scholor och Hospitals.
Jag vill blott i största korthet i förväg möta de inkast, hvilka emot mina åsigter kunna göras, igenom framdragandet af hvad som förr, vid likartadt fall, kan hafva ägt rum, såsom tillämpligt på det närvar.; och jag svarar dertill allenast, att jag utan afseende ä en förfluten tid, eller ä förflutna samhällsförhållanden, vid delta tillfälle endast anser mig manad, att i denna fråga uttrycka min mening, i öfverensstämmelse med mitt föreställningssätt om våra närvar, förhållanden, och med anledn. af dem, är min önskan, att StatsUtsk. måtte taga saken i närmare öfvervägande, för att i öfverensstämmelse med Hr Schartaus reservation derefter föreslå R. St., ”att H. K. H. Kronprinsens hofhållnings-anslag må från och med början af det år, då Dess förmälning äger rum, förhöjas från sitt nuvar. belopp, lill 75,000 r:dr årligen”. Jag anhåller på grund häraf, att betänk, måtte återremitteras. Hr Edenhjelm, Gillis: När jag hörde de af Gr. Posse meddelade upplysningar, så trodde jag att R. o. Ad. skulle blifva befriad ifrån de långa och tråkiga diskussioner, som vi nu fått afhöra; men som förhållandet icke så varit, så torde R. o. Ad. icke illa upptaga att äfven jag yttrar några ord. För det första får jag säga, att jag fullkomligt instämmer i Hr von Hartmansdorffs yttrande. Sedermera vill jag i korthet nämna, att då jag genomläste StatsUtsk:s betänk, och fann att Utsk. endast anslagit 25,000 r:dr för Svenska De n 19 Fe b r u a r i f. m. 573 Thronföljarens underhåll, hofhållning och resor, så förvånades jag högeligen och min gamla Svenska nationalkänsla kränktes deraf. Skälet till ett så lågt anslag är icke uppgifvet, men säkert är att hvar och en torde känna, hvad det kostar att hälla ett vanligt hushåll, och deraf kunna sluta huru mycket mer en hofhållning måste kosta.
Mer härjande än någonsin rasade svärdet bland de förvirrade och bestörta skaror, som undgått minan och flyende skingrade sig öfver fältet. Äfven där förföljdes och nedhöggos de, intill dess att två af deras yttersta fotregementen under behjärtade anförare formerade fyrkant och, med bistånd af kavalleriet, tvungo Slanges folk att återvända till staden. Tredje stormen var afslagen med större manspillan än de förra. Det återstod blott att rensa staden från de inträngande skyttarne. Men hvad båtade denna nya framgång de segrande? Lågorna hade förtärt deras bollverk och drifvit dem till ett hörn af staden. De voro kringrände, utan ammunition, proviant och furage, utmattade efter tre dagars och tre nätters strid. Slange betraktade solen; hon hade snart uppnått sin middagshöjd. När hon sänkt sig så lågt i väster, att den fientliga hären ej mer hade en timmes dagsljus öfrigt att förfölja Banér då ville han kapitulera. Han mönstrade och tackade sina trupper vid norra muren. Ännu stodo 1,200 man i ledet; det var många nog, det var mer än hälften. Af de saknade 1,000 hade några fallit eller sårats, andre sjuknat, de öfrige hade under natten och stormningarna deserterat till fienden. Den stränge öfverbefälhafvaren räknade lederna. Hans blick ljusnade, när han förnam, att ingen af hans svenskar, finnar och skottar svikit sin fana. Det var tyskarne som tröttnat vid denna hopplösa strid, tyskarne som ledsnat att vara sitt lands bödlar. Krigslagen skulle ha dömt dem att arkebuseras; en jury skulle ha svarat: icke skyldige. En afdelning af de kejserlige bevakade norra stranden af Schwarzach, men hade, till de belägrades lycka, hindrats af lågorna att deltaga i sista stormningen. Klockan tre på eftermiddagen sände Slange en parlamentär att erbjuda kapitulation. Det var hög tid; en ny stormning från alla sidor förestod. Han blef icke skjuten, den unge löjtnanten, som man kunde befara, till försoningsoffer åt trumslagarens skugga. Ärkehertigen fordrade kapitulation på nåd och onåd.
