Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och lill Stats-Utskottat remitterad motion har Riksdags-fullmäkligen Peter Gabrielsson från Kronobergs län hemställt, att då Rikets Ständer vid nästförflutna Riksdag, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t behagat föreslå, beslutat, att innehafvare af ränteoch tionde-anslag, för upphörande så väl af deras hittills åtnjutna oplions-rätt att utfordra dessa anslag in natura, som af rättigheten att utaf räntegifvarne uppbära forsellön, då lösen egde rum, skulle hållas skadeslösa på det sätt, alt de af Statsverket årligen erhöllo ersättning till samma belopp, hvartill forsellönen för närvarande tillgodonjötes, men detta beslut ännu icke blifvit till någon verkställighet befordradt, Statsverket måtte tillförbindas alt af de i och för detta ändamål reserverade medel utbetala den ersättning, som tiondegifvaren tillkoinme. Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; men då i allmänhet ett beslut icke kan tillämpas, innan detsamma blifvit i behörig ordning kungjordt; och sådant i förevarande fall ännu icke egt rum, finnér Utskottet sig böra tillstyrka, att nu ornförmälda motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 4 Augusti 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Aug. 18S4, kl. 2 e, m. Utlåtande, i anledning af vacht motion om förändrad reglering af Kronoparken och Allmänningen Mosseberg.
Riksdagsordningen , som handlar om StatsUtskottets functioner, står där : ”för detta Utskott ”late Konungen uppvisa StatsVerkets tillstånd i ”alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, äfvensom, i händelse ge-' ”norn trsctater med främmande makter några me”del Riket tillflutit , för dem på lika sätt skall ”redovisas.” Här innefattas hvad af StatsUtskottet skall revideras. Samma grund måtte äfven gälla i afseende på Revisorernes granskningsrätt, nemligen att den skall sträcka sig till Statsverket i allis dess delar , hvaruti inbegripas alla grenar af Statsförvaltningen, och således icke blott StatsContoirets Räksnskaper. Men efter en sådan förklaring öfver denna punkt, tror jag likväl, beträffande den andra, eller tiden , söm Revisionen skall omfatta , att sedan olika meningar uppstått hos Styrelsen och IXrn 29 O cl ober /. ttt. Representationen , i afseende på denna granskningsrän; när Kongl. Majit ansett instructionen för Riksens Sländers Revisorer vara ofullständig, och begärt rättelse uti densamma ; vi böra stadna vid Grundlagens bokstafliga lydelse. För min del inser jag visserligen ej någon olägenhet af , att granskningen sträckes utöfver de två åren ; men hvad sorn i alla fall står fast , är , att räkenskaperna, sorn skola undergå revision , böra vara af slutade. Lika litet tror jag det vara enligt Grundlagen , att Revisorerne hos Kongl. Maj t göra underdånig anmälan om fel hos Em betsmännen i förvaltningen. Rättighet till en sådan anmälan gäller endast för StatsUtskottet , enligt 30 §- Riksdagsordningen , men icke för Revisorerne. Hvad föröfrigt tryckningen af deras Berättelser angår , synes det tydligt af hvad sorn blifvit stadgadt om deras förseglande , att kunskap om innehållet icke kan lemnäs någon annan utan Riksens Ständers samtycke. När nu R ksens Ständer på förhand sådant bifallit, är hvarje hinder i dettta afseende häfvit. Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff deruti, att någon viss tid för tryckningens verkställande bör bestämmas på det
Jag tror ej, att den gjort någon skada, eller att någon egt verkligt skäl att deröfver klaga, och jag slutar detta deraf, att på den summa, som för fastigheter, enligt Tabellen, kunde nedsättas, är ännu obegagnadt ett värde af ej mindre än 20 Millioner. Jag erkänner, att hela summan ej kunde begagnas, emedan författnnigen förböd att generelt nedsätta hemmansvärdet; men jag tror mig med säkerhet veta, att BevillningsUtskottet ernar vid det reglementariska af författningen föreslå, att Comitteerne få rättighet, att icke allenast partielt nedsätta hemmansvärdet, utan ock göra det generelt, om det för något Län, Den 3o.Mars £ m. 271 Härad eller Socken skulle behöfvas. Om de erhålla denna rättighet, tror jag ej, att man får någon skälig anledning att klaga öfver, det värdena öfverstiga det verkliga beloppet; hvilket äfven tyckes äga runi vid alla fria afhandlingar, likasom endast med utmätningar och ConcursAuctioner ett motsatt förhållande inträffar. Af en Ledamot har blifvit yrkadt, att nedsättning må ske i den bevillning, som ligger på jorden. Detta tillhör ej förevarande Betänkande, utan förekommer vid tillämpningen af grunderne. Sedan man vet, hvad summa sorn erfordras till Statsutgifternes bestridande; sedan man vet, huru mycket Tullen, BränvinsBevillningen och alla andra bevillningsinkomster utgöra , kan man först bestämma den summa, som af personer, egendom, lön m. m. skall utgå. Då först blir det fråga, 0111 någon nedsättning kan göras, och på hvilken artikel den kan ske. Särskilda åsigter hafva här blifvit framställda i afseende på Capitalionsbevillningen. En Ledamot har yrkat, att den skulle höjas från hvad den nu är, eller ungefärliga värdet af ett och ett halft, till värdet af sex dagsverken; eu annan, att den skulle nedsättas. Måhända visa dessa olika åsigter, att den norm, som i 1823 års Bevillningsstadga är antagen, är den rätta.
