Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån icke kunna annor» lunda betraktas, än såsom understöd och bidrag för sjelfva byggnaden och anläggningen af Fa-\ briksoch Slöjde-Inrättningar och det sålunda yore emot Principen för sådane bidrag att lemna dem hos anläggaren på obestämd eller längre tid, än till? ändamålet för bidraget kunde anses vara uppfyldt eller sjelfva anläggningen bordt vara fullbordad; så skulle sådane förlagslån erhållas på bestämd tid af Tre »år, ipoip hvilken tids förlopp en anläggning af hvad beskaffenhet sorn helst i denne väg bör anses kullra vara fullbordad; och -:q Att till förekommande af den olägenhet och skada, som ett hastigt indragande af hela Lån-belpppet derefter på en gång möjligen skulle förorsaka, i afseende pä den nya anläggpingeo, hvilken ej kan anses i början medföra den jnytta och gifva den afkastning, sorn en aldre mera för sig kommen inrättning, ytterligare tre år skulle bestämmas till inbetalning af hela fänet, hvaraf således -|;del hvart år efter förfajlotiden skulle återgäldas, hvarje Låntagare dock förbehållit, så väl att om han så åstunda? efter de 3:ne första .arens förlopp, hela LåneSumman genast eller före den utsatte tiden a£ j/}02 Stats-Utskottets Betiinkanden. Tre Er återbetala, som att, i fall han på kor» tare tid än de forsta 3tne åren medhinner anläggningens fullbordande, lika med öfrige FörlagsLåntagare, berörde utsatte tid af Tre år Lånet utan afbetalning begagna och sedermera under påföljande 3;ne år inbetala, samt att, da ändamålet med dylike
I samma kap. har landtbo, som vill sig från arrenderadt hemman säga, blifvit ålagdt att före Thorne dag ett år förr än legostämma ute är, verkställa uppsägning; hvaremot uppsägningstiden i stad blott, blifvit bestämd till två månader före flyttningen. Men härmed framkallas åter den frågan: om oftanämnde § blott afser jord å landet, hvar skall man då söka bestämmelser om tiden för afträdandet af i börd dömd fastighet i stad? Svaret är emellertid snart funnet. Lagstiftaren har genom stadgandet i berörde § uttryckligen uttalat den grundsats, att den dom, hvarigenom fastighet dömes i börd innefattar egenskapen af uppsägning. Skyldigheten för fastighetens innehafvare att afflytta är dermed gifven; och då har man tillfyllestgörande ledning uti Jordabalkens 16 kap. Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 44. 8 LJtskotlet förutser visserligen den invändning att vid berörda förhållande en serskild bestämmelse i afseende å landsfastighet skall varit obehöflig5 men i anledning deraf må erinras, att ehuru lagstiftaren äfven i bördsmål funnit en längre afträdestid å landet nödig, han likväl i 12 § 5 kap. Jorda-balken till en del afvikit från den allmänna regel, som 16 kap. om fardag af jord å landet innefattar. Detta lagrum utgör således blott ett undantags-stadgande, hvars inskränkta syftning ytterligare bekräftas deraf att detsamma är hemtadt från Kongl, förordningen den 27 Juni 1720 om bördsrätt pä landet. Genom denna framställning om rätta meningen af ifrågaställde lagstadgande, bar äfven Utskottet uftalat sitt omdöme om förslaget till förändring deraf. Detta förslag bvilar nemligen, enligt hvad redan är antydt, på antagandet alt berörde stadgande bör tillämpas vid börd af så väl landtsom stadsfastighet3 och i sådan händelse bade ett förtydligande eller förändring deraf äfven varit af nöden.
