Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande indrifningen eller afskrifningen af hvad för närvarande återstår utaf samma skulder, sä har behandlingen och pröfningen af alla härvid förekommande frågor i sednare tider blifvit öfverleinnad till Kongl. Kammarrätten, på hvars afgörande i laga ordning, dessa frågor alltså numera bero; vid hvilket förhållande, och med afseende å de särdeles förmånliga betalningsvilkor och eftergifter, sorn för ifrågavarande skulder blifvit af Rikets Ständer särskildt beviljade, Utskottet anser sig böra hemställa, att den om afskrifningen af deras hela återstående belopp nu ånyo gjorda framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 10 April 1854. Bifi. till R. St. Rrut. 1853 Sf 1854. 4 Sami. i Äfd. 34 Haft. 18 Siats-Utskottets UtlåtandeN:o 98., N:o 98 Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 April 1854, kl. 3 e. m.i Utlåtande, angående ett ytterligare läns beviljande för hamnbyggnaden vid (Vadstena. (R:gs Alil.) För anläggningen af en hamn vid staden Wadstena beviljade Rikets Ständer under 1847 och 1848 års riksdag nämnde stad ett lån å 32.000 r:dr, emot återbetalning af sex procent årligen utaf den ursprungliga lånesumman, hvarvid räntan för det återstående kapitalbeloppet skulle beräknas efter 4 procent. Derefter har Kongl. Majit, med bifall till stadens hamnbyggnads-direktions underdåniga anhållan om ett ytterligare lån å 10.000 r:dr för hamnbyggnadens fullbordande, den 11 Augusti nästlidet år beviljat och till utgående frän handelsoch sjöfartsfonden anvisat det sålunda sökta nya lånet emot 4 procent årlig ränta samt kapitalets återbetalning medelst erläggande af en tiondedel deraf årligen efter det hamnbyggnadsarbetet blifvit fullbordadt.
D> I.ån Utskottet föreslagit, att Riksgälds-Contoiret skulle upptaga såsom permanenta Annuiteter, anser jag ganska nyttigt, om delta Lån-System tills vidare inskränkes till den Summa som erfordras för att liquidera Banken sina till Stats-A erket lemnade Förskotter och utelöpande Riksgälds-Sedlat. Då BancoUtskottets Betänkande egenteligen endast innefattar anmärkningar emor StatsUtskottet, så anser jag förstnämnda Betänkande böra åtfölja de öfriga Anmärkningarna till StatsUtskottet. Grefve Lillj ener antz, Johnn Wilhelin: Vid första början af Banco-Utskottets sammanträde, har jag allaredan tillkännagifva, det jag med Friherre Cederström delar den öfvertygelse, att Discont-rörelsen, lemnad åt enskildla Bolag emot viss andel i vinsten , som til Banken erlades, skulle i alla afseenden varit förmonlig, ty: 1:0 med föra Disconterna i detta fall icke en skadelig ökning af representativt Mynt, och 2:0 blifva förluster och kostnader alltid Större, och behållningen mindre, då Rörelsen skötesaf en publik administration J 424 Den 7 Juli. f. m. men i närvarande minut, då Nationell är bragt i vada, genom en dagligen tilltagande1 låne-feber, hvilken lik alla andra paroxysmer mäste genom kylande medel sagta fördelas, vöre privata Discont-Inrättningar, titan understöd af Banken och Discont-rätt derstädes, otillräckeliga att fylla behofvet. Ehuru jag ingalunda finnér att enskilda Discont-Inrättningar icke kunde ät ActieÄgare lemna mer än 6 procents årlig Benta, dä af nu befintliga somlige gifvit om. kring 50 procent årlig vinst, medgifver jag likväl, att genom privata Disconter Bunian tor Lån svårligen skulle kunna nedsättas till 5 procent, och behållningen likväl Blifva lockande för Actie-Ägare, sedan Bankens andel vore godtgjord. Vid Återremissen af Höglofl. StatsUtskottets Finance-Plan, återstår för mig endast den önskan, att mitt under den 16 3M j till Höglofl.