Derförutan är af kommitterade erinradt, att behofvet tillika fordrade en noggrann och fullständig kontroll å användandet af statens egendomar, och denna syntes så mycket hellre böra vara sammanbunden med redogörelsen, som på säkra upplysningar i berörde hänseende berodde, att de i vissa fall af statens egendomar härflytande inkomster blefvo behörigen redovisade. Af dessa skäl ansågo kommitterade, det angeläget vore, att vid spe - 2* Stats-VtskotteU Utlåtande, N:o 24*- cial-räkenskaperne fannos förteckningar på alla statens och allmänna inrättningars egendomar inom fögderiet, upprättade med de afdelningar, hvartill olika dispositioner för serskilda stater eller utarrendering m. m. föranledde, och å hvilka förteckningar alla under året inträffade förändringar borde anmärkas och iaktlagas, hvarefter sammandrag deröfver, utvisande hemmantalet för länet under hvarje olika rubrik skulle upprättas och landsboken åtfölja; hemställande kommitterade, alt Kongl. Maj:t måtte härom i nåder förordna, i hvilket fall formulär dertill borde blifva meddeladt i sammanhang med det nya formulär till special-räkningar, hvilka erfordrades, derest de af kommitterade föreslagne förändringar bifölies. I sådan händelse blefve deremot icke af nöden, att i jordeboks-sammandragen serskildt uppföra ecclesiastika boställen. Om, enligt hvad ej mindre hittills egt rum, än kommitterade ock till framtida efterrättelse föreslagit, alla egendomar och lägenheter af hvarje olika jordnatur under serskilda afdelningar i jordeboken antecknades, ansågo kommitterade det fullkomligen öfverflödigt att, på sätt nu skedde, uti jordeboken införa kolumner för hvarje jordnatur; hvarförutan sådant genom lätt inträffad anteckning i orätt kolumn, snarare kunde leda till förvillelse. Deremot vunnes det åsyftade ändamålet vida enklare och säkrare, om hemmantalet för hvarje hufvudlitel summerades. Förfoies derjemte på samma sätt med räntorne och tienden af de till titeln hörande egendomar, erhölles tillika en i statistiskt hänseende intressant upplysning om de grundskatter, som utgöras af samtliga hemman af hvarje natur.
Jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att ny taxering skall ega rum nästa år, då rättelse bör kunna ske, om någon egendom är för högt värderad. Syftet med motionen är att få en viss grund bestämd, hvarefter fastigheters värden skola i bouppteckningar upptagas; och om man anser taxeringsvärdet för högt, kan man ju bestämma § eller hälften deraf. Men det nuvarande godtyckliga förhållandet är en orättvisa icke blott mot Staten, utan äfven för den enskilde, då en ärlig bouppteckningsförrättare upptager egendomen tili dess verkliga värde och en annan åsätter ett allt för lågt sådant. För erhållande af den ändring häruti, som motionären afsett, anhåller jag fortfarande, att punkten måtte återremitteras. Hr Ehrenborg: Då taxeringsmännen, utan att vara bundna af en egendoms köpevärde, nästa år kunna ändra dess taxeringsvärde till hvad de anse vara det rätta, har jag icke funnit någon betänklighet vid att nu antaga detta värde till grund. För undvikande af flera olika propos:r, afstår jag från mitt förra yr - Den 16 Mars. 367 kande och förenar mig i anhållan att punkten måtte till Utsk:t återremitteras. Hr von Ehrenheim, Per: Utan att vilja bestrida behofvet af någon kontroll vid bouppteckningar, synes det mig dock mindre egentligt, att fastigheter skola upptagas efter deras taxeringsvärden, då någon norm för värdet å annan egendom, såsom guld och silfver m. m., icke finnes. Föröfrigt synes_ det mig mindre lämpligt, då 9 kap. 1 § Ä. B. omtalar huru bouppteckning skall ske, att i stämpelförlattningen intaga ytterligare bestämmelser derom. Jag kan af dessa skäl icke biträda motio ren; men kan Utsk:t af densamma taga sig anledning att föreslå en särskild förordning i samma syftning, så vill jag icke motsätta mig punktens återremitterande, ehuru jag på förhand tror mig böra uttala min farhåga för vanskligheten af en sådan lagstiftning. Hr. von Koch, Nils Samuel: Lika med den siste värde talaren tror äfven jag det kanske vara nödvändigt, att i detta hänseende ett särskildt stadgande utgifves, hvartill denna författning får hänvisa.
