Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera har frågan ånyo blifvit af alla lagliga auktoriteter handlagd och skärskådad samt slutligen i K. M:s vid denna Riksdag afgifne nådiga propos. så fullständigt behandlad, att någon ytterligare uplysning i ämnet enl. min tanke, hvarken erfordras eller kan erhållas. Hr von Hartmansdorff har önskat, att StatsUtsk. skulle hafva upgjort en beräkning öfver hvad Kronan komme alt erhålla i ersättning för de 50,000 R:dr, som densamma, enl. den värde ledamotens kalkyl, skulle till följd af kopparräntans nedsättande årligen förlora. Det beror naturligtvis på det pris, hvartill man uptager kopparen, huruvida man erhåller nyssnämnde summa eller någon annan, vare sig högre eller lägre. Jag bar ansett denna förlust böra skattas lill omkring • 40,000 R:dr, men, såsom jag sade, grunden för beräkningarne kan vara olika. Orsaken, hvarföre minskningen i Kronans inkomst nu synes stor, är att Fahlu koppargrufvor under de sednare åren varit serdeles gifvande samt att kopparens pris å verldsmarknaden jemväl stigit, men dessa förhållanden kunna lätteligen förändras, så att, om man endast alser grufvornas afkastning, densamma kan nedgå till hvad den utgjorde för 10 år sedan, vid hvilket förhållande Kronans förlust ej blifver betydlig. Beträffande den ersättning, som Staten för ifrågasatta upolfring skulle vinna, ber jag att få nämna att denna ersättning hufvudsakligen består deruti, att en af våra folkrikaste provinser befrias från det slafveri, hvaruti densamma f. n. sig befinner. Vi hafva oss alla bekant, att skyldigheten att lefverera kol in natura tvinga allmogen i åtskilliga socknar af Dalarne, hvilka hafva brist på skog, 364 Den 22 Mars f. m. att köpa kol från andra, stundom flere mil aflägsna trakter, hvarifrån kolen sedermera skola forslas till Stora Kopparberget för att derstädes levereras. Denna skyldighet är således för Dalallmogen i högsta grad betungande.
Sk//, måtte få med hvart trettionde Sk/f. af tillverknings-qvant i telen erläggas. Enär Kongl. Majit, enligt Dess und* r den 19 Juli 1854 härom utfärdade Nådiga Resolution, funnit giltiga skäl då icke förekomma att den sökta nedsättningen i koppar-räntan bifalla, förnyade Stora Kopparbergs Bergslag, genom Grufve-rätten och Direktionen för Bergslagets Enskilda Verk, medelst en deri 8 December 1837 ingifven underdånig skrift, samma anhållan, hvarefter, och med anledning af de vid 1840 och 1841 årens Riksdag gjorda framställningar om befrielse för vissa socknar inom Kopparbergs Län från åliggandet att tili Stora Kopparbergs Bergslag in natura leverera hemmans-ränteoch mantalseller qvarntu\ls-kolen, Rikets då församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 8 Maj 1841 begärde, att undersökning måtte i behörig ordning verkställas till utrönande af så väl beskaffenheten utaf de privilegier, å hvilka Bergslagets rättighet till kol-räntornas utfordrande in natura sig grundar, som ock beloppet af den qvantitet, hvilken, i förhållande till Fahlu grufvas tillstånd, kunde anses erforderlig för koppar-tillverkningens bestånd oell fortfarande bedrifvande, äfvensom att, så framt icke Bergslagets privilegier deremot lade hinder i vägen, den behöfliga ko^qvantiteten måtte, till utgörande på dittills föreskrifvet sätt, fördelas eme'Jan de närmast belägna socknarna, hvarest tillgång å til! kolning passande skog funnes, samt allmogen i de socknar, från hvilka räntorna med kol utgjordes, förklaras berättigad, att erlägga mantals-penningarne och hemmans-räntan i öfverens - *8 Ken yl. Alu;: It Råd. Propttilion, 9. stämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller de förr* i kontant till deras i orten bestämda belopp och de sednare efter årets markegångs-priri.
