Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har redan nämnt för er, att han var den hemliga hjelparen, hvars bemedling och penningar, jag har att tacka, för det jag erhöll sysslan efter far; – Likväl var det endast de arma qvinnornas gemensamma böner, – och, jag tillstår det gerna för er, – min oförsvagade kärlek till Gabriella, som bevekte mig, att medverka till nåd för denna syndare. Fru Arnman. Älskade barn! Gud bistå dig må denna syndiga kärlek inte bli saker till din olycka Arnman. Frukta inte min goda mor! Tand-doctorn TAND-DOCTORN, FARCE I TRE ACTER, BLANDAD MED SÅNG. Uppförd på Kongl. Theatern i Stockholm år 1800. Tryckt hos CARL DELEEN och J. G. FORSGREN, TAND-DOCTORN. _______ Personerna. NINUS, Tand-Doctor. NICLAS, hans guson o ch eleve. JULIE, hans brorsdotter och myndling. STÅLARM, Julies älskare. LASSE, Stålarms betjent. En gammal Fr iherrinna. En Sekter . En Lakej. Händelsen är i Stockholm. _______ ACTEN. Theatern föreställer ett rum i Tand-Doctorns hus. _______ 1. SCEN. DOCTORN allena. Den syndare som på si n lott Den kinkiga förrättning fått En v acker flicka att förvara, Med hennes vård nog sysselsatt, Bekymmerfull bå' dag och natt, Får låta allting annat f ara. Men s e d 'ä hvad j ag inte har tid att göra. Då min salig bror på sotsängen bad mej bli hans dotters förmyndare och andra far, så förs äkrar jag det v ar det första prof hvarpå h an kunde sätta min broderliga v änskap. Han hade alldrig kunnat ombetro mej ett farligare gods. Men jag hoppas , v are lof, snart bli qvitt derifrån.
Jag föreslår derföre: att en granskning företages äf alla afgifter, som utaf sterbhus nu utgå, vare sig i charta-sigillata, afgift till justitiae-staten, inregistrering af bouppteckningar eller likstol; och att dessa afgifter nedsättas till hvad skäligt vara kan. Härå anhålles om remiss till vederb. Utskott. 2. Jern-contoret åtnjuter af R. St. ett crediliv på banken, som visserligen i många afseenden medfört nytta för bruksrörelsen inom Riket, och ej heller kan för banken medföra förlust. Men då ändamålet med de understöd, Staten i ett eller annat afseende beviljar en viss näringsgren, måste va - 344 Den 7 Mars e. m. ra, att fordelarne af det lemnade understödet kunna tillgodokomma alla, sora inora samhället äro berättigade att drifva den ifrågavar. näringen, och ett sådant understöd, långt ifrån att blifva för det allmänna nyttigt, ty er tora medför skada, om det öfverlemnas till en association, som, med uteslutande af en del utaf näringsidkarne, till förmån för sig sjelf monopoliserar hvad Staten ämnat eller hort ämna till understöd för alla, som drifva samma rörelse; kan jag icke underlåta fästa uppmärksamheten på det missförhållande, som i detta afseende inträffar med det ifrågavar. creditivet. Det har varit en vid delägarnes i Jern-contoret sammankomster ofta väckt, men intill år i838 alltid uppskjuten fråga, huruvida och under hvad rätt nya smiden skulle få med stångjerns-fonden införlifvas, och på hvad villkor nya och utvidgade manufactur-verkstäder kunde vinna lånerätt å manufactur-fonden; men vid den allmänna sammankomsten nyssnämnde år beslutades, att all fråga om dylik introduction i Jern-contoret skulle hvila intill 1841 års allma nnna sammankomst. Genom detta beslut har majoriteten ibland delägarne uti Jern-contoret tillkännagifvit, huru långt den, för att nyttja ett moderat ord, vill gå uti liberalitet emot sådana bruksägare, som icke tillhöra associationen.
