Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fångstmännen benämna dem någon gång »rapphöns», ett vilseledande namn som 1873 föranledde mig att landstiga på den öppna kusten söder om Isfjorden, der »rapphöns» skulle finnas i stor mängd. Vid framkomsten fann jag endast ruggande prutgäss. Prutgässen hemta sin föda mer från landet och från insjöar än från hafvet. Deras kött är till följd deraf tranfritt och välsmakande, utom ligghonans, som är magert och segt. Äggen äro bättre än ejderns. På Spetsbergen träffar man äfven den prutgåsen närstående arten Anser leucopsis Bechst. Den är der temligen sällsynt, men allmännare på Novaja Semlja. Ytterligare förekommer på sistnämnda ställe en tredje gåsart, vildgåsen, fångstmännens »grågås» eller »storgås» (Anser segetum Gmel.), hvilken på Spetsbergen ersättes af en närstående form, Anser brachyrhynchus Baillon. Dessa gäss äro vida större än så väl ejdern som prutgåsen och tyckas vara tillräckligt starka till sjelfförsvar mot räfven. De häcka vanligen högt upp på någon mossoch gräs-oas, bland kustbergens stenrammel eller på krönet af en brant strandafsats i det inre af fjordarne. Under ruggningstiden samla grågässen sig i flockar vid de små sötvattenssjöar, som träffas vid kusten. Köttet af denna gåsart är läckrare än den vanliga tamgåsens och har ej spår till någon transmak. Bland de simfoglar, som bidraga att gifva sommarlifvet på Novaja Semlja dess prägel, må ytterligare anföras alfogeln och svanen. Alfogeln eller allan (Fuligula glacialis L.) är sällsynt på Spetsbergen, men förekommer ganska allmänt vid Novaja Semlja samt i synnerhet i Kara-hafvet, vid hvars kuster den om sommaren ses samlad i stora flockar. Mindre sångsvanen (Cygnus Bewickii Yarr.) är nordens ädlast formade och färgade fogel. Jag har redan beskrifvit dess bon, som träffas i betydligt antal på Gåslandet.
Hvad nu först angår den del af motionen, som afser befordrande af nyttiga handaslöjder och binäringar hos allmogen, så får Utskottet upplysa, att Rikets Ständer, i anledning af motionärens ofvannämnde vid 1844 års riksdag väckte förslag, under den 11 Januari 1845 till Kongl. Maj:t allåtit underdånig skrifvelse med anhållan, att Kongl. Majit täcktes vidtaga de åtgärder, Han pröfvade lämpliga för befrämjandet af smärre handaslöjder, såsom tillverkning af hvarjehanda arbeten i träd, näfver, bark, halm och papp, eller såkalladt Niirnberger-kram, äfvensom att de medel, som för detta ändamål kunde erfordras, måtte utgå af det å Riks-Statens Sjette Hufvudtitel uppförda anslag för befordrandet af slöjderne; att Kongl. Majit, med anledning häraf, uti Cirkulärbref den 2 December 1847 i nåder förständigat Dess Refallningshafvande, att, derest allmogen inom länen ådagalagt fallenhet för någon binäring, hvars ytterligare utveckling skulle kunna blifva för orten nyttig och utöfva ett fördelaktigt inflytande på innevånarnes bergning, hos Kongl. Majit i underdånighet föreslå de allmänna åtgärder, som i sådant hänseende erfordrades, äfvensom beloppet af de utgifter, hvilkas bestridande af allmänna medel härvid kunde ifrågakomma; att underdåniga framställningar i ämnet derefter inkommit från Kongl. Majits Befallningshafvande i åtskillige län, samt att serskilde åtgärder i anledning deraf och efter vederbörandes hörande blifvit af Kongl. Majit i nåder beslutade och deribland jemväl sådane, som åsyftat upphjelpandet af handaslöjderne och för detta ändamål medfört behof af anslag utaf allmänna medel. Frågan om handaslöjders och andre binäringars upphjelpande och förkofran bland allmogen är således, efter af Rikets Ständer gjord framställning, redan beroende på Kongl.
