Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tviflar på, att realisationen har många varmare vänner än jag; men jag nödgas likväl bekänna mig till dem, som yrka, att det ej är farligt att låta en god sak utveckla sig, utan att Sätta frågorna på toppen. Hr Rosenblad har behagat anfalla mitt förslag i afseende på myntenheten isina sista retranchementer med förespeglingen, att detta förslag skulle föranleda till ompregling af alla våra mynttecken. Hr Rosenblad känner för väl bancoverkets förhållanden för att icke veta, att denna anmärkning ej äger bestånd inför hans egen lindrigaste pröfning. De nuvar. mynttecknens beskaffenhet utgör således intet hinder för utvexlingens företagande när sorn helst. Hvad opinionsyttringen vidkommer, är det med stor fägnad, som jag, likasom hvarje annan vän af realisationen, hört, att ingen talat emot utvexlingen. R. o. Ad. tyckes vilja besluta en återremiss af betänk., utan att någon satt i fråga silfverfondéns tillräcklighet. Jag tror, att man längesedan upphört att tvifla i hufvudsaken, och ingen har salli fråga, att R. o. Ad. kunde hesitera ett ögonblick att, när frågan återkommer till afgörande, taga ett beslut, som är R. o. Ad. värdigt, det nemi. att uppfylla, hvad som är löfval samt således heder och ära fordra. Jag yrkar således återremiss, icke derföre, att jag hyser någon hesitation vid att gifva min röst för realisationens verkställande, men af aktning för Medstånden. Jag finner icke fördelaktigt för R. o. Ad. att väcka deras missnöje genom en opinionsyttring, helst en opinionsyttring, som har tre Stånds beslut emot sig, är af föga värde, och man ej bör skjuta bort sitt krut onödigtvis. Hr Rosenblad: Det fägnar mig, att Hr Lefre'n sjelf haft godheten vederlägga de Hrr, som mot mig påstått, att Hr Lefre'ns förslag om en ny mynlenhet utgör ett hinder för silfverutvexlingens företagande d. i nästk. Juli. Hr Skogman, Carl Da v., hade inlemnat ett så lydande anförande:
efter styckets slut upprepade gånger af den beRösten är djup, stor och klangfull samt behandlåtna publiken. lades med smak och omvårdnad — dock tyckte Musikföreningen gaf i tisdags i Musikaliska man sig sakna detta något af djup, personlig akademien sin 42:dra konsert inför en publik, känsla, som exempelvis kort förut så elektrisesom till allra sista plats fyllde den stora salen. rande strömmat en till mötes ur fru Nansens Programmet var ock särdeles anslående. Konsång. Så småningom värmde dock äfven hon serten inleddes med K. Goldmarks uvertyr till sin publik och skördade — särskildt efter slut» Sappho », en klangfull och rikt orkestrerad tonnumret: P. Heises » Dyvekes sange » — lifligt bifall. sättning, som väckte lifligt bifall. Kom så det I morgon lördag äro de båda artisterna enganummer, som väl af de flesta motsågs med störgerade för ett andra uppträdande å K. operan. sta intresset, nämligen » Snöfrid », dikt af Viktor Konsert gifves nu flere gånger i veckan. Till Rydberg, komponerad för soli, kör och orkester af hr Vilh. Stenhammar. Det är hela fem år, gårdagens Carreno-konsert få vi återkomma i sedan den talangfulle tonsättaren skref detta verk; nästa nummer. I morgon lördag gifves ny konsert han var således ännu helt ung. Det oaktadt har af violinisten Such och fröken Petersen. I mordet betydliga förtjänster. Musiken smyger sig gon lördag konserterar hr Ragnar Grevillius i väl efter texten och målar karaktäristiskt dess Vetenskapsakademien med biträde af flere förolika bilder. Det hela röjer hos tonsättaren mågor. På söndag gifves en intressant matiné vaken blick för orkesterns resurser och förmåga i Musikaliska akademien till förmån för Arbetsatt använda dessa. Att en och annan reminiscens skolans för lytta och vanföra bespisningsfond. förekommer, låter ej förneka sig, men där finnes Och så hitkommer i slutet af månaden operaFrey, anställd vid kejserliga ock så mycket själfständigt och kompositionen sångaren Hjalmar verkar i sin helhet så frisk och anslående, att operan i Petersburg, och gifver konsert den 28 det ej var underligt, att hr Stenhammar efter dennes.
