Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilar har blifvit yttradt, alt införselsförhud vore nödvändigt för våra näringar, och man har velat jäfva det anförande, som Hr Skogman på förmiddagen haft, derigenom att man påstår att tillverkare i Westergöthland af groft bomullslärft skulle gå under, i händelse bomullslärft infördes. Hr Skogman har likväl anfört, att sedan förbud mot införsel af groft bomullsgarn upphört, så har denna tillverkning stigit till nära 3 millioner om året. Jag skulle trott, att sjelfva detta exempel varit nog för alt tysta munnen på dem som haft dessa farhågor. Man hade trott, alt vära Svenska ullspinnerier icke vore tillräckliga för det behof, som här förefinnes för tillverkningen af tyger; men 0111 icke de inhemska garnfabrikerna skulle vara tillräckliga att, vida utöfver behofvet för den inhemska fabrikationen af tyger, tillverka garn; så skulle de ej heller kunna concurrera till export af garn i bredd med exporten af sjelfva tyget. Ensamt genom full frihet i dessa näringar kan man skalfa sysselsättning åt den stora massa af Sveriges innevånare, hvilken är i saknad deraf genom våra näringslagar och genom i833 års författning för försvarslösa personer, hvilken man allmänt erkänt vara grundlagsvidrig och i sina följder skadlig. 11. St. hafva likväl icke begärt dess upphäfvande, utan den slår qvar, och det Utsk., som första gången yttrade sig om näringsfriheten, har väl i förbigående, i anledn. af comiteens betänk., derom yttrat några ord, men icke afgifvit något förslag till und. skrifvelse till K. M. om dess upphäfvande.
Om man såsom grundsats fastställde, att de enskilde skulle ovillkorligen teckna sig för en del af anläggnings-koslnaden, borttoges derigenom den fördel, som åsyftades genom den af R. o. Ad. bifallna Usta §:n, eller ntt Staten skulle, utan afseende på de enskildes lägre intressen, anlägga jernvägar, der Staten ansåge dem med afseende på sina högre intressen i främsta rummet böra anläggas; men derigenom att de enskilde inbjödes till delaktighet i denna teckning, blefve på täflingens bana ett tillfälle för Regeringen beredt att erhålla en säker ledning vid bedömandet af banandelens verkställbar och förmånlighet för orterne, och vida säkrare, än den ledning, som kunde erhållas genom itpgjorda statistiska beräkningar, hvilka, med den osäkerhet, som i detta hänseende råder inom vårt land, alltid måste blifva ganska ungefärliga. Att de obligationer, som af enskilde skulle tecknas, böra ställas i sammanhang med fondsystemet, faller af sig sjelft, och att valören blifvit bestämd -till 450 R:dr riksmynt, kommer af det enkla skäl, att denna valör utgör det lägsta belopp, derå de af R. o. Ad. beslutade statsobligationerna skulle utfärdas; men det är klart, att systemet icke lider, om man än anser valören böra förändras till något annat närgränsande belopp, än hvad afdelningen föreslagit. Den 4:de punkten innehåller: ”Beloppet af de aktier, för hvilka enskilde sålunda sig tecknat, bör i stadgad ordning inbetalas med en tredjedel årligen; egande K. M:t att bestämma, huruvida och i hvad fall försummad inbetalning medför förlust af aktier, jemte det förut derå inbetalda belopp.” Denna föreskrift är i fullständig öfverensstämmelse med dem, som i Riksgälds-kontoret hittills varit gällande för enskildes bidrag till utförande af sådana allmänna företag, som understödjas af stadsmedel, dock med fästadt afseende Den 22 September e m. 171 på de förändrade förhållanden, som till följd af statsobligationerna skulle upkomma.