^Usteraäes kleni-kiotocollerns för förMiddagarnö den 27 och 29 Januarii. Friherre Lt^arnsteät, Larlc-ustsk,hade til justerinZen inlemnat följande yttrande, hwilket uplästes: Dl zusterinZen af krotvcollet för dM 29 Januarii I8io. Sä widt med ändamälet af Lagar och Författningar äsyftas säkerhet, allman och enffild nytta, har til '.vinnande deraf, sällan sä mänga mitztag förelupit, fä mängfaldigt förderf och lidande träffat wära Landsmän, som i de omwäxlande föreskrifter, rörande Bränwinsbränningen i Riket, dä afsigten warit, at genom Bränwinsförbud bespara menniffors lifsuppehälle, än at med inrättande af Kronobrannerier staffa Staten inkomster, och äter at under Arrende-wilkor upläta Allmänheten rättigheken at bränna bränwin. Efter 182 Den 6 Mars. Efter en i förevarande amne dyrt köpt erfarenhet/ hafwa Riksens Stander tvid senaste Riksdag i Norrköping stadgat de grunder. hwarefter Brännvinsbränning framdeles komme at utöfwas, i följd hwaraf sedan är i8oo jemte befordran af äsyfcad hushallsnytta, at med besparing af spannemal och wedbrand, aga tilgäng pa bränwin, utan ökad wada för menniffors helsa och sedlighet, tillika med fördelar för Landrhushällningen, Statscassan til fullo ätnjutit den för branwinsbränningen paraknade afgift. Med afseende pa dessa kända fördelar/ samt för ar icke genom ^vidsträckt tilläten brännvinsbränning och förökade pannerymder komma i förlägenhet af ak, utan wäsentelig oeconomiff nytta, lemna Torpare, indelke Krigsmän med flere i Benvillningsoch Oeconomi^-Utffvttens
e j ' stanna, d e r du stod. - Jllra starkad. blir du då, -. y ä r de öfverge ' dig alla, ..:. * Och ~Ocb nar alla stöttor falla, .. Som din svaghet litat på. Nya Idun. par iinga tjänarinnor g&amp; med sina ljuständare och sprida upplysning i de stora rummen. E n annan kvinlig lingdom star i tamburen for att hänga upp kapporna, en fJ6rcte har hand om försäljandet f ' biljetter till siipbn, en femte dnkar det präktiga teborctet, och nar dörren öppnas till serveringsrummen och köket, ser man genom springan idel iinga, blomstrande ansigten. Se så, nu öppnas tamburdörren och in knogar en karl med en stor tafla; hans grofva bas höres niistan med en viss häpnad af de damer, som sta derinne i salongen och placera stafflier, drapera purpurfargade tyger och flytta reflexlamporna för att få konstafdelningen s&amp; presentabel som möjligt. Man hör eljest under dessa a f h a r ingen manlig stiirnma. Lokalen ar nämligen hushkllsskolan vid Jacobsbergsgatan, sällskapet Nya Idun eller kvinliga Idun, och tiden en Iörctagskv~ll~ den första i manaden. Det är tre år sedan detta sällskap, som nu rlikuai ett hundra trettio medlemmar, bildades. Det skedde p&amp; det enklaste sätt i varlden. Nkgra damer, fyra eller fem vor0 samlade i ett elegant hem i Villastaden en lördags afton. Man kom öfverens om, att man kunde vara tillsammans med stort lugn, efter som herrerue vor0 pil Idun och saledes ej behöfde sitta hemma och sakna sina fruar. Kvinnorna äro nu s&amp; inbilska! nNenn, inföll värdinnan, nhvarför skola herrarne ensamma ha fördelen af ett intelligent kotteri, der de en gång i m&amp; naden kunna uppfriska sig med intressanta samtal, fördrag, musik och litet sällskapstrefnod. Kvarf6r kunna icke ocksa vi bilda en klubb, ett kvinligt Idun? " Eget nog blef det ingen opposition, bara ett odeladt bifall. Det var uppslaget.
