Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock tillstyrker Utskottet, att då möjligen den öfverklagade dagsverksskyldigheten å vissa ställen skulle kunna härleda sig från genom ålder tillkomna onera eller träffade öfverenskommelser, hvilka icke i Jordboken såsom rentepersedlar finnas upptagna, borde undersökning härom i behörig ordning företagas på de ställen, der någon anledning till en sådan förmodan kunde äga rum, samt densamma skulle blifva yrkad; och i hvilket fall dagsverken af sådan natur borde helt och hållet upphöra. 19:0 Från Lagutskottet, af den 24 Juli, angående den förändring i Borgenärs - T 230 Den 25 Juli e 77t„ Eden, som af Bevillningsutskottet blifvit yrkad; och liar Utskottet i detta afseende uppgjort ett till ändamålet tjenande förslag. Öppnades Herrar Electorers Idsta till %fal af en '.Ledamot uti StatsUtskottet, efter Herr von Schulzenheim, och befanns dertill vara utsedd: N:o 2186. Herr von Wahrendorf, Anders, Bergsill d. Hans Excellcnce, Herr Grefven och Landt Marskalken , tilikännagaf att tvänne Ledamöter uti OeconomieUtskottet, Herrar Danckwardtoch Ekorn, vore bortresta, och anmodade Herrar Electorer att i morgon klockan n sammanträda för att utse nya Ledamöter uti dessa Herrars ställen. Då, vid BevillningsStadgans afgörande, beslut icke hade blifvit fattadt rörande de af Utskottet framställda alternativ i afseende på frågan om beloppet af UppbördsProCentén för MantateCommissarierna i Stockholms Stad, blef den nu af Ridder - Den 25 Julii e. m skåpet och Adeln upptagen; och beslöts, efter någon stunds ventilation, att uppbördsProCenteu för MantalsCommissarierna i Stockholm borde till ProGent bestämmas. Härefter företogs val af Ledamöter till förstärkande af Constitutionssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskolten, och befunnos, vid valsedlarnes öppnande, hafva blifvit utsedde till Ledamöter till GonstitutionsUtskottets förstärkande : Ordinarie
Sorn detta vigtiga betänkande nu först blifvit tryckt och utdeladt, tror jag det magtpåliggande i denna sak fordra, att det ännu får hvila, hvarom jag således anhåller, helst de fleste nu först fått tillfälle , att deraf taga kännedom , och jag vågar tro, att detta ämne, mer än något annat, påkallar en mogen pröfning, och ingalunda någon förhastande eller öfverraskande åtgärd. Herrarne Rothlieb, Axel, och Pereswetoff Morath, Anders /Vilhelm förenade sig med Herr Montgommerie. Herr Grefven och BandtMarJkaikert hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade til* låta, att Statsoch BancoUtskottens ifrågavarande Betänkande finge, på sätt Herr Montgommerie begärt, ytterligare hvila på bordet; hvilket bifölls. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott inkomne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden : Fran Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oecono/nie-Utskottenl den 10 Jifilidne Junii'. N;o 262, I anledning af väckt motion om låne - T)cn 11 Julli e, m. 545 lånebiträde af allmänna medel till befordrande af Arbetshusinrättningar. Fran Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utjkotten: Af den 10 fiftlidhe Junii\‘ N;o 260. I anledning af väckt motion otn ett PostContoirs inrättande å Wrigstads Gästgifvare gård. Fran StatsUtJkottet: Af den 26 JiJilidne Junii : N:o 269. I anledning af gjorde anmärk; ningar vid (Jtskottets den 5 sistlidne Maji meddeltde Betänkande öfver Kongl. Majds Nådiga Remiss, i fråga om bidrag af Staten till inrättande af en PensionsCassa lör Civile Embetsoch Tjenstemän. Af den 27 JiJilidne Junii: Angående förre HåradsSkrifvaren Johan Santessons pension.