Låt henne under 5 — 6 veckor taga tre stycken BLAUD ' S JÄRNPILLER tre gånger dagligen, och gif henne hvarje förmiddag ett glas porter med en eller två äggulor. ANNA LOTTA. Undersökning nödvändig. Detta kan bero på llerehanda orsaker, hvarför det enda vi kunna Hörnet af Kungsgatan. dubbel bredd å 1 kr. pr mtr Expedieras till landsorten mot efterkraf. i parti och minut. [2956] utföras lagningar, förgyllning och försilfring i 7 Brunkebergsgatan [2584] s ä l j a s för 7. [2899] Profver sändas franko. rada eder till, dä alla öfriga upplysningar saknas, är att försöka taga ett balft gram antifebrin eller ett gram antipyrin, när hufvudvärken påkommer. Fru Jenny. Drick strax pä morgonen en kopp kaffe och tag därefter under loppet af en timme ätta gram Extraetum Eilicis Maris (bäst i kapslar). Har värken ej afgått efter ett par timmar, tagas två matskedar ricinolja. — Kvällen före kuren bör tagas ett stort vatten! avem ang. 40-årig prenumerant. Nej, något annat medel finoes ej, och det är ju allt skäl att företaga operationen, som ju ej är smärtsam, om den göres under kloroformnarkos. Sjuk husmor. Lef af kokt mjölk, äggmjölk, tunna mjölvällingar, väl kokt gröt, löskokta ägg, äggröra, färsk kokt fisk, kall kalfstek (löst stekt), potatispuré, hvetebröd (ej för färskt) skorpor och cakes — intet annat! Anordna fem måltider dagligen, så att kvantiteten föda för hvarje måltid ej blir så stor, men för hela dagen större än förut. Tag under en veckas tid fyra gånger dagligen efter måltid en matsked sammansatt gentianainfusion med hromkalium (10:200). Drick därefter 8 — 10 flaskor Roncegnovatten (en matsked däraf utspädt med litet vanligt vatten tre gånger dagligen efter måltid). Orolig moder. Gif dem under några veckor vid måltiderna Ronnebyvatten, åt de två äldsta ett fullt punschglas, åt den yngsta ett hälft.
Utlåtande, i anledning af Herr Grefve Cronstedts Memorial, om Inqvarterings - Penningars anslående för Befålet vid lndelde Båtsmans - Compagnierne. XJ"ti ett hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln uppläst samt derifrån till Stats-Utskottet remitteradt Memorial, har Herr Grefve Claes Cronstedt anfördt, att då Summan af Inqvarterings - penningarne, som af Riksens Ständer äro anslagne till Officerare vid Örlogsflottan och Armeens-Flotta är grundad på det antal Officerare efter Stat, hvaraf nämnde Corpser bestå, och dessa Inqvarterings-penningar, enligt gällande Författningar, allt efter den Lön hvar och en har på Stat, utbekommas till fullt belopp af den gifte Officeraren, men för den ogifte blott för den lid han gjort tjenst, syntes det sora Slats-Utnkottels Bctänkanden. 14-7 desse Penninge - tillskott tillhörde den Lön och Tjenstebefattning hvarje Officer inom Flottorne njuter eller utförer; Men då de Officerare, som tjenstgöra inom BåtsmansCompagnierne i Landsorterne, efter en sednare vidtagen åtgärd, till både Rotehållares och Trouppens bästa, förlorat sine Inqvarterings-pennirigar genom besparing deraf till Staten och de ej njuta Inqvartering in natura, har Herr Grefven föreslagit, att desse Officerare må, i likhet med sine Kamrater, under sin Tjenstebefattning utbekomma Inqvartering i Contant. Stats - Utskottet får i anledning häraf upplysa, att Kongl. Maj:t under den io September 1816. i Nåder förordnat, alt Cheferne för de Roterade Båtsmans - Compagnierne borde bo och vistas inom
