Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Höglo lii ge S. D. Då nu ånyo föredrogs Expeditions Utskottets den 17 denne* på bordet lagde Memorial, N:0 2g, till Ridderskapet och Adeln, i anledning af gjord framställning, om en Grundlags-förändrings intagande i Riksdans-Beslutet, beslöt Ridderskapet och Adeln, att Expeditions-Utskottet skall uti Riksdags-Beslutet, såsom hvilande Grundlagsändrings-förslag, upptaga de arne första punkterne af Constitutions-Utskottels, i Memorialet N;o 4ob framtällda förslag, nemligen, om ingressens till Tryck Ribe ts-Lagen bringande till öfverensstämmelse med 86 § Regerings-Formen, samt om Indragnings-magtens upphäfvande; i hvilket beslut de öfrige Respeclive Riks-Stånden skulle inbjudas, alt sig med Ridderskapet och Adeln förena. En reservation af Friherre Cederström, Jacob, åtföljer. ^ D Lades till handlingarne: ConstitutionsUtskottets förliden "Arda" på * bordet lagda Memorial, N:o 124, till Borgare-Ståndet, med ytterligare hemställan om deltagande i voteringen öfver den, i Memorial Ifvö 5/j, uppgifna proposition; samt förstarfctaConstitutions Utskottets äfBiU. till R. S. Prot. i834 och i835 g Sami. 2 Bundet. 15 6:te Häftet. ±14 Prof» Vt dr. d. 21 Maji i r> 35» ren förliden gårdag bordlagda, Memorial N:o 125, angående utgången af inom förstärkla Constitutions-Ulskottet ansiäIIde voteringar.
Den franska gracen är också att Ninon de 1 ' Enclos ' skönhet trotsade åren, tidigt utvecklad. Lägg t. ex märke till en och det är detta, som än i dag gör parisiskorna liten, liten unge, hvilken plastisk ställning hon tilldragande. En låg panna, ett par ljusbruna, intar, när ni tilltalar henne, och med hvilket romerskt mandelformiga ögon, hvilkas tunga oefterhärmligt behag hon säger: i&gt;Oui, m ' sieurh lock gifva dem ett smäktande drag, en liten, eller: iiNon, m ' sieur. ' » något böjd näsa med öppna, vibrerande näsborrar öfver ett par små, tunna läppar — lägg dertill en hvad italienarne kalla morbidezza, Ni har väl hört anekdoten om engelsmannen, d. v. s. en fyllighet, som står på gränsen af, fransmannen och tysken, som skulle teckna ett men ej öfverskridit embonpointens område, och lejon? Engelsmannen for till Sahara, och tysken ni har typen af en parisiska för er, une jolie konstruerade fram ett lejon » aus der Tiefe femme. seines Bewust3eins », medan fransmannen helt Ett och annat om parisiskan. Hvad, som ökar hennes behag är den medfödda smak, hvarmed hon vet att kläda sig. Jag tänker nu inte på den fina demimonden, hvars ekipager väcka beundran de vackra vårdagarne i Champs-Elysées och Boulognerskogen, och i hvars aristokratiska privathoteller — ty det finnes många både hertiginnor och markisinnor bland demi-monden — de löjliga moder uppfinnas, hvilka sedan omständligt skildras i deras organ, Oil Bias och Le Figaro: röda frackar, skospännen i form af ur, o. s. v. Ej heller syftar jag på eocottverlden i Paris, hvilken söker sin like i elegans, men hvars elegans ingalunda är den smakfullaste. Ju djerfvare färgsammansättningar dess bättre, är der toalettens första budord.
