Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ett nyligen i Stockholm hållet möte framhölls bland annat det isynnerhet flickorna nu äro så klena, att de ej tåla vid några ansträngningar. Oaktadt således all nutidens skolhygien med afseende på både gymnastik, skolmateriel och lokal, är klenare än förr, då likväl kunskapen vanligen inympades med både » lugg » och slag och hela undervisningsmetoden föreföll som det rysligaste barbari gentemot nutidens humana uppfattning om lä- rarekallet. Skolan bar gjort allt sitt till för att sörja äfven för barnens fysiska välbefinnande — och det med ett så dåligt resultat! Felet ligger då måhända hos hemmen? Helt säkert till någon del (och därtill skola vi senare återkomma), men äfven skolan går ej, trots all omsorg, helt och hållet fri. Saken gäller här den småningom förändrade undervisningmetoden. uDgdomen » Huru lyder: hvad är det till fjärde budet? » var en ingalunda ovanlig fråga i de gamla goda tiderna, likasom det i geometrien hette: » linjen ab är lika med linjen cd enl. den och den propositionen i den och den boken. » Utan alla förklaringar slamrades lexan utantill, utan tanke på om barnet förstod den eller ej. Reglerna pluggades in, och det var sedan tiden förbehållet att reda begreppen. Detta sätt att inhämta kunskaper var för barnet jämförelsevis lätt, tack vare denna ålders utomordentliga minnesförmåga. Man må blott betänka, huru lätt barnen lära sig de vid deras lekar vanliga räkningarna: » apale, mesale, mesinka, meso » och dyl. utan tecken till mening eller sammanhang. Småningom infördes de nya metoderna, med hvilka man framför allt afser, och väl också med rätta, att barnet skall förstå hvad detläser. Men med denna metod måste ovillkorligt följa en annan anordning af läroämnena på de skilda klasserna. Aritmetiken t. ex., som förut, då det blott gällde en mekanisk uträkning af exemplet, väl lämpade sig äfven för lägre klasser, blir nu ett alltför abstrakt ämne; likaså kunde säkert språkundervisningen, så snart den går
Alnarps-skogen afgiftsfritt malte upplåtas till landshöfdingens disposition, så har flertalet af dem, som yrkat återremiss, ansett nämnda framställning hillig och ett sådant medgifvande icke innefatta någon särdeles fördel för bemälde embetsman, då denne vore förbunden ait sjelf bekosta erforderliga byggnader för en sommarbostad, hvaremot andre ledamöter anmärkt det olämpliga deruti, och, såsom vilkor för Alnarps upplåtelse till Institut, begärt, att Utskottet måtte Slals-Utskoltels Utlåtande JM 96. 8 fästa särskild uppmärksamhet vid det af Kammar-kollegium i berörde hänseende framställda förslag. I fråga om tiden för anläggningen, så hafva meningarne derom varit delade, enär en del ledamöter ansett, att de medel, som erfordrades för att erhålla dispositionsrätt öfver Alnarp, genast borde anvisas, under det andre ledamöter yrkat, att dermed borde anstå intill nästa Riksdag och blott en viss summa nu ställas till Kongl. Maj:ls disposition lill vidtagande af förberedande åtgärder, på det att Institutet må år 1862 eller åtminstone kort derefter kunna sältas i verksamhet. Inom Borgare-ståndet hafva samma anmärkningar blifvit framställda emot Utskottets betänkande, som inom de förenämnde båda Riks-ständen blifvit andragne, likasom enahanda skäl blifvit åberopade till stöd för Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om behofvet af ännu ett Landtbruks-institut. Endast i fråga om den ort, der en sådan läro anstalt företrädesvis borde förläggas, hafva olika åsigter uttalats. De fleste, som begärt återremiss af betänkandet, hafva dock förordat Skåne och särskildt Alnarp såsom den tjenligaste lokalen, samt yrkat bifall dels till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, dels till det. af Herr Riskop Thomander uti dess reservation afgifna förslag.
