Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får således ånyo öfverlemna dess uti loria Betänkandet framlagda förslag, dock med hemställan om de jemkningar; 1:0 att, för vinnande af nödig tydlighet, den föreslagna 4 ,§\ i iy Cap. Ärfda-Balken mätte indelas i tvänne moment, af hvilka 1 mom. kommer att innefatta första punkten, och således gå till och med orden: ”gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller tisby hl;" samt andra mom. bör upptaga de följande stadgandena i samma ,§‘.; och 2:0 att det föreslagna 1 mom. i 3 8 Cap. Jorda-Balken mätte blifva af den med redactionen i vår nuvarande Lag mera öfverensstämmande lydelse: ”eger man jord, hus eller tomt, i staden; håfve våld bortgifva hälften deraf, ehvad det är ärfdt eller ajladt." För öfrigt och då den för 4 §■ 11 Cap. Ärfda-Balken föreslagna redaction är uppgjord under den förutsättning, att Rikets Ständer antaga och Iv ongl. Majit bifaller förslaget om lika giftorätt och arfsrätt, i hvilket fall de i 4 och 5 §§. nämnde Cap. af 1734 års Lag begagnade termerna ”landsrätt” och ”stadsrätt” icke lämpligen kunna på delli" ställe bibehållas, meri skäl ej förekommer att borttaga samma till förkortning ledande uttryck, i händelse omförmälde förändring af giftorättsoch arfslagarne ej skulle vinna framgång; lår Utskottet, för sistnämnde händelse, härmedelst alternativt, uppgifva den redaction af den ifrågavarande nya 4 §• i 17 Cap. Ärda-Balken, som Utskottet anser då böra antagas. /. mom. All aflinge-jord och ärfda eller förvärf da lösören, md man, efter lands-rätt, gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld. 2 mom. Efter stads-rätt må ej någor af ärfdt eller förvärf dl, rörligt eller orörligt gods, gifva i testamente mera än hälften, der bröstarfvinge lefver efter.
Ocn hufwudsakliga Contraprooosttionen ligger i ordet klenast, och ingalunda är den tilkommande berättelsen inskränkt derigenom, att Plnralitctcn afgjordt, det den till detta tilsällc upprättade Kansti-AfdelningcnS bcrättclsc ej nu genast skulle rill Rikets Ständer bfwcrlemnaS; sädane förklaringar af beslut, twärt emot deras ordalydelse, böra wisst kallas att wilja rubba beflut. ^err Biskopen Baron körner: Sedan betta hestin fattades, bcgärtc Herr Baron Leelorgcräm att fä wända stg till sitt Ständ med stna i detta ämne ingifna Mcmorialcr. Denna begäran blcf lagd pä bordet, der den ännu hwilar. Anmärkning. Sanningen häraf är följande: Baron Oäe-lLiröm begärde genast i Kansli - Afdelningen, att med sitt Memorial fä wända stg till sitt Ständ: ber swaradcs honom, alt sädant more i alla fall hans rätt, och bchbfdcS honom ej bewiljas: han gjorde samma anmälan i Utskottets Istenum, ber dea, jemte hans och Herr Wästlund begäran, att Aktcrne rörande detta ämne mätte fä trpkaS, wcrkligcn ännu hwilar pä bordet. Herr ZZ8 Den 1Z September. Zerr Biskopen Baron körner: Icke bc§- Mindre dnr Öderström, Utskottet oätsiwrh/, wändt sig till Ridderfkapct och Adeln med det wäl kända Memorialet, innehällande en berättelse m. m. ?snmärkninrs. Fdr detta upförande är det Baron Lasterscröms sak att förswara sig sjelf; ha» säger i sitt Memorial, att han, i stöd af sin ed, gjort den afgifna berättelsen till Ständet.
