Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, icke utgöra rente-persed» lar, har dock Allmänna Beredningen i underdånighet tillstyrkt, att på det Allmogens skyldigheter, vid tillfällen af gärder och hemkallspersedlars utgörande till Soldater och Båtsmän, måtte varda närmare bestämda, den i dessa Län van - Den 16 Juth 13 7*> vanliga vigten å ett vintereller sommartass hö4 matte i de fall, dä inga Contracter i delta afseende finnas ingångna, tagas till grund, äfvensom den vigt Kongl. Maj:t i Nåder kunde finna för godt, att, efter förenämnde profvägnilig, utsätta för kärfvan rente-halm. Detta allt har Utskottet tagit Under ett noggrann! öfvervägande; och får, i anledning: deraf, för sin del, vördsamligen tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, till Kongl. Maj:t afgifva der underdåniga Svar, ätt, Uppå de skäl Kongl, Kammar-Collegium och Rikets Ärenders Allmänna Beredning anfört, det synes bet^änkeligt 1 underdånighet hemställa Om fastställelse af en lika vigt i alla Dan på ett lass renté-hö. Utan torde, efter hvad 1 hvarje ört hitintills tjenat till efterrättelse , böta så mycket heldre förblifva, som eljest ömsesidiga rättigheter kunde blifva förnärmade, och lärer således i underdånighet böra tillstyrkas, att allt hvad Allmänna Beredningen, lika med Kongl. Kammar-Collegium, föreslagit, 1 afseende på liquiderna af rente-hö 6ch halm, samt profvägning af halm till rätta vigtens Utrönande, äfvensom likaledes Allmänna Beredningens tillstyrkande, beträffande beräkningssättet af dessa persedlar, vid gärders och hémkalls utgörande, i de Län, der hö och halm ej utgöra rente-perssdlar, och vid de tillfällen , då inga särskildt ingångna Contracter ligga i vägen, måtte varda af Kongl. Maj:t i Nåder antaget och till underdånig efterlefnad änbefaldti Hvil - Den 16 Juli.
Att den anda, som så långe med skråmåssigt nit sökt att undandraga våra Läroanstalter den offenteliga granskningen, och harmfullt tillbakavisat hvarje emot dem yttrad anmärkning, hvilken ej från skrået utgått, äfven i Utskottens evasiva Betänkande gjort sig gällande, och att Motionen deruti hvarken blifvit fullständigt besvarad, 52 2 Stats-Utskottets Hetänkanden. eller något nöjaktigt resultat deraf vore att förvänta: Att orsaken till den i Sverige föga spridda litteraira bildning och Vetenskapliga intresse, bör sökas i bristerna vid Låro-Verken, hvilka skola afvikit ifrån deras ursprungliga syftemål: Att universiteterne, dels antagit charakteren af plantskolor för Statens Ecclesiastika oell Civila Ämbets-Verk, dels åter i många fall qvarstå såsom petrificerade Massor från en annan tid, af Pedantismens tunga, svarta vinge öfverskuggande: Att då en Allman klagan skall röjas deröfver, att Studenterne ej mera drifvas af håg till Vetenskaperne, och att Professorerne, med få undantag, ej gifva lif åt sina föreläsningar, vore det äfven skål att efterfråga, om eller till hvad grad dessa anmärkningar vore gill tiga; hvadan äfven yrkas, att Revisionen af de Militaira och Elementaire Läro-Verken måtte sammanfattas till en gemensam, som sträcker sig till hela Låro-Verket, så vål till Universitetet som till Lancaster-scholan; hvilken revision icke borde utföras blott af Skolkarlar och Universitets-Lårare, utan vid sidan af dessa afven af sådane, sorn sett lifvet, Staten och Vetenskaperne i andra förhållanden, ån dem, sorn visa sig inom Studerkammaren; och borde derefter resul - Siats-Utskottets Betänkanden. 5a 3 tatet af dessa forskningar framläggas för kommande Stander.