Uti den period, som finnes på sidan 33 näst före Usta §:n, skulle orden: prof vas af, utbytas emot ordet underställas , och orden: medgifva de emot orden: pröfva hvilka, med hvilka förändringar och under iagttagande att ordet: nedanstående, utbytes emot ordet: ofvanstående , bela perioden skulle flyttas sist och blifva 17 §:n i förslaget. Uti 1 $. 2 mom. skulle orden Kyrkoherden och utgå. Uti 1 $. 3 mom. skulle orden minimi fordringen af utgå. Uti 1 4 niom. skulle orden: minst åtta utbytas emot ordet: vissa. 3 di*. 4 morn. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Stipendiater, som lärocursen i seminarium fulländat, äroförbundne att minst för 3:ne är antaga s kol-lär ar e-be fattning , dä en sådan inom ett är efter fulländad lärocurs dem af vederbörande erbjudes. Hvarje Stipendiat skall före stipendiets erhållande ställa nöjagtig säkerhet för dess återbäring, i hän• d Ise han icke fulländar lärocursen eller icke fullgör den i detta moment ålagda tjenstgöring. 3 §. 5 mom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Hvar och en, som vill anses behörig att söka lärare-beställning vid Folksk la , skall, antingen han genomgått Seminarium eller icke, derstädes aflägga prof, och, enligt betyg af dess föreståndare samt af, dem Dom-Capitlet förordnar att dylika prof öfvervara , ega erforderlig skicklighet till den lärarebeställning, han söker. Föremål för Skol-lär aree oc a m e n äro Svensk språklära och välskrifning , catechesen , biblisk historia, kyrkosång , physisk och politisk geographi i säker öfversigt, fäderneslan I ets historia och hufvuddragen af allmänna historien , räkenkonsten till och med sammansatt regula de Fri, allmänna begreppen af geometri och linearteckning samt af naturläran. Eolkskol-lärare böra dessutom ega skicklighet att undervisa i enkel gymnastik och innehafva de klockare på landet ålagda kunskaper i vaccination och åderlåtning.
Karduans-, samt färgade eller tryckta skinn 1 skölp. 1 r:dr 24 sk:s införsels-tull. Lackerade hudar och skinn 1 skölp. 20 sk:s införsels-tull. Sulläder, 1 skölp. 12 sk:s införsels-tull. Andra slag, ej specificerade, hudar och skinn 1 skölp. 24 sk:s införsels-tull; röstar Ja, den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer artikeln Läder att erhålla följande rubriker och lullsatser: Karduans-, pergamentssamt färgade eller tryckta skinn 1 skölp. 36 sk:s införsels-tull. Sulläder, 1 skölp. 8 sk:s införsels-tull. Andra slag, med eller utan lackering, i skålp. 16 sk:s införsels-tull. Borgareoch Bonde-stånden hafva bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet ogillat Utskottets förslag, att utsträcka den nu för finare skinn lill portföljoch etui-arbeten i gällande taxa medgifna tull-lindring till sådane skinn, som för handsktillverkning införas. Dö detta Utskottets förslag icke alser annat, än att i sjelfva tulltaxan införa den föreskrift, som Kongl. Maj:t gejiom serskildt nådigt beslut meddelat, anser Utskottet sig, utom det att dess förslag blifvit al 2 Stånd god - Bevillnings-Vlskoltels MemorialN.-o 23. 5 kändt, äga ytterligare skäl inbjuda Ridder skåpet och Adeln saint Prés te-ständet att samma förslag antaga. I annat fall torde, på det här ofvan i fråga om artikeln Chlorsyradt Kali anförda skäl, omröstning böra ega rum; och föreslår Utskottet i sådant afseende följande proposition: 169:o Den, som bifaller Utskottets förslag, alt finare skinn för tillverkning af handskar må, efter Kommers-kollegii pröfning, införas mot tull af 10 procent utaf värdet, och att föreskrift härom i taxan intages, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; - Vinner nej, förkastas detta förslag.