Om man dertill lägger, att frågorna vid deras afgörande skola behandlas af 4 Stånd, och slutligen blifva föremål för afgörande i förstärkt Utsk., så måste medgifvas, att, om något helgjutet häraf skall upstå, så ligger det icke i formens sammanhållning, utan i representanternas fosterlandskänsla och förstånd. Ett sätt att bereda någon mera enstämmighet i detta hänseende är föreslaget af motionären genom ett gemensamt sammanträde, och då det enl. min tanke vore principvidrigt att motsätta sig detsamma, och jag icke betviflar, att ju några nplysningar kunna dervid vinnas för en hvar, anser jag mig böra understödja motionärens förslag. Hr Akerman, Fredrik: Jag gillar den talares åsigt, sorn ansett, att man i allmänhet icke kan vänta stora resultater af RiksStms gemensamma öfverläggningar. Om de öfverlade och voterade på ett gemensamt rum, då kunde det medföra något godt; Den 8 Fe b tu ari f. ni. men da nu vanligen flera dagar förflyta mellan den dag, då dessa ölverläggningar hållas, och den, då afgöråndet efter föregången diskussion i de siirkilda Stånden kommer att ega rum, så liar gemenligen de intryck, som den allmänna öfverläggningeu kunnat åstadkomma och för ögonblicket verkat, försvunnit och lemnnt rum för helt andra. Men efter att hafva uttalat detta allmänna omdöme, kan jag dock icke neka, att i en fråga, sådan som denna, hvilken snart blir föremål för R. St.-rs beslut, ett allmänt sammanträde må vara lämpligt, just af det skäl, som motionären anfört, att begreppet om utländsk skuldsättning för Statens räkning lyckligtvis är en sak, hvarmed hvarken landet eller ens största delen af representationens medlemmar hunnit göra närmare bekantskap, och som således är ett ämne, deri insigter svårligen mera allmänt kunnat erhållas. Jag tror derföre det vara utan nytta, om vid ett allmänt sammanträde de personer, som hafva en så beskaffad närmare bekantskap, kunde sättas i tillfälle att lemna några uplysningar, som voro af värde och kunde ihägkommas något längre än t. o. in. den dag, då sammanträdet hållits. Gr.
Mils förslag, årliga aflöningen för bemälde embetsman må bestämmas lill samma belopp, som för öfrige kollegiernes ledamöter blifvit föreslaget saint utgå med 5,000 R:dr för de 3:ne äldste och 4,500 R:dr för de 3:ne yngre Kammarrälts-Råden, på sätt tabellen N:o 5 närmare utvisar. b) E. K. M:t, sorn funnit sig icke kunna biträda Kammar-Rättens framställning om uppförande af lön på stat för en serskild Registrator, ulan ansett alt Registralorsoch Akluarie-göromälens fortfarande, såsom hittills och på sätt Instruktionen jemväl bjuder, böra bestridas af en Aktuarie och Registrator, med biträde al en kanslist, har föreslagit, att en af de kanslister, som Kammar-Rätten deremot ansett umbärliga, mätte bibehållas till biträde i Aktuarieoch Regislrators-kontoret samt förses, utom lönen, med ett arfvode af 300 R:dr R:mt, såsom godtgörelse för trägnare tjenstgöring; och hafva Rikets Ständer, som dela E. K. Mits åsigt i afseende å Aktuarieoch Registrators-ljensternas förening, på det sätt bil råd t det väckta förslaget, att såväl den i kanslistens nuvarande aflöning äskade tillökning, 272 R:dr 50 öre, som det begärda arfvodet 300 R:dr, eller tillsammans 572 R:dr 50 öre, blifvit ställda lill E. K. Mits disposition för biträde vid Aktuarieoch Registrators-göromålen i Kammar-Rätten. c) Reträffande den ifrågasätta löneförhöjningen för de i kansliet tjenstgörande kanslister, hafva Rikets Ständer, med tillämpning af förut yttrad grundsats i afseende å denna slags befattning, beslutat, att summan af tillökningarne för bemälde tjenstemän, utgörande 862 R:dr 50 öre, må ställas till E. K.