Doctor eller Vrak, Skall det ej mitt sinne röra; Ty jag flyr till Ödets djup, Och der tar jag mig en sup. Ödet är mitt kära gull, Som skall mina fel förgylla: Om jag än mig dricker full, Kan jag det på Ödet skylla; Om jag blir af kärlek svag, Skylls ock det på Ödets lag. Gosse! sök dig opp en fru, Som dig svarar ”ja” på stunden; Lit på Ödet; tro man du, Det förstår sin sak af grunden! Men, om hon se’n kröner dig, – Skyll på Ödet, ej på mig. Nog vet jag, hvad Ödet är: Ödet är en liten fälla; När vi råttor komma när, Strax plär locket igensmälla; Men om vi gå tyst omkring, Är vårt öde – ingenting. Detta är en hemlighet, Som jag mig blott förbehåller. Lycklig jag, om ingen vet, Att jag sjelf mitt Öde våller! Då tror verlden, att jag gjort Allt, hvad jag här göra bort. Nej! Ödet skall mig ej i mina tankar qvälja: Ej annat öde finns, än blott i mitt behag! Min vilja kan en väg bland tusen vägar välja; Den får hon lof att gå: se, det är ödets lag. När jag den vägen går, så går jag ingen annan: Se, det är öde nog; det han ej ändras mer; Men ville jag förut det ödet slå för pannan, Det vinglade omkull på slagte-nöts maner. Kort sagdt: hvad komma skall, kan aldrig Öde heta; Men det, som är förbi, det må väl heta så; Det förra är ett noll, som ingen själ kan veta, Förr än jag sjelf det gör; det andra måste stå. Vår-visa. Bort med höga ting! Låt man månans ring Öfver vårt begrepp sig vända! Kom, du ljufva vår Som nu råda får, Och på vintren gör en ända! Gumma, dräng och piga, Oxe, ko och qviga, Kalf och lam i glädje hoppa; Tuppen, med sin fru, Har förgätit nu, Att han engång skall bli soppa. Se! hur stuten går Och med hornen slår; Geten krummar sig för bocken. Tackan, yr och vill, Uppfylld af April, Roar all den ludna flocken.
efter motionärens tanka, möjligaste vigt borde gifvas, kunde påräkna en för honom tillräcklig oell säker årlig inkomst. Och anför motionären i Öfrigt, alt vid bestämmandet af sistnämnde lösen väl förekommit, att sådan afgift ide med Rikets Ständers Bank jemnföriige allmänna Verk och Collegier vanligen erlägges med viss procent C7O ^ct löne-belopp, hvarå fullmaglen eller Constitulorialet lyder; men att då en så beskaffad lösen, beräknad för julla lönen i hvarje löne-grad, deruti en tjensteman inträder, vore deslomer obillig, som löntagaren såmedelst nödgas under sin tjenste-bana flerfaldiga gånger vidkännas förnyad afgift för sitt primitiva löne-anslag inom Verket, och denne lösen, i förening med dryg afgift för stamphult papper till fullmagten samt begrafningshjelpen, ofta medloge en dryg del af de första löne-qvarlalen; samt då lör öfrigt nyssberörde i allmänna Verk begagnade sätt alt beräkna full mag Is - Banco-Ut.skot tets Betänkande, /Y:o 147' 9 fullmagtslösen, ingalunda behöfver antagas i Rikets Ständers Bank, hvarest fråga nu vöre alt meddela föreskrift i ett fall, der sådan hittills sak" näts; — syntes det motionären att, i afseende på lösen för fullrnagter m. m. å tjenst med lön eller arfvode, böra stadgas, alt tjensteman skall för den första lön eller arfvode å Stat, som han i Banken tillträder, erlägga lösen, beräknad efter hela beloppet af samma lön eller arfvode, men sedermera, vid skeende uppflyltning till högre tjensteeller lönegrad, såsom lösen för fullmagt eller constitutorial, betala endast hvad, som svarar emot skillnaden emellan de begge lönerne.
Och straxt steg han upp utu vattnet, och såg himlarna öppnas, och Andan, såsom en dufvo, nederkomma öfver honom. Och en röst kom af himmelen: Du äst min käre Son, i hvilkom mig väl behagar. Och Anden dref honom straxt uti öknena; Och han var i öknene i fyratio dagar, och frestades af Satana; och var med vilddjuren; och Änglarna tjente honom. Men sedan Johannes vardt fången, kom Jesus uti Galileen, och predikade Evangelium om Guds rike, Sägandes: Tiden är fullkomnad, och Guds rike är för handene; bättrer eder, och tror Evangelio. När han gick utmed det Galileiska hafvet, såg han Simon, och Andream, hans broder, kasta sin nät i hafvet; ty de voro fiskare. Och Jesus sade till dem: Följer mig, och jag vill göra eder till menniskofiskare. Straxt gåfvo de sin nät öfver, och följde honom. Och då han gick dädan litet fram bätter, såg han Jacobum, Zebedei son, och Johannem, hans broder, att de i båtenom byggde sin nät. Och straxt kallade han dem; då öfvergåfvo de sin fader, Zebedeum, uti båten, med legodrängarna, och följde honom. Och de gingo till Capernaum; och straxt, om Sabbatherna, gick han in i Synagogon och lärde. Och de förundrade storliga på hans lärdom; förty han lärde väldeliga, och icke såsom de Skriftlärde. Och i deras Synagogo var en menniska besatt med den orena andan; och han ropade, Och sade: Ack! hvad hafve vi med dig beställa, Jesu Nazarene? Äst du kommen till att förderfva oss? Jag vet ho du äst, nämliga den Guds Helige. Och Jesus näpste honom, sägandes: Tig, och gack ut af menniskone. Då ref den orene anden honom, och ropade högt, och for ut af honom. Och alle förundrade sig svårliga, så att de sporde hvarannan till, och sade: Hvad är detta? Hvad ny lärdom är detta?
