Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då härunder blifvit yttradt, att förslagets förkastande skulle innebära förklaring, dels att Ståndet ej velat lösa det ord, som vid en föregående Riksdag gifvits, att R. o. Ad. vore färdig att för en syftesenlig representationsförändrings genomförande, offra den personliga sjelfskrifvenheten, dels att Ståndets beslut afsett upskof till en oviss framtid med denna samhällsvigtiga frågas afgörande, så nödgas jag, som gått längre än någon annan i fråga om sjelfskrifvenhetens upoffrande, å motsatta sidan förklara, det jag likväl ansett mig alldeles oförhindrad att motarbeta det ifrågavarrde förslagets antagande, emedan jag ansett och anser det vara behäftadt med ännu större brister än dem, som vidlåda vårt nnvarule represeutations-sätt. Att samma tanke äfven ledt de öfriga medlemmarne af det flertal, som ogillade förslaget, har jag all anledn. att antaga. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, hade inlemmat följande Mern.: Sedan jag haft tillfälle att taga kännedom af den reservation som Hr Frih. C. 0. Palmstjerna ämnar afgifna emot det af II. R. o. Ad. d. 15 sisth Fehr. fattade beslut att förkasta det sedan sista Riksdagen hvilande förslag till ändringar i våra grundlagar, anhåller jag att till alla delar få förena mig om och instämma i samma reservation, såsom fullkomligt öfverensstämmande med det af mig till Ståndets prof. samma dag afgifna yttrande. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Afven jag får förena mig med alla dem, som beklagat, att det ifrågavande förslaget af R. o. Ad. förkastades. Min bevekelsegrund härvid är icke, att jag anser förslaget vara det fullkomligaste bästa, ty här i lifvet upnås aldrig något sådant, hvarken af individer eller samhällena, men jag anser förslaget innefatta en väsendtlig och god förbättring af det bestående representations-skicket och derföre skulle jag äfven hafva röstat för detsamma, ifall jag vid beslutets fattande varit här tillstädes.
Collegium uti dess berättelse jemväl meddelat upplysning, om beskaffenheten af de stående och med vissa särskidlta villkor lemnade lånen, samt huru dessa villkor blifvit uppfyllde; och hafva vi i anledning häraf inhemtat, att sedan Rikets Ständers år 1820 församlade Revisorer, i afseende å det förlags-lån af 12,000 R:dr, som genom Kongl. Brefvet af den 5 Februarii 1817 blifvit numera framlidne Herr Presidenten och Commendeuren Friherre Edelcrantz på 10 års tid af Manufactur-DiscontFonden beviljadt, anmärkt, alt ehuru Presidenten erhållit berörde förlagslån till anläggning af en Normal-Linne-Fabrik, tjenande tiil modell för andra sådana Verk i Riket, samt till beredande af tillfälle, att med den af Herr Friherren och Presidenten uppfunna mecbaniska Linnespånads-Inrättning förena en Fabrik för Linnevufnader; funnes likväl Linnespånads-machinen icke i gång, äfvensom NorrnalLinne-Fabriken och Linneväfnads-Fabriken icke voro inrättade: så har, •—• efter det Kongl. Commerce-Collegium, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, dels undersökt, hvilka och liurudana anstalter till Fabrikernes inrättande blifvit vidtagne, dels ock infordratfriherre
Dermed har han också anfört ett skäl mot sig sjelf, ty om denna skyldighet redan åligger vissa qvarnar, hvarföre skola andra vara befriade derifrån. Ingen af de svårigheter, som han och Frih. Cederström omförmält, hafva Utsk. befattat sig med all undanrödja, utan endast tillstyrkt, att en underd. skrifvelse skulle lill Konungen afgifvas, på det alt R. St. måtte genom Hans Nåd. Propos. inhemta på hvilket sätt dessa svårigheter skulle, enl. vederbör:des tanke, kunna lämpligen afhjelpas.. Jag förenar mig således med dem, som anhålla om bifall. Hr Gr. o. Landlm:s härefter till bifall å ifrågavacde punkt framställda propos., besvarades med starka Ja, blandade med Nej; 486 Den 28 Juni. hvarpå Hr Gr. o. Landtm. förklarade, atl han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. De öfrige punklerne af förevar:de Betänk-, blefvo härefter utan discussion bifallne. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-, samt Allm. Besv.-o. Ekon.- Utskrns d. 17 och 21 dennes på bordel lagde Betänk:n: N:o 2, i anlcdn. af väckt motion om ändring af Kongl. Br. den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af ”matlag” eller ”rök”; och N:o 3, i anledn. af väckt fråga om förändring i föreskrifterne, ronde Prest-val. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 21 dennes f. m. på bordet lagde Utlåtrn: N:o 161, i anledn. af K. M:s Nåd. Skrifvelse till B. St-, ang:de folkskole-lärares pensionering; och N:o 162, i anledn. af väckt motion om ett lån lill Skredsviks församling i Götheborgs och Bohus län.
