Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 19, med förslag till ett tillägg i 59 § R:sF:n och 27 § 1 mom. RiksdagsOrdn., rörande propos:n om Statsverkets tillstånd och behof. Hr Printzensköld, Carl: Det förslag som Const.Utsk. nu har tili grundlagsförändring framlagt har förut varit föremål för R. St:rs pröfning oell såvida mitt minne icke felar alltför mycket, vid innev:de Riksdag blifvit afslaget, derom också Frih. Paykull gjort anmärkn. Lika med honom anser jag icke särdeles lämpligt att Utsk. framkommit med alldeles samma förslag. Visserligen säger erfarenheten att det förslag man vill genomdrifva, bör man så länge fortfara med att framhålla, tills dess man inpreglat i folkets sinne att förhållandet icke kan vara annorlunda än man önskar att det skall vara. Men ännu torde det icke hafva gått så långt med R. St:r att de icke minnas hvad de från början af Riksdagen beslutat, så att just häruti har man ett vigtigt skäl till afslag å Betänk. Men dertill kommer äfven de skäl som föranledde frågans förkastande vid denna Riksdags början. Hofpredikanten Wensjoe har i sin reservation ganska fullständigt redogjort för de ifrågav:de vigtiga skälen, hvilka jag tager mig friheten att upläsa. Dessa voro: 1:0 Derigenom skulle tillskyndas K. M:s Regering ett icke ringa besvär, utan att likväl derigenom bereddes representationen ■en deremot svarande ledning eller gagn; 2:o Statsbrist-summan är till en början icke känd och det är svårt att derförinnan afgifva förslag till skatter, som för dess fyllande kunna vara erforderliga; 3:0
F ertakt bär napp bergning och många belinna sig i fattigdom. Farhåga yttras, att den sistnämnde kathegorien skall komma att ökas genom nitrang af dem, hv.lka.edan sökt eller ytterligare komma att söka rättighet till s,elfForsor,mng. Denna fruktan synes dock grunda sig mera på en förmodan, an på någon s ags visshet, enär så kort tid förflutit sedan tillämpningen af stadgandena i dett afseende vidtog, att något säkert omdöme häröfver ännu icke ar mo|ligt. Antalet af handtverkare och dermed jemnförlige näringsidkare ai 12 . Bland fabriker, handtverkeri och andra näringar af större omfång markas. Ett Skeppsvarf med 40 ständiga arbetare, hvilkas antal vid särskilda i fallen blifvit ökadt med 20 extra arbetare. Utom större och mindre reparationer, hafva under de sista fem åren blifvit nybyggda sex fartyg om t,llho|)a3)0 svåra läsler, hvilka äro försållda till särskilda personer för 45>,000 R.di banko En Segelduksoch Buldansfabrik, tillhörig ett bolag af 100 lotter. Unclei sistlidet år har derstädes med 12 väfstolar och 21 personer, deraf 14 mantalsskrifne, tillverkats 7,857 alnar finare och gröfre buldan, samt 2,308 alnar dubbel tältduk, till ett värde af 5,830 R:dr banko. Under vintertiden erhålla från denna fabrik ett betydligt antal af stadens fattiga qvinno.- spinn,ngsarbete. Tre Färgener, hvarest med 16 arbetare, af hvilka 14 aro mantalsskrifVie, under sistlidet år garn och tyger blifvit färgade för 12,149 R:dr banko. Kemiska blekningsanstalter äro med tvänne af dessa färgener förena e. En Kortfabrik, hvars tillverkning under sista året af 55 gross spelkoi uppgifves vara värd 2,750 R:dr.