Jag fordrar icke att du skall vara beständig, ty jag var aldrig annat för dig än en fattig förströelse. Jag resignerar. Jag vill icke ersätta dig. Ingen skulle fylla din plats. Odysseus, hvad kunna alla stackars snyltgäster i mitt slott göra med din båge! Icke spänna den ens, långt mindre träffa ett mål. Nej; jag vill väfva en likdrägt åt Laertes, fast du aldrig, aldrig kommer igen; och väfven skall vara färdig och blifva ett konstverk att gömmas och beundras; men då den är färdig, då vill jag dö, då är jag trött af arbetet, då har jag blifvit gammal och grå. Min Orestes skall komma och se hur jag väft. Då skall jag icke se mer honom, men han skall förstå att jag varit trogen. Och han skall se, att liksom han förde bågen, så förstod också Penelope att sköta sin lätta spole. Jag är icke olycklig längre. Jag vill böja mitt hufvud och i stilla flit möta dagar som komma och dagar som gå. Jag är icke olycklig, men sorgen bor i mitt hjerta. Jag älskar den, ty det var han som gaf den, – min kejsare, min kung!149 I lördags när han kom (det var dagen efter valet) sågo vi blott på hvarandra och skakade på hufvudet. Ja, han hade väntat att det skulle gå dåligt, men så illa hade han ändå aldrig trott. Det enda som kunde trösta honom var en historia om kultusministern, Scavenius. På valmötet hade nämligen en bland de närvarande interpellerat honom och frågat om herr kultusministern verkligen kunde anse det lämpligt för sig att gå i ”Gaasegade” om natten. Ministern ville naturligtvis att polisen skulle köra ut interpellanten, men polisen ansåg sig icke ha någon befogenhet till detta, och frågan upprepades. Det var en af midnattsmissionens män, som på detta sätt gaf sin indignation luft, och han hade ett skriftligt intyg på att flera personer kunde styrka att ministern verklig[en] gjort besök i Gaasegade. Och vidare berättade mig B. att denne, Danmarks kyrkominister har icke mindre än tre mätresser, som han betalar, förutom en hustru, som inte ser så illa ut. ”Och ändå behöfver han gå i Gaasegade om natten!” utropade doktorn och skrattade så att han kunde gå åt.
Men jag kan af denna Regerings.formens föreskrift icke finna nägon anledning, att anse Riksens Ständer inskränkte i stn rättighet alt asta till» fälle till pröfning af den fastställande afgiftens hufwudgrunder. Sedan Regeringsformen blifwit antagen, har en sadan pröfning är igoy ägt rum och dä Riksens Ständer nedsatte ett BewillningsUtskott hafwa de i och med detsamma updragik der att uvgöra den till fastställande bewillningens grundet och att detza underkastas Riksens Ständers pröfning är af wida större nytta bade för tidens minnande och arbetets större fullkomlighet, än akt de blifwa hwilande pä Utskottets pleni bord. Annu mäste jag ödmjukast anhälla, att i anledning af den deputation wi nyst sätt emottaga ifrån det Wallofl. Borgare Ständer fä erindra: att jag icke tror den böra influera pä Ridderskapct och Adelns beflut, alt jag icke enligt grundlagarnes former finner det wällofl. Ständet fullt berättigade kill den ätgärd de widkagit. Hwad de afgjort rörande landttullarne och bewillningsgrunderne synes mig icke nu hafwa bordt komma i fräga. DL ett Betänkande föredrages, tror jag att det, utan förändringar eller tillsatser, endast kan affläs eller bifallas eller ocksä bör med alla ätföljande anmärkninga titt Utskottet remitteras. Gref - Den 3 Augusti. sol Grefwe Loll werin, ^reclric LoZislaus, an« förde följande till protokollet: Jag csnformerar mig i det hela med hwad Herr Grefwe körner anfört; endast deri,ar jagas annan tanka, att tunnelandtalet icke utgör en rigtig wärderings grund; mangen jordägare komme da att producera gamla chartor och sanna förhällandet blefwe swart att utröna.
