Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Betänk, innehåller så många, enl. min öfvertygelse oriktiga, jag hade så när sagt vidunderliga grundlags-tolkningar, att jag i sanning icke vet, hvar jag skall börja. Jag vill dock göra det i slutet, der lTlsk:t förklarar att 55 § P.O. icke medgaf Utsk:t att ingå i pröfning af andra grunder för propos.-vägran än dera, hvilka talmannen i BorgareSt:t åberopat, hvilken åsigt Utsk:t uttrycker på det sätt, att Utsk:t anser sig endast hafva att ingå i pröfning af den fråga, hvarå Talmannen vägrat propos. och hvarom stridighet i åsigter förefunnits emellan honom och Ståndet. Men »frågan» är hvad som blifvit föreslaget, icke de skäl, som af talaren blifvit anförde. 5 5 § lt. O. lyder: »Landtmarskalk eller Talman må ej kunna vägra propos., utom i det fall, då han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot grundlagens lydelse, börande förut hafva skälet till sitt vägrande anfört. Skulle ej Ståndet med honom instämma i begreppet härom, utan ändock yrka propos., ege han att förklara öfverläggningen hvilande och förvises målet etc. — derpå roå propos. sedan icke vägras.» Den väckta fråga, hvarå propos. vägrats, är i förev:de fall Hr Bomans motion; om denna fråga strider emot grundlagen, skall besvaras; Talmannen åberopar skäl för sin åsigt, men ingenstädes står, att det är dessa skäl, som skola af Konst.Utslet bedömas, utan tvertom att det är frågan, som skall bedömas. Godkänner man Utsk:s tolkning och anser dess pröfning inskränkt till det åberopade skälet, så blifver följden, att Talmannen finge vägra propos. ännu en gång på annan grund. Men huru står det tillsammans med föreskriften att propos. icke må vägras å hvad Konst.Utsk. förklarat icke strida emot Grundlagen ?
Skönheten: » O, nej; hvem kunde bli afundsjuk på det goda, du sprider omkring dig. » Behaget: » Du är icke mindre skön än förr — men du är älskvärdare. » Skönheten: » Förtjusande vän — lofva mig att du aldrig öfverger mig. » Behaget: » Aldrig, om du älskar mig. » Kärleken (framflygande ur en rosenhuske): » Behaget och skönheten tillsammans! • — Ljufva förening! Venus ska ' bli stolt öfver eder förening. Kommen och pryden hennes hof. Hon har i detta ögonblick Pallas och Juno till medtäflarinnor. Om Paris finner min mor emellan eder, kan han ej längre tveka, hvem han skall gifva sitt äpple. Kommen! Vi skola alla följas åt. » (De gå ann i arm.) Striden om hjärtan. vet ni att jag gärna uppfyller. Behöfver ni penningar, så. » » Nej, nej, » afbröt hon häftigt; » jag har allt, hvad jag behöfver. Det skall ni ej tänka på, ej tala om. » » Som ni vill. Men än en gång, jag ber er så varmt o c b innerligt, tro mig — när helst ni behöfver en hjälpande hand, kalla då blott på min, och så vidt i mänsklig makt står, skall jag bevisa er, att den uppoffring, ni af kärlek gjorde, förvärfvat en aldrig svikande tacksamhet. » Hon böjde ödmjukt sitt hufvud till tack. Det var följande morgon. Klockan hade nyss slagit sex, då grefve Karl Stjärne steg ut ur Nassauer Hofs portik. Ett ekipage väntade honom utanför. » Kör till Schlusselburg, » sade han åt kusken, i det han steg upp. Då de ännu hade vid pass ett bösshåll kvar till Knecht Buprechts trädgårdsport, lät grefven vagnen stanna och fortsatte till fots, ifrigt, oroligt spejande framåt vägen. I detsamma kom en smärt, kvinlig gestalt från motsatt håll honom till mötes. En mörk, fotsid kappa slöt sig tätt efter den ungdomliga figuren, ansiktet doldes af ett tjockt flor. Tysta tryckte de hvarandras händer. En halfkväfd snyftning trängde fram bakom slöjan.