Derom, att ”när ftal förekomma, att flraffet utöfmer 2ag fkärpa, Öfmeröomaren må flika mål hoö ^ongl. 9Jlaj:t i unDerDånighet referera och ©e§ Tradiga pttranDe afmakta,” fkall dädanefter upphöra att mara gällanDe. §• 59. SikaleDeö häfme *381, tneD ^vongl. S9laj:tö bifall, beflutit, att Den, enligt 25 gap. 5 §. SKättegångé#balken, UnDer#3lätt ålagDa fkplDtghet, att i grofmare brottmål fänDa fin ranfakntng och Dom till £of#9kätt in, att Der miDare pröfmaö och jkärfkåDaö, kommer, i af# feenDe å fåDan niDingö#tjufnaD, hvarom hanölaö i 42 gap. 3, 4 och 5 §§. 5ftijjgerningö#balken, håDanefter att upphöra. §. 60. ©emcnfamt meD Slongl. SJJajit h<^fvoe <3Bt beflutit, att filia ISlotn. i 3 gap. ©jöfkaDe#ba(ken ©jö#Sagen fkall erhålla följanDe föränDraDe
Han var ertappad på bar gerning, då han som en simpel inbrottstjuf stod i begrepp att stjäla ur ett kassaskåp och i stället för att befordras till straff, i stället för att utlemnas till polisen såsom han väntat och förtjenade, erbjöds han icke allenast frihet och strafflöshet utan dertill en rikligt aflönad sysselsättning och utsigterna att inom få år vara en förmögen man. Och af hvem? Jo, af just den man, som han nyss ämnade bestjäla. Noras bild sväfvade för hans ögon och han hängaf sig för ett ögonblick åt en öfversvallande glädje. Men i nästa sekund var han åter förflyttad till den närvarande situationen. Ja, det lät sagolikt, så otroligt, att Arnolds misstänksamhet väcktes. Hvarför ville Brauner göra allt detta för honom? Huru kunde inbrottsstölden hafva ingifvit honom förtroende? Hvad lurade bakom allt detta? Brauner vore ju affärsman; men hans förslag vore ingen affär. Han handlade icke af menniskokärlek; ty hans röst lät kall och han hade ingen enda gång vädjat till Arnolds bättre känslor. Någon beräkning hade han således med sitt skenbara ädelmod. Det måste finnas något bakom. – Ni kan ej få någon nytta af mig, sade Arnold, i köpmannavetenskapen är jag fullkomligt främmande. – Det är icke heller i egenskap af handelsbokhållare ni skulle träda i min tjenst. Min affär är ganska komplicerad, och der finnas afdelningar som endast medelbart hafva beröring med det merkantila. En bokhållare eller kassör skulle jag icke gifva så stor lön och icke heller engagera på detta sätt. Tillfället är kanske inte fullt gynsamt, att inviga er i min affärs omfattning. Emellertid behöfver jag för en af dess grenar en sådan man som ni. Ni är tekniskt bildad, ung och stark och skulle under min ledning få er energi sporrad, hvilket tycks kunna behöfvas. Vidare är ni djerf och förstår att kombinera en plan ganska bra. Men detta är egenskaper, som många andra än ni besitta. Deremot säger mig er sträfvan att på kort tid blifva en förmögen man, att ni är just den person jag sökt. Ni yttrade ju nyss, att ni ännu vore i stånd till hvad som helst för att nå ert mål? Och jag tror, att detta är ert allvar.
N:o 212 R. St. underdån. Skrifv. Hantverksarbetare, om reseunderstöd åt. Se Fabriksarbetare. Hedens lorssar, angående kanal förbi. Se Lule eif. liedman, ()• G., Motion N:o 219, angående anslag till ny läroverksbyggnad i Malmö. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. Motion N:o 276, angående utfärdande af en förordning innefattande alla erforderliga stadganden i fråga om mått och vigter samt deras justering och arfvodet derför. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk. N:o 71 och Mern. N:o 109. R. St. underdån. Skrifv. N:o 115 Helsingborg, angående dels anslag till uppförande af ny gymnastikbyggnad för elementar-läroverket, dels tillökning af lärarepersonalen derstädes. Motion N:o 59. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Helsingborg och ksiöf, örn anläggning af jernväg emellan. Se Jernväg. 19 llemlexorom upphörande af s k. Motion N:o 242. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Meni. 127. B. St. underdån Skrifv. N:o 174. Hemmansklyfning och jordafsöndring, om ändring i Kongl, förordningen den 12 November 1858 angående. Motion N:o 29. Sammans. Lag-samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5 och Mern. N:o 34. R. St. underdån. Skrifv. Henschen, L. V., Motion N:o 98, angående åtgärder till förekommande af Danskt bränvins ololliga införande i Sverige. Sammans. Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon -Etsk. Betänk.