Motion N:o 172. Lag-Utsk. Betänk. N:o 16. R. St. underdån. Skrifv. N:o 23. om ändring i gällande föreskrifter rörande grunden för dess beräkning. Motion N:o 196. Lag-Utsk. Betänk. N:o 16. R. St. underdån. Skrifv. Fattigvård, om ändring af §§ 14 och 23 i Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 13 Juli 1853 angående fattigvården. Motion N:o 90. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. N:o 64. om ändring i åtskilliga delar af gällande fattigvårdsförordning i ändamål att förhindra den fattigvårdstunga, som härtlyler af kommuns skyldighet att bidraga till underhåll af arbetsför person. Motion N:o 339. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 64. 24 Fattigvårdsförordlling, om tillägg deruti i afseende på fabriksbolags skyldighet att lemna fattigskatt till hvarje kommun, der de sin rörelse bedrifva, och afsätta en pensionsoch understödsfond för sina arbetare, äfvensom om förordnande af fattigvårds-inspektörer. Motion N:o 286. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 66. R. St. .underdån. Skrifv. Filialbank, angående anvisande från Riksbanken af förhöjning i rörelsekapitalet för filialbankerna i Örebro, Carlshamn, Wisby och Borås. Motion N:o 173. Banko-Utsk. Utlåt. FisKcristadga, om ändringar i 16 och 31 §§, angående sågverksegares skyldighet att hålla spånkista. Motion N:o 130. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
Nådiga sanction afvaktande förslag vid 5:te momentet, hvars början, med intagande deri af det ytterligare tillägget, komme att lyda sorn följer: ”Ingen må för Städerna till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit Magistrats-person eliev mantalsoch skattskrifvan, Borgare i Sta* den m. m.” På dessa skäl, och under åberopande af föreskriften i 81 §. Regerings-Formen, får Utskottet vördsamligen hemställa, om icke Yällofl. Borgare-Ståndet täcktes låta hero vid den af Utskottet föreslagna reda c* tion, hvilken ock 2:ne Riks-Stånd, för grund-a Jagsenlig behandling, antagit. Stockholm den 27 Junii 182g. 6 Consiitvtions-Utskottcts Memorial. Ma ggi N:o 39. Memorial till Borgare-Ståndet, i ant ledning af uterremissen -på Mei morialet N:o 50, angående AH~. manna Beredningens constitutio.» Tida befattning.
Åf Allmogen är väl ansökan gjord, att de så kallade Planpenningar ifrån 1 Daler och 16 Öre Silfvermynt måtte höjas till io Daler samma mynt, men som denna ansökning emot Contractet är stridande, har den ock blifvit afslagen. Förestående Utdrag af Kongl. Förordningar åtfölja mitt Memorial af ofvanskrifne dato. Remitterades till Allmänna Besvärsoch CkconomieU tskottet. Friherre Lilljencrantz , Axel Ludvig , hade inlemmat ett Dictamen, sorn upplästes, så lydande: Om åhågan att gagna och en hög grad af medborgerlig känsla för sitt Fosterlands väl vore alltid åtföljd af snillets lyckliga förmåner och den sällsynta gåfvan att uttrycka det ätnne man vill framställa för andra på ett för känslan angenämt och fattningen öfvertalande sätt, då skuile visst jag med största tillförsigt nu begagna för första gången min rättighet att framföra mina tankar på detta rutn ; men om sanningens mägtiga språk öfvertygar mig otn motsatsen häraf, tröstat mig den glada öfvertygelsen, att J, mine Herrar, med edert ljusa omdöme skolén tillgifva fel, dem mm ej kan ändra, och väl bedomina afsigter för sakens skull. En förlåtlig sjelf. kärlek gör, att jag gär längre, och äfven vå - Den 20 Mart. 151 gar hoppas, att J med bevågenhet skolén anse att jag till edert bifall framställer ett ämne af vigt Öfvertygelsen säger mig att det så är, och min pligt ålägger mig att följa denna öfvertygelse. Riksens Högloft. Ständer, kallade af vår åldrige vördade Konung att med Honom öfverlägga om riksvårdande saker, hafva från Thronell fått höra de ärorika händelser, som tilldragit sig sedan det sista Riksmötet, och de välgörande steg Konungen tagit för flera inre angelägenheter.