samt frågan således skulle vara afgjord, är likväl den siste värde talarens anmärkn. af sådan beskaffenhet, att den icke bör lemnäs obesvarad. R. o. Ad. bör icke heller genom sill bifall bidraga till antagandet af en lag, som uti ett eller annat afseende är oriktig. Jag tillåter mig således att med några ord genmäla hans yttrande. Det förslag, som uti den Kongl. Propos. blifvit framställdt fyller en väsendtlig lucka uti vår af den beskaffenhet, att dep icke medgifver sådane föreskrifter, som lagen i andra afseenden bör innehålla. Mycket måste lemnäs åt tro och heder, ty rörelsen bör icke tryckas af former, som på densamma lägga några band. Handelsböcker böra finnas för ali åstadkomma en bevisning; och för köpmannen sjelf är det, för ett ordentligt skötande af hans rörelse, nödvändigt all föra bok, emedan han derigenom erhåller en åskådlig .öfverblick öfver sin ställning, samt kan bedöma huruvida han bör med sin rörelse fortfara eller icke. Vid sådant förhållande bör det icke vara öfverlåtet åt den enskilde, att föra sina böcker, huru han behagar, utan lagstiftningen mäste träda emellan och lemna sådana föreskrifter, all derigenom icke några onödiga band läggas på handeln, men likväl af den beskaffenhet, att tillräckliga kontroller af dem beredes. Enär de band, som under flere år varat, blifvit lossade, genom uphörandet af skrä-inrättningarne, hvilka fordom bidrogo till en god ordning inom näringsståndet, är det nu så mycket mera nödvändigt, alt från lagstiftningens sida sådane åtgärder vidtagas, som nödga näringsidkaren alt i allmänhet iakitaga hvad sora erfordras för beredandet af hans kredit, och som tillika åt det allmänna kan gifva nödig säkerhet att han icke missbrukar den kredit, som blifvit honom lemnad. Införandet af handelsböcker har också allestädes ansetts nödvändigt, och det utgör en brist hos oss, alt sådane ännu icke finnas påbjudna. De svindlande spekulationer och de olämpliga juridiska förhållanden, hvartill våra lagar hittills gifvit anledn., hafva utgjort föremål för K. M:s Nåd. upmärksamhet, samt föranledt framläggandet af den Kongl. Propos:n.
Vid sidan af Konungen uppträder nationalrepresentationen på vissa mellantider, för att anslå medel för det allmännas behof, äfvensom att tillse det förut lemnade medelstillgångar lätt blifvit använda, och samfäldt med Konungen stifta nya eller andra gamla lagar ni. m. Men man måste medgifva, att dessa begge makter kunna råka i strid med hvarandra, kunna gå för långt och, så till sågandes, skena åt hvart sitt håll. Om de råka i strid med hvarandra, så är förhållandet ungefär som mellan tvänne individer; hvardera parten väljer sig compromissarier för att slita tvisten, förklarande sig nöjde med comprornissrättens beslut. Så skulle jag äfven tro att det borde tillgå i fäderneslandets angelägenheter. Representanteller den lägre kammaren bör således jemte Konungen iden öfre kammaren insätta hvardera halfva personalen, fritt och oberoende tagen inom de fem Stånden; och jag är öfvertygad, att hvardera statsmakten då skulle vara man om att i denna kammare insätta personer, respectabla både i moraliskt, politiskt och ekonomiskt hänseende. Desse personer borde der taga plats för lifstid och hafva uppnatt 45 lefnadsår för att kunna dit inväljas, ty vid den tidpunkten af en menniskas lifstid är dess karakter så stadgad och bör vara så känd, att både konung och land om dem kunna formera sig ettsannt begrepp. De borde fortfara i utöfvande af sitt vigtiga kalf intill uppnådda 70 år, då deras nummer uppfylles och rösträttigheten i kammaren upphör, hvaremot den åldrige representanten skulle intaga en hedersplats derstädes och deltagande i discussionen aflemna sina mognade råd, men, sorn sagdt är, upphöra att rösta.