Af ofvananförde lika förhållande, uti rättigheter och skyldigheter emellan Borgenär och Löftesman, som borgat såsom för egen skuld, anser Utskottet äfven tydeligea följa, att Borgenärs underlåtenhet, att i Gäldenärs Concurs bevaka sitt kraf lika litet verkar tiil Löfresmannens befrielse från betalningsansvarighet, som Gåldenären kunde undgå att betala, der Borgenär underlåt att i Löftesmannens Concurs göra sin rätt emot denne sednare gällande; men, beträffande den Borgen, hvilken icke blifvit tecknad såsom för egenskuld, så emedan Löftesmäns ansvarighet, vid detta förhållande, icke är annan, än att uppfylla hvad Gäldenär åligger, endast i den mån han det sjelf ej kan åstadkomma, hvaraf följeratt enär Gäldenärs betalningsskyldighet, genom borgenärs försummelse, att bevaka fordringen i hana concurs, upphör Löftesmannens förbindelse - Lagutskottet: Betånkanden. 6gg bindelse jemväl måste förfalla; ty anser Lagutskottet Borgenär i detta fall ovillkorligen åligga, att sin rätt i Gåldenärs Concours bevaka, så vida han viii hafva talan emot Löftesmannen oppen; men då Lag och Författningar härtill så tydeligen föranleda , att olika tillämpning icke b >r kunna ega rum, anser Utskottet någon Lagförklaring härutinnan icke behöfveiig. Detta hemstålles dock vördsamligen Riksens Höglofl. Ständers vidare profning. Stockholm den 8 Julii »823. Ankom den cg Julii 182g. Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 7 5, angående förändring i straffet för Hållkarl, sorn fordrar drickspengar eller med ovett bemöter Resande. H< gv. PresteStåndet har genom ProtocollsUidrag, den 14 rasti.
Spannemäls - utförsel bibehölle alltid Säd-n sitt natur, 964 Dcn 2Z September.' naturliga wärde. Dä Bränwins-fLr säljning ifrän Landet dessutom blefwc lii! dessa Städer tilläten, wore en sädan corporation nödsakad att icke utöfwer en witz gräntö utwidga sin tillwcrkning och ägde ingen annan företrädesrätt, än dcn as en större industrie och mers besparing wid tillwerkningen. Jag ser säledes icke faran as en sädan corporations tillwerknings-rätt; men filg kan wäl inse winsten deraf för Staten, dä pä dessa stallen en sädan rättighet igenom dr fördelar den skulle medföra, ocksä wore i ständ att täln en, drygare af gift. Denna, inrättad med billighet» fri frän all afräkning af kostsamma Dircctioncrs och en wrdlyftig bctjenings underhäll, ssulle i min tanka blifwa för Stats» Cassan en wek5eligare winning än dess hittills warande opoiium. Om för öfrigt Kronan skulle finna uträkning uti, att af fin ägande Spanncmäl läta till» werka Bränwin, mä detta wara tillätit sä wäl för Kronan som för alla andra, men mä icke nägon utefilltandc rätt härwid gynna dess ätgärd. Det är pä dessa ssäl, hwilka bättre utwecklade, jag skulle hoppas kunna gifwa Commitöen nägra nya anledningar till öfwerwägande, som jag bussar att wid frägan om Bränneri»inrättningens förändring , dm om Magazinernr mätte helt och hällit därifrän afsöndras, och ämnet i enhet och med ätföljande af en och samma princip , blifwa betraktat och ashandlak. Deremot sinner jag alt Commitäen uti filt tillstyrkande, att Krono-Betjeningen skulle helt och hällit uteslutas frän all Controll öfwer vangifwcn pannerymd ^försäljning i minut rc., hafwa sträckt fin farhäga alt för wida.