13 sition om beviljande under nästkommande statsregleringsperiod af 132,000 Riksdaler för fortsättande af d.e geologiska undersökningarna, att med 44,000 Riksdaler årligen utgå, äfvensom af 36,000 Riksdaler för befordrande till trycket af de kartblad med tillhörande boskrifningar, sorn på grund af nämnde undersökningar blifva upprättade. Dä Kongl. Maj:t nu detta ärende tili nådig pröfning förehaft, har Kongl. Majit ansett sig icke böra förorda det framställda förslaget om ytterligare tillökning efter vissa tjensteär i den för medarbetare vid de geologiska undersökningarne bestämda och redan nu i mån af tjenslgöringen stigande års-atlöningen, hvadan Kongl. Majit utan att nu till afgörande företaga frågan om löneförhöjningen, förklarat sig vilja på förnyad framställning tore nästkommande riksdag taga under öfvervägande, huruvida någon tillökning i de äldre medarbetares aflöning dä bör beredas. Enär någon giltig anledning numera icke förefinnes att bestämma anslag särskildt till sjelfva undersökningarne oell särskildt till ka tornäs tryckning, men minskning i det för kartetrycket erforderliga anslag torde kunna påräknas, dels genom den tillgång, som medelst kartblads försäljning bör uppkomma, dels genom möjligen blifvande nedsättning i kostnaden för kartornas utgifvande, s nnt något bidrag till undersökningarnes verkställande äfven bör, på sätt nu för Elfsborgs län eger rum, kunna beredas från Hushållnings-sällskapen i de län, sorn tillskyndas fördelen af dylika undersökningars tidigare ordnande inom länet, vill Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer att, på sätt i Kongl. Majits nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof är omförmäldt, till de geologiska undersökningarnes fortsättande och till utgifvande af derpå grundade kartor för instundande statsregleringsperiod bevilja Femtio Tusen Riksdaler årligen, att såsom reservations-anslag ingå ibland de medel, sorn å Riks-statens Sjette Hufvudtitel uppföras till »Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar.» Kongl.
Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition, och Utskottets Memorial, i följd deraf, böra läggas till Handlingarne. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes samt anslogs. Sedan 43, 44, 45 och 46 §, §, i Riddarhusordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till g eftermiddagen; och befunnos vid voteringens slut klockan tre qvart sill 10 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallirj som föijer.* Ja __ 56. Nej — 53.’ I följd hvaraf, och sedan det öfver votering gen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade , att dl proposition till bifall å RiddarhusUtskottefs ifrågavarande Memorial nu mera blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad, finge Herr J,andtMarskalken, jemlikt 55 §. Riksdagsordningen, förklara öfverläggningen hvilande, och förvisa frågan till ConstitutionsUtskottet, som borde, öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen, sig utlåta. Herr Hjerta: Då jag anser denna sak vara af yttersta vigt, mindre för sjelfva frågans skull, än för behandlingssättet; och då den nu kommer ?tt underkastas bedömande af ett Utskott, sorn Den T i Oc! ober e , tfi. Hr sammansatt af älla fyra RikeStåndens Ledamö.- ter, anser jag det äfven vara högst angelägit, att dessa sättas i tillfälle att fälla ett rigfigt omdöme. Detta lärer ej kunna ske, med mindre än att hela discussionen blifver dem meddelad.
Orakeltemplet vilade på en fjälltrappa, som skyddades av höga klippor mot sunnanvinden. Utanför stridens värsta tummel hörde man där hans vilda dån, när vindarne brottades emellan de stängande bergen och instormade i de trånga skrevor, som öppnade dem en utflykt mellan branterna. Sådan var kvällen, då Hermione, efter fulländade reningsceremonier, leddes av sin fader till Apollons tempel att där tillbringa natten. Hon var lagerkransad och iklädd en pytisk prästinnas dräkt. Krysanteus kände hennes hand darra i sin. Han stannade och sade: Låt oss återvända! Han lyssnade till vindens toner och upprepade: Låt oss återvända! Hermione såg upp mot templets, av kvällens mörker omlägrade kolonnad, varöver de jagande molnens jätteskuggor skymtade. Hon tvekade. Men då Krysanteus lade sin arm kring hennes liv och gjorde en rörelse för att vända om till Herakleons bostad, reste sig den andaktsfulla känsla, som dagens botövningar och böner lämnat i hennes barm, och segrade, i förening med tanken på deras ärende, över en ännu icke fullrustad rädsla. Hon svarade: - Den gudamakt vi nalkas är ljusets, som älskar människorna. Och du, min fader, vakar ju i natt, tänker på mig och kommer vid första morgongryningen att hämta mig? Nej, må det ske vad vi beslutit! När jag övervunnit intrycket av det ovanliga, är jag lugn. De fortsatte sin väg. Vinden lekte med Hermiones lockar, medan hon vid sin faders hand steg upp för tempeltrappan och genomskred den med doriska pelarrader smyckade försalen. Här skimrade dem till mötes ett svagt ljus genom den halvöppna dörren, som förde till helgedomens inre. Ett helleniskt tempels naos det inom försalen belägna rummet, byggnadens medelpunkt, vari gudabilden stod var alltid omgivet av murar utan fönster, och i de flesta fall övertäckt, i synnerhet där de religiösa bruken såsom här buro en hemlighetsfull prägel. Rummets enda öppning var således dörren, som alltid vette mot öster, för att mellan försalens pelare insläppa den uppgående solens strålar.