Dock bör denna utväg med varsamhet begagnas; men i sådana ämnen som detta, der så många olika meningar uppstå, torde den böra tillitas, emedan jag fruktar, att Utsk. annars skulle få svårt att uppgöra ett jernnkn.‘sförslag. Hrr von Troil och Dalman anhöllo, att PresteStts prot.utdr. måtte ytterligare få hvila på bordet och tillika med det Hr Stråles nu gjorda framställning. Gr. Horn: Jag anser det vara för tidigt att nu fatta beslut rör:de PresteStrs inbjuda., förrän man fått se, hurudan lagen blir efter sammanjemnkningen af Ståndens olika beslut derom. Jag instämmer således i begäran om ytterligare bordläggning af denna inbjuda., och att frågan om dess afgörande måtte uppskjutas, intilldess lagen blifvit uppgjord. Frih. Boye: Uti de ceconomiska och finnnciella frågornas afskiljande från dem, som äro af civillags natur, instämmer jag med Hr Stråle; men jag hade önskat, att den värde ledamoten dröjt med sitt nu framställda förslag, till dess frågan örn PresteSCs gjorda inbjuda, blifvit afgjord, emedan, om R. o. Ad. antager denna inbjuda., ett sådant afskiljande för närvar, ej är behöfligt, och det först vid nästa riksdag kommer i fråga att definitivt besluta om civillagsfrågorna. För min del ämnar jag understödja PresteSCs inbjuda., och om jag lyckas häri, afstär jag gerna fränden motion, hvarom Hr Stråle och jag förut varit ense. H, Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan PresleSl:s inbjudn. och Hr Stråles hemställan blifvit begärda på bordet, lomme de att hvila. Hr Hjärne, Harald: Då jag instämmer i Gr. Horns åsigt, anhåller jag, att det af honom nyss framställda förslag måtte blifva föremål för R. o. Adis beslut, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade (bifalla den af Gr. Horn nyss gjorda framställning. Ropades ja.
Cederström har nämnt derom, alt man skulle för de inflytande räntevinsterne uppköpa silfver, så sökte jag förra gångeu visa det falska derutinnan; ty grunden är den, alt när man t. ex. fastställer en viss sedelstock, som icke motsvaras af silfver, och den sedelstock, som linnes derutöfver, skall fluetuera med silfverförrådet, som finnes i Banken, så bör för hvarje r:dr silfver, som går in, en r:dr i sedlar åter utgå, ty eljest skulle följden slutligen blifva, att man drog in alla sedlarne, som fuunos i landet, om satsen conseqvent tillämpades. För min del tror jag således fortfarande, att hvad Utsk. har föreslagit, är ganska väl betänkt, emedan det sliter den tvist, som möjligen eljest i framtiden skulle uppkomma emellan Bancofullm. Hr von Hartmansdorff: Jag beklagar, att min anmärkn. föranledt återgång till öfverläggning om sjelfva grunderna för Bankens organisation och utredning deraf. Hr Mannerskantz 10 H. 72 570 Den 18 Maj. har trolt, att nian med della tillägg liar kuunat Förekomma framtida strider emellan Bancofulim. Jag tror, att de Bancofullm. , som hittills yttrat sig i ämnet, äro närmare att förlikas i detta hänseende, än Hr Mannerskantz kanske förmodar. Jag anser nemi. rådligast, att man alldeles icke gör någon tolkning af sådana beslut, som R. St. hafva fattat genom förstärkt Utsk., oell vill följaktligen genast instämma med Hr Rosenblad samt afstå ifrån mitt förslag. Jag anhåller således, alt Ståndet ville låta det förstärkta BancoUtsk:s beslut allena gälla, och följaktligen stanna vid antagande af den första punkten, som Hr von Hohenhausen uppläste. Då har man låtit beslutet gälla utan närmare förklaring och öfverlemnal till Fullmäktige, alt efter deras bästa förstånd fullgöra R. St:s afsigt. Frill. Cederström: Redan för della hafva R. St. beslutat rättighet för Banken att upphandla vexlar efter 128 sk. curs.