Fru Majken skyndade bort. ”Sade du att du kommer senare? Vännen Boman skall äta qvällsmat här.” ”Det låter sig göra ändå!” svarade hustrun hjertligt. ”Men om sällskapet får sakna dig, så är derföre icke skäl att jag också saknas.” ”Det der låter märkvärdigt!” ”Det är ändå så enkelt – jag gör först i ordning åt er, innan jag går.” ”Men jag vill att du blir närvarande – hör du, jag vill det bestämdt – och just nu är jag icke i leklynne.” ”Icke jag heller, det må gud veta! Och icke inser jag att jag behöfver öfvervara hvad du har att tala med herr Boman i affärer.” ”Det vore bäst att du i tid vande dig vid sådant. Men det är icke der som skon klämmer: Boman är icke fin och kruserlig nog, och hans ärliga tarfliga hustru är icke heller nog fint sällskap för Uddevalla-skönheten. Men fastän Bomans ha simpelt i dagligstugan, så ha de inredd öfvervåning och kunna mäta upp mitt pick och pack tjugu gånger. Klok är den man, som icke lik en dåre skämmer bort hustrun i början och sätter henne midt i hvardagslaget liksom på rena helgdagsståten.” ”Jag respekterar herr Boman, min vän, och hans hustru också, det kan du lita på ... Vill du ha varm mat till qvällen?” ”Hvad knäfveln skulle en annars ta halfvan på! Eljest har du ett konstigt sätt att ta upp din mans ord. Men lika mycket: du sitter vid bordsändan. Det var ordet!” ”Nå, efter du så hjertligt önskar det och efter det är för gästfrihetens skull, så skall jag säga till Malena att hon hemtar mig, då tid blir. Jag vill så gerna möta dina önskningar.” ”Önskningar ... önskningar – är det Uddevalla-talesätt sådant? Jag har talt om min vilja, förstår du, och har jag icke haft harm nog i dag utan att hustrun skall behöfva lägga bränsle på elden.” ”Min bäste Rutger, jag vill icke påminna dig om det samtal, vi hade, då du hedrade mig med ditt frieri, men jag vill på det högsta be dig besinna huru innerligt ledsamt det vore, om några notiser från vårt nyskapade hem utspriddes i staden.
M o Uu Kongl. Maj-.ls Nåd Prop.^M 4, om Statsverket 1856. så ställa, atl i detta afseende måtte, i sammanhang med den blifvande'nya lön-regleringen, så vidt den kommer i verkställighet, i Nåder stadgas och förordnas: det tjensteman, som utöfver en tid af tre månader, semestern oberäknad, njuter tjenstledighet eller, till följd af kommendering, hvarmed är förenadt arfvode, motsvarande minst dagtraktamente, efter innehafvande grad enligt Rese-reglementet, utöfver samma tid hindras att sin tjenst vid Regemente eller Korps bestrida, eller ock öfver 1 är för sjukdom afhålles från tjenstgöring, skall derefter fortfarande under frånvaron afstå af sin lön derstädes fjerdedelen, som kommer statsverket tili godo, derest icke Eders Kongl. Majit, uppå derom skeende behörig anmälan, skulle finna skäligt tilldela större eller mindre belopp deraf åt person inom regementet eller korpsen, hvilken fått vidkännas ny och ökad tjenstgöring. I händelse förenämnde arfvode är mindre än belöpande dagtraktamente enligt Rese-Reglementet, borde likväl endast afstås hälften af hvad ofvanföre blifvit föreslaget; hvarjemte för deni, som anställas vid den nya General-staben, på sätt jag här nedanföre skall i underdånighet framställa, skulle gälla de särskilta föreskrifter, hvilka dervid skola föreslås.