Enl. milt omdöme, måste ändamålet Den 16 Augusti e. m. 429 med postinrättningen vara i främsta rummet icke blott att åstadkomma säkerhet för brefvens afgång till adressorten, utan äfven att bereda en möjlighet för den, till hvilken ett bref är adresseradt, att på de kartor, som ål följa posten, sjelf efterse och kontrollera, huruvida han å Postkontoret har något bref att utbekomma eller icke. Jag anser således den här föreslagna förändringen innefatta ett ytterligare betungande för korrespondenten, hvilket betungande under nuvar:de förhållanden aldrig varit i fråga. Jag vet icke ens, om man med detta förslag afser uphörandet af de s. k. post-prot:na. Jag förmodar, att det icke kan vara meningen, emedan dessa prot:r innebära just den kontroll, som vederbörtde revisionskontor har att följa vid granskning af redogörelsen öfver postmedlen. Men om äfven dessa prol:r fortfarande bibehållas, upkommer likväl för afsändande eller emottagande korrespondenter en svårighet att kunna utröna, huruvida bref blifvit från Postkontoren afsönde och till adressorten ankommit. Nu måste man i de flesta fall, såvida den afsändande korrespondenten icke vill underkasta sig denna afgift, åtnöja sig med det svar, postförvaltaren, om brefvets afgång eller ankomst, honom lemnar; utan att det blifvit lemnad någon möjlighet att, annorledes än genom förnyad korrespondens, erfara, om det förra brefvet framkommit. En större säkerhet finnes, om uti Postkontorets förmak kartor uthängas, hvarå jag kan se både namnet och dagen, då brefvet åtgått och till destinationsorten ankommit, må vara att oriktig person uttagit brefvet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PKOTOCOLL, HÅLLNA iros HÖGLOFLIGE &]tiMD12&SN&DLlHHr mm Amm* VID lagtima Utksiwgen t ^tudUjohu AK 1859-1800. Wettle Häftet. - gj ««•«- STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1860.
1 — Bildhuggeriarbclen, som utgöra konslnärsarbeten, . , . Fria. andra slag och arkitektoniska arbeten af ämne, hvilket, såsom arbetadt, ej är i taxan speciliceradt , 1 skålp. 25 Bin i kupor Fria. Biscuit, arbeten deraf, 1 skålp. 18 Bleckstagarear beten, ej specificerade: 25 olackerade 1 skålp. lackerade . 1 skålp. 40 Blod, kreaturs-, alla slag Fritt. Blodiglar Fria. Blommor, naturliga, Fria. konstgjorda, af tvg, papper eller halm 1 skålp. Blomsterlökur Fria. Bly: oarbetad!, i tackor eller rullar Fritt. arbetadt, ej specificerad!: omåladt ocn olackeradt 1 skålp. måhult eller lackeradt 1 skålp. 20 Blyerts Fi i. Blyertspennor: 1 skålp. 3 Blår, hampoch linFria. Bläck, skrif1 kanna 50 Bläckpulver eller Substans 1 skålp. 15 Boksta/sstämp/ar samt Boktryck och Stilar 1 skålp. 10 förslilna och obrukbara eller s. k. Stilskrol Fria. Bokoch lioppurtrycksiärta 1 skålp. 10 Bolus, hvit och röd, samt Terra Sigillata Fri. Bomull Fr i. Borax 1 skålp. 4 Boraxsyra dt Natron eller tinkal Fritt. Borslbindarearbeten: med infattning af opoleradt eller måladt träd eller jern 1 skålp. 25 med infattning af poleradt eller lackeradt träd 1 skålp. 50 med infattning af ben, born eller andr a ämnen . 1 skålp. t — Bl uu holtz; Ii ä 11 löie s till Färg träd. Bokguld ; se Guld. Blonder; se Spetsar. Boksilfver; se Silfver. Blyglete; se Glete. Borst; hänlores till Hår. andra slag. Bokbindareclotb ; häoföres till Vafuader, bomulls*. 302 Förslag till Tulltaxa. Bouillon de pnche