Enligt min tanke är det synnerligen af behofvet påkalladt, på det ökadt tillfälle till undervisning i behandlingen af nötboskapens sjukdomar måtte beredas, att den ifrågasatta åtgärden nu vidtages. Den af K. M:t nedsatta komité för ordnande af veterinärväsendet i riket har föreslagit, att en lärare i ambulatorisk klinik måtte vid veterinärinrättningen anställas, hvadan det af mig begärda anslag endast skulle komma att tilis vidare beviljas. Jag anhåller om bifall till den i min motion gjorda framställning. Frih. von Schulzenheim, David: Då jag vid remiss af Hr Sillverstolpes nu ifrågavarande motion instämde uti de åsigter, som deruti uttalas, hyste jag den förhoppning, att StatsUtsk:t skulle tillmötesgå en framställning, som blifvit understödd, icke blott af de auktoriteter, som deröfver afgifvit utlåtande, utan jemväl af trenne på hvarandra följande landtbruksmöten. Med ledsnad har jag emedlertid funnit, att Utsk:t ej ansett densamma förtjena afseende. Men då nu två Stånd, med alslag å Utsk:ts hemställan, bifallit deri väckta motionen, samt det ena af dessa Siånd af nit för sakens framgång till Med-Stånden aflåtit en inbjudning, att uti dess beslut sig förena, så anser jag det nu vara ytterligare skäl att bifalla motionärens framställning. Förhållandet är nemligen, att just derför att veterinärinrättningen är belägen uti en stor stad, måste den praktiska undervisningen inskränka sig hufvudsakligen till att sköta hästar och en mängd småkreatur, och ganska mycken tid egnas till och med åt det kanske simplaste åliggandet med afseende på hästar, nemligen skoning. Deremot är för egendomsegare i Södermanland och Upland, hvilka behöfva biträde af veterinärläkare för sina ladugårdar, svårigheten icke ringa, ty lärarne vid veterinärinrättningen äro så få och deras tid så upptagen, att biträde af en sådan person med tillräcklig skicklighet sällan eller aldrig finnes för egendomsegarne att tillgå.
å l.sta Hufvudtiteln: Hofstats-anslagen . 48,750: —- å 2:dra Hufvudtiteln - Ersättning till vitnen i brottmål 5,000: Skrifmaterialier och expenser 668: 29. 6 - S:a 668: 29 . 6. 5,000: 20 — å 4:de Hufvudtiteln: Inqvarteringskostnader i Stockholm . Understöd till vetenskapliga arbetens utgifvande 450: Fria Konsternas Akademi, kursvinst, . — a — —. 30; 33. 8. I liqvid med Rikets Ständers Riksgälds-Kontor öfver öfverskotter och besparingar hafva således Riksgälds-Kontoret påförts: år 1844. år 1845. A öfverskotterna anvisade utgifter enligt specifikation 56,034:32. 8. 136,119:29. Då, såsom af det ofvanstående synes, åtskilliga förslagsanslag, synnernerligast de för fångvården och Beväringsmanskapets vapenöfningar, icke på långt när varit tillräckliga för de afsedda behofven, få Revisorerne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att dylika anslag bestämmas till en summa, som, grundad på medeltalet af 5 föregående års kostnader, så nära som möjligt närmar sig det verkliga årsbehofvet; hvilket är så mycket mera angeläget, som eljest vid statsregleringen synes en större tillgång för nya anvisningar, än som verkligen finnes. Uti sednast församlade Revisorers Berättelse förekommer, pag. 21, en anmärkning i afseende derå, att 1842 års Rikshufvudbok tillgodofört stats - — 22 — regleringsfonden G,928 R:dr 40 sk. 3 rst. mera, än vederbort; Oell sorn rättelse härutinnan ägt rum uti den för år 1844 uppgjorda Rikshufvudbok, har sådant ansetts böra här anmälas.