Efter det hos Rikets Ständer fråga förekommit derom, att den vid nästlidna riksdag, i sammanhang med nedsättning till hälften af personliga skyddsafgiften, beslutade afgift för folkundervisningens befrämjande och de för densammas utgörande meddelade föreskrifter måtte fortfarande förblifva gällande, utan att vid hvarje riksdag behöfva förnyas; så och ehuru berörda afgift, hvilken med personliga skyddsafgiften icke eger annan gemenskap, än att densamma blifvit fastställd till lika belopp med nyssnämnda nedsättning, icke synes kunna hänföras till de allmänna bidrag, hvilka Rikets Ständer, enligt 60 § regeringsformen, ega att hvarje riksdag såsom bevillning sig åtaga, och förnyelse af beslutet om folkskole-afgiften följaktligen ieke erfordras, hafva likväl, sedan tvekan derom visat sig hafva forefunnits, Rikets Städer ansett det icke vara olämpligt, att sådant af Rikets Ständer uttryckligen uttalades, hvadan Rikets Ständer velat förklara, att den vid sednaste riksdag beslutade afgift af 12 sk. banko för man och 6 sk. banko för qvinna till folkundervisningen» befrämjande bör, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom då aflåtna underdåniga skrifvelse och E. K. Ma derpå grundade nådiga kungörelse af Expeditions-Utskottets Förslag till urul. Skrifvelse, N:o 114- 1S?5 den 13 Mars 1846, utan att vid riksdagarne erfordra förnyelse, fortfara att i framtiden utgå, så länge beliofvet af samma afgift förefinnes och intilldess Rikets Ständer finna sig föranlåtne alt beslutet derom i grundlagsenlig ordning upphäfva.
De uti dessa Memorialer framställda Voterings-propositioner godkändes. S. D. Föredrogs Bevillnings-Ulskoltels Memorial N:o 45, med förslag till de formulärer, sorn böra bifogas den föreslagna förordningen, angående Mantalsoch Skattskrilningarnes förrättande. De i Memorialet bifogade formulärer godkändes S. D. Efter föredragning af ej mindre Bevillnings-Ulskottets Memorial N:o 46, med förslag till de formulärer, som böra bifogas den af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutade nya Bevillnings-sladgan, än ock i sammanhang dermed Högloll. Ridderskapets och Adelns samt Högvördiga Preste-Slåndels genom Protokolls-utdrag N:o 516 och 488 i ämnet gjorda inbjudningar, beslöt Ståndet, med antagande af Preste-Ståndets inbjudning, att godkänna ofvanberörde formulärer med de förändringar, som blifvit föreslagna uti sistnämnda Protokolls-utdrag N:o 488 samt med den ändring derjemte alt, i stället för de under rubriken Inkomst-bevillning uti formuläret N:o 15, upptagne två kolummer, skulle intagas de fyra kolum mer, som förefinnas uti formuläret N:o 9; och uppdrogs åt Utskottet att i öfrigt vidtaga de jemkningar eller förändringar i lormulärerne, som af dessa beslut kunna följa. Högloll. Ridderskapet och Adelns inbjudning lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och punktvis Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 185 i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående grunderna för en reglering af Biskoparnes aflöning. l:sta och 2:dra punkterna biföllos. 5:dje punkten afslogs och godkände Ståndet i stället 5:dje punkten af Kongl. Maj:ts i ämnet aflåtna nådiga Proposition. Prot.-UIdrag den 13 Oktober i860. »35 4:de punkten afslogs likaledes, hvaremot Ståndet antog 4:de punkten af'Kongl.
