Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sigfrid lät bygga offerkyrkan Skager i Undenäs, i Vestergyllen, – den besynnerligaste och äldsta träbyggnad i Sverige, (och hvilken hvarken Min Herre eller någon annan känner ännu); att den Helige Ande hänger i samma kyrka som en löja, och icke som en dufva (såsom i andra kyrkor); att jag låtit återupprätta detta tempel. Se sådant, Min Herre, är vetenskap och verklighet! Och sedan nu allt detta är bevisadt, beskrifvet, gjordt; Bevillningen reglerad; Dansken förlorat Norrige; Nya Haga byggts färdigt; Herr von Bilang199 tystnat; Finance-verket kommit i ordning; Herr Kellgren blifvit öfvertygad; – med ett ord, då tecken ske i sol och måne: då, om icke förr, hoppas jag att vi råkas. Till Tham. Stockholm den 23 Februari 1792. Jag har rigtigt fått bägge brefven: med Assignationen (som genast honorerades); och med denna rapida taflan af hvad M. N. Herre gör, – som var sjelf värd en assignation (om en så mycket större belönare funnes). M. N. Herre är den ende i hela mitt fädernesland, af hvilken jag rönt en kunglighet i Litteraturen. Kungen sjelf gjorde der aldrig något, utan af andra nödgad, och när det var omöjligt att annat göra. Ändteligen väl Augustiserad, hvad gör han af sina snillen? Dagakarlar i allt sitt kungliga strunt, eller slafvar för sitt högmod. — Men är ej Rudbecks Atlantica en hel Bibel af inspirerad Antiqvitet? Och huru gör sjelfve Tham till Dagsnäs, att ej inför honom känna en viss andakt?200 Tham till Thorild. Dahla, Mars 1792. Jag ser pag. 30 i sista delen af Kritik öfver Kritiker, att Min Herre tror ”alla skalmarna dränkta i Syndafloden” (Franska Revolutionen), fastän visst ”också med några goda själar”201. Detta – ännu med bifall! Det var då icke min Herre, som ville skona Sodom för tio rättfärdiga. Men hvarför fick jag icke svar på mitt exempel i Politiken (af Visen i bikupor och myr-stackar), att
Men da, enligt hivad Boksluts-Lonroiret uti dest häröfver infordrade utlärande anfört, en sadan utredning icke skulle kunna göras, utan mycket arbete; och i alla fall biefrve mindre säker och pälitclig, fa wida alla Rakningar med Luuroirols Lorrelpuncisnrsr och andra Redowjfande bliiwit för hela ar 1792 asslutade; har Utskottet icke kunnat wid det framfarna något tilgöra, utan ansett bäst, at de nu »varande Fullmagtige laka upgöra en lpecikchue Förteckning, svin ukwisar RiksgaldsCunroircks tiistand af Utoch Inrikes Skulder, samt Tillgångar »vid nu warande Riksdags flut, da RiksgäldsLonroirsr »nöjeligen torde komma at undergå förändring, eller ombyte ske af Fullmägriga derstädes. 4:0 Har merberörde illsvistan anmärkt, c»k Rikets Gäld wid 1792 ars början icke utgjort R:dr 29,587,826: 2 st. 4 r., som Fullmägkige uti decas Berättelse lil Uc-, vilionen upgiswit, utan har den, enligt 1791 ars affiutade Hlifwud.Bok, bestätt uti Utrikes Gäld Rchr 11,087,415: 8. 10.