Nidderskäpet och Adeln har till Constitutions-Utskottet bliswit remitteradt ett Dic - Memorial N:° 23. 35S tameu af Herr Manncrstam, Iohan, rörande särskild söreskrift eller Jnstruclion för den TrycksrihctsCommittee, som enligt Negcrings-Formcns stadgande skall af Riksens Ständer wälsas. Herr Mannerstam anser, att werkningskretsen för denna Committee icke bör inskränkas inom gräusorne af des egentliga bestämmelse. Tryckfrihetens wärd; att den bör äfwen i andra afsecnden utan ny kostnad göra Staten nytta; att den borde, sä widt tid och möjlighet mcdgäswe, ur insände eller utkomne skrifter, till allmänt utbredande, samla säkra upplysningar och resultater af fleras kunskaper och erfarenhet, och derwid isynnerhet fästa sin uppmärksamma åtgärd wid granskningen af gjorde anmärkningar öfwer wara Lagar, Författningar, publika inrättningar och deras grunder, dernäst wid underrättelser om landets inre tillstånd, allmänna hushällningen, oeconomiska upptäckter m. m., och i denna afsigt sta i förbindelse och breswäxling med redan warande och framdeles bliswande Hushälls-Sällskaper, med Embetsmän samt allmänna Werk och inrättningar. Committeen skulle härigenom wäcka allmänna cftcrtankan att sysselsätta sig med och bland Allmänheten sprida nyttiga medborgerliga kunskaper; den skulle utgöra en nyttig föreningspunkt, der dche samlades för att fran densamma med mera framgäng bland Nationen utgå. I afseende pä den uti Rcgerings-Formcn Committeen alagde egentliga bestämmelsen, att warda Tryckfriheten, kan, efter Utskottets tanka, ingen annan Jnstruction för Committeen behöfwas eller med skäl utfärdas, än den Allmänna Tryckfrihets-Lag,. hwilkeu af Konung och Ständer gemensamt wid denna Riksdag kommer att stadgas. Hwad äter angar den föreslagne utwidgning af TryckfrihetS-Commirteens skyldigheter, sa, ehuru 360 Expeditioner till RikS-Ständen.
I ifrån statsverket, men att sådana likväl blifvit dit aflemnade till ett belopp af mer än 1,5 00,0 o o rtdr, lill och med för året 1837, hvarigenom Riksg.cont kommit i tillfälle att med betydlig besparing af räntor uppsäga och inlösa sina utelöpande obligationer, N:o 3g. Anmärkt!, emot anvista anslag å andra hufvudtilelns besparingar till aflöning för öfvertalig» tjenstemän inom K. M:s Cancelli. Svar: det genom Handels och Finnnce-expeditionen derom utfärdade beslut härrörde ifrån de uli andra statsexpeditioner vidtagna åtgärder i afseende på personella reglertn , hvarvid omsorgen för ärendenas behöriga gång hade fordrat anställning af fullt tjenst bara personer, ehuru de äldre tjensternännen icke kunde beröfvas deras förut innehafda lönevillkor. Anmärkt!, emot beslutet alt, vid skeende anvisningar å handelsoch sjöfartsfonden, K. M. i hvarje särskildt fall ville pröfva , huruvida, det må vara nödigt alt i ämnet höra Commerce-colhm och handels-societeterna i Rikets större stapelstäder, samt emot åtskilliga, utan sådant hörande, gjorda anvisningar. Den i Juli f. rn. Svar: Pröfningen huruvida i mål, soui ej utgöra rätts fiågor, det må vara nödigt att inhemta upplysningar ifrån embetsverk eller societeten, har hittills berott i första rummet af föredraganden, dernäst af K. M. Genom Commercecollegii och handels-societeternas hörande i de uppgifna fallen, hade ingen förut saknad upplysning vunnits. Några vederbör, hade tilläfventyrs afstyrkt vissa anslag, andre tillstyrkt. Möjligtvis kunde det hafva inträffat, alt handelssocieteter i en del af Rikets städer hade afstyrkt företag, sorn de ansågo närmast leda till fördelar för städer, belägna i annan ort.