Professorer och Lektorer mycket väl kunna utöfva pastoralvården i deras prebenden, vanligen belägna i samma stad, der de sjelfve äro bosatta. Detta yttrande måtte åtminstone icke gälla Domprostarne; dessa äro ju ej prebendarier, utan kyrkoherdar. Lektorerne åter hafva, mig veterligen, icke sina prebenden i städerne. Ett enda ställe gör härifrån ett undantag, nemi. Upsala, der verkligen en prebende-innehafvare har sin kyrka belägen inom staden. Att så eger rum på ett enda ställe i Sverige, bevisar väl ej att alla andra prebende-lörsamlingar böra hafva en själasörjare, som de ej se oftare, än då han kommer ut att njuta landtluft eller uppbära tionden, icke heller att dessa församlingar böra åtnöja sig med en yngre, oerfaren prestman, anskafläd af prebendarien till billigaste pris och saknande allt varmare intresse för sina åhörares andliga väl. Att, såsom Gr. Liljencrants och andra talare yrkat, antaga Hr von Ehrenheims reservation, afstyrker jag. Det förefaller mig som om denna reservation innehölle rakt ingenting. Jag har, för min del åtminstone, aldrig sett en skrifvelse till K. M:t så stiliserad, som denna. Man begär deri hvarken att K. M:t skall vidtaga någon åtgärd eller till riksdagen inkomma med något förslag i ämnet; man anhåller endast att K. M:t skall vara så nådig och fundera på saken. Den stora skillnaden mellan Utsk:ts och Hr von Den 13 Januari. 85 Ehrenheims förslag är den, att prebendena såsom princip utdömas af Utsk:t, men gillas af Herr von Ehrenheim. Jag yrkar fortfarande bifall till Betänkt. Hr Tersmeden, Pehr Reinhold: Jag är till stor del förekommen af den siste värde talaren, men anhåller likväl att till hans yttrande få tillägga nåsra ord. Denna fråga kan, liksom i allmänhet alla andra, betraktas från tre sidor: 1) de skäl, som tala för, '.) de skäl, som tala mot saken, och 3) det formella i frågan.
Christian föreslog på qvällen att han och jag skulle gå ut och gå. Vi voro först ute och besågo nybyggnaderna på marknadsbacken, gingo sedan till kyrkogården. Då vi kommit dit hörde vi signalen från tåget, som kom. Christian ville sitta på en bänk vid gästgifvarens hörn för att kunna se om Uno varit med. Jag bad att få gå ned i ”min egen” gång. Det beviljades. Der var alldeles tomt. Jag gick fram till den stora almen i yttersta hörnet, ty jag tyckte mig höra musik från prestgården. Der stod jag i sommarqvällen bunden, ensam – så öfvergifvet ensam! – med hufvudet lutadt mot den skrofliga trädstammen, blicken fästad på den vackra Lyby-åsen i fjerran under det mina öron sökte uppfånga de svaga tonerna från pianot derinne. Så fann Christian mig. Han hade kommit helt tyst. Men så såg han åtminstone att jag var ensam; det gläder honom ju alltid. Han skulle gå hem för att tala med Uno, ”lofvade” att komma igen. ”Då går jag in och helsar på Ida,” sade jag hastigt. Han hade icke mod att förbjuda, och jag gled ned för den lilla trappan in i den ensliga trädgården. Hvilket lättnadens andetag jag drog! I det stora lusthuset satt min lilla gumma, från salongen hördes musik. Det var Axel som spelade. Efter en stund kom han ned i trädgården, sedan kommo mina flickor med bud från Chr. att han gått på gästgifvargården. När det började bli kyligt föreslog jag att vi skulle gå upp och värma oss ett tag på kyrkogården. Ida var trött och ville inte, Hilda likaså. Mathilda, Axel och jag reste oss för att gå, men Mathilda vände om strax. Jag tyckte att jag gjorde mig löjlig genom att visa det jag trodde mig behöfva förkläde. Således gingo vi två ensamma. Det var vackert väder och månsken, svalt och lugnt. Vi gingo raskt och pratade under tiden, det kändes som om jag skulle kunnat kasta mina kryckor. Tiden gick fort, vi gingo der länge, länge, pratande som två goda kamrater om allt och ingenting. När han är sådan tycker jag ofantligt mycket om honom. Vi talade om alla hans misslyckade försök att få plats vid någon tidning. Talade också om ”doktor” Olssons.