Efter ett längre o c h i alla afseenden framgångsrikt gästspel, omfattande ej mindre än 58 föreställningar, tog fru Hartmann i måndags afsked af hufvudstadspubliken o c h blef vid detta tillfälle såväl s o m på hennes egen m a tiné i söndags af den fulltaliga publiken hyllad på ett sätt, s o m otvetydigt innebar ett hjärtligt välkommen åter. I morgon lördag gifves åter nytt program, då för första gången uppföres » Strejken i Arlingford », pjäs i 3 akter af George Moore, öfvers. från engelskan, o c h » Första middagen », lustspel i 1 akt af Karl Görlitz, fri öfvers. från tyskan af N. P. En ny fransk operett, som i Paris gjort lycka, b ö r j u alltid kunna påräkna äfven Stockholmsamatörernas intresse, o c h hrr Bilhauds o c h Barres » Toto — Täta » slog synbarligen mycket lifligt an genom sina många lustiga förvecklingar, genom Banés ' melodiösa musik o c h det förträffliga utförande, som kom det hela till del. Först o c h sist var aftonen fru Castegrens. Med en beundransvärd smidighet o c h verve utförde hon den maktpåliggande o c h svåra dubbelrollen, tvillingsyskonen Toto — Tata, o c h de oupphörliga o c h blixtsnabba omklädningarna väckte IDUN 1894 lika mycken förbluffelse som det fina pointerandet af gossens o c h flickans olika väsen bifall. Äfven vokalt var hennes prestation som vanligt ypperlig. 1 en fjollig skolinspektörs skepnad tog hr Holmquist oemotståndligt skrattarne på sin sida, enkannerligen i de drastiska situationerna i sista akten — styckets roligaste. Hr Castegren var kanske icke fullt i sitt esse sorn den stackars syndabocken Cabestan, men han är en allt för habil skådespelare för att någonsin skämma bort situationen. Fröken Ekström s o m den täcka sjukskö- terskan Cesarine delade likaså aftonens bifall, hvilket, s o m nämndt, var intensivt o c h tycks båda ett långt och gladt lif för den nya operetten. E f t e r å t. Linge. (Slut fr. föreg.
Ibland dessa bör räknas att den sökta omförmälta frihet icke skulle kunna af landtbrukare i allmänhet, utan till det mesta endast af dem, sorn äro boende närmare intill hafskusten begagnas, samt att den afven hos dessa sistnämnda skulle blifva inskränkt till f tt ganska ringa antal, då de öfriga sakna både den förmögenhet och de kunskaper, sorn till en. slik handels idkande oundgängligen behofyas, hvadan ock denna handelsrättighet icke kan anses bidraga till Jordbrukets förkofran: att Jordbrukaren, som, då han ined erforderlig drift skall sköta sitt yrke, miste dertill använda all sin tid odelad, icke skulle kunna derjemte med allmän oph egen fördel drifva en utrikes handel, förenad med flerfaldiga qmsprger och besvär af brefvexling, räkenskapers förande m. m : att om än Landtrnannen genom denna handel skulle vinna någon förmånligare afsättning af egna och från andra Landtbrukare uppköpta sådana pro dugter, Dm 14 Juli. ducter, som till export äro tillåtna, det likväl icke kunde blifva, med bibehållandet af en för det allmännas val nödig ordning imellan näringarna öfverensstämmande, att hvarje Uandtrnan tillika skulle äga rätt idka handel med de utländska varor, som i retourlaster blefvo hämtade: att samma handel, tillåten för,alla folkclasser, oundvikligen skulle föranleda till Lurendrägerier och Tullförsnillningar och befordra tillfällen till dylika foretag , hvilka icke genom de kostsammaste bevaknings-anstal?er kunde förekommas, äfvensom att detta synes motverka det föremål, hvarå allmänna uppmärksamheten nu är fästad , att, till befordran af allt, som kan bidraga till national vinst genom öfvervigt mellan Rikets exportoch import-handel, förhindra införande af otillåtna utländska öfverflöds-varor: att genom en vidt utsträckt utrikes sjöfart, än mera arbetande händer skulle dragas från Uandtbruket. till Sjö-tjensten , hvilken sednare lemnar ynglingarne flera lockande anledningar att öfvergifva det mödosamma arbete, det förra, som utgör Rikets hufvudnäring, medför; och att'dä de, hvilka såsom skeppare föra till utrikes orter afgående skepp, nu, enligt Författningarna, skola vara edsvurne Borgare i Stad, samt äro förbundne att ansvara för de Svenska sjömäns återkomst till Riket, af hvilka de under sjöresan sig betjena, denna nödiga controll komme att genom den ifrågasatte oinskränktare handelsrättigheten försvinna eller åtmindstone till det mesta försvagas.
