Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mrt medgifna förändring jemte de uti samma Instruction åberopade Grundla'gs-ställen bufvudsakeligen tjent Reviso - B etänkanden. 243 rerne till efterrättelse, men att de, i afseende på deras fordran af redovisning från de förvaltande Verken» följt den anvisning sorn blifvit gifven i R. St:rs år 1823 till K. M:t öfverlemnade, men af K. JVDt icke antagne, Instruction för R. St:rs Revisorer, i hvad den angår deras befattning med StatsVerket, så vidt den af K. M:t inskränkta granskningsrätten sådant medgifvit. Af den olikhet i åsigter om Revisorernes granskningsrätt, som vid ifrågavarande a:ne Revisionsförrättningar sålunda yttrat sig, har Utskottet ansett sig böra undersöka beskaffenheten af de föreskrifter som, till grund för desse förrättningar i allmänhet, finnas gifne. Härvid har Utskottet, för sin del, funnit, att, som det i RiksdagsOrdningens 6S §. omförmäldte åliggande för Revisorerne, att J’enli"t af R. St.r utfärdad Instruction” öfverse och granska StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, ej kan anses gällande eller få tillämpning, innan samma Instruction vunnit K. M:ts Nådiga sanction; hvilket ock bevises deraf, att R. St:r uti 1823 års Riksdags-Beslut, 49 §•> omedelbarligen, efter omnämnandet af den nya Instruction för Deras Revisorers befattning med StatsVerket, som R. St:r då uppgjort, intagit K. M:ts vägran, att densamma till Vederbörandes efterrättelse utfärda, någon annan anvisning för Revisorerne, att begära del af handlingar till fullständig kännedom om förvaltningen, alltså icke varit att följa, än den som i nu gällande RevisionsInstruction af år 1812 blifvit lemnad.
Mig är det likgilltigt huru den frågan afgöres, emedan den i föregående beslut temmeligen fått sin bestämda riktning. Men jag är öfvertygad, att Hr Landtnäs mening i det yttrande, han nyss behagade afgifva, icke kan eller bör tagas så, alt det skulle ankomma på Hr von Hartmansdorff och Gr. Spens, att genom deras öfverenskommelse!- om amendementer rycka från Ståndet något af dess rättighet att afgöra. Del beror icke af Hr von Hartmansdorff att sluta ut frågan om huru den andra kammaren skall formeras. Det må stå eller icke stå i hans förslag, så är det val vår lagliga rätt och skyldighet att derom yttra oss. Jag får derföre fråga Hr von Hartmansdorff, om han tagit bort det, eller icke. Har han tagit bort det, så ämnar jag laga upp del, och hoppas jag att få återkomma dertill, när discussionen öfver hans project Ur slut. Har han icke tagit bort det, så ber jag att han mätte upplysa mig hvar jag skall återfinna det. Men alldeles icke medgifver jag, att, derföre alt 2:ne ledamöter komma öfverens om en förändrad redaelion, var rätt att afgöra saken skall ryckas ifrån oss. Gr. Spens: Jag skall anhålla alt få påminna, alt då jag i förmiddags uppläste det förslag till amendement af Hr von Ilartmansdorffs förslag, som jag hade satt upp, gjorde jag det vid alla §§:na på en gång. Detta hindrar visserligen icke, att så väl milt amendemenlsförslag, som Hr von Hartmansdorffs förslag kan punktvis företagas. Men det förbliFver alltid min rättighet alt icke erkänna en paragraf i sitt lösryckta skick såsom min tanke.