Likaledes och i konseqvens härmed anhåller jag, att sista mom. af § måtte erhålla följande lydelse: ”1 sammanhang härmed tillhör det Sekret., att vid Kanslisyslors tillsättande yttra sig öfver de sökandes behörighet och skicklighet. Det torde nemi. icke vara lämpligt, att Sekret, ovillkorligen skall yttra sig vid Ridd.-Kamererarens och Fiskalens tjenste tillsättning. Frih. Palmstjerna: Jemte det jag förenar mig med Gr. Lagerbjelke anhåller^ jag få tillägga, att det uti 2:a mom. i § förekommande ordet ”Kanslibetjening” må utbytas emot ordet Kanslister i Riddarhuset. Hr von Hartmansdorff: I 42 § förekommer ett uttryck, som jag icke vet, hvarthän det syftar. Der står nemi. ”1 öfrigt ställe han sig till noggran efterlefnad hvad i Arbets-Ordms 2 § stadgadt är.” Hvilken är Arbels-Ordn.? Här finnas endast en instruktion för Direkt, och hennes tjenstemän samt ett lånereglemente. Utan tvifvel kunna Utsk;s ledamöter uplysa hvad med ArbetsOrdn. förstås. Undert, Ridd.-Sekret.: Jag får äran uplysa att 2:dra kap. 136 Den 1 Mars. att vårda dessa handlingar, men jag befarar att en sådan saknas. Enl. min åsigt är del hvarken lämpligt eller nyttigt, att en mängd gamla riksdagsbeslut och andra handlingar, hvilka nu förvaras i kistor i de fuktiga hvalfvén under Riddarhuset, derstädes förblifva. Måhända hafva dessa handlingar nu blifvit inlagde i de 2:ne stora kistor, sorn stå i Riddarhusets öfre våning pä det rum, hvarest Utsk:s beta ii k: n utdelas. Har sådant skett för att skydda dessa handlingar från förmultning, så är det val, men kistorna stå deremot i vägen såsom hvar och en får erfara, hvilken i berörde rum inträder. Vore det måhända icke mera skäl, att de äldre riksdagsbesluten förvarades i Riks-Archivet, hvarest man numera icke behöfver befara, att handlingarna såsom fordom i Slottshvalfven genom mögel och fukt förstöras.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid EkononxiUtskottets ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 sistlidne Januarii under N:o 29 afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande , rörande väckt fråga örn en Köpings anläggande i Bohus Läns skärgård. Grefve von Rosen, Axel: Jag instämmer uti Herr Lelllers hos Utskottet yttra 2* - 20 D e ii 16 F e b r u a r i i f. m. de serskildta mening, att, innan frågan örn den nya Köpingens anläggande af Rikets Ständer bifalles, en undersökning om nyttan och nödvändigheten deraf hör föregå; ty ehuru jag haft tillfälle att inhemta temmelig kännedom om Bohus Län, 'bekänner jag, att den icke är så detaillerad, att jag för närvarande kan fälla ett bestämdt omdöme i frågan. Jag har likväl hört sägas, att anledningen till den väckte motionen skall vara den, att sedan export af lefvande Hummer nu börjat komma i gång, Engelske skepparne önska Stapelrätt åt Fjällbacka fiskeläge, för att derifrån kunna drifva denna handel. Detta skulle likväl äfven kunna föranleda till den förmodan, att man, i anseende till svårigheten att bevaka platsen, med detsamma sökt ett tillfälle till Jurendrejeri och tullförsnillning. Jag anhåller derföre om återremiss, på det undersökning må föregå ett tillstyrkande å Rikets Ständers sida. Herr Ribbing, Arvid, förenade sig med Grefve von Rosen. Herr Cederschjöld., Pehr Gustaf: De skäl, sorn här blifvit anförde emot Köpingens anläggande, tyckas mig snarare tala till förmån för densamma.
Tre procent, baccara, tryffel och kurtisaner synas vara det enda, som Montjoie tror på. Allt annat är vidskepelse, barnsligheter och fördom — heder, samvete, rättvisa, fosterland, hvarje ideel och rent andlig stormakt. Jämte och vid sidan af denne starke financier, hvilken Octave Feuillet ej beundrar men hatar, upptäcka vi en annan representant för de starke, den som i kejsarens egen halfbroder, grefve Morny, egde sin yppersta och mest lysande förebild. Morny var samtidigt kavaljer och finansman. Statskuppen blef för honom källan till en förmögenhet. Genom att skrifva under alla olagliga dekret, som dömde kejsarens fiender till landsflykten eller döden, fick han äfven sin del af det stora rof, som man erhöll tack vare konfiskeringen af de olyckliges egendom. Sedan ställde han till expeditionen till Mexiko, blott för att kunna erhålla en personlig fördel. Schweitzaren Jecker hade afslutat ett lån med Mexikos revolutionsparti, som staten ej ville erkänna. För att revo-lutionspartiet skulle komma till makten och så blifva i stånd att autorisera lånet, kräfdes emellertid en europeisk stats hjälp. Priset för denna hjälp var en guldglänsande valuta. Jecker lofvade Morny 30 procent af lånet.448 OCTAVE FEUILLET, På så sätt förvandlar han politiken till ett geschäft, spekulerande i allt, i statskupper och — kärlek. Han öfvertager mot guld hertigens af Orleans älskarinna. Han gör affärer på börsen, i järnvägar och fabriker; ja-, under vistelsen som ambassadör r Petersburg säljer han med en stor vinst åtskilliga konstverk. Lugn, kall, högdragen och förnäm var denne grefve Morny en ypperlig diplomat. Han kände den i många fall svåra konsten att herska; han visste att draga fördel af sina samtidas lyten; han intog som president i lagstiftande kåren en aktad, bemärkt och inflytelserik plats. Dessutom var han typen för en världsman och kavaljer.