I följe häraf, och i sammanhang med förevarande Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 26 November 1828, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade valtencommunicationers befrämjande, samt äfven i sammanhang med det af Ridderskapel och Adeln redan bifallna Utlåtande af StatsUtskottet, angående understöd till beredande afcommunication medelst Äng-och Trampfartygemellan Stockholm och städerne vid Bottniska Viken , och derjemte i anledning af den inträffade händelse, alt tillförsel af ved till Stockholm i betydlig mån aftagit, och att i följe deraf priserne å den ofantligt stigit, ja, att god och torr ved icke för något pris i tillräcklig rnängd för närvarande kan erhållas, men med kännedom deraf, att den för Stockholms behof i en del af de norra provinser tillgängliga ved, numera, sedan tullen på Finsk ved blifvit förhöjd, i synnerhet af blist på vedskutor icke i betydlig och lill - 202 Den 8 J a n u a r i i f. m. räck i ig qvantitet till Stockholm afsändes, får jag denna gång vördsammast föreslå 2:ne alternativer, nemligen: 1:0 Att om anslaget, hvilket förevarande Utlåtande nedsatt till hälften, blir till sitt förra belopp bestämdt, en lämplig del deraf användes Lill befrämjande af tjenlige vedskutors byggande, på det sjelfva hufvudändamålet med anslaget må vinnas, nemligen att ej blott få veden strömmarne utföre, utan ock till Stockholm. 2:0 Eller ock, om nämnda anslag ej biifver förhöjdt till sitt förra belopp; att ett tillräckligt låneanslag, mot ringa eller ingen ränta, må beviljas till vedskutors byggande, mot vilkor, att de byggas och användas för det utsatta ändamålet, vid äfventyr, alt lånet annars med full laglig ränta från dagen, då det bekommes, återbetalas, hvarföre nöjaktig säkerhet sättes.
Ingressen, att Rikets Ständer måtte såsom stamoch stats-banor antaga och bestämma vissa föreslagna jernvägar, hvilka således borde genom Statens försorg och på allmän bekostnad anläggas och fullbordas, återremitterades, med dervid gjorda anmärkningar. Usta mörn. ”Westra stambanans sträckning.” Utskottets hemställan härom bifölls. 2:dra mom. ”Norra stambanan.” Bifölls, endast med uteslutande af orden: ”i grannskapet af Storvik belägen.” 3:dje mom. Nordvestra stambanan. Afslogs. 4:de mom. Södra stambanan. Bifölls. 5:te mom. Östra stambanan. Afslogs. 6:te mom. Om sammanbindnings-banan. Afslogs. 4:de punkten. Återremitterades, jemte dervid gjorda anmärkningar. 6:te punkten. lista morn., om anslag till företagande af arbetet å vestra banan från Stockholm mot Kathrineholm. Utskottets hemställan om anslag af 5,679,000 R:dr bifölls. 2:dra morn., om anslag för fullföljande af nämnde banas anläggning genom Westergöthland till och förbi Göta kanal. Den af Utskottet föreslagna summa, 7,610,000 IUdr, nedsattes till 5,210,000 R:dr Riksmynt. 3:dje molja., om anslag till fullbordande af bangården jemte verkstäderna i Götheborg, bifölls det belopp, Utskottet föreslagit eller 465,000 R:dr. 7:de punkten. Afslogs. 8:de punkten. Afslogs. 9:de punkten. lista morn., om södra banans fortsättning norr ut till Lagaå-dalen, bifölls endast sålunda, att 4,365,000 Ridr Riksmynt anslogos för banans fortsättning till norra ändan af Finja-sjön. 2:dra morn., angående anslag till fullbordande af bangården jemte verkstäderne i Malmö samt återstående bangårds-arbeten vid Lund, 260,000 Ridr, bifölls. 1 Olde punkten.