Varit af hieraichisk iNatur, utan altid Visat et> deremot verkande sjelfständighet; oCls är färdig, ali bestyrka (lenna asigts läglighet, om douha föimenlä härkomst åberopas såsoiii bevis på 'ensidighet lör bildning af Ecclesiaslike Tjeustemöir Visserligen älo icke Universileterne från brister frie. Alt M i! itai runder visning der ‘saknas, är visseilige.n ett fel; ty al! hildning hör först ske i allmänhet, ptdi utan hänsigt till något visst yrke; Sedan gifve» för hvarje Vike en ihéqretisk och eU praktisk bildning Den förra bör, Så vidt St dens tjenst är i fråga, meddelas, vid Universitetet; den sednare plägar i allmänhet vinnas , under handläggning af tjevsLeriSe ellef indi* vidnelt ineddelas. Likvid gifvas Sådane tjen61 Slehefattningar, ! raruti dep pr afdiska bild-* ningen, medelst Schqlpr, bör ineddelas. Vi Sa kim i Fäderneslandet icke E-xempel härpå. Den söm nu t. ex. saker »ig itt i bergs* Slaten, måste först undergå bergs-Fsameli vid Universitelet; sedan genomgå bergs-* Schöl an i Fahlun. i)öt fprra i theoteliskt * det sednare i praktiskt hänseende. Så fylle s i-nig äfven böra yara i mil ilai ren. Vid Tiniversiteternfe bora föreläsningar hållas i itidd. o. Ad. Fröt. io B. 2, A fö. 47 iDen 20 November f. ir. ämnets theorie; sedermera bora praktiska! Scholor emottaga den yngling, som fullbordat sitt theoretiska Studium. Den revision som Seht>]-ordningen föreskrifver, ansel* man otillräcklig.
Vid punkten 24r att belåning af adier och publika papper samt af Bankens egna obligationer ej allenast må få fortfara, utan äfven i nion af tillgång kunna utsträckas, likväl alltid med iakttagande, att lånebeloppet må varda inskränkt inom hvarje hypotheks verkliga värde, har blifvit inom Riks» Ständen anmärkt: af någre Ledamöter, att Bankens utlåning på adier och publike papper ej borde utsträckas till högre summa än hälften af Bankens till 5 millioner beräknade grundfond, och att hvarje hypolhek af detta slag ej matte belånas lill mer än högst |:delar af det värde, hvartill försäljningen deraf under månaden näst före belåningen bevisligen egt rum; af en Ledamot, att föreskriften, det låne-beloppet må inskränkas inom hvarje hypotheks verkliga värde, vore något obestämd, och att dessutom Banco-Styrelsen borde hafva latitud pröfva detta värde, oberoende af sjelfva den. å hypothekefc tecknade siffran; af flere Ledamöter, att den för Götha Canal-actiers belånings-vurde vid senaste Riksdag bestämde grund mätte oförändrad bibehållas, under det då gjorde förbehåll, att borgen tillika bör ställas för den brist, sorn vid hypotbokens användande möjligen skulle kunna uppkomma, samt af en Ledamot, att lika förmon äfven mätte beviljas för Södertelje Gauaiactier. Banco-Utskoltets Utlåtande N.o 16. Utskottet inser ej någon våda deraf, att belåningen af så beskaffade Hypolhek, som i denna punkt äro omförmälde, må, i mon af tillgång, kunna utsträckas och tror sig deslomindre böra frångå dess tillstyrkan härom, sorn Utskottet, vid jemförelse af de emot Utskottets förslag i sin helhet gjorde anmärkningar, befarar, alt en inskränkning af denna lånerörelse, inom bestämdt belopp, skulle gifva anledning till ytterligare tillvitelser emot Utskottet, alt åsyfta en menlig inskränkning i rörelsecapitalet.
Riddarhus-kassans tillgångar och fordringar, hvilka enligt 1852 års bokslut utgjorde 187,758 R:dr 12 sk. 5 rst., uppgingo enligt 1855 års bokslut till 203,312 R:dr 37 sk. 11 rst. samt hafva således under dessa tre år ökats med 15,554 R:dr 25 sk. 6 rst., allt B:ko. Adliga Kadett-skolefonden har under samma tid blifvit förkofrad från 75,701 R:dr 23 sk. 2 rst. till 77,746 R:dr 43 sk. 1 rst., eller med 2,045 R:dr 22 sk. 11 rst. samma mynt. Wadstena Adliga Jungfru-stifts-kassan, som enligt 1852 års bokslut ägde ett kapital af 174,126 R:dr 21 sk. 3 rst., har ökat sig till 175,875 R:dr 9 sk. 8 rst. eller med 1,748 R:dr 36 sk. 5 rst. B:ko, deruti likväl inberäknad en alltsedan år 1850 balancerad fordran af 3,066 R:dr 32 sk. för från Kassan bortstulne medel. Bilaga till Högloft. Bidd. och Adelns Brot. vid 1857 års Riksdag. 2 Riddarhns-Utskottets Utlåt,an de N; o 7. Grefl. Schefferska Stiftningens fond utgjorde enligt 1855 års bokslut 26,642 R:dr 6 sk. 5 rst. och har förkofrat sig med 217 R:dr 12 sk. 5 rst. Banko. Wennerstjernska fonden, som enligt 1852 års bokslut uppgick till 12,244 R:dr 4 sk. 8 rst., är nu minskad till 11,276 R:dr 16 sk. 5 rst. eller med 967 R:dr 36 sk. 3 rst. allt Banko, hvilken minskning dock härleder sig ensamt från den afskrifning af 1,000
