Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
F r u n s jämnåriga väninnor tröttna ej a t t berätta om de många glädjestunder de upplefva tillsamman med sina barn, mannens bekanta och kamrater berätta om sina pojkars upptåg, och som afslutning af historierna följer vanligtvis en anmärkning såsom: &gt;En sådan pojke skulle du också ha, » eller » Lyckan inom äktenskapet blir fullkomlig först då barnen komma. » Vid årsskiftet, vid en födelseeller namnsdag försumma släktingar och b e k a n t a sällan att hälft p å skämt, hälft på allvar till sin gratulation tillägga den önskan, att föräldraglädjen, om ock sent, mätte komma på deras lott etc. Det barnlösa paret hör sig dagligen beklagas, och det bör ej förundra någon, om m a - karne själfva slutligen komma till den öfvertygelsen, a t t själfva kvintessensen i deras lycka fattas. De bU missbelåtna och missmodiga öfver att det nekas dem något, som kommer andra till del, deras barnlöshet blir under t i - dernas lopp den sårbara punkten, som " de i sina samtal söka undvika, och endast alltför lätt stores därigenom den äktenskapliga lyckan. J a g är fast öfVertygad om, a t t antalet lyckliga äktenskap, trots barolösheten, skulle vara ännu större, om icke släktingar och bekanta till ett dylikt par genom sitt medlidande och beklagande undergräfde lyckan. De hustrur, som i öfvermåttet af sin moderslycka icke tröttna att beklaga sina b a r n - lösa bekanta, borde vara mindre förhastade och betänka, att dessa visserligen gå miste om mången glädje, men att de också besparas mången smärta. Må de först vänta och se, om deras små bli dem till verklig lycka, hvilket ej på långt när är h ä n d e l s e D, därför att lille K u r t är en kraftig, stark och vaken gosse, eller att den tioåriga Greta utvecklar sig till en vacker, munter flicka, som lofvar sina f ö r - äldrar mycken glädje.
Jag känner svenskan mycket obetydligt, men siffrorna här inom parentesen fästa min uppmärksamhet; det tyckes, som om dessa båda intyg icke öfverensstämma. — Nej, så är det verkligen. Läkaren intygar, att hennes dödstimme varit klockan sex på qvällen, och presten mottager hennes bikt klockan ett samma natt. Det är mycket besynnerligt, men läkaren har begått ett misstag naturligtvis, den gamle presten är min fosterfar och lärare. — Tyst, tyst, min herre! Det der var illa, mycket illa. — Men hans heder och sanningskärlek äro utom allt tvifvel. — För fan! — ursäkta mig! — hvem bryr sig derom? Det vore bättre, om vi kunde bevisa motsatsen. Ni inser väl, att en död menniska icke kan afgifva ett vittnesmål. — Men hon var naturligtvis icke död. — Hm, hm, det här kan gifva våra motparter en ganska bastant krok att hänga upp oss på. — Men min Gud, om hon verkligen varit död, så ... — Så kan alltsammans vara en vision, om icke rent af en dikt af presten, förstår ni. — Men jag säger er ju, att han är en man af heder, och som dessutom med sin ed bestyrkt verkligheten af hennes bikt. — Ah bah, hvad gagnar det oss? Han borde varit mindre hederlig, så hade han icke varit nog dum för att råka i kollision med läkaren. — Hvad menar ni? — sade Astley, rodnande, med en känsla af harm och missnöje, som han icke kunde qväfva. Master Gibson svarade imellertid icke ett ord; han försjönk i betraktelser, som det tycktes, öfver det ofantliga bläckhornet på bordet framför honom och tryckteallt ifrigare och omsorgsfullare fast den röda plätten på sin hjessa, under det Astly helt nedslagen och orolig beskådade ömsom de kala väggarne i rummet, det stora bordet med sina pappershögar och sin sakförares hårda och dystra ansigte, som i lampskenet liknade ett af stenbelätena på Westminster-Abbey. Ändtligen reste advokaten sig upp och mumlade för sig sjelf: — Nåväl, detta är en svårighet, som vi måste kringgå, om vi icke kunna besegra den.