195 grunderna för val af Revisorer och Suppleanter till granskning af Banko-diskontverkets i Slockholm räkenskaper och förvaltning för innevarande och följande år intill nästa riksdag skulle förblifva desamma, som vid föregående riksdagar iakttagits; i följd hvaraf hemälde Revisorer och Suppleanter för alla åren intill nästa riksdag komma alt framdeles under riksdagens lopp af Ståndet utses. S. D. Efter skedd föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottets Betänkanden: N:o 17, i anledning af väckta motioner angående föreskrifter för Sveriges Ombud vid en för ordnande af mellersta Italiens angelägenheter beramad kongress; N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för tjensteman att, utan särskild Kongl, tillåtelse, under tjenstledighet, vistas hvarest han behagar och erhålla pass till utrikes ort för den tid han visar sig vara af vederbörande myndighet lagligen permitterad; samt N:o 19, i anledning af väckt motion om lag till begränsande af fångars rätt att förvalta sin egendom och begagna andra medborgerliga rättigheter. S. D. Vid föredragning af Protokolls-utdrag från Högloft. Ridderskapet och Adeln, N:o 110, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti sistnämnde Riks-Stånds i fråga om sednare delen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 4, i anledning af väckt förslag om nya byggnadslagar m. m.; beslöt Ståndet att, med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, antaga inbjudningen; hvarom utdrag af protokollet skulle meddelas. Den 21 Januari. Frän HögloftRidderskapet och Adeln. S. D. Efter föredragning af Kongl. Maj:ts den 18 dennes på bordet lagda nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, med öfverlemnande af uppgjordt förslag till Be villnings-stadga och dermed sammanhang egande författningar, blef nämnde Kongl. Skrifvelse, jemte ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande, till Bevillnings-UIskottet remitterad. S. D.
Ut* skottet har inskränkt sig till uppgift af endast qvantiteterna af exporterade och importerade varor, emedan uti Handels balancerna grunden för beräkningen af varornas värden blifvit tagen,1 stundom efter de i 1799 års Tulltaxa supponerade värden, stundom efter varornas värdenåden.' tid de förtullades. Tab. I., som utvisar vinst eller förlust på Utrikes Handeln, är således icke till ziffran fullt pålitlig. Den utvisar endast i hvad man Handeln varit formenlig eller oförmonlig,' det ena året i jemförelse med det andra. De vid slutet af hvarje ar på Nederlag qvarliggande varor äro icke i Handels-balaucerna balancerade. Utskottet har dera äskat specificerade uppgifter, men ännu icke erhållit dem. Om,-enligt Utskottets förmodan, ifrån 1808 års slut Nederlags-varor till ett värde af en jialf million varit qvarliggande från det ena året lill det andra, så skulle deraf följa, att omkring 15 procent borde mindskas uppå de qvantitefer, hvilka under det sednare quinquennium: 1808 1812 blifvit antagne, såsom ingångne i inrikes consumtionen. Deremot komma på denna consumtionsläkning prisdömde och confiscerade varor, hvilka icke äro i Handelsbalartcerna upptagne, äfvensom, alla lurendrejade varor. Dessa sednare beräknas i Handels-balaYicerna, redan från flera år tillbaka, till ett värde af icke mindre än 600,000 K:d årligen. — Den i Tabb. VIX,- upptagna Import är egenteligen den inhemska conSumtionen af des« sa articlar, emedan reexporten förut blifvit afdragen. Tab. XIV. är ett utdrag utur de af General Sjotulls-Contoiret på Utskottets begäran inlemnade uppgifter på vissa import-articlar under åren 1813 och 1814, och Tab. XV är ett utdrag af Tab. XIV, som utvisar huru mycket af dessa varor Staden Götheborg under dessa åren ensam • mporterat och åter exporterat.
I senare tid, då de tvingat sin stenbundna jord att bära och Asagård vidgats med skogslotter och fiskvatten, fingo de herrar, hvilka i sitt högmod aflades att efterlikna de största egendomarnes flärd och sålunda uppammade folkets begär efter det, som var främmande, samt lärde det förakta hvad de själfva åstadkommo. Då var där ett gästande och farande fram och åter; många kommo öfver sjön och blefvo plägade och många sökte tjänst hos Asagårds herre. Då kande hemfolket få känna, att de hade mindre anseende än de främmande legohjonen; detta förtröt dem, men inte satte de därför mer värde på det egna. Därför lärde de gärna af grannarna så i godt som ondt; det syntes bäst på deras stuga. Först fanns i den blott en sal, där husbonde och folk samlades kring elden, som brann på det lerstampade golfvets midt, och där deras starka röster ljudade mot nakna furuväggar. Men så den stugan blef ombyggd, och så den ombyggda byggnaden blef tillbyggd! Förstugukvisten blef lik den de hade hos grannen i söder, och takåsen restes som den takås en herreman i öster hade på sin gård. Så där var det med inredet ock: allt skulle vara som grannarne hade det. Var det något de gjort efter eget hufvud, måste det först bli gilladt ute i bygden, innan de själfva funno det vara nå- got bevändt med. Så var det, när Jonas Erkerson byggde deras kvarn; inte blef den ansedd vara något, förr än de fått höra, att han byggt flere dylika långt utsocknes. Sedan tycktes dem Asa-kvarnhjulet surra lustiga visor o m gamle Erkers pojke, som kom till heders; det tycktes dem så förunderligt. En af gårdens folk duga därute! På samma sätt var det med garfvarens Nisse, som lärt att måla. Ingen hade förr sett så vanskapliga apostlar och blommor, som dem han prydde husbondens dagligstuga med, men så fick han måla åt en annan herreman och blef berömd därför, och efter det började Asagårdsborna kännas vid sina apostlar, och blommorna syntes dem sedan fagra som Guds egna blomster.
