Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När mer på denna jord en sådan höra vi? Zemire, som ur en flöjt sjöng klar och ren discanten. Hon lopp ackorder ut, den ljufva kärlekspanten. Ock med en lärkas smak hon drillade ibland. Och med sitt tirlill förnöjde haf och land. Såsom en näktergal hon suckade i dalen, O! hennes ljufva bröst, där brände kärleksqvalen! Hon blott min suck förstod, min längtan anade. Ty hennes skarpa blick i hjertat spanade. Men det var icke det, som jag nu ville säga. Blott dess musik-talang vi vilja överväga. "Gör rätt åt all förtjänst", så lyda skaldens ord. Och sällan en Zemire föds i vår kalla Nord. Hvad är mot henne, verld! din Thalma, Catalani, Din Gabrielli med, och alla Spalanzani! När med Zemire i Chor man hörde Jeppes röst Med Grolla, Broka, Fix, då fann mitt hjerta tröst Mot alla lifvets qval, mot smärtor och mot plågor. Och själen svingades melodiens vågor. Upp till Serafers höjd, allena skapade Att njuta sångens lön, bland himlens evige. Och der skall ock en dag, i klara stjerneringar, Min Grolla, Jeppe, Fix, på melodiens vingar, Med Broka och Zemire, uti en lustig dans Af solars klara sken hopfläta sig en krans. Och efter deras namn man stjernorna skall nämna, Och deras rykte så till efterverlden lemna, Der de med evig glans ibland de hjeltar gå Hvars bragder ryktet skref i himlavalfvets blå. Mad. Pleureuse. Du värdigt syster visst, och som din smärta ägnar. Ja och ditt snilles kraft, och det oss alla fägnar. Zemires förtjenster har, med skära penseldrag, För verlden tecknar ut, med värde och behag. Dock har du lemnat bort af dess fortjenster flera, Och dem jag önskar nu att kunna här supplera.
M. i underdånighet anhålla, att berörde taxa måtte varda, genom allmän kungörelse, lill efteiTättelse utfärdad. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Maj 1841. Taxa <2 expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contoir. För Protocolls-Utdrag ^ första arket , 36. — Hvai tdera af de öfriga arken 12. —• Afskrift eller utdrag af resolutioner, bref, böcker, räkenskaper eller andra handlingar af hvad beskaffenhet de vara må, första arket 18. — De öfriga arken hvartdera 8. — Bevis öfver ingifna ansökningar, besvär eller handlingar, hvart ark 16. Bevis öfver återstoden å fastighets-, odlings-eller andra lån, grundade på reviderade uträkningar, hvarje bevis 2: —• — Andra bevis } som å slämpladt papper skrifvas, första arket . .1: J1 vartdera de öfriga 24. — Collationering och vidimation af handlingar, då afskrift företes, hvart ark 8. —■ Fullmagter, Constitutorial j Protocolls-Utdrag på befordringar till ordinarie tjenst med lön eller arfvode på stat; Constitutorial på behaglig tid eller förordnande tills vidare} med tillagda löne-inkomster, äfvensom Constitutorial till förrättning samt afsked erlägges icke någon lösen. Skolande för Öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, som den af Kongl. Maj:t senast stad fästade taxa å expeditions-lösen i Rikets Hofoch Öfver-Rätter samt offentliga Verk innefattar, äfven för expeditionshafvande i Rikets Ständers Bank gälla till efterrättelse. Stockholm den 26 Maj 1841. Exeditions-Utskottets Förtlag till tind. Skrifvelsej N.o 34T N:o 347. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Maj i84r.