Det mätte dock cj vara ett skäl att bibehålla ett missbruk, för det ett annat existerar. Hans Excellence har sagt, att man på en kort stund kunde vara utgången, och att voteringen under tiden kuride börjas, då man blefve hindrad att votera, om man yore bland de första, som borde afgifva sina röster. Jag tror likväl, att voteringspropositionens uppgörande, samt uppläsningen af Den io Augusti f. ra. 9 vissa §§, hos Ridderskapet ocii Adelil, drager så långt på liden, att raan ganska väl kan hinna att passa på. Jag tillstyrker således bifall å Utskottets förslag. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Emot RiddarhusUtskottets förslag har blifvit anmärkt : att det skulle vara orättvist\ att betaga de frånvarande sin ratt alt yttra sig.. Men jag får, till besvarande af denna anmärkning fästa uppmärksamheten dervid, att om frågan afgöres utan votering, sakna de denna rätt i alla fall, och det bör således ej vara någon skillnad, derföre alt votering blifvit begärd. Dessutom föreställer jag mig, att den, som ej har tid att afhöra discussionen, icke bör kunilä saknas mycket vid voteringen. Jag tror tvei'töm, att sanningen och det rätta skall vinna på hans bortovaro. Jag instämmer med den siste Talaren, att jag ej vet, hvartill alla ofverläggningar skola tjena, om man, utan att öfvervara diécussionen, blott kunde låta båda sig för att votera. Då skulle det vara lika så godt, att inga discussioner ägde ruin, utan att man blött voterade. Dessutom, när man besinnar, huru liten tid det är, som vinnes för de Ledamöter, sorn finna sig hafva angelägnare att sköta, än att deltaga i stiftningen af lagarne för sitt Fädernesland, så undrar jag, att de ej heldre velat yrka, •att få deponera sin voteringssedel i försegladt convolut, att brytas, när saken skulle lo Den xo Augusti f. m. ■afgöras, på det de måtte slippa ens göra sig besväret, att hit uppkomma.
Gillande dels af det utaf Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonorniUtskotten_, uti afgifvet ytterligare utlåtande, rörande sättet och vilkoren för kruts transporterande genom landet för Bergslagernes behof, föreslagne tillägg vid dess förra Betänkande i ämnet; och dels af BancoUtskottets ytterligare Utlåtande, angående förslag till förändring med anmaningarne vid BancoDisconten och Province-LåneConloren. 5:o Instämmande uti Ridderskapets och Adelns samt PresteStåndets fattade beslut, i anledning af BancoUtskottets Utlåtande, om antagande på Bankens Stat afen i bygg - Den 7 September e. m. nadsyrket erfaren person, i afseende på Bancohusens underhåll och vård m. in. 6:0 Beslut i anledning af ConstitutionsUtskottets afgifne Memorial med Betänkande i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning, hvarvid BorgareStåndet förklarat, att första, andra och femte anmärknings-punkterne borde förfalla; att den i tredje punkten emot Hans Exceilence f. d. StalsRådet, GeneralAmiralen, Herr Grefve Cederström gjorde anmärkning borde bos Kongl. Maj:t till den påföljd 107 §.
Redan nu äro ju så otroligt många kvinnor uteslutande hänvisade till sitt eget arbete, skulle det då ej vara på sin plats, att äfven kvinnorna deltoge i arbetet för att förskaffa sig inflytande på de frågor, som beröra det samhälle, för hvilket de arbeta, af hvilket de äro medlemmar, att de sökte skaffa sig medel i händerna till att förbättra sin ställning? Jag skulle därför vilja föreslå de svenska kvinnorna, att de följde sina engelska systrars exempel och rundt om i landet, hvar och en i sin mån, arbetade på att väcka intresse för rösträttssaken och framför allt sökte klargöra för de tvekande och rädda bland sina medsystrar, att det långt ifrån är okvinnligt och dåraktigt att vilja deltaga i stiftandet af lagar, som de själfva skola lyda, samt att på samma gång säga dera, att det är långt dåraktigare att med armarne i kors åse det rastlösa arbete, som pågår rundt omkring dem, utan att söka ernå det ringaste inflytande därpå till fromma för samhället. Kata Dalström. Ett afskedsbesök. Skizz af Gerda Meyerson. (Forts, och slut). Det var en kort dröm, och mitt hjärta sved, när min flickas trolöse fästman gifte sig med änkan. Jag sörjde lika mycket som Elsa själf, tror jag, och jag sörjde mest öfver att hon aldrig blef sig lik sedan. Vackrare blef hon, ansiktet blef så smalt och ögonen så allvarliga, och det klädde henne. Men det skälmaktiga barnet, s o m muntrade upp hela huset och tröstade en, när man var nedslagen eller sjuk, fanns inte mer. Med arbetet blef hon ännu ihärdigare än förut, aldrig begärde hon ' något nöje, och aldrig ville hon vara tillsammans med annan ungdom. Sällan gick hon ut annat än om kvällarna, när hon hämtade systern i boden. Hon var fullkomligt frisk, hon åt och sof och talade aldrig om, att hon sörjde. Arbetet tycktes vara det enda hon frågade efter, och det var nog bra, men för mig, som själf slitit ut mig på att sy, var det en pina att se henne år efter år nöta bort sina bästa krafter utan något annat intresse än att beställningarna skulle bli färdiga på bestämd tid. Ja, så länge Anna var hemma, gick det ändå an, men så blef hon gift.