I fråga om rättighet för andre delegare i hemmansnumret att till sig lösa obesuten hemmansdel, som, innan denna Vår Nådiga förordning utfärdades, ulan vederbörande embetsmyndigbets tillåtelse blifvit utkluf ven, galle hvad 6 §. i Förordningen den 19 December 1827 härom innehåller; men ej vare sådan delegare berättigad till lösen af hemmansdel, sorn hädanefter utklyfves, ej heller då förut utkiufven del blifvit till en besutenhet förenad, under sambruk med annat hemman eller annan hemmansdel, som innehafvaren tillika eger eller under stadgad åborätt besitter, på sätt 6 §. innehåller. § ,0- Är genom Utslag förklaradt, att. hemmansdel icke tål klyfning, och kan sedan visas, det samma hemmansdel blifvit så förbättrad , eiler att andra sådana omständigheter inträffat, att klyfning deraf bör tillåtas , ligge förra utslaget icke i vägen för ny pröfning, ändå att det laga kraft vunnit. § *1. Vill delegare, som enligt 9 §. anser sig berättigad att obesuten hemmansdel inlösa, af den rättighet sig begagna, och har ej undersökning angående besulenhelen, af den anledning som i 6 §. omförmäles, förut skett, hegare han då hos Sockne-nämnden sådan undersökning. Sedan den undersökning skett och Nämnden utlåtande afgifvit, på sätt 8 §. innehåller, åligge sökanden, så vida han vill sitt lösningsanspråk fullfölja, att inom den tid, som i 5 mom. af sistnämnde §. sägs, genom stämning i laga ordning Bih. till R. St. Prot. 1840. 7 Sami. 2 A/d. 8:de Hiyt. 3 18 Tågsamt Allni. Bcsv.- och Ekon.-Utskollens Utlåtande, N:o 28. göra talan härom anhängig hos Hära,ds-Rätten, som eger alt påståendet upptaga och afdömma; hvarefter målet i den ordning, som för tvistemål i allmänhet stadgad är, fullföljas, må. 2 C a p. Om upplåtelse och afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. § *• 1 moni.
Yid granskning af detta mål syntes mig uppenbart, att, då stöldernas sammanlagda värde utgjort i5 R:dr, hvaraf 4 R:dr hustjufnad, som ligger i tveböte, HäradsRätten, så vida den följt ordalydelsen i års KongL Bref, kunnat ålägga den sakfällde kroppstraff af nitton par spö, motsvarande ett penningebelopp af 57 daler silfyermynt, hvartill äfven hustjufnadens dubbla och öfriga stöldens enkla värde uppgått; och att således, om i stället den lindrigare straffarten af fängelse vid vatten och bröd velat ådömas, bestraffningen bordt stanna vid sexton dagars dylikt fängelse, hvartill, vid jemförelse emellan de i 5 Kap. 1 och 4 §§ StraffBalken beskrifna grmnder, spöstraffet, likasom nyssnämnda penningebelopp, skolat förvandlas. 5 * ( -36 J I anledning af lläradsRättens berörde Utslag, hvarmedelst högsta Eroppsplickt blifvit för ifrågavarande brott stadgad, bar jag derföre, uti en till Häradshöfdingen, söm fattat detta beslut, aflåten skrifvelse, anmärkt, att bemälde Rätt, hvilken syntes hafva beräknat serskilda straff för hustjufnaden och för öfriga stölden, med fördubbling i det för den förra, dervid förfarit i strid mot de åberopade Lagens rum och Kongl. Författningar. Enligt xi punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, jemförd med Kongl. Brefvet den 26 Maji 1827, kungjord t genom Kongl. Svea HofRätts den 12 Junii samma år utfärdade univei-sal, skulle, enär böter för serskilda brott på en gång till kroppstraff förvandlas, böterna eller de belopp, hvilka dervid i vissa fall tagas i beräkning, sammanläggas och straffet derefter, xnen icke serskildt för hvarje del, bestämmas, hvilket fastmera borde iakttagas, då, såsom bär inträffade, brott af enahanda slag, ehuru till en del. qvalificeradt, vore i fråga.
