Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man behöfver i detta afseende endast läsa Konungens 6ednaste Berättelse till Riksens Ständer samt rådfråga invår. arne i Dalarne, i Wermland och i flera af de öfriga, i synnerhet af Rikets norra provinser. Jag väntade, att hvar och en skulle skilja emellan den tid som förflutit för och efter 1S09, och jag kan med trygghet säga, att under denna sednare tidrymd har, hvad MagazinsDirectionen angår, intet annat magt*pråk (om man så vill kalla det) ägt rum, än den afskrifning af MagazinsDirectionens fordran hos Statsverket, 1,163,000 R:d, hvilken då varande omständigheter nödgade Rikets Ständer sjelfve att vid 1809 års Riksdag besluta. Om också Direction varit styrd af deras egna Deputerade, hade de väl icke kunnat hindra ett sådant steg. Då Rikets Ständer äga rättigheten att taga kännedom om Verkets förvaltning och att tillse huruvida de af deni beviljade Fonder blifvit behörigen till sitt ändamål använde, synas de deruti hafva alla de rättigheter och den säkerhet, de kunna skäligen begära. Att genom en blott af Rikets Ständer beroende och af dem tillsatt Corps vilja föra MagazinsDirections förvältning, synes mig föga öfverensstämmande med detia Embetsverks befattning. Denna inrättning är, så väl i anseende till upplysningars inhämtandr, som i anseende till förhållandet vid Spannmåls.införskrifnmgar och 376 Den 5 i Man. da Relationer, sorn denna Förvaltning måste underhålla med alia Land höfding::r och flera andra Embetsman, uti ett beständigt sammanhang och snart sagdt beroende al’ allmänna Styrelsen, och dä man vill, att Regeringen skall hafva omsorgen för det helas väl och bestånd, vore det föga passande att betaga densamma inseendet olver den vigtigaste grenen af alla ceconomiska detaljer, deri om det helas uppehälle. Utan Regeringens biträde, hade också en sådan Direction, i ert ställning, sorn den om hösten )Si:, föga kunnat uträtta.
Proposition N:o 18. 3 redd att detta ärende nu i underdånighet föredraga; i hvilket afseende Herr Justitie-Statsministern utbad sig att få i minnet återkalla, att Kongl. Maj:t, under den 17 och 19 December 1844, till Rikets då församlade Ständer, allåtit nådiga propositioner, dels angående ny strafflag, dels ock angående lag om verkställighet af fängelsestraff, sedan förslag härtill blifvit af lagberedningen utarbetade samt Högsta Domstolen deröfver sig yttrat; och att, i anledning af samma propositioner, Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 22 Maj 1843, anmält, att Rikets Ständer väl ej medhunnit att, vid dåvarande Riksmöte, fullständigt granska och pröfva omförmälte förslag, men dock, med erkännande utaf behofvet af ny brottmålslag, antagit de bufvudgrunder derför, som innefattas i 2 och 6 Kapitlen af förslaget till strafflag, samt i den serskilda fängelselagen. Deremot hade det af Lagberedningen uppgjorda samt af Högsta Domstolen granskade förslaget till författning om nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, hittills icke blifvit till granskning i Statsrådet anmäldt. Nu syntes alla tre dessa förslag, såsom utgörande ett sammanhängande helt, böra på en gång komma under öfvervägande. Nödige delar af handlingarne fingo härefter uppläsas eller till hufvudsakliga innehållet redovisas; hvaruppå, och sedan öfverläggningen i ämnet blifvit slutad, Herr Justitie-Statsministern afgaf följande underdåniga yttrande:
Prot. 1840. 8 Sami. la flåfut. 2 Allm. Besv och Ekon -Utskottets Utlåtandej N:o 36. ket, deribland likväl icke för det Län, der motionären har sitt hemvist; hvarförutan föreskriften i afseende på Nämndemännens reserv-sk jutsskyldighct blifvit t så måtto rättad genom ett serskildt Nådigt Bref af den 3 April nyssnämnde år, att hemman, som i öfrigt efter författningarne är skyldigt att utgöra reservskjuts, och hvilka, efter sistberörde lid af Nämndemän komma att brukas och bebos, icke må under deras tjenstetid en sådan skyldighet åläggas. Hvad sålunda förekommit, har Utskottet öfverväga!, och som, till stod för förslaget i den delen, alt ordinarie Härads-Nämnden skulle frikännas från "'all” skjuts ningsskyIdigliet med en häst, motionären icke förebringat några skäl, som kunna verka för bifall till samma förslag; alltså får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen derutinnan må lemnäs utan afseende. Beträffande vidare motionärens yrkande, att Nämndemän måga åtnjuta skjutsfrihet endast för en häst, men för det större hästantal, som svarar emot de hemman, de innehafva, vidkännas vanlig skjutsningsskyldighet; så enär Kongl.
Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden, xxiii (N:o 29 ) Bil. Litt. I. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande angående Creditiv-anslagen för Jern-Contoiret och Manufcctur-Disconten. T rogne de grundsatser, Utskotten i allmänhet föreskrifvit sig att söka iakttaga vid uppställningen af sine förslag till reglering af de från det allmänna utgående lånebiträden , att icke, utan högsta nödfall, från den ena eller andra näringsgrenen undandraga ett rörelse-capital, hvarpå den kunnat göra räkning, hafva Utskotten trott sig böra föreslå bibehållandet af de Creditiv-anslag från JBanquen, hvilka vid sistlidne Riksdag af Rikets Ständer bestämdes för Jern-Contoiret och den under Kongl. ComrnerceCollegii disposition stående Manufactur-Disconten, under enahanda vilkor, som för de samma då faststäldes. De omständigheter, som vid sistlidne Riksdag föranläto till beviljande af dessa anslag, hafva Utskotten funnit ännu oförändrade, och det då anförde skälet för dessa Creditiv-anslags större lämplighet, än andre directa Utlåningar, att derigenom vore beredd en större säkerhet för de anslagne penningetillgångarnes användande bestämdt uti den näringsgrens rörelse, sorn ändamålet varit att uppmuntra och understödja, få Utskotten nu äfvenledes för deras del åberopa.
Tanken på hvad som skulle fås sedan man stigit opp från bordet jemte faderns fortsatta betraktelser öfver Johans inbundna väsen framkallar fortfarande hans tårar. Man stiger opp från bordet. Kom in du, säger fadern och går in i sängkammaren. Modern följer. Bed pappa om förlåtelse, säger hon. Jag har inte gjort det, skriker han nu. Bed pappa om förlåtelse, säger modern, och luggar honom. Fadern har tagit fram riset bakifrån spegeln. Söta pappa förlåt mig! vrålar den oskyldige. Men nu är det för sent. Bekännelsen är afgifven. Modern biträder vid exekutionen. Barnet tjuter, af harm, af ilska, af smärta, men mest af vanära, af förödmjukelse. Bed pappa nu om förlåtelse, säger modern. Barnet ser på henne, och föraktar henne. Han känner sig ensam, öfvergifven af den, till hvilken han alltid flydde för att få mildhet och tröst, men så sällan rättvisa. Söta pappa förlåt, säger han med hårdbitna, ljugande läppar. Och så smyger han ut i köket till Lovisa, barnpigan, som brukade kamma och tvätta honom, och i hennes förkläde gråter han ut. Hvad har Johan gjort? frågar hon deltagande. Ingenting! svarar han. Jag har inte gjort det. Mamma kommer ut. Hvad säger Johan? frågar hon Lovisa. Han säger att han inte gjort det. Nekar han ändå! Och nu införes Johan igen att torteras till bekännelse af det han aldrig begått. Och nu bekänner han det han aldrig begått. Herrliga, sedliga institution, heliga familj, oantastliga, gudomliga instiftelse, som skall uppfostra medborgare till sanning och dygd! Du dygdernas påstådda hem, der oskyldiga barn torteras till sin första lögn, der viljekraften smulas sönder af despoti, der sjelfkänslan dödas af trångbodda egoismer. Familj, du är alla sociala lasters hem, alla beqväma qvinnors försörjningsanstalt, familjeförsörjarens ankarsmedja, och barnens helvete! Efter den dagen lefde Johan i evig oro. Icke modern, icke Lovisa, ännu mindre bröderna och minst fadern vågade han hylla sig till. Fiender öfverallt. Gud kände han icke än, annat än genom »Gud som hafver».
