Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag hemställer lill R. o. Ad., om icke, vid den underd. skrifvelse till K. M., som bör åtfölja tulltaxan, och som Utsk. här anmäler, borde göras samma tillägg, som innehållits uti R. St:s skrifvelse vid föregzde riksdagar angzde tulltaxan, och särdeles vid den sisla. Der stod nemi. uti den n punkten, att, ”då R. St. uti ofvannämnda förslag till tulltaxa icke kunnat bestämma annan tull å varor, än den, som, efter närvar, omständigheter, bäst försäkrar Statens inkomst och med dess intresse öfverensstämmer, men det på E. K. M. ankommer att, i afseende på utländska makter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, hafva R. St. skolat hos E. K. M. i und. anhålla, det E. K. M. i nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som i afseende härpå med landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, minska elter nedsätta den i tulltaxan utsatta tullen." Om R. o. Ad. skulle linna för godt att nu till R. St:s redan fattade beslut örn landtmannavaror foga ett tillägg af ungefärligen samma ordalag, som vid sista riksdag, så skulle det ändamål vara vunnet, som PresteSt. åsyftat, utan att man i detta fall gjort ett tillstyrkande, som ej vore lämpligt. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville till det fattade beslutet i afseende på landtmannavaror foga följande tillägg: / öfrigt och på det att K. M. malte kunna, i afseende pä utländska makter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, ansåg R. o. Ad. R. St. böra hos K. M. i underd. anhålla, det K. M. täcktes vidtaga alla de matt och steg, som i afseende härpå med landets bästa äro förenliga, samt för befrämjande deraf minska eller nedsalta den i tulltaxan utsatta tullen. Hr Rosenblad instämde med Hr von Hartmansdorff.
St:r skola förvandlas till en komité, som hvart tredje år sammanträder för att pröfva, hvilka religions-rörelser, som i den ena eller andra orten upstått, samt huruvida separatisler på ena eller andra stället få hilda församlingar. Och med allt delta skall ändock landsförvisningsstraffet bort. Jag förstår icke, huru en lagstiftning kan byggas på dylika grunder, och af denna orsak, ehuru jag eljest skulle hafva kunnat antaga förslaget, måste jag nu yrka afslag derå. Särskildt finner jag, med afs:de å 3:dje morn., ett bestämdt skäl att förkasta förslaget. Med anledn. af K. M:s Nåd. Propos., angtde utvidgad religionsfrihet, framkommer man nemi. med en begäran, att åtgärderna mot separatisler mätte skärpas. Man bar visserligen försökt att tyda detta mom. på det allra lindrigaste sättet, och jag vill icke bestrida, att det så möjligen kan komma att tydas, i fall det skall vinna bifall, ålen i orden ligger en extra-ordinär åtgärd, ett öfverlåtande af den makt, som R. St.r ega gemensamt med K. Ty när det heter, att Rv St:r »up draga åt K. M. att söka i möjligaste mån förhindra» etc., så måste redan orden »i möjligaste mån» förstås med alla möjliga me del. Hvar och en känner äfven, att i alla strafftheorier anses äfven det afskräokande vara ett inneboende element i straffen. Jag anser således, att genom antagandet af detta mom. skulle i sjelfva verket en extra-ordinär makt i strid med Grundlagen blifva öfverlemnad åt K. M. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om afslag å förslaget. Skulle dock detta icke bifallas, yrkar jag bifall till blott lista och 2:dra inom., men afslag å det 3:dje. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Då olika yrkanden blifvit framställda i afsuie å de särskilda morn., tordo det vara nödigt att vid propos.-ns framställande åtskilja dem.