Dörmvndarebamrar icbe kör det närvarande bunna beslutas, bvadsn omkörmälda lääga ännu mäste blifva bvilande, deremot kunnit, att en lagkörbättring bunde utan uppsbok Lstadbommas dels genom tillämpning ak de i 10, 11, 13 ocb 14 M 15 kapitlet ^lrkda-Lalben ak förslaget till nv Ovil-lag loljda grunder, sä att förmyndare uttr)cbligen älägges, att, när kränder e^j äro till, eller ej vilja grsnsba bans räbning, densamma bvart tredje är till Dätten inlemna, ocb anvisningar meddela derom, buruledes, vid förmyndares dödskall eller försättande i concurstillständ, körbällas bör, till värdande ak de omyndigas angelägenbeter, samt i öfrigt flere ak nuvarande köresbrikter i ämnet vinna öbad ändamälsenligbet ocb bestämdbet, dels ocb genom tillagdt stadgande derom, att stad, socben ocb bärad mä utse gode män, att bakva tillsyn ökver förvaltningen ak ditbörande omyndigas egendom ocb att desse gode män sbola ega i afseende bära liba talan, som närmaste kränder är tillagd; bvilbet sednare stadgande svnes bunna inleda ocb utgöra en lämplig öfvergång till den ikrägabomne lagstiftningen om bbirm)ndarebamrar, säsom gifvande ej mindre ät menigbeterna väcbelse ocb bebörigbet att bakva uppmärbssmbet pä körmvndarne, än älven ät 30 ?rop0Lr/ron, 1V-o 2A. do» inrmvndare. kvilken kelmfver tillsy n, en anledning mera än förut, att med om8org upj)f)lla sinn plister. pä grund kärai' vili Rongl.
Uppå framställning af en bland Staden Götheborgs Riksdags-Fullmågtige, angående så beskaffad förändring i reglementariska föreskrifterne för utlåning på Jern och Effecter vid Bankens dervarande LåneContoir, alt, likasom i Stockholm tillgår, belåning måtte få ega rum emot ansvarighet endast af Vågbetjeningen, så att någon Panternes omlindnirig med snöre, och försegling med Magistratens Sigill, på sått Kgl. Förordningarne af den 18 Febr. 1735 och den i5 Febr. 1779, rörande Ståderne utom Stockholm, i allmänhet stadga, icke vidare komme att vid Götheborgs Yåg erfordras; hafva R. St., som, i sammanhang härmed, inhemtat, att vid Götheborgs Våg finnas anställde 2:ne Vågmästare, hvilka af Magistraten tillsättas, samt en å 30 Exp. Utsi. Förslag till und. Slrifv. N;o 319* Tull-Styrelsens vägnar tillförordnad Öfver-Inspector jemte Bokhållare, ansett säkerheten för Banken nöjaktigt bevarad, om Våg-Attesterne utaf desse fyra ansvarige personer gemensamt undertecknas, och att då kan i Götheborg umbäras allt deltagande af Magistraten, medelst snörlindning, försegling och underskrift å VågAttesterne, helst utlåningen på Jern derstädes besörjes genom den af R. St. valda och tillsatta Direction, som har LåneContoirets styrelse sig ombetrodd. Jemte underdånigt tillkännagivande härom, få R. St. nu hos E. K. M. i underdånighet begära, att till vederbörandes efterrättelse måtte om berörda, af R.
Man kunde likväl förmoda att desse, ehuru i afseende på lön och rörelse i allmänhet rätteligen betraktade såsom vederlikar till ickefastighetsegare, i sådant fall som af exemplet utvisades, ostridigt voro jäfviga att i egen sak tala till enskild vinning och andras beskattande. Med anledning häraf och då vid fattande af beslut i frågor af nämnde beskaffenhet fastighetsegarne kunna för inkomst af lön och rörelse ega röstpluralitet öfver dem, som ingen fastighet innehafva, har motionären föreslagit, att sista punkten i ofvan anförde stadgande måtte erhålla följande förändrade lydelse: »1 fråga om endera klassens deltagande i afgift till sådant föremål, hvartill den andra förut ensam bidragit, ega endast ledamöter af den klass, hvilkens deltagande yrkas, att derom vid Sockenstämma besluta; varande det dock fastighetsegare icke tillåtet, att på grund af skatt för löneinkomst och rörelse, ibland ickefastighetsegare rösta vid fråga om öfverflyttande till större eller mindre del af onera på de sednare.» Och har motionären slutligen såsom stöd för den sålunda föreslagna ändringen åberopat andra stadganden uti ifrågavarande lörordning och särdeles de uti 14 § 10 mom. deraf meddelade föreskrifter, angående omröstningssiittet inom Sockenstämmo-nämnden. Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; och sorn obestridligt är, att personer, hvilka utöfva rösträtt i Sockenstämma både såsom fastighetsegare och på grund af bevillning efter 2:dra Art., hafva fördel deraf att kommunala utskyIder, som förut utgått af fastighetsegare ensamt, varda fördelade jemväl på icke—fastighetsegare samt de således äro jäfvige att i beslut uti frågor härom deltaga; så föreslår Utskottet att Rikets Ständer måtte i aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla. att sista punkten uti 7 mom. af 5 § i Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i Stockholm af den 16
För att af qvasiförmyndarens egna händer uttaga detta bref jemte den lilla återstoden af sin förmögenhet, var det som Harald nu anträdt sin resa till hufvudstaden. Nyårsaftonen klappade han på Eriks dörr. Han fann Erik uti salen med Stella och Regina. De höllo som bäst på med att äta sin risgrynsgröt. Så patriarkaliskt gick det till, att äfven gamla Regina vid sådana högtidliga aftnar fick vara med om aftonvarden. En granbuske med ljus uti fanns äfven i salen ... för att förnöja barnet Stella. När Harald inträdde, klappade hon i sina händer och sprang emot honom under utrop: – Se, Erik, der kommer ännu en granbuske med ljus uti. Harald, Harald, hvad vi ha längtat efter dig; jag har tänkt att den resan aldrig skulle aflöpa väl, men nu ser jag dig här åter. Harald såg på henne med vemod. – Är du ängslig, Harald, har du ledsamt? – Ledsamt, nej, då jag ser er, och ser er båda må väl. Stella hade fullkomligen hunnit öfvervinna sjukdomens närmaste följder, magerhet och blekhet. Ja hon var tillochmed litet fylligare än före den stygga dagen. Hon var nära nog en utvecklad jungfru. Der hon nu stod skön som en engel, mild, oskuldsfull och glad som ett barn, hade vår vän Harald bordt göra sig sjelf den bekännelsen, att derest han nu första gången sett henne och hans hjerta tillika varit fritt, så hade han visst blifvit upptänd af den häftigaste kärlek ... helt ögonblickligen, såsom ett söderns barn. Men Harald var icke nu fallen för reflexioner. Erik åter ... då han såg Harald och Stella stående der emot hvarandra – Harald, såsom man, nästan så bildskön som Stella, såsom qvinna ... kände inom sig en undran, att Harald icke blifvit den åt Stella beskärde, utan att det var han sjelf, som af skönhet ägde så litet. Erik nästan förargade sig öfver att Harald icke älskade Stella, men i sitt hjerta var han djupt tacksam derför. – Men dina ögon äro djupt sorgsna ... det kan du ej neka. Ack om du visste, hvad detta är för en dag för Erik och mig.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde anmärkning höra förfalla. Ropades äfven Ja och Nej. Grefve Frölich begärde votering. Den 22 Februari i f. m. 55 Hans E.xcellence Herr Grefven och LändtMarskalken framställde följande Voteringsproposition: Den som instämmer i den anmärkning, att Ridderskapet och Adeln anser 56 § Reg.- Formen icke böra förändras, såsom endast bestämmande, huru vid första behandlingen af förslag till Grundlagsändringar skall förhållas; men att Ridderskapet och Adeln må finna, att den stridighet, som äger rum emellan nämde § och 81 § RegeringsFormen bäst kan förekommas, om i 8i § 2 mom. insättes: Tillstyrker Utskottet livad. Konungen föreslagit j och bifalla Riks Stånden, på sätt 56 § stadgar, ConstitutionsUtskottets Betänkandehvite frågan &c.; samt anser denna anmärkning böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer berörde anmärkning alt förfalla. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes samt derefter anslogs. Voteringen börjades klockan en qvart till 3 e. m.; och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sorn följer: 56 Dcu ii F e b r u a r i i i’, m, r Ja — 18. Nej — 71. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett den i Ja-propositionen upptagne anmärkning böra förfalla.
