Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte och för att vid fullgörandet af omförmälta uppdrag komma under öfvervägande hade Kongl. Majit behagat låta öfverlemna, jemte andra, handlingarna uti uedannämnda på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende mål, nemligen i l:o Kongl, norska regeringens finans-, handelsoch tulldepartements hemställan i afseende på norska fartygs rättigheter i svensk hamn. 2io Särskilta från svenska och norska sidan utsedde kommitterades för reglering af handelsförhållandena mellan Sverige och Norrige underdåniga betänkande och förslag i berörda hänseende. 3:o Norrköpings fabrikssocietets underdåniga framställning rörande de vid öfvergången från förbud till skyddstull för yllefabrikater erforderliga åtgärder och Kongl. Majit i Nåd. Skrifvelse, N:o 40. kontroller, jemte en del från societetens pluralitet skiljaktige fabriksidkares uti underdånig skrift uttryckta särskilta mening i berörda afseenden. 4:o Handlanden F. A. Eisens underdåniga hemställan om upphäfvande eller nedsättning af nu gällande utförselsafgifter å kreatursben, skrotjern och lumpor. 5:o Kammakaren C. J. Österbergs å härvarande kammakareembetes vägnar i underdånighet gjorda hemställan om tullfrihet eller tullnedsättning vid utförsel af hornspetsar: äfvensom Kongl. Maj:t sedermera under den 9 nästlidne Juli behagat förordna, att en af åtskiIIige handlande och skeppsredare i Göteborg i underdånighet gjord ansökning om tullfri införsel af inventarier till nybyggda fartyg, med Kommerskollegii i ämnet algifna underdåniga utlåtande, samt åtskillige näringsidkares och handtverkares vid ansökningen, äfvensom vid berörda utlåtande, gjorda påminnelser, skulle tagas i öfvervägande i sammanhang med tulltaxans förestående allmänna granskning. Till följd af hvad Kongl.
Verk begära och utlösa handlingar, sådant oagtadt icke blifvit i den ordning, Grundlagen förutsätter, till Kongl. Majlis Nådiga fastställelse öf verlemnad; men att Kongl. Maj:t likväl, då vid föregången granskning, ofvannämnda Taxa för öfrigt icke funnits innefatta anledning till någon erinran, ville, med gillande deraf, låta allmän kungörelse om densamma utgå, med Nådig förklaring, att den skall gälla till efterrättelse från och med den l:ste Augusti 1841 intill slutet af det år, då nästa Riksdag inträffade; och förväntade Kongl. Maj:t, att Rikets då blifvande Ständer skulle ånyo frågan i underdånighet anmäla, på det att Kongl. Maj:t måtte komma i tillfälle, att laglikmätigt Nådig fastställelse å merberörde Taxa meddela» I anledning häraf, och sedan Banco-Utskottet, för att bereda likhet i Expeditions-lösen vid begge Rikets Sländers Verk, Banken och RiksgäldsContoret, för öfverläggning i frågan sammanträdt med Stats-Utskottet, få Utskotten nu hemställa, att ifrågavarande Expeditions-Taxa, sådan den vid sistlidne Riksdag antogs och finnes detta memorial bilagd, måtte af Rikets Ständer fastställas, att gälla så väl för Banken, med dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contor, som ock för Riksgälds Contoret, samt att Rikets Ständer, med anmälan af deras sålunda för sin del fattade beslut, hos Kongl» Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. M»j:t äfven täcktes denna Expeditions-Taxa i Nåder gilla samt genom allmän kungörelse till vederbör andes efterrättelse fastställa. Stockholm den 16 Maj 1845» Siatsoch Banko-Utskottens Memorial, N.-o )3j.. 3 Taxa å Expeditions-lösen i Rikets Stäuders Rank, med dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contor, samt i Rikets Ständers Riksgälds-Contor. O Banco.
I anledning häraf får Riddarhusutskott yttra, att Utskottet anser RiddarhusSecreterarelönen, sådan den efter Stat och ungefärlig beräkning af tillfällige Inkomster nu utgår, eller omkring 1000 R:dr Banco utom fria rum och ved, vara för sin Innehafvare i så matto tillräcklig, att han d«raf kan hämta anständig s 9o Den 14 December. utkomst; hvadan Utskottet för närvarande saknar skäl, att i grund af motioner, tillstyrka någon tillökning på RiddarhusSecreterarens sålunda beräknade inkomster, helst Utskottet tror, att frågan om desammas mer eller mindre tillräcklighet för framtiden, hufvudsakligen beror på det inflytande, sorn de vid denna Riksdag tagne financiella åtgärder kunna medföra på allmänna penningeställningen och varupriseme i landet, hvilket nu icke kan till sina följder bedömas. Skulle likväl Ridderskapet och Adeln finna, att lönen bör förhöjas, så får Utskottet upp!ysa, att RiddarhusCassans tillgångar äro för närvarande och troligen för en längre framtid, så medtsgne, att någon annan utväg för beredande af ett sådant ändamål icke kan af Utskottet utfinnas, än indragning af RiddarhusDirecteurernes honorarier i samma mån, som lönetillökningen anses böra äga rum. Hvilket dock till Ridderskapefs och Adelns vidare godtfinnande vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 9 December 1823. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1854. Tionde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, i83/{. Onsdagen den 23 Juli 1834- Plenum kl. 9 f. m. Justerades 10 prot.utdr. för d. 17 dennes f. och e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till återbesättande af några ledigheter i Utsk:n, och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamöter i BevillningsUtskottet: efter Hr Sölfverberg, Magn.