» Men så har jag icke heller nått detta resultat, utan att utstå mången svår dust, i synnerhet med kära mormor, som alls icke kunde förstå och gilla Arturs och mitt sätt att sköta och uppfostra vår förstfödda. Ser du, det har alltid varit min åsikt att man gör barnen den största tjänsten, om nian genast från det de äro helt små gör så liten affär af dem som möjligt Och annars hade det ju också varit omöjligt för mig att ända tills nu undvara sköterska för Märta. Ty vänjer man ett barn vid vaggning och vyssning det första det ger ett pip ifrån sig, blir det i längden mera besvär och ansträngning än hvad en stackars mamma ensam står ut med. Jag vet ju nog att de finnas, som anse att man är helt och hållet utan hjärta, om man låter lillan ligga och skrika en stund och pröfva sina lungor, om hon annars är mätt och har det bra både öfver och under sig, men är för sömnig att vara glad och för vaken att tvärt somna. Det Itände ibland, när Märta var helt liten och jag om kvällen hade badat henne och lagt henne och sedan lämnat henne ensam, att hon kunde skrika en liten vers, innan hon somnade. (Det har nu icke på länge mera inträffat, ty hon lärde sig nog snart, att det ej hörde till saken.) Men då gick mormor helt orolig omkring från det ena stället till det andra, tills hon slutligen kom fram till mig och så bevekande bad mig att få gå och vagga henne bara en liten stund, att det verkligen var riktigt svårt för mig att vara tvungen att neka henne den fröjden. Ty småbarn få vanor fortare än vi tro, och en sådan söfning hade nog haft till följd att hon nästa kväll fordrat en likadan behandling. Men det lustiga är att se, huru mormor numera är så inne i vår metod, att det händer att hon, med ett djupt bekymradt uttryck i sitt ansikte, beklagar de människor, » som inte förstå sina egna barns bästa, utan vänja dem vid hjärnskakande vaggning och vyssande på armarna. Och dessutom göra de ju sig själfva så mycken onödig möda i stället för att litet spara sina krafter, tills de bättre behöfvas.
Tersmeden: Sedan Hr Gr. o. Landtm, medgifvit en sådan genomgång af bevilln.förordn., som nu är företagen, så ta - 110 Den 4 December e. m. ger jag mig friheten fästa mig vid en annan punkt i samma §, hvilken lyder sålunda: ”Utländningar (deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska producter), som resa omkring i landet och för egen räkning, eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skola vid ankomsten erlägga 50 r:dr, som beialas i gränsorten, hvarest å resepassel skall antecknas, huruvida berörde afgift blifvit erlagd, och för den tid, dé utöfver tre månader sig i Riket uppehålla, dessutom 50 r:dr för hvarje månad, hvilken afgift vid ankomsten äfven behörigen nedsättes för den tid, de uppgifva sig vilja i Riket qvarstanna utöfver de Irenne månader, för hvilka förstnämnde afgift blifvit bestämd, emot rättighet att af den för sednare tiden nedsatta afgiften vid utresan återbekomma, hvad efter nu stadgade beräkningsgrund för hel månad kan vara för mycket erlagdt. Den utländning, som, utan att hafva nämnde afgift behörigen erlagt, beträdes med att utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skall, jemte afgiftens erläggande, böla 300 r:dr b:eo, hvaraf hälften tillfaller åklagaren och hälften fattigcassan i den stad eller socken, der förseelsen ägt rum. Föröfrigt iakttages, hvad allmänna lagen, i 5 och 7 cap. Håndelsb:n och särskilda författningar, i afseende på dylik handel, stadga.” Wig förefaller det, alt för en nation, som anses vara så gästfri som den Svenska, dessa på utländningar lagda afgifter äro alldeles för dryga. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, gaf Frih. Tersmeden tillkänna, alt vid pröfning af en utaf de i Ulsk:s betänk, upptagna punkter, Utsk:s förslag i fråga om utländningars beskattning redan blifvit af R. o. Ad. bifallet. Frih.