Men jag bekänner att så som Hr Frihtn upfattat och omtalt projektet förefaller det mig, såsom skulle det vara ungefärligen af enahanda beskaffenhet som den bekanta förhoppningen om ett allmänt fredstillstånd emellan alla folk. Emedlertid lärer det icke kunna förnekas, att otn hela Europas myntväsende blefve föremål för en allmän kongress, och det dervid skulle visa sig, att Sverige inträdt i samma myntförhållandeu som Norrige, Danmark, Hamburg, Holstein och möjligen äfvén Preussen i afseende på silfvermynt, så skulle en sådan likstämmighet utan tvifvel göra en lycklig inverkan till resultat. Men, säger man, denna likstämmighet kan oj åvägabringas, ty vi kunna, af redan anförda vigtiga skäl, ej förändra vårt mynt. Jag ber likväl att få upgifva ett sätt, hvarupå det skulle kunna låta sig göra, nemi. genom att vidtaga den enkla åtgärden, att R. St. och K. M:t gemensamt förklarade. att den som ville i Banken utvexla gammalt mynt emot nytt, eller gamla sedlar emot nya, finge i kontant lyfta prisskillnaden dem emellan. Dermed måtte väl all rättfärdighet vara upfylld, och då hade väl ingen menniska skäl att klaga deröfver, att de Svenska Statsmaktnrna brutit helgden af gifna löften och försäkringar! Tanken på denna utväg framställde sig för mig först under loppet af denna diskussion, under del jag hörde Hr Gripenstedt så fullständigt utveckla alla de hinder som upresa sig emot förändringen af en redan fastställd myntfot samt yttra den tanke, att hvarje förändring deri borde med sorgfällighet undvikas, så vida man ej derigenom kunde upnå något verkligen stort ändamål. Nu frågar jag Eder M. Ilrr, är det icke skäl att göra hvad som är rätt, då man klart inser de stora vådor/sorn upkomma genom att fortfarande göra orätt? I afseende på hvad Gr. Lagerbjelke yttrat får jag säga, att han synes mig hafva trängt in frågan inom en krets sorn icke behöfde tagas i betraktande.
I alla fall tror jag icke någon Adelsman vara så nidsk mot vår historia, att det skulle göra honom ondt, om några få af de skillingar han, såsom kapitations-afgift, erlägger, ginge till tryckning af Ståndets prot. Vidare hafva pensionerna åt Riddarhusets tjenstemän blifvit omförmälde, hvarpå Frih. Raab redan svarat. Hvarföre har icke Hr Bildt, då han omnämnde pensionerna, jemväl yttrat sig om löneförhöjningarne? eller hvarföre har han icke framdragit ännu flere nyttiga sätt att använda Riddarhusets medel? Dessa sätt kunna vara mångfaldiga. Hr Bildt, som sitter i StatsUtsk. och lärt sig känna än flera utvägar att använda medel, hvarföre begagnar han icke nu all sin fyndighet för alt afskräcka R. o. Ad. att göra den ringaste upoffring i detta hänseende? Om Hr Bildt ej hade, vid andra tillfällen, visat sig vara af motsatta tänkesätt, skulle hans yttrande nu föranleda mig att tro, del han hörde till ljusets flender. Hr Bildt: I fall det varit min mening att göra ifrågavande sak förhatlig eller att updikta behof, sora icke finnas, skulle jag visserligen hafva följt den lärdom Hr von Hartmansdorff gifvit mig; men då mitt yttrande endast varit föranledt af den öfvertygelse jag fått till följd af granskning utaf Riddarh.-kassans ställning, har jag icke ansett mig böra framlägga några andra skäl för afslag, än sådana, 'som öfverensstämde med verkliga förhållandet. Det är visserligen sannt, att sjelfva kapitations-afgiften går till en serskild kassa, äfvensom att kassan är afsedd lill underhåll och reparation af Riddarhusets fasta egendom; men det är också ganska klart att, i fall någon brist npstår i denna kassa, hvilken ovilkorligen måste fyllas, det då icke finnes någon annan utväg än att gripa till kapitations-afgiften, och jag anser det vara med en klok hushållning öfverensstämmande, att icke på kommande slägten öfverflytta en tunga, som icke är absolut nödvändig.