Men i alla fall är det nödvändigt alt Utsk. först fått veta huruvida de Stånd, som ogillat dess betänk., fogat sig efter de öfrigas mening. Att Utsk. i sammanhang med sin hemställan om förening antagit möjligheten att den icke vunnes och för denna händelse förklarat sig ej böra uppgöra voter.- proposrr, utan att frågan borde förfalla, anser jag hafva varit ganska riktigt, emedan sakens utgång borde antydas. Någon annan propos. tror jag icke lämpligen kunna af Landtm, göras, än att fråga huruvida Ståndet fogar sig efter de öfriga Ståndens mening och frånträder sitt beslut. Om Ståndet dertill svarar ja, så underrättas Utsk. derom. Svarar Ståndet nej; så återstår i min tanka intet annat, äu att lägga betänk, till handlingarna, och det är denna framställning, hvarom jag vördsamt anhåller. Frih. Raab, Adam Christian: Det kan ej nekas, alt icke dessa tvister om grundlagsparagrafers rätta förstånd äro af det aldra torraste slaget och draga den längsta tiden. Jag får likväl bedja om ursäkt, att äfven jag föranleder någon tidsutdrägt. De fleste, som uppträdt för att försvara Ulsk:s åtgörande, hafva sökt en ursäkt deri, att de grundlagsparagrafer, som skolat tillämpas i frågan, äro ingalunda tydliga och klara. Det måste jag medgifva; men om Utsk. icke haft vägen den skolat följa sig fullkomligen tydligt anvisad, så hemställer jag, örn icke Utsk. likväl både kunnat och bort undvika att gå en så obanad genväg, som den Utsk. nu har tagit. Utsk. har, om jag så må säga, klifvit upp pä 1840 års förklaring af 56 g, men ej stannat der, utan derifrån, på en konstig väg, svingat sig upp på ett afstånd från grundlagen, der det ansett sig ogeneradt kunna tyda dess föreskrifter.
- MZrdfamr tNemsrial! iÖswer Fullmagtiges i Jern-Contoiret hos Kongsi Maj-t ingifne underdäniga ansökning, om vkterligare understöd till Jernhandteringens upprätthällandesom, genom Nådig Proposition, Under den 22 sistledne Maji, till Riksens Ständer war öfwerlemnad, hafwa de Respective Ständen behagat infordra Banco-Utssottets yttrande. Underdäniga ansökningen innefattar, för hwad Banque» kan angä. den anhållan, att, med affterv de ä Jernhandteringens fortfarande, och än tilltaga» Den 29 Junik. 92- gande, betryckte belägenhet, samt till förekommande af desi, bade till allmän och enssildt förlust, belarade förstöring, BanquenS utlaningöbelopp mätte förhöjas, ä ett Skepp:d Stångjern till 7 R-dr Specie och i proportion derefter för Maniifactursmidel, samt att Räntan för alla Län pä exportable Effecter icke niätte beräknas högre, än till En procent ärligen Banco-Utssottct har ej''bordt underläta, att härröswer inhemta Herrar Vanco-Fullmägtiges ut, låtande, som , efter af deni isian Commisiariatet infordradt yttrande, hwad Banqnens säkerhet angär, nyligen till Banco-Utsiottet inkomniit.