Ett jämmerfullt skrik uppsteg år 1815 om penningebrist, att nemligen all rörelse skulle qväfvas, att Egendoms-innehafvare skulle blifva Husvilla, samt att flere Millioner af Sedelstocken utgått till Finland och andre granskap, förutan att återkomma. _ Vid 1815 års Riksdag vidfogs derföre ett alldeles förändradt FinanceSysteme, som intygas af Riksdags Beslutets 13 §, Stats-och Banko-Utskottens Betänkanden. 54g så lydande: ”Dels för att förekomma en allt för ”hastig indragning af den i omlopp varande Se”delstpcken, hvarigenom Näringarne genom pen”ningébrist knöde råka i lägervalI, dels ock, för ”att på något verksamt sätt befordra Moder-Nä”ringens, Jordbrukets tillväxt, håfve Vi heslutit, ”att Banken åter skall öppnas till Fastighets Lån, ' samt Lån till Odiingsföretag. Och bafve ge”nom serskild väre Fullmäktige i Eanken med”delad Iustruction faststält, så väl tift hvad belopp så beskaffade Lån årligen bör utlemnas, ”sorn villkoren för deras erhållande, samt hvad, ”i afseende på Ränta och Capital afbetalningen, ”m. xrt., bl ifver att iakttaga.” Vi håfve således Contribuerat, de senare åren, den förutnämnde Summan af R:d Banko 750,000, för att dermed betjena Lån-sökande Fastighetsägare. Dessutom beslöts dä, enligt Riksdags-Bpslutets 15 ”att ”Riksgälds-Contoirets Diskonträttiglret i Eanken ”må utsträckas ända till Två Millioner Riksdaler, ”och äfven, i fall af oförväntad! behof, derutöfver, efter föregången öfverläggning emellan ”Vare Fullrnägtige i Banken och Riksgälds-Con-' ”toiret. I sammanhang dermed hafva
Sedan nu mera, enligt Conslitutiions-Utskottet titlhandäkomna Protoéolls-Utdrag för den 10 oell 12 Februarii, den n , 13, 20 och 24 Mars samt den 2 och 7 April, samtliga Resp, Riks-Stånden fattat deras beslut till bifall eller förkastande af de från senaste Riksdag hänskjutna och livilande förslag till Grundlagsändringar, får, i likhet med' hvad under föregående Riksmöten iakttagits, Utskottet härjemte vördsamligen öfverlemna en uppgift å dem bland nämnda; förslag, som vid denna Riksdag blifvit af alla fyra Riks-Stånden gillade;: varande uppgiften inrättad efter ämnenas ordning eller enahanda uppställning„ som den förut insända, hvilken omfattade i ett helt de till afgörande beredda förslagen. Stockholm den 12: April 1834- ConstitulionsTJtslotiets Memorial N:o 4• 3 JJ samtlige fyra Riks-Stånden godkånda Förslag till Grundlagsändringar. Bland Konungens, af ConstitulioTis-Utskottet tillstyrkta Nådiga Propositioner. 1:0 Till ändrad redaction af stadgandet om Riks-Ståndens CancellieRetjening. Riksdags-Ordningen.. §• M i:a Momentet. 4:e Punkten. Till nämnde Betjening, hvilken af Stånden sjelfva tillsättes , räknes hos Ridderskapet och Adeln fyra Cancellister; i Preste-Ståndet en Notarie och två Cancellister; i Borgare-Ståndet sammaledes; och i Bonde-Ståndet två Notarier och fyra Cancellister. 4;o Till förändrad redaction af stadgandet rörande Creditiv-anslagen. Regerings-Formen. §. 63.
Gå från min tjenst till stjärnorna, som inte vårda sig om att en fattig planet förgås, långt mindre att ett sådant litet stoftgrand som du strös ut i den toma luften? Och gå från mig? Hvad är du utan mig? Får jag med skyldig hörsamhet tala fritt, eller måste jag ljuga med trälars tunga? Åt skogen med dina trälar! När har jag fordrat annat än sanning? Nådigaste fröken, vredgas då intet, om en så stor kunglig ynnest och nåd, som mig vederfarits, tynger mig ned till platt intet. Jag tänker det är ingen otack, det är hvarje friboren människas rätt att vilja vara något af sig själfvan, huru ringa det sedan vara må. Jag begär orlof för att jag vill visa mig värdig min nådiga frökens eget kungliga föredöme af ett frimodigt hjärtelag och inte vänta på befallning, där jag kan något göra eller någon tjena. Tör ock hända, att ovänner skola en annan resa tränga mig ut ur frökens nådiga välbehag, och det är bättre, att jag nu går rättfärdigad, lycklig af frökens gunst, än att jag, när ovänner få öfverhand, afskedas i ogunst. Med nådiga frökens orlof vänder jag åter dit, dädan jag kommit till denna stora äran. Presidenten Kurck tager mig gunstigt emot. Och du vill hellre vara Kurcks kammarpiga, än min hofjungfru? Han har värdigats upptaga mig till sin fosterdotter. Kristina skrattade ett kort föraktligt löje, som visade huru litet hon kände sig smickrad af jämförelsen med en undersåte. Gå, sade hon, du har från i morgon bittida orlof. Jag kan ej behålla dig mot din vilja. Du skall törhända ångra dig, men märk, att det då skall vara för sent. Den, som engång burits af Jupiters örn och stiger af vid en grindstolpe, må ej tänka sig åter få fatt i örnens vingar. Godnatt.