o A landsbygden torde väl i allmänhet kunna antagas, att fattigvården ej har någon anmärkningsvärd lättnad af särskilda inrättningar och stiftelser, som stå utom fattigvårds-styrelsernas förvaltning. Dock saknas ej Tab. Litt. Cc. Län. Antal fattighus. Antal i fattighus försörjde äldre hjon. Antal barn, sorn erhållit full försörjning i och utom fattighus. Summa fattighjon, sorn erhållit full försörjning. Antal understödde, men ej fullt försörjde. ■ Tillskott efter hemmantal. R:dr R:mt. Fattigvårdens inkomster. R:dr Runt. Utgifter för fattigförsörjning. R:dr Runt. I kol. 19 äro här afdragne de belopp, som i tab. N:o 13 för vissa städer i denna kol. varit upptagne, men i tab. för städerna öfverflyttats till kol. 18. Allmänna fattigvården. 89 alldeles sådan lättnad, der dels särskilda fonder förefinnas disponibla, dels flerestädes ägare af större egendomar, verk och inrättningar mer eller mindre vidsträckt sörja för behofvens fyllande bland den arbetspersonal, som af dem sysselsättes. Fördelningen på mantal af de å landet efter hemmantal uttaxerade fattigvårdsbidragen är, enligt de meddelade uppgifterna, beräknad och utförd i tab. Litt. A, kol. 10. Med fullt erkännande af den stora uppoffring af tid och omtanke, som fattigvårdens ändamålsenliga handhafvande kräfver af ledamöterne i Fattigvårds-Styrelserne, vitsorda flere bland Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande de i allmänhet lofvärda framstegen häruti och de goda verkningarne af ökad erfarenhet, hvaraf följden varit, att tiggeriet till största delen utrotats, och att den verkligt nödlidande ej går miste om hjelp. Dock klagas från Malmöhus län öfver en stundom långt drifven njugghet hos Fattigvårds-Styreiser å landsbygden. 1 afseende på verksamheten för förbättringar i den egentliga fattigvården, så väl som i åtgärder till förebyggande af behofvet att anlita densamma, torde jag i öfrigt få hänvisa till de särskilda berättelserna, bland andra för Stockholms stad, Upsala, Blekinge, Göteborgs och Bohus, Elfsborgs, Skaraborgs m. fl. län.
Men äfwrn om en större konä ssulle kunna samlas, an som för närwarande behofwet erfordras; sa inser Stats-Urssottet icke nägon wädelig följd deraf; twärrom ssulle för kommande Ständer derigenom öpnas en utwäg, at kunna ätminstone grundlägga inrättningen af et invgliclshus, i likhet med hwad som redan ssett i flere utländske Stater. Utssottet har likwäl uti detz förra Betänkande bestämt upgifwit afsigren med desi Förflag wara, icke ak famla någon öfwerfiödig koncl, uran ac medel härigenom ssulle kunna erhällas, icke allenast 6t betydeligen öka de mäst behöfwandes underhäll, och ar genast til ?en;ion intaga den mängd sökande, som finnas Venst berättigade, utan ock genom andra utwägar än som hittils, da kcnsionAirerne rndaft sätt älnjuta et oberydeligt penninge-understöd, sädane anstalter mätte kunna widtagas, som närmare upfylla det med en dylik inrättning asyftade ändamäl: at de, som L krigstjensten blifwitoförmögne at sig stelfwe försörja, borde deraf bekymmerslöst hafwa fin bergning. Utssottet trodde likwäl, at någre vwilkorlige föreskrifter nu icke wore lämpelige, utan förmodade, at en nitisk och klok Styrelse, ställd under Longi. Maj:ts Eget kladjga wälbehag, ssulle närmast blifwa i tilfälle, at, til winnande af denna wälgörande Inrättnings bestämmelse, lemna den åtgärd hwartil förändrade omständigheter kunna föranleda. Och xä det alla utwägar mätte widtagas til förekommande deraf, at ändamalet icke mätte förfelas, föreslog Stats-Utssottet at förwaltningen af Krigsma!ishus-La5L»u hyrde gf Riksens Högloft.