R:dr åliggande salu-accis, och att således nämnda belopp redan vid 1841 års statsreglering bordt ur tariffen till repartition af salu-accis-ersättningen till städerna uteslutas, böra föreslå, att, dels de öfriga städer, uti hvilka rättighet att, utan afgift, införa och försälja kött, bröd och dricka, ännu icke är landtmannen medgifven, fortfarande böra erlägga ifrågavarande salu-accis-ersättningsafgift, intilldess sådan införselsoch försäljningsfrihet uti någon af dessa städer varder beviljad, då, året derefter, samma stad befrias från erläggandet af berörda afgift, dels ock, på sätt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i denna del innehåller, en summa af 2000 R:dr må vid stat sregleringen upptagas såsom städernas salu-accis-afgift, att fördelas och utgå enligt härhos bilagde förslag till förnyad Tariff fur fördelning af salu-accis-ersättningen utaf städerna, hvilken tariff, i händelse den af Rikets Högiofl. Ständer godkännes, skulle komma att på vanligt sätt såsom bilaga åtfölja den blifvande bevillnings-stadgan.. Stockholm den 8 Maj 1851'.. 36 Bevillnings ■ Ut,skottets Betänkande, N.a 8. Tariff till fördelning af Salu-Accis-ersätlningen utål Städerne. R:dr ii: dr Stockholm Transport 2,055 Götheborg 800 Westervik . Ystad Första klassen. Örebro Arboga . Andra klussen. ' Christinehamn • 40 Calmar Halmstad 20 Carlskrona 400 Hedemora Malmö 160 Helsingborg 65 Upsala Hernösand Westerås Hudiksvall. Wisby Köping Tredje klassen. Luleå Borås 20 Mariestad 20 Carlshamn Piteå Carlstad .
Den hos Kådstufvurätter förut anmärkta långsamhet i rättegångsmåls afgörande har äfven nu visat sig på ett och annat ställe, och hos en Rådstufvurätt hafva funnits ofullständiga domböcker för liera år. De åtgärder, som häraf blifvit föranledda, visa sig uti de hos mig förda diarier och registratur, tilldess underrättelse om deras utgång blifver att hämta från framtida embetsberättelser. Detaljerne af resans iakttagelser äro efter vanligheten uppfattade uti en särskild, i Expeditionen förvarad berättelse. Mina förra omdömen om fångvårdens tillstånd hafva förblifvit oförändrade. Jag åberopar, hvad jag förut i detta ämne samt angående förhoppningarna om fångarnes förbättring yttrat. Jag tror på ingen förbättring annorlunda, än genom beredd möjlighet för de stratläde att ärligt förvärfva sitt uppehälle. Men så snart denna möjlighet för dem öppnas, tviflar jag icke, att den skall begagnas af rätt många bland de straffade. Men att hoppas framgång häruti vill icke blifva lätt. — 79 — Vår tids otröttliga välgörenhet glömmer icke fängelserna. Fältet för dess verksamhet är egentligen religionsundervisningen; och man ser sällskap bilda sig för detta ändamål. Denna undervisnings välgörande inflytelse skulle dock blifva förfelad och förfalskad, i fall man företoge sig att dermed sammanblanda timliga och egennvttiga förhoppningar, såsom den om fängelsetidens förkortande, till belöning för visad bättring och lydnadsfullt uppförande. Huruvida härigenom skulle kunna frambringas någon enda sann omvändelse, bör jag visserligen lemna oafgjordt; men för säkert måste jag deremot antaga, att den verkan, som häraf hos de flesta fångar skulle uppstå, vore det skrymtaktiga bemödandet att visa ett sken af förbättring. Det skulle dessutom säkerligen icke fela, att då de väckta förhoppningarna ej kunde vinna så lätt fullbordan, som för deras tillfredsställande erfordrades, mycket missnöje innan kort skulle uppstå samt hafva den verkan att försvaga förtroendet till de nya religionslärarna och undergräfva den helsosamma inflytelsen af deras undervisning.