Jag vill nu ej längre trötta R. o. Ad. med att utförligare redogöra för de åsigter, som rörande denria fråga gjort sig gällande inom Utsk:t; men jag ber att få tillägga, att den jemförelse, motionären gjort emellan seglande fartyg och ångfartyg, ej håller streck, ty det är otänkbart, att ångbåtar, som föra passagerare och hafva sina reguliera turer, skulle kunna lägga i land här och der vid kusten för att i passagerarnes åsyn landsätta lurendrejerivaror och sålunda förorsaka tidsutdrägt för passagerarne samt möjligen komma ur sina bestämda turer, allt utan att genast få sådant röjdt. Sådane förhållanden ega deremot icke rum med seglande fartyg, derföre synes strängare föreskrifter vara för dem nödiga. På grund af hvad jag nu haft äran i korthet anföra, och då man kan vara förvissad derom att den för alla lättnader, som ej skada, säkert benägna General-Tullstyrelsen icke lärer Dcu 24 Februari. 617 underlåta att, när förhållandena sådant medgifva, förorda nödiga förändrinear, får jag yrka bifall till Utskits hemställan, hvarpå jag hos Hr Gr. och Landtm, anhåller om propos. Hr Bennich, Nils Axel Gustafsson: Det kan icke nekas, att en stor lättnad skulle beredas sjöfarten, om skyldigheten att anlägga vid inloppstullkamrarne för undergående af visitation, kunde upphäfvas. Jag skulle också icke motsätta mig ett förslag i sådan syftning, derest det afsåge afskalTande af berörda skyldighet för alla fartyg, så väl insom utrikes seglande, och någon annan kontrollåtgärd sattes i stället, hvilken vore lika betryggande, men mindre hinderlig; men att vidtaga partiella förändringar och bibehålla skyldigheten för en del fartyg, under det andra derifrån befriades, synes mig desto mindre vara lämpligt, som deraf skulle påkallas särskilta inrättningar för öfvervägande af de från olika orter inkommande fartygen, utan att ens några yttre kännemärken angåfve, om ett anländande fartyg borde på ena eller andra sättet behandlas.
Och skall frambära dina rättfärdighet såsom ett ljus, och din rätt såsom en middag. Förbida Herran, och vänt efter honom. Harmas icke öfver den, hvilkom all ting, efter hans vilja, lyckosamliga framgå. Håll tillbaka af vrede, och öfvergif grymhet; blif icke vred, så att du ock illa gör. Ty de onda skola utrotade varda; men de, som vänta efter Herran, skola ärfva landet. Det är ännu en liten tid, så är den ogudaktige intet mer; och när du efter hans rum ser, skall han borto vara. Men de elände skola ärfva landet, och lust hafva i storom frid. Den ogudaktige trugar den rättfärdiga, och biter sina tänder tillsamman öfver honom. Men Herren ler åt honom; ty han ser att hans dag kommer. De ogudaktige draga ut svärdet, och bända sin båga, att de skola fälla den elända och fattiga, och slagta de fromma. Men deras svärd skall gå in i deras hjerta, och deras båge skall sönderbrista. Det litsla, som en rättfärdig hafver, är bättre än många ogudaktigas stora håfvor. Ty de ogudaktigas arm skall sönderbrytas; men Herren håller de rättfärdiga vid magt. Herren känner de frommas dagar, och deras gods skall blifva evinnerliga. De skola icke på skam komma i den onda tiden, och i hårdom årom skola de nog hafva. Ty de ogudaktige skola förgås; och Herrans fiender, om de än vore såsom en kostelig äng, skola de likväl försvinna, såsom en rök försvinner. Den ogudaktige borgar, och betalar intet; men den rättfärdige är barmhertig och mild. Ty hans välsignade ärfva landet; men hans förbannade varda utrotade. Af Herranom varder sådana mans gång främjad, och han hafver lust till hans väg. Om han faller, varder han ej bortkastad; ty Herren håller honom vid handen. Jag hafver ung varit, och är gammal vorden, och hafver ännu aldrig sett den rättfärdiga förlåten, eller hans säd efter bröd gå. Han är alltid barmhertig, och lånar gerna; och hans säd skall välsignad varda. Låt af det onda, och gör det goda, och blif i evig tid.