Jag tror i sjelfva verket, att skillringen af vår natur, vårt slott och vårt lefnadssätt tar sig skäligen bra ut. Men om vi, som bo i slottet, också böra vara Herr Furumo särdeles förbundne, är en annan fråga. Hos Professor A * * i Upsala har Richard åtminstone satt mig i misscredit, ty i sin recension kallar han mig en ”pratsam hedersman” – mig, som likväl i verkligheten aldrig talat än hvad för tillfället accurat varit nödvändigt. Jag undrar dock icke på detta tillmäle, när jag besinnar allt det pjoller Richard diktar på mig. Fatalast är den långa, fada oration han låter mig hålla om namn. Och likväl är just detta hans egen svaghet. Kommen J ihåg, huru personerna i Don Ramido sällan tilltalas, ulan att alla deras förnamn och tillnamn och titlar uppräknas, som för hvar gång fylla 2 à 3 verser, hvilka visserligen låta väl, ty namnen äro valda med smak. I södern tror jag likväl icke att detta brukas mer än hos oss. I kalendern såg jag för några år sedan en österrikisk prinsessa, som hade tjugetre namn, alla också rätt vackra. Jag tviflar dock på, att Kejsarn, Erkehertigarne och Erkehertiginnorna, hennes syskon, någonsin göra sig det besväret att uppräkna dem alla, när de tala henne till. Till den yttersta narraktighet är denna lek drifven i Amorina, der den der älskarn, som är general, men svärmar, handlar och talar som en femtonårig gosse, och som kläder sig i full generalsuniform och hänger på sig alla sina ordnar för att möta sin käresta i skogen, roar sig att, på Gud vet hur många sidor, påtruga henne alla möjliga och omöjliga namn på A. Icke nog med denna barnslighet: Richards hjeltar måste också vurma med namns derivationer och etymologier, och detta mestadels på det orimligaste och osmakligaste vis. Vanligen är det just på min lott, som denna bedröfliga befattning faller: än låter han mig radotera grekiska och hebreiska, än persiska och arabiska glosor: härnäst torde jag väl också komma att tala sanskrit.
Presteoch Borgare-St:n hafva nu afslagit 2:dra <j:n med antagande af reservationen, samt Bonde-St:t åter Betänka i dess helhet; hvad jag således åsyftade kommer alltså troligen att vinnas; och jag skulle visserligen kunna inskränka mig till att endast vördsamt anhålla om bifall till den nu gjorda inbjudningen; men då jag önskar att få mina tankar uti detta vigtiga ämne uti Högloft. E. o. Åd:ns prot. intagna, nödgas jag besvära med uppläsandet af mitt besagde anförande, till en början ämnadt såsom reservation vid justeringen af prot:t för den 1 Maj, då Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 48 förevar samt äfven utan någon diskussion bifölls, hvarföre jag ej heller ansåg mig hafva kunnat vinna något för sjelfva saken genom att upptaga den redan framskridna tiden besagda högtidsdag, då det var uti allas intresse att förkorta plenum så mycket som möjligt. Förhållandet torde visserligen vara enahanda nu, serdeles då fråga egentligen är örn en inbjudnig; men då, enligt min uppfattning, saken har en djupare betydelse, än man vill gifva densamma, nödgas jag utsätta mig för obehaget af att, medelst uppläsandet af den skriftliga framställningen, upptaga tiden och att af mången anses göra detta onödigtvis. Den lyder sålunda: Den bundna räntans frigifvande för s. k. »korta papper», särdeles uti en tidpunkt då en kris nyligen (1857) varit och ytterligare var att förvänta, synes mig vara ett ibland de mest olycksbringande beslut, som på sednare tider blifvit fattadt, ehuru man redan förut så väl planerat för detsamma genom Privat-banks-nätets utbredande öfver hela landet : anstalter de der gynna den enskilde penninge-egaren under sken af att vara särdeles den betryckta jordbrukaren och affärsmannen i allmänhet till hjelp och skydd emot oskälig räntas tagande, eller s. k. procenteri, i stället för att det hela hade gynnats medelst inrättandet af Biksbanks-filialbanker. Hvad har väl vunnits med denna räntefrihet?
Bergs-kollegii indragning m. m., blef Utskottets jemte detta Memorial öfverlemnade förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ofvanberörda hänseende af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Föredrogs och bifölls en af Herr Silfverstolpe, David, i denna dag inlemnadt Memorial framställd anhållan, att Kongl. Krigs-vetenskaps-akademien måtte få till firandet af dess högtidsdag, den 12 instundande November, begagna de rum i Kongl. Opera-huset, som nu äro upptagna för Ridderskapet och Adelns klubb. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 47 och 49 dennes på hordet lagda Bih. till R. SI. Memorial N:o 50, angående föreskrifterna i l:sta och 2:dra Artiklarne af Banko-reglementet, lades Utskottets anmälan i afseende på de af detsamma icke särskildt vidrörde §§ i dessa Artiklar till handlingarne, samt blef förevarande Memorial i öfrigt af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 17 och 19 dennes på bordet lagda Memorial N:o 51, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Artikeln af Banko-reglementet. S. D.