Man klagar, dock mindre än förr, öfver handelns aftagande, men mera öfver sjöfartens förfall; ooh visserligen måste den fria trafiken med Norrige, som öppnat tillfälle för invånarne på Dahlsland att föra jordpi’oducter till och afhemta stapelstadsvaror från Fredrikshall, något verka till minskning uti minuthandeln för Wenersborgs och Åmåls städer: åter, i afseende på sjöfarten, är det notoriskt alt Wermlands jernbruks-och sågverksägare nu, mera än förr, transportera sina effecter på egna fartyg ända till Götheborg, äfvensom att Bohusländska Skärgårdsinbyggare börjat, med deras storbåtar, dela förtjensten af fraktfart uppå Wenern och Götha Elf. Likväl visar det sig af flere förhållanden, att handelsrörelsen i det hela härstädes snarare tilltagit, än aftagit, under åren 1832 med 1836, hvilket till någon del lärer varit följden af de högst betydliga penningesummor, som utgifvils för Stadens bebyggande å nyo, och hvilka hufvudsakligen stannat inom nästgränsande landsorter, samt derefter förmånligt återverkat på Stadens handelsrörelse. Handtverksrörelsen, som i allmänhet ännu är mindre betydlig, idkas dessutom icke, då man härifrån undantager någre verkstäder, som berömligen skötas, med den ordning och drift, som skulle kunna bidraga till handt - 45 verkeriernes förkofran. Slädens handtverkare äro således för del mesta obemedlade eller fattige, hvilket tvifvelsutan härrörer mindre af något deras alltför stora antal, än af den omständigheten, alt de nya handtverkare, sorn efter ulståndne läroår nedsätta sig såsom mästare, merendels sakna erforderlige förlagslillgångar och stundom äfven skicklighet att med ordning börja och med drift sköta sine hnndtveik. Flere kunnige handtverkare från andre orter hafva likväl under sednare åren, och i synnerhet efLer eldsvådan, etablerat sig härstädes.
N:o 26, i anledning af väckta motioner om upphörande eller förändring af lärares vid Universiteten och Elementar-läroverken rätt till presterlig tjensteårsberäkning. Bifölls, och N:o 27, i anledning af vackt motion om förändrad klassificering af Rikets pasloralcr. Bifölls. S. 1). Vid ånyo skedd föredragning af Sammansatta Stats-', Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af dels ålerremiss i vissa delar, dels Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i andra delar af Utskottets Betänkande N:o 1, innefattande yttrande ej mindre öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om förnyad författning rörande ulskrifningssällct och inrättningen af allmänna Bevärings-manskapet, än ock öfver enskilda motioner i samma ämne, beslöt Ståndet, ali vidblifva'sina i della ämne förut fattade beslut och alsia de gjorda inbjudningarne samt lade Utlåtandet till handlingarne. 624 Prot.-Uldrag den 18 Augusti 1860. S. D. Föredrogs Banko-Ulskottels Memorial, N:o 35, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om användande af upplupen odisponerad Bankovinst, dervid Ståndet, som vidblef sitt i ämnet förut fatlade beslut, afslog den gjorda inbjudningen, men godkände de uppställda voterings-propositionerne. Den 18 Augusti. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Konstitulions-Utshotlets den 15 dennes bord lagda Memorial: N:o 57, med förslag till ändring i 14 § 5 momentet Riksdagsordningen, angående Bruksegares representationsrätt; och N:o 58, med förslag lill ändring i 14 § 4 oell 5 momenten Riksdagsordningen ; förklarandes de i nämnda memorial framställda Grundlags-ändrings-förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
N:o 18.) S. A. K. Vid bestämmande af bevillnings-afgiften för spelkort samt de öfver samma afgifts behöriga utgörande erforderliga kontroller har hos Rikets Ständer i betraktande kommit, dels Allmänna Barnhusets i Stockholm behof af ytterligare understöd, för att sättas i tillfälle att åter utvidga sin under de sedndre åren betydligt inskränkta verksamhet, dels ock huruvida icke de genom 2 §. i E. K. M:ts Nådiga Förordning af den 23 Februari 1842, rörande förenämnda afgift stadgade kontroller, lämpligen kunna förenklas, i hvilket sednare afseende följande omständigheter förekommit. Den väsendtligaste af nuvarande kontroller att kortstämpel-a(giften behörigen erlägges, har synts Rikets Ständer bestå deruti, att hvarje kortlek vid försäljningen är på föreskrifvet sätt innesluten i ett med konstgravyr försedt konvolut, samt anbringandet, utom Hallstämpeln, jemviil af särskild bevillnings-stämpel å ett kortblad desto mera öfverflödigt, som vid kortens inköp saknas