Feltström skulle ock anmodas brefväxla med kyrkoföreståndaren i Sundsjö, för att utröna, huruvida socknemännen därstädes voro böjde, att, emot billiga priser, hit försälja de instrumentalier och verktyg, som äro brukbara efter deras nu snart slutade kyrkooch torn-byggnad. Sluteligen och i betraktande deraf, att vid kyrkan saknas nödige husrum att härbärgera så väl byggmästaren med dess gesäller, som bönderne sjelfve under kyrkobyggnaden, insågs nödvändigheten att en rymlig sockenstuga tillika med 3 a 4 kamrar borde instundande våhr uppföras och beslöts, att efter uppgjort förslag, nödigt virke dertill, instundande vinter skulle till stället framforslas. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund År 1830 d. 10 oktober blef förestående protocoll i socknestugan offentligen uppläst och till alla delar erkändt, intyga på församlingens vägnar: Olof Olofsson Olof Hindrickson Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 10:de oktober 1830. S.D. Sedan förestående protocoll blifvit justeradt och underskrifvet, väcktes fråga om undanflyttandet af de till comminister bostället hörande hus, nemligen en kornlada, ett gammalt fähus samt en badstuga, som nu äro uppförda nära invid det ställe där nya kyrkan kommer att byggas, hvarvid efter någon öfverläggning, den öfverenskommelse träffades, att undertecknad comminister, som förklarade sig böjd och villig att i allt görligt gå församlingens önskan till mötes, åtog sig att i stället för allt deltagande i kyrkobyggnaden, på egen bekostnad och utan socknemännens deltagande, bortflytta ifrågavarande hus, äfvensom flytta och omstänga gärdesgårdarne invid och omkring den nya kyrko platsen, med hvilket anbud och åtagande socknemännen förklarade sig fullkomligt nöjde, försäkras Häggenås socknestuga, datum ut supra: N. S. Edlund På socknemännens vägnar underskrifva: Erik [bomärke] Nathanaelsson Johan Mattesson i Stafsgård Vittn. N. Er.
Då det således i många afseenden är af vigt att befrämja den inländska tillförseln lill Stockholm, samt införseln från Ryssland uppgår till den betydliga summa, att den kan hafva mycket inflytande på realisationens verkställighet och bestånd, föreslår jag: 1:0 att Ridderskäpet och Adeln, med förkastande af Utskottens förslag i förevarande Betänkande, antager BorgareStåndets, i anledning af samma Betänkande, redan vidtagne beslut, att årliga anslaget för Strömrensningar och vattencommunicationers befrämjande intill nästa Statsreglering bestämmes till 100,000 R:dr B:co', med förklaring, att, i händelse andra utvägar dertill saknas, beloppet skall af RiksgäldsContoret i lane väg anskaffas; och 2:0, Den 26 F e b r u a r i i f. m. att Rikets Stander må i underdånig skrifvelse anhålla, att af denna summa en del, lill det belopp, och på det sätt Kongl. Maj:t finnér lämpligast, må anslås till befordrande af vedskutors byggande och användande för transporten af träd varor och ved från de norra Prövinserne till Stockholm. Friherre Cederström, cinders, hade inlemnat följande Memorial, som. upplästes: Sedan, i anledning af skedd återremiss, de förenade StatsBancooch EkonomiUtskottens nya Utlåtande, angående bestämmandet och användandet af StrömrensningsFonden , samt de åtskilliga till utförande projecterade Strömrensningar och nya eller förbättrade Vatlen-communicationer, numera till RiksStånden inkommit, och till sitt innehåll blifvit kändt; vågar jag hoppas, att Högloft. Ridderskapet och Adeln delar den förundran, som hos mig blifvit väckt utaf det summariska, alt ej säga, snöpliga sätt, hvarpå Utskotten affärdat mina och flera andra Motionärers uti hithörande frågor gjorda framställningar.
- " Samma årsberättelse redogjorde, !ifven för de åtgärder, som vidtogos för att beredanödiga medel till grundläggande af en, förbundet värdig tidskrift, och under n g h a s t e år betrygga dess tillvaro. " Af de för ändamalet, genom viilvilliga förbundsmedlernniar $ankta medel, 2350 kronor, grundades Dagny och utkoin under. " För bedömande af f@etagets framgång och dess betydelse för förbundet fordras att betrakta detsamma dels nged afseende 22 % de kostnader clet m e d j ö ~ t och. dels med afseende $å huru det verkat för den förelagda zqpgi f te92. " Kostnaderna, särskildt för spridningen, hafra varit betydliga, (till tryckning och utsäridande i-ned atidningar och post af progran1 och profhäfte har 3 / 4 af rörelsekapitalet atgått) men ocksti blef afsattningen större iin man vc5gat hoppas. Kassaförvaltarens rapport visar att - förutom gafvomedleu - Dagny 1886 tagit i ansprik 946 kronor. 91 öre af förbundets kassa. Till dessa korta sifferuppgifter må har laggas ett par närmare förklaringar. 1: o) att förbundet för fördelen af att disponera ett eget organ inom pressen ej under 1886 behöft utgifva mer an niimda 946 kr 91 öre, medan dess omf ' ångsrika arsberattelse och en del. öfriga trycksaker för året bekostats af Dagny. %o) att Dagny derjemte försett förbundet med en rikhaltig, för dess verksamhet väl behöflig inoch utländsk literatursamling till ett bokhandelsvärde af omkring 300 kronor. *) Detta vasendtligen af den orsak att förbundet, enligt siua stadgar, nöd,aats att redan det första aret af sina inkomster (Se kassaförraltarens rapport bilagan 5 till strsberiittelsen för 1885).