Dess räkenskap, som blifvit utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-ratten och å Revisorernes sida icke heller föranledt till någon erinran, visar förhållandet med inkomster och utgifter pa följande sätt: Debet. Uppbörd: Extra dito till löneförhöjning för år 1857 1,875: Hingstförsäljnings-medel 5,250: — 56,960: — Balans till år 1859: Credit. Utgifter: Aflöning 1,275: — Reseoch traktaments-penningar -. 2,556: 16. Inköp af hingstar 6,261: Leverering till Strömsholms stuteri 21,998: 92. Dito till Flyinge dito 7,621: 50. Balans till år 1859: Den 11 September granskades och befunnos riktige Stuteri-öfverstvrelsen tillhörige säkerhetshandlingar, dervid förevistes obligationer till belopp af ' 38,000: Enligt töretedt intyg voro hypothiserade obligationer för sammanlagdt 7,500: hvarjemte anmäldes utlottning af en obligation å 3’oOO: — Summa R:mt K:dr 48,500: — - 164 — Strömsholms Stuteri. Denna, i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar granskade, räkenskap visar, i afseende på inkomster och utgifter, följande förhållande: Debet. Balans från år 1857: Uppbörd: Försäljnings-medel tor kreatur och fourage m. m 14,677: 93. Donations-medel 66: —• Balans till år 1859: Credit. Balans från år 1857: Utgifter: Medikamenter och sjukvård 1,5/9: 44. Transport och underhåll af landtbeskällare 9,919: 31. Upphandling af inventarier och förbrukningspersedlar ra. m. 8,688: 32. För hingstars underhåll på ridstallet i Upsala 1,010: 44. Balans till år 1859:
Jag hade, visserligen åt skilliga anmärkn:r att göra emot denna Propos, men då tiden är så långt framskriden, afstår jag från de flesta. Jag vill dock i korthet nämna en. K. M. har nemi. föreslagit, att på alla boställen, hvilkas skogs-områden icke öfverstiga 500 tunnland, boställs-innehafvaren skulle ega att för egen räkning begagna all afkastuing deraf, och således för egen räkning försälja allt hvad som för boställets underhåll ej erfordras. Mig synes dock, att ett boställes skogs-omfång af ända till 500 tunnland, är allt för stort för att i lag medgifva innehafvaren att för egen räkning, och till förökande af sina förut bestämda löneförmåner, få begagna all afkastning deraf; och jag anhåller att LagUtsk. täcktes taga i betraktande, om icke det är nödvändigt att bestämma, det ett mindre skogs-omfång af t. ex. 300 tunnland anses såsom tillräckligt för en boställs-innehafvares euskildta behof. Meningen bör väl ej heller vara, att på en sådan väg, som den föreslagna, öka en boställs-innehafvares löneförmåner. Eemitterades till Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. Uplästes ett af Hr Tersmeden, Nils, inlemnadt så lydande memorial: I anseende till en förestående resa för en längre tid till en badort, nödgas jag afsäga mig det förtroende jag eger att vara ledamot utaf Högloft. Konst.Utsk., men anhåller dock att få förblifva vid min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Konst.Utsk. efter Hr Tersmeden. Högloft. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 på natten. In fidem protocolli Albert Munch. Den 22 Jun!. Måndagen den 22 Juni 1857. Plenum kl. 1 e. m.