Ad:s beslut undergått den hufvudsakliga förändring, att K. M. har sig öppet att tillåta bankrörelse eller icke, det är af mindre vigt, att aktiebref från säkerhetshandlingarne uteslntes, hvarföre jag ej heller vill sådant bestämt påyrka. Hr Aminoff: Sedan den siste värde talaren nu förklarat, att han ej vill påyrka aktiers uteslutande från säkerhetshandlingar, har jag, som förut begärde ordet och innan denna förklaring afgafs, ej något alt i saken vidare andraga. Gr. Sparre: Hvad först beträffar Frih. Palmstjernas anmärk, emot ordet ”tillskjutils,” finner jag densamma vara fullt befogad och förmodar, att det orätta ordets begagnande härleder sig från något förbiseende eller skrif-fel. Vidkommande derefter Hr Arnells yttrande, så och då den värde ledamoten ej framställt något bestämdt yrkande, torde yttrandet ej behöfva till besvarande uptagas. Hr Arnell har sjelf erkänt, alt aktier kunna vara fullgoda säkerhetshandlingar. Det är väl då icke skäl att utesluta dem, och torde härvid ej böra förbises, att alla säkerhetshandlingarne, enligt mom:s innehåll, skola af bolaget godkännas, vid hvilket förhållande det ej är troligt, att bolagsmännen, som äro för bolagets förbindelser solidariskt ansvarige, skola godkänna sådana aktiebref, hvars säkerhet kan ifrågasättas. Propos. till bifall å denna § utan förändring blef först framstäld, men besvarad med Nej; hvarefter ifrågavar:de § bifölls med den förändring att, i stället för ordet ”tillskjutits”, infördes ordet ”tillskjutes.” i 28 Den 16 September f. m. §:n 8. Bifölls. §:n 9. Gr. Sparre: l:s(a mom. af denna § utgör onekligen elt af de vigtigaste stadganderna i liela lagförslaget. Här är icke fråga om mindre än möjligheten för Privatbankerna att existera, ty, så vidt jag kunnat erfara och för att döma efter de yttranden, sorn af delegare i dessa banker vid flerfaldiga tillfällen blifvit afgifna, skulle inskränkningen af deras sedelutgifningsrätt till sedlar å 6
Jag ser den ännu framför mig, ser hvarenda liten blå åder, som grenar sig genom denna bländande hvita marmorhand. Det är som kände jag ännu den retande mandeldoften i min näsa, och mitt öga fuktas. Ibland stannade det icke vid blotta handkyssningen, utan han tog mig mellan sina knän och kysste mig på pannan. En morgon omfamnade han mig med ovanlig ömhet och sade: »Jag har i natt drömt något vackert om dig och är mycket belåten med dig, min kära Harry». Medan han uttalade de naiva orden, kom det ett leende på hans läppar, hvilket tycktes säga: om Harry uppför sig än så illa i verkligheten, skall jag ändå alltid drömma något vackert om honom, så att jag alltid må kunna hålla af honom. Harry är hos engelsmännen den familjära benämningen på dem, som heta Henrik, och motsvarar således helt och hållet mitt tyska dopnamn »Heinrich», hvars familjära version, sådan den brukas i min hemort — Heinz, Heinzchen, Hinz — är synnerligen illaljudande. Heizchen kallar man de små nissegubbarne; »katten i stöflarne» och öfver hufvud taget katten i folksagorna heter »Hinze». Men det var icke derför, som mitt namn blef angliseradt, utan till ära för en af min fars bästa vänner i England. M:r Harry var min fars affärskorrespondent i Liverpool; han kände de bästa fabrikerna för manchestersammet, en handelsvara som låg min far synnerligen om hjertat, mera af ambition än af egennytta, ty fastän han påstod, att han förtjenade ganska mycket pengar på den varan, så var denna förtjenst nog temligen problematisk, och jag tror, att han skulle ha varit i stånd att sätta till hur mycket pengar som helst, för att få ha den äran att sälja manchestersammet af bättre kvalitet och i större kvantitet än konkurrenterna. I det hela taget var min far ingen beräknande köpmanssjäl, fastän han alltid satt och räknade; handeln var för honom mera en lek, som när barn leka soldat eller »leka bod». Hans verksamhet var egentligen endast den att evigt och alltid vara sysselsatt.