St:r blott föreskrifva RiksgäldsContoret att omedelbart göra ifrågavarande utbetalningar, och redogörelsen stannade ostyckad i detta verk, hvarifrån medlen i alla fall skola utgå och dit de inkomster, som genom Protokolls och Bihangs försäljning kunna äga rum, skola inflyta, och der återstoden af dylika Handlingar i alla fall bör förvaras och redovisas. Komma, i ock för Riksdagens skuld, några utbetalningar i fråga, hvilka höra af K. M:t anbefallas, så kunna de verkställas af StatsContoret förskottsvis intilldess ersättning erliålles af RiksgäldsContoret, på samma sätt, som det tillgår med de Riksdagskostnader, hvilka under närvarande förhållanden gäldas i böljan af ett Riksmöte; innan Stånden hunnit organisera sig och gifva RiksgäldsCoutoret föreskrift om utbetalningarne till StatsCcmtoret. I följd häraf föreslår Motionären, att R. St:r måtte, med föreskriften till RiksgäldsContoret om Riksdagskostnadernes bestridande, förena befallning om deras utbetalning omedelbart till vederbörande fordringsägare så väl under Riksdagens lopp, som efter dess slut, och det på samma grunder, som hittills gällt i StatsContoret, nemi. Herr LandtMarskalkens och Herrar Talemännens Reqvisitioner eller Räkningar, som af dem eller Utskottens Ordförande blifvit godkände, och inom samma prajscriptionstid, som tillförene för afslulandet af Redogörelsen i andra hänseenden, än Protokollsoch Bihangs-tryckningen. 8 S t a t s - U t s k o 11 e t s Lika med Motionairen, har Utskottet funnit de former, hvilka hittills varit antagne för Riksdags-utgifternes bestridande, förorsaka onödig vidlyftighet och omgång. När It. Sttr på sitt RiksgäldsContor anvisa Riksdags-kostnaderne och såmedelst åt sig tillskapa en enskild fond, hvilken med sjelfva Stats-regleringen och deri beräknade anslag icke ager ringaste sammanhang; och när det således är R.
Reservationer: af Herr Doktor T. Wensjoe: ”Utan att vilja bestrida åtskilliga af de förde lar, som i detta Memorial blifvit framhållna såsom en följd af årliga riksdagar, har jag dock icke kunnat med min röst biträda detsamma, dels emedan jag anser, att den väsendtligaste af dessa fördelar, nemligen riksdagarnes förkortande, skall blifva endast skenbar, dels emedan förslaget i öfrigt är behäftadt med så stora olägenheter, att de synas mig öfverväga fördelarne. Det är visserligen sannt, att våra riksdagar äro långa, så att en eller annan räckt ända till 17 månader, men så hafva vi äfven på sednare tider haft riksdagar, som räckt mindre än ett år, t, ex. 1844 års riksdag, som räckte 10 m. 13 d., 1847 års riksdag, som räckte 11 m. 9 d., 1850 års riksdag, som räckte 9 m. 19 d., och den innevarande riksdagen skulle efter all sannolikhet redan varit afslutad, derest icke omständigheter, som dermed icke stå i omedelbart sammanhang, erfordrat sin särskilda tid. Erfarenheten har således visat, att de riksdagar, som återkomma hvart tredje år, icke behöfva blifva årsgamla, utan kunna blifva kortare. Deremot är det väl temligon säkert, att dc årliga riksdagarne skulle komma att räcka sina fulla fyra månader, hvilket på trenno år gör ett helt riksdagsår. Yidtoges nu samma förenklingar och förkortningar, som blifvit föreslagna för de årliga riksdagarne, med dem, som återkomma hvart tredje år, så är det klart att vinsten i tid skulle blifva tredubbel, ty motionstid, utskotts-tillsättning m. m. behöfvesju för de förra hvarje år, för de sednare endast hvart tredje och den förändring, som i motiverna blifvit föreslagen i Stats-Utskottets arbetssätt, kunde ju äfven komma våra nuvarande riksdagar till godo. Efter all sannolikhet kommer således riksdagstiden under trenno år snarare att blifva längre, än kortare, i följd af årligen återkommande riksdagar; men då är ju det förnämsta ändamålet med hela förändringen förfeladt. Blir riksdagstiden längre, så blir ock riksdagskostnaden större.
