Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit den gjorda framställningen i öfvervägande; och ehuru saknaden af bestämda föreskrifter, i synnerhet hvad landsbygden beträffar, i afseende på försäljning till förtäring på stället af maltdrycker och andra icke sprithaltiga drycker, kan föranleda tvekan och osäkerhet hos vederbörande myndigheter, om och i hvad utsträckning sådan försäljning må ega rum. hvarför ock så beskaffad handtering i en del orter betraktas såsom en helt och hållet fri näring, då den deremot å andra endast under vissa vilkor och efter erhållet särskildt tillstånd får utöfvas, samt medgifvas mäste, att öppnandet hvar och af hvem som helst af s, k. ölstugor skulle kunna leda till sådana missbruk och oordningar, sorn pålandet, der någon kraftigare polisuppsigt icke är att påräkna, svårligen kunna förhindras, finner likväl Utskottet, sedan Rikets Ständer, enligt hvad ofvanberördt är, så nyligen som vid sistlidne riksdag godkänt dåvarande Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts uttalade åsigt, att ”det icke kunde anses vara någon förmenadt, att efter ”den anmälan hos vederbörande, som upprätthållandet af nödig ordning må kunna ”kräfva, å landet utöfva tillverkning och försäljning af maltdrycker”, desto mindre skäl att tillstyrka bifall till motionärens förslag, som de deri nedlagda bestämmelser, rörande pröfning pä förhand af en persons ordentlighet, sedlighet m. m. såsom vilkor hädanefter för utöfningen af en i allmänhet ät hvem som helst medgifven rättighet att såsom försörjningsmedel idka en så oskyldig försäljning, som den af öl och dricka, innebär ett märkligt tillbakagäende i vär näringslagstiftning, hvartill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande J\& 70. 17 de förhållanden, som under densamma utvecklat sig, ej gifva anledning.
Olli man således än medgifver, att ehuru ingen af de fyra classer, Söm man trott hafva tillfälle och anledning uttaga silfver, nemligen stora handelshus, allmänna cassör, capitalister Och importörer, hvarken särskildt eller samfäldt kunna förstöra realisatiöhen, emedan dels en betydlig qvantitet bancosedlar behöfvas för skatter och inrikes rörelsen, dels deli qvarblifvande Sedelstocken stiger i värde o. s. v.; så gäller dock allt detta blott såvida intet surrogat för bancosedlar finnes; men börjar blott någon brist på dem förmärkas, hvilket lätt kan ilända, då så många deboucheer för silfret blifva öppnade och äro lockande att begagna, bilda sig nog alla tillåtna surrogater. I samma mån löpa bancosedlarna in, och det behöfves slutligen blott en obetydlig tillfällighet för att sätta surrogaternas utgifvare i förlägenhet. De blifva insolventa. Den härunder redan utarmade Banken måste taga dem under armarna (ty jag supponerar, att den har mera styrka att uthärda elisen), emedan Staten aUctorisérät deras tillvaro; men derefter behöfver Banken sjelf morätöHUm och nytt nccord. Ingen realisation, myntbestämning eller hvad det må kallas, kan således äga bestånd, utan att ali möjlighet till uppkomst af o rea I i ser b a r t creditmynt är afskuren; och att göra en realisation, som icke äger bestånd, är ej allenast en misslyckad oeconomisk calcul, utan ett • juridiskt brott, en orättvisa; emedan den, som har disponibla capitaler, att derför uttaga silfver så länge realisationen fortgår, får mer än någon annan derefter.