När brunnsdrickningen är slut ger jag mig ut, hvart som helst, så länge jag har råd. Jag vet att så länge är jag frisk.353 Och har jag inte under den tiden kunnat skaffa någon utväg, så skjuter jag mig. Det är inte att gå och hålla på pengarne och lefva i en omgifning som gör en till idiot; bara derför att man vill tänka klokt på sin framtid. Hvad gör mig framtiden, om den finner mig på ett dårhus! Det är pengar jag behöfver, det är bristen på pengar som gör mig tokig, ty det är den som binder mig. Det är också för den jag dödar mig, om jag gör det. Jag kastar mig öfver till hvilket läger, hvilket parti som helst, bara det garanterar mig existensmedel. Jag känner mig som en förtviflad menniska, för hvilken det icke längre fins rätt och orätt; endast sjelfuppehållelsedrift. Att Axel i sitt högmod stöter mig bort just nu är visserligen endast en droppe, men i min nuvarande sinnesstämning är det en droppe, som håller på att låta måttet rinna öfver. Jag är icke ond, icke ett spår. Jag vet också att det är genom min egen dumhet och oförsigtighet det kommit. Men det smärtar mig så bittert, att det skulle komma just nu, när jag redan förut känner mig som en förkastad fånge, utestängd från luft och ljus. Och sanningen är, att jag fästat mig mer vid honom än jag trodde mig kunna bli fästad vid någon menniska. Det fins ingen mer än Matti, som jag skulle sakna så mycket; ja, min intelligens skulle icke ens sakna henne halfvägs så mycket som honom. Det är dumt att tala så mycket om det, gamla bok, men jag tycker jag behöfver skrika ut, och det är som om både hjerta och hufvud ville sprängas. Kunde jag bara arbeta! Jag har hoppats på bref. Jag hoppas ännu. Jag kan icke fatta att vi skulle vara främlingar nu. Men jag vill inte bedja honom skrifva. Jag kan inte ödmjuka mig som en hund, hvilken om han sparkas för en förseelse krypande kommer igen. Och ändå är det så ofattligt tungt – detta, att vara bortsparkad. Är jag sentimental? Jag vet inte. — Jag är en menniska och jag känner menskligt. (På eftermiddagen.)
Statsoch BevillningsUtskotten: Af Kongl. Majrts Nådiga Propositioner: om afhjelpande af den årliga bristen i Saltpetterfonden, och om ett förändradt sätt för Saltpettergärdens uppbärande; angående förändrade grunder för Legooch Salu-Sågarssamt Valkoch Stampverks beskattning. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner: Om ytterligare anslag af Medel till understöd för utflyttningar vid ägoskiften, äfvensom till fortskyndande af AfvittringsVerket i Rikets Norra Provinser; angående Yacanceafgifts erläggande af Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet, då Båtsmän under krig afgå; rörande Hästars presterande i stället för Manskap af Extra Roteringsskyldige; af RiksdagsFullmägtigen Jacob Petter Anderssons Memorial, om upplag af Spanmåi till undsättning vid inträffande missväxt. BevillningsUtskottet : Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om upphörande af CertePartiers Chartering för Fartyg, som begagnas till Inrikes Sjöfart; af Riksdagsfullmägtigen Botvid Jons - Den 11 Juni i e. m. f83 sons Memorial rörande nedsätlning af Bevillningsafgiften, enligt 2 Art. 3 §. Bevillningsförordningen; samt af Anders Anderssons Memorial om Bevillning för Titlar. BancoUtskottet: Af Rikets Ständers till Stats-* Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende förordnade Revisorers Berättelse om verkställd Revision af BancoVerkets afslutade Räkenskaper för åren 1822 och 1823 samt Styrelseoch förvaltning från sednaste Riksdag; af Riksdagsfullmägtigen Anders Pelirssons Memorial om förändradt betalningssätt af räntan på Fastighetslån i Banken. Lagutskottet: Af JustitiasOmbudsmannens afgifne EmbetsBerättelse; af Riksdagsfullmägtigen Anders Håkanssons Memorial om rättighet för Fordringsägare att antingen låta bysätta Gäldenär, som icke kan godtgöra sin skuld, eller ock låta honom aftjena skulden med arbete.