Och denna Consumtion, huru kart den äga rum utan Commumcationer?Skola dessa vänta till en högre grad af Cultur, så efter visserligen Sverige är bättre odladt, hade äfven Carl XI orätt, att redan på sin tid anlägga Landsvägar, hvilka om all derå nedlagd kostnad blifvit bokförd, tordde visa den hafva stigit lika högt som fordrats för Canaler af samma längd, utan att hafva lemnat någon omede bar ersättning, att som ränta på nedlagt Capital uppbäras. Den öfvervägande nyttan af deras anläggande är emedlertid utom ali fråga. Efter alla dessa anförde grunder får jag sluta med den förklaring: Att Götha Canalens vidsträckta sammanhang med Sveriges hela om - Den g Felruarii. *59 råde gör det mer än vid någon annan Canal omöjligt, att beräkna tördelarne af dess Oeconomiska följder; men att den just af detta skäl kommer att i detta hänseende stå framför alla andra i Verlden. Jag har trott och skall alltid tro mig böra ställa de Oeconomiska fördeiarne af Götha Canal i främsta rummet, och derföre sökt utreda detta utförligt. I Mercantiiiskt hänseende hänvisar jag blott till hvad jag Igoö härom yttrat. Afgifo.;n i Öresund, bestående af omkring 1,000,000 R:dr Hamburger B:co , kan möjligen likaval till någon del tillfalla Götha Canalen, som Kielcr Canalen. Jag har alldrig antagit det skäl för giltigt, som hämtas från en förmodad fartens långsamhet, alldrig att befara på Canal.-r, där Fartygen dragas af Hästar och tiden således temmeligen noggrant kan beräknas. Skulle nu upptäckten af Ångbåtar bringa sådana i gång, så blir besparingen af tid ojemförlig, efter den vinnes lika på Insjöarne. Götha Canal kan göra Scandinaviens Handel lika och mera oberoende af Fiendtlighc-ter, som Kieler Canalen rjent till frälsning för den Danska och andra Nationer. Vid allt detta erkänner jag en möjelighet, hvarigenom Götha Canal kati bli af föga både Oeconomisk och Mercantilisk nytta.
I detta afseende kommer början att göras med skiljemynt i Silfver af Två och Fyra skiilingsstycken , hvilka utmyntas till ett sådant intrinsekt värde, som Banken högst betalar för det Silfver, som den, efter fastställde grunder, kan komma att upphandla. 1 x:o Koppar-skiljemynt präglas och utgifves till sådant intrinsekt värde, att af Ett skeppund Koppar ptäglas Ett Hundrade Sextiosex Riksdaler Trettiotvå skillingar Banko-Sedlar. 12:0 Banko-Styrelsen skall, efter dessa allmänna grunder, använda sina bemödanden, att motverka Sedelmynrets vidare försämring , och sålunda äfven hafva öppet, att, när Silfver icke kan inköpas, Vexel-Fonden i förenämnde ändamål åter utgifva. 484 Statsoch Banko-Utskottens Betänkandeni 13:0 Stats-Verkets Financeväsende skall icke i någon måtto med Bankens vidare sammanblandas, men liqviderne till Stats-Skulldens afbördande orubbligen fortgå. Och 14:0 Begagnandet af Riksgälds - Coptoirets Credit på Banken blir beroende af RiksgäklsSedlarnes indiagning, så att den samfäldta Sedel-Stocken balancerar, under förbehåll tillika, att Riksgälds-Sedlarne icke må okas utöfver det vid senaste Riksdag faststhldte maximi-belopp. Det ena och andra understäiles vördsamligen Rikets Höglofl. Ständers pröfning och afgörande. Flere Ledamöters serskilda Meningar bifogas. Stockholm den 16 Maji 1818- , o A Stats-Utskottets vägnar: På Höglofl. RodderskaPå Högvördige Prestepet och Adelns LeStåndets Ledamöters damuters vägnar vägnar Carl De Geer. C. v. Rosenstein. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vagnar H. N. Schwan. Å Banko-Utskottets Vägnar: På Höglofl.
I stället för att i fred liksom i krig vara en armé i smått, såsom det höfves den högsta enheten, och hvarigenom den svåra öfvergången till krigsförhållandena underlättas, är vår fördelning ett mellanting, något halft, som haltar på båda fötterna. Att de truppförband, som kriget fordrar, skola finnas redan i fredstid är öfver allt en trosartikel, och det är ingalunda svårt att öfvertyga sig om dess riktighet .. Men huru förhåller det sig t. ex. med våra brigader? Jo, af dem finnes i fred icke ett spår. Då brigaden drages tillsamman, tages dess ena regementschef till brigadchef, hvarigenom befälsförhållandena inom regementet i fråga högst betänkligt rubbas, och för att besätta adjutantsplatserna måste kavalleriregementena lemna ifrån sig för dem själfva mer än väl behöfliga officerare. Att den nya brigadehe-fen kanske allt för väl känner det ena, men sannolikt icke alis det andra regementet, är en ytterligare olägenhet. Af icke mindre vikt än fastheten af de högre truppförbanden är befintligheten redan i fredstid af de lägre. Bataljonerna och kompanierna, hvilka spela en så stor roll på nutidens slagfält, måste hafva sam-mangjutits redan fore krigets utbrott; då kriget står för dörren, måste man taga dem färdiga. Att i fredstid hålla kompanierna vid den styrka, med hvilken de skola uppträda i krig, är naturligtvis omöjligt, hvarför man måste nöja sig med att. hafva endast kärnan af krigskompaniet, den goda kärna, kring hvilken det nyinkallade manskapet sluter sig, och som skall gifva det sin god^ anda. Kompaniets betydelse uppskattas också till fullo i alla länder och öfverallt utrikes finner denna sitt uttryck i grundsatsen, att kompanichefen skall utbilda allt sitt folk, en grundsats, som, åtminstone hvad beträffar rekryterna, nu mera arbetat sig fram äfven vid de flesta af våra värfvade trupper. Att vid krigstillfälle nybilda hela kompanier och bataljoner, såsom våra utrustningsplaner förutsätta, är en ytterst betänklig åtgärd.