Genom det blifvande torgets närhet torde Nämnden, enligt ifrågavarande förslag, anse det qvarvarande huset komma att tillskyndas sådan vinst, att exempelvis hälften af rätta ersättningsbeloppet för den lösta tomtdelen aldrages; men egaren, som vill bo qvar i sitt hus och måhända ej lika högt uppskattar grannskapet af ett först flera år derefter ordnadt torg, får derigenom ej ringaste högre inkomst af sitt hus; och enda utvägen för honom att komma i åtnjutande af den innehållna hälften af värdet utaf hvad honom frångått blir således den, att lemna sin bostad och söka realisera äfven återstående delen af gården, som möjligen för honom egt ett helt annat värde än det materiela. Ett ytterligare skäl för min ofvan uttalade åsigt synes äfven ligga deruti, att, enligt förslaget, blott fulla värdet, ej såsom hittills hälften derutöfver, skall lemnäs såsom ersättning för exproprierad jord; och skulle jag för min del önska att, till förekommande af all tvetydighet, i förordningen bestämdt uttrycktes, alt vid värderingen af del utaf jord eller lägenhet, som skulle afträdas, för återstoden möjligen uppkommande vinst icke finge lagas i beräkning. I öfrigt har jag, i alseende å förevarande förslag, endast att framställa min åsigt af det fördelaktiga deruti, att, i stället för att genom en särskild författning ändra vissa §§ i förevarande ej särdeles vidlyftiga Förordning, sorn redan år 1854 fått en i vissa delar förändrad lydelse, utfärda en ny expropriationslag. Justitierådet Carleson lemnade detta förslag utan anmärkning. Justitierådet Södergren instämde med Justitierådet Wretman; hvaremot Bih. lill B. St. Proposition N:o 34. Justitieråden Hoffstedt oell Iggeström voro a£ lika mening med Justitieråden Carleson oell von Hofsten. Enligt protokollet E. /4 dier stråhle. Förslag till förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt hellof den 20 November 1845. sädan denna Förordning blifvit ändrad genom Kongl.
Jag skall för öfrigt gerna medgifva, att ångfartygen kunna lika lätt förstöras, sorn linieskeppen; men då linieskeppen alltid äro svårare att manövrera, presentera större skott-tafla, hafva större massa af folk örn bord och kosta mera, hvaremot ångfartygen röra sig lättare, hafva mindre folk oell kosta mindre, så är det gifvet, att om man antager 2:ne flottor af dessa olika slag, som skicka hvarandra lika många skott, af Den a8 Maj f. ra. 343 hvilka lika manga träffa, blir följden, att linieflottan får sina större och dyrare skepp och sin större massa af folk förstörda lika fort, som den mindre flottan, och detta bör alltid vara ett skäl för ett fattigt land att icke välja det dyrare vapnet. För min del hyser jag ingen fördom eller förkärlek för det ena eller andra vapnet, och vidhåller äfven derföre den tankan, att hvad som ännu finnes i stora flottan bör underhållas, för att undvika en för hastig öfvergång; men att man icke vidare bör fortgå på den vägen för försvarssystemet. Hr Cederschjöld: Då fråga nu är om ökadt anslag till flottans exercis, och den siste talaren omnämnt skotttaflor, erinrar jag mig i Carlskrona hafva för ett par år sedan öfvervarit en målskjutning från fasta landet på en stor tafla ute i sjön, hvilken målskjutning utföll på sådant sätt, att jag önskade, det någon jemnförelse måtte anställas emellan journalerna öfver målskjutningen der och härstädes, på det någon förbättrad method för kanonernas riktning der måtte utfinnas; ty ingen enda kula träffade taflan, åtminstone i min närvaro. StatsXJtsk:s utlåt. N:o 82 återremitterades. IT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum lomme att fortsättas i eftermiddag kl. 6. II. Ex. tillkännagaf derefter, att, då valet af den i io3 §. Reg.F. föreskrifna nämnd vid sisth riksdag varat från kl. g om morgonen till kl. 8 om aftonen, H. Ex. ämnade utsätta tiden för enahanda, nästk.