Emerentia, är du icke galen, så är du åtminstone dummare än folk har lof att vara!” ”Hvad?” ”Kan du då icke begripa att din baron tar den der tjenstaktigheten till förevändning att komma på förtrolig fot med flickan. Om det varit ärligt menadt, så skulle han bedt grefvinnan sjelf besöka den stackars fattiga fröken, eller åtminstone skicka ett fruntimmer efter henne.” Åter teg fru Emerentia: för andra gången kände hon sig slagen af syster Regine Sofies logik. ”Hvad svarade du?” stammade hon. ”Nog fick han svar hör på:” ’Min högtärade herr baron! Såsom moster åt den unga person, som herr baron haft den omsorgen att intressera sig för, får jag tillkännagifva, att om hon i sin barnsliga okunnighet emottagit något löfte om rekommendation till arbete, så har sådant nu helt och hållit förfallit, emedan hon af mig blifvit upplyst om att det icke är af unga herrar som man önskar sådana der rekommendationer. Vidare anhållandes att mitt hus måtte respekteras för såväl besök som bref, har jag äran etc. Regine Sofie Thorman.” Fru Emerentia tordes icke ens öppna munnen. Och tagande tystnaden för bifall, öfvergick syster Regine Sofie till biljetten n:o 3. ”Den här, skall du veta, är till Blenda sjelf och så skamfullt förtrolig, att jag velat spotta åt den slyngeln, som skrifvit den Så här låter det: ’Dyra, himmelska fröken Blenda (”Jag skulle himla dig jag, om jag hade dig här!”) Skrifvelsen var från löjtnanten: och som man erinrar sig att han ansåg Blenda vara minst lika betagen i hans person som han i hennes, var den rådande tonen i biljetten lätt förklarad. Med förtrytelse öfver mina tio motgångar – ty så många gånger är det jag sökt er utan att träffa er – griper jag nu till pennan för att förklara er att jag icke längre uthärdar denna oerhörda och oförtjenta grymhet. Har ni kommit till Birgers gudasköna stad, nöjenas och glädjens stad, min fröken, för att gå i kloster? Eller har ni råkat under inflytelsen af någon vresig duenna, som egennyttigt vill gömma er för verldens beundrande blickar?
Seraphiroer - Ordens - Gillet, dels icke i enlighet härmed, reglerat följande årens Läns-anshig, utan, såsom de insände repartitionerne utvisa, låtit desse anslag för år 1819 fortfarande utgå på sätt dittills varit förordnadt, dels ock till Kongl, Maj-’t i underdånighet ingifvit ett sedermera under den i4 Junii 1820, i Nåder faststäldt förslag till nämnde anslags förändrande fördelning, hvilket än vidare aflägsna! sig fränden af Riksens Ständer, vid Treskillings-afgiftens åtagande, förbehållne fördelnings-grund, elier sjuk-antalet inom hvarje Län; hvarigenom händt, att Södertelje Lazarett, med en personal af 76 sjuke, för år 1822 undfått ett understöd af 800 R:d., och Carlstads Lazarett, med 228 sjuke, likaledes 1,100 R:d., då Mariasstads Lazarett, 34 a 5 'tuts-Utskottets sora samma år haft 3o3 sjuke, erhållit endast 3 [6 R:d. 3a sk. och Lazarettet i Elfsborgs Lån med tillsammans 536 sjuke icke undfått mer än i,33.3 R;d. 16 sk,; (lere andra exempel af enahanda beskaffenhet att förtiga; och söm billigheten synes fordra, att de. Läns Lazarett, hvilka, enär de måste fylla bristen med egne samlade medel, genom en slik fördelning blifvit lidande , derföre hålles sk a des» löse, tillstyrker. Stats-Utskottet Riksens Ilög» lod. Ständer, att hos Kongl, Maj:t i underdånighet. anhålla, det måtte Kong i.