Linet och tillegna detsamma Norrländska linets glans och färg, äfvensom att i vår ort bringa väfkonsten lill likhet med den Norrländska, hvars företräde är uppenbar, har man nästan alldeles öfvergifvit, oagtadt både uppmuntringar och Stats-bidrag blifvit använda för alt på Småland inympa Ångermanlands lincultur och väfkonst. 4:o Fabriker och Binäringar. Derom åberopas helt och hållet hvad 1833 års Femårs-Berättelse (pag. 26—29 tryckta exemplaret) innehåller, utom hvad angår Saltpeterlillverkningen, sora, i anseende lill det nedsatta lösningspriset, är i betydligt aftagande. Husqvarna Gevärs-Factori står nu som då i främsta rummet af Fabriks-Inrältningar, dernäst Pappersbruken, som blifvit ökade med ett vid Stensö i Östbo Härad med 2,000 R:drs tillverknings-värde. Så LandtGarfverierne, jemte Färgerier, vadmals-stampar och oljeslagerier, utom I 13 andra Fabriks-näringar, hvarom de till Eders Kongl. Majds CommerceCollegium årligen ingående Närings-Tabeller lemna närmare upplysning. Jagten och Fisket, särdeles det sednare, utgöra dock det egentliga Folkets dagliga binäringar, de fordra ingen lärotid, utan utgå från naturens eget sköte, samt belöna följaktligen sine idkare kostnadsfritt. Men då Länet ingenstädes gränsar till hafvet och dess största insjö Wettern, på sätt ofvan är nämnd t, är fiskfattig vid Småiandskusten, så förefinnes i vårt Län icke något fiske i stort, utan utgör det egentligen faltigmansnäring, med undantag af ett somlige år tämmeligen ymnigt Laxfiske i Wettern, några Åhlfisken i Södra Wedbo Härad, Braxoch Lax-fisken i Bolmen, jemte Sikoch Löge-fisken i Solgen och Landsjön, hvilka alla inbringa revenuer åt vederbörande jordoch strandegare. Jagten lönar sig mindre.
I afseende på detta ärende, hvilket vid flere riksdagar varit föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, har Statsutskottet vid sednaste riksdag uti afgifvet utlåtande, N;o 194, meddelat den utredning: att afgiften till Wadstena krigsmanshus ursprungligen tillkommit genom Kongl, ordningen och påbudet af den 31 December 1689, hvilket sedermera förklarats och stadsfästats medelst Kongl, brefvet den 6 December 1731, Kongl, resolutionen på allmogens besvär den 12 December 1734 § 12, Kongl, kungörelsen den 4 Maj 1778 och Kongl, förordningen den 9 Maj 1826; att uti sistnämnde författning, hvilken i förevarande fall helt och hållet öfverensstämde med 1778 års Kongl, kungörelse, stadgades, att vid anträde af egandeeller åborätt 4 Stats-Ulsuottets Utlåtande, N.o 58. till rusthåll, stalie till Wadstena krigsmanshus erläggas en riksdaler för helt rusthåll och i förhållande derefter för mindre delar, dock ej under en åttondedel; att afträdes-afgiflen åter, hvilken utginge vid alla ombyten af rusthållare, undantagande då rusthåll genom arf eller giftorätt öfverginge till annan medlem af förre innehafvarens slägt, skulle betalas med en procent af köpeeller transportsumman, men vid byten af rusthåll emot lusi häll endast för den mellangift, som dervid kunde ega rum; att, om rusthåll byttes emot annan egendom, som ej vore af rusthålls natur, eller öfverlätes, utan viss stadgad köp eller transportskilling, borde afträdesafgiften beiäknas efter rusthållets taxeringsvärde det år, då al hand lingen derom upprättats; att de till A miralilets-krigsmanskassan ingående afoch tiilträdesa fgifter härledde sig från Kongl, förordningen den 11 Maj 1696, hvarigenom, med afseende derå, att båtsmanshållet och indelningen i Söder Möre och Blekinge i vissa fall hade gemenskap med och samma egenskap, som rmthållsrätiigheter och ryttarehåll, stadgades, det borde af den, som tillhandlade sig i ätlighet till båtsmanshåll, erläggas 2 daler och af den säljande 1 daler 16 öre, och slutligen att genom Kongl, brefvet deri 6 December 1782 blifvit förord liad t* att, vid de under båtsmansindelningen i Blekinge och Söder