Deri är ingen annan mening uttryckt, än den, alt man skall kunna lemna större tillfälle för skickliga händer att få mottaga religionsundervisningen framför de mindre skickliga, d. v. s. att man afstår frän en föreskrift härutinnan, derföre alt presten sjelf skall få företaga denna religionsundervisning framför skolläraren, hvilken anses dertill mindre skicklig än själasörjaren. För öfrigt, i afseende på den jemförelse, som blifvit gjord beträdande utanläsningen, eller, såsom den träffande nog blifvit kallad, pappegoj-läsningen, jag menar den jemförelse, sorn blifvit gjord emellan en sådan läsning i religionen och den i fäderneslandets historia t. ex., så kan jemförelsen visserligen vara riktig så till vida, att resultatet af 318 Den 17 Februari f. m. utanläsningen blir nära nog detsamma i hvad ämne som helst. Jag skulle dock tro, alt det framfor allt blir pappegoj-läsning i afseende på catechesen. Den är oftast svårare för ett ungt sinne att fatta än t. ex. historien, som är mera i berättande oell sagostil skrifven än religionsböcker. Således måste, i anseende till ämnets innehåll och invecklade beskaffenhet, snarare uppkomma en pappegoj-läsning, då Jäsningen angår religionen, än då den afser historien, och det fordras dessutom en oändligt större varsamhet, då det är fråga om religionsundervisningen, än då fråga är om undervisning i något annat ämne. Det är således vida betänkligare att iakttaga det gamla systemet af utanläsning för baro i catechesen än i någon annan lärobok , och jag anser det således i samma mån otjenligare vid religionsundervisningen att läsa utanläxor utan att begripa dero. Här är följaktligen ingen annan slutsats eller fråga att göra, än den: är det bättre att befordra religionsundervisning af skollärarne än af presterskapet?
Då de täta tymningar, som af ärhetsfångåf i Carlskrona blifvit i senare tider verkställde* derjemte Vittna om svårigheten , att bevaka det inskränktare antal af fångat sorn det nu finnes, har Kongl. Majt! jämväl haft för afsigt* alt de i Carlskrona Varande 2:ne Cömpagniet äf arbetsfångar* skulle framdeles till nya arbets inrättningar förflyttas, hvarigenom ett nödigt öch länge önskadt Storrö utrymme för ähkätsmedje-fångarhe kart vinnas! Sedan, uppå Kongl* Maj:fs vid sista Riksdag gjorde Nådiga Proposition, angående en efter tidens kraf och rrätiönens bildnings-gräd lämpad förändring af de nu gällande bestraffningssätt af Spö* ris oell fängelse Vid vatten och bröd* Rikets Stäri B ihan g till Rihl,-Si; Prat, i$rf—isig. titia Simi, Na: It* tit 82 Konungens Nad. Propositioner'. Ständer till Kongl. Maj:t öfverlemnat, att efter liand bereda inrättningen af sädane arbetsoch korrektions-hus, som blefve nödige för verkställigheten af de förbättrade Staff-Lagar, hvilka framdeles kunde blifva antagne, har Kongl. Maj:t haft den tillfredställelse, att genom samma medel, hvilka i en framtid skola lätta eller snarare göra möjligt införandet af mildare , men ändock till främjande af straffens ändamål mera tjenliga lagar, för närvande bereda sysselsättning och bergning åt sådane samhällets medlemmar , hvilkas personliga frihet, endast i anseende till saknaden af arbete och utkomst, för allmänna säkerhetens skull, mäste inskränkas; och denna tillfredsställel-] se ökas -ytterligare genom den glada föreställning Kongl. Majit hyser, att den nödfallsanstalt , som i sistberörde afseende mäste vidtagas, skall genom lättade och förökade näringsutvägar, genom en af uppfostran och gynnande omständigheter lifvad håg för nyttig verksamhet och genom verkan af förbättrade straff-lagar , i tidens fortgång göras öfverflödig. Till verkställande af Rikets
