Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades Ja, Företogs till pröfning Lsg-Utskottets dea 8 sistledne Julii under N:o 123 afgifne samt den 19 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande , angående yrkad företrädesrätt för jordägare till betalning af brukare* lösa egendom. Dt’» i Augustii r, m. 93 Friherr© Ridderflolpe, Fredric, hade inlemnät följande, som upplästes: (Se Bilagan N:o 2.) Herr Ehrenborg, Casper: Jag finner väl att Lagutskottet haft anledning att ej til! hela deas vidd lemna bifall tili Grefve Gyllenborgs motion, men lika med Herr Ribbing, tror jag att ett bestämdt förordnande kunde gifvas att gröj da ej finge tagas i mät för annat än för arrende, af det skäl, att den naturligen är ämnad till arrendets utgörande; hvilket åter ej kan utgöra6, om dea användes till andra ändamål. Jag går så långt att det i economiskt hänseende vore nyttigt, om aldrig gröda finge utmätas; derigenom råka egendomar i största vanmagt. I öfrigt anhåller jag få fästa uppmärksamheten på en serskild omständighet. I Adefiga privilegierne och uti ByggningaBalken är stadgadt, att Ridderskapet och Adeln sjelf äger rätt att hos sine underhafvande göra utmätning. Detta förändrades vid 1809 års Riksdag i så måtto, att då frälseman föranlåta belägga med qvarstad sin underhafvandes egendom, så fick likväl utmätning först ske sedan vederbörande executor den anbefallt, efter sökt handräckning inom 14 dagar efter qvarstadens verkställande. Genom denna qvarstadsrätt, är Ridderskapet och Adeln något betryggad, emedan man, dä man befarar obestånd, kan med qvarstad belägga egendomen.
Ridderstaper och Adeln, att denna fraga hwars salunda »varande flick icke medgäfwo någon jämkning, flulle afgöras genom omröstning af en Nämd, bestående, enl. 7Z § Riksdags-Ordningen af Stats-Utflottet som förut med mätet befattning haft, förstärkt med det föreflrefne antal Ledamöter, walde af hela Stan. det; hwarjemte och dä Nidderskapet och Adeln fannr stt lika förtroende böra till en sä utwald Nämnd hyses i afseende pä alla de mål som lill ett och samma Utstött befattning höra, Ridderffapet och Ädela Dcn 2o Zebruarii921 för sin del ansäg närwarande fräga om redowisning gen lämpeligast böra till afgörande öfwerlemnas ät Stats^Utstolket förstärkt med de samma Ledamöter, som tili afgörande as frägan om stuteriet ä Flyinge och Dahlby Kongsgärdar komma a!k af RidderftapeL och Adeln utwäljas, hwarom de öfrige Ncspectiwe Ständeii stulle genom Prvrocvlls Utdrag wänligen underrättas. Dt Luxra. Opnades Herrar Electorernes af rista och s:dra Clasterne Listor till ival af Ledamöter: I Skats-Utssotket Efter . Friherre Lonöe, Larl, och Friherre ^äeltvärä, Trio Oöran. N.-o 80 Grefwe Duben, Fullmägkig Herr Dertmeäen, Ler Ueinbolä, Ofwerste N. S. O. N:o 86 Grefwe lblamilton, ^xel, Ryttmastre. Efter Hans Excellence Grefwe ^uutb i anseende pä hans anmälte jas wid frägan om Flyinge och Dahlby Kongsgardar. N:o iZZ Friherre Stael von DloNstein, Lorstr DuäviZ.
- Om upptagande wid Harads-Rätt af mål rörande försummad snöskottning, p. 450, 889, 896, 906,1925. Om rättighet för Hemmansäboer att lösa Tionde-Spam nemälen med penningar, efter markegäng. p. 450,852, 858, 8äi, 906. Om lik prstocollg-UtSrag) Riksens Ständers, Om lika skyldighet för Städerne och Landet att deltaga t Båtsmans uppsättning. P. 5ti, 852, 858, 899,906, »9^5. Om förbud mot glasförares och hästhandlares kringföra», de pä Landet, m. m. p 511, 85Z, 858, 862, 926. Om Spannemäls Magasins-Jnrattning pä Gottland, p. 684, 1918, 1950. Om högre betalning för kohl, som till Bruke» lefvcrcras. p. 752. i22o, i2Z5, 1240, 1491. Om indeldte Infanteri. Regementernes beklädnadssätt. p. 850, 1220. Om Landtmatare-arfwode. p. 85a, 1912, 1917» >920, »9;o Om tillhandahällande ät Kronan af säd och foder, emot betalning, p. 85-, :40g, 1624, i6z;, i6;9- Om rättighet för Gottlands innewänare, att med däcka, de Fartyg fä utföra egne produkter till Swensta Stä« der, m. m. p. 856, 1912, 1920, 1921, 1926. Om jcmnare fördelning af Jnqwarterings-stylvigheten e« mellan Städerne och Landet p. 860, 1492, 1624, i6;4, 16Z9.