Jag torde icke behöfva uppgöra räkning med första capitalets uteslutande å ömse sidor, och således upptaga endast produeten af detsamma, såsom användt inom landet och derutom, emedan hvar och en straxt finner, att då produetionen inom landet utgjort i förra fallet 106,600, och i det sednare 25,000 R;dr, en lika brist, 8i,6co R:dr , erhålles. Jag öfverlemnar, i anledning af detta, huruvida mitt resultat på 81,600 R.dr i Memorialet saknat all annan grund än gissning , som Herr Santesson behagat tillegna detsamma (sid. 10, r. 26), ehuru grunderne i Memorialet icke behöft intagas, då man trott sig kunna förutsätta, att läsaren sjelf bort äga sig dem bekanta, och derföre inse, huru primitiva capitalet i den ena händelsen galt Den 27 April. ifrån, och i den andra stannat qvar i landetj men härvid har beräkningen stannat i mitt Jviemorial, emedan den endast angick bristen Uti landets inhemska industri. Nu anser jag mig böra tillägga, för att ytterligare bevisa, hvilken ofantlig förlust orsakas i Fäderneslandet för den inhemska productionen genom inhemska capitals användande i Nederlagshan. <R'n, under det förutsättande, att de hämtas irån Näringar, hvaruti de användts productift ; och jag måste så mycket nödvändigare göra detta , sorn Herr Santessons af bristande sakkännedom framställda förslag (sid. io, r. 28 Of.), att för landet det icke synes hafva varit skadligt, nian veil tvärtom det mest förmanliga, örn inrikes capitaler blifvit till denria förkofran & (nemligen den af honom funna 18,400 R.dr) vinnande öfverflyttade fran andra Näringar till handeln, blir skadligt, i stället för gagnande.
Konungens beslut vore stridande emot rikets sannskyldiga nytta, men underlåtit att deremot göra kraftiga föreställningar, illa motsvarat fordringarne af det honom anförtrodda vigtiga embetet. På denna grund, och då jag anser, att den 9 §, som bestämmer de skyldigheter, hvilka åligga Statsrådets ledamöter, bör sättas i öfverensstämmelse med 106 och 107 §§, som handla om straffpåföljd för den Statsrådets ledamot, som underlåtit att fullgöra något af de åligganden, som äro med detta vigtiga embete förenade, bland hvilka åligganden uti 107 § jemväl omförmäles skyldighet att i rådslagen iakttaga rikets sannskyldiga nytta; får jag på det högsta förena mig med dem, som talat för bifall till förstaget. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Icke för att ytterligare 200 Den 4 SeptcraLer e. m. förlänga en discussion, som så länge sysselsatt R. o. Ad., utan endast för alt förena mig med Gr. Gyldenstolpe, liar jag begärt ordet. Derjemte får jag hemställa, om icke med de grundlagsstadganden, som nu finnas, äfven utan att den nu föreslagna förändringen tillkommer, antalet af anklagelser och anmärkmr mot Konungens rådgifvare varit tillräckligt stort vid den sistförflutna riksdagen. Jag tror icke, att en god och ändamålsenlig förvaltning kan vinnas genom blotta stadganden på papperet. Boksta fven dödar — andan gifver lif. Frih. Cederström, Jacob: Jag har ansett mig skyldig alt, i anledn. af talarens näst före den siste yttrande, upplysa, att de der kraftiga föreställningarne, som skulle, blifva en följd af 9 §:s ändring till så kallad öfverensstämmelse med 106 och 107 §§, redan finnes i elen 38 §, deri rättigheten att vägra contrasignation å bestut, som vore mot Reg.F. stridande, tillägges den föredragande, och hvarigenom ett skadligt beslut sålunda lilifver utan påföljd. Sedan härefter öfverläggningen af R. o. Ad. ansetts slutad, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till antaganele af ifrågavar. förslag till grundlagsförändring.