Ut Ar, d, 10 Deeemb, l&sjg Den 20 December. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln S. D. Föredrogs ånyo och lades till Handlingarne Constitutions-Utskottets, den 18 dennes, unden N:o 86 atlåtne, samt följande dagen på bordet lag. de Memorial, rörande förloppet af en i Förstärkta, Constitutions-Utskottet anställd omröstning. S. D. f. m,‘ Föredrogs ånyo' och gillades Särskildta Utskottets, den 19 diennes, under >J:o 6 afgifne, och samma dag på hordet lagde Betänkan, pynt. Vidy. d. io Dectmb, 1823, ' 46? de, angående aflemnande af de genom Utskottets försorg tryckte skrifter, a S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af Förstärkta S ats-Utsko:tets den 18 dennes, under N:o 669 ailåtne, samt följande dagen på bordet lagde Memorial, uti frågan om Bränvins-brännings-bevill. nings utgörande för de vid Fabriker nyttjade pannor öfver go kannors rymd; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial bcrde till Bevill* nings-TJtskottet öfverlemnas. S. D. f. m. Då nu ånyo föredrogs Förstärkta Stats-Utskotiets, den 18 dennes, under N:o 670 af. låtne, samt följande dagen på bordet lagde Memorial, angående verkställd Votering öfver frågan om dispositionen af Krono-Skogarne, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde tillStatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten öf, yetlemjias, Troi, Ut dr. d. so Detemb, tgsg. S* D. f. m.
Propos. om anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderne för ett fullständigare ordnande af försvarsverket; N:o 240, ang:de beredande af tillgångar för det till försvarsverkets fullständigare ordnande af K. M. äskade särskilda kreditiv; samt Exped.-Utsk:ts Mern. N:o 15, med förslag till sammanjemkning och voter:s-propos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande skrifvelseförslaget N:o 169, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvudtitel. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 7 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 1 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 26 dennes. Föredrogs Stats-Utsk:ts den 26 dennes på bordet lagde Utlåt. N:o 239, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderne för ett fullständigare ordnande af försvarsverket. Gr. af Ugglas, Ludvig: Stats-Utsk:t har tillstyrkt bifall till K. Propos., utan att rörande behofven och anslagets tillräcklighet meddela någon af de upplysningar, hvarom jag vid remissen framställde begäran. Skyndsamhet synes mera hafva gällt än vigten af en allvarlig och mogen pröfning, en pröfning, hvilken, jag medgifver det gerna, icke var lätt att verkställa. Vid sådant förhållande anser jag mig icke kunna framställa något yrkande. Fortfarande hyser jag dock, och måste allvarligen uttala, den öfvertygelse, att, om den eventualitet inträder, hvilken denna Propos. afser, det skall visa sig att den begärda summan varit föga tillräcklig för de förberedelser, hvilka varit af behof att göra. De upplysningar, Hr Krigs-Ministern vid remissen lemnade, hafva mera stärkt än försvagat denna min öfvertygelse, ehuru af hans yttrande syntes framstå att anslaget, hufvudsakligen åtminstone, för landtförsvaret är afsedt.
Af denna jemförelse emellan fördelarne å ömse sidor, synes det mig vara klart, att det endast är den sednare af dem, som komma Nässjö-linien till godo, nemi. sammanbindningen med östra stambanan, som kan vara af någon vigt, ty snarare måste det vara till skada än till gagn för trafiken, att vid anläggningen af en stambana, som skulle komma att sammanbinda 2:ne af Sveriges bördigaste och på öfverprodukter af spanmål och ladugårdsalster rikaste provinser, äfven lägga sig vinn om att i Småland upleta en trakt al samma beskaffenhet, då det väl är ostridigt, att större liflighet och rörelse skulle upstå, om så stort utbyte som möjligt kunde beredas för olika slags produktion, och att det således vore en ömsesidig vinst, om stambanan drages genom den del af Småland, som har brist på spanmål, men största tillgången på jern och skogseffekter, och icke tvertom. Väl säger Komitéen, att den större jerntillverkning, som finnes omkring Laga-linien, i allt fall skulle draga sig åt jernvägen på den vestra linien, enär afståndet dem emellan icke är mera 2 å 3 mil; men då detta till stor del äfven kan sägas om den öfverproduktion, som finnes invid och omkring Nässjölinien, att den i allt fall skulle draga sig till jernvägen, så synes detta ej vara af särdeles vigt. Efter min tanka är det således endast förutnämnde sammanbindning med den östra stambanan, som är af någon egentlig be - Den 26 November e. m. 437 tydenhet, och denna sammanbindning kan i allt fall vinnas på samma sätt, som nu är föreslaget, om nemi. denna stambana, när den hinner blifva färdig till Nässjö, fortsättes genom sidobanan till Tenhult. Det är visserligen sannt, att linien från Malmö till Stockholm då blifver så mycket längre, än den annars blefve, som denna sidobana, nemi. 2 mil 4,900 fot; men denna olägenhet öfverväges dock af en besparing i kostnad af 1,647,006 rdr, samt af den vinst, som obestridligen upstår deraf, att en förening med vestra stambanan mycket förr kan komma till stånd.