Embetsmän i allmänhet vare skyldige all lenina Justitiae-Ombudsmannen laglig handräckning, samt alla Fiscaler, att medelst aclioners utförande honom biträda, då han det äskar. §• Il9- Justitiae-Ombudsmannen åligge att vid hvarje Riksdag till Riksförsam - Hor lill Conslitutions-Ut skölt etti Memorial j N.o 2 6. 37 lingen aflemna en allmän redogörelse för sin förvaltning af det honom förtrodda embete, samt deruti utreda lagskipningens tillstånd i Riket, anmärka Lagarnes och Författningarnes brister och uppgifva förslag till deras förbättring. Emellan Riksdagarne kungöre han årligen genom trycket ett utlåtande öfver dessa ämnen. Serskildt uppgifve han ock, vid hvarje Riksdag, till hvad åtgärd hvart och ett af nästföregående Riksförsamlings beslut, framställningar och önskningar föra nied t. Ställe han sig för öfrigt den af Riksförsamlingen för honom utfärdade lnstruction till efterrättelse. §. 120. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af dess Ledamöter en eller flere funnits hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet, så orätt dömt, att derigenom någon , mot tydlig Lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat, eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, vare Riksförsamlingens Justitiae-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitise-Canzler berättigad, att vid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets Lag befordra. §■ i21- Denna Domstol, som Riks-rätt kallas, skall i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hofrätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterne uti Rikets alla Collegier, fyra af de äldste Statsråd, Högste Befälhafvaren af de i hufvudstaden tjenstgörande trupper, Högste närvarande Befälhafvaren för den vid hufvudstaden förlagda Escadern af Arméens Flotta, tvänne de äldsta Råd i Svea Hofrätt och det äldsta Råd i hvarje af Rikets Collegier.
Så fruktar jag man nu är på väg att förfara; allt rotfäste saknas för de utkastade idéerna. Förslaget synes förgäta och underkänna vår historia. Man tror sig kunna genom detsamma sätta en gräns för hvad som varit, för hvad som är, och vill för oss boi ja ett nytt lif, men ett lif utan anda, ty man glömmer att allt lif måste hafva sin uprinnelse i naturen. Man ber oss lemna en gammal hydda, på orubblig grund upförd, som skyddat oss i sekler och ännu kan i sekler göra det, om den rätt vårdas, och bjuder oss att träda in i en ny bostad, för mången lockande, men hvars grund, om någon finnes, vi åtminstone sjelfva hvarken lagt eller ens med full säkerhet kunna bedömma. Förslaget är sådant man i våra tider sökt sammanskrifva författningar för länder, de der aldrig ägt någon national-representation, och hvaraf månget ännu i dag afundas oss den grund, hvarpå vår gamla hvilar. Om ock uplysningens och bildningens rätt synes i detta förslag bevarad, är dock ingen borgen derföre, att ju ett mera materielt interesse kan, till landets våda, göra sig oinskränkt gällande. Förslaget antaget, kommer allmogen i början sannolikt att ganska ädelmodigt, till större delen, välja herremän, men kanske ej dem som Den 17 Dcember. 233 5ro detta förtroende mäst värdige. Snart nog märker den att dessa just ej bevakat hvad som ligger den närmast; den finner skatterna ej minskade, utan kanske af ren nödvändighet ökade. Bönderna begagna då sin rätt, eller den makt förslaget dem lemnar, och komma sjelfva ganska manstarka. Hvar skatterna da läggas får erfarenheten visa oss. Vi hafva ej exemplet långt borta, om vi rätt undersöke förhållandet i grannriket. Förslaget erkänner den allmänna valrätten, eller hvad som är dermed ett, samfälda val. Med Bildnings-cirklar, Arbetareföreningar, Politiska klubbar och en radikal tidningspress i förening, blir principen så småningom uparbetad och det samfällda snart allmänt.