Av detta skäl har jag valt att föra denna del fram till sept. 1886, för att den tematiska enheten skall bli tydlig. En dryg månad senare reser Victoria Benedictsson till Köpenhamn. Strax efter sin ankomst dit träffar hon Georg Brandes och den tredje och avslutande dagboksdelen skulle alltså kunna bära hans namn som underrubrik. Vänskapen till Lundegård finns dock hela tiden med, men förlorar i betydelse sedan Brandes kommit in i hennes liv. I den tredje och avslutande delen av dagboken skildras den ödesdigra kärlekshistoria som ledde fram till hennes självmord i juli 1888. Den del av Stora boken, som nu utkommer, innehåller en hel del tidigare opublicerat material. Av utgåvans tre planerade delar är det denna som innehåller mest för en större läsekrets helt nya ting. Litteraturforskare har ju redan tidigare kunnat utnyttja dagboken i sin helhet. I denna del finns några partier som nästan utgör avgränsade noveller eller romaner i helheten, såsom den gripande skildringen av Karl af Geijerstams och Matti Benedictssons förlovning. Ett annat stort avsnitt, kallat ”Detektivens rapport”, ägnar Victoria Benedictsson åt interiörer från en klockarfamilj i Hörby. Här kan man som sentida läsare ibland tycka att Victoria Benedictsson i sin iver att avslöja och skriva ner varje detalj verkar kall och hänsynslös, författare mer än medmänniska. Sedan [...] kom Anna och bjöd punsch. Hon [den bedragna hustrun] drack den – med tydligt välbehag. Jag skålade med henne, ty jag ville ha fler detaljer. Och jag fick dem [...] Man påminner sig hennes yttrande: ”Jag är människoätare ..”. Men det är uppenbart att Victoria Benedictsson, som Fredrik Böök påpekat, i sällsynt grad drog till sig människors förtroende. Genom sitt allvar och sin slutenhet, sannolikt också sin värme och förmåga till intensivt lyssnande, var hon en person som människor visade stor öppenhet rörande sina innersta känslor och tankar. Inte bara dagböckerna utan också den stora korrespondensen bär många vittnesbörd om detta. Det verkar inte vara ofta som hon behöver taga till så utstuderade metoder som i fallet ovan. En annan gripande berättelse i berättelsen är den om Anna Nordquist, apotekaredottern från Malmö, som drabbas av lungsot men som trots detta förlovar sig med en jämnårig ingenjör.
Remisi till Bewillnings Utskottet af Herr Asiesio, ren /rrolenii samt Herrar Handelsmännen LackLlrömb och SeZerZaKIs Motioner angäende Bewillnin gen al ätstillige lägenheter. Äter-remisi med anmärkningar till Allmänna Beswärsoch Oeconomi» Utskottet af desi Betänkande angäende inrättande af Läns Laxarett och Curhus i Uddewalla. Att Allmänna Beswärs och Oeconomiä-Utskottets utlärande i anledning af wäckt fräga om Kyrkoherdars skyldighet, att sjelfwa nybygga och underhälla sine boställen skulle hwila pa bordet intill z8 Den z IM. intill dest Riksdagsmannen Ensteri Danielson» motion om ett särkildt Utskott i afseende pähwilanbe twistige frågor emellan Bonde Ståndet och de öfrige Riks-Ständen, kan förekomma kill hufwudfakelig åtgjord Af den 4 Junii. Bifall till hwad Bonde Skändet förestagit om bestämmandet af ett särskildt Utskott till utredande och jemkande af de frän förra Riksdagar upskjutrie twistige frägor emellan Bonde-Stänbet och de öfrige Riks-Ständen. Instämmande i Preste-Ständets Bestut om en underdånig tacksägelse adress till Kongl. Majtt för inrättandet af en Swensk Landtbruks-Academie, samt till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen för det Hans Kongl. Höghet atagit sig att wara nämnde Academjes Beskyddare. Af den 9 Jnnii. Äter remist till Constitukions Utskottet af dest Betänkande den i6 Oct. igro, angäende sättet till Grundlags frågors afgjörande med de emot detta betänkande gjorde anmärkningar. Äker-remist jemte anmärkningar till Constitutions-Utskottet af dest Betänkande rörande förestagne förändringar i tryckfrihets lagen.