Allmänheten åter betjenas i förevarande hänseende af de handböcker, hvilkas utgifvande den enskilda företagsamheten besörjer, och hvilka i sednare tider blifvit författade med den omsorg och fullständighet, att äfven embetsmännen af dem hafva gagn, samt utkomma merändels efter hvarje riksdag i ny upplaga, och för ett pris, som gör det möjligt för en hvar att utan uppoffring förskaffa sig desamma. Och som dessutom reda icke saknas i gällande författningar rörande Skiftesväsendet, torde den af motionären i omförmälda ämne gjorda framställning icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd. Lagsami Allm. lies v. och Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. Reservationer: af Herr Grefve Taube, H. A., beträffande Utskottets utlåtande öfver de af Herr Wahlbom och Lars Gustaf Andersson väckta motioner om ägograderings verkställande och pröfning, innan laga skifte fortsättes och fullbordas; hvarjemte Herr Grefve Taube anmält, att han icke deltagit i beslutet om tillstyrkande af bifall till väckt motion om rättighet att vinna fastställelse å klyfning af hemman, som ej undergått laga skifte; af Herr Staaff; af Herr Sundvallsson samt A. W. Uhr från Nerike och Olof Persson från Gefleborgs län,[i afseende på Utskottets beslut rörande ifrågasatt upphäfvande af det genom Kongl. Kungörelsen den 25 Juni 1830 stadgade vilkor för erhållande af bidrag utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte; samt af A. W. Uhr särskildt beträffande dels Utskottets beslut i fråga om yrkad rättighet att vinna ägoutbyte med tillhjelp af mellanliggande skifteslag, dels ock af Uhr ifrågasatt upprättande i tre exemplar af besvärsskrift uti skiftesmål. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Sammansatta Lagsamt Allm. Best.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 15. 1 ä:ö 15. Ant. till Exp.-Utsk. den 18 Juni 1860, kl. 2 e. m.
Ad. fattat i förevarande ämne, vara så riktigt, att ingen återkallelse deraf bör äga rum, så hemställer jag vördsamt, att inbjudningen måtte afslås, och att R. o. Ad. måtte godkänna voter.proposm. R. o. Ad. beslöt, att, med vidblifvande af sitt i ämnet förut fattade beslut, godkänna den af Utsk. i delta mom. föreslag na voler.propus. Mom. C) an g: de förbehåll om framtida ersättning för samma utgift. Ilr von Hartmansdorff: Här tror jag åter, att det vore skäl alt R. o. Ad. antoge inbjudningen, emedan det förslag, som bär göres, är fullständigare, än det sorn R. o. Ad. i samma syftning, men icke i samma utsträckning, har fattat. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos:r, antog R. o. Ad. Utsk:s inbjudning till instämmande i det af BorgareSt. fattade beslut, att utgiften lill friköpande af slafvarne å St. Barthelemy må äga rum, under förbehåll af framtida ersättning, och ansågs i följd deraf den af Utsk. föreslagna voter.propos. N:o 2 förfalla samt godkändes voler.propos. N:o 3, med den förändring, att uti eontrapropos. lista alternativet, innehållande R. o. Adis beslut, borde utgå. Vidare föredrogs och företog R. o. Ad. momentvis till pröfning StatsUtskis d. 7 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 291, i anledn. af dels erhållen återremiss, dels särskilde RiksSl:s skiljaktiga beslut ronde utlåt. Morn. a), ang-.de de af 3:ne Ständ bifallne delar af ut lut. Lades till handlingarne. Moni. b), ang:de (Jtsk:s tillstyrkande i afseende pä Colonien St. Barthelemys afträdande till någon främmande makt. Frill. Palmstjerna, Carl Otto:
Nåder fann för godt alt till förnyad handläggning af Committerade återförvisa ämnet i hela dess vidd, samt derjemte ålägga Committerade att, utan hinder af förut vidtagne åtgärder och beslut, i vederbörlig ordning ånyo rotera *'så väl den privilegierade, som icke privilegierade, af ålder oroterade, jorden”, sedan likväl förut vidtagits de förberedande anstalter, och infordrats de upplysningar, som för ärendets fullständiga behandling och oförhindrade afslutande tilläfventyrs kunde finnas nödige, hvar emedlertid prestation af ti Hokt ordinarie rotering hvarken in natura eller med annan rotefrihets-afgift, än den Bevillnings-stadgan föreskrifver, skulle ega rum, innan E. K. M. derom vidare förordnat. I anseende härtill företogo Committerade åter extra rolerings-jemkningen i Halland; men då härvid flere utsockne frälsehemmans-egare iugåfvo skriftliga protester emot dessa hemmans åläggande af ordinarie rotering, ansågo Committerade sig böra, innan roteringen verkställdes, underställa frågan E. K. M:s Nådiga pröfning och afgörande; hvarefter Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kammar-Collegium, af berörde anledning ånyo hörda, i afgifvet Utlåtande den 16 September 1837 sökt utveckla de skäl, på grund af hvilka de ansågo ifrågavarande hemman böra ordinarie roteras; och har E. K. M. sedermera, genom Nådig Skrifvelse af den 24 October 1837, anbefallt Committerade att, i afseende å fråga om rotering å jord af utsockne fräisenatur, ställa sig till underdånig efterrättelse de klara och tydliga föreskrifter, som i Kongl. Brefvet den 2 November 1833 blifvit meddelade; — till underdånig åtlydnad hvaraf roteringsjemkningen ock numera är verkställd, på det sätt, att ordinarie rotering påförts de utsockne frälsehemmannen i Halland, men hvaröfver åtskillige af dessa hemmansegare hos E. K. M. sig i underdånighet besvärat. Expeditions-Utskoitets Förslag till und.