Då emellertid giltigheten af de skäl, som tala för Utskottets förslag att låta någon del af ifrågavarande afgifter tillfalla landstingen, icke kan förnekas; så och då Hushållnings-sällskapen nu måste intaga en underordnad ställning till den nya valda länsrepresentationen och af den böra erhålla anslag till fortsättande af sin nyttiga verksamhet, tillåter jag mig derjemte föreslå, att i första momentet af 24 § i nu gällande förordning, i stället för ordet »Hushållnings-sällskapets», ordet landstingets insättes. Slutligen, enär socknarne å landet äfvenledes fortfarande torde behöfva den andel, som tillkommit dem af oftanämnda afgifter, tillstyrker jag, att 24 § af Kongl. Förordningen den 7 December 1860 måtte i öfrigt lemnäs oförändrad.» Uti denna reservation hafva Herrar Holmqvist och Ekerot instämt. Samt af Herr Lemchen, som instämt i Herr Widells reservation i afseende å den af Utskottet tillstyrkta fördelning af de i stad inflytande afgifter för minuthandel med och utskänkning af bränvin, samt derjemte anmält, att han icke deltagit i Utskottets beslut rörande 4, 5 och 41 §§ af ifrågavarande författning. STOCKHOLM, teyckt hos e. westrell, 1863. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande Jtä 4. 1 Förslag till Författning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. § 1 Bränvin må ej till mindre belopp än 15 kannor säljas af annan än den, som enligt § 2 eller 4 dertill berättigad är. § 2. Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sälja mindre än en half kanna. Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, må hvad såldt blifvit icke afhemtas i mindre belopp, än det minsta, som i hvartdera fallet säljas må, eller mellan flere köpare fördelas; ej heller får något af det sålda å försäljningsstället för täras.
I öfrigt och då man sorgfälligt bör förekomma de Rättegångar , som i följd af obestämda Stadganden måste uppstå, och som, i anseende till Stängsel-skyldigheten omkring Jagbackar, icke kunna uteblifva ; så tillstyrker jag med så mycket större anledning, att StatsUtskottét, gemen - Den 7 Martil. 171 samt med Oeconomi» - och BesvärsUtskottet, bestämmer denna Hägnads-skyldighet, som, då Jagbackarne icke kunna hänföras till Hemmantal, ingen grund för Stängsel-skyldighet kan ledas ifrån Kongl. Förordningen af den 9 Februarii 1802 om Stängsel-skyldigheten; anse.' ende jag för min del att lämpligast vöre, det ägaren till Jagbacken och Hemmansägaren, utan afseende på Hemmantal, till hälften hvar. dera i Hägnaden , dem emellan deltaga, jag anhåller vördsamligen att Betänkandet mätte till Utskottet återremitteras samt dessa Anmärkningar få detsamma åtfölja. Herr Silfversparre, ylron Isaac, anförde skrifteligen: Vördsamt Memorial! Vid Högloflige StatsUtskottets nyss uppläste Memorial, torde mig tillåtas göra följande Anmärkningar: Först har Utskottet ansett det föreslagna användandet af Jagbackar till FjerdingsmansBoställen vara mindre lämpeligf , p,å den grund, att såmedelst en olikhet skulle inträffa emellan Provincerna uti Lönevilkoren för Fjerdingsman, och att någon olägenhet kunde deraf uppstå vid en skeende allmän LöneReglering.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N:o 180 afgifne, och den gide derpåföljde Julii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.Us Nådiga Remiss, i fråga om indragning af Rå- och Rörssamt insocknefriheten å Hemman, som blifvit skiljde från Sälerierne. Grefve Spens, Carl Gustaf: Åtskilliga privilegier, bestående uti mera utvidgad och mindre onererad eganderält, voro före 1810 fästade vid vissa egares personaliteter; men de voro gifna emot utgörande af vissa deremot svarande skyldigheter. Det hör ej hit, om tiden hade föranled t till en betydlig olikhet mellan rättigheterne å ena sidan, och skyldigheterne å den andra; 1810 upphäfdes till storsta delen, allt hvad som var fästadt vid personalitet. Nu tyckes det, som man ville draga derifrån den conclusion, att det vore bättre att fästa privilegierna ensamt vid jordstycket, och skilja rättigheten från sin motsvarande urgamla skyldighet. För min del kan jag ej ingå härpå, emedan jag anser ett lika origtigt och lika inveckladt förhållande uppstå, om olikheten medborgare emellan grundar sig på en tillfällighet, som om den grundar sig på en annan, utan att man ens räddar skenet af princip, såsom man hittills gjort, då privilegierna åtminstone ej kallats skänk, utan utbyte emot skyldighe - Den i Augusti. 5 ler. Jag skall likväl icke yrka återremiss, emedan jag anser det förgäfves, i händelse ingen förenar sig med mig, utan i sådant fall blott anmäla min enskilla reservation emot beslutet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 23 sistlidne Junii under N:o 184 afgifne, och den g derpåföljde Julii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående äskad underrättelse, huruvida en af Rikets Ständer begärd ändring i Kongl.