Jag vill således icke upptaga tiden med någon ytterligare granskning af systemet eller dess detaljer; men då jag frånkäuner mig all möjlighet att kunna in - 3i8 Den 8 October f. m. verka på de rådande åsigterna, vill jag blott aflägga ruin trosbekännelse, i den innerliga önskan, alt icke omsorgerna för samhällets 'försvar måtte afleda all omtanka för samhällets förkofran. Herr von HartmansdorffAugust: Då man här beklagat, att StatsUtskottets Ledamöter icke ingått i detaljpröfning af den Kongl. Propositionen, rörande de erforderlige anslagen för Försvarsverkets materiel, anser jag mig skyldig, ehuru jag icke inom Utskottet deltagit i öfverläggningarne om förevarande fråga, utan blott om de extra anslagen, att förklara så väl för egen del, som för de öfrige ledamöternes, hvilka äro i samma ställning, som jag, att en sådan pröfning icke lämpeligen kunnat fordras af andra än Militairer, och ingalunda af StatsUtskottet. Om än Ridderskapets och Adelns samteliga Ledamöter i detta Utskott voro Officerare och i besittning af en ForlificationsChefs och en General-FältTygmästares kunskaper för att bedömma planen för Rikets försvar och de materiella medlen dertill, så återstå ändock de öfrige tre Ståndens Ledamöter, som icke kunna vara Militairer, men likväl utgöra pluralitet. Om således Ridderskapets och Adelns samtelige eller flesta ledamöter i Utskottet kunnat afgöra om kanonernas kaliber bör vara den eller deri, om krigsskeppens ankartåg böra vara af jern, eller icke, om Soldaterna blott Den 8 October f. ra. 3 f9 böra förses med bajonetter eller med huggare tillika, så hemställer jag, huru en sådan pröfning kunnat fordras af Högv. Preste-, Vällofl. Borgareeller Hedervärda BondeSlåndels Ledamöter.
Hofrätten, genom utslag den '7 Oktober 1844, sig utlåtit, att emedan Petter Holmstedt, vid saknad tillgäng till gäldande af de honom för fylleri, oljud å allmän gata och sabbatsbrott ådömda böter åtta R:dr 16 sk., på sätt anmärkt blifvit, rätteligen skolat afstraffas med endast åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, men i stället, i följd af Landshöfdinge-embetets beslut, kommit att undergå tolf dagars så beskaffadt fängelse, pröfvade Kongl. Hofrätten, ulan afseende å livad Landshöfdinge-embetet till sitt urskuldande obefogadt anfört, rättvist, i förmågo af 1 kapitlet 12 § Rättegångsbalken, döma tillförordnade landssekreteraren och landskamereraren att för berörde lagskipnings - 14 fel Löta hvardera sex R:dr 32 sk., samt att gemensamt med sex skillingar 4 rst banko godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan för Holmsteds bespisning med bröd under den obehörigen utsträckta strafftiden; hvarjemte det lemnades Holmstedt öppet, att särskildt i laga ordning emot vederbörande anställa den talan om ersättning för honom tillskyndadt lidande, hvartill han kunde finna sig befogad. Sedan vid granskning af Landskrona kronohäktes fånglista för Januari månad 1841 befunnits, att Luggude Häradsrätts den 18 November 1840 fällda utslag, hvarigenom förre hussaren Ingel
Betraktar man deremot berörde System, sådant det nu föreslås, och antager att det samma i allo vänn framgång , det vill säga att Stats-Obligationerna vunno en sådan Credit, att de på sätt som yttras i de af Den 7 /• m% 563 Utskottet åberopade och af Major Påhlman uppgifna grunder, kunde tillika anses för mynt, eller användas i stället för mynt; — och det vöre ju en sådan framgång, som skulle åsyftas — så finner man lätt, att Stats-Obligationernar, såsom på en gång lika rentegifvande som Inteckningar, men för alla speculationer mera användbara, än de, skulle blifva begärligare, än allt hvad inteckning heter, och följaktligen också, att icke allenast enskilde Capitalister, utan äfven allmänna Cassör skulle skynda att uppsäga deras redan intecknade fordringar, för att utbyta dem emot Stats - Obligationer. Mera omöjligt än nu skulle det då blifva, att linna någon Långifvare, som åtnöjde sig med Intecknings-säkerhet: och hvart skulle väl då den ofantliga mängd af Gäldskyldiga, hos hvilka inteckningarne uppsades, vända sig ? Jo, till Disconten. Men förslog väl Disconten att göra fage till alla de Summor, som tinder sådan förevändning kunde uppsägas? Och om äfven så vore, så hvad hade manväl vunnit genom en sådan operation , annat än motsatsen af Fastighets ägarens fördel, då mot hans villja, i följe af Conjuncturens tvång, hans ovilkorlig! stående intecknade lån för 6 procent vöre förvandladt tilt antingen Discont-lån för , hvartill Discont-rentan med dervid förknippade kostnader mindst uppgår, eller till så kallade stående Discont-lån, med 364 Den 7 Juli. f. nt. pligt till vissa afbetalningar?