R:dr; så, enär den nya Staten ökar Regementets Tjenstemannapersonal med 1 HäslLäkare, 7 Underofficerare och 6 SecondTrumpetare, och endast minskar den närvarande Staten med 1 Mönsterskrifvare och 1 Timmerman, samt, efter min kännedom och öfvertygelse, ingen vid Regementet kan anses hafva öfverflödig lön, inser jag icke, huru någon nedsättning uti de lönelillgångar, som Regementet för närvarande eger, kan verkställas, om lönerne någorlunda skola blifva tillräckliga för deras ändamål. Äfven får jag äran anmärka, det för jnig klarligen visar sig, att StatsUtskottet Den ii Maji f. ra. i43 uti en större proportion nedsatt lönerne vid CavalleriRegementerne än för öfrigt uti Armeden, ehuru den vida kostsammare tjenstgöringen fordrar ett motsatt förhållande. Slutligast anmärkes, det Utskottet yttrat, att beräkningen af räntor och Boställen hafva för Armeen skett till ett högt pris af 7 å 8 R:dr tunnan spanmål, utan att Utskottet detta till rättelse befordrat, hvarföre, om ingen ändring häruti iakttages, indeldta Löningstagarne skola få vidkännas denna förlust såsom minskning uti deras löner. Vid Smålands HusarRegemente utgör sammanräknadt Boställens afkastning i spanmål 5,596 tunnor, hvaraf visas, huru stor förlusten för Regementet blifver, om t. ex. tunnan spanmål vore upptagen till 2 R:dr mera, än dess verkliga värde. Att dessa mina yttranden må åtfölja återremissen af StatsUtskottets Utlåtande, samt der tagas uti tillbörlig beräkning, derom anhålles vördsamt. Herr Stjerngranat j Henrik, hade inlemnat följande, som upplästes: Då nu en ny och förbättrad lönereglering för indeldta Armeens Befäl ändtligen hunnit komma i fråga, har detta ämne, i sig sjelf af så mycken vigt, hos mig, såsom Chef för ett Regemente, hvars Befäl är försedt med bland de svagaste lönevil - >44 Den ai Maji f. m. kor i Armeen, väckt det lifligaste interesse.
Efter en noggrann pröfning af Grundlagarne, hafva Riksens Ständer funnit , att så väl i följe af den 9 punkten i Riksdags-Beslutet af den 2« Marti 1604, hvilket utgör grundförfattningen om Gernings-örenk erläggande, sorn af Kongl. Brefvet den a9 April 1725 och 10 §. i 1739 års Resolution på Städernas, Besvär, GerningsÖren ingenstädes böra erläggas till högre belopp, än 1 Daler S:mt för person, sorn , enligt Kongl, Förordningen den 6 December 1776, angående K ronans äldre Penninge-rentors beräkning, ut • £äc 73* Den <7 Juli. gar med 16 skill. Banco. Orsaken till det olika belopp, hvartill denna afgift på olika orter utgöres, har ej med visshet kunnat utredas. Någon särskild Förordning derom, finnes endast i afseende på Vesterbotten. Hvad åter angår den omständigheten, att denna afgift på sömliga orter uppbäras endast af Kronan, på andra af vissa Städer, och på somliga af både Kronan och Städerna , och således derstädes erlägges i dubbelt förhållande, hafva Riksens Ständer icke kunnat anse hvad deraf blifvit vissa Städer genom sär* skilda Resolutioner tillagdt annat än som en följd af samma förhållande , hvarigenom en del af Kronans rentor blifvit för vissa behof till enskilta eller corporationer borförlänta Riksens Ständer hafva derföre ansett, att Gernings-ören ingenstädes till högre bélopp, än 1 Daler S:mt eller 16 sk. Banco för hvarje person bör erläggas, och ingenstädes till dubbelt belopp betalas, utan antingen endast till Kronan eller endast till Städerna utgöras, äfvensom att inga af Städerna derå kunna göra anspråk, så framt de icke kunna uppvisa särskilta Kongl. Resolutioner på rättigheten att en dylik afgift uppbära , samt att samma skyldighet, såsom vilkor för Gernings orens framgena undfående , bör åligga Städerna på de ställen , der denna afgift är delad .ellan dem och Kronan.