Hvad klareringen angår på stället, var förhållandet likväl ganska skiljaktigt före 1810 och derefter, Först utfärdades riktiga pass på de orter, der colonial-varor funnos, men sedan mäste man skaffa sig licencer af Engelska Amiralitetet. Skillnaden är så påtaglig att det tyckes sorn dea 19 November 1810 bor vara det datum, som bestämmer vårt deltagande i Continental systemet. Herr von Hartmansdorff: Jag ber om ursäkt, för det jag ännu en gång yttrar mig i denna sak; men det synes mig nödvändigt, att å nym erinra om hvarje handlandes skyldighet att rätta sig efter de författningar, som gälla i det land, med hvilket han handlar. Man har fordrat, att Den 55 No,Tfir;ber p, rft. 513 Commerce-Cpllegium skolat kungöra - de handelsförfattningar, som utfärdats i Preussen. Del är nog mycket hegardt, enär fråga är öm sådan skyndsamhet, son. här sättes i fråga. Eljest plägar man klaga deröfver, att Styrelsen gör sig till näringarnes förmyndare; nu Besvärar man sig öfver, att Commerce Collegium ej utpekar för Köpmännen, livart de skola segla. Ora Preussiska Regeringen förändrade sina tullför fa t t ning;, r en gång i hvarje månad , sä bl ifver det de handlandes skyldighet att derom skaffa sig underrättelse. Man måste beklaga, toen det kan icke hjclpas. — Jag anhåller ' om proposition på Friherre Hjertås förslag. Grefve von Rosen: Jag ber om förlåtelse, öm jag tröttar, roen det mätte vara mycket stor skillnad, om Kongl. M«j:ts kungörelse innehåller, atlet! fartyg får ciarera på Memel, eller om det innehåller, att det icke lår det. Först var det tillåtit, men sedan blef det förbudet. Kejsaren i Ryssland log ej första steget lill conlinental-systemet, förr än den 24 Januarii. Derföre kunde fartyg clåreras på Ryssland, och om våra fartyg mötte något fartyg i sjön, sade man, att destinationen var till Ryssland.
Staten för öfrigt ej skulle bli belastad med synnerligt stort tillskott, särdeles om hvarje helt Hemman och i proportion de mindre, till denna nyttiga Inrättning åtoge sig en uppoffring af 72 till en Tunna Spannmål årligen; men oberäkneliga fördelar skulle härigenom i en framtid beredas Landet, genom det att Styrelsen gick i en jemn och oafbruten gång; Landshöfdingar och KronoFogdar, Presterskap och Domare skulle finna mycken lättnad i sina förrättningar , och Konungens Nådiga och. Landsfaderliga Författningar bättre efterlefva-: de, samt ordning och sedlighet bibehållen i Landsorterns. Detta mitt välmenta och vördsamma Meniorial anhåller jag måtte Respective MedStånden communiceras, och derefter till Statsutskottet remitteras. 2:0 Då Rikets Ständer vid föregående Riksdagar åtogo sig en stadgad-Bevillning under namn af Landt Tullsiersättning, emot det, att LandtTullarne skulle upphöra, var väl meningen den, att TuliBetjemngen i alla Städer, utom Stockholm , äfven skulle indragas , och kostnaden derföre användas till Statens behof; men i dess ställe ser man denna. Betjening på många ställen bibehållen och till och med ökad , de Resande till förtret och uppehåll och Allmänheten till skada och olägenhet samt StatsCassan ingalunda ökad till större belopp, än som utgår af Städer och Land. Denna fråga anhåller jag således måtte remitteras till Allmänna Besvärs - ocfy OeconomieUtskottets vidare utredande, så att Visitation oph Tullbevakningen hädanefer måtte upphöra och den hungriga TullBetjeningen afskaffas. Lades på bordet. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, anförde skriftligen : Vid sistlidne Riksdag uppkom en tvist, rörande Ständernas rättighet till disposition, organisation m. m. af Tullverket; det synes Den 2 jfamtarii. 99 som talte denna sak för sig sjelf, ty då TullMedlen äro förklarade för Bevillning och all Bevillning är Ständernas ensak, och dessas verkliga pligt är att tillse, det