Det saknas således icke anledning at.t i afseende derå genast utföra den föreslagne förändringen utan annan inskränkning, än om tilläfventyrs någon löntagare då ännu qvarstår vid lön, som han före nämnde reglering innehaft; likasom det skulle kunna ifrågaställas, att ersättningen endast behöfde bestämmas till de belopp, nya Staterne för hvarje grad upptaga. Men då det dels möjligen icke varit åsyftadt att, i förstnämnde hänseende, åt nyssbcrörde stadgande gifva en sä vidsträckt tillämpning, hvilket å löntagarnes sida ej heller torde vara beräknadt, dels, vid det kända förhållandet, att Indelta Arméens löner, genom högre markegångspriser och afkastning af de för löningsfondernes räkning utarrenderade boställen, vanligen ej obetydligt öfversligit de i Stat uppförde belopp, billighet och rättvisa fordra, att dithörande Embetsoch Tjenste-män, icke mindre än alla öfrige, undfå ersättning efter hvad lönerne verkligen utgjort under den period, som till grund för ersättningens beräknande i allmänhet antages, samt för öfrigt utlörandet af så genomgripande förändringar, som den ifrågavarande, bör verkställas med den varsamhet, att lidande för enskilde derigenom icke uppkommer; finna Comiterade sig ega fullt skäl till den underdåniga hemställan, att här förut i underdånighet föreslagna allmänna grund för indelta lönernes indragande och ersättnings beräknande jemväl vid Indelta Arméen måtte tillämpas. Dock kan densamma, hvad angår tidpunkten för indragningen, endast iakttagas, så vidt fråga är om sådana ränteoch tionde-anslag, hvilka, enligt redan faststälda SpecialStater, directe disponeras af vissa löntagare, hvaremot de, som ingå till Regementernes löningsfonder, så mycket heldre måste indragas vid den tid, då förändringen i allmänhet tillvägabringas, som af dessa sednare, genom Tjenslemäns afgång eller befordran, räntor och tionde af vissa egendomar icke kunde blifva disponible, hvadan ej heller successiv indragning deraf är verkstälbar.
Deruti anmärktes först, att som upplyst blifvit, det de två Rådmän, hvilka såsom ledamöter i Magistraten jemte Justitiarien deltagit uti nu i fråga varande beslut, aflidit, ansågs åtalet hafva förfallit, i. hvad det anginge bemälde Rådmän Beträffande åter den emot Justitiarien förda talan, yttrar sig Kongl. Hofrätten, att emedan, på sätt Advokat-fiskalen anfört, Magistraten i Waxholm, som, till åtlydnad af BorgareStåndets beslut om nytt val af Riksdagsman för Staden, efter Rådmannen Rathsman, samt Konungens Befallningshafvandes i Stockholms län deraf föranledda skrifvelse till Magistraten angående föranstaltande om sådant val, bordt, i enlighet med föreskrifterne i 11 § Riksdags-ordningen, besörja att valet med all skyndsamhet blefve verkstäldt, i stället, sedan Magistraten vid ärendets behandling sjelfmant och utan laga skäl väckt fråga om Rathsmans behörighetatt fortfarande vara Rådman i staden och vid Riksdagsmannavalet komma under omröstning, samt, uppå Rathsmans yrkande, meddelat utslag häröfver äfvensom i sammanhangdermed utsatt dag för valets förrättande, sedermera, utan annan anledning, än Ratsmans begäran om hänvisning till sökande af ändring i samma utslag, genom ytterligare beslut, innefattande den begärda hänvisningen, förklarat, att det beramade Riksdagsmannavalet emedlertid finge anstå, genom hvilket förfarande af Magistraten den förordnade valförrättningen blifvit obehörigen uppskjuten; ty och då hvad Justitiarien, som i egenskap af Magistratens ordförande deltagit i berörda beslut, till sitt urskuldande anfört, icke förtjenade afseende, pröfvade 16 Kongl.