Herr Lllverstolpe, krsclrfe, föresiog at det förlidne gärdag upläsie och til Stats - Utffottet remitterade Memorial af Hans Epcellence Herr Friherre ^ilfenLiantL, rörande FinanceMerkel mätte blifwa särffilt til trycket befordra dt. Uppä Hjord Proposition blef detta af RidPerffapet och Adeln samtyckt. Herr Grefwen och Landtmarffalken tilkannagaf, at Herr krieseulmim, Lall Albreckt, och Herr Gotlieb, Larl Willielm, anmält för. hinder, at kunna säfom Ledamöter quarblifwa -en före i Allmänna Beswärs-och OeconomiäUtffottet och den sednare i Bewillnings-Utffottet; i anledning hwaraf Herrar Electorerne för Tredje Clatzen anmodades at deras ledige rum besätta. Herr Grefwen och Landtmarffalken förmälte det han i dag sammankallat Riddcrffapet och Adeln egentligen för at meddela .Konungens Nådiga Proposition, angående fortfaran - Den 27 Julli. Z2i farande förlott af Banco-Werket Lil Rikets förswar, hwilken Proposition nu uplästes, sä lydande: Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition til Riksens Ständer, angäende Medel til Rikets förswar; Gifwen Stockholms Slott den 24 Julli 1809. Hos Kongl. Maj:t har desi och Rikets Stats-Contoir i undcrdänighet anmält, at Riksens Ständers Stats Utskott anmodat StatsContoiret at upgifwa de Hppothek, som det kunde anse wara at tilgä Ul Riksens Ständers Banks säkerhet och betäckning för de förskott Banken i hwarje wecka gjordt och ytterligare kunde göra til Rikets uprätthällande, eller hwilka af Kronans odisponerade räntor och inkomster i berörde afseende wore at anwända.
Ehuru denna ändring vid följande Riksdag förföll, så kommo dock ifrågavarande ord i 15 § att der införas, emedan förslaget derom äfven innefattade förslag om en annan ändring i samma g, hvilken ändring blef antagen. Nu anser sig Utskottet böra föreslå, att orden åter skola utgå, dels emedan de äro öfverflödiga, dels emedan de möjligen kunde föranleda någon tveksamhet, huruvida afskedade tjenstemän skulle såsom jordegare erhålla representationsrätt. Om orden skulle qvarstå, måste de ändras till likhet med de öfriga, sålunda: ”eller fullmakt derå innehafver.” Men man skulle möjligen kunna påstå, att den som en gång erhållit fullmakt på en tjenst, äfven sedermera under hela lifvet innehafver samma fullmakt, enär han, äfven^sedanghaa lemnat tjensten, anses innehafva tjenstens rang och litel. Det steg på representations-reformens bana Utskottet nu ansett sig böra föreslå, är ej blott fullt öfverensstämmande med de flera förbättringar uti Riks-Ståndens sammansättning, som genom de ofrälse Ståndens utvidgning dels redan blifvit åvägabragte, dels äro under Stats-makternes behandling, utan det är äfven med en viss nödvändighet påkalladt af den utsträckning, representations-rätten inom Borgare-Ståndet skall erhålla, om Kongl. Majit bifaller det derom af Rikets Ständer vid denna riksdag antagna och i underdånighet till Kongl. Majit öfverlemnade förslag. Ganska många, som nu tillböra Bonde-Ståndet, hafva förut innehaft en sådan samhälls-ställning, att de, enligt förslaget, tillhört Borgare-Ståndet; de blifva nu från Bonde-ståndet uteslutne, beröfva» sin representations-rätt och öka alltså antalet af Orepresenterade; hvilket torde a! alla erkännas både såsom en orättvisa och en olägenhet. Ännu en annan redan befintlig, visserligen endast vid formerna* iakttagande fästad, men derför af uppmärksamhet ej alldeles oförtjent olägenhet skall äfven af Borgare-Ståndets utvidgning i betydlig mån ökas, om bestämningarne rörande Bonde-ståndet skulle få qvarstå oförändrade.