Mäsk må väl, om den under jäsningen vill rinna öfver karets bräddar, flyttas uti det i nummerordning nästföljande till inmäskning anmäldta mäskekaret, men ej annorledes upptagas, eller bevaras till jäsning under längre elter kortare tid, i något annat större eller mindre käril. § 43. Det vare förbjudet att till bränneriet föra, der bevara eller dei* afverka mäskning, förbränna, eller lank, som icke blifvit berédd i de Uti bränneriet varande, dertill behörigen uppgifna, karil och redskap. 12 Bil. N:o 5 till B ev. Utsk. Skrifvelse, N:o 6. § 44. Uti de intill bränneriet belägna hus, byggnader eller källare, som på något sätt äro med bränneriet förenade, får icke finnas något kar eller käril, tjenligt att berymma mäsk under dess jäsningstid. Ej heller får någon underjordisk eller annars osynlig gjord gång eller rörledning från annat äfven aflägse hus, tjenligt att derstädes hafva mäsk under jäsningstiden, föra till bränneriet. § 45. Tillmäskning uti dertill stämplade mäskekar får icke ske i annan nummerordning eller på andra dagar, än vederbörligen anmäldt är, äfven om det anmälda antalet inmäskningar ej skulle dermed öfverskridas. Skulle hinder möta för inmäsknings verkställande i uppgifvet kar å anmäld dag, blifver det bränneri-idkarens förlust, och karet måste stå obegagnadt, tills den dag åter infaller, på hvilken det får i sin angifna nummerordning ånyo till inmäskning användas. %. (§ 28-34.) Föreskrifter i afseende på bränvinsbr anning sredskapens mätning och stämpling. §■ (S 35.) A redskapen för 3:dje klassens panna, hatt med fast eller löst .ångrör, afkylningsredskap, mäskvärmare och rektifikationsapparat. §• (§ 36, 37.) §•
Om man nu icke såsom en tom formalitet allenast skall fatta hvad som i 10 § Regeringsformen stadgas om skyldigheten för föredragande departementschef att låta ärendenas föredragning hos konungen i statsrådet föregås af en deras beredning genom nödiga upplysningars inhämtande från vederbörande ämbetsverk, så hade väl hr ecklesiastikministern också bort låta af dessa från kompetenta myndigheters sida mot förslaget uttalade betänkligheter af-hålla sig från att nu söka till ett förhastadt afgörande bringa en fråga, om hvars rätta lösning meningarne ännu visade sig så delade. Svårligen kunde departementschefen heller åberopa sig på någon inom riksdagen eller ens dess Andra kammare uttalad mera allmän opinion såsom stöd för den åtgärd, han i år försökte att genomdrifva. Vid 1880 års riksdag förklarade nemligen denna kammare, om också krafterna stodo ungefar jemnstarka på båda sidorna, att den icke ansåg sig böra uttala någon åsigt i frågan, och om äfven voteringen i samma kammare ett år derefter visade det öf-verraskande resultatet, att kammaren då med 89 röster mot 28 antpg samma sitt tillfälliga utskotts förslag om en skrif-velse till k. maj: t med inryckande jemväl af frågan om de nya terminsafgifterna, så är detta endast en ny talande illustration till den gamla sanningen, att tiderna förändras. En särskild omständighet torde äfven vara att påakta för ett rätt bedömande af Andra kammarens omsadling i denna fråga. Vid denna 1881 års riksdag invigdes nämligen grefve Posses finanssystem, hvilket tyckes bjuda sparsamhet utan hänsyn till huru trängande anslagsbehofven än kunna vara.