»Ett köpmanshus i skärgården», till hvilken redaktionen förvärfvat förlagsrätten, så att någon upplaga af densamma uti bokformat icke samtidigt eller under nästa år kommer att utgifvas». Alltsammans är tryckt med fetstilar för att springa i ögonen på den godtrogna allmänheten, hvilken egennyttan vill lägga an på att pungslå. Ty se, vi hafva just nu framför oss 1:sta afdelningen af ett i Leipzig tryckt arbete »uti bokformat», kalladt: (Här nämnes titeln, och derefter, då det blir fråga om förordet, följa några grannlåtsfraser för författarinnans räkning, som icke rätt väl kunna borttagas, men som hon ödmjukast ber sina läsare fatta på samma sätt som hon sjelf den tiden gjorde; det vill säga såsom vackra konfektyrer, hvilka man gifver barn till ögonfägnad, på det de icke måtte skrika medan en tand utdrages eller någon annan obehaglig operation pågår, och det som nu följde var en af Crusenstolpes fintligaste och allra retsammaste operationer.) »Förordet» (Erklärung), dateradt Stockholm i november 1858 och undertecknadt af fru E. C., börjar så: Förevarande tyska originalupplaga af min nyaste roman: »Ett köpmanshus i Skärgården», har jag kontraktsenligt försålt till bokhandlaren herr Ph. Maass härstädes, och upplåtit åt honom allena till offentliggörande. (Det faller af sig sjelf att Crusenstolpe uteslutit så väl orden på tyska språket, som desslikes att första häftet ej fick bli synligt förrän arbetet började utgifvas i »Aftonbladet») Efter denna nätta förberedelse (det förvända utdraget af mitt förord) börjar operationen på fullt allvar, och man kan föreställa sig att när vår store författare hittade sin genialiska idé han visst utropade med den gamle skådespelaren och författaren i Blanches lustspel Ett resande teatersällskap: »Sköna tanke, Gud vet hvarifrån jag fick dig».
Att så många medborgerliga män, och hvaraf Riddarhuset dagligen visar dyrbara vedermälen, utgått från KrigsAcademien, är visserligen icke denna Läroanstalts, utan en personlig förtjenst hos dem sjelfva, hvilken desto mera bör värderas hos dem, som den ådagalägga; ty att ensidighet mot alla andra stånd än krigare äger rum vid denna Läroanstalt och icke är så ringa, torde nogsamt kunna bevisas. Den ständiga utöfningen af ett visst yrke måste naturligen leda till ensidighet. Den kan icke nog motvägas, 0111 ej en oväldig allmän bildning föregått den särskildta, som erfordras, för att egna sig åt én bestämd sysselsättning i samhället. Också fordras, vid Högskolorna, prof på allmän mensklig, eller så kallad human bildning, innan man får taga de särskilta eller applications-examina. Men det är icke nog, alt läroämnena äro allmänna och o~ välSiga; äfven lärosättet bör så vara, hvilket ock är händelsen vid de allmänna skolorna, hvarest ungdom af alla Stånd och vilkor gemensamt undervisas för att sedan spridas till alla möjliga yrken i Staten. En sådan skola är till sjelfva sammansättningen sannt medborg gerlig, och gifver derigenom, utan föreskrift, medborgerlighetens och den fria utvecklingens anda åt lärjungarne. Ingendera delen kan på lika sätt äga rum vid KrigsAcademien, der gossen, liksom i handtverkslära insattes, för atti begynnelsen bildas till ett visst yrke, och intet annat, antingen han dertill har fal - Dcrt 2.) Marlit, lenhet eller ej; och svårligen kan han sedermera, om de genom studierna väckta anlagen skulle så fordra, ändra sin bana, emedan man blott gjort honom skicKlig till att beträda en enda, Bådekrigarens och andra yrken måst# lida dervid; det förra, emedan det får ynglingar, som gjort bättre, att taga sig för något annat, och de sednare, emedan de förlora dem, hvarmed militairen blifver föga belåten.