Den måste genomgå samhället från roten till toppen, emedan den är lika nödvändig för alla klasser i samhället. Svenska Adels-institulionen upfyller detta vilkor, och har derföre aldrig kunnat blifva en från folket skiljd kast, eller en under någon form npträdande feodal-adel, och Axel Oxenstjerna, motsättande sig några enskilda adelsmäns sträfvande efter feodalvälde, och uplyftande samhällets öfrige klasser i bildning och makt, är en sammanträngd bild af Svenska Adeln och dess karakter alt alltid känna sig vara utgången från och vara till för det Svenska folket. Detta för Svenska Adeln egendomliga förhållande utgör också grunden för min tro att Sveriges Adel bör och kan blifva beståndande, och att den åtminstone ej sjelf hör uplösa sig, jag vill nästan säga ej ens har dertill moralisk rättighet. De pligter, den mot fäderneslandet håralt upfylla, kunna derefter ej, jag fruktar det., upfyllas. Det arom dessa pligter och om de med dem karakterslika, som PresleSt. åligger att upfylla, som Geijer så härligt säger: ”Det gifves Gud vare lof! pligter, som ej låta betala sig och genom inga penningar någonsin kunna representeras. Det är dessa pligter, som egentligen bära upp mcnniskolifvet i alla dess vigt igaste förhållanden. Men isynnerhet visar sig deras betydelse i sådana pligter, der det Den 15 februari f. m. 59 galler lif och död. Det är upfyllelsen af sådana pligter, sora af ålder skapat den sanna krigaren och den sanna preslen. Så skall ock hädanefter ske.” Skola dessa häfdaleckuarens ord blifva en sanning tror jag att Adeln ej bör genom tillintetgörandet af sjelfskrifvenheten tillintetgöra adelselementet i samhället och kan aldrig med min röst härtill bidraga; väl medgifvande, alt den kan och bör till formen förbättras och isynnerhet genom starkare band på upfyllandet af Adelns mot dess rättigheter svarande skyldigheter, gifvas ett mera gagnande lif.
Valrätt skulle tillkomma egare eller innehafvare af jord, bergsbruk eller annan lägenhet på landet, egare eller innehafvare af hus, tomt, jord eller annan lägenhet i stad eller köping, arrendatorer för minst fem år af jord eller bergsbruk om minst 1,000 R:dr Banko uppskattningsvärde, idkare af lofliga yrken med en uppskattad behållen årlig inkomst af minst 200 R:dr Banko, ordinarie embetsoch tjenstemän, samt från ordinarie embete eller tjenst efter egen ansökning afskedade, med gemensamt vilkor för alla att bekänna sig till kristna läran, hafva fyllt 21 år och hafva fem år varit i riket bosatta. Rösträtt skulle beräknas efter graderad skala och valbarhet till ledamot af Första Kammaren tillkomma hvarje valberättigad, som fyllt 25 år och bekände sig till protestantisk lära. Till riksdagsman i Andra Kammaren skulle kunna väljas hvar och en, som vore valbar till ledamot af den Första, derest han fyllt 35 år eller bivistat minst tvänne riksdagar före den, då uppdraget skulle af honom tillträdas. Bland 4 Komtitutions-Utskottets Memorial M 7. Första Kammarens ledamöter skulle 30 väljas af städer och större köpingar med minst 500 invånare samt de Öfrige 145 af landsbygden och mindre köpingar. Bland Andra Kammarens ledamöter skulle vid slutet af hvarje lagtima riksdag 25 afgå och nya väljas för tre lagtima riksdagar. I grundlagsoch lag-frågor skulle första rösten tillkomma Andra Kammaren; i beskattning-s-, penningsoch gransknings-frågor den Första. Stannade båda i skiljaktiga beslut, skulle, efter omständigheterna, frågan förfalla eller af båda kamrarne, vid gemensamt sammanträde, samfäldt afgöras. Riksförsamlingen skulle sammanträda till lagtima riksdag hvart tredje år, den första helgfria dagen i November månad.
Då likväl Utskottet, på grund af deri i detta ämne inom sistnämnda 2:ne Riks-Stånd förda diskussion, dervid icke någon talare förordat Kongl. Maj:ts nådiga framställning om beviljandet af omförmälda anslag, måste antaga, att dessa Riks-Stånds afslag å Utskottets hemställan afser endast den sednare delen deraf, eller angående användandet af 8:de Hufvud-titelns besparingar för ifrågavarande ändamål, lärer häraf följa, alt Utskottets afstyrkande af det äskade anslaget bör anses vara af Rikets Ständer godkändt, men att deremot frågan om ofvan berörda särskilda tillkännagifvande angående besparingarnes användande förfallit. 3:o. Uti 24:de punkten hade Utskottet i momentet litt. a) afstyrkt bifall till Kongl. Majits nådiga begäran om anslag för en ny profession i fysiologi vid Upsala universitet; — och är detta Utskottets yttrande godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med afslag derå, beviljat det af Kongl. Majit för omförmälda ändamål äskade anslag, dervid dock Ridderskapet och Adeln fästat det vilkor, att tjenstens blifvande inne hafvare skulle vara underkastad den förändrade tjenstgörings-skyldighet, som kunde blifva en följd af hvad Kongl. Majit, rörande ordnandet af den medicinska undervisningen i riket, komme att besluta.