Bland hazardspel intaga Nurnmer-Lotterierne ett särskildt rum. De äro bland annat i så måtto olik'3 alla andra, att dä, uti de sistnämnde, spelaren ej sällan äfventyrar hela sin timliga välfärd i ett enda tärningkast, å ett enda kort , så äro hans insatser ä Lotteriet gemenligen af så ringa betydenhet, att förlusten deraf, enär den inträffar, vanligen ej kan hafva inflytelse ä dess välstånd. Uti andra hazardspel finna spelarens passioner, en gång satte i rörelse, nya retelser under spelets oafbrutna fortgång , hvilka utestänga från honom all närmare eftersinning, intilldess han fullkomnat sin olycka. Vid Lotterispelet inträffa längre eller kortare mellantider , under hvilka spelaren eger tillfälle att öfverlemna sig åt lugnare öfvervägande af det äfventyr han, i anseende till sin ställning, bör och vill underkasta sig. Den möjligen blifvande behållna vinsten å Lotterispelet är ej beräknad på hvarje spelares större förlust, utan grundar sig fastmer å det större, aldeles obegränsade antal spelare , hvilka kunna på en gång deruti deltaga. Behållna vinsten tillfaller icke någon 42 Om fast egendoms försäljning a Lotten. enskild person , utan ingår, för att i sin ordning användas till Statens behof eller andra allmänna inrättningar. Sluteligen äro de tillfallen, hvilka kunna lätteligen framställa sig till list o'dt bedrägerier uti andra hasardspel , aldeles undanröjde vid Lotterispelet , som verkstalies under nogaste offenteliga controll af personer, hvilka äro så väl den enskilda , som ock Regeringen ansvarige , att allt må efter sin natur tillgå ordentligen och rigtigt.
Lika med Herr af Uhr har hela Götheborgs HandelsSocit té funnit olägenheten af att hafva för många spridda NederlagsMagazin, i synnerhet då de flesta af dessa förvatingstum, ej inrättade för detta behof, varit otjcnliga, dels genom den trängsel , i hvilken varorna varit uppstaplade, hvilket förhindrat speculanten att innan försäljningen bese godset, dels genom fuktighet, sorn förorsakat mycken suada , i synnerhet på socker, samt äfven i afseende på deras osäkerhet för eld, hvilket sednare förhållande föranledt dryga assurancepremiers erläggande En mängd eljest onödig Uppsynings-betjening har äfven måst antagas hvars aflönande betungat Tullverket med betydliga utgifter; alla dessa olägenheter hafva varit ett föremål för Regeringens uppmärksamhet , och förslag äro i följd af Nådigste befallning af vederbörande inlemnade , till afhjelpande af hitintills förefallna olägenheter, men hvilka ännu, i anseende till förekomna hinder och bristande Fonder, ej kunnat verkställas. Emedlertid har Götheborgs Stad inköpt Ostin, diska Compagniets lägenhet Klippan, jemte Dm 29 Mars. halfva Ostindiska Compagniefs hus i Götheborg, i afsigt a't blifva användbart vid Nederkgsröreisn , o^ia pnvate invånare hatva cteis redan 1 'sjelfva staden byggt, eller hålla de nu på att långs Riviére , å de nya tomterna , som Kongl Maj:t upplåtit till understöd för Prins Oscars Skolinrättning, upplöra stora stenmagaziu lör samma ändamål. 1 Att sådane byggnader ej förr blifvit uppförde , härrörer af den enkla orsak , att Stadens invånare , efter totala eldsvådor , måst använda sina tillgångar och arbetsförmåga på återuppbyggandet al n d ga våningshus. Herr af TJhr tror äfven, att Växelbehof öfver Växeltillgängen skulle vara orsak till vanpris på våra exportvaror; månne man ej snarare skulle förmoda, att, när ett sådant förhållande naturligen medförde en hög och i andra afse nden skadlig'