Den torde alldeles förfalla, då den bedömmes af en Domare} men mitt omdöme är förvilladt af ordställningen. Jag vet nemligen icke, om, då en förbrytare, som redan är dömd till högsta kroppsplikt, genom denna nya lag blir ålagd ett straff, den gamla lagen förblifver gällande, att han skall straffas i ena bot, eller om han skall straffas dubbelt, för det verkliga brottet och för det diktade. Det torde kanske vara orätt af mig att sätta i fråga, det tydningen kunde blifva sådan; men i alla fall uppkomme det förhållande, att en till högsta kroppsplikt förfallen person, som pådiktade sig ett brott, för hvilket högsta kroppsplikt är 364 ®en 3o Mars e. m. bestämdt, skulle slippa allt straff för denna dikt; då deremot en person, som blifvit dömd till 20 par spö och pådiktade sig ett brott, som medförde en lika bestraffning, finge ut äfven desse 20 par. Jag föreställer mig, att lagstiftningen bör vara försigtig att framställa sådane förslag, som ej blifva antagne. Yi se att vår styrelse är ganska mild och menniskoälskande; vi hafva sett den anbefalla lindringar i verkställigheten af spöstraffet, detta barbariska straff, som vi ännu ej torde kunna undvika, men som vi böra hoppas att framdeles kunna afskaffa. Jag hemställer derföre, om icke det samhällsonda, hvarom nu är fråga, kunde på något annat sätt motverkas. Jag tror, att det redan till en stor del är motverkadt genom den Författning, som i senare tider blifvit vidtagen, att ej brottslingen genast förflyttas, utan att en undersökning föregår, och att således de tillfällen äro minskade och ännu mera måste minskas, då brottslingar bekänna på sig diktade brott. Jag tillstyrker afslag å förslaget, såsom innefattande en olämplig lag. Herr Ribbing, Arvid:
Säkert ar också att en trädgård, stor eller liten, alltid gör hemmet kärare för sina innehafvere, hvilka kunna der söka den förströelse, hvaraf människosinnet alltid i större eller mindre grad är i behof och i den mången gång finna en afledare från mindre förädlande nöjen och tidsfördrif. Att v a c h den stora allmänhetens h %g för en så, välsignelserik sysselsättning, att arbeta derpli att inom en ej allt för aflägsen framtid hvarje g %rd, hvarj e stuga på landet, äfven den obetydligaste backstugusittares, skall varda försedd med ett eller annat fruktträd, några bär-. buskar, nhgra blommor och ett litet trädgårdsland utanf ' ör. sina knutar, är derför för visso ett af de vackraste mål en fosterlandsvän kan uppställa för sig att arbeta och strafva. för. - alen, huru skall ett så omfattande mål kiinna ernås? 0Hve.m skall utföra ett sådant storverk3 Jo, likasom hittills i de trakter, der triidgårdsodling mera allmänt förekommer bland allmogen, clet i de flesta fall ä r deras kvinnor, hvilka tagit initiativet dertill, s&amp; är det allt. fortfarande den svenska kvinnan det tillkommer att föra d&amp;a fosterländska sak fram till seger. I de smii hemmen är det hustrurna, som skola lära sig, huru trädgården bör ordnas och skötas, det är dem clet tillkommer att med barnens och d.e gamles hjälp så, plantera, rensa och skörda, under det männen, hvilka icke hafva elleroanse sig hafva tid med dylikt, äro upptagna - af vigtigare grofarbet ' en; och det är de. bättre lottades uppgift att dertill uppmuntra allmogens kvinnor; att gå dem tillhanda med ranl och dåd, att hjälpa dem med anskaffaildet af fruktträd, bärbuskar m. m., att lära dem de basta sätten att använda träclgårdens alster i hushållet, - med ett ord att hvar i sin stad följa det storartade och framghngsrika föredöme, som Fru Adriane Owre deruppe i Finnmarken i trots af en styfmoderlig natur gifvit alla nordens för v k t folks utveckling och förkofrau i sedligt och ekonomiskt afseende ömmande Irriiinor.