B:dr, borde höjas till 100 I?:dr och i lika förhållande i öfriga Städerna, heldst den Grosshandlare, som icke kunde erlägga en större summa än den förstnämnde, icke borde såsom sådan kunna anses; och hvars summas ringhet i förhållande till sjelfva yrket Herr Mannerstam förment följa af jemforelsen, dels med en Acteur, Danseur eller Musikant, som i högsta graden är taxerad till 25 B:dr, ehuru de sällan erhålla högre lön och inkomst än för uppehälle erfordras, dels ock med en Artist, hvars afgift är utsatt till 50 B:dr, ehuru stora Artister skola vara sällsynte, och lika mycket som Herr Mannerstam funne skäl att afgifterne höjas för en klass Närings-idkare, hvilka af Författningar ock Den 17 Juli. *‘439 och Conjuncturen varit och äro gynnade , lika mycket bar Herr Mannerstam ansett billigheten fordra att konstsnillet icke högt beskattas i ett iand, som endast medelmåttigt kan det uppmuntra.
Kronouppbörd och sysslans oundvikliga vård icke lemnar någon ledighet hvar* len föreller eftermiddagar , utan anställande af ett pålitligt biträde, så har jag ansett rättvist tillstyrka lika procent för honom som öfrige försäljningsmännen , på det att Staten af denna sysslas innehafvare må ega rättighet fordra fullkomligt uppfyllande af de con* trollér och öfriga ändamål , som med detta Embetes tillvarelse är åsyftadt , hvilket är grunden till min emot pluralitetens beslut i denna fråga gjorda reservation.” Herr Uggla, G. G.: **I öfverensstämmelse med hvad jag i Utskottets andra Afdelning redan i ämnet anfört, finner jag det med portofriheten åsyftade ändamål vara i , väsendtlig mon förfeladt, genom den serskilda afgift, under namn af arfvode till Postbetjeningen, hvarmed Tidningarne , utöfver den i sig sjelf besvärande stämpel-bevillnin; gen Bil. till Bevilln. Utskot. Betänk. N:o 15 j 33 gen betungasi Genom denna afgift, utgörande 1 R:dr Banco för emottagningen och en lika summa för utlemnandet a £ hvarje Tidnings-exemplar, utan afseende på dess pris och de flere eller färre gånger den, under året, utgifves, blifva Tidningarne, redare vid nästa Post-station från hufvudstaden, för den läsande allmänheten utom den samma, ända till 50 procent och derutöfver i prisen förhöjde, och deras kringspridande i samma mon försvåradt,”
Jag är blott en svag dödlig såsom du, men om det är den Högstes vilja, skall jag inom kort komma eder och eder stad till hjelp. Res i frid tillbaka och bed våra trosförvandter, att de äro ståndaktige och ej rädas för de påviskes anklang. Gå, sade han, och såg på mig så mildt, att jag fick tårar af tacksamhet i ögonen. Men nu skola vi vara glade", utbrast den liflige ynglingen och omfamnade de båda gamle, "ty vår räddare är redan på väg!" "Gud vare lof!", sade Hans Wippenbach och knäppte fromt händerme tillhopa. "Ännu en gång skall det kanske förunnas mig att få höra Guds rena ord predikas i våra tempel." "Amen", inföll Franz Schwanenfelz, i det han reste sig. "Mitt svärd är slipadt tillreds, och när svensken kommer, ska' han finna mig i spetsen för de våra." "Mig också", utbrast Arnold och hans ögon tindrade af glädje. "Men du, gamle fader, inte kan " Tre hårda slag på den jernbeslagna ekporten kommo hela huset att darra. Arnold ilade fram till ett fönster, men hade knappt hunnit kasta en blick ut på gatan, förrän han förskräckt ryggade tillbaka, under det hans läppar uttalade dessa ord: "Kroaterne!" Nedifrån hördes också, i detsamma som slagen på porten fördubblades, en stark stämma uttala denna hotelse: "Öppna i kejsarens namn, annars bryta vi oss in med våld!" Den gamle Hans Wippenbach sjönk tillintetgjord ned i den ländstol Franz suttit uti. Denne deremot ryckte slagsvärdet ur skidan och hotade att sticka ned hvarenda kroat, som vågade titta in i rummet. Slutligen upplyfte "mäster Hans" det mot bröstet nedsjunkna hufvudet och sade med matt stämma: "Arnold, gå ned och öppna. Som förståndige män tillhör det oss att böja oss för öfvermakten. Min broder", sade han till Franz Schwanenfelz, när sonen försvunnit, "det skulle vara en ren galenskap att försöka ett motstånd. Låtom oss underkasta oss detta öde. Snart är befriaren här, och då ."