Tractat dem försäkrade båtsmans-föring, utgående med 4 procent af den erlagde tullen. Sedan Collegium sålunda redogjort för de rättigheter, som, enligt gällande Tractater, tillkomma Svenska handeln och sjöfarten i Öresund, emot skyldigheten att utgöra de uti samma Tractater stadgade afgifter, bar Collegium öfvergått till en framställning af de besvär, i afseende på ti 11 - godonjutandet af nämnde rättigheter, hvartill man å Svenska sidan kan vara befogad, och dervid trott sig finna, att dessa besvär i allmänhet kunna hänföras under följande omständigheter: 1 :o slllm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, JV:o 112. a5 1:0 Godtycklig tillämpning af Christianopelska Tariffen, tvärt emot föreskrifter ne otn dess bokstafliga tillämpning; 2:0 Godtyckligt bestämmande af en miss tull å i Christianopelska Tariffen icke specificerade varorj i rak motsatts emot föreskrifterne otn deras för tu Ilning ined 1 procent af värdet på lastningstället; 3:o Godtyckligt påläggande och uppbärande af extra sportler och extra af gifter, utöfver de i Tractaterne medgifna, och tvärt emot de i dessa stadgade förbud; 4:o Godtyckligt förfarande i öfrigt vid Tullkammaren i Helsingör, lill hinder för skeppare och godsegare att tillgodonjuta de dem i Tractaterne försäkrade rättigheter; och 5:0 Vissa i Helsingör införda usancer och tillkomna föreskrifter, som, ehuru icke i omedelbart sammanhang med Öresundska tullen, dock för sjöfarten genom Sundet utgöra tryckande bördor, såsom dryga Lottsafgifter, föreskrifterne för Färjemanslaget i Helsingör, salutering för Kronoborgs slott, m. m. Collegium, som yttrat sig öfver hvarje af dessa delar serskildt, har derefter, på sätt Utskottet i sitt förra Betänkande upptagit, i underdånighet hemställt, att åtgärder, i ministeriell väg, måtte vidtagas för vinnande af de rättelser, hvartill omständighelerne och sakens beskaffenhet kunde föranleda.
S Huru pass betydande hennes skriftställareverksamhet än varit, torde d o c k fru H o l m - bergs betydelsefullaste arbete varit det, som hon nedlagt på folkhögskolan. Själf i ovanlig grad törstande efter vetande o c h genomträngd af varm medkänsla för de små k o m hon redan vid unga år att fästa sina sympatier vid folkhögskolan. G e n o m sitt giftermål med en af högskolesakens talangfullaste och bäst rustade förkämpar i vårt land blef hon satt i tillfälle att själf verka som lärarinna och föreständerska. I 10 år har hon förestått Tärna folkhögskola för vuxna kvinnor, som ledes a f henne i g o d och sannt kvinlig anda och m e d vaken blick för r ^j / Éw dn fjärran vestcr i sorgetåg v^^p? clt fartyg plöjer ^Atlantens våg — ' jtiur sällsamt högtidlig är färden! fDct styrer sin kosa hit upp mot nord, det förer en dyrbar » laddning » ombord till oss från den nya världen. U \ iånn guld? fattigt är visst vårt land, dock ega vi kraft i arm och hand och hafva oss lärt alt försaka; I DU N 1890 det dr något annat och vida mer: o * åt Sverige, åt modern den laddning ger den diskade son tillbaka. Väl är det blott stoftet; ty anden, stor i gärning och verk, na frigjord bor i vidare vcrksamhetssalar; men » stoftet », fast liflöst och kallt det är, från hänsofne kämpen hit öfver bär en helsnnig, som mäktigt talar. jEn helsning från mannen, som utan flärd, fastän han bcandrad var af en värld, ej skiftade håg eller seder; I sanna drag, fastän i rosenskimmer, blef Frithiofs lycka målad förr af mig; Men Ingborgs lycka, som jag nu förnimmer, var den, att Frithiof icke kände dig. Den dess men tänk gamla bjältetiden är förgången, bilder iefva blott i diktens land; när du ser dem, tänk ej blott på sången: litet ock på sångaren ibland.