JN:o 62 , som samma Utsk:s betank:n N:o 63 öfver motioner om förbud emot utgifvande af skuldsedlar, ställda till sedelhafvareu och till viss man elier ordres, samt Den 5 Juni c. m. i85 samt N:o 65 i anleda, af motioner om ändringar och tillägg i nu gällande stadganden, ang:de bysättning m. m., skulle hvila lills LagUtsk. inkommit ined sitt utlåt, i anleda, af K. M:s nåd. skrifvelse med öfverlemnande af förslaget till den nya civillagen. Vid förnyad föredragning af Lag.Utskrs d. 2 dennes f. ro. på bordet lagda betänk. i\:o 64 öfver väckta motiouer om antagande af en mera fri assigneringsrätt enskilda emellan, än nu äger rum, blef samma betänk, ånyo hegardt på bordet af Hr Rosenblad, Bernh., samt Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh. Ånyo föredrogos och biföllos LagUtskls d. i dennes f. m. på bordet lagda betänkanden: N:o 66. öfver Hr C F. Egnells motion, angrde ändring af beräkningsgrunden för magistraternas bouppleckningsarfvoden; N:o 67. öfver Riksd.fullm. Sam. Anderssons motion, att fattigprocenten i sterbhus måtte utgå, icke såsom nu af summa inventarii, utan i mån af behållningen, sedan skuld blifvit alehagen; N:o 68. öfver Riksd.fullm. Joli. Erikssons motion om tillägg till 17 Cap. i3 §. Hand.bln; N:o 69. öfver Hr Olof Wijks motion om ändring af sista mom. 5 §. samt 1 mom. 7 §. i 17 Cap. Hand.b:n. Föredrogs ånyo LagUtskrs d. 2 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 79, i anledn. af verkställd granskning utaf R.
För sitt handlingssätt i detta fall egde Herr General-Adjutanten ytterligare anvisning genom Kongl, Brefvet den 19 Junii 181 o, hvaruti förordnas, att under Commando-mål i fredstid förstås ibland annat Officerares Commenderingar uti extra förrättningar och föreskrifter för dem, om sådane tarfvas, ordres om Escadrers och Fartygs utrustande, med deras Besättningars och Befäls Commenderingar, jemte Instructioner, som vid expeditionerne böra till efterrättelse tjena, samt ordres till Befälhafvarne, om deras förhållande vid de tillfällen, då Rikets säkerhet, värdighet eller särskilde omständigheter dem fordra. I fråga varande Instruotion hade General-Adjutanten erhållit Nådig befallning af Konungen att upprätta, och att uppvisa Förslaget dertill för då varande Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsén, såsom Generalissimus för Krigsmagten till Lands och Sjös, och då 0SS Riksens Stärlders det första Förslaget efter undergången granskning, ej funnits nog fullständigt, för att svara emot det åsyftade ändamålet, att i möjligaste måtto förhindra Lurendrägerier och Tullförsnillningar, hade Herr GeneralAdjutanten sökt uppfylla Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens i detta afseende yttrade Nådiga önskningar, medelst upprättande af ett nytt Förslag, som blifvit gilhodt och af General-Adjutanten inför Konungen föredraget, af Honom i Nåder bifallet och genom Hans Kongl. Majrts höga påskrift sanctioneradt. Någon fråga om upphäfvande eller ändring af gällande Författningar uppstod dervid icke och derom ansåg Herr GeneralAdjutanten sig ej heller åligga att göra någon anmälan. Lagförändringar, hvilka icke ens Amro tillämnade, kunde således i StatsRådet hvarken projecteras eller beslutas.