tillfälle att, utan konvolutets öppnande, inhemta, huruvida denna stämpel der verkligen finnes eller icke, hvarförutan ej mindre kortfabrikanterne än ock så väl tjenstemännen i Rikets Ständers Riksgälds-kontor, som vederbörande kontrollanter i landsorten, icke ringa besvär och tidspillan genom detta stämplingssätt tillskyndas. På Expeditions-lltskoltets Förslag till underd. Pä det att, utan korlkonvolutets öppnande, visshet må vinnas, det stämpling å kort vederbörligen egt rum, och då konvolutet, i följd af sin beskaffenhet, innefattar tillräckligt bevis på sin äkthet, hvadan någon särskild stämpel derå icke kan vara behöflig, har blifvit ifrågastäldt, att å konvolutet endast låta anbringa en rund öppning, inom hvars omkrets stämpel skulle åsättas korten och således genom öppningen blifva synlig, hvarmedelst berörda ökade kontroll jemte förenkling i sättet för stämplingen erhölles, synnerligast derest bevillnings-stämpel icke å något kortblad erfordrades.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag af medel för nybyggande af ett Landshöfdinge-residens i Christianstad; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1853. Sedan, till följe af Kongl. Maj:ts under den G Mars 1849 i Nåder meddeldta beslut, befattningen med Kongl. Maj:ts och kronans hus och byggnader i landsorterne från och med samma år öfvertagits af Kongl. Öfver-Intendents-Embetet, under hvars förvaltning de på Riks-statens Sjunde Hufvudtitel för nybyggnader och reparationer af sådaneKronans hus anslagne medel afven blifvit ställde, hafva ej allenast de vanliga behofven blifvit afhjelple och arbeten af mindre omfång ifrågakommit, utan flerestädes äfven nödige befunne särskilde reparationer och nybyggnader af större betydenhet företagits och, med anlitande af allmänna byggnads-anslaget eller samlade besparingar, kunnat till verkställighet befordras. Sålunda har, från nämnde tid räknadt, till fyllnad i kostnaderna för det nybyggda Landshöfdinge-residenset i Östersund, åren 1849 och 1850 utgifvits ett sammanräknad! belopp af 8,835 R:dr 22 sk. 7 rst.; den år 1852 fulländade utvidgningen och förbättringen af Landshöfdinge-residenset i Malmö har erfordrat en under åren 1850, 1851 och 1852 utgifven kostnads-summa af tillsammans 21,267 R:dr 45 sk. 3 rst., och de likaledes år 1852 fullbordade arbeten å Landshöfdinge-residenset i Calmar, samt inom Calmar slott, hafva uppgått till en sammanräknad kostnad af 10,792 R:dr.
Hon reste sig stolt och gick till det öfriga sällskapet som just ville börja en af de aritmetiska lekar som voro i bruk på den tiden. Oxygen ref i vredesmod sönder det papper hvilket han så länge rullat mellan fingrarne. »Där ha vi ändtligen Senaste Timmens Nyheter!» utropade värdinnan och skyndade till det öppna fönster, genom hvilket tidningsutdelaren utan att stanna sin velociped kastat in ett ofantlig blad. Det var en tidning på femtio tätt tryckta ark. Hvar och en af gästerna tog ett eller flera af dessa ark, sträckte ut sig på en af de många sofforna och började läsa. Äfven Aromasia deltog i läsningen, men kunde ej samla sin uppmärksamhet tillräckligt för att förstå hvad hon läste. Då och då flögo hennes blickar öfver tidningsranden och tycktes söka någon i sällskapet. Oxygen hade redan aflägsnat sig. »Jag kan berätta något nytt,» ropade någon. Det var ingen af tidningsläsarne som höjt det ropet. Det kom från ett fruntimmer som med andan i halsen störtat in i salongen och följdes af ett annat fruntimmer hvilket lika ifrigt skrek: »En ganska märklig nyhet!» Det läsande sällskapet såg upp från sina tidningsark och togo de nykomna i skärskådande. De voro fru Skarpman-Stormfågel och fröken Rosendoft, två oåtskiljaktiga väninnor, hvilka sällan syntes i detta sällskap, men nu på denne nattlige timme med stor brådska infunno sig. »Warm-Blasius Oxygen ställer sig som riksdagskandidat i Göteborg,» utropade frun. »I Majornas tredje rote,» tillade fröken, lika brådskande. »Det står redan här i bladet,» anmärkte en af sällskapet och räckte fram sitt ark. »Står det?» frågade fru Skarpman-Stormfågel och såg något missnöjd ut. »Ja, men hvad som visst icke står i bladet,» sade fröken Rosendoft med leende tillförsigt, »det är, att kandidaten sannolikt får de flesta rösterna.» »Ingen kan täfla med honom,» försäkrade frun. »En så namnkunnig vädertillverkare tager göteborgarne med storm. Den som så mycket beror af väder och vind, som skandinaviens störste handelsstad, den önskar nog att ställa sig väl med en Warm-Blasius.»