Beträffande derefter de antydda olägenhelerne af ifrågavarande utvandringar, då de inskränkas inom riket, synes från del allmännas sida endast böra vidtagas sådana åtgärder, hvarigenom de utvandrade arbelarne uppmuntras till sparsamhet, möjligheten för dera ali göra besparingar underlättas, och, så vidt ske kan, fattigvården i arbetarens hemort sättes i tillfälle att, så framt han lemnar sin familj ulan understöd, af hans arbetsförtjenst utbekomma den ersättning för utgifvet underhåll till hans familj, sorn, enligt 7 § 2 mom. Falligvärds-förordningen, bör från hans arbets-förtjeust utgå; hvilka åtgärder åter ej kunna afse andra arbetare än dem, som vid större, för Kronans räkning företagna, arbeten användas. 208 Expeditions-Utskotlels Förslag till undercl. Skrifvelse N:o 95. I förutnämnda hänseende synes det framför allt vara angeläget, att tillfälle beredes ifrågavarande arbetsmanskap att få sina besparade medel genom försorg af de vid Slateus arbeten anställda tjenstemän förvarade, med rättighet att i mån af behof desamma åter uttaga. Detta är af vigt ej allenast med afseende på svårigheten för arbetaren att sjelf förvara medlen, utan ock för att aflägsna den frestelse att onödigt utgifva dem, hvilken är för handen så länge arbetaren bar medlen under egen förvaltning. Derjemte vore det önskvärd! alt någon, om ock låg, ränta å de innestående penningarne kunde arbetaren tilldelas, lör att uppmuntra honom lill sparsamhet och ordentlighet. Besvär för vederbörande tjenstemän och måhända jemväl någon uppoffring å Statens sida kunna lör verkställigheten häraf uppkomma, men ä'0 af underordnad vigt, i förhållande till det gagn. som förväntas; och torde saken kunna, med förutsättande af närmare föreskrifter om utförandet, lillvägabringas på det sätt, att arbelarnes besparade penningar emollagas till förvar och redovisas särskildt, utan inblandning i redovisningen af Statens för arbetet anslagna medel. Under åberopande af hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer hos E. K.
"Dä Riksens Stander icke utsatt högre pris ä det Silfwer som i Förmögenhetsafgift lefwererades, än 20 Skillingar lodet, sä hade ett anbud af Banken, att för högre pris uppköpa Silfwer, stokat leda till den följd , att intet Silfwer hade i den supponerade andra upbörden af Förmögenhets-afgisten influtit. För Silfwers uphandling frän Utrikes orter mölle äter det hinder» att Tomsen dä hade blifwit än högre upjagad, lill allmän stada. Dessutom hade Banoo-Ul stöttet, wid 180-? ärs Riksdag, tillagt Herrar Banco-Fullmägtige rättighet, att med Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, pä sätt som lämpligast funnes, ?samrädas, sä wäl i afseende uppä hwatz till Silfwers anskaffande hörer, som wid andra inträffande omständigheter, hwilka pä Bankens säkerhet och Realisationens bestånd kunde bkifwa »verkande: i anseende hwarlill Herr Stats-Secrekeraren ansett någon anmärkning öfwer Herrar Banco-Fullmägtiges åtgärd härutinnan, icke äga rum. Herr Theologie Profestoren Doctor vijkman hade för dest del funnit, att dä wid sistledne Riks» dag, ett stadgadt pris pä Silfwers afgifwande a 40 st. lodet., wid. FörmögenhetS.asgiftens clarerande war 20 Den 14 November tvär förestrifwik, det icke warit Herrar BancoFullmägtige tillständigt, att annoncera anbuds inlcmnande om Silfwer-lefwerering till ett högre pris än detta. Sädant hade warit, att göra hela intention med Silfwers aflemnande i Förmögenhetsafgift/ fruktlöst; och derigenom ehuru e lonxm^uo, bade motsäga och motwerka Ständernas intention med utsättande af 20 Skillingars pris för det som efter sadan beräkning supponerades genom FörmöSenhets-afgiften kunna inflyta.
» Får jag presentera kapten Ståhle! » » V i ha visst träffats förut, fröken o c h jag, » sade kapten. Jag blef naturligtvis pionröd i ansiktet, o c h de andra sågo rysligt förvånade ut, m e n så berättade kaptenen för d e m o m vårt möte. Sedan talade han icke mera m e d mig, men jag kände, hur han såg på mig litet emellan. Strax efter middagen red han igen, o c h jag fick då veta, att han ville inkvartera sig här på nå- gra veckor, ty han skall företaga rekognosceringsöfningar i trakten. I morse k o m jag för sent till frukosten igen, o c h det blef en scen s o m vanligt; pappa brummade, m a m m a bannades, o c h Mia, s o m alltid är förarglig, trodde att jag hade legat länge o c h läst i natt. Då jag sökte försvara mig med, att u n g d o m behöfver sofva m e r än äldre personer, förklarade pappa, att det var bara dumheter, o c h så k o m han in på det där gamla utslitna ämnet: hur han hade det, när han var ung. xAx, det är upprörande! Man är j u ung bara en gång i lifvet, o c h då skall man tvingas att - arbeta, arbeta i oändlighet. Jag vill icke alls bli en sådan där allvarlig, gammal mamsell s o m stackars M i a! N u är det vår, vår! Allt knoppas och grönskar, jublar o c h ler! Jag har slagit u p p kapten Ståhle både i adelso c h statskalendern; hans föräldrar äro döda, han har två bröder o c h en gift syster. H a n är 39 år. Det är litet gammalt, förstås, m e n han ser så manlig o c h ståtlig ut. Jag frågade just Mia i dag: » Såg han ej präktig ut? » » H v e m? » undrade hon. » Kapten Ståhle, förstår du väl! » » Jaså han, j o, han ser hygglig ut. » Hjrgglig! Mia är alltid så retsamt lugn, men kanske man blir det, då man hinner till hennes ålder. Tänk, h o n fyller ju 28 år i september! H u då!