Länet upläste kungörelse, blifivcr bestämd, warda behörigen werkstäld ä det ställe innom Häradet eller Tingslaget som Gäldcnärcn sjelf förcflär, eller ock ä LandsCancelliet i händelse han skulle det ästunda; hwilkct i bägge fallen bör Förrättningsmänncn wio pantstrifningcn uttryckligen tilkännagifwas. I sammanhang härmed, och pä anledning af frän Hederwärda Bonde-Ståndets Ledamöter inkommen anmälan, tror Lag-Utskottet stg likaledes äga fullkomligt skäl till Riksens Högloft. Ständers pröfning hemställa " om Den Zo September. 1049 sm icke dek antagna Auctions-sättet genom sä kalladt Upoch Afstag, hwilkct för största delen bland Landtmän och i synnerhet Allmogen är föga kändt och i sig sjelf mindre tjenande till äsyftadt ändamäl, köpeskillingens förökande, än alt ofta ställa köparen uti misstroende och betänksamhet att i sä konstlad handel sig in, läta, mä Ivid försäljandet af Fastigheter ä Landet hädanefter uphöra, samt de annars wanlige och af en hivar kände llpslag nyttjas: dock att med alle Egendomars försäljande, deruti Banquen eller annat Publikt werk äger fordran, i alla delar förhälles pä sätt som Författningarnc i sädane serskildte fall fbrcskrifwa. Stockholm den is:de September 1809. Pä HögloS. Rit derssapets sch Adelis Pä Högw Pra^e-Skändets Ledamöters wägnar, Ledamöters wägnar, Larl LtjernkLstt. Olok furbäck. Hvgtarade Borgire^Ständets Pä tzederw. Bonde Ståndets Ledamöters magnar. Ledamöters magnar, k. 14. OrevvLLMiilst. silria Olokskon. ^ok. kkolmberAsson. > Uppä derom af Herr Grefwen och Landt-Marskalken gjord proposition blek detta Lag-Utskottets Betänkande till alla delar bifallit.
Den Utgifwande likwäl obetagit, akt i ett dcrifrän ätstilt yttrande, meddela Allmänheten hwad han anser til sakens ännu wärmare upp' f 1244 Den 2 cdctober. upplysning hörande; dock sä, att hwad Allmänna Lagen om Domqwal stadgar, icke öfwerlrädes, wid det answar som derstädes i samma fall utsättcs. 4:0 Att Protocoller och Handlingar i förlikta Brottmäl, ej mä, sä länge Parteriia lefwa, utan drra§ ömsesidiga tillständ, af trycket utgifwaS. s:o Att hwarken sädank, som rörer gröfwa mindre kända mistgerningar och stpggelscr, eller pä annat sätt högeligen särar blygsamheten, eller hädelser emot Gud och Verldslig äfwerhet innchäller, eller hwad i anseende till Personer, hwilka ett mäl icke egentligen beträffar, kunde hafwa influtit otidigt, anstötligt och förklenligt, mä i sädana Handlingar, genom trycket kungöras, utan sä wida, hwad sistnämbe fall angär, äberopandet skulle prbfwas nödwändigt till upplysning och styrkande af sjelfwa hufwudsaken. Hwilkerr pröfning domaren, som sist i mälet dömt, likaledes werkställa bör. Förbrytelser emot i:sta och arbra punkterne af -etta Moment, skola beläggas med Etthundrade Riksdalers böter för hwardcra punkten; för sädana som ske emot Zrdje punkten, medelst obehöriga Noters bifogande, skall i plikt erläggas Tjugufem Riksdaler, utom answaret, sä wäl för Noternas som det särskilta yttrandets innchäll; ändteligen, för hwad emot de öfrige 4:de och s:te punkterna i allmänt tryck stridigt utkommer, böke Utgikwaren Trettiotre Riksdaler Sejlon Skillingar, antingen han försummat att Domarens yttrande öfwer sädana Handlingars tryckning wederbörligcn äska, eller des' antydan efter eget sjelstycke äsidosatt.
Hvarken tid eller lust har jag att läsa igenom denna förfärliga epistel, men kommer likväl ihåg att jag i början lofvar skrifva om Pappas och mitt gårdags samtal. Jag hinner ej mer än säga det Pappa då berömde dig mycket, sade att alla, således äfven jag, kunde vara nöjde om de i någon mån liknade dig, men påstod icke dess mindre, att jag icke borde söka härma dig. Är detta rätt logiskt? Alla ord komma då också i omlopp, som jag icke kan hjelpa att jag finner – Aj aj – jag hade så när sagt något opassande, efter Pappa uttalat dem. Nej Farväl. – En af dessa dagar är Adolf på Svenslund och Maria får veta allt. Hon lyssnar hänryckt till hans tal om Oxar, arrendespannmål, får och svin – något interessantare har hon aldrig hört. Han fattar kanske åter hennes hand – De äro lyckliga såsom i Lunden. De välsigna min Pappa, tala vänligt om mig. Hade jag icke rätt Maria, då jag sade, du promt skulle sluta med att hålla af mig? Inom samma kuvert som detta bref fann Gunilla en ganska tjock lunta, förseglad, och på hvilken Eva, i stället för utanskrift, tecknat följande ord: ”Gunlas Nyårsgåfva hade i år uteblifvit. ”Hvarföre, vet Gunla säkerligen bättre än jag, och ”kommer kanske att än bättre veta det efter ge”nomtråkandet af desse lappar, hvilka i år få häf”tas samman på Sjöröd. Nu börjar åter en ny ti”deräkning.” Gunilla öppnade packan ej genast. Hon visste hvad den innehöll: började bref som Eva hindrats ifrån att ”i ett sträck” tillskrifva, och sedan dels glömt, dels icke haft lust att fortsätta, samt pappersbitar, somliga alldeles fullkluddrade, andra med blott ett eller par ord på. Eva hade, såsom hon sjelf sade, gjort sig till vana att uppteckna klokt och galet som for igenom hennes hjerna, på det Gunnilla äfven skulle hafva godt deraf.