Jag är förekommen af den siste Talaren, och finnér, att det icke går an, enligt Herr Hjertås förslag, kalla myntet blott för Speciemynt, emedan det äfven finnes ett PappersSpecié i Sverige, Dock tror jag, att uttrycket Svenskt Stlfvérmjnt kan vara öfverflödigt, emedan ett utländskt Silfvermynt icke kan komma i fråga. Herr von Hartmansdorff3 August-: Då man stadgar en Lag, bör man val säga, hvaruti skyldigheter och' rättigheter bestå; annars kudde Banken, sorn har mera Piastrar än Svenskt Silfvermynt, betalä i så - 8 Den ri Januari i f, m. dana; och den, som vill taga Piastrar, må göra det, men Bankens skyldighet är att betala med Svenskt Silfvermynt. Herr Hjerta: Jag vill icke förorsaka någon tidsutdrägt genom en votering för denna ringa sak; dock tyckes mig på detta ställe en förklaring, hvad Specie vill säga, innefatta en onödig pleonasme. Herr Rosenblad: Någon pleonasme kan jag icke finna häruti, då föreskriften mäste bokstafligen tolkas. Herr Cederschjöld: Till bevis att det åtminstone är onödigt att ditsätta Svenskt Silfvermynt, får jag tillägga, det jag förmo-" dar, att Banken icke kanner något annat mynt än det Svenska, Herr Ribbing, Arvid: Jag hemställer om icke äfven, med afseende på hvars och ens rätt, att för sina sedlar få omyntadt silfver utan slagskatt, det borde stå: Svenskt Silfvermynt eller motsvarande omyntadt silfver, Herr Rosenblad: Hvad Herr Ribbing föreslagit, kan icke stadgas, sedan Rikets Ständer antagit, att i afseende på MyntskaU ten skall förhållas, som BondeStåndet, icke såsom BorgareStåndet, beslutat. Herr Ribbing: Om så är, att tre Stånds beslut redan är sådant, som Herr Rosen-* blad nyss anförde, blir mitt yttrande blott en reservation emot beslutet att förvandla
I samma ändamål och till Ärendernes fullständigare utredande tillsätte Konungen en Beredning, bestående af hälften Frälse och hälften Ofrälse män, hvilka i alla förekommande mål, derest de sig icke särskildt yttrat, anses Pluralitetens mening hafva biträd t.» Herr Kammarherren Silverstolpe förklarade, att han ansåge den första meningen i förslaget både obestämd och onödig samt sådan, att den till och med kunde illa begagnas. Hvad den sista angick, ville han, om så åstundades, afstå ifrån yrkandet af skyldigheten att yttra sig till Protocolls, emedan vanan att göra det vore i detta land redan så etablerad, att man ej borde befara att den skulle afläggas. Biskop Faxe, Regerings-Rådet Hallenstjerna och Baron Adlerberg förklarade sig äfven emot den sista meningens införande i 10 §, hvilken dock blef oförändrad faststäld. 11 §• Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Utskottet biföll, att denne § ur Regerings-Formen uteslutes. Svarades enstämmigt Ja. 12 §■ Herr Grefven och Ordföranden hemstälde, om man icke, utan att tillåta sig någon närmare bestämning af Ministeriella mål, kunde göra förbehåll, att, innan Handels-Tractater afslutas, som merendels äro skilda från Bilaga F till Mern. 529 andra afhandlingar med främmande Magter, statistiska upplysningar måtte inhämtas af de Stats-Råds-Ledamöter, som med Statshushållningen hafva befattning.