Hamilton, Hugo; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedda: inom 5:te Bånkm:s-Afd.: Frih. von Knorring, Wolrath, med 8 röster; och inom 2i:sta Bänkm:s-AJd.: Hr af Geijerstam, Johan Henrik, med 5 röster. Hr Tersmeden, Nils Jakob, uppläste följande: Bland de frågor, som med all rätt mer och mer fästa den allmänna uppmärksamheten, intager onekligen den om skolväsendet i vårt land ett högt rum. Länge har man väl hört anmärkas att elementar-läroverken ej uppfylla deras ändamål och att Den IS December f. m. 23!) V de ej svara mot tidens fordringar, men man har ej i det allmän* na gjort för sig fullt klart, hvarken hvari deras brister ligga, eller hvad man af dem bör fordra, utan i stället med den skyndsamhet, som äfven hörer lill vär lids fordringar, velat afgöra, att ej allenast formen för våra skolor, utan äfven grunderna för undervisningen äro till den grad olämpliga att en fullständig omskapning i ena och andra fallet vore högt påkallad. Ju mera sans och allvar i förening med insigter hunnit bemäktiga sig denna fråga, ju mera erfarenheten fått deröfver sprida sitt ljus, destomera ► hafva uppfostringens verkliga målsmän hunnit ådagalägga, att de gamla grunderna äro goda och säkra, men att missbruken vållat oviljan, och desto mera hafva våra läroverk visat sig mäktiga af en större utveckling, naturlig verkan af en ökad uppmuntran och en allmännare uppmärksamhet, fördelar hvaraf de så länge varit i saknad. Denna samma anda af obelåtenhet med våra läroverk hade äfven bemästrat sig Rikets sist församlade Ständer, men deras beslut och und. skrifvelse i ämnet vittnade hvarken om djupa insigter deri, eller någon grundlig undersökning af frågan.
Då Svenska folket en gång kommer alt kasta en återblick på den tid, som är upprinnelsen till det nya statsskick, i hvilket nationen nu af fri öfvertygelse har inträdt, så skall sanningen genom sin klang göra klart till hvad grad denna genomgripande förändring verkeligen är en förbättringsamt om den varit frukten af ett stort nationens behof — liksom historien, hvilken är en oväldig domare, utan tvifvel mera fördomsfritt än den nu lefvande generationen skall uttala sig, i hvad mån R. o. Ad. genom sin mångsidighet i insigter, sin fosterlandskärlek och sin varma känsla för Svenska folkets urgamla frihet, under utöfningen af sina företrädesrättigheter egt inflytande på fäderneslandets lugna utveckling, dess sjelfständighet och ära. Den nya representationen, hvilken snart sammanträder, hvilar på den ädlaste grund: »Svenska folkets medborgerliga förtroende. » Måtte denna representation, under fortfarande hägn af en stark konungamakt, hvilken i historien ensam förmått att i spetsen för nationen föra den framåt på upplysningens och den sanna frihetens bana — alltjemt bereda en sådan nationens allmänna medborgerliga daning, som skall instämma i Svenska folkets aldrig utplånade och outplånliga behof af frihet, säkerhet och odling — och jag helsar med glädje mitt fäderneslands framtid. Gr. von Hermansson, Carl Johan: Emot R. o. Ad:ns beslut af den 7 sisth December att antaga det af K. M:t föreslagna nya representations-förslaget, får jag reservera mig på den grund: l:o att detta förslag ©tvifvelaktigt, förr eller sednare, undergräfver den monarkiska principen — den enda princip, hvarpå en ordnad styrelse kan vara grundad, till nationens lycka och lugn; 2:o derföre att auktorn till detta förslag har förbisett lörsta vilkoret för all lagstiftning, det nemligen, alt en lag, för att vara tillämplig eller gagnelig, ovilkorligt skall stå i den närmaste sympathi med folkets bildning, ej grunda sig på förhoppningar, illusioner och popularitets-skrän; ty säkrare grunder än irrbloss fordrar lagen, om den skall ingifva aktning och förtroende.