Jerne, Konung Christian elen IY:de, genom bref Jen 4 Februari 1618, tillåtit socknarne att i vanlig ordning taga sig klockare utom skolorne, med skyldighet dock för dessa att af hvart pund säd betala en skeppa till skolebarnens uppehälle, hvarefter såväl under den återstående Danska tiden, som den Svenska, klockare-tjensterna sköttes af substituter, emot en ringa vedergällning och skolans lärjtmgar voro derifrån befriade, hvilket väl hade sina skäl, då icke de såsom stipendiater åtnjöto lönen, utan lärarue bekommo den såsom en deras inkomst. På grund häraf och dä Svenska Staten åtagit sig Danska Statens förbindelser och löften samt det stifts-gods, utaf hvilket de lärda skolorna före reformationen underhållits, af Staten tagits med uttryckligt löfte, att detsamma till skolors och lärde mäns underhållande använda och ännu hades i handom uti kronotionden och åtskilliga kungsgårdar, då i allmänhet Statens förhållande till kommunens medel vore inskränkt till den så kallade jus circa eller tillsyn att de inom kommunen för Sin bestämmelse användes och denna princip fanns i Danmarks Dagvid Skånes öfvergång till Sverige samt den Danska dispositionen icke till stipendier användes eller för detta först afsedda ändamål behöfdes, utan öfvergätt till lön åt lärarne i Statens skolor, då skolorna icke vidare uppfyllde sängoch undérvisnings-skyldigheten på sätt i början ålades, samt det nu angifna förhållandet menligt inverkade på kyrkosången och öfriga klockarnäs tjenste-åligganden, och socknarne derjemte betungades med ny beskattning i gåfvor, så vida de icke skulle se sin klockare lida nöd, och då det dessutom vore en högst vådlig princip, att
Inom få Berättelse öfver Upsala Län för åren 1851—1855. 2 10 år kunna från denria trädskola årligen utdelas träd och buskar lill allmogen, och sådane i . öfrigt tillhandahållas jordbrukare och andre personer, hvaraf man bör kunna förvänta, att håg och sinne för trädplantering och trädgårdsskötsel skola allmännare väckas och spridas, till hvilket ändamål den undervisning, som, på sätt nämndt är, meddelas blifvande folkskolelärare och de i sin ordning kunna framdeles bibringa, bör ganska verksamt bidraga. Husliållnings-Sällskapet i Länet har fortfarande verkat och sökt uppmuntra till trädplanteringar, odlingsllit och en förbättrad hu<djursafvel m. m. Länets landsbygd är indelad i 9 distrikter eller sa kallade Hushållsnämnder, sorn, med hvar sin särskilde ordförande, utgöra lika mångå underafdelnirigar af Hushållnings—Sällskapet. Till dessa Nämnder hafva plogar och klöfverfrö årligen af Sällskapet lemnats, att kostnadsfritt utdelas lill mindre jordbrukare, som gjort sig förtjente af en sådan uppmuntran, och Sällskapets bemödanden hafva, såsom ofvan a.ntydt är, blifvit krönte med bästa framgång. Utom allmänna tällingsmöten, som årligen hållits och hvarvid premier utdelats, såväl för ådagalagd skicklighet i plogens förande, som för uppvisande af utmärktare husdjur, har Hushållnings-Sällskapet äfven på sednare tiden årligen låtit anställa priställingar lör inom Länet producerade sädesslag, rotfrukter, smör och ost, samt haft tillfredsställelsen att finna, det dessa bemödanden att uppmuntra till en omsorgsfullare rengöring af spanmålen och till en bättre smöroch ostberedning icke varit utan god verkan.