Proposition N:o 59. med andra ledamöter framställt, torde jag nu endast behöfva åberopa. Men utom dessa hafva inom Högsta Domstolen äfven åtskilliga erinringar blifvit gjorda, hvilka jag icke ansett mig böra biträda; och då nämnde erinringar hufvudsakligen blifvit riktade mot de bestämmelser, hvaruti detta förslag afviker från Lag-beredningens, anhåller jag att nu inför Eders Kongl. Maj:t få framställa de väsentligaste bland dessa afvikelser jemte de skäl, hvilka derför ligga till grund. Härvid förekommer till en början att då Lag-beredningen, i fråga om förfalskning af skriftliga handlingar indelat dessa i två hufvudafdelningar, allmänna och enskilda, har man uti förevarande förslag derjemte, i öfverensstämmelse med nu gällande lag, som en svårare art af brottslighet upptagit förfalskning af inneliggande offentliga handlingar, såsom domböcker, kronans räkenskapsböcker och andra af den beskaffenhet att de till allmän nytta och efterrättelse böra förvaras; hvarförutan detta förslag äfven deruti skiljer sig från Lag-beredningens, att ett förstörande i bedräglig afsigt af dylika handlingar blifvit betraktadt lika med deras förfalskning. Omförmälda offentliga handlingars ändamål, att tjena till allmän efterrättelse ej blott för det närvarande, utan för all framtid, synes ock rättfärdiga det högre skydd förslaget sålunda sökt åt dem bereda. Den skadliga verkan deras förfalskning kan medföra låter sig ej på förhand beräkna, och inträffar ofta först i en längre framtid, då ej blott förfalskningen är svår att upptäcka, utan äfven, om upptäckt deraf sker, någon möjlighet icke vidare gifves att om den förfalskade handlingens ursprungliga innehåll vinna sådan kännedom att brottets följder kunna undanrödjas; hvaremot om förändring skett i en för endast tillfällig efterrättelse i visst fall utgilven handling, eller en så kallad utgående expedition, sådant vanligen kan upptäckas just genom jemförelse med den urkundliga handlingen, hvilken, i de ämnen den afser, måste anses innefatta det yttersta bevisningsmedel.
Lika med Hr Lefre'n, delar jag den meningen, att StatsUtsk. verkligen skulle hafva gjort $tatsregler:n omöjlig, såvida StatsUtsk. icke antingen uppfört å stat löner för åtskilliga embetsverk, såsom Rammar-eo!I:m, Kammarrätten och andra embetsverk, som å 2:dra hufvudtiteln förut fått anvisningar på besparingarna, eller också tillsett, att det varit cn möjlighet för Regeringen att, intill dess en allmän reglering kan äga rum, låta lönerna, i följd afen blifvande ny statsreglering, utgå på besparingarna hädanefter såsom hittills. Det hade ej varit att göra statsreglertn omöjlig, ulan det skulle äfven, efter min lanke, innefatta en stor obillighet emot embets - Den ao Maj f. m. 89 betsoell tjensteniännen, hvilka , sedan långliga lider tillhaka, erhållit dessa löner på besparingarna. Jag kan dock icke tacka lie Dalman för berömmet för den frikostighet, som SlatsUtsk. skulle visat, genom dess tillstyrkande i detta betänkande. Någon frikostighet uppslår icke, eler icke något anslag ar heivljadt. Disk. bar endast af skal, som i betänk, anföras, ansett sig böra, till förekommande af oredor i våra financer, inskränka Konungens dispositionsrätt öfver besparingarna till bestämda summor, och delta icke blott för ett år, utan för de alne år, hvarmed den nya stalsreg lerin börjas, derföre att, efter StalsUukts mening, ändamålet icke fullständigt vinnes, då dispositionsrätten inträder redan under första året efter det då besparingarna uppkommit, emedan deras belopp då icke hunnit blifva tillförlitligen kändt. Della är hela andemeningen af Utsk:s framställning, hvilken jag visserligen erkänner hafva ett ganska nära sammanhang med statsregler:n i allmänhet, som också dervid blifvit tagen i betraktande.