Då vid granskning af RiddarhusDirectiocs Protocoller och Räkenskaper, Riddarhus-Utskottet funnit, att RiddarhusDirection vid åtskilliga tillfällen till Rättegångars utförande, Testaments-bevakningar och mera sådant, nödsakats begagna ett Ombud i Kongl. Götha HofRätt, samt att AdvocatFiscalen i nämnde Kongl. HofRätt väl hittills benäget åtagit sig utförandet af RiddarhusDirectionens talan derstädes, och derföre erhållit en efter uppdragets vidd lämpad gratification, som likväl alltid medfört för Cassan en mindre kostnad , än om RidaarhusFiscalen skulle hafva till jönköping nedrest, för att Cassans fördel iakttaga} så har likväl vid detta förhållande det icke kunnat undfalla Utskottet, att RiddarhusDirection icke äger någon gifven Fullmägtig vid Kongl. Götha HofRätt} i anledning häraf får Utskottet till Ridderskapets och Adelns bgpröfvands vördsamligen hemställa, om icke AdvocatFiscalen i Kongl. Götha HofRätt finge anmodas, att, såsom RiddarhusDirectionens! befullmägtigade Ombud i Götha HofRätt, RiddarhusDi» rections talan utföra, när sådant är af nöden} i hvilket afseende Utskottet får den äran föreslå, att ett årligt arfvode af 25 Riksdaler Banco honom af RiddarhusCassan måtte anvisas} Directionen dock öppet lemnadt, att vid frågor af större vigt, efter omständigheterne, 504 Den 27 Junit f. m'. antingen öka detta arfvode med en lämpelig gratification, nedsända sin RiddarhusFiscal eller begagna annat Ombud. Stockholm den 23 Junii J818. På RiddarhusUtskottets vägnar C. F. Posse. C. W. Riben. Hörsamste Memorial! Sedan Högloflige Ridderskapet och Adela den 4 sistlidne Maji beslutat att hos Kongl.
Provincialläkare, angående anslag till arfvoden åt en förste sådan uti hvarje län; motion af Friherre Gustaf af Ugglas: se Motioner. —, angående förhöjning af deras löner och anslag till aflöning för 24 förste provincial-läkare; motion af Herr Frans August Berzelius von Schéele: se Motioner. ■—, angående anslag till aflöning åt en sådan i Carlskoga härad; motion af Herr Bengt Johan von Hofsten: se Motioner. 206 — Q — Prygel och dagg, i anledning af väckt fråga om afskaffande deraf: B. III. 59, 86, 167, A. 167. Prytz, Lars Adolf, dess yttrande: I. 217. Prytz, L. A., Landshöfding m. m., angående pension för hans enka: V. 330, 344, R. 344 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). Pröfnings-Kommitté, Westerbottens läns, i anledning af väckt motion om anvisande af medel till nämnde Kommitté, såsom tillskott för bestridande af de i 76:te §:n Bevillningsstadgan omförmälda utgifter: B. II. 208, 232, 235, A. 235. Pröfnings-Kommittéerna, angående införande i Bevillnings-Förordningen af ett stadgande om granskning och fastställande inom nämnde Kommittéer af alla fastighetsvärden; motion af Friherre Rudolf Gederström: se Motioner. Påhlman, Anders Gustaf, dess yttranden: V. 574; VI. 73, 74. Q. Qvanten, Emil von, dess yttranden: I. 252; II. 351; lil. 188; IV. 10. Qvarnoch såg-ränta, angående upphörande deraf; motion af Herr Nils Samuel von Koch: se Motioner. Qvarn-industrien, i anledning af motion om dess frigifvande: B. VI. 56, 61, A. 61.