De hafva fått 5 procis garanti, men på den punkt arbetet står, fastän det genom enskilte verkslälles, så förmodar jag, alt de icke underlåta att komma med nya framställningar. Jag är ledsen att jäg nödgas vidröra alla dessa omständigheter, men det är icke milt fel, utan det är den förre talaren, som dertill upkallat mig. Vi hafva sett huru förhållandet är med Norbergs-jernbanan. Den bygges af ett enskilt bolag. Delta erhöll af Handeisoch Sjöfarts-fonden ett icke obetydligt lån. Det visar sig att kostnadsförslagen voro så gjorda och arbetet så verkställdt, att det måste afstanna. Hvad är följden? Jo, att detta bolag har inkommit till K. M., och K. M. till R. St., med begärau om ett nytt bidrag från R. Stms sida, såvida arbetet skall kunna fullbordas. Sådant är för hållandet med enskilta bolag, sådant kan det äfven blifva med Staten. Uti det ena likasåväl som i det andra fallet, är det möjligt, alt det först upgjorda förslaget ej är tillräckligt, men jag tror att man ej gör rätt, då man kastar dylika förhållanden endast på de företag, som af Slaten utföras, när det tydligen och klart visar sig, att det lika väl inträffar med enskilta. 142 Den 22 September f. m. Här liar slutligen just i detta hänseende blifvit framkastad en insinuation, som jag för min del tycker vara serdeles illa vald och föga på sin plats. Man har nemi. påpekat Regeringens begäran om kreditiv för neutralitetens upräl i hällande, och att det visat sig äfven der, alt detta kreditiv icke är tillräckligt, utan att Regeringen begärt mera. Tror man då att det begärda krediti vet var af Regeringen beräknadt för en så lång tid? Anser man del icke vara en skyldighet för Regeringen att, innan R. St. åtskiljas, af dem äska tillräckliga medel, för att, under R. Sits frånvaro, uprätthålla landets sjelfständighet, dess ära och anseende? Jag hade icke väntat denna insinuation, och i min tanka ligger den utom ämnet.
I Athni» tvär det Archontcrne, som, efter slutad tjenstetid och oklandrad förtvaltning, intogo sitt säte i Areopagen. Skulle ej tvidtagandet af en dylik uttväg, i anseende till sädane Medborgare, som blistvit utmärkte antingeil igenom ett flere gangcr erhållet förtroende till delaktighet i Lagstiftningen, eller genom en oklandrad förtvaltning af Statens högsta Embeten, nu för tiden ästven kunna tjena till borgen för Domstolens upplysning och rättwisa, och med tiden gkftva densamma rättmätiga anspråk pä Areopagens anseende? Det är onckligt, att tvär närtvarandc Constitution förenar pä ett förträffligt sätt hos Högsta Domstolen den anstvarighet inför opinionen och det oberoende af Styrande Magten, som borde wara syftemålet med inrättningen, dä man ej wille eller kunde införa den gradation som jag nu föreslagit; men om den skulle antagas, männe den ej skulle hafwa ett fördelaktigare inflytande pä det Hela, männe den ej skulle wara af »väsendtlig nytta, bäde för Lagstiftningen och för den Verkställande Magten? Huru mängen dygd har icke gätt förlorad, huru mänga bemödanden hafwa icke upphört, när man hunnit 592 Expeditioner till Riks-Stä»den. det mäl, efter hwilket intet mera syntes wara att erna? Skall icke under fortgången af de werksammaste och wigtigaste Statens Embeten (Lagstiftningen utgör en gren deraf, ehuru tillsatt pä annat sätt) det wara en uppmuntran för den dygdigt, och ett band äfwen för den mest ärelystne, da, ester en lyckligt tillryggalagd bana, han ser ännu ett mäl öfrigt, som i et! afpastad wcrksamhetskrets förenar bade hwilans och anseendets förmäner? Och om utöfning af dygd gör den i längden till en wana, om, under denna synpnnct, den kan anses som en fortsatt wana att handla efter grunderne af rätt och sannt, skall ef denna wid en wist älder tjena till borgen för den äterstäende lefnadens enstämmighet?