Östads Barnhus, angående anslag för 3°V Östra Vingåkers socken, befrielse från ordinarie roterings skyldighet för pastors-bostället i i44- STOCKHOLM, Lundberg SC Comp. i845, BIHANG TILL o !AiMTM©Hä IMKSaSMPAHflMEWS nd Urtima Riksdagen i stockholm Åren 1844 och 1845. FJERDE SAMLINGEN. g«ira Afdelningen: Staissamt Allm. Besvärs och Oeconomiem. fl. Utskotts gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. (/!• I ihu r. **: • ' ■ • Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk, Memorial, N.o 1. i N:o i. Memorial Änk. till Exp.-Utsk. d. 4 Nov. kl. i e. m. För biträde vid behandlingen af de till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma handläggning från Riks-Stånden remitterade mål, hafva de förenade Utskotten ansett sig böra, i likhet med hvad tillförene egt rum, antaga en serskild Secreterare, med anmälan hvaraf Utskotten nu få hos Rikets Ständer vördsamt begära, att nämnde Secreterare, som den i!\ nästlidne September inträdde i tjenstgöring, måtte från och med. den dagen och så länge hans biträde erfordras, få uppbära arfvode till det belopp, som framdeles kommer att bestämmas, samt under tiden i förskott Ett Hundrade Riksdaler, för månaden beräknadt. Stockholm den t INovember 1844- På Stats-Utskottets vägnar: På Ridderskapets och Adelns På Preste-Ståndets Ledamöters vägnar; C. O. Palmstjerna. På Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: Frans Schartau. Ledamöters vägnar: Abr. Z. Petterson. På Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: S. Heurlin. På Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets vägnar:
Sedan Rikets Ständer, uti skrifvelse den 4 Mars ISIS, i underdånighet anmält, att de, ehuru vidblifvande den af Rikets år 1844 församlade Ständer yttrade åsigt om fördelarna af den förenkling och lättnad i uppbördsoch redovisningsväsendet, som skulle uppkomma deraf, att gerningsörena, som erläggas med 16 sk. banko af hvarje å landet bosatt gerningsman eller sockenhandtverkare, i stället att upptagas under serskild rubrik bland statens ordinarie inkomster, blefvo debiterade och uppburna i sammanhang med de bevillningsafgifter, handtverkarne på landet i allt fall äro underkastade, — likväl, enär den ersättning, som vid sådant förhållande skulle tillfalla vissa städer, som hade rättighet att åtnjuta serskilda andelar af berörde gerningsören, blefve en utgift, hvilken Statsverket allt framgent finge vidkännas, då deremot, om gerningsörena bibehöllos vid den beräkningsgrund, hvarefter de för närvarande ingå och sedermera, till en del, på vederbörande städer fördelades, anledning vore att förmoda, det denna städernas inkomst småningom blefve förminskad och slutligen upphörde, allt eftersom gerningsmännens antal, i följd af förändrade förhållanden inom näringarne, aftoge och försvunne, — på dessa skäl funnit, att ifrågavarande afgift fortfarande borde under serskild inkomsttitel upptagas; så har Kongl. Maj:t, som i nådigt öfvervägande tagit, huruvida icke, medelst annan grund för ersättningens bestämmande, de med förändringen åsyftade fördelar skulle kunna vinnas, utan den af Rikets Ständer anmärkta olägenhet, nu i nåder förnyat