Jag yrkar derföre och i öfrigt på de grunder, som i den af Frih. Cederström, Anders, afgifna reservation äro anförda, att detta betänk, mätte återremitteras. Hr von Röök, Gust.: Jag får endast åberopa den reservation jag afgifvit emot LagUtsk:s betänk., och som åtföljer detsamma. Om det tillätes mig att uppläsa den, skall R. o. Ad. deraf finna, huru jag motiverat min åsigt och de skäl, som synas mig tillräckligt talande för lagmansiätternas bibehållande. Ilr von Röök uppläste derefter sin vid betänk, fogade reservation, hvarefter iian fortfor: I följ l af hvad jag sålunda andragit, tager jag mig friheten anhålla, att LagUtsk:s betänk, måtte återremitteras, på det saken må tagas i närmare öfvervägande, med afseende å hvad nu af flera värda talare blifvit anfördt. Hr Stuart, Carl Gust.: Frågan angide lagmans-och kämnersratteroas indragning har , under en längre tidrymd, varit föremål för så väl enskild som allmän discussion. Hvar och en, som deltagit i dylika discussioner, bör derunder således redan i detta ämne hafva fattat sin öfvertygelse. Det är också på grund af denna min stadgade öfvertygelse, jag nu går att härom yttra min åsigt. Såsom skäl emot den nu föreslagna och af allmänna rösten länge påkallade indragningen af dessa domstolar, har af en värd talare, Frih. Boye, blifvit anfördt, att statsverket derigenom skulle tillskyndas betydliga kostnader, enär ej allenast de nuvar. lagmännen voro berättigade att på indragningsstat åtnjuta ersättning för sina inkomster, utan ock dessutom aflöningen för Hofrälterna måste betydligen ökas.
Än låter det som ett öfver förmågan lastadt djurs pustande, trött och halfqväfdt; än förtvifladt och dock imponerande i sin kraft, som om ett jättelikt vidunder kämpat sin smärtsamma dödskamp dernere. Genom fönstret till maskinrummet ser man den blankpolerade stålaxeln svinga upp och ner i taktfasta slag. Under hjulhuset skymtar man dunkelt de röda skoflarne, som stora, blodade tänder i ett rofdjurs gap. Vattnet skummar hvitt der de sänkas; och långt sedan ångbåten gått förbi kokar det och sjuder i en lång strimma, hvit som mjölk, lik vintergatan en frostklar natt, men med en aquarellfin nyans i grönt. Himlen är grå i färgen och hänger lågt. Än lägre simma mörka skyar, helt och hållet skilda från bakgrunden, framhäfvande sig i hög relief som lefvande formlösa väsen eller stora, fantastiska luftballonger. Österut höjer sig Hallands kust terassformigt i böljande linjer; de närmaste klipporna röda och grå med alla granitens schatteringar af mossor, lafvar, remnor och sprickor, sedan dimmigare och dimmigare ända till de högsta afsatserna, som lysa himmelsblå mot den gråa himlen. Vesterut ligger hafvet öppet. Derborta har ovädret koncentrerat sig i en tjock grumligt violett molnvägg som kantar himlen så långt ögat når. Bakom dess tunga draperi står solen och glöder. Man skönjer den som en svag skiftning i ljust, en rundel utan konturer, som förlänar den mörka vattenytan ett svagt, nästan omärkligt skimmer. Höga raka och stela teckna sig Nidingarnes fyrtorn mot horisonten, två tjocka träsoldater med små hufvud, i hvilka röda ögon blixtra om natten. Fyra måsar följa ångbåten. Upp och ner höja och sänka de sig. Än i vattenytan, än ett stycke till väders, speja de med skarpa ögon ner i det skummande kölvattnet. Och så ofta de skymta något ätbart, kasta de sig hastigt nedåt i zig-zag, skärande luften med sina lieformiga vingar.
Borgare - Ståndets Brotocolf hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 2 Juli 1$ 15. S. D. Stats - Utskottets Betänkande af den 27 Juni, som den 28 lades på bordet, angående utgifning från Riksgälds-^jCorttoiret af så kallade större Credit - Sedlar, föredrogs nu å nyo och bifölls med det tillägg , att denna utgifning skall blifva för Riksgälds Corrtoirets Fullmägtige en rättighet, men icke någon skyldighet, i händelse den skulle befinnas den dermed åsyftade nytta icke medföra. Ut supra. Ex Profocollo Carl Magn. Robsahm. S. 1). Lemnade Borgare - Ståndet bifall till de Betänkanden , sorn Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet den 21 Juni afgifvit, och hvilka den 28 lades på bordet, angående 3:0 Motion om Riksdags-Relationers infordrande, och 2:0 Väckt fråga om ett Stats-Sjö-Assurance Contoirs inrättande i Stockholm. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Instämde Borgare-Ståndet med Högloft Ridderskapet och Adeln deruti, att BevillningsUtskottets Betänkande om grunderna och fordelningen - Den 2 Juli„ delningen af Bevillningen skulle Utaf Kiksdagskostnads-medlen (ill trycket befordras och i Riks* Stånden utdelas, Uc supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. SD. På Hciglofl. Pidderskapets och Adeina inbjudning, beslöt Borgare-Ståndet att instäm* ina uti det tillägg i underdåniga skrifveiseti om utvidgad handelsoch segiations-frihet för in* nevånarne i Skåne och Blekinge, att denna seglations-frihet må sträcka sig äfven till spannmåls utförande ifrån den förra till den sednare orten. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn.