Stats-Utskottets pluralitet uppenbarat sig principer i hushållningen med Statens medel, som för längre tid tillbaka och allt sedan varit öfverensstämmande med min öfvertygelse, men som.i flesta fallen hittills ej förmått göra sig gällande. Hvad tillämpningen af den sparsamhetsanda, som yttrat sig, angår, har jag ock sällan inom mig haft något att anmärka. Jag har tyckt mig finna, att den, enligt sträng rättvisa, någorlunda hållit stånd, men att billighetens fordringar någon gång blifvit förbisedda, der de likväl med allt skäl kunnat tillfredsställas. Så förekommer mig förhållandet vara vid det betänkande, som Stats-Utskottet nu framlagt till Rikets Högloft. Ständers bedömande, hvilket rör Häradsskrifvaren och Landskammereraren S. F■ Hagelins af Kongl. Majit i Nåder förordade anhållan om en liten, i hans och äfven min tanka, hillig tillökning i sin vid afskedstagandet erhållna pension. Han inträdde som ordinarius i Statens tjenst 1790, då I770 och 1778 årens Pensions-författningar voro gällande, hvilka vid ■7o lefnadsoch 4° tjensteår tilläde afskedstagaren såsom pension hela hans indeldta lön. Nu är väl sant, att sökanden, då han i836 begärde och erhöll afsked, ej var mera än 66 år gammal, men deremot hade han innehaft den ti'ägna, magtpåliggande Häradsskrifvare-beställningen i 46 år, under hvilken långa, mödosamma, väl och värdigt tillbragta tjenstetid, hans helsa så försvagades, att han ej längre såg sig i stånd att med det kraftfulla bemödande, lian alltid ådagalagt i sin tjenstebefattning, vidare dermed fortfara med egen tillfredsställelse.
Riclderskapet och Adeln. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillnings-Utskottets den 2 dennes under N;o 44 afgifne, samt den 4 derpå följde e. m. på bordet lagde Betänkande, angående en förnyad Chartae-Sigillatag-Förordning. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott Prot. Utdr. d. ao October i8a3. ii55 inkomne, samt elen i5 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtanden: Från Statssamt Allmänna BesvärsochEconom i-U tskotten Af den 24 sistl. September: N:o 52^ , i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeidte Betänkande, angående en förändrad reglering af Hospitalerne i Riket. Från St ats-Utskottet Af den 10 dennes: N:o 53o, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i frågan om Skånska Roteringen. Från Bevillnings-Utskottct Af den 10 dennes: N:o 47» angående aflöning för 2:ne Extra Cancellister. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 29 sistl. September, under N:o 196 afgifne, samt den i5 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, n56 Prot. Utdr. d. 20 October 1823. i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående mildring i Straff-Lagarne; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande af Ridderskapet och Adeln blifvit bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. f. m.
Ofverstyrelsen öfver hospilalerne, och icke alla de bestyr, hvilka i sammanhang dermed nu åligga K. Serafimer-Ordens-Gillet, och hvilka hvarken Sundhets-Kolhm eller Ecclesiastik-Kolhm skulle kunna öfvertaga. Den i September. 199 Gr. Posse, Gust. Mauritz: Då jag i denna fråga går alt förena mig med Hr von Hartmansdorff, förklarar jag, alt jag lika med honom icke fäster afseende på den delen af Utsk:s förslag, som angår helsovården, utan endast på de 3 öfriga, och anhåller jag att få framlägga de skäl, på grund hvaraf jag kommer alt rösta för förslaget i denna del. Rätta kriteriet på en inrättnings duglighet eller icke duglighet måtte väl vara följderna af dess verksamhet. De kretsar, inom hvilka Ecclesiastik-Styrelsen i landet verkar, utgöras af skolvården, religionsvärden och fattigvården. Jag vill nu kasta några hastiga ■s-blickar på hvar och en af dessa särskildt. Hvad nu först beträffar skolfrågan, så är det allmänt kändt alt härutinnan inom vårt land råder ett slags virrvarr. Man vet icke hvilken method följes. Vi hafva nyligen på detta rum lill pröfning förehaft ett Betänk., hvari den önskan uttrycktes, att den humanistiska bildningen mätte, ulan att den klassiska dervid lider uågot, erhålla all den utsträckning, hvaraf den är mägtig. Det var en from önskan; men jag tror, att den i skolorna antagna methoden har till följd, att den bildning, som der vinnes, kan kallas lika litet humanistisk som klassisk, lika litet idealistisk som realistisk, utan jag skulle snarare vilja kalla den numeritisk och skral, ty Gud skall veta, att läroämnena äro många, men andan svag. Följden af deu närvar:de läromethoden är, att man gör lärjungarne lill lefvande conversations-lexika, som veta att berätta en hel mäugd intressanta saker, men icke bibringas bildningens rätta mål, nemi. klar tanke och en fast vilja.