Sä och jemte det Direcrionen nu genast och sedermera i början af hwarje är, till Herrar Fullmägtige upgifwer ungefärliga beloppet af hwad till aflöninqar och Werkeks underhäll tarfmas, böra äfwen de Original - Handlingar, i grund af hwilka Brandskador skola ersättas, hos Herrar Fullmägtige företes, i Protvcollet anteknas, samt med präsenta kum - io4o Den 18 November. tum derifrån förses; och hwarförinnan den till ett sädant behof requirerade Summa icke fär anordnas. Men stulle Directionen icke wilja ingä uti förenämnde willor eller underläta att senast inom denna mänads flut härom lämna Herrar Fullmägkige ett bestämdt och cachegoritkt swar; sä kommer StatsUtffottets förra Beslut af den i nästlidne Augusti alt tjena till efterrättelse och af Herrar Fullmägtige till werkställighet befordras. Derom Uldrag as Protocvllet skulle utfärdas. Är och dag som förr strifwit star. — Lcka lydande med den afgängne Original-Expedrtiöney, betygar kröstelius. Lil. I. Ltt. I. Sammandrag af Casta«Rä?u!ngarne ut! RiksgäldS-Coutoirets Hufwud - Böcker för nedannämnde ar, utwi sande Riksgälds-ContvLreks manliga Inkomster och Utgifter, med utesiukande sä wA as Hwad som blifwit utgifivit för Län till StatsWerket och enstilde Personer, som de för dcste Län betalde Räntor, jemte det uti Castan för Realiserade Credit-Sedlar influtne Bancomynt. Inkomst. Utgift. G Banco-Mynt. Credit-Sedlar. Banco - Mynt. tzredit-Scdlar. Brist. Vanco-Mynt. Credit-Sedlar.
Jag erinrar mig icke nu §:s nummerordning, men den bestämmer att betänk, kan antingen ”förändradt antagas eller också afsläs; men göras dervid sådana anmärkmr, som föranleda ålerremiss bör propos. derom framställas;” så lyda orden i § och det är denna §, som i min tanka ovillkorligen bör tillämpas; hvarföre jag anhåller om propos. först till bifall och derefter (ill återremiss af l!lsk:s betänk. Frih. Raab: Jag är fullkomligt ense med Hr Bråkenhjelm deruti, att den §, Hr von Hartmansdorff åsyftat, icke är att hänföra till detta mål enär §:n börjas med de orden: ”Då propos. till fattande af ett definitift beslut öfver en Konungens framslällan eller ett betänk., elier en af enskild riksdagsman väckt fråga är med ja och nej besvarad, ock anmärkmr i saken under diskurserna gjorda, bör proposm inrättas i enlighet med dem; och skulle målet, under diskurserna, skiljas uti flera delar, hvaröfver serskilda anmärkmr göras, då skall, enär sådant äskas, propos. öfver hvardera delen serskilt anställas”. Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att, om frågan skulle delas, på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit så skulle det visserligen inveckla frågans behandling; ty mången, som är benägen att rösta bifall till Frih. Palmstjernas och Frih. Stjernstedts förslag, vill icke rösta bifall dertill med mindre, än att proposm omfattar skyldigheten för alla nu från fjerdingsmans-ljenstens utgörande befriade hemman att deltaga uti delta onus; men hade nu R. o. Ad. först beslutat det hela och man sedan skulle få propos. på undantag för boställen, så kunde man, genom bifall till första proposm, fastna på en krok, man kunde nemi. sjelf bidraga med sin röst till eli resultat, som man ogillar. Derföre anhåller jag om den propos. som de fleste talare begärt, nemi. att R. o. Ad. måtte bifalla Frih. Stjernstedts förslag. Frih. Stedingk, Styrbjörn:
Jag frågar eder för öfrigt, mine Hrr, på hvad rättsgrund har man betagit en theaterdirecteur den rättighet, som tillkommer hvarje annan medborgare, att sjelf till comiteen uppgifva sin behållna inkomst och derefter blifva taxerad? Ger han upp sin inkomst för ringa, så ligger correctivel deremot i taxeringscomiteens beslut. Klagar han deröfver, så kommer pröfningscomiteen alt afgöra hans besvär. Jag kan för min del icke annat finna, än att denna beskattning icke är på något sätt rättvis. Jag vill icke här vidröra frågan om en annan utgift, som drabbar theatrarna, hvilken är ganska dryg, nemi. den afgift