Vid återremissen af Utskottets Betänkande, har Preste-Ståndet till Utskottet jemväl öfverlemnat en af Herr Doctor Wieslander den 29 Februari nästlidne år väckt motion om förnyande af Rikets Ständers den 2g September 1834 till Kongl. Majit aflåtne underdåniga Skrifvelse i förevarande ämne, hvilken motion förut varit öfverlemnad till Lag-afdelningen afPresteStåndets enskildta Utskott. Vid besvarandet af hvad sålunda blifvit, inom de Resp. Riks-Stånden, yttradt, i anledning af det afgifna Betänkandet, får Utskottet först upptaga anmärkningen, att de framställde förslagen skulle leda till upphäfvande af hvad Rikets Ständer i detta ämne förut hos Kongl. Majit i underdånighet yrkat. Utskottet har icke åsyftat ett sådant upphäfvande och tror sig icke eller hafva genom Betänkandet gifvit anledning dertill, då Utskottet, långt ifrån att sätta i fråga någon förändring af hvad Rikets Ständer vid sista Riksdagen, genom underdånig skrifvelse den 29 September 1834» föreslagit» uttryckligen förklarat, att de nu framställda förslag äro föranledde af Utskottets föreställning, att den allmänna reglering, hvarom berörde underdåniga Skrifvelse handlar, svårligen under närvarande förhållanden och tilläfventyrs icke förr än efter en längre tid kan åstadkommas, och att emedlertid, intilldess en sådan reglering kan försiggå, det i Församlingen tjenstgörande
M:ts nådiga uppmärksamhet, så väl på kostnaderne i fråga om dessa båda fonders serskilda förvaltning, som den brist, stor 11,675 Riksdaler, som uppstode i de afsedde tillgångarne genom upphörande af den retroaktiva afgift, sora, i händelse af båda fondernas förening, direktionen ansett Borgmästare och Kommissions-landtmätare böra erlägga, men som nu förfölle, hvarföre E. K. M:t, i betraktande af hvad direktionen öfver Civilstatens pensions-inrättning underdånigst anfört, samt med afseende å angelägenheten deraf, att ifrågavarande pensionsanstalt till förmån för Borgmästare i städerne, utom Stockholm, och Kommissions-landtmätare, jemte deras enkor och harn, må komma tili stånd, uti högstberörde nådiga skrifvelse behagat i nåder föreslå Rikets Ständer att till bemälde direktion måtte, i ofvan omförmälde hänseende, från Riksgälds-kontoret fa på en gång utbetalas det af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte beviljade anslag af 8,800 R:dr årligen för åren 1848, 1849, 1850 och 1851, med tillhopa 35,200 Riksdaler banko, samt att meranämnde årliga anslag derefter framgent må af direktionen qvartalsvis få uppbäras, allt mot förbindelse, å direktionens sida, att, derest pensions-inrättningen efter det nyssnämnde 8,800 R:dr jemte ännu j:dels års statsanslag hunnit blifva räntebärande, icke linnes redo till pensioneringens vidtagande, alla de uppburne medlen, jemte den derå erhållna räntevinsten, till Riksgälds-kontoret återbetala. Hvad E. K. M:t sålunda i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande och som Rikets sednast församlade Ständer, vid beslutet, att såsom bidrag till en serskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt
Rikets Ständers ConstilutionsUtskott, då det börjat sitt under N:o36afgifne Memorial precist med den mening, hvarmed det hade bordt sluta, nemligen: ”att Ut”skottet, som djupt kände värdet och tyng”den af sitt kall, icke vore nog förmätet ”alt tro sig hafva uppfyllt allas fordringar;” har derigenom liksom i förhand velat antyda, alt det djupa i känslan icke sträckte 330 Den 18 Julii e. m. sig till sak, utan blott till Person, oell att Läsaren följaktligen icke borde vänta, det allas fordringar skulle uppfyllas. Jag tillstår uppriktigt, att det känslofulla Utskottet verkligen hållit ord; ty näppeligen har någon enda Svenk mans fordran blifvit uppfylld, om man undantager Konungens Rådgifvare, och de öfrige Personer, hvilkas Embetsmannaåtgärder velat till Ständernas bedömmande öfverlemnas. Utskottet säger sig saknat skäl att tillämpa 106 §. i RegeringsFormen, utan endast 107 §., eller med andra ord, Evangelium i stället för Lagen. Månne det bör bero dervid, att Utskottet för dess del sålunda ansett sakerna? Är af Utskottet anmärkt emot StatsRådets Ledamåter, utom Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, som var f'rånvarande, och Föredraganden Herr StatsSecreteraren Danckwardt, att den 22 December 1824 hafva såsom Rådgifvare gillat indragningen och den förbjudna fortsättningen af Tidningen ConversationsBladet. Utskottet har, utan att vilja förneka vidden af den arbitraira makten i så beskaffade frågor, hvilken i 8 mom. 4 §• TryckfrihetsFörordningen är Herr HofCancelleren preliminairt, och Konungen definitift, tillerkänd, dock, lika med Herr JustiliaeCanzleren och Herr StatsSecreteraren, hyst Oen 18 Julii e. m. 33r den mening, att det i ConversalionsBladets anmärkta artiklar nyttjade framställningssätt hvarken varit smädligt, ej eller af någon förledande och vådlig egenskap.
För öfrigt är det ännu en olägenhet, nemi. den, att man icke sagt, hvad säkerhet Staten skulle erhålla för sin försträckning. Aktiebolaget har icke att gifva någon annan säkerhet än sin egendom, och denna egendom är icke något annat än en bana, som ännu icke är anlagd. Staten finge således ingen säkerhet för lånet, såvida ej kontant aktieteckning skulle ega rum och utgöra säkerheten, men om så skulle ske, har man ju mast gå ifrån sjelfva utgångspunkten, som var den, att Staten skulle öfvertaga hela förlaget. Huru man än vill betrakta saken, möta således idel svårigheter. Jag tror, att StatsUtsk. vid detta tillfälle icke kunnat komma till något annat resultat än det, hvartill det kommit, och huru vigtig Boråsbanan än må vara, torde det dock med dess anläggning kunna anstå till nästa Riksdag, som inträffar redan nästa års höst. Jag anhåller, på grund häraf, om bifall till punkten. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: Tvenne talare hafva på anförda skäl tillstyrkt återremiss af punkten; tvenne andra hafva, likaledes på anförda grunder, anhållit om bifall. Lika med de förste värde talarne får jag, som känner förhållandena uti den ifrågav:de orten, vitsorda dess stora behof af en jernväg, och till de skäl för återremiss, som redan äro anförda, tager jag mig friheten lägga ännu ett, som ej blifvit omnämnt. Man har talat om den betydliga industri, som idkas i orten, och det mindre betydliga jordbruk, som der bedrifves, samt om innebyggarnes stora behof af att få råämnen till sina fabrikater och lifsförnödenheter från Götheborg och andra orter, men man har icke erinrat om det stora värde, som ligger i sydvestra Westergöthlands ännu knappast kända betydliga skogar. Jag vet, att man påbörjat ganska vackra företag för dessa skogars förnuftiga begagnande, såsom sågverk m. m., men dessa företag hafva hittills mött stora svårigheter i de ytterst dåliga transportmedlen. Jag tror, att i denna omständighet ligger ett ganska stort skäl att tillse, om någon möjlighet finnes att icke försena jernvägs-anläggningen ända till 1800 eller 1861.