AdvocatFiscalsEmbetet, som, fastän remissen blott haft afseende på förvandlingen af de hustru Mansten ådömda böter, ansett sig icke kunna undgå anmärka, att IläradsRätten, äfven vid bestämmandet af Matts Schulins förvandlingsstraff, förfarit lagstridigt, har sålunda inför Kongl. HofRätten fört ansvarsoch ersättningstalan emot Häradshöfdingen, för ifrågavarande origtiga förvandling; uti hvilket mål, efter det hustru Mansten ( 37 ) och Schulin, uti dem affordradt yttrande, förklarat sig icke äska någon ersättning, för det dem tillskyndade lidande, samt Häradshöfdingen, i afgifven förklaring, sökt visa, att IläradsRättens förvandlingsbeslut vore med föreskrifterna i 5 Cap. 4 § StrafFBalken enligt, Kongl. HofRätten, genom Utslag den i3 Januari i835, sig utlåtit: att som, vid bestämmande af böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd, nyssnämnda lagrum stadgade, att emot böter ifrån En daler till och med Tio daler svarade tyra dagars fängelse vid vatten och bröd, och genast derefter, att böter ifrån Tio till Tjugofem daler motsvarade åtta dagars enahanda fängelse, och så vidare i bestämd progression, så att, emot böter ifrån Åttatio till Etthunr dra tio daler svarade tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, samt slutligen, att böter öfver Etthundra tio daler motsvarade tjugoåtta dagars så beskaffadt fängelse; af hvilka, vid de första och sista bötestalen begagnade, uttryck tydligen följde, att det för hvarje förvandlingsbestämmelse sednast nämnda tal, deri borde inbegripas; med tillämpning hvaraf hustru Brila Maria Salomonsdotter Mansten, för de henne i ofvanberörde måtto rätteligen ådömda Åttatio dalers böter, icke bordt åläggas högre bestraffning, ån tjugo dagars fängelse vid vatten och bröd, samt Matts Schulin, för de honom ålagda Fyratio dalers böter, endast tolf dagars enahanda fängelse; men hustru Mansten och Schulin äro vordne af HäradsRätten ådömde, den förra tjugofyra och den sednare sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, samt således hvardera fyra dagar utöfver hvad på deras brott följa bordt, hvilka straff de äfven till fullo utstått; alltså pröfvade Kongl.
Skrifvelse, N-0 288. oell deras aflöning å Rikets Stat uppförd, hvadan deras innehafvare skäligen kunnat beräkna att, så länge de motsvarade det dem lemnade förtroende, bibehållas vid dessa embeten samt dermed förenade löneförmoner; på grund hvaraf Rikets Ständer ock godtfunnit medgifva, att de vid upplösning af Rikets Allmänna Ärenders Beredning i tjenst varande Ledamöterne må, ifrån den tid, deras aflöning upphörde, å Allmänna Indragnings-Staten åtnjuta motsvarande belopp, eller hvardera Ett Tusen R:dr årligen, likväl med förbehåll, att denna löne-ersättning förminskas eller upphör, i den mon desse Ledamöter, efter nämnde tid, tilläfventyrs redan erhållit eller framdeles undfå löneförmoner af allmänna medel, öfverstigande dem, de vid berörde tid innehade. Hvilket, till svar å högstberörde Nådiga Remisser, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. ö Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 April 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö dea i4 April iS4f Preste-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den j5 « Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om sammanslående af de Banco-råkningar hvarå det Manufastur-Disconten beviljade understöd i Banken är anvisadt. (Statsoch Banco-Utsk. Uti. N:o 144.) S. A. K. Sedan de af E. K. M. förordnade Revisorer för granskning af Manufaelur-Biscontens räkenskaper år 1833, uti afgifven underdånig Berättelse, anmärkt, att Commerce-Collegium för fondens Crediliv på Rikets Ständers Bank, utgö - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.O 288.