När tidningar eller periodiska skrifter och brochyrer, för hvilka åstundas portofrihet, utgifvas i landsorterne i de städer, der Läne-residenser äro, inlemnas papperet lill Lands-kontoret, under hvars inseende och ansvar stämplingen verkställes, hvarför kontoret, såsom ersättning för besvär, tryckbållar, färg och arbetslön lill stämplare, godtgör sig af influtne medel ett arfvode af 50 öre för hvarje ris papper. Der åter Landshöfdinge-residenser icke äro, besörjes stämplingen af Magistraterne, emot enahanda arfvode; men i begge fallen bör stämpel-afgiften i Landt-ränleriet nedsättas och, innan stämplingen får företagas, qvitteradt reversal till vederbörande aflemnas. Begär Boktryckare eller Redaktör, att en redan tryckt tidning, annan periodisk skrift eller brochyr må med stämpel förses, sker sådant i ofvanskrifne ordning. § 17. Försäljning af stämpladi papper. l:o Kollegier, Konsistorier, Embetsverk och Embetsman erhålla, mot redovisningsskyldighet och borgen, lika med hvar och en annan, som på kredit emoltager slämpladt papper, samt med rättighet till provision, på sätt i 18 § stadgas, det för utöfningen af deras embete erforderliga stämplade papper. I Stockholm eger Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor att bestämma behofvel af och förordna om ett eller flere Karle-sigillate-försäljnings-kontor, hvilka alla söcknedagar böra vara öppna från klockan Nio förmiddagen till klockan Ett eftermiddagen och vidare från klockan Fyra till klockan Sex eftermiddagen. I alla öfriga städer antaga Kongl. Maj:ts Befallningshafvande nödige försäljningsmän med enahanda förbindelse.
De extra-ordinarie tillgångar för Försvarsverket, som härigenom uppkomma, utgöra alltså sammanräknade 300,000 R:dr; Och, da för öfrigt behofven under Hufvud - Titlarne äro genom bestämde anslag fvilde så, att denne Summa blott för Revärings-Inrättningens kostnader och såsom tillökning för de utgifter, hvilka i ali mänhet tillhöra Försvarsverket, blifver att påräkna, förmodar Utskottet, att beloppet m* finnas tillräckligt, hälst då, såsom Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition vid sista Urtima Riksdagen, i fråga om Försvarsverkets nya ort ganisation innehöll, Kongl. Majit ej lärer underlåta att för hvad i en eller annan detaille af den militaira omfattningen kan finnas nödigt vid utförandet af försvars-planen, söka tillgång inom de redan varande anslagen för densamma. Emedlertid, och då till Stats-Utskottet i afseende på regleringen af Militaire-anslagen blifvit remitterade serskildte hos Höglo!!. Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre Ankarsvärdi och Herr Friherre Wrangel med flere äfvensom hos Vällofl. Eorgare-Ståndet afPIerrar Linström och Lund gjorde anföranden om indragningar i Arméen och Flottorne, hvarom Utskottet anser sig icke kunna ingå i närmare undersökning eller 1050 Ståts-Utskottets Be tänk anden. yttrande, såsom varande ämnen, hvilka allena p5 Kongl. Majus visaoch Nådiga Bedöreimande ankomma; lära Riksens Höglofl. Ständer härutinnan anmäla deras underdåniga önskan, och hopp, det täcktes Kongl. Majit till lättande af Dess undersatares bördor och i anseende till Rikets knappa tillgängar, så reglera Militaire-Staterne och .Eörsvarsväsendet med hvad dertill nu är anslagit, som nödigt och nyttigast pröfvas; Hvilket allt vördsatnligen hemställes till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande, hvarvid en Eedamots yttrade serskildta tanka genom Utdrag af Protocollet bifogas.