af 4 r:dr b:co af hvarje representation, som nu utgår lill K. theaternsoch capcllets pensionscassor; men då beslutet derom redan är fattadt, sä inskränker jag mig nu till en vördsam hemställan, om icke billighet och rättvisa fordra, att theaterdirecteurerne i Stockholm vid enskilda theatrar få till taxeringscomite'en sjelfve uppgifva sina inkomster och derefter blifva taxerade, samt att dessutom den här bestämda afgiflen för hvarje representation måtte borttagas. Gr. Cronhjelm: Utan att bestrida hvad den siste värde talaren yrkat, anser jag mig dock pligtig att upplysa, att uti de sifferbelopp, vid hvilka den värde talaren fästat sig, ingen förändring i den gamla bevilln.förfaltn. blifvit föreslagen. Frih. Boye: Jag har visserligen icke sagt, att detta är något nytt stadgande; men jag har redan vid den förra bevilln.förfaltms uppgörande funnit detta förhållande vara ganska opassande, och önskar nu kunna få detsamma ändradt, ehuru jag vid förra riksdagen icke yttrat mig i saken; men det är bättre sent än aldrig. Frih.
Widkommande sedan ten af Kongl. Mast Nädigst framställa frägan, huru och pä hwad sätt de Dagswerken som till nuwarande Kungsgärds Arrendatorer blifwit emot wisi penntnge afgift upplätne, böra betalas, sä finner Utskot. tet af Riksens Högloft. Ständers om ve emot witz penninge afgift förarrenderade Kungsgärdar, wid ststledne Riksdag widtagnc beflut, anledning tillstyrka, att den i Arrende-Contractet utsatte contanta betalningen för detze Dags. werken bör efter det ärs Markegäng, dä Con. tractet ingicks, reduceras till Spannemäl, hwilken städse kommer att betalas efter ortens ärliga Marke - )2 Den 25 September. Markegäng. Hwilket dock Riksens Högloft^ Ständer »vördsammeligen hemställes. Orebro den LZ September r8ro. kä R.!ckäerUcLper ock kä Il2^vorc1!^e kre^e-^tän» ^.äelnr I-eckamärerr vä^»Lr: 6ets I^eciamäterL vägnar: O. k^Lmiltoa. Hi. Weiömsv. kä l»ösk!rsäe L<,rA->re-§i!n^srl k3 Ue6srv!r6, 8on6e-5t!n I. e6LM§terz vLxorr: äsks I-eäLmökers vLznrr: Llrr. I-vvvso. ^aäer8 ^obsorsor». Utdrag af Protokollet hällit i Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstött den iZ September igro. S. D. I^plästes Stats Inkomst. Afdelningen? project till Betänkande angående Kungsoch Kungs-Ladugärdarnes förwaltning; Hwilket la. des pä Bordet, jemte följande, nu älwen up, läsne ckrifteliga yttrande i ämnet, af Herr Prvsten Schartau:
Februarii pä bordel lagda ytterligare mlätande i anledning af en hos det Hederwärda Bonde-Ständet wäckt fraqa huruwida Humlegärden i Stockholm mä af Kronan ätenagas eller ock Arrende summan utsättas till ett belopp, som swarar einor afkastningen; och flulle de öfrige Respective Ständen, genom Uedrag af Protocollet härom »vänligen underrättas. S. D. Den 27 Zebruarii. 1371 S. D. Biföll Hagtofl, Ridderfkapet och Adeln Slars-Utskotters den 7 sists. December pä bordet laada ntlätande i anledning cif Landshöfdingen och Riddaren af Lckenboms memorial och anhållan att fä komma i åtnjutande af den werkeliga Landshöfdinge-lönen med ätföljande förmäner. Hwilket genom Utdrag af Protokollet de öfrige Respeclive Ständen wänligen flulle meddelas. Illt tuxr». S. D. Bifölls Slats-Utffotkets den 7 December pä bordet lagda memorial, rörande föreflagen indragning af den Landshöfdinge-Lön hwaraf Hans Exccllence m. m. Herr Grefwe af ehuru inne hafware af Presdents-syfflan i Kongl. Kammarkollegium, likwäl ännu är i åtnjutande: hwarom wänlig underrättelse genom Utdrag af Protokollet skulle meddelas. lllr luiua S. D« Gillades till alla delar StatS.Utskottetsi ett den 21 sistl. pä bordet lagdt memorial, afgifna förklaring i anledning af en hos Wallof!. Borgare-Ständrt gjord anmärkning, det skulle Utskottet i desi Be. tänkande om Kongs och Kongs Ladugärdanes disposition, icke hofwa omNämnt Kongsgärdarnes Ulfsbäck i Smaland; hwarom de öfrige Respective Stanbelt genom Utdrag af Protokollet »vänligen skulle meddelas underrättelse, lllt lu^ra. S, D. Högloft.