Härigenom skulle i de flesta fall de penningar, som i uppbörden ingått, komma att inom orterna qvarstadna och genast kunna återigen utlemnas i allmänna rörelsen. Då både filialoch privat-bankernas rörelse och ställning kontrolleras af statens embetsmyndigheter och då det allmänna, så länge något icke förekommer att anmärka emot dessa bank-inrättningars rörelseoch förvaltningssätt, ingalunda har skäl att förvägra dem samma förtroende, hvarmed nämnde inrättningar af de enskilda samhälls-rnedlemmarne omfattas och hvars orubbade fort,varö utgör vilkoret för desammas oafbrutna verksamhet, så synes någon skälig anledning till betänklighet emot en sådan åtgärd icke kunna hemtas från farhågan, att det allmännas säkerhet derigenom äfventyras. I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter och med stöd af den under tillämpningen af hittills .gällande stadganden vunna erfarenhet om det inflytande Rikets Ständers förfogande uti ifrågavarande hänseende utöfvar på den allmänna penniogeställningen i landet, har Stats-Utskottet ansett sig böra uppgöra och får härmed underställa Rikets Ständers pröfning och antagande nedanstående förslag till dels nya, dels i vissa delar förändrade beslut, och stadgar rörande ifrågavarande ämne. 1:o. De för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning i Landt-ränterierna och Tullkamrarne utom Stockholm inflytande uppbörds - Siåts-Utskottets Memorial M 169. 5 medel, som, enligt gällande författningar, skola till Statsoch Riksgälds-kontoret eller General-tullstyrelsen levereras, må, i stället för att med allmänna posterna till dessa verk försändas, hädanefter insättas antingen i Rikets Ständers Banks uti samma stad, der Landt-ränteriet eller Tullkammaren befinnes, inrättade Låne-kontor eller ock i dervarande filialeller privat-bank, under förbehåll, att det sålunda insatta beloppet, enligt derå meddeladt insättningsbevis eller utfärdad anvisning, kommer att vederbörande embetsverk har i hufvudstaden tillhandahållas i den ordning, sorn genom i sådant afseende mellan samma verks Styrelse och Bank-inrättningens^ Direktion träffad öfverenskommelse, blifvit bestämd, 2:0.
För Den 22 Juli. 2111 För fattiga Faderlösa barn, som upptagas af Fosterföräldrar och med föda, kläder och skötsel försvarligen vårdas ‘ samt till inhämtande af nödig Christendorrts kunskap , jémte andra för ett arbetshjon nödiga och nyttiga stycken, alfvarligen hållas och till goda seder upptucktas, har Kongl. Maj:t uti 3 Art. 4 §. af dess under den 25 Maj 1805 för Husbönder och Tjenstehjon utfärdade Nådiga Fego Stadga förunnat frihet från Krono-Utskylder till den tid, afpasSad efter Fosterföräldrarnes besvär och omkostnad, deruti omförmäles, nemligen: Om barnet, då det upptogs, var under 3 år, njutes sådan eftergift till dess det fyllt 24 år; var det imellan 3 och 8 år, till dess det fyllt 21 år, och var det imellan 8 och 12 år,till dess det fyllt 18 år. Då genom ofvanhögstberorde Författningar redan blifvit stadgade de friheter och eftergifter, som blifvit förunnade så väl för de barn, hvilka utlemnas från de här i Staden varande Barnhus till uppfostran på landet, som ock för de fattiga Faderlösa barn på landet, hvilka af Fosterföräldrar upptagas, så skulle väl någon vidare åtgärd härvid nu icke synas nödig ; men som Herr Commerce-Rådet och Riddaren Wegelin uti dess ingifna Memorial omförmält, »att en saknad förnyelse af de uti ofvannämnda Författningar beviljade eftergifter skall gifvit anledning till flera betänkligheter vid Uppbörds Verket så väl härstädes som på flera ställen i Riket; så hemställa till Riksens Höglofl.