Jag yrkar följaktligen: att dessa varor må beläggas med så höga tullafgifterj att inhemska jordbrukare må uppmuntras till att frambringa dem , och derigenom föranledas att derefter förändra deras hushållning. Hvarefter Hermon Hartmansdorff rauntéligen tilläde: Jag har ännu icke hunnit samla och ordna alla de till sednare delen af detta mitt anförande hörande uppgifter, och anhåller således att få dröja med uppläsningen deraf, till närmare tiden för målets remitterande. Lades på bordet. i74 Den i5 December e. m. Herr von Hartmansdorff, August, anförde skriftligen: Under de tider, då Sverige mest ökade gamla ärorika häfder med nja, var Styrelsen äfven mest mån om vården af Rikets historiska urkunder. Gustaf Wasa lät från DomCapitlen, Kyrkorna och Klostren samla de handlingar, som ej under Unionsstriderna blifvit uppbrända eller bortförda till Danmark. De ställdes under RiksCanzlerens uppsigt, och vissa Secreterares närmare vård. Carl IX fortsatte dessa åtgärder, och genom 1626 års CanzliOrdning gjorde Gustaf Adolph det så kallade gamla Canzliet, eller RiksArchivet, till den förnämsta af Cansliets afdelningar, samt utsände 1629 flera så kallade Häfdasökare i landet, att uppsöka gamla handlingar och monumenter. Enligt 1634 ^rs RegeringsForm, skulle de 5 RiksEmbetena, vid elen årliga redogörelsen inför Konungen, förete sina protocoll, handlingar och registratur, samt visa huru allt rigtigt vore. RiksCanzleren Grefve M. G. De la Gardie föranledde stiftandet 1667 af ett Antic/uitetsCollegium i Upsala, hvilket erhöll Archivets äldre handlingar; men de återflyttades i685 till Stockholm, hvarest ett AntiqvitetsArchivum upprättades 1692.
Jag tror, att namnen Bergelin och Höökenberg skola såsom förebrående vålnader ända in i den mest aflägsna framtid framstå i Svenska lagskipningens annaler, såsom en förebråelse emot i8i5års Const.Utsk., som icke fästade någon uppmärksamhet vid Regeringens åtgärder i afseende å 1812 års författning; och 1840 års Const.Utsk. har icke velat och icke kunnat göra sig delaktigt af ett likartadt förfarande genom förbiseende af behofvet, att grundlagens stadgande icke åsidosattes, utan iaktlages. Då grundlagens bud bestämdt innehåller, att Statsrådets ledamöter skola vara 10, så har Const.Utsk. icke ansett sig kunna undgå att vidtaga en åtgärd, åtminstone på den lindriga väg, uppå hvilken Utsk. nu till Stånden gjort denna framställning, nemi. blott såsom ett förslag till Ständerna, alt genom en und. begäran hos K. M. anhålla, att det nuvar. förhållandet måtte rättas genom compleltering af Statsrådet. Den af Frih. Cederström här åberopade go §:s innehåll kan jag för min del ingalunda uppfatta från samma åsigter, som Frih. Cederström; ty jag tror att denna § bestämdt icke tillkommit i något annat ändamål, än för att frånkänna R. St. ett sådant deltagande i tillsättandet af tjensler, som ägde rum under den s. k. frihetstiden. Jag tror att man icke får förtyda lagarna och deras ordaförstånd på detta sätt. Jag tror icke, att en sådan begäran, en sådan anhållan, som Const.Utsk. nu i detta memorial föreslagit R. St., på minsta vis kan förtydas derhän, att R. St. skulle vilja inblanda sig i personliga tillsättningen af ett embete, eller en tjenst, utan att denna anhållan blott utgår på nödvändigheten att få Statsrådet till det antal ledamöter, hvilket grundlagen för detsamma oeftergifligen bestämmer. Det måtte vara en himmelsvid skilnad emellan att göra en sådan anhållan och att befatta sig med afeller tillsättande af embelsoch tjenstemän. Det får således blifva för Frih.
Hvad nu särskildt angår bestämmelserna för vigten, kan, i afseende på tillämpningen, någon betänklighet icke möta antagandet af Vetenskaps-Akademiens förslag, hvilket såsom enhet begagnar det redan gällande viktualie-skälpundet och såsom dettas multipel den jemväl nu kända centnern. Afven hvad längdoch ytmätlen beträffar, kan, med hänsigt till praktisk användning, näg.d icke vara att anmärka emot den föreslagna enheten och dess decimala underafdelningar, såsom både till benämning och innehåll öfverensstämmande med nu belintliga förhållanden. Vidkommande åter de i Akademiens sednaste förslag upptagna multiplame »ref» och »stäng», hvilka synbarligen ansetts böra i systemet ingå, egentligen för att kunna vid landtmäteri-förrättningar eller i allmänhet vid jordytors beräkning användas, men sorn för längdoch rymdmåtten äro föga behöflige, torde det nya förslaget i denna del kunna förfalla. Den största praktiska svårigheten går man till mötes vid verkställighet af de föreslagna lörändringarne i afseende på rymdmåttet. Visserligen är det 6 ; Kongl. Majtts Nåd. Proposition, N:o 62. obestridligt att, då Vetenskaps-Akademien, i sitt sednaste förslag, så väl för detta mått, som för längdoch ytmåtten antagit foten till enhet, samt tum och linier till dennas underafdelningar, systemet vunnit i symetriskt hänseende och kan, från vetenskaplig synpunkt, anses följdriktigast genomfördt. Men de omständigheter, att det för allt slags säd och en mängd andra handelsvaror af ålder brukliga tunnemåttet icke kunnat i det nya systemet ingå, — att intet af de rymdmått, hvilka Yetenskaps-Akademiens sednaste förslag upptager, jemnt motsvarar något af dem, som för närvarande i handeln begagnas, •—- och att de föreslagne rymdmåttens benämningar, ehuru för tekniska och i allmänhet vetenskapliga behof länge nyttjade och öfverallt kände, kunna synas för dagligt bruk i handel och vandel mera främmande, — torde, vid förslagets utförande, icke undgå att länge finnas stötande för folkets vanor och föreställningssätt.