Mine värde motståndare påstå motsatsen, arigtde svårigheten, emedan vederbörande kunna blunda för lurendrejeriet, då den tullförsnillade varan deremot mäste förses med stämpel för att blifva säljbar. Jag skulle tro, alt det går an alt blunda för en tull förs n i 11 a d vara likasom för en lurendrejad; men hvad värre är, det händer att falsk stämpel åkommer det tullförsnillade godset, hvilket ej gerna kan ske utan öppna ögon. På det att icke Landtmarskalkens klubba må falla i bordet och go §:n Reg.Fm mot mig åberopas, skall jag ej framtaga en sådan falsk stämpel på ett stycke siden, hvilket är stämpladt för tryckt bomullstyg; men jag skall låta den ligga på min bänk, så att en hvar, som åstundar att se den, mätte hafva tillfälle dertill, i händelse någon skulle betvifla uppgiftens sannfärdighet. Dessutom torde man erinra sig, att de personer, som bedrifva tullförsnillning, vanligen äro försigtige nog att icke göra det sjelfve, utan de hafva legda personer, som mot god betalning låta sätta sig i fängelse till och med på vatten och bröd. Sådant brukas icke blott för tullförsnillning, utan äfven t. ex. för skogsåverkan. Jag skulle kunna uppgifva exempel på en kronopark, derdel tillgår så, att den, som behöfver skog, beställer virket af vissa perso - 3 Öp D o 11 39 Juli c. m. ner, sorn hafva hemman inom parken. Desse låta hugga skogen på Kronans mark och upplägga den på eget område, hvarest den hemtus af köparen. Skulle sveket blifva upptäckt, så är den brottslige en fattig stattorpare, som är beredd alt sitta på vatten och bröd, mot den betalning, hvilken den egentlige tjulven honom gifver. När detta kan bedrifva* ined så stora stycken sorn timmer och sågstockar, så Ijr det ännu lättare verkställbar! med sidenoch homuljsslycken.
Under sådana förhållanden, och då den för vårt land så vigtiga jern-industrien torde förtjena all den omvårdnad, som kan bidraga till dess framgång, synnerligen under nuvarande för jernhandteringen mindre gynnsamma konjunkturer, vågar jag vördsamt föreslå, att förenämnda kreditiv för Jernkontoret å Rikets Ständers Bank, må på hittills stadgade vilkor, intill och med nästkommande riksdag, fortfarande få begagnas. Stockholm den 29 November 1862. C. T. af Wirsén. ltih. till R. St. Prat. 1862 & 1863. fl Sami. 1 Afl 418 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr Fock9 Axel «Po9ian? angående omarbetande af taxan å afgifter för transporter på Statens jernvägar m. m. Mer och mer börjar inom landet den opinion göra sig gällande, att statsbanorna med en så hög taxa, som den närvarande, och det efter typen af en embetsmannaförvaltning antagna system för trafikens skötande å desamma, ej kunna uppfylla den bestämmelse, hvarom man gjort sig de lilligaste föreställningar. Och det måste medgifvas att denna opinion, om man vädjar till den erfarenhet, som vunnits under den tid jernbanorna varit öppnade för trafiken, stödjer sig på goda grunder. Man har nemligen sett och ser ännu en stor del af landets väsendtligaste produktions-artiklar fortfarande bredvid vestra stambanan föras på sina gamla vägar till de orter, derifrån de vidare bringas i den ineller utländska marknaden. Våra trävaror, jern och spannmål undvika så vidt möjligt är banan. De landtmannaprodukter, som torgföras i städerna, äro mer eller mindre utestängda derifrån. Till och med sådana artiklar, som bomullsgarn, från produktionsställen i banans omedelbara närhet, framsläpas till en del ännu på de djupa och backiga landsvägarne. Under sådana omständigheter kan det icke väcka förvåning att höra enskilde klaga öfver, att de i förhoppning om möjlig transport å jernbanan gjort industriela anläggningar, men icke kunna fullborda eller drifva desamma, emedan de sett dessa sina förhoppningar tillintetgjorda. Dessa för