3*9 lisbeten eller otydligheten af PresteSlåndets heslut; så har jag fått bevis, alt det icke lärer vara rätt tydligt, då Hans Excellence Herr Grefve Mörner ansett Ståndets mening vara, att tullen ej kunde höjas utöfver 33* procent af varans värde. Friherre Åkerhjelm åter hår trott, alt PresteStåndet menade 33^ procent af den i Taxan utsatta tullen. Det är då förlåtligt, att jag funnit ProtocollsUtdraget otydligt. I de flesta fall förenar jag mig i de af GeneralTullStyrelsen uppgifna förslag, men jag kan icke förena mig i så höga tullafgifter, som Tullstyrelsen föreslagit. För många varor har Tullstyrelsen yrkat 5o procents tull, men vi hafva inom Utskottet ansett den såsom mycket för hög, eller detsamma som förbud, om icke värre; lika litet som Utskottet velat förbjuda några artiklar, lika litet har Utskottet trott sig böra fastställa så höga tullafgifter. Utskottet har derföre minskat dessa till 33fprocent, och ansett denna tull höra vara den högsta. Då jag således utgått från denna synpunkt, kan jag ej ingå på Friherre Åkerhjelms förslag, att Kongl. Maj:t må äga rättighet öka 33 jprocent af den fastställde tullen. Tullen skulle derigenom blifva så hög, att tullförsnillning icke skulle kunna förekommas. Jag yrkar heldre bibehållandet af förbuds-systemet, ty det kan lättare utrotas, än höga tullar kunna nedsättas. Då det tillkommer 3?.o Den 28 Octo ber e. m. 9, Ridderskapet och Adela att höja tullen för hvar och en särskild artikel, och således att bestämma det maximum, hvaröfver man icke vill, att tullen skall stiga, om icke för reciprocitets-system med utländska Magter; så tycker jag, att man har vunnit allt, som kan vinnas, hvarföre jag tillstyrker bifall till Utskottets förslag. Någon har anmärkt, att förslaget skall vara otydligt, och vill jag visserligen medgifva alla de redactionsförändringar, sorn kunna anses nyttiga, blott sjelfva tankan får qvarstå.
Konungens Befallningshafvande pröfve i alla mål, der det lämpligen ske kan och ej hufvudsaken dymedelst uppehålles, i sammanhang dermed äfven de särskilde frågor, som kunna uppkomma Församlingarne eller dem och deras Ledamöter emellan om underhållsoch kostnadsersättning, om enskild Ledamots Fattigvårdspligt hos Församlingen och om ansvar för befrämjande af Tiggeri; i följd hvaraf så väl Fattigvård* jjö Betänkande om Fattigvården i Riket'. Styrelserne
L ' L s c: « Z L ^ '» o >§, ^ 0 <2 ^ <2> »» rr: r >L ^ « L §G L^ ^ L. ^ tz) ^ L2 ZL ^—> §2 § ^ d o <2 - >r - Lrt ej mMäkning mä ägq rum, jag will upptaga till 275002 R:dr ärligcn. Stdan sälcdcs uträkningen af ärliga bchofwkt för hwardcra af Rikets pcnningefdrwaltande Werk, neml. Statswcrkct, Banken och Riksgälds Kontoret, blifwit fulländad, ätcrsiär att sammanssä dcfia särskil» ta poster till cn enda summa, hwilken kommer att ut» wisa den Bewilining, som, i grund af förcstäende be» räkningar, dör utgöras, och hwarmed alla Statens behof, ellligk de frammanföre äberopade i Regeringsformen, böra fyllas. Bland de behof, som I ätskiiliga händelser för RiksgäldsKontoret blifwit Uträknade, Sr äfwen den inbctaluing uppförd, som Banken bör fä- i ben händelse att de nu kontant bchöfligc 1,561000 R:dr af honom skulle förskjutas; n en att sädant icke gör i det vela nägon förändring, finnes lätt; och kan den af samma förskott uppkommande inbetalning endast öfwerföras frän Riksgälds Kontorets örliga behof, lill Bankens , hwarigenom det förra minskas lika mycket < som det sednare ökas och hufwudsumman blir densamma. RiksgäldsKontorets behof, i alla särskilta händelser ökade n ed de för Banken och Statswcrkct bestämdt anslagna, gifwa följande utslag, nemligen: i:o I första händelsen, se std. 1174 RiksgäldsKontorct 1,448450 Hwartill lägges Bankers sid.