513 huru detta skall verkställas, om lånen skola upptagas till 5 eller ,3 procent. Något ligger emellan desse, nemligen 4 procent. Jag tror, alt om den satsen ér riktig, att upplåning blott år lefverans af penningar, böra lefveranteurerne anmäla sig, och det allmänna Verket, som upptager lånen, utbjuda dem på entreprenad. Jag föreställer mig, att RiksgåldäContoiret alltför vål kan uppgifva de summor, sorn det behöfver, och att speculanterne kunna uppgifva, örn de vilja lemna dem till 5, 4, 4 och en half eller 5 procent. Skulle detta ej lyckas, bekänner jag, att jag nu Ötvergåft till det system, jag förut bestridt, nemligen 5-procents-systemet. Med alla de alfvarliga mesurer, som Riddersfcapet och Adeln beslutit lör att vinna ordning och förekomma ett vinglare*system, tror jag att den tärn.' ligen modiks summan af en half million om året, och som årligen sänker sig, ej genom upplåning å 5-procent skulle hafva något skadligt inflytande till sedelmyntets försämrande elier på allmänna rörelsen. Jag tillstyrker således antagande af Utskottens förslag. Herr Hjerta: Orsaken, hvarföre jag ej förra gången trodde mig böra ingå i någon vidlyftig discussion om det obligations-system jag anser böra antagas, var den, att jag tyckte discussionen innefattade, att fråga först blott var om lån skulle äga rum eller icke. Jag trodde då det vara möjligt att derå göra proposition; men när jag nu finner, att en sådan ej kan gö - Ridd. 0. Ad. Prut. VYIII, Band, 33. 314 Den 12 September f. m. ras, emedan den skulle binda händerne på Rid derskapet och Adeln vid afgörande af de anslagsfrågor som inkomma, så anhåller jag att få yttra mig om 5 och 5-procentslånen. Jag påminner nvg att jag ofta yttrat mig i detta ämne, och då jag ej tror, att någon nu mera möjligen förändrar den Öfvertygelse han äger, vill jag blott så godt jag kan utreda orsaken till Utskottens.
Jag vill ej följa några föreg:de talares exempel att ingå i några vidlyftiga betraktelser om tillkomsten af Riksarkivets n. v. lokal, utan jag vill endast påminna om det faktum, att detta hus i sitt nuvide skick ej är begagneligt för Riksarkivet. Det måste ovilkorligen och ofördröjligen utrymmas och någon ny anordning vidtagas. Enligt mitt begrepp kan för sådant ändamål ej mer än trenne utvägar användas. Den ena vore att söka försätta det n. v. huset i sådant skick, att det blefve dugligt; den andra vore att upbygga ett nytt hus; samt den tredje att använda något redan befintligt. Hvad beträffar den första utvägen, eller att reparera den n. v. lokalen, så är genom sakkunnige personers utsago redan ådagalagdt, att en sådan reparation skulle blifva serdeles dyr och ändock ej fullt ändamålsenlig; den skulle nemi. komma att upgå till den betydliga summan af 1 50,000 rdr. Då likväl det nuvarande huset i sitt dåliga skick till privat ändamål kan afyttras för en summa af 120,000 rdr, så skulle det nvreparerade huset stå till en summa af 270,000 rdr och ändock ej vara till sitt nuv:de ändamål tjenligt. Att bygga ett nytt hus för Riksarkivet är en plan, som redan vid föreg:de riksdagar flera gånger blifvit framställd, fast alltid af Ständerna afslagen. Omkostnaderna derföre skulle enligt de nogaste beräkningar upgå ända till 300,000 rdr, hvilket onekligen är en ganska betydlig summa. Återstår således endast den tredje utvägen, att använda något redan befintligt hus. Utom det af K. M:t föreslagna Geijerska huset, har jag ej hört upgifvas något annat, än KommersCollegii hus. Men, M. Hrr! jag skulle tro, att ett sådant användande leder till samma resultat som i föreg:de alternativ är ömnämndt, nemi. till upbyggandet af ett nytt hus; ty utom de embetsverk, som redan derstädes äro inlogerade, är det äfven meningen att ytterligare der inlogera 2 å 3 andra embetsverk.