För att afhjelpa denna olägenhet och göra allmänheten mera benägen för decimal-räkningens användande, utfärdades den i3 Brumaire år IX, en Consuls-författning, som tillät så väl ij dagligt bruk, som, i offentliga handlingar följande benäm - ningar Längde rnålt. r-Lieue ! Mille Yt-mått. Rymde-mått för våta varor Rymde-mått för tona varor Ved-mått. Vigt. stället för Perche — Melre ^bibehölls) I Palme — 1 Doigt — LTiait — fArpent — <! Perchecarre—. [Men fVelte <* Ponte L Verre fMuid ;re carie — <1 L Selier — Boisseau — Petit e — Siere (^bibehölls) Solive — rMillier — Qvintal — Livré — <{ Once — J Gros — LDenier — Grain — Myriamélre Kilométre Decamétre Decimétre Centi métre Millimétre Ilectare Are Centiare Decalitre Litre Decilitre Kilolitre Hectolitre Decalitre Lilie Deoislere ioöo livres 100 Kilogramme Heclogramme Decagramme Gramme Decigramme (poids de tonneau de mer) G Lag samt Allm. Besv.- och Ekon.'Utskottens Utlåtande, N.o 78. Ei.ligt den 7:de Art. i denna Författning., var det likväl medgifvet alt after behag bruka den ena eller den andra benämningen. Emedlertid bade man nu genomfört den tredje reformen. Härmed vnr doek saken icke hjelpt. Den stor* allmänheten vidhöll begagnandet af de gamla måtten, och så länge detta fortfor, var icke m}fcket vunnet dermed, att Statens embetsverk och äfven många enskilde bade antagit metre-systemet, den ena med de ursprungliga, den andra med de nja benämningarne. Oredan var härigenom snarare ökad, än förminskad. Man började nu inse, stt den vackraste theori kan vara ganska otillämplig för de allmännaste practiska förhållanden.
Reservationer: af Riksdagsfnllmägtigen Pehr Sahlström från Stockholms Län, som åberopat den vid § 8 uti Berättelsen N:o 27 afgifna reservation ; af Herrar Skogman, C. B., och Bråkenhjelm, P. R., samt Herr Doctor Lyth, hvilka åberopat de af dem afgifne och vid nämnde Berättelse fogade reservationer emot Utskottets yttrande i 10 §.; samt af Riksdagsfullmägtigen Pehr Sahlström från Stockholms Län, som anfört: "Ehuru jag bordt medgifva, att de af mig inom Utskottet serskildt gjorde hemställanden, rörande hushållningen vid Bankens Bruk Tumba, må såsom min enskilda motion behandlas, kan jag likväl icke undgå reservera mig mot det beslut, hvari Utskottet stannat, nemligen att icke yttra sig öfver de anmärkningar vid denna hushållning, som inom 2:ne Riks-Stånd blifvit framställde.” STOCKHOLM, trjcflt nos W. F. Dalmar, 1845. Ank. till Exp.-TJtsk. d, 5 Mars, LI. 3 e. rn. Memorial, med förslag till samm an jemimia g af RiksSt ändens skiljagtige beslut, i anledning af Utskottets Betänkande, N:o 22, och Utlåtande, N:o 39.
Dep arten) en tern a att utmärka sig för drift, ordning och skyndsamhet, och på detta sätt skulle lifvet återvända i Statskroppens minsta delar, och skicklige Embetsroäns danande blefve deraf en otvungen följd. För att visa det utseende, som den administrativa delen af RiksStyrelsen, efter denna organisalionsgrund, skulle komma att erhålla, far Utskottet framställa följande allmänna fördelning af de hittills varande Styrelseverkens göromål på de nya Departemen - Serskildta Utskottets Betänkanden. 667 terne, hvarvid dock Utskottet vili söka undvika detaljer, sorn icke tillhöra dess af Riksens Höglofl. Ständer gifr.a uppdrag. Alia Ärenden af icke judiciel natur, som hittills tillhört Kammar-Collegiutn, Commerce-Collegium och Allmänna MagazinsDirectionen, komma att bestridas af Inrikes Ministern. Allt hvad som rör allmänna hushållningen, näringar ne och handeln bör beredas och afgöras pä ett ställe, och den kanhända alltför länge medgifna splittringen af dessa i oskiljaktigt sammanhang stående elementer af den allmänna välfärden upphöra. Ett stort steg göres dymedelst till ernående af det länge sökta förhållande, der ingen näring uppmuntras eller understöd;es på den andras bekostnad, utan hvarje särskilt endast betraktas som en del af ett större helt och värdas och befrämjas endast i den mån den bidrager till detta helas upp omst och flor. Bergsoch Sundhets-Collegierne upphäfvas, och, då den vetenskapliga grund, på hvilken deras egenteliga göromål hvila, förutsätter Inspection af dertill särskilt quaJificerade personer, eå komma bergshandteringen och Medicina]väsendet, att, lika med Landtmäteriet och Postverket, ställas under hvar sin Chef, hvilka äter närmast bero af Inrikes Ministern.