Dermed vilja vi dock ej fördölja, aft herrar Gondinet ocb Gille på det hela taget ej ha allt för stor heder af sitt arbete. Äfven öfversättningen (af hr Wallmark) kunde vara bättre. Bland annat ligger den ej nog praktiskt för rösterna, lika litet som flertalet af de Hedbergska, hvilka de Wallmarkska dock plåga öfverträffa i witzig fyndighet. Till sådant ger dock op. Lakmé mången anledning: guvernanten kunde hr Wallmark dock på eget bevåg ha gjort litet roligare, det hade behöfts, och litet mindre operanötta fraser hade det väl ej varit hela verlden att här och der hitta på. Lyckade ställen saknas dock icke, såsom att vänta var af en så rutinerad arbetare i facket. Dit räkna vi bl. a. lotusduon, denna lilla fina musikaliska kamé, som rattvisst blifvit kallad » uu amour de rhytme » och Nica-lanthes pathetiska stancer » Car je veux retrouver ton sourire », en i den indiska öfversteprestens mun mycket gallisk melodi, men i och för sig rik på ädel känsla, melodien dessutom mindre kokett än vanligt i sådana franska elegiska stycken, med hvilka särdeles barytonrösten hugnas. (Se Gounod: Polyeuctes, Tribut de Zamora, Thomas: Mignon, Hamlet, Fransoive, Paladilhe: Patrie o. s. v.) Angående utförandet må först ånyo beklagas förlusten af Mathilda Grabow, som åt Lakmés hela person ej mindre än åt de yttre fordringarne kunnat gifva en så glödande och poetisk relief. Då denna saknade konstnärinna icke längre fanns att tillgå, blef det vederbörandes omsorg att i första rummet leta efter en hög koloraturröst. Någon sådan fanns ej annat än i en debutantstrupe, men en debutant,som lyckligtvis gjort sina studier utomlands och därstädes äfven gjort sig förtrogen med denna operas titelparti. Alltså förekom det mycket ovanliga, att en alldeles obekant debutant creerade en titelrol vid en première af en nästan lika okänd opera. Fröken Märta Petrini eger en hög, ljus lätt sopran af välklingande ungdomlig metall samt därtill en högst aktningsvärd utbildning som sångerska.
Nädrg anledning stt lemna uns derdänig underrättelse om Preste - Ståndets tankesätt rörande Rikets Förswars anstalter , har Preste - Ständet i underdånighet öfwerlemnat dest wid antagandet af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besmärsoch Oeconos mi'-Uiffottö Betänkande i anledning as Kongl. Maj:ts Nådiga swar, angäende Wargeringen, sörcflagne modists cationer, med förklarande af dest underdäniga tillförsigt , Kongl. Majit derä täcktes hafwa nädigt afseende, sämb tztz4 Den 26 April. kika underdånigt uphragande till Kongl, Majtt, att i farans och nödens stund widtaga de mätt och steg till Fäderneslandets försmår, som en sä wädlig belägenhet päkallar, Preste-Ständet, som äfwen anser detta wara den sakraste utwag, att i narwarande omständigheter komma till ett ffhndsamt flut med denna längwariga och bekpmmnsamma Riksdag, får jämte tillkännagilwande af oiwannämnde dest beslut, tillika wördsamt och manligen inbjuda betz Nespective Med-Ständer till deltagande sä wä! deruti, som att tillika hos Kongl. Majit underdänigst anhällg VM Riksdagens ofyrdrHjeliga aflpsanre. vt vx k,c>tocol!c>. I. Deptflationen afträdde, utbclcdsagad pä manligt sätt. Grefwe ve Is vsrflis tillkännagaf, det han förleden Kärdag fnllgiordt Riddcrskapess och Adelns anmodan , att säsom Ordförande för den afgängna Deputationen gisrya de öfrige Riks-Ständcn tillkänna Riddcissapets och AdelnS förklarande, att desi beslut rörande förswars-wcrket blefrve till sin kraft och werkan hwilandc intill desi ett nied Regerings - formens 7Z och 80 §.