Och ehuru Kongl. Maj:t, genom förstnämnde Nödiga Utstag den 25 Januarii nästledit är, uppä 6rewe8inöfilen8 anhällan, att fä trycka den undcrdäniga Beswärsstriften, med dertill hörande Förklaringar och Päminnelscr, ansett vefla Handlingar, fbr deras gemenskap med sjelfwa hufwudmälet, wara af ben beskaffenhet, att de icke utan i ett sammanhang borde frän trycket ukgifwas och Lrsvvemnölsten sälunda äga, att framdeles derom i underdänighet sig anmäla, 716 Den 22 September. i fall han sä för godt funne, har 6revvesmöb1«v likwäl, tvid sädane omständigheter, twärt emot nyss anförde höga Beslut, utan föregängen anmälan samt rrhällit Nädigt tillständ, i samma sak helt nyligen lätit trycka en till Eder Kongl. Maj:t stöld undcrdänig skrift, under rubrik: Bihang till -Historien om Lull-Arrende-Styrelsen, Rongl. Maj:t6 Högsta Domstol och Aongl. Lammar-Collegium; hwarulinnan han ä nyo upprepar ätskilliga af stna förra anmärkningar mot Tull-Styrelsen, ehuru förkortade, mot hwad hans förra skrifter derom innehälla. Detta Oreevegmöblens företag, att under pästäende Rättcgäng och i annan ordning än föreskris, wcn blifrvit, ensidigt och stympadt läta trycka en del af stna BcswärS - handligar, lärer desto mindre undfalla Eder Kongl. Maj.ls nädiga upmärksamhct, som detta förfarande bär wanliga stämpeln af hans djerfwa och straffbara förmätenhet, att trottstgt öfwerträda gifne nädiga fbrcffrifter och med ästdosättanbe af fog och anständighet blott rädfräga och följa sttt bittra lynne, hwarigenom han ocksä redan ädragit stg Fiskaliskt tilta!.
Kruts enka och barn i Högarne 1: gl. pigan Maria i Högen 32: Grens son i Storhögen 1: 16: Sebrelii son i Kougsta 1: § 3 Till nya sexmän anmältes Johan Larsson i Lassgård, Erik Olofsson i Grötom, Erik Jonsson i Österåsen och Magnus Rask i Storhögen. E. Nordenberg. 1824 den 24 junii upläst, justerat och erkänt, intyga: [Namn saknas] Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, pag. 5, ÖLA. Protokoll hållet i allmän sockenstämma med Häggenås socken den 31 oktober 1824. S.D. Efter förut skedd pålysning inträdde församlingens ledamöter denne dag i sockne stugan, för att höras i afseende på inrättande af districts-magaziner, hvarvid Riksens höglofl. ständers propositioner, samt Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse rörande denna inrättning till de närvarandes kännedom upplästes. Efter en stunds öfverläggning, stadnade socknemännen i det beslut, att de, ehuru ej misskännande en mild regerings nådiga omsorg för deras väl och bästa, likväl i betraktande af de möjliga äfventyr ett gemensamt ansvar för undsättningslånens inbetalning kunde medföra, nu ej vågade åtagad sig en dylik förbindelse, utan förklarade sig fast heldre önska; i mohn af egna tillgångar, att bidraga till det redan inrättade socken magazinets förökning, till undsättning vid inträffade behof. År och dag som ofvan. In fidem And. Byström. År 1824 den 14 november är förestående protocoll i socknestugan uppläst och erkändt, intyga: Olof [bom.] Ersson äldre i Österåsen Pehr [bom.] Ersson i Österåsen. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, pag. 6, ÖLA. Protocoll vid allmän sockenstämma d. 12/6 1825.