Öfver detta förslag att utbyta Landtbruks-akademiens och Teknologiska Institutets nuvarande tomter och åbyggnader hördes Akademien, som, jemte erinran, bland annat, alt Akademiens hus, hvilket hufvudsakligen på Statsverkets bekostnad uppförts, i nådigt Bref den 7 December 1841 förklarades böra anses såsom Akademiens tillhörighet och fortfarande af densamma disponeras, dock utan rättighet att detsamma sig afbända, samt med skyldighet alt af egna medel bekosta hvad för egendomens försättande i erforderligt skick och för densammas framtida underhållande kunde åtgå, och att detta hus hittills tillfredsställt Akademiens behof af utrymme och jemväl för uthyrda lägenheter lernnat en årlig inkomst, för närvarande uppgående tili omkring 3,000 R:dr om året, lörklarade det Akademien vore villig medgifva, att det ifrågasatta bytet egde rum, under följande vilkor: l:o. att utbytet af Akademiens hus och tomt emot den af Teknologiska Institutet ännu disponerade egendom skedde fullständigt, så att sistnämnda egendom tillerkändes Akademien såsom dess tillhörighet med full dispositionsrätt, dock utan rätlighet att densamma sig afhända; 2:o. Slats-Ulskottets Utlåtande M 99. 89 2:o. att, sedan besigtning till utrönande af de brislfälligheter, sorn å Teknologiska Institutets hus förefinnas, blifvit af Öfver-Intendents-embetet i närvaro af Akademiens ombud anställd och förslag upprättadt öfver kostnaden för husets fullständiga inre och yttre reparation, i förening med de förändringar, som för Akademiens behof finnas nödiga, huset blefve i öfverensstämmelse med reparationsförslaget försatt i behörigt skick, utan att Akademien derför finge vidkännas någon kostnad; 3:o. att såsom ersättning för den gasledning
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln biföll denna punkt af Utskottets senare Utlåtande. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Munck af Rosenschöld förnyade sin förut gjorde begäran om votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Voterings-proposition: Den 25 November 1'. in. 25 Den, som bifaller, att, på sättBankoUlskotlet tillstyrkt, räntan för lån på guldoch silfver-panter hädanefter må beräknas till fyra procent årligen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde ränta hädanefter såsom hittills böra beräknas lill tre procent årligen. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan en qvart till ia förmiddagen; och befnnnos efter voteringens slut, klockan 12 på dagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedjarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 58. Nej — 36. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bifallit BankoUtskottets förslag, att räntan för lån på guldoch silfver-panter hädanefter må beräknas till fyra procent årligen.
Fullmägtige hafva ansett att, såsom följd af deras förslag att tjenstemännens antal skulle af Fullmägtige bestämmas, samt då erforderlig inskränkning i utgifterna för tjenstemännens aflöning funnes deri, att Rikets Ständer i allt fall reglera lönerna för dem, berörda 2:dra mom. borde uteslutas; men Utskottet, som anser, att Bankens utgifter i och för aflöningar böra kunna hållas inom det belopp, som hittills dertill åtgått och att detta vilkor bör i reglementet vara uttryckt, hemställer derföre att nämnda stadgande, allenast med nödig förändring i ordalagen, bör äfven i blifvande Banko-reglemente qvarstå, samt föreslår deråt följande lydelse: 7:o. Vid reglering af tjenstemannaoch vaktbetjeningspersonalen böra Fullmägtige tillse, att sammanräknade beloppet af de löner, arfvoden, anslag och missräkningspenningar, som, enligt de i Banko-reglementet af den 30 Oktober 1860 intagna stater för Banken och dåvarande Bankodiskontverket utgingo för dessa verks förvaltning, på det hela, ej må öfverskridas; dock får, under tiden intilldess omförmälda reglering hunnit afslutas, ut öfver nämnda stat användas en summa, motsvarande de vid sistförflutna och denna riksdag beviljade förhöjningar i löner, arfvoden och missräkningspenningar.