Deremot är del aldrig exempel på att en Officer vid landtarméen, som på permission går i utländsk tjenst erhåller någon aflöning. n Hvad Frih. Åkerhjelm’ sagt i afseende derpå, alt det icke skulle gå an alt lägga ett StatsUtsk:s Betänk, till handlingarne med ogillande af motiverna, så inser jag ej skälet, hvarföre icke detta Den 1 Mars f. m. 11 skulle kunna låta sig göra. Jag instämmer derföre med Hr Bildt, enär jag, på sätt han föreslagit, får min önskan upfylld derigenom att Betänk, med ogillande af moliverna lägges till handlingarne. Det är orätt, att, såsom här blifvit yttradt, till följd af de stora anslag, som nu äro beviljade vilja afslå de små. Jag är visserligen icke bland dem, som anse dessa anslag vara öfverflödiga, men man bör ihågkomma ordspråket, att icke sila myggor och svälja kameler. Hr von Knorring, Oscar Erik: Jag förenar mig i de äsigler Hr Bildt uttalat, och ber att få hembära min tacksamhet lill motionärerna för den bana, de här öpnat, enär en motion i dylik riglning i framtiden har mera utsigt alt vinna framgång. Derföre inskränker jag mig lill dessa tacksägelser, hvilka jag tror skola delas af lieie, samt ber alt få instämma med Hr Bildt uti hans yrkande, all Ståndet måtte låta vid Utsk:s Betänk, bero, men ogilla moliverna. Hr Virgin: Jag har begärt ordet endast för alt ytterligare förklara det yttrande af mig, som Hr Bildt nämnt. Det kan icke komma i fråga all jag skulle gå ifrån min öfvertygelse; men då inom Utsk. under discussioneu visade sig alt tre Stånd voro emot frågan, så var detta orsaken, hvarföre jag der icke lade så mycken vigt på alt reservera mig, utan lät saken dervid bero. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.:
Det låg där och upplyste näjden rundt omkring. Loke, som vid denna tid än i synlig, än i osynlig måtto höll sig i Haddings närhet, såg smycket, och kom genast på tanken att stjäla det. Det kunde vara godt att hafva, för att ega en lösen för sitt lif, ty alla gudars vrede hvilade på honom, och han visste, att Oden numera kände sig obunden af den ed han svurit honom i tidernas morgon. Men äfven Heimdalls blick följde Hadding och såg hvad som föregick omkring honom. Medan Fröja talade till Hadding, kröp en säl upp på Vågaskär och närmade sig Brisingamen. Det var Loke i sälham. Men från andra sidan kröp också en säl upp på klippan fram till smycket. En ham kan ej förvandla blicken, och Loke igenkände i den andra sälens ögon sin gamle fiende Heimdall. Sälarne kämpade, och Farbautes onde son måste draga sig tillbaka med oförrättadt ärende. Heimdall återförde Brisingamen till Asgard. Fröja återvände dit, emottogs efter sin långa bortovaro med glädje och fördes in i Valhall till Oden. Öfverst bland einheriarne och närmast gudarne satt där Svipdag, så ung och vacker som i den stund, då han kom med Valandssvärdet till Asgard. Tvisten mällan gudarne och honom var nu bilagd och hans fel försonade, och Fröja och han kunde åter lefva lyckliga tillsammans i Folkvangs salar. Gudarne sammanträdde på sin tingsstad, för att rådgöra om vigtiga ärenden. Fred var återställd i världen, men de onda makterna gingo ännu lösa. Man beslöt, att de skulle bindas och aflägsnas ur gudars och människors närhet. Mimers hufvud hade sagt, att Gullveig var pånyttfödd. Loke hade efter tvekampen på Vågaskär försvunnit. I Asgard fanns Lokesonen Fenrer ännu. Man visste nu, att han var född till gudarnes skada och borde förskaffas därifrån. Detta vardt beslutadt. Döda Fenrer kunde de icke, emedan han fått löfte om säkerhet till lifvet. Fenrer hade Lokes lekfulla skick och falska ögon.
Rl. har vidare i nåder föreslagit, att de fyra embetsoch tjenstemän, för hvilka minskning i inkomster inträffat derigenom, att det förräntande af depositionsmedel, som uti Kongl, brefvet den 10 Juli 1816 medgifvits, för att med räntan förbättra dessa tjenstemäns lönevilkor, sedermera, jemlikt Kongl, brefvet den 4 April 1840, upphört, de tvenne, som från nämnde tid ännu i tjensterna qvarstå, måtte personelt å allmänna indragningsstaten uppföras till ersättning så länge de syslorna fortfarande innehafva, kamererare!! med 200 r:dr och förste notarien med ett belopp, motsvarande skillnaden emellan hans nuvarande lön (218 r:dr 6 sk. 5 r:st.) och den Öfverståthållare-embelet föreslagit (400 r:dr), eller med 181 r:dr 41 sk. 7 rst.