Gärden och Taxen; så, enär denna del af presterskapets löneanslag till staten utgår och således i sjelfva verket icke kommer löulagarne till godo, anser Utskottet *ig böra tillstyrka, att ifrågavarande utlagor må uti i mom. af 145 § upptagas jemte “presterskapets s. k. prostetunnor“; då redaktionen skulle blifva: “presterskapets prostetunnor jemte den sä kallade Gärden och Taxen.“ Beträffande slutligen det hos Ridderskapet och Adeln ifrågasatta förtydligande af uttrycket “lärlingar i handel“, så lärer anmärkningen härom, såsom endast afseende sjelfva redaktionen, hvilken blifvit af tre Stånd godkänd, icke påkalla vidare yttrande. § 147. Mot denna §, som blifvit från hedervärda Bonde-ståndet återremitterad, är vordet inom bemälda Stånd anmärkt: dels att, då den för här medgifna afkortning i 'bevillningen, bland annat, stadgade grund, att sådan afkortning skall tillgodokomma innehafvare af hemman, hvilkas värde icke öfverstiger 1000 r:dr b:ko, ej alltid vore riktig, enär en sådan hemmansbrukare ofta kunde vara i bättre omständigheter, än en med större hemman, det borde på Taxerings^kommittéerne ankomma att pröfva, när dylik afkortning borde ega rum; dels att, på det uppbördsmännen ej måtte, i de fall, der afkortningsbelöppet öfverstege beloppet af den skattskyldiges bevillning, kunna räkna sig till godo det uppkommande öfverskottet, förstnämnda belopp borde uti mantalslängderna serskildt för hvarje person upptagas; och dels att i §:n borde bestämdt uttryckas, att det stadgade afdraget i bevillningen finge för det kommande 20 Bevillnings-Utshottets Utlåtande, K:o' i3. uppbördsåret, åtnjutas äfven för de barn, som, fastän efter mantalslängdernes upprättande, dock före uppbördsårets ingång blifvit födde.'
Gusta/ Jokansson från Kronobergs län, med hvilken Riksdagsfullmäktigen Gustaf Jonsson från Kalmar län samt Sven Ersson och Lars Olsson från Stora Kopparbergs län sig förenat, föreslagit, att de uti gällande förordning stadgade afgifter för bränvinsiorsäljning mätte höjas, vid minuthandel frän 8 till 10 sk. och vid utskänkning från 12 till 24 sk, banko för hvarje kanna. Af skäl, som blifvit anförda vid besvarandet af Herr Dokter Sandbergs bär ofvan under § 1(5 (17) anmärkta motion, anser Utskottet någon väsendtlig förhöjning af omförmälde afgifter icke böra ske; hvadan Utskottet tillstyrler, alt Gustaf Johanssons ifrågavarande förslag icke må föranleda annan åtgärd, än att afgiflen för utskänkning af bränvin till åstadkommande af lättnad i densammas beräkning sedan nya mynt systemets tillämpning vidtagit, Ilöjes från densammas nuvarande belopp 12 sk. banko eller 37| öre riksmynt till jemna 40 öre för hvarje kanna af beräknade utskänknings-beloppet. S 19 (20). Under förmälan, hurusom det lätteligen kunde bända alt gästgifvare, som en gång uppsagt sin uti § 12 af författningen grundade rättighet att utskäuka bränvin, nästpåföljde år vore hugad ali åter komma i åtnjutande af samma rättighet, men att, enligt § 19 (20) i Förordningen sådant vore honom betaget, hvilket åter icke öfverensslämde med rättvisa och billighet, har Riksdagsfullmäktigen Per Benjaminsson från Elfsborgs län uti sin motion föreslagit, att andra momentet i sistnämnde $ måtte erhålla denna lydelse: "Ilar för gästgifveri ä landet rättighet till bränvinsutskänkning en gäng blifvit af egaren uppsagd, gälle en sådan uppsägning endast under det året dä uppsägningen skett, men gästgifvare vare icke deraf hindrad att sedermera när han åslundar komma i åtnjutande af en sådan rättighet, på säll 12 § 2 mom. löreskrilver.”