Ridderffaxct och AdelnS »vanliga ädelmod, fank i ödmjukhet hemställa, huru, wido, dä Högloft. Ridderskapct och Adeln under loppet af detta Riks» öte tvid sa manga tillfällen adaga, lågt ädla och libera!a tänkesätt, det mä ans S lämpe» ligt art utan föregången undersökning och Dom bcröfwa de 8 tfrägawarande Arrendatorer deras återstående arrende-rättighet, pä det Staten derigenom mätte er, häll» ^ - » Den 28 December. 1587 halla en inkomst, hwilken ehuru förökad liknål icke torde wara as nägon synnerligen anjenlig betydenhet. Jag torde fä fästa Högloft. Ridderskapet och Adelns upmärksamhet pä den omständighet, ait ätskilliga och torde hända de fleste as de nu waragds arrende innehafwarena haswa genom ordeuteligk köp ät» kommit deras arrende rättighet, sa att, derest de nu skulle förlora deras äkerstäendr arrenden, de äfwen skulle ga miste om all ersättning för sa wäl deras urgifne köpeskillingar, som för den odling och förbättring de ä Kunqegardarne möjligen kunde haswa nedlagt, hälst den hemul de af sine sanqesmän borde erhålla, dels skulle bluma för desta obillig och tryckande, och dels i mänga fall kunna helt och hällit ut -iifwa, da nuwarande arrende innehaswares företrädare antingen med döden afgatt, eller icke äga någon tillgäng härtill. Skulle likwäl Högloft. Ridderskapct och Aldrin anse nuwarande Arrendatorers afaisr wara för 0- betydlig och böra ökas, får jag ödmjukast förestå, att pä de ställen, hwarest penninge-arrenden finnas stadgade, dcsta matte förwandlas till Spannemäl efter det äretmarkegång dä arrendet stukades, den enda i min tanka möjliga ntwäg att förena Statens fördel med arréndatorernes rätt. Jag fär dock förklara, det jag icke anser denna förhöjning kunna arrendarorerne lagligen och skäligen päsöras utan deras egit medgiswande.
IX. B. 27g. X. A. 67. —• rörande yrkad jemkning i Beklädnadsbidragets utgörande af SoldatRotarne inom Piteå Socken. IX.. B. 27g. X. A. 68. — angående väckt motion, om Marknaders aflägsnande från Kyrkors grannskap. IX. B. 27g. X. A. 68. XI. E. 231. — i anledning af väckt fråga om förbud mot utgräfning af Myror och Kärr-ängar på Gottland, under vissa omständigheter. B. 27g. X. A. 68. — i anledning af väckt fråga om rättighet för Nämndemän till Skjuts och Tractamente för alla förrättningar i tjensten. X. B. g3. A. 232. i anledning af väckt motion om olägenheterna för Linköpings Stad deraf, att LifGrenadierRegementernes MusikCorpser bo i Staden och ej på Rotarne. X. B. g3. A. 232. XXIV. U. 71. A. 84. Allmänna Besvärsoell EkonomiUtskottetS Betänkande!!, Memorialer och Utlåtanden rörande väckt motion om upphäfvande eller nedsättning af vitet för försummad anskaffning af karl till Recryteringar. X. B. 93 A. 232. — i anledning af väckt fråga om den gamla PsalmBokens aflysande från bruk och nyttjande vid offentliga Gudstjensten. X. B" 262. XI. A. 2! 5. XIII. U. 346. XV. A. 2^5. XVII.
Utfira g den 25 Maji 182 f punkter: nemi. 8:de om anslag till Byggnader oell reparationer i Stockholm , äfvensom dervid åberopade Utlåtandet, Nto 149 ; gide om Byggnader och reparationer i Landsorterne; läide, om Tionde-profvare samt itsidra och a3'.dje punkterne , om Strömsholms Stuteri m. m.; men i alka öfriga delar blef Utlåtandet, N:o 147, äfvensom N:o 148, af Ståndet bifallet. 9 S. D. Återremitterades, på grund ar gjorida anmärkningar, Stats-Ulskottets Utlåtanden: N:o 145, angående RiksStatens Sjunde HufvudTitel, innehållande Pensions-Slaterne$ N;o 146, angående, bidrag af Statsverket till Arméens PensionsCassa och Amiralitets Krigsmans-Cassan ; och N:o 150 , angående RiksStatens Nionde HufvudTitel. S D. När nu å nyo föredrogs StatsUtskottets Utlåtande, Nio 144, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTitel, fann Ståndet för godt, att , på grund af gjorda anmärkningar , återremittera a:dra punkten om Invalid-Hospitalet , 6:te om Hospitalers och Lazarettet's underhall och io;de om anslag till Institutet för blixt•» Prof. Utdrag den a5 Maji 1829. 121 de och Döfstumme hvaremot Utlåtandet i allt öfrigt blef bifallet.