IV:s recess af den 27 Februarii i643, i 1 Bok., 4 Gap., 3g Art. stadgar: att Presterne icke må tillvälla sig någon fördel af Kyrkogodsens horrtfästning, med mindre dertill fanns särskilda åtkomsthandlingar. I 1727 års Jordebok äro dessa bettman återställda i Krono-Colurnnen. Men kraften häraf har man åter velat neka, i följd af särskilda försäkringar, till förmån för Presterskapet, som blifvit bibehålina vid sina rättigheter. Om det icke bevisar något på ena sidan, att bemälte hemman år 1727 blifvit införda i 'Krono-Coluttnen; så bör det på andra sidan icke eller bevisa något, att de år 1646 blifvit införde i Geistliche Linien. Således kan jag icke annat än instämma i hvad Justitiac-Ombudsmannen så förtjenstfullt anfört. Saken måste åtminstone, lindrigast sagdt, förekomma högst tvifvelaktig, i synnerhet som i Konungens Råd opi - Den ro September f. m. nionerna varit delade och 2 särskilta gånger blifvit på ett motsatt sätt uttalade. Och då är det väl största billighet, att återgå till den medelväg, att hänskjuta till Domstol hvarje särskildt mål; hvarföre jag icke kan annat än tillstyrka bifall å Utskottens Betänkande. Herr af Billbergh, JohanPetter: Discussionen, hvarunder man å ena sidan ansett sig böra försvara Regeringens beslut, och å den andra åboers rätt, bevisar för mig, att Utskotten, emot bestämda stadgandet i 90 §. RegeringsFormen, icke bordt upptaga detta mål. Jag ämnar således icke yttra mig om giltigheten eller ogiltigheten af det Kongl. Beslutet. Jag hade blott önskat, att H:rr Bexells och Landegrens reservationer blifvit upplästa, emedan de tyckas innefatta fullkomligt svar på hvad här blifvit anmärkt emot beslutet. Jag ämnar icke eller yttra mig deröfver, att Konungens beslut icke skall vara liinderligt för äganderätts-frågans upptagande och afgörande i tvisteväg, såsom beroende deraf orri behörig person sätter denna ägande-rätt i fråga.
Proposition, K.o 26. »ling btefve nlarbetadt oell för Rikels Ständer fi a inlagd I, för att af dem diskuteras och anlagas» hafva Rikets Stander i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t tiiekles, med fashult afseende så väl å härvarande förhållanden, sorn å hvad inom andra länder blifvit i afseende på bran vinstillverkningen och beskattningen tillgjordt, låta af sakkunnige män utarbeta ett förslag till författning, omfattande så väl nödiga reglementariska föreskrifter för bränvinslillverkningen, sorn ock den grund för beskattningen å densamma, hvilken kunde anses innefatta den säkraste kontroll, och att Kongl. Majrt derefter täcktes i ämnet afgifva nådig proposition lill rikets näst sammanträdande Ständer. Bondeståndet, som icke instämt i hvad Rikets Ständer uti förberörde Underdåniga skrifvelse yttrat och hemställt, har uti en särskild underdånig skrifvelse af den 3o April iS/jö hufvudsakligen anfört: alt då vid liera föregående riksdagar de öfriga stånden uttalat den åsigt, alt nu gällande föreskrifter för bränvinsbränningen vållade en betydlig nationalförlust, derigenom att tillverkningen utöfvades på ett sådant sätt, att ett stort välde i råämnen ginge förloradt, samt att dels det låga priset på bränvin och dels den omständigheten, att det tillverkades i nästan hvarje koja, bidvoge till en öfverhandtagande sedeslöshet och deraf följande brott, och då antagas kunde, att dessa åsigter äfven legat till grund för Rikets Ständers ofvannämnda underdåniga åkrifveise, det läge i lippen dager, att syftemålet dermed måste vara alt utrota husbehofsbränningen med enkla redskap.