Af detta och mera dylikt anfördt har motionären dragit deri slutsats, att det är omöjligt att judarne, i trots af sin religions bud om kärleken till det land der de äro födde och bosatte, till följe af historiska minnen, och emedan deras förfäder för nära 2:ne årtusenden lefde i Palestina, likasom våra under samma tid vid Svarta hafvets stränder, skulle älska detta land mera än den jord, på hvilken de blifvit födde och vid hvilken minnet af allt hvad som ingripit i deras lif är fästadt, och hvilken förvarar deras bortgångna förfäder och anhöriga. Motionären anser sig ock Allm. Bese.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 107. 3 härigenom hafva visat grundlösheten af farhågan att, om judarne finge utvidgade borgerliga rättigheter, andan af deras religion och deras nationalitet likväl skulle utöfva det starka inflytande på dem, att de aldrig komme att med det öfriga folket sammansmälta, utan i stället bilda och utgöra en stat i staten. Vidare har motionären sökt att framställa orimligheten af den fördom, som uppkommit, att judarne skulle hafva en medfödd benägenhet att taga hög ränta samt handla med gamla kläder och annat dylikt. Orsaken härtill torde nemligen säkrast finnas deruti, att de varit förbjudne att genom handtverk och andra yrken eller genom åkerbruk söka sin utkomst. Hvad benägenheten att taga hög ränta angår, har motionären bevisat, att, under den tid, då judarne utgjorde ett eget folk, deras egen lagstiftning föi-bjöd dem att taga någon ränta; men att de sedermera, i likhet med de kristne, funnit, att ränta i sjelfva verket ej är annat än en betalning för det temporära afståendet af ett kapital, samt att dess belopp bestämmes af tillgångarna. Om missbruk häraf uppstode, tillhörde det lagarna att hämma sådant genom föreskrifter, som gälla lika för alla, och äfven för olika trosbekännare. Judarnes påstådda skarpsinnighet framför de kristnas, ehuru serdeles tvifvelaktig, borde, om den finnes, icke blifva annat än gagnelig för de yrken, med hvilka, de sysselsatte sig, och så väl handteringarna som landet deraf hemta fördel.
Ständernas rättighet att derom besluta kan ej betviflas, ehuru den blifvit bestridd af Regeringen; och Konungens vägran, om den ock aldrig i detta fall kan blifva lagenlig, skulle dock nu, liksom förut, leda derhän att, sedan stats-regleringen, grundad på hemmantals-rantans uteslutande ur Riks-staten, vöre afgjord, verkställigheten af beslutet hindrades, och en betydlig skattebörda utöfver statsbehofven skulle då komma att utkräfvas af nationen. Ehuru en sådan af R. St. icke beräknad inkomst-titel, endast genom våldförande äfven af deras anslags rättighet, kunde disponeras af Regeringen, skulle den likväl utan ändamål öka öfversko t ten och onödigt utpressas af jordbruket. Staderna åter skulle komma att åtnjuta en alldeles oproportionerad lindring, om allmänna bevillningen af R. St. ensamt nedsattes till hvad ett efter utgifts-besparingarnas möjlighet lampadt inkomst-belopp »u kan medgifvas; ty det är den å rörelsen lagda bevillning, som i städerna motsvarar bördan af jordbrukets grundskatter. Under sådana inbördes förhållanden emellan landets och städernas intressen vid beskattningarnas bestämmande, inses det lätt, att en Regeringsmakt, som endast synes intagen af egoistisk känsla för sina egna inbillade rättigheter, och sorn icke under 3o år visat sig respeetera nationens önskningar eller behof, lätt kunde få vunnet spel, om Stånden splittrade sina åsigter; och folket skulle då blifva lidande på representanternas oförsigtighet, att med påräknad verkan af beslutens verkställighet åtskiljas, utan att hafva förutsett möjligheten af en sådan verkställighets uteblifvande, och för detta fall förordnat det kraftfulla steg, som skall göra nationen till den oväldiga domaren emellan Konungen och R. St. Det är således för att, med all den kraft grundlagarna lagt i Natiorial-representationens händer, befordra den länge önskade och nödvändiga nedsättningen i grundskatterna och på samma gång bereda möjligheten af en dermed jemförlig lindring för de industri-idkande och arbetande classerna i städerna, på ett sätt, att