6:0, Femtiotvåtusen Etthundra R:dr, att användas för att, på lämpligt ställe i trakten af Nyqvarn, öfver Sagån uppföra en bro af jern samt verkställa deraf påkallad omläggning af allmänna landsvägen; börande, innan brobyggnadsarbetet påbörjas, vederbörande häradsboer i laga ordning höras, huruvida de medgifva, att Staten, sedan den nya bron och väganläggningen blifvit, i enlighet med i nåder fastställd plan, fullbordade, afsynade och godkände, för all framtid frikännes ej mindre från skyldigheten att underhålla eller, i händelse af behof, ombygga den nya bron samt underhålla vägen, hvilken skyldighet i sådant fall bör af häradsboerne, utan rättighet att uppbära bropenningar, fullgöras, än ock från åliggandet att för allmänt begagnande vidmagthålla den gamla bron vid Nyqvarn; och skall, i händelse häradsboerne icke härtill lemna samtycke, talan i laga ordning mot dem anhängiggöras för deras förpligtande ej mindre att deltaga i kostnaden för nu ifrågasatta brobyggnadsoch vägarbetes utförande, hvilket dock icke af en sådan rättegång må uppehållas, än ock att ansvara för framtida underhåll och nybyggnad; 7:o, för anläggande af en jernbro öfver Lilla Hammarsundet i närheten af Askersund, ett anslag af Femtioåtta tusen sjuhundra R:dr, under vilkor att, derest arbetet icke kan komma till verkställighet, med mindre afgift för brons begagnande skall af de trafikerande erläggas, bropenningar icke må upptagas till högre belopp, än som för brons underhåll erfordras; 8:o, för understödjande af mindre hamnoch brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder, ett anslag af Sextio tusen R:dr. att utgå med 20,000 R:dr under hvartdera af åren 1864 1865 och 1866; 9:o, till staden Falkenberg, för anläggande af en dragväg vid samt verkställande af muddringsarbeten ofvanför stadens hamn, ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Elfva tusen R:dr; 10:o, till staden Askersund, ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Aderton tusen R:dr, för att användas till utvidgning af hamnoch lastageplatsen vid nämnde stad, i enlighet med den derför uppgjorda plan, under förbindelse för staden att bestrida den kostnad, som utöfver anslagsbeloppet för ändamålet erfordras: C) Strömrensningar, kanaler och andra vattenkommunikationer. ll:o, för Inäals-elfvens upprensning, så att densamma med ångbåtar må kunna befaras från Klingerfjerdén vid Östersjön till Utanede by i Jemtland,
S. D. Yid nu skedd förnyad föredragning af Stats-Utskcttets Memorial N:o 537, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande q:de afdelningen af det, vid sista Riksdag, för Riksgälds-Contoret utfärdade Reglemente, blef Memorialet bifallet. Från Vällofl. Borgare-Standet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stafs-Uiskottets Utlåtande N:o 531, angående väckt motion, att af det till Skollärares aflöning fäslstälda anslag jemväl mätte kunna lemnäs bidrag t ll skolbyggnader. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskoltets Memorial N:o 537, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande nionde afdelningen af det vid sista Riksdag för Riksgälds-Contoret utfärdade Reglemente. S. D. Föredrogs ånyo och lades till liandlingarne Förstärkta BancoUlskottets Memorial INto 186, med anmälan om utgången af de omröstningar, hvilka inom Förstärkta Banco-Utskottet blifvit anställda öfver den uti Bancooch Lag-Utskottens Memorial N:o 9, upptagna fråga. Från Heder v. BONDE-STÅNDET. S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-Utskottets på bordet hvilande Memorial Y;o 537, med förslag till reglementai iska föreskrifter, Bih. till R. St. Ut dr. den i Jlili 18 4 f • motsvarande p:de Afdelningen af det vid sista Riksdag för Riksgälds-Contoret utfärdade reglemente, blef samma Memorial, på grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitteradf, med anmodan till nämnde Utskott att, i anledning af återremissen, med nytt Utlåtande i ämnet skyndsamligen till Rikets Ständer inkomma. S. D.
kan jag räkna ut, att partiet icke skulle förlora något, Men den här han är nästan anarkist, Leonora. LEONORA. aktar han sig nog för att spränga den i luften. (Jungfrun öppnar för Max.) Å, när han bara själf kommer in i riksdagen, så Tredje scenen. (Leonora reser sig och går emot Max. Hans och Emilie betrakta dem.) LEONORA. DE FÖRRA. MAX. ytterst betänklig socialist. Har ni hört talas om honom? MAX. God dag, Max. Vi sitta just och debattera en om honom. Han tycks ha vissa chancer. (Till Emilie, som serverar honom te.) Tack fröken en bit socker till om jag får be. EMILIE. Ja, tillfälligtvis har jag verkligen redan hört talas van att själf... Ursäkta, herr löjtnant. Men Leonora är ju mest LEONORA (går fram till bordet). rätt: jag brukar ju själf sörja för mina vänner. Det är också tanklöst af mig, Max. Emilie har 52 MAX. betänker icke, hur nödvändig ni efter hand blir för dem. LEONORA. Ni skämmer bort edra vänner, fru Leonora. Ni jag har lust att se er öfvergifva mitt gammaldags hedervid Nörre Boulevard? Det är just det jag betänker. Tror ni till exempel, liga förmak för fru Schwarts-Hansens berömda wigwam KATRINE. som en wigwam! När där inte finns en smula äkta indianskt... MAX. Det är då också en idé att möblera sitt kabinett äro till och med osynliga. Intet utom skalperna, fröken Katrine! Och de EMILIE. fru Schwarts-Hansen. Hon är då icke värre hon än de flesta. Hvad har hon gjort? LEONORA. Jag vet inte, hvarför ni alltid är så stygga mot sig för att komma med det. (Till de öfriga.) Jag vet HANS (litet forceradt). Svaret är så banalt, lilla Emilie, att man generar inte, om någon känner sig ha mod att precisera? i huset och efter hvad man säger har umgåtts där dagligen... Nå, Bruun! Du som går för att vara intim där 53 EMILIE.