Med Protocolls-utdrag af den 5 December nästlidet år, har från ITögloflige Ridderskapet och Adeln till Utskottet blifvit remitterad en al Herr Nordensköld, Otto Guslaf, väckt motion, deri, med hänsyftning till det beslut, Rikets Ständer, på grund af detta Utskotts under N:o 112 afgilne Betänkande, vid denna Riksdag fattat, för vinnande af rättelse vid beräkningen af tull-umgälderna i öresund, Herr Nordensköld föreslagit en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t, alt den för fäderneslandet och de allt mer stigande handels-intressen nödiga sjömagt, såsom mest verkande till oberoende och förkofran, så i ett som annat afseende, måtte fortfarande vidmagthållas; och att, jemte användande af redan bestämde medel till Flottans bemanning, Kongl. Majit i Kader täcktes för Rikets nu församlade Ständer framställa behofvet om nödigt anslag för erforderliga Convoyoch aflägsnare expeditioner, såsom enda vilkoret för att kunna utsända örlogsfartyg till handelns tryggande, så väl i Öresund som å orter mera afsides.
Olika afsättningstilffällen, och andra loca1a och ekonomiska omständigheter, skulle kunna göra till en orättvisa, att 5o tunnland jord i den ena provinsen belädes med lika stor skatt som 5o uti en annan, oaktadt lika bördighetsgrad. Dessutom synes beskattningen, för att approximera den ideella jemlikheten, snarare böra i natura-artiklar än i penningar vara bestämd. Olägenlieterne häraf åter hafva under framfarna tider tillräckligen ådagalagt sig. Antingen har Styrelsen derigenom blifvit besvärad med en omedelbar varuförvaltning och handel, för att kunna förvandla sina inkomster till den för alla dess olikartade Den la December f. m. 5i behof ensam tjenliga varan, penningar; eller ock måste penningen i allt fall anlitas såsom värderingsman a kronoartiklarne genom markegången, i hvars bestämmande ingå interesserade moliver, Skäl nog, hvilka i förbigående kunna anföras, mot otjenligheten af hvarje slags ovillkorlig Egendoms-beskattning, som utesluter afseendet på egarens förvaltnings-förmåga, ortens afsättnings-tillfällen, med flera obestämbara omständigheter. För att återvinna ämnet, jordens ojemna Skattebördor, lär ej vara för mycket påstådt, det ingen ägare af hemman, inom hvilken Provins af Riket som hälst, är obekant med denna ojemnhet, genom jemförelsen med andra Hemman innom dess bostadsort. Ingen LandsStatsTjensteman, som tänkt än så litet vid sina göromål, kan hafva låtit undfalla sig de svårigheter och omvägar vid controllen å Statens rätt, som häraf härflyta, eller lemna å sido eftertankan på hvad sätt dessa vidlyftigheter skulle kunna undgås, och ett redigare, enklare beskattnings-, förvaltningsoch redogörelsesätt, med bibehållande af samma tillgång för Kronan, skulle kunna åvägabringas. I synnerhet må man kunna antaga, att inom Kongl. KammarCollegium och de högre Förvaltningsgrenarne funnits och finnas män, som fullkomligen insett de snart sagdt oräkneliga olägenheterne af den närvarande Jordbe - 52 Den 12 Deceber f. ra. skall ningen, och synnerligast Jordens olika så kallade naturer.