Svafvelbruks-tionden, innefattande jemväl victriol och rödfärg, upptages efter oförändrad förslags-beräkning till 12:0 Mantalspenningarne beräknades vid sista Statsregleringen till 3oo,ooo R:dr och hafva sedermera ökat sig samt för år 1831 uppgått till 3o6,863 R:dr; men som Utskottet, uti bilagde Utlåtande Litt. E.j föreslagit, att mantalspenningarne, hvilka nu utgå af hvarje person, som fyllt i5 år, hädanefter måtte beräknas först från 17 års ålder; så kommer, i händelse af bifall härtill, motsvarande minskning uti denna inkomst-titel att ega rum. Ehuru, efter de uppgifter Utskottet förskaffat sig, mantalspenningarne för personer emellan i5 och 17 år för år 1831 utgjort omkring 24,000 R:dr, har Utskottet likväl, med afseende å folkmängdens tillväxt, och deraf följande ökning i mantalspenningarne i öfrigt, ansett sig kunna här upptaga StatsVerkets årliga inkomst under denna titel till . Öfver en inom Bonde-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, om mantalspenningarnes upphörande, har Utskottet afgifvit yttrande uti bilagde Utlåtande Litt. F. 3.000 1.000 285,000 6 Stals-Utskottets Utlåtande JV.-o 54• i3:o Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan är vid senaste Statsreglering påräknad att utgöra för Stats-Verket behållen . 60,000: och till Justitiae-Staten directe utgående . 20,000: Tillhopa 80,000: och har med 2 å 6000 R:dr öfverskjutit detta belopp för åren 1827 med i83i, hvaraf, enligt räkenskaperne, Justitiae-Statens andel af denna inkomst för sistnämnde år uppgått: Uti Domsagor, lydande under Kongl. Svea Hof-Rätts Jurisdiction lill Dito Kongl. Götha
Den verkan, som fångarnes sysselsättning haft till minskning i statens utgifter för deras underhåll, inhemtas af bär ofvan i 5:te § åberopade bilaga, som för samtliga straffoch arbets-fängelserna, med undantag, för år 1853, af fängelserna i Warberg och Landskrona, visar antalet af utspisade dagportioner så väl åt overksamma fångar, som åt de fångar, hvilka utgjort dagsverken, samt den, efter afdrag af utgifter för materialier m. fl. kostnader för arbetenas bedrifvande, uppkomna nettobehållningen, jemte den erhållna ersättningen för hvarje] utspisad portion. Resultaterna hafva, enligt nämnde bilaga, utfallit högst olika och visat sig fördelaktigast, det förra året, vid straffoch arbets-fängelserna i Norrköping och Warberg, hvarest inkomsten utgjort, å förra stället, 7 sk., och, å de sednare, 6 sk. 7 rst. för hvarje dagsverke, samt begge åren vid fängelset å Norrmalm i hufvudstaden, der denna inkomst uppgått, det förra året till 6 sk. och det sednare till 7 sk. 1 rst. Vid Norrköpings fängelse var inkomsten af ett dagsverke år 1853 betydligt mindre och utgjorde då blott 2 sk. 9 rst., hvilket skall härrört deraf, att den mera inkomstgifvande sysselsättning med tillverkning och beredning af klädesväfnader för åtskilliga fabrikanter i nämnde stad, som fångarne derstädes förut haft, aftagit, sedan Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 12 Juni 1852, dels ändrat och inskränkt ett med enskild person ingånget kontrakt om användande af 106 fångar dagligen, dels förordnat, att, så länge brist på arbete för den fria befolkningen i Norrköping af vederbörande myndigheter förklarades fortfara, arbetet inom fängelset borde så ordnas, att det icke utestängde den frie arbetaren från något inom samhället tillgängligt arbetstillfälle.