Pappa sade ingenting, när jag kom klädd in till honom, men höll på att få tårar i ögonen, men sedan blef han munter, och då han tyckte, jag nästan var väl enkel, försäkrade jag att der vi skulle passera dagen funnos nog flera, som voro granna både för sig och mig . och vid ganska godt lynne inträdde vi slutligen i Major Ts salong, der många redan voro samlade och värden i fullt höflighetsarbete. Jag kan intyga att jag – ute på fältet – sett tröjor tagas af för mindre. Jag gick genast till de andra flickorna, som tillbörligt admirerade min kedja – det enda admirabla jag hade – och vi pratade om Julklappar och allahanda. Efter en stund hörde jag värdinnan fråga om alla voro komna, och värden svara, att de, och de, och de ännu felades, samt dessutom unga Grefve B , och nu fingo vi, Majorens redan ankomna gäster höra, huru han på förmiddagen – nyss – träffat på Grefven, som stadd på en utrikes resa endast för dagen uppehöll sig i ping, men likvist lofvat komma till Majorens middag, och jag kunde ej för mig dölja att ju vår artiga värd tycktes anse oss andra högst obetydliga emot sista telningen af vår rikaste och förnämaste slägt, såsom den tämligt senfärdiga unga gästen af honom benämndes – Men då för mig en Grefve blott är en Grefve och hela GrefveHerroch Svenslägtet dessutom alldeles likgiltigt, fästade jag ingen vidare uppmärksamhet vid Majorens märkvärdiga nyhet, hvilken annars i en och annan del af rummet gjorde mycken sensation, och jag började tala med min lilla favorit Charlotte R. syster till Amina R. men lika egen, söt och näpen som Systern är det föga – Midt upp i vårt prat stötte hon mig på armbågen och sade: ”Ack se det är visst Grefve B som kom in. Nå hvad han ser bra ut.” – Charlotte hade rätt. Det var Grefve B , som verkligen såg bra ut, men af det slags utseende, man ser på taflor eller läser om. – Jag är säker, Gustave de Linar såg så ut.
Hofrätten häröfver genom utslag den 21 Nov. 1850 sig utlåtit, att emedan Rådstufvurättens omförmälte beslut angående böternes förvandling vore origtigt och emot lag stridande i så måtto, att då de böter, af tio riksdaler fi>r oloflig bränvinsförsäljning och enahanda belopp för det samma försäljning skett till kronoarbetskarlar, hvartill Ostlund enligt 44 § af Kongl. Förordningen den 13 Juni 1845 och Kongl. Förordningen den 13 Maj 1846 varit förfallen, bordt med tillämpning af 63 § uti förstberörde författning förvandlas till enkelt fängelse af fjorton dagar, då endast böterne för fylleri inför rätta sex riksd. 32 sk. banco skolat, enligt Kongl. Förordningen den 16 November 1841, aftjenas med fängelse vid vatten och bröd i sju dagar, Rådstufvurätten förvandlat hela bötesbeloppet tjugusex riksd. 32 sk. lill fängelse vid vatten och bröd, hvarigenom händt, att Östlund fått undergå sistnämnde slags fängelse i tjugu dagar, ehuru hans bestraffning, vid nyssnämnde förhållande, rätteligen bordt stanna vid allenast sju dagars fängelse vid vatten och bröd jemte fjorton dagars enkelt fängelse; ty pröfvade Kongl. Hofrätten skäligt att, med anledning af Advokatfiskalens framställde ansvarspåstående, för i fråga varande felaktiga domslut lalla Rådslufvurättcns Ordförande och Ledamöter att jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken böta sextio daler silfvermynt med tjugu riksdaler banco, deraf, enligt grunderna i 1 mom. af Kongl. Brefvet den 2 Maj 1766, Ordföranden och 2:ne Ledamöter, som i beslutet deltagit, skulle hvardera utgifva en tredjedel med sex riksd. 32 sk. banco; men då Östlund uti honom affordradt skriftligt yttrande förklarat, det han af Rådstufvurätten redan blifvit godtgjord och förnöjd för det honom i förrberörde måtto obehörigen tillskyndade lidande, funne Kongl. Hofrätten vidare fråga om ersättning till Östlund i målet ej äga rum.