Län anmodas att låta 78 Fröt, Vt dr. d. »6 Jan, 1829. underrätta Revisorerne och Suppleanterne hvar i sitt Län. S. D. Vid förnyad föredragning af Con] stitudons-Utskottets Memorial N:o 4, med åter* lemnatidet af ea frän Högvördige Preste - Ståni det remitterad Motion om bestämmandet af tiden för Kiksdagsmannavalen, beslöt Bonde-Ståndet, att läggasamma Memorial till Handlingarne. S. D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Occonor mle ■ Utskotten: Kongl. Majus Nådiga Proposition (ill Rikets Ständer, angående en ny Stängsel-Börordnlng, med de dervid muntligen och skriftligen afgifae anföranden. S. D. föredrogs å nyo och gillades Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkanden: N:o 18, i anledning af väckt fråga om förr , bud emot utgräfning af myror och kärrängar på Gottland, då tvist derom emellan delägare uppstår, intill dess att Egodelnings-Rätten pröfvat och afgjort både om behofvet och tjenligheten af dylika utgräfningar, och jemväl om den framtida(fördel, som deraf kan vara att påräkna; N;o 15, rörande vackt Motion, det Bevqr Prnt. TJtclr. tl. 4tf Jan. yg ringj-ynglingame icke matte samlas till vapenöfning förr än de uppfordras till Rikets försvar; N:o 16 rörande yrkad jemkning i beklädnads-bidragets utgörande af Soldat-rotarne inom Pitea Socken; samt N:o 7, j anledning af väckt fråga om rättighet för Nämdeman till skjuts och tractamen. te för alla förrättningar i tjensten.
Krutbruks-ågare sökte restitution utaf erjagd Bevillning; i fråga om särskildt anslag till kostnaders bestridande i och för BeviliningsTaxeringarne inom Norrbottens Län; om sökt bidrag af Statsmedlen till kostnaden för Fångvården i Götheborg; i anledning af GeneraILieutenanten von Rosenheims underdåniga ansökning om utbekommande af innestående Lön; angående Öfversten Reuterskjölds underdåniga ansökning att utbekomma innestående expectance arfvode; rörande väckt fråga om TalmansTafllarnes återställande samt Ilerrar Talmåns Representationskostnad; angående KronoFogden Assessor Hellbergs underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å en lefverans; i anledning af Ca Ridd, o. Ad, Prat, IV, Band. 4a. ■>, ]ven ‘if Mafi /. m, pitainen G. O. Schoughs underdåniga ansökning om eftergift af Kronans Immissions-rätt i hans Extra Lön; öfver Riksens Stånders Revisorers Berättelser åren 1820 och 1822, angående RiksgäldsVerket och General-Assistance-Contoiret ; om räntan å köpeskillingen för Carl Gustaf StadsBruk; i anledning af väckt Motion om indragning af Taffel-penningar för Rikets Högsta Embeten med flerei frågan om Boställes anslående åt KronoFogden i Sollentuna med flere Härader, om föreslaget understöd åt Assessoren Lundeqvist för dess utgifne KammarVerk; angående beråknings-grunden för Riksmarkegängspriset å den under Rikets Enibetsoch TjenstemannaStater med penninge-löner uppförde Spannemål 5 öfver väckt motion om Boställe åt Dornhafvanden i Åse med flere Häraders Domsaga; i fråga om