Äfven öfver detta memorial har förvaltningskomitéen sig yttrat och vidblifvit sitt förra afstyrkande, men tillika förklarat att derest Kongl. Majit emellertid skulle anse lämpligt, det försök borde göras med anställande till en början under någon kortare tid af en särskild undervisare för Westerbottens län, komitéen i sådan händelse fanne sig böra hemställa, att aflöningen för denne undervisare ej måtte blifva högre än för landtbruksingeniörerne eller undervisarnei boskapsskötsel; att dagtraktamente under förrättningsdagarne måtte godtgöras af reqvirenterne eller Hushållningssällskapet, på sätt föreskrifvet är för erhållande af biträde af Statens landtbruksingeniörer och undervisarne i öfriga delar af landthushållningen, med hvilken utgift statskassan syntes icke böra betungas, hvaremot resekostnaden för denne, likasom för sistnämnde undervisare, ansågs böra bestridas af statsmedel; hvarjemte vissa bestämmelser i afseende å afBih. till B. St. Prot. 1865 $ 1866. 4 Sami. 1 Afd. 21 Häft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. gil vande af berättelse om undervisarens verksamhet af komitéen föreslagits (se Statsråds-protokollet sidan 37). Yid granskning af hvad sålunda och i öfrigt uti denna fråga förekommit har Utskottet trott sig finna öfvervägande skäl för den af Landtbruks-akademien uttalade åsigt om anställande af ytterligare trenne landtbruksingeniörer, hvarigenom deras antal skulle uppgå till tolf.
Bland annat, öfversatte han från Engelskan en Tragedi ”Andromache”, och bibehöll der originalets orimmade jamber; de första sådana, som blifvit försökta i Svenskan. Han var en man af lärdom, angenämt umgängssätt, tillvinnande, äfven bländande egenskaper. I striden mellan de splitflockar, hvilka såsom ”Hattar” och ”Mössor” vunno en olycklig namnkunnighet, tillhörde han de förra, blef deras hufvudman, besegrade Arvid Horn, och var, – dårad af fantastiska förhoppningar om återvinning af Sveriges carolinska makt och ära, – förnämste tillställaren af den förunderliga krigsfanfaronnaden mot Ryssland 1741. Fostrad af Görtz, trodde han, att i vissa conjuncturer allt borde vågas; men han ägde hvarken dennes politiska snille, eller någon Carl XII att påräkna till verktyg. Han var ej bättre profet, än hans farfader Apothekaren. Det skulle alltså för Sverige varit en tvåfaldig fördel, om den poesi, som han på ett så vådligt vis inmängde i sina statsmanna-värf, hade fått uttömmas i tragedier och hjeltedikter. Spegel. Vida större skaldefrejd omgaf mellertid ett namn, som äfven i vår Kyrkas tideböcker är outplånligt: den såsom Psalmist ännu vår gudstjenst förskönande Spegel70. Efter Stjernhjelm var han den bland tidehvarfvets vittre grundlärdaste och äfven i all poetisk litteratur mest mångbeläste. Hans rum bland Parnassens sångare motsvarar likväl icke på långt när det, som han evärdligen innehar bland Sions. Han är – kort sagdt – det sjuttonde århundradets Wallin. Dennes ära, då han såsom Psalm-skald täflar med alla tiders yppersta, kan ej förringas genom den sanning, att han – deri från sina medtäflare Franzén och Hedborn fullkomligt åtskild – nästan blott såsom sådan är poet. Likaledes återstår ock for hans föregångare Spegel en oförkränkt rättighet till vår vördnad, oaktadt mycken sanning ligger i hans blygsamma sjelfbekännelse: Jag hafver önskat stiga