Enär nu något företräde emellan dem ej synes vara afgjordt, och det likväl väsentligen beror derpå, att ert sådan anläggning uppföres på en Eocal der både för (!en omgifvande orten och i afseende pål erforderlige tillgångar eller fördelar, verkan kraftig ist kan kringspridas och ändamalet snarast vinnas, flir det ovillkotligen nödvändigt, att i förväg hafva bestämdt, hvarest denna inrätt - Stats-Utskottets Betänkanden. inrättning tjenligast bör anläggas, kostnaden dertill föreslås och villkoren för dess drift och bestånd fastställas. 2:0 Då det kan tagas för afgjordt, att till be Främjande af en lättad Malmtransport, de närmast till Gellivare flytande vattendrag icke kunna göras farbara, eller åtminstone deras upprensning i afseende på dertill erforderlig dryg kostnad» icke stöde i jemnförbart förhållande med landet® nu varande ringa Befolkning och den blifvande Bergsnäringens rirga utsti äcktning i sin början, återstår således den enda och för detta Nordliga Dands läge utan tvifvel mest naturenliga utväg, att om vintren forsla Malmen till förädlings stället eller de platser från hvilka den sedan kan p| vatten vidare framföras. Med hänseende till belägenheten af den ifrågavarande Masugnen, eller ock andra som i framtiden kunna påtänkas, skulle fördenskull de tjenligaste rigtningarne för transportvägarne utses och utstakas, samt sättet för transportens förrättande, antingen stationsvis ellef för hela vägens längd bestämmas. 3:0 Ehuru det å ena sidan icke bör vara tvifvelsmål underkastadt, att i samma mån, som en redan grundlagd Näringsgren fortgår i sin utveckling, äfven Eandets befolkning och nya bo» städers uppkomst derjemte befrämjas, förutsätter 4 Sami, 4 Band, 10 * 154 St a ts - U ts kott e t s B et än ka n den - likväl en ounvikelig omtanka S den andra, att denna tillväxt må genom föregående oeconomiska anstalter påskyndas.
Sedan beslutet är fattadt, kan emedlertid derom icke mera 538 Den 28 Maj. sägas; utan det torde få bero på lits k: t att taga frågan ånyo i öfvervägande; ty jag tror att slutet ieke står rätt väl tillsammans med början. Jag anser derför att förslaget om inbjudning bör afslås. Frih. von Schwerin, Jules: Afven om inbjudningen icke antages, kan jag icke inse huru Utsk:t vidare skall kunna komma att yttra sig i frågan, då den icke är återremitterad. Jag har för tidens vinnande föreslagit denna inbjudning, och jag anhåller att detta mitt förslag måtte bifallas. Hr Mannerskantz: Då frågan återkommer till Utsk:t, måste detta på grund af de olika besluten göra framställning om sammanjemknings-beslut eller, om denna icke antages, föreslå voterings-propos:r till frågans afgörande i förstärkt Utsk.; och Utsk:t har då tillfälle att ånyo yttra sig i saken. Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till det ifrågav:de förslaget, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 110 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.-utdrag för den 28 dennes. Upplästes följande af Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, ingifna mern: Af tjensteärenden tvungen att lemna hufvudstaden, får jag vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Förstärkta Stats-Utsk:t. Till denna anhållan iernnade R. o. Ad., uppå gjord propos., sitt bifall. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att H. M:t Konungen, vid Riks-Stms Talmän lemnadt företräde, behagat i nåder meddela, att riksdagens afslutande komme att ega rum den 21 i nästa månad.