Sannolikt skall man icke heller ogerna se, att jag med dem båda till gemensam grupp sammanställer en tredje bild; på grunden af en uppenbar syskonfrändskap, – i sjelfva verket så stor, att samme Konung, om han fått upplefva detta tredje skaldesnilles fullt framträdande egendomlighet, otvifvelaktigt skulle ansett det för sin unga svenska vitterhets tredje klassiska hufvudgestalt. Anna Maria Lenngren – ty hvem har ej redan gissat, att den här bebådade är hon? – började väl först omkring tidpunkten af Gustafs bortgång sin egentligt utmärkande bana; hvilken hon sedan, i likhet med Leopold, tilläts fortsätta långt utöfver både den Gustaviska tidsålderns och dess eftersommars gräns. Men i hela skaplynnet af sitt bildningsmått, sin glädtighet, sin qvickhet, sitt på samma gång fritt spelande och didaktiskt-satiriska skämt, är hon alltigenom oförändradt Gustavisk; och ställes här lämpligen bredvid Kellgren och Leopold såsom en systerlig mellanlänk, då hon, i jordlifvet med bägge förbunden genom enskild vänskap, äfven i vissa egenskaper och tonarter af poesi var bägges närmaste själsförvandt. Johan Henrik Kellgren föddes, i Vestergötland på Floby prestgård, den 1 December 1751. Hans fader var Kyrkoherden derstädes, Jonas Kellgren. Son af en bonde, som varit brukare af Kaptens-bostället Kellstorp i Kellby församling, hade denne prestman derifrån tagit sitt namn. Berömligt frejdad till förstånd, kunskapsmått och sinnesart, hade han jemväl mycken kärlek för vitterhet, mycken smak för måleri, bildhuggeri, musik, skref sjelf vers (både latinsk och svensk), och spelade på åtskilliga instrumenter. Modren, Christina Elisabeth Aminoff, beskrifves såsom ett ”stilla, fromt och gudfruktigt fruntimmer”, som gjorde sitt hem till en fridsäll omkrets af husliga dygder. Ur en så lycklig förening af föräldrar uppsprang ådran till sonens snille, och enkom till de diktljud af en innerlighet ej mindre djup än ljuf, som blefvo hans lyras skönaste – och sista.