Hårdh gjorda underd. ansökning att, på grund af hvad Sökanden uti en år 1825 ingifven skrift underd. förmält samt med afseende särdeles derpå, att han redan den 23 Oct. 1823, och således före den Nådigst beslutade nya organisationen af K. M:s Flottor, deponerat accord, enligt författningarne, tillvinnande af Lieutenants-lön, samt att han äfven i Maj månad 1824, efter timad vacance genom Capitainen Liberns död, skall blifvit å förslag till sådan lön uppförd, honom i Nåder måtte tillerkännas, på Flottans expectance-stat, till fyllnad i Lieutenants-lönen 100 R:drs tillökning utöfver den UnderLieutenants-lön, hvarvid han på nämnde stat blifvit bibehållen ; gifven Stockholms Slott den 19 Mars i83i. K. M. har denna underd. ansökning i Nåder låtit sig föredragas; och enär Sökanden, vid den med Flottan för sig gångna nya organisation, endast innehade UnderLieutenants-lön på stat, och han, i följd deraf, med sådan lön blifvit å extra och expectance-staten förflyttad, samt den af honom dessförinnan verkställda deposition af Lieutenants-accord vid sådant förhållande icke gaf honom bättre rätt till erhållande af Lieutenants-expectancelön, finner K. M. så mycket mindre skäl att till Sökandens underd. anhållan lemna Nådigt bifall, sorn K. M. under d. 21 sisth Dec. afslagit en af Capitainen Sjöbohm gjord lika beskaffad Den 1a Feb ruarii f. m. »49 underd. ansökning. Hvilket vederbörande till underd. efterrättelse länder. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. G. Grip. Hr Rosenblad, Bernh.:
Nu är fråga om att för städerna upphäfva den befintliga föreskriften, att bouppteckningsman skola Den 21 Januari. 205 utses af magistraten. Föga torde derigenom kunna vinnas, under det alla rättmätiga klagomål vore afhjelpta genom ett enkelt nedsättande af afgiften, som för denna åtgärd betalas. Sedan jag sist hade ordet, har här blifvit yltradt, att det vore BorgareSt:s ledamöter, som egentligen önskade denria förändring; meri garman till Retänk:t, så finner man att det är 2:ne ledamöter af Bonde-St., som väckt frågan, under det 2:ne ledamöter af Borgare-St. äro antecknade som reservanter. Skall man emellertid göra något i den antydda rigtningen, så synes mig, att Lag-(Jtsk:t kunde föreslå, att de städer, som så önska och sorn vilja ersätta sina tjenstemän deras deraf uppkommande förlust i löneinkomster, finge rätt att vidtaga den ifrågasatta åtgärden. Om den und. skrifvelsen får denna lydelse, så är dermed också undanröjd all fråga om bidrag af statsmedel till ilen omnämnda sportel-ersättningen. lag får derföre, med frånträdande af mitt förra yrkande, lorena mig med Hr von Koch och anhålla om återremiss af Betänkrt. Gr. Sparre: Den siste värde talaren har, som grund för sitt yrkande af återremiss, anfört, att orri vissa städer icke kunde bereda den nödvändiga ersättningen åt sina magislratspersoner, så skulle den nu gällande föreskriften och afgifterna för dessa städer bibehållas. Just detta är det som Lag-Utsk:t afsett, ty ändamålet med dess framställning är, att K. M. skall vid nästa riksdag framlägga en Nåd. Propos. i ämnet, hvilken naturligtvis icke kan omfatta andra städer än dem, som velat ingå på denna reglering och funnit utväg att lemna sina tjenstemän ersättning för deras sportelförlust. Sådant synes mig aldeles klart och tydligt, och lydelsen af Utsk:ts hemställan lemner icke anledning till någon annan tydning. När B.