Prestgården, 4 procent af värdet l — 140 • Stomhemmanet Gödestad, d:o d:o 1 •— 140 1 11 Lii - —, d:o d;o 3 8 — 72 Torpa —, d:o d:o 1 — 80 Wallby —, d:o d:o 1 2 — * 86 9 7 Djegnegården — —, d:o d:o , t 2 40 — —’ Tölö Prcebende-P astor at: Björkris Prestgård, 4 procent af värdet 1 — 180 Hede , — d:o — d;o 1 — 120 Skårby •— —, — d:o — d:o Tölö — >—, •— d:o — d:o 1. 2, — 40 7 •— 60 Sintorp i Lindome Socken, d:o d:o 1 — 60 Kyrkotorp i Elfsåker d:o, d:o d:o 1 —- 83 17 3 Bih. lill R. St, Prot. 184S• 4 Sami. 2 A/d. 18 Haft. 2 Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande+ IV.-o 83. Efter Pröfnings-Committéens i Hallands Län beräkning äro Pastors-inkomsterne, inbegripet 4 p:ct af hemmanens värden, till taxering bestämde: Fjärås Pastorat till 2,619: 25. 9. hvaraf Pastoralierne sålunda utgöra och på lika sätt för Tölö Pastorat , af n • • 2,250; 1. 3. 2,061 1,706 14 32 1 Summa 91 4»3|20|»1 [ 8,139|3<> [ 4 Biskopen i Lund: Krono - Tionde , enligt Special - Räkningar i värde efter egen, vid taxeringen godkänd, uppgift Stora Råby och Östra Torns Vecko-dagshemman, sorn synas utgöra Lönings hemHinn •!»••••*»•*•
Anspråk på förbättrade lönevilkor hafva icke utan anledning nu blifvit framställda af krigs-kassören och vaklbtjeningen vid Eders Kongl. Maj:ls och rikets Krigs-kollegium, äfven som tid efter annan af de delta embetsverk underlydande tjenstemännen vid arméens utredningsförråd; men då, enligt Eders Kongl. Majlis derom gilna nådiga befallning, nämnde kollegium torde komma T att undergå en förändrad organisation, hvarvid tillgångar för behöfliga löneförbättringar tilläfventyrs kunna beredas inom anslaget för kollegium, synes mig lämpligast vara, alt pröfningen af omförmälda anspråk uppskjutes, intilldess berörda organisationsfråga hinner komma under nådigt afgörande. Eders Kongl. Maj:t har under den 20 sistlidne April i nåder anbefallt en förändrad indelning af militär-distrikten i riket, hvarigenom distriktens antal blifvit från sex minskadt till fem; och har Eders Kongl. Majit tillika, med dertill al Rikets Ständer vid 1840 års Riksdag gifven anledning och enär för arméens tjenstbarhet det vore af vigt, att åt så väl generaler som äldre regeraents-chefer kunde beredas förmånen att vid afgång från tjenslen erhålla sådana pensioner af statsverket, som, i förening med dem, de egde från arméens pensions-kassa åtnjuta, någorlunda motsvarade lefnadsbehofven, i nåder förklarat S;g vilja, vid näst inträffande riksmöte, äska Rikets Ständers medgifvande dertill,alt den, i följd af nyssberörda nådiga beslut, besparade Sjette fördelnings generals-lönen af 6000 R:dr må, i den mån densamma blifver disponibel, få användas till bildande af fem pensionsrum å 1,200