Om den föreslagna åtgärden skulle leda till något resultat så blefve det verkligen en fördel för Skåne genom det prisfall som kunde inträffa, men jag vill icke tala såsom Skåning, utan tror att man i främsta rummet bör tala såsom Svensk och icke i något privatintresse, således icke heller upmuntra Regeringen till några undantagslagar. Vi hafva i sednaste tiden en erfarenhet deraf ifrån år 1846; den är sorglig. Man har hotat med att om detta förslag icke bifalles, så skulle här väckas förslager om export-förbud. Orimliga motioner kunna väckas inom alla Stånd och under alla förhållanden, men de skola lika litet leda till något resultat som denna motion. Lika litet sorn den väcker någon sympathi, lika litet skulle jag tro att en molion om export-förbud skulle väcka sympatier inom något Stånd. Man har visserligen sett att detta Betänk, blifvit antaget inom ett eller tvenne Stånd ehur det icke har något rimligt för sig, men jag förmodar att då R. o. Ad., när motionen väcktes här på Riddarhuset, icke gillade densamma, R. o. Ad. icke skulle vilja göra sig skyldig nu till den inconseqvensen att bifalla det. Delta är en småsak i och för sig sjelf, men icke såsom princip och jag anser icke alt man bör, hvarje gäng fråga derom väckes, upmuntra Regeringen att vidtaga undantagsåtgärder. Begagnar sig Regeringen af denna makt, då är det min skyldighet att underkasta mig den, men begagnar Regeringen den icke, sä anser jag mig ej böra upmuntra densamma att inskräcka handel och rörelse. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Man har här sökt visa, på ena sidan, att ett stort behof förefinnes att öka den qvantitet spanmål, som finnes i landet, och att sänka priserna på densamma, samt på andra sidan att ett sådant behof icke skulle förefinnas; men huru dermed också må förhålla sig, så är det likväl gifvet, att, innan den föreslagna åtgärden vidtages, höiman hafva gjort för sig klart som det åsyftade ändamålet verkligen genom den föreslagna åtgärden kan vinnas.
Jäg är nu förekommen af Friherre Boije, och skulle anse mig fela, om jag upptog Ridderskapets och Adelns tid med ett upprepande eller återkallande af hvad Friherren så fullständigt utredt. Jag vill blott tillägga, att jag förmodar, det Utskottet bättre än någon annan, af handlingarne inhemtat 33 1U 10 146 t)éh 17 Julii e. m. kännedom af det förhållande, sorn jag af tillfälliga orsaker har mig bekant, att det ändamål, hvartill medlen blifvit använde, ingalunda varit skadligt, utan tvertom ganska nyttigt, och att uteblifvandet af en sådan disposition snarare skulle hafva medfört skada. Jag gillar derföre fullkomligt Utskottets Memorial, och anhåller om proposition, att det må läggas till handlingarne. Friherre Anckar swärd: Med verklig respeet för Friherre Boijes rikhaltiga logik, finner jag nu mer än någonsin äfventyrligt, ätt med Friherren ingå uti en tanketvist, särdeles som jag icke anade behofvet ätt följa Friherren med några anteckningar. Jäg anhåller likväl, att först få fästa uppmärksamheten vid ett betydligt misstag, som Frilierren begått, då han ansett Rikets Ständer böra höra Konungen, eller gifva Konungen på förhand tillkänna de beslut, som Ständerna amna fatta. Jäg förstår ej, huru detta skulle tillgå, eller huru man skulle kunna förfära annorlunda, än att beslutet framställes genom en underdånig skrifvelse, på sätt som äfven vid ifrågavarande fall skett. Friherren har ytterligare förbisett den omständighet, att då Rikets Ständer förordnade om Åbo Academiefonden, betogo de ingalunda Konungen utvägar, i händelse af reclamation; ty de afsatte serskildte medel för detta ändamål. Men deremot skulle det förefalla mig besynnerligt, om Fonden icke Den 17 Jnlii e. m. *47 mera tillhörde Rikets Ständer derföre, att 1811 års beslut passerat påföljande Riksdagars ConstitutionsUtskolt.