Att Rikets Allmänna Ärenden derefter skola hinna skötas nied mera drift, precision och skyndsamhet samt nied mindre antal Emhetsocii Tjenstemän, derom är Utskottet öfvertvgadt; men, för att uppnå detta mål och försäkra sig om dess bibehållande, fordras nödvändigt uppfyllandet af tvenne hufvudvilkor,nemligen Författningarnes genomseende och förenkling, samt Embetsoch Tjenstémännens förseende med löner, som förslå till deras anständiga utkomst. Att i dessa delar föreslå tjenliga mått och steg, lär blifva ett bland den önskade Comitén» hufvudåligganden, och Utskottet hvarken bör eller kan för sin del göra mer, än öfver hvarje af dessa vilkor särskilt meddela d® allmänna reflexioner, som kunna rättvisa des» ofvan fällda omdöme och ådagalägga nödvändigheten deraf, att Comitén härtill förses med erforderliga föreskrifter. Att Rikets Ekonomiska Lagar tarfva en revision och utgallring, grundad pä närvarande tidehvarf» behof, är redan så ofta påstådt och af Rikets Ständer vid de sist öfverståndne Riksdagar yrk&dt, att Utskottet icke behöfver, rörande denna omständighet, ingå i någon vidlyftig framställning.
Å hvarje lagtima riksdag skola, inom ätta dagar efter dess öppnande, Riksförsamlingens ständiga Utskott tillsättas. Desse äro: ett Lagutskott, ett Siats-Utskott, ett Bauko Utskott och ett Gransknings-Utskott. Yäckes under riksdagens lopp fråga, som icke tillhör något af dessa Utskotts behandling, men är af beskaffenhet, att Utskotts yttrande öfver den erfordras, då skall för dess beredande ett särskildt tillfälligt Utskott tillsättas; och må, när ett eller flere sådane Utskott äro i verksamhet, till något af dem kunna hänvisas äfven sedermera väckta frågor, som med föremålet för dess tillsättning likartade äro. Å urtima riksdag skola ej andra Utskott tillsättas, än dä nödige finnas. § 115. Lag-Utskottet skall granska Justitie ombudsmannens afgifna redogörelse, äfvensom bans embetsdiarier och registratur, samt med ut låtande deröfver till Riksförsamlingen inkomma. Detta Utskott skall ock afgifva yttranden öfver dit hänvisade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af grundlag, eller af allmän civil-, kriminaleller kyrkolag. § 116. Stats Utskottet skall till Riksförsamlingen afgifva utlåtande öfver Konungens Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, samt det densamma åtfö jande förslag till ny Riks-stat; och, sedan Riksförsamlingen fastställt bevillningens belopp, föreslå dess fördelning. Utskottet åligge äfven att inkomma med betänkande öfver Riksförsamlingens revisorers berättelse ora Riksgälds kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Dessutom skall Stats-Utskottet yttra sig öfver alla dit hänvisade frågor, som angå statsregleringen, bevillningen eller Riksgälds-kontoret. § 117. Bauko Utskottet skall afgifva berättelse om Riksbankens styrelse och tillstånd samt föreslå, eller, på grund af uppdrag från Riksförsamlingen, gifva föreskrifter om samma Banks förvaltning. Detta Utskott vare ock skyldigt att afgifva utlåtande öfver dit hänvisade förslag rörande Riksbanken. Bih. till 11 St. Prot.