Och då saken rörde en fråga af betydande vigt inom kreditlagstiftningen, hvilken sistnämnda länge påkallat och under sednare tid jemväl tillvunnit sig lagstiftande maktens synnerliga uppmärksamhet; — då för samma ändamål, som fordrat och fordrade nya lagars stiftande i handelns och näringarnes särskilda grenar, det mäste vara lika vigtigt, att redan gifna lagar rätt förstodos, tilllämpades och efterlefdes; — och då Justitie-Ombudsmannen af det utlåtande, Kongl. Hofrättens ledamöter i denna sak afgifvit, måste sluta, att samma Rättsledamöter vid framtida utöfning af domarekallet skulle i likartade fall låta sig bestämmas af enahanda åsigter, hvilkas lagstridighet syntes Justitie-Ombudsmannen gifven, och hvilkas tillämpning hotade att undergräfva sjelfva grunden för vexelrättens och vexelrörelsens bestånd, hade Justitie-Ombudsmannen — om än det anmärkta felet, såsom utan tvifvel ursprungligen tillkommet genom förbiseende af den pröfvade rättsfrågans särskilda beskaffenhet, skulle, derest det blifvit erkändt, hafva saknat väsendtlig betydelse, helst det i förevarande fall icke vållat någon större skada, likväl, i betraktande af den verkan, som en Öfverrätts domslut ofelbart utöfvar på ganska många underdomstolars behandling och bedömande af likartade rättst vister, äfvensom af den särskilda, menliga inflytelse på affärsrörelsen, som, efter hvad redan blifvit antydt, utan tvifvel vore att befara, derest oriktiga och vilseledande föreställningar om vexelns natur och rättsskraft hos domtolarne vunne insteg och befästades — trott sig icke kunna undgå att anställa åtal. Efter att hafva erhållit del af den underdåniga förklaring, Kongl. Hofrättens ledamöter afgifvit, inlemnade Justitie-Ombudsmannen deremot underdåniga påminnelser.
— Hon sysslar med lin och ull, Och nu, tant lilla, sedan jag presenterat för arbetar gerna med sina händer och är som en dig vår nya postillonne d ' amitié — om jag får köpmans skepp, som från fjerran länder hemvränga litet på uttrycket — så tycker jag just, för mycket varor och egodelar. — Bittida står att du sjelf kan aflägga din tystlåtenhet och hon upp, bespisar sitt tjenstfolk och gifver piHon vaktar och låta Iduns läsarinnor få litet godt af din månggorna hvad dem tillkommer. åriga, rika erfarenhet och lära känna ditt varma vårdar med glädje hvad hon har om händer. Det, som ej angår henne, bryr hon sig ej om. hjerta. D e t kan eljes hända, att jag endera dagen Hon omgjordar sina länder och utsträcker sina faller på den idén att hålla dem skadeslösa armar; hon är verksam i huset, ty hon märker genom att berätta dem din historia, så att de hvad som gagnar eller skadar, hennes lampa få klart för sig, att det verkligen fins en liten slocknar ej om natten. — Hon sträcker sin » tant Anna » någonstädes — hvar skall jag hand efter spinnrocken, och hennes fingrar fatta icke förråda. D e kunde annars tro, att du spindeln — hon arbetar gerna och flitigt. — Hon utbreder sina händer öfver fattiga och bara är ett fantasifoster. behöfvande, gifver och hjelper gerna. — Hon Inga stockholmsnyheter i dag. Hinner ej dermed. D e t är för öfrigt endast ledsamma håller sitt hushåll i godt stånd, går ej omkring saker, som hufvudsakligen sysselsätta sinnena: Blampig och smutsig. Hennes prydnad är rendåliga tider, kriser, falliter och försnillningar, lighet och flit. Hon upplåter sin mun med höstdusk, reumatism och influensa. Från utvishet, på hennes tunga ligga milda läror, hon landet höra vi om troner som vackla och redrager sina barn till Guds ord. — Hennes geringar som störta, om skandaler och omman lofvar henne, hennes söner komma och hvälfningsplaner.