Men trots dessa ogynsamma vilkor skulle Irland mer än * \ tillräckligt kunnat, underhålla sina åtta millioner invånare. Äfven här det vär som mest befolkadt, exporterade Irland lifsmedel. Till och med under den stora hungersnöden transporterades spanmål och matvaror i långa banor på v dessa ' samma landsvägar, der landets barn hoptals stupade och dogo af hunger. Dessa lifsförnödenheter fördes ut såsom tribut — till betalande af arrendet åt de frånvarande godsegarne! Åfven i början af förra århundradet var i Irland en fruktansvärd hungersnöd. Och likväl var dess befolkning då blott två millioner. Vill man kanske påstå, att det äfven då var öfverbefolkadt? Nu har Irlands folkmängd till följd af emigrationen nedgått till fem millioner, och ändock fortfar eländet. Samma orsaker frambringa städse samma resultat. Vore än Irland ett naturens paradis, och vore det än så glest befolkadt, så skulle de rådande sociala förhållandena lika fullt ha medfört fattigdom och hungersnöd. Jlvad som i detta hänseende gäller om Indien, Kina och Irland, gäller allmänt. Ingenstädes, så långt vår erfarenhet1 sträcker sig, har befolkningens tillväxt utöfvat ett sådant tryck på tillgången af näringsmedel, som måst frambringa last och elände. Last och elände ha nog uppstått; men orsakerna ha varit helt andra — ej naturens njugghet. utan menniskors bristfälliga anordningar och förvända sam-häl lsinrättningar. Efter att sålunda ha undersökt de fakta man plägar åberopa till stöd för Malthus ’ teori, öfvergår författaren till • granskningen af de analogier, med hvilkas tillhjelp man försvarar densamma. Fortplantningskraftens styrka inom djuroch växtrikena, der en enda art snart skulle uppfylla hela jorden och icke mera kunna finna hvarken näring eller utrymme, om icke närvaron af andra arter utgjorde en skranka för dess utbredning, anföres vanligen såsom bevis för, att äfven mennisköslägtet tenderar till att föröka sig ända till en punkt der brist och svält måste inträda och sätta en gräns för tillväxten. * Denna analogi, anmärker författaren, håller ej streck.
"För arbetsföra personer, som äfventyra nöd, till följd af brist på arbetsförtjenst, skall nämnden, särdeles under svårare år, söka bereda arbete, för att, genom behofvets tidigare afhjelpande, hindra dess utsträckning. Som en sådan nöd är svår alt förutse, synnerligast i skärgårdarna, der den verkliga nöden icke visar sig förrän hafvet, sorn är detta folks matkammare, tillfryser, hvarefter intet eller obetydligt fiske kan drifvas; så anser jag nödigt alt D e n 9 September f. m. •99 nämnden alltid ur beredd på att kunna afhjelpa påkommande behof. Såsom exempel får jag vid detta tillfälle nämna, alt jag nyligen fått underrättelse från skärgården, att en fiskarbåt, som for ut på hafvet, der blef öfverseglad af en Itysk brigg. Folket frälste sig på relingarna, men deras båt och fiskredskap gingo alldeles förlorade. Ett sådant båtlag beslår af flera familjer, hvilka genom en sådan olyckshändelse blifva alldeles utfattiga och icke kunna hjelpas, utan bidrag till anskaffande af båt och fiskredskap. Jag anser derföre högst nödvändigt, att nämnden alltid är beredd alt lemna understöd vid dylika olyckstillfällen. 10 §:n 3 moni. stadgar: ”Oin arbetsför person, genom lättja eller liknöjdhet, förorsakar, att hustru eller barn sakna försörjning, så alt de till följd deraf falla fattigvården till fint, äger sockennämnden att hålla sådan person till arbete, genom utöfvande af den husbonderätt, sorn andra fattighjon, enligt i:sta inom., äro underkastade, och anlitande af den executiva maktens biträde, om så erfordras.” Delta stadgande anser jag ganska ändamålsenligt, men hemställer dock lill de herrar, som äro lagklokare än jag, om en sådan tillhållning enligt nu gällande lagar är tillåten.