Socker. gro afgift å tobak, än kommitterades förslag innehåller; Och jag anser mig, under förutsättning af Eders Maj:ts bifall till dessa framställningar, med fullkomlig trygghet för statsinkomsten, kunna underdånigst hemställa, att all införselstull å oraffineradt kokoch bergsalt måtte upphäfva*. Emot kommitterades förslag lill tullfrihet för äkta och oäkta boksilfver samt musiv-, målare-, pudereller unsensilfver hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, alt, dä bokoch musivguld voro i förslaget upptagne till tullalgtft, följdriktigheten fordrade, alt äfven bokoch musiv-silfret äsattes någon afgift, hvilken föreslogs för äkta boksilfver till 2 öre, för oäkta till i öre och lör musiv-silfver till 4 öre pr ort; Som ifrågavarande artiklar tillsammans icke inhragt, lulloch tilläggs-afgiller sammanräknade, mera än 6 R:dr 14 sk., enligt 1854 års import, så synes något skäl icke vara för handen att å dessa artiklar bibehålla, än mindre, såsom Kommers-kollegium och General-tullstyrelsens förslag, hvad angår det oäkta boksilfret, innehåller, förhöja tullafgiften ; utan hemställer jag, att Eders Moj:t täcktes gilla kommitterades förslag. 1 sammanhang härmed tillåter jag mig underdånigst anmäla en af Juvelerare samt Guldoch Silfverarbetare i Stockholm gjord underdånig framställning, väl hufvudsakligen åsyftande särskilda föreskrifter angående sättet och vilkoren för kontrollbehandlingen af utländska guld-' och silfverarbeten, — en fråga, som blifver föremål för särskild underdånig föredragning, — men derjemte innehållande hemställan, att dessa artiklar kunde förtullas efter värdet, i stället för vigt, äfvensom att någon lindring eller tullfrihet vid införsel af dylika arbeten, såsom modeller, icke vidare matte tillåtas.
Jag får då äran upplysa, alt äfven sedan det nya bibliolheket blifvit färdigt, kommer ganska säkert det Gustavianska bibliothekets loeal att, åtminstone till en stor del, begagnas för de betydliga boksamlingar och manuscripter, hvilka tillböra bibliotheket, och dessutom är denna local ingalunda af den beskaffenhet, att den kan begagnas till ett ehemiskt laboratorium. Detta är en eldfarlig inrättning, som på intet vis bör blifva förlagd i grannskapet af domkyrkan och andra för aeademien dyrbara byggnader. Det bör äfven tagas i beräkning, att vid Upsala academi linnés ett nära tre gånger större antal studerande, än vid Lund, och att det således måste fordras ett större utrymme för de vettenskapliga behofven i Upsala, än på detta sednare ställe. Jag inser således intet skäl vara förhanden att nedsätta det begärda anslaget för Upsala academi, då man för Lund föreslagit 25,ooo r:dr, och jag yrkar således, att anslaget må blifva lika för begge universiteterna, då dessa 25,ooo r:dr i alla fall äro ganska knappt tilltagna för Upsala academis behof. Hvad åter angår villkoret, som StatsUtsk. fästat vid det för Upsala universitet tillstyrkta anslaget, nemi. att de 20,000 r:drna borde användas för observatorii-byggnaden, så, ehuru jag delar öfvertygelse!! om behofvet för Upsala universitet af ett nytt observatorium i stället för det nuvarande olämpli - 6 Den i A (i i i! f. in. ga, skulle jag likväl tro, att detta intresse i alla fall kommer att göra sig gällande, om, på sätt PresteSt. beslutat, K. M. kommer att, sedan Cancelleren och Consistorium academicum sig deröfver yttrat, afgöra huru anslaget skall användas.