N:o 23o, eller att, till ännu bättre reda för dem, hvilka ej hafva Utsk:s betänk:n med sig, det må utsättas i ena propos., att man beviljar400 r:dr åt BondeStjs secreterare och 3oo åt de öfriga, och i den andra, att de skola erhålla 3oo r:dr allesammans. Frih. Boye: Det är väl egentligen jag, hvilken från början yrkat ändring i beslutet , som borde få uppgifva förslag till contra-propos., och jag kan ej finna annat, än att den propos., Hr Landtm, gifvil oss, är fullt så god, som dem Hrr;ne von Hartmansdorff och Rosenblad uppgifvit. Men må Ståndet ursägta mig, 0111 jag från frågan 0111 voter:s-propos. återgår med ett ord in i sjelfva hufvtidsaken, i det jag ber Ståndets voterande ledamöter eftersinna, alt då de vilja gifva lika åt alla, komma de icke genom det Ilai gjorda för - Den 25 J u 1 i f. ni. a47 slag till ileras ändamål; ty då herrarne gifva 3oo r:dr i månaden åt Ridd.seeretln, får han i sjelfva verket 4o° rtdr i månaden, emedan han har 1,200 r:drs lön, sorn BondeSt:s secreterare icke liar. BondeStts secreterare skulle således, ehuru han ovedersägligen har större besvär och ansvar än Ridd.Secietrn, få 100 r:dr mindre i månaden. Hr Rosenblad: Hr von Hartmansdoi ffs förslag till japropos. har den olägenhet med sig, att det upptager en helt annan ja-propos. än den, hvaröfver votering är begärd, och hvilken icke kan förändras utan bifall af Frih. Boye, som yrkat voteringen. Deremot har visserligen Frih. Boye rättighet att uppgöra contra-propos., men om han sätter ut summan i sin propos., fastän ingen bestämmelse derom (innes i ja-propos:n, så hemställer jag, huruvida det passar tillsammans.
Efter nu gällande Tulltaxa utgör tullen högst 16| proc. af Messingens verkliga värde och denna tull kan väl ej anses vara för hög, betraktad såsom skydd för en inhemsk fabrikation. Hr Prytz, Lars Adolf: Tullvärdet utgör icke, såsom Gr. von Rosen sagt och hvarpå han stödt sitt anförande, 200 R:dr utan 166 R:dr 32 sk. Då Messing är en composition af Koppar och Zink, hör tullsatsen jemföras med den å dem, hvarföre jag hemställer om det icke vore bäst att återremittera denna 74 Den 6 Maj e. m. fråga, hvarigenom Utsk. finge, likasom förhållandet var med artikeln Jernrör, taga densamma i närmare öfvervägande. Gr. Gyldenstolpe: Då icke vid Riksdagens början någon motion i detta ämne blifvit väckt och följaktligen någon sådan icke heller blifvit till Utsk. remitterad, så synes att Gr. von Rosen icke borde bafva rättighet att väcka någon motion häröfver. Helt olika var förhållandet med rör, hvilka aldrig förut varit omnämnda i taxan; den nu ifrågavande tullsatsen har stålt i taxan så länge någon sådan funnits eller åtminstone, hvilket jag kan bevisa, allt sedan 1845 års Riksdag. Om tullen hade varit för fabrikanterne tryckande, så är troligt, att de icke underlåtit att, liksom andra fabrikanter, väcka motion om tullnedsältning samt lill Stånden utdela tryckta promemorier härom. Jag anser tullen icke för hög, utan anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Gr. von Rosen: Jag hemtar ett ytterligare stöd för min uttalade åsigt af Gr. Gyldenstolpes yttrande, att uti den promemoria, som i dag blifvit åberopad och som gifvit anledn. till att rör blifvit uptagne under artikeln Redskap och Machiner står äfven messing, hvilken] omständighet, enl. min tanka, bör föranleda till ett annat resultat, än det hvartill Utsk. kommit. Frih.