' Ni må tro det a r icke roligt att bo tvii husliaill tillsamriians, icke roligt hvarken för små eller stora '. D e sista orden uttalade hon nästan hviskande; det föreföll mig soin hade någon suttit moltyst ocli lyssnat i riiminet nästintill. Håja, inte ditt iitan mitt. det var ju endast den gamla striden, som ska kampas sk länge världen står och manniskohjärtat grafver sig ner i jordens niull. Intet undrade jag på barnen inte. ' Jag. hör att hon vill tala vid gubben ', fortsatte kvinnan och macnen tillade smkslugt: ' Jag tycker faster skulle inte ha nigot otaldt med Iionom vidare '. Nar de så hörde att jag tänkte tri, hand om honom p i hans ålderdoiii, visste de först inte hvarken lirad de skulle saga eller tycka. ' Tror hon kanske.inte, att han liar det bra har? ' sade slutligen min brorson och liiistriia bifogade liögljudt: ' Det gar minsann ingen nöd p % Iionoiii, inte kali han så mycket som k l y f ~ a sönder ett vedt.rä till briinsle, men plocka i sig ocli äta, det kan han riktigt bra det '. ' Jag reder mig godt, som I nog kännen till ', ' vidtog jag, utan att svara p % tal, ' han är min ende bror ocli står m ' ig narniast i världen. Det kali ju vara roligt bhde för honom och mig, om vi nu flyttade tillsammans ocli försökte latta lifvets börda litet för hvarandra. J a g är s % ensam och det känns ofta tungt a t t sitta timtals utan att ha en människa att tala vid '. De sågo åter på mig som trodde de att jag var från vettet. J a g hörde tydligt steg som tassade från dörren och en hviskande röst höjde sig och sade: ' Vi lägga oss inte i det, jag vill inte ha en kaka med p&amp; det baket. Människan kan göra hvilket hon vill '. ' Seså ja, nn lyssna de igen ', hviskade hustrun med en hvass sidoblick.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:u in komne Utlåtm och Betänkin, nemi. från SlatsUtskottet: N:o 40, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Första LIufvudTitel; Den 18 Mars. 203 N:o 42, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens 2:dra HufvudTitel; N:o 43, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens 3:dje HufvudTitel; Bevilln. Utskottet : N:o 5, ang:de ifrågaställde förändringar i föreskrifterne om Allmänna Bevillningens utgörande; N:o C, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse med förslag till förnyad Förordn., ang:de Sveriges och Norrige» ömsesidiga handel och sjöfart; samt N:o 7, i ani. af liiksdagsfullmäktigen Anders Jonssons från Wermlands län motion, ang:de förtullning af varor, som från Norrige införas. H. K. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen (leii 18 Mars 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 14 dennes. Företog R. o. Ad. val af Fullmäktige i R. St:rs Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Lagerbjelke, Gustaf, R. K. N. O., med 182 röster. Hr Printzensköld, Carl, Prot.Sekret., R. K. N. O., med 101 röster. Hr Bildt, Didrik Gillis, OfversteLöjtnant, med 97 röster. Företogs val af Fullmäktige i R. St:rs Riksg:sKont.; och befunnos vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: H.
Till fullgörande af den skyldighet, som, jemlikt Rikets Ständers vid 1828— 1830 årens riksdag fattade beslut, åligger Expeditions-Utskottet att, efter derom skeende anmälan, afvakta Rikets Ständers föreskrift i afseende å upplagans storlek af det s. k. Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, hvilket Bihangs tryckning det tillhör Utskottet att ombesörja, får Utskottet vördsamt föreslå, att, i likhet med hvad som var förhållandet vid nästlidne riksdag, ifrågavarande upplaga måtte bestämmas till 1,350 exemplar. Stockholm den 1 November 1859. Expeditions-Utskottets Memorial N:o 3. I Memorial till Rikets Ständer, i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. Jemlikt Rikets Ständers vid 1828—1830 årens riksdag fattade beslut, åligger det Expeditions-Utskottet att vid hvarje riksdag hos Rikets Ständer föreslå antalet af de till prenumeration, vare sig å alla Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll tillhörande samlingar, eller å hvar och en af dem särskildt, afsedda exemplar samt priset derå; och får, af sådan anledning, Utskottet vördsamt hemställa: att hela antalet af ifrågavarande exemplar måtte bestämmas till 40; att priset måtte prenumeranterne beräknas efter 3 öre