Att begå fel är menskligt, men att icke försona dem, då man dertill är i tillfälle, är okristligt. Andra länders äfven nyare lagstiftare, ledda af denna åsigt, hafva äfven gått vida längre i värnandet af de oäkta barnens rätt än LagUtsk. vågat föreslå, på sätt af Betänk, kan närmare inhämtas, Gr. Sparre har i sin reservation yttrat, att den i främmande länders lagstiftning antagna principen om oäkta barns arfsrätt grundar sig på den Romerska rätten och att denna rätt tillkommit före kristendomen. Det torde likväl vara oafgjordt, huruvida den Romerska rätten uteslutande bidragit till nämnde princips antagande, ty de lagar, som äfven efter kristendomens införande allestädes vunnit stadga och helgd rörande oäkta barns arfsrätt torde ej härleda sig hufvudsakligen från personer, som egnat sig åt lagfarenhetens studium, utan snarare från folkets egen rättskänsla, ledd af de andliga, hvilka i kristendomens första tider voro de, som egentligen bestämde lagarnes innehåll, och som den tiden funno sig böra lyssna till menniskokärlekens bud. För öfrigt har det blifvit sagdt, att familjelifvet skulle störas genom antagandet af detta lagförslag. För min del förstår jag ej rätt meningen i denna fras, ty LagUtsk. har ju i sitt förslag uttryckligen undantagit det förhållande, att modern till ett oäkta barn sjelf ägde äkta barn. Det är således gifvet, att de oäkta barnen icke kunde med sina arfsanspråk störa familjelifvet, ty så snart deras mödrar blifvit gifta och erhållit egna barn, förfaller de oäktas arfsrätt. För min enskilta del anser jag den sålunda gjorda restrictionen vara alldeles öfverflödig, likasom den icke heller finnes i de länders lagstiftning, hvarest principen om oäkta barns arfsrätt gjort sig gällande; men då emedlertid en sådan inskränkning skulle komma att ega rum, så blifva ju bekymren för familjelifvets fred öfverfiödiga. Slutligen vill jag erinra, att för icke mer än tre år sedan en lag i vårt brödrarike Norrige stiftades, som åt oäkta barn inrymmer arfsrätt icke blott till mödrarnes utan äfven i viss mån till fadrens qvarlåtenskap.
Föredrogos å nyo och bi föl I o* följande StafsUtskottets den 20 sistlidne Sppternher algifne, samt den 27 derpå följd© eftermiddagen p§ bordet lagde, Utlåtanden; BCn 3.: Octohsr f\ m. N‘.o 489- I anledning af Kong!. Majrts Hl*, diga Remiss på Olof Söderbergs underdåniga ansökning om nedsättning uti arrendet för Betesmarken Rebbelberga Broar i Christianstads Län, N.;o 490, Om Passevolance-afgiftens upphörande eller nedsättning. N:o 491- I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, uti frågan om fastställande af en årlig underhålls-, summa och Enkesäte för Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessan, i händelse Hennes Kongl. Plog?, het blefve i Enkostånd försatt. Herr von Hauswolff, Carl Gusfaf Retnkqjdf anförde skrifteligen: (Se Bilagan N,:o 4.) Eades på Bordet, Föredrogs å nyo SratsUtskoUefs den 2-D.sistledne September under Nto 492 aflåtne, samt den, 27 derpå följde eftermiddagen på bordet i agde,. Memorial, angående RiksStindens serskildta beslut uti frågan om anslående af ett årligt arfvode för Ofver Directeuren Schvarts;, Herr Lefrén, Johan Pehr'.- Som jag, är Mo. tionair i denna fråga, hoppas jag Bidderskapet, och Adeln ej illa upptager^ att jag anmält mig. jica 3 Octobcr /, iu. 5? StatsUtskotfets Betänkande innehåller 2:ne Afternativer, hvaraf det ena blifvit bifallit af aine Stånd, det andra af de båda öfrige. De medel, sorn skulle utgå, om nstsr Alternativet öller min Motion bifölls, äro naturligtvis Statens medel. Enskiidte kunna icke komma i fråga, ej eller sådana, sorn redan äro anslagne till andra företag:
Dito Dito | Bildhuggaremästare Transport ' I 1’crsoual. Aflöning i kontant Spanmål i Råg. Måna ds1 ii na re. 3 t För månad eller dag per man. För filper nian. N:o 4 lill Kungl. Majds Nåd. Prop. N:o I, om Statsverket ISSI). Nuvarande Stat. Personal. Aflöning i kontant. Spanmål i Råg. Månadslönare. Daglö- nare. För månad elid' dag per man. För år ! per man. Summa. -o 2 *3 • o: O 850 Dito mod dito Machinister med dito Dito med dito Machinist-Lärlingar Dito Smedsgesällcr Dito Dito Målaregesäll Dito Snickaregesäller N;o 4 lill Iioni/I. Majus Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4856. Transport Bokhållare vid Smedjesamt fil-, plåtoch Kopparslagarc-Verkstäderne och Gjuterierne, med åliggande att handhafva Materialoch Instrumental-uppbörderne samt föra Journal öfver åtgångne materialier inom dessa verkstäder Öfver-Smedsmästare för ofvanberörde smedjor samt filoch plåtslagare-verkstäder äfvensom att vara Proberare i Hydrauliska pressen Under-Smedsmästare med arbetsskyldighet Dito med dito Målaremästare med dito Snickaremästare Under-Snickarcmästare med arbetsskyldighet Öfver-Machinistcr med dito Dito med dito Machinister med dito Dito med dilo Machinist-Lärlingar Dito Smedsgesäller Dito - Dito Målaregesäll Dito Snickaregesällcr Dito Dito Lärlingar vid Departementet Mekaniska Departementet. lön, men utan inqvarterings-ersättning Transport Den i underdånighet föreslagna Stat. Personal. Aflöning i kontant. Spanmål i Itåg. Månadslönare. Daglö- nare. För må naii eller ilag per man. t or ar per man. Suni ma. cé h“ c: _ 3 £5 ? N:o 4 till Kanyl. Maj.-ts Nåd.
Lill en öppen, för hvilket ändamål förordtus skulle, det den förmyndare, som äger fastighet, ovilkorligen är pligtig att låta inteckna sin myndlings kapital, dermed den tysta förmånsrätten ock kunde upphöra, isynnerhet om tillika biöfve stadgadt, all den förmyndare, som beträdes med underlåtenhet, i berörde hänseende skall straffas såsom oredlig ombudsman; •— att Utskottets ifrågavarande förslag i allt fall innefattar icke en utbildning, utan en fullkomlig omhvälfning af bypolheksväsendet, och vore stridande mot sjelfva grundbegreppen af hy - i4 Lag-Utskottets Utlåtande Nio 66. pothek, till stöd för hvilken af Herr Grefve Sparr ', E, gjorda anmärkning hlifvit an för dt, att då gällande lag. som sammanställt de olika slagen af hvpothek, nemligen de offentliga med de lagliga, egentligen felat deri, att den icke .sökt bereda dessa sednare deri för hy po thek nödvändiga offentlighet, så borttoga förslaget den, af främmande lagar bibehållna, rättigheten för den omyndige, a t vinna hypothek i förmyndarens egendom, och satte honom efter hypotheksinnehafvare, ehuru en förmånsrätt icke kunde ega rum, ulan till följd af eu gifven laglig orsak, som just vore hvad man kallade hypothek, ifrån hvars begrepp förslaget gjorde det afsteg, att, enligt detsamma, tiden för dess uppkomst icke finge tagas i beräkning; derjemte förslaget allenast tillerkända omyndig förmånsrätt vid konkurs och ej vid utmätning; — att, vid bedömande af denna fråga, jemväl måste tagas i betraktande, att myndige långifvare sjelfve kunna se sig före och således härvid hafva ett företräde för de omyndige, livilkas rätt alltjemt af lagstiftaren betraktas såsom helig, och ingalunda borde uppoffras för Statens materiella interessen; — samt slutligen att Utskottet, såsom motiv för sitt tillstyrkande, blott framhållit olägenheterne af de omyndiges företrädesrätt och bemödat sig visa hvilken ringa säkerhet den medför, hvilket dock endast vore att betrakta saken från den ena sidan; — hval förutan flere framställningar blifvit gjorda i afseende på vilkoren, hvarunder oftanämnde tysta förmånsrätt ansåges kanna upphöra, hvilka alla åsyfta tillvägabringande af anstalter, derigenom omyndiga kunna beredas annan säkerhet, dervid inrättande af förmyndarekamrar samt den redan anmärkta inteckningsrätten ömsevis gifvits företräde; hvaremot en talare ansett olägenheterne af den tysta förmånsrätten undanrödja*, om det stadgades, all den som på hypothek upptager lån borde,