Det är möjligt, att sjelfva äinnet kunde ensamt föranleda en sådan verkan, Utsk. har, såsom skäl, hvarföre Utsk:s arithmeliskt lag» liga majoritet ansett intet ansvar böra äga rum, anfört, att Hr Crusenstolpes förfarande ej kan jemnföras med tryckfrcsbrott eller sättas i samma kategori som dessa. Jag instämmer deri, att en sådan jemnförelse ej är lämplig; men nu inträffar det, att Sverige har en grundlag och R. o. Ad. särskildt ep stånds.ordnjng i öfverensstämmelse med denna grundlag, som innehållcy, att det gifves ett annat saft Den i/j M aj. att helinne!la sådana frågor som den förevar., än att hän-: skjuta dem till laga domstol. Detta behandlingssätt är, att frågan underkastas Ståndets eget bedömande. För att ett ytr trande skulle finnas straffbart, behöfyer det icke innehålla sådana grofva uttryck eller skällsord, sorn allm. lagen förr bjuder och bestraffar; det är nog, att gra nn lägenhetens regv lor blifvit brutna, att ett sådant språk blifvit nyttjadt, sorn icke anstår en värdig Corporation, att skymfliga, directa eller indirecta beskyllningar blifvit gjorda mot andra ledamö-: ter. Allt sådant är straffbart inför ett samfund, som dömer efter samvete och hederskänsla; och detta är den del af frågan , som ligger inom området för It. o. Ad:s pröfning. Jag <kan således fqr min del icke instämma i deq af Ulsk. framställda deduetion, hvarigenom Utsk. kommer till den slutsats, att befrielse bär äga rum. Jag skulle anse ganska vådligt, om i en upplyst stat, der tänkesätten böra vara grundade på heder och ära, man skulle inskränka sig till endast den kalla lagbpkstafven, hvilken icke kan sträcka sig så långt, sorn hederns och rättskänslans fordringar kräfva. Här har blifvit yttradt, att en slump varit orsaken till den olikhet, sorn uppkommit emellan Utskrs moraliska och lagliga majoritet.
— Brämön, en fyr anbringad i boningshusets vägg 15,500: — Finngrunden, 2 fyrfartyg och 4 dito i reserv . 120,000: — Understen, det nuvarande fyrtornets förhöjning 16,000: — Wiksten, en fyr anbringad i boningshusets vägg 5,000: — Högklint, ett fyrtorn af sten 38,500: — Gottska Sandön, 2:ne fyrtorn af jern och trä 150,000: ■— Sandhammaren, ett fyrtorn af sten eller af jern och trä 53,000: — Wäderöarne, ett fyrtorn af dito eller af dito peli dito, med en utbyggnad för att deri anbringa en lägre fyr 76,000: — eller tillsammans 534,000 R:dr Riksmynt, hvartill komma för inköp af erforderliga tomtplatser för fyr-anläggningarne 14,000: — samt fyllnadssumma . 52,000: — eller tillhopa 580,000: — samt Känningsbåkar: 1 på Bredskärsbädan och 1 , Stora Mällskär. Stenkummel: 1 till Bondökallarnas utmärkande, 1 på Abrahamshar, 1 på Grdskälsbädan, 1 utanför Jumalaviken, 1 på Ahlskäret, 12 Statssamt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 15. 1 på Hamnskär, 1 „ K ar skär, 1 „ Svenska Björn, 1 „ skäret Vexlet, 1 „ Sjötrökan, 1 „ Korsklubben, 1 „ inre Karvasen, 1 „ Norra Måsklubben, 1 „ Stora Klämmet, 1 „ Ii/to dito, 1 „ Utter och 1 „ klippan Klotet eller Utldngans sydöstra udde. Bojar: 1 vid skäret Länsman och 1 på Södergrundan, och Konprickar: 1 på Söran, 1 „ Per Ståls knall, 1 , Järnäs yttre grund, 1 „ Hällgrund, 1 „ Hällgrundet, 1 „ 18 fots grundet, 1 „