Län afförde medel, bestående egentligen uti icke utgående hästvacance-medel, hvilka Revisorerne ansett böra på enahanda sätt uppföras; så, och enär dessa medel äro uti Riks-Staten af Rikets Ständer påräknade, får, i enlighet med Kongl. Stals-Contorets förslag och i öfverensstämmelse med hvad här förut hemställdt blifvit, i afseende å dej för Compagnie-hingstars remontering verkställde utbetalningar, Utskottet föreslå, att ifrågavarande hingsthållning uti Elfsborgs och Skaraborgs Län uppföres å Riks-Statens åttonde Hufvudtilel. Och skall Utskottet framdeles inkomma med utlåtande angående de utgifter, som sedan sista Riksdag blifvit af öfyerskotten på Statsverkets inkomster bestridde. §. 55. Den af Revisorerne omförmälde utredning af förhållandet med de i räkningen med Riksgälds-Contoret, under rubrik: gammal difference., observerade 14 R:dr 36 sk , har, efter hvad Utskottet inhemtat, nu mera blifvit behörigen verkställd, hvilket Utskottet ansett sig böra anmäla. §. 56. Af anledning, dels att anordningar på Kongl. Räntekammaren, bokför 3a Stats-Utskoltets Utlåtande No 22. de till större delen sedan år 1785, finnas qvarliggande, lill ett belopp vid i83o års slut af 1,476 R:dr 33 sk. 3 r:st. samt dels att Kongl. Räntekammaren eger utelöpande assignationer till en summa af 279 R:dr 25 sk. 4 rist., hvaraf 235: 20. 10. finnas utgifne 1799 och förutgående åren, samt återstoden 44: 4* 6. emellan åren 1799 och 1S17, hafva Revisorerne hemställt, huruvida Rikets Ständer icke må finna lämpligt, alt hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan om utsättande och kungörande af någon viss praescriptionstid, efter hvilken ifrågavarande anordningar och assignationers outtagne belopp kunde få ur räkenskaperne aiföras. Sorn, genom Kongl.
För de hänne sista åren af nuvarande statsregleringsperiod har väl, enligt hvad Kongl. Majit behagat tillkännagifva, för ifrågavarande ändamål blifvit anvisad en större summa, än den som vid sista riksdagen dertill anslogs, men enär det nu föreslagna vilkoret efter all anledning kommer att förminska ansökningarnes antal, synes det ej vara af behofvet påkalladt att nu öka delta anslag; och får Utskottet derföre hemställa, k) alt Rikets Ständer måtte till utgående från Riksgälds-konloret under näst ingående statsregleringsperiod anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr för att användas till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet uti de församlingar, hvilka till lärares eller lärarinnors aflöning redan tillskjutit eller åtaga sig att tillskjuta lika stort belopp, som den till församlingen öfverlåtna andel af personliga skyddsafgiften utgör. Herr Ekman och Iliksdagsfullmägtigen Jonas Andersson hafva föreslagit att folkskolorna måtte indelas i särskilda klasser samt alt i hvar och en af dessa undervisningen borde meddelas åt alla barnen gemensamt under lärarens omedelbara ledning. Utskottet, som, för sin del, finnér en sådan anordning af skolan vara högst ändamålsenlig, har likväl ansett alt en föreskrift härom, i lag stadgad, dels mångenstädes skulle fordra betydligt ökade lärarekrafter, dels måhända ännu skulle komma för tidigt, enär vexelundervisningsmetoden ännu är det undervisningssätt, hvarmed folkskolornas fleste lärare torde vara mest bekanta. Verkställigheten al den åtgärd motionären afselt, torde derföre förnämligast böra väntas af rikligare tillgångar och af en mera utvecklad lärarebildning; och Utskottet hemställer derföre 110 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. I) alt berörda förslag icke må till någon särskild Rikets Ständers åtgärd föranleda.