Då nu gällande stat upptager ett belopp af 300 Riksdaler såsom gratifikationsmedel för extra tjenstgöring, skulle således tillökningen i detta anslag, enligt hvad Kongl. Majit föreslagit, komma att utgöra 1,500 Riksdaler; och som Utskottet, i betraktande af hvad härvid blifvit anfördt, finner någon nedsättning af detta belopp ej skäligen kunna ifrågaställas, hemställer Utskottet, att till arfvoden för extra tjenstgöring måtte anvisas en summa af 1,800 Riksdaler. Derjemte och i öfverensstämmelse med Utskottets, beträffande Kanslistoch Kopist-tjensterna, uti ofvannämnda särskilda betänkande Nio 49 yttrade åsigter, får Utskottet tillstyrka, att aflöning för en Kanslist med 1,800 Riksdaler och för 2 Kopister med tillsammans 2,000 Riksdaler må på stat uppföras; kommande, enligt hvad närlagde tabell Litt. A. närmare utvisar, Justitie-statsexpeditionens anslag, i följd af de nu föreslagna förändringarne, att, intilldess ofvanberörda indragning af ett Byrå-chefs-embete varder verkställd, ökas med 3,000 Riksdaler, hvaremot anslaget sedermera skulle med 1,000 Riksdaler understiga den vid scdnaste riksdag anvisade summan. 2:o. Justitie-Kanslers-expeditionen. I fråga om detta embetsverk har Kongl. Maj:t icke funnit anledning till annan afvikelse från den vid sednaste riksdag fastställda stat, än att af de 2:ne Kopistbefattningarne en borde å stat uppföras, och den andra indragas vid nuvarande innehafvarens afgång, men lönebeloppet derefter användas till befrämjande af göromålens gång inom Kopistgraden; och tillstyrker Utskottet att härvid ifrågaställa och uti närlagde tabell Litt. B. iakttagna förändring må vinna Rikets Ständers bifall. 3:o. Justitie-Revisions-eccpeditionen. Sedan, enligt Rikets Ständers vid nästförlidne riksdag fattade beslut, andre
Jag skulle således helst önska, att K, o. Ad., för att komma till något beslut, antoge det af Hr Schwartz framställda förslag med den skillnad, att högsta beloppet, deraf afdrag får ske, från 1,200 förändras till 1,800 r:dr. Jag vill fästa det Höglofl. Ståndets uppmärksamhet på nödvändigheten för TJtsk:t att, i händelse af återremiss, veta hvilken af de uttalade åsigterna mest öfverensstämmer med E. o. Ad:s. Som det blifvit mig sagdt, har BorgarStåndet antagit Hr Schwartz’ förslag. Bönderna hafva nedsatt skattefriheten till 300 r:dr. Presterna äro de enda, som återremitterat punkten, hufvudsakligen i det syftemål, att få Hr Sondéns reservation antagen. K. o. Ad. inser behofvet af att uttala sig för en viss åsigt, för att Utsk:t skall, vid sitt jemkningsförsök, hafva något att rätta sig efter. Hr Eeutersvärd, Patrik: Som E. o. Ad. torde finna, har detta varit en af de punkter, om hvilka tankarne varit mest delade. Komiterades förslag lyder: ”När alla de utaf arbete eller genom rörelse, yrke eller tjenst upkomna årsinkomster, sammanräknade, icke öfverstiga 1000' rdr, äro 400 rdr derutaf fria från bevillning.” TJtsk:ts: ”Bevillning för inkomst af kapital eller arbete eger icke rum, när alla de af kapital eller arbete uppkomne årsinkomster, sammanräknade, ej öfverstiga 400 rdr.” Dessutom finna vi af de till Betänkandet fogade reservationerna en mängd andra förslag framställda. Af dessa anser jag det af Hr Lindeström vara det billigaste och rättvisaste, dels med hänsigt till de särskildta kategorierna, i hvilka reservanten ställt de skattdragande, och dels derför, att han bestämt att afdrag får ega rum, såvida inkomstbeloppet icke öfverstiger 1,500 rdr.