Det Land, som i detta afseende ligger oss närmast, år Tyskland, 4qo Stats-Utskottets Betänkatiden. hvars alla mängfalldiga Stater finna sig väl af att behålla Skogarne under offentelig vård. Oaktadt en tiodubbel Folknummer, på en föga större Landsträckning, fordrar mångfalldig massa Brännmaterialer, upptaga dock Skogarne en vida mindre areal, än hos Oss, och under det våra Skogar, fastän större, äro på en gång otillräcklige oell utan inkomst för Staten, äro de der mindre, men tillräckliga, och en af Statens förnämsta inkomst-källor. Det kan icke undgå uppmärksamheten, att detta besynnerliga förhållande måste härleda sig ifrån deras olika behandling, och att, om man hos Oss, i stället för att öfverlemna alla Skogar åt slumpen, eller hvad man med andra ord kunde kalla enskilda omvårdnaden, sätter dem under en annan hushållning, skall man snart röna, att det ändamål, man åsyftade, icke var omöjligt, fastän medlen som man hittills använde icke voro tjenliga till dess befrämjande. s’Då man åberopar Fremmande Länders erfarenhet, mötes man ej sällan af den invändning, att det utländska icke lyckas hos Oss. Det är derföre lyckligt, att man i de anmärkningar. som föran e C* 9 ledt Aterremissen af Betänkandet, finner en uppgift på ett hushållnirigssätt inom Stats-Utskottets Betänkanclen. 491 {Sveriges egna gränsor, öfverensstämmande med det i Tyskland brukliga, och som redan lemnat oförväntade resultater. Att i detaillerna upptaga detta försök, är att ådagalägga, huru en förbättrad Skogshushållning äfven i Sverige kan tillämpas och vara indrägtig. Det skall vara utfördt under Hans Maj:t Konungens egna ögon och med Hans höga Auctorisation; och om Opinionen, som alltid behof ver ett öfvertygande Factum till vändningspunkt, skulle af detta Försök få en ny rigtning, ökas derigenom förbindelserne till en Konung, hvars åtgärder alltid utmärkas af lyckliga påföljder. '‘Parken på Djurgården vid Stockholm innehåller ej mer än i,20o:de Tunneland Skog.
Utgående från hans egen förutsättning, hemställer jag således, om Frih. Boye icke skulle behaga finna, att ändamålet bäst vinnes, om Hr Lagerhjehns •project antages, samt då icke af egenkärlek qyarblifya yjd sitt förslag. Frih. Boye: Det är möjligt, att jag missförstått Frih, Ehrenborgh; rupp jag tyckte mig höra honom så referera mina ord, sorn hade jag sagt, att de öfriga Stånden ville inverka på våra beslut. Sådant liar jag icke sagt, utan blott, att till min kunskap kommit, det de öfriga Stånden skulle yara betänkta att genom framställning till K. M. söka åstadkomma åtgärder för att förmå R. o. Ad. att uppfylla sin I^en 19 Sept era b c r. pligt. Detta rykte var orsaken till min motion. Omsider, och då jag är uppkallad af Hr af Ekenstam att vara ordhållig, får jag förklara, att om R. o. Ad. anser correctivet af suppleanter vara användbart icke blott för förstärkta, utan jemväl för de öfriga Utsk:n, afstar jag från min motion. Hr Dalman: Under förutsättning, att Frih. Boye icke ämnade afstå från sin motion, begärde jag ordet för att fästa afseende derå, att, enligt 44 ,§ Riksd.Ordn., det blott är allmänna frågor, som icke kunna afgöras utan föregången remiss. Då Frih. Boye nu emedlertid begifvit sig till löfte om att afstå, men dervid fästat ett vilkor, hvars antagande strider emot ett redan fattadt beslut, torde något bifall dertill icke kunna ifrågakomma; hvaremot Ståndet är oförhindradt att directe afslå motionen, hvilket jag för min del yrkar. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, föreslog, att Frih. Boyes motion måtte till Ridd.Utsk. remitteras. Ropades nej. II. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå Frih. Boyes motion. Ropades ja. Hr Silfverhjelm: Sedan Frih.