Pden jemväl på det sätt, hem* mansvärdet för närvarande bestämmes och är bestämdt, vågar jag påstå, att det samma lemnar en vida pålitligare måttstock än hemmantalet, och dermed höja min röst till försvar för vår tids edsvurne Berednings-, Pröfningsoch TaxeringsCommittéer mot den svåra tillvitelsen, att i senast skedde hemmans-uppskattning icm ke mer rättsförhållande skulle ega rum, än som ännu finnes qvar i den åldrige skattläggning, hvilken, oförmärkt rubbad till sine behörige proportioner, numera svigtar under 2ne seklers tyngd. Jag gör härvid allenast ett undantag af de hemman, som, inom 3:ne år försålda, uppskattas, icke i likhet med angränsande egendomar, utan efter sin åsatte Köpeskilling, och hvarigenom ett missförhållande verkligen uppkommer, som dock lätt vore, genom en föreskrift i författningen, att afhjelpa. För öfrigt bör anmärkas, att, om än någon betydligare olikhet skulle i detta hänseende uti olika Län förefinnas, frågan dock här, efter de gränsor, sorn sjelfva Memorialets innehåll utstakar, icke sträc* ker sig vidare än till samma Socken, högst samma Härad: äfvensom att den ojemnhet, som inom detta område möjligen kan ega rum i hemmanstaxeringen, årligen underkastas granskning och justering. Denna föränderlighet, som angtfne Norm skulle Bcsvoch Ekon. Utsk• Betänkanden, 171 medföra, i hemmanens deltagande i allmänna byggnader, kan derföre icke rätteligen anses vara en brist, då den fast mer är en ständig approximation till det rätta. Den må icke heller ogillas, såsom menlig, enär inga vissa byggnadsskyldigheter, sä vidt jag vet, böra årligen utgöras inom Socken eller Härad, Tvärtom är denna föränderlighet desto mer passande och behörig, som byggnadsskyldigheten är sjelf till sin tyngd föränderlig.
I flere delar af länet, ända till en mil från liafskusten och deröfver, förekomma större och mindre bäddar af fossila snäckoch musselskal, tillhörande ännu i hafvet förekommande blötdjurs-arter, och som, i geologiskt afseende märkvärdiga, äro det icke mindre i ekonomiskt genom de rika mergel-lager, som de bilda, hvilkas nytta och användbarhet såsom gödningsämne ortens jordbrukare mer och mer lärt sig att uppskatta. 6 § 2- Invånare» Enligt mantalsoch skattskrifnings-längderne utgjorde länets folkmängd år 1855: å landet: mankön 77,165. qvinkön 80,216. 57,381. i städerne: mankön 14,201. qvinkön 17,568. 3^769. Jemförelsen häraf visar, att folkmängden, som under åren 1836—1850 ökat sig med 25,013, åren 1851 —1855 vunnit'en ytterligare tillväxt af 10,537, och att folkökningen under hela den tidrymd, som förflutit sedan år 1822, i det närmaste motsvarar 45 procent,' eller för år räknadt 1,35. Härvid bör dock anmärkas, att städernes andel i denna tillökning procentvis är något ringare än landets. År 1822 utgjorde nemligen städernes folkmängd tillsammans 22,251, som under åren till och med 1855 ökats med endast 9,518, eller i medeltal för året föga öfver 1f procent å förstnämnde års folknummer, hvaremot landets folkmängd, som år 1822 utgjorde 108,376, men 1855 uppgick till 157,381, visar i medeltal för året en tillväxt af i det närmaste 1| procent. Den tillökning af folkmängden, som ägt rum under hela sistomförmälde tidrymd för länet samfäldt, öfverstiger något medeltalet af folkmängdens tillökning i hela riket under lika tidrymd, efter den beräkning, som Tabellkommissionens sednast offentliggjorda sammandrag föranleder. Hvad folkets bildning angår, förklarar jag utan tvekan, att den inom detta län är i framskridande.