Till förekommande af den osäkerhet och förlust, som härigenom för frälse-ränte-egare förmentes uppstå, och under åberopande deraf, att, enligt vid motionen fogad t, från Rikets Ständers Bank utfärdadt betyg, Kongl. Förordningen den 27 November 1776 upphäfvit den förut gällande beräkningsgrund af 3 daler silfvermynt på 1 Riksdaler specie samt stadgat, att 6 daler silfvermynt, eller 48 skiliingar i bancosedlar, motsvarade 1 Riksdaler specie, och att lagen angående mynt-bestämningen den 1 Mars 1830 innehölle, att 128 skiliingar i bancosedlar gälde lika med 1 Riksdaler specie, har motionären föreslagit utfärdandet af en författning, som skulle innehålla: att frälse-ränta, då den är bestämd att utgå i daler silf vermynt, bör först förvandlas i Riksdaler specie, med beräkning af 3 daler på Riksdalern, derest afhandlingen om räntan skett före , men af 6 daler på Riksdalern, om afhandlingen tillkommit efter denna tid, samt derefter, i beg°c fallen, afränteBih. till R. St. Prot. 7 Sami. 1 A/d. 5 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande, JY.-o ig. gifvare utgöras med 128 skillingar i banco-sedlar på hvarje Riksdaler specie j enligt föreskriften i i83o års mynt bestämningslag. Utskottet liar funnit, att denna motion angår rätts-förhållanden, hvilka grunda sig på träffade aftal emellan egare af frälse-hemman, på ena, och frälse-ränte-innehafvare, på andra sidan, samt böra, då tvister i anledning deraf uppstå, efter aftalens beskaffenhet och redan i ämnet meddelade stadganden, bedömas; hvarföre Utskottet vördsamt hemställer, att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 27 Mars 1840. Riksdags-fullmägtige Fr. v. Zweigbergk från Skaraborgs samt Pehr Sahlström och J. A. Zetterberg från Stockholms
Sedan, med afseende på det yttrade behof, vet af en ny och förbättrad Psalmbok, en Comité blifvit tillförordnad, med Erke-Biskopen till Ordförande samt till Eedamöter vittre och kunnige så väl Prester som Eekmän, hvilken borde granska, förbättra och efter behof vet omarbeta och föröka samlingarna till nya Kyrkosånger, har denna Comité hunnit så vida med dess arbete, att, med Konungens bifall, ett Förslag till en ny Psalmbok blifvit af trycket ut gif - Den 7 Marsi 117 gifvit, med anmodan till en hvar som det åstun* dar att inkomma ined anmärkningar. Ät nämde Comiié har Kongl. Maj:t sedermera uppdra* git att öfverse Evangeliiboken, för att sätta densamma i likställighet med den nya KyrkoHandboken. Genom Kongl. Majus föranstaltande har år 1813 utkommit en Samling af Författningar och Stadgar, hvilka ändra eller förklara Kyrkolagen af år 1686 och ännu äro till efterlefnad gällande. Äfven har genom dertill utsedde kunnige män, en Samling blifvit utarbetad, som fortsätter och rättar de tillförene utgifne Samlingar och Förordningar, hvilka årligen fran Predikstolarne skola uppläsas. Om Presterskapets åtgärd vid Mantalsskrif. ningar, samt hvad iakttagas bör i afseende på Förhörsböcker och Prestbevis, har en Förordning blifvit utfärdad den 28 October i8n Den 29 April 1813, har Kongl. Maj.t genom Bref till Kammar-Collegium, Stats-Contoiret och Kammar-Bätten, samt Circulaire till Landshöfdingame och Consistorierne stadgat de grunder, hvilka böra följas vid pröfningen af Presterskapets Vederlag samt behaglig Tidsoch Förlänings*. Spannmål, och sistnärnde Spannmålsindragning eller bibehållande. Med tillämpning deraf har åtskillig, så beskaffad Spannmål, dels redan blifvit indragen, dels till indragning, vid Inpehafvarnes afgång, fastställd. Som Deii y Mavs.
Pä Riksens Ständer ankommer allsä, att i grund af den csarantie de sig iklädt, och nu till Fäderneslandets hjelp tarfwar uppfyllelse, ätaga sig ett sädant sammanskott, hwilket Hemliga Utskottek anser böra utgä pä twänne är, till hälften för hwardera, och att början dermed borde göras detta är, pä det att wära tryckande Zinance oredor, ju förr desto heldre, mätte kunna undanrödjas, och Realisationen är 1801 företagas. Grunderna för beräkning och utgörande af en afgift ä wcrkclig förmögenhet, anser Hemliga Utskottet af den art, akt alla, som icke äga h-wad som kan uppgä till 50 R:dS wärdc, och icke äro innehafware af jord eller annan fastighet, befrias ifrän erläggandet deraf. De mera förm^gnes afgift kuude deremot bestämmas dels efter antagit mcdclwärde af alla Fastigheter pä Den Zo October. 4807 pä landel, esler Orlcrnes olika beskaffenhet, och dels ester en skälig uppskattning af Hus och Jord i Städerna, saint pä sädana serskildt? Lägenheter ä Landet, hwilka icke under Hemmantal eller Jernbruk och Smldcs-rättighctcr, m. m., kunna begripas, och följakteligen icke lika m-,d dcssa, innebära nägon wib mättstock för wärdets bestämmande. En hwar skulle dock äga att afdraga bcwisliga skulder ä dess egendomar, eller, att af dest Ereditorev innchälla och godtgöra sig den betalte afgifken.