Huru olika mot vår nuvarande omgifning de skimra för inbillningen! Det är en färgprakt som prismans, mot hvilken middagssolen bryter sina strålar. En kväll under det jag så där lefde mig in i tider, som gått, tog minnets fé min hand, och vi flögo hän till det soliga Afrika med sin evigt blå himmel och sina flammande purpurskiftningar öfver Djurdjura-bergens krenelerade snötoppar. Okenvärldens heta andedräkt svalkas, när han far fram öfver dessa, och han sänker sig sedan som ljuflig bris till Medelhafskusten, där Algier, denna tjusande sultaninna, ligger på sin divan af tropisk grönska! — Nu sänder middagssolen sina spjuthvassa, gula strålar ditin i Kabyldalens täta olivskog med månghundraåriga vridna stammars spöklika gestalter och det mystiskt susande, fina bleka löfhvalf, i hvilket hundrade näktergalar drilla natt och dag. Kära Klara! Jag ser, att du är ledsen på mig. Dessa ord i ditt bref: » Hvartill tjäna vänner » o. s. v. stämpla mig som egoistisk och trånghjärtad, då de j u må- ste syfta på mig. Hvad skall jag svara på en dylik förebråelse? Först och främst: o m jag också inte har några barn, så står jag dock inte ensam; för min man, mitt hushåll, mina gamla föräldrar, som i mig ha sitt enda stöd, måste jag hålla mig frisk! Jag är beredd att göra uppoffI fjärran glänser kupolen af en moské, omgifven af fyra skönt mejslade smärta minareter, därifrån muezzons rop i alla väderstrecken dagligen kallar de rättrogne till bön — muhamedanens viktigaste sysselsättning, för hvilken allt annat får vika. Det är en majdag, — kärlekens årstid, atmosfären bemängd med starkt bedöfvande blomsterIII. Kära A n n a! Jag vill omgående svara på dina rader. Det är själfklart, att jag nu inte kommer till d i g; jag vill inte vara skuld till, att genom mig något ondt skulle drabba dig. Jag var, som du ser af mitt förra bref, förberedd på, att mina vänner nu skulle dra sig tillbaka från mig.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 220) har Herr /t. /i. Berger, Om stämpel & anmärkt, att den progressiva skalan för stämpel å bouppteckningar vid sistlidne h°ninyai\ riksdag bestämdes alltför hög, helst sedan en förändrad uppskattning af fast egendom med den vid sista riksdag beslutade bevillningsförordningen inträdt, hvadan motionären föreslagit, att stämpeln å bouppteckningar, då behållningen i boet uppgår till fullt 200 R:dr eller derutöfver, måtte för hvarje fulla 100 R:dr beräknas till 25 öre. Motioner i enahanda syfte äro väckta inom Bonde-Ståndet af Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län och Anders Söderholtz från Södermanlands län af hvilka den förre (motionen N:o 120) yrkat att stämpelpappers-afgiften för bouppteckningar måtte nedsättas till hälften af det belopp, som nu är föreskrifvet, och den sednare (motionen N:o 140), med hvilken en stor del af Bonde-Ståndets ledamöter instämt, önskat sådan förändring, att stämpelafgiften å boupptecknin - 12 Bevillning!- Utskottets Betänkande A;o 7. Om befrielse för stämpel å bouppteckningar, som, visa mindre behållning än 1,000 B-.dr. l):o för efterlefvande makes giftorätt i boet. gar, hvilken till följd af det förändrade taxeringsvärdet å fast egendom blifvit mångdubbelt högre än tillförene, måtte inskränkas till hvad den förut varit. Redan vid sistlidne riksdag höjde sig talrika röster för afskaffande af den progressiva skalan för stämpel å bouppteckningar samt antagande i stället af procentberäkning, och frågan derom måste afgöras genom votering i förstärkt Bevillnings-Utskott, der, på sätt i Herr Bergers motion äfven finnes omförniäldt, den stigande skalan endast med en rösts öfvervigt segrade. Mot progressiv beskattning kan med skäl anmärkas den ojemnhet, hvarmed den, i mån af förmögenhetens storlek, träffar den skattskyldige.
S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 117, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:o 54. Lades till handlingarne. N:o 118, i anledning af väckt motion om komministers-bostället Torps befriande från rotering; bifölls. N:o 119, i anledning af väckt motion om rättighet för kommunerna att till deras allmänna behof använda å pastors-och komministeis-boställen befintlig, men för boställena icke behöflig skog; bifölls. N:o 121, i anledning af väckt motion, angående befrielse från komministers-bostället Edet eller Falkarsed från erläggande af krono-tionde, bifölls; och N:o 122, i anledning af väckt motion, angående rättighet för egarne till skattejord att friköpa densamma från grundskatt samt bildande af en fond af de genom berörda köp inflytande medel; bifölls. Prot.-Utdrag den 7 Juni 1864. 243 S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o lil, i anledning af väckt motion om inköp för kronans räkning af de å Böda kronopark på Öland belägna hemman; N:o 114, i anledning af väckt motion om ett lån till innehafvaren af Näshulta pastorat i Södermanland, för sänkningen af Prestsjön; och N:o 116, i anledning af väckt motion, angående förändring i sättet för utgörande af den till åtskilliga regementens lönings-direktioner nu ingående så kallade hemkallsafgiften. Den 7 Juni. Från Höglofl.