Denna ofta åberopade, och till en viss grad befintliga handverksskicklighet hos våra indelde soldater torde dock vid närmare granskning alldeles icke kunna i någon öfvervägande grad antagas. Våra indelde soldater äro samtlige i regeln jordbrukare och de af dem, som öfva något handverk, sköta det vanligen såsom en bihandtering. Undantager man en och annan trakt, såsom Wermland och Ahle härad i Westergötland, der allmogen allmänt äro skicklige slöjdare, så träffas bland dem mera sällan verkligen gode handverkare, då anspråket på sådane går längre än till förfärdigandet af försvarliga bondarbeten, långsamt och mindre noggrannt utförde. Detta synes bäst vid de vanliga arbetskommenderingarne till fästningsbyggnaderne, hvartill dock, enligt generalordres, företrädesvis böra väljas timmermän, murare, smeder m. fl. hantverkare. Meren dels är dock bland dem endast en och annan tillräckligen kunnig i det angifna yrket, att kunna användas annorlunda än såsom handlangare. Jemför man härvid utländska beväringsarméer, uti hvilkas leder ingå ett stort antal unge män, som redan några år helt och hållet hängifvit sig till ett visst handverk, så är det påtagligt, att der skall vara, åtminstone lika lätt som hos oss, att finna sådane, som skulle kunna fylla behofvet af ingeniör-trupper. Det är ock intet tvifvel, att den franska arméens liniesoldater, genom sin naturliga rörlighet och fyndighet, äro bättre ingeniör-trupper än väre indelde soldater nu äro. Men långt ifrån att dermed låta sig nöja, har man öfverallt funnit nödigt samla de lämpliga elementerna uti särskilda corpser, för att gifva dem den behötliga öfningen jemte vana vid befälet. Sådana arbeten, som utomlands allmänt utföras i ingeniör-truppernes verkstäder, skulle man fåfängt bjuda till att hos oss åstadkomma med våra nuvarande indelde soldater, — man må nu välja huru mycket man vill. Då ändock den föreställning torde hos mången fortfara, att bristen på särskild, under freden bildad och öfvad, ingeniörtrupp skall vid krigets början beqvämt kunna fyllas genom regements-timmermännens sammandragande, kan här icke vara olämpligt att åter uppräkna de skäl, som tala mot denna nödfallsåtgärd.
Ty hvilken qvinna skall väl med lugnt samvete kunna vara medveten om, att hon uppmuntrar ett allmänt kändt och till alla delar oförsvarligt djurplågeri? Hvilken qvinna skulle väl i sin hatt Fig. 8. prinsessform, och ryggstycket nedanför midjan ordnas i djupa efterveck. Ett galler af snörmakeri användes till skärpet, som löst anbringats för att markera det temligen långa lifvet. Pelerinen, en af årets nyare modeller, går i kors öfver bröstet, uppveckas på venster sida och fästes på axeln medels en snörmakeriagrafF. För att ännu mera höja det hela pryder man pelerinen med en gedigen yllefrans. T o c k (Toque). Denna modell, som till sitt ursprung är den italienska Toeean, ett slags rundt omkring veckad hatt med platt kulle och smala bårder af sammet, satin o. d., framställes här af samma tygsort, som den i fig. 4 beskrifna kappan. Den förses likaledes med silkesvadderadt sidenfoder och med ett bräm af skinn, helst räf, samt ett imiteradt räfhufvud. Den 220 centimeter vida kjolen består af plisserade längder af ylletyg, hvardera 25 cm bred, omvexlande med i mörkt nyanserad, med snoddbroderi försedd sammet. Det på venster sida veckade och öfver klädningens framsida öfverfallande ylledraperiet är på högra sidan löst sammandraget genom en slinga af silkeskordong och fasthålles härigenom vid kjolen. Fig. 3 visar venstra sidans anordning af bakdraperiet, hvilket likaledes är upphängdt i en kordongslinga. Det släta lifvet, af samma slags tyg som draperiet, är framtill djupt urringadt och visar en hjertformig med broderi utsirad isättning af sammet. Slag af krimmer omgifva bägge sidorna af isättningen från axeln ned till klädningslifvets spets. Ståndkragen är, liksom ärmuppslageh, af sammet och förses med broderier. (Se för öfrigt mönsterbilagan!) flickor Fig. 11.
A den andra sidan kunna mäl af högsta wigt för Bankens bestånd förefalla, hwarwid Konungens åtgärd wore oundgängeliq, men hwilka dock icke Utan Sndamäleks förfelande för Riksens Ständer kunde uppenbaras. Wore Z2 Den iZ Äng. More ej defia omständigheter för handen, fkulle lätt ella de mäl, som Kongl. Majtt hade a.t Banco U skottet meddela, pä den wanliga wägen, genom N.dtg proposition till Riksens Ständer och derefter b.-iviljad remifi, kill Banco-Utskottet kunna öfwerlemnas. Men äfwen sisUörledne Riksdags erfarenhet bewisar, att B-rnco U-skottet fick att sig befatta med ärender, hörande under Konungens omedelbara åtgärd, hwilka ej kunde Riksens S änders Plena meddelas. Riksens Ständer behagade således t. ex» stelfwa tilldela sitt dä warande Banco-IUskott rättighet, att med sin egen rätt afgöra sättet huru Bankens fordringar i Finland borde indrifwas, m. m. Pä defia grunder har nu Utskottet ansett nödigt, att i del föl stag det nu asiemnar, jemte behörigt afseende pä bewarandet af denna Kongl. Maj:tS rätt, att i Bancomal sin proposition under hemlighet meddela, äfwen uppgifwa för U skottets handlingssätt i förhållande dertill, sädane wilker, att Bankens säkerhet derigenom mätte kunna wara tryggad, och Riksens Ständers rätt bewarad.
Ilr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Som ett bevis på huru vådligt det skulle vara att låta alla statsinkomsterna bero endast af bevillning, och huru olika tryckande den kunde blifva, vill jag nämna, att t. ex. i provinsen Skäne de större Grosshandlarne skatta för en inkomst af 1000 eller 1200 rulr och kanhända någon enda för 2 eller 3000 r:dr, då deremot här i Stockholm personer af denna dass blifva för en dylik rörelse uppskattade kanhända efter 10,000 r:dr. Sedan II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, härefter, i anledn. af Hr von Hartinansdorfls yttrande, ali förevarande motion tillhörde De ii 10 Augusti. 135 flore Utsk:s behandling, erinrat, alt om frågan remitterades till ett Ulsk., detsamma ägde alt, jemlikt. 43 g. Riksd.Ord., sammanträda med andra Utsk., om sä erfordrades; anmäldes att ordet blifvit begärdl af Hr von Troil, Emil, som anförde: I likhet med alla de talare jag här hört yttra sig, anser jag motionen, i sin helhet tagen, ej förtjena bifall; men då de grunder, hvarpå jag stödjer denna min mening, äro sk i Ija k t ige fran deni som blifvit anförda, anhåller jag att i korthet fä framställa dem. Jag delar ej de farhågor, sorn den förste talaren yttrat om förslagets vådor för det lagliga beståndet af vår samhällsinrältning. Det må vara att Kronans inkomster eller prestcskapcts privilegier derigenom rubbas; men är saken nyttig, sä bör man söka att komma dit på de lagliga vägar, som förefinnas. Till €onst.Ulsk:s behandling kan denna fråga ingalunda höra, derföre alt Konungens stadfästelse å det beslut Ständerna kunna fatta \ore erforderligt.
B:co R:dr 110,000. „ „ 60,000. „ „ 203,250. Summa B:co R:dr 373,250. upgingo den 30 nästlidne Junii, till föl B:co R:dr 10,000: „ 6,170: 40. — „ 49,714: 20. - Summa B:co R:dr 65,885: 12. — Till följd af stadgandet i Banco-Reglementets 136 §, att de till förslitne småsedlars inväxling i landsorterne meddelande förskott, jemte de derför invexlade förslitne sedlar skola directe från Banken afsändas, och till densamma ingå, samt att Banco-Styrelsen egde, att till den person, som korame att utses för besörjande af de med berörde remissers afsändning och emottagande förenade göromål, anvisa något lämpligt arfvode; hafva Banco-Fullmägtige ej mindre fastställt en i öfverensstämmelse med berörde föreskrift upgjord förändrad Ordningsstadga för invexling af förslitne småsedlar i landsorterne, utan äfven antagit och förordnat en person, att omförmälde åtgärder, emot lämpligt arfvode utöfva, och för honom utfärdat nödig Instruction. § 5. Depositions-rörelsen. Uti folie-afgift för enskildes Assignerings-räkningar har, från och med den 1 Januarii 1840 till och med den sista Junii detta år, influtit ett sammanräknadt belopp af 8,684 R:dr Banco.