Uti den för BancoOmbudet bestämda aflöning, innebegripas äfven reseoch equiperings-penningar; men varder eljest någon per. son vald till Directeur, hvars bostad är belägen mer än 2 mil ifrån DiscontContoiret, erhålle han 66^ R:dr i respenningar om året. Inga särskilda arfvoden må af Direciionen beviljas, utan BancoStyrelsens minne och tillåtelse. Banco-Utskottets Betänka uden. 725 §. 6. Enligt nu föreslagne organisation af Di* rectionen, blir Ledamoten af Ridderskapet och Adeln Ordförande, och Banco-Ombudet skall , såsom Referent, föredraga ärenderna, bestrida Protocol lsföringen och besörja brefvexlingen emellan Directionen och BancoFuIlrnägiige, i öfverensstämmelse med Directionens beslut. Vid uppkommande olika meningar i fråga orri Låns beviljande, galle den för BancoDiscontVerket i Stockholm gifna föreskrift, så att dervid fordras pluralitet af närvarande Ledamöter: inträffa paria vota, får Lånet i sådant fall ej utgå, men örn i andra ärenders afgörande, rösterne äro lika, eger Ordföranden votum decisivutn. Minst 3 Ledamöter böra hvarje Sessionsdag tillstädes vara, och skulle Banco-Otnbudet, såsom föreslagen Referent, någon gång vara frånvarande, må måten då af annan Ledamot föredragas.
Öre Riksmynt bör utpräglas, ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det hon ansåg den sednare proposm besvarad med öfvervägande Ja. 14:de punkten, innehållande tillstyrkande, att 3 Öresstycket utmyntas efter 1000, 2 Öres-stycket efter 600, samt 1 Öres-stycket efter 600 R:dr Riksmynt per Skit viklualie-vigl. 262 Den 22 Februari e. m. Hr von Hartmansdorff: Efter det beslut, som R. o. Ad. förut fattat, lärer Ståndet i afseende å denna punkt böra afgöra, att utmyntningen af de \ Örena skall ske efter den grund, Konungen föreslagit, eller efter 500 R:dr Riksmynt af ett Sk& koppar viktualie-vigt. Frih. Tersmeden: Det är naturligt att sedan R. o. Ad. beslutat, att ^ Ören skola utpräglas, det äfven måste bestämmas efter hvad grund utmyntningen skall ske. Jag för min del anser det icke vara lämpligt alt utmyntningen sker efter den grund K. M. föreslagit, utan får hemställa, huruvida icke R. o. Ad. ville besluta, att utmyntningen af j Ören skall verkställas efter samma grund, som i afseende å 1 Örestycket blifvit af Utsk. föreslagen, eller efter 600 R:dr Riksmynt per Skf? viktualievigt. Hr von Hartmansdorff förklarade sig instämma med Frih. Tersmeden. Öfverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter R. o. Ad. uppå af Hr Gr. o. Landtm, framstälde särskilda propostr, biföll såväl Utsk:s i förevar:de punkt gjorde tillstyrkande som Frih. Tersmedens förslag att ^ Öres-stycket må, likasom 2 och 1 Öresstyckena utmyntas efter 600 R:dr Riksmynt per Skeppund viktnalie-vigt.
Deremot fortfar hålloch reserv-skjutsen att för åtskillige socknar, men synnerligast för dem, som äro invid hafskusten belägne, vara mycket betungande. — Vid 37 af de inom länet varande 46 gästgifverier bestrides skjutsen af entreprenörer, och i enlighet med föreskrifterne uti Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 2 Augusti 1844 har, vid 35 gästgifvaregårdar, skjutslegan blifvit förhöjd; men alla entreprenörer uppbära af de skjutsskyldige afgifter, hvilka, i förhållande till trafiken vid gästgifvaregårdarne samt antalet af de till skjutsning derstädes anslagna hemman, äro större eller mindre, och uppgå till största beloppet i Skogs socken af södra Helsingland, der för hvarje skjutsskyldigt mantal betalas 64 Riksdaler banko, hvaremot uti Hedesunda socken i Gestrikland för hvarje mantal betalas allenast I Riksdaler 42 sk. samma mynt; hvaraf visar sig den ojemnhet, hvarmed detta onus trycker hemmansägare i olika orter. Sedan erfarenheten hunnit visa, att genom ej mindre den förhöjda skjutslegan, än genom ökad tillgång på ångfartyg, som från Stockholm afgå till de norra orterne, ett mindre antal resande begagna gästgifveri-skjuts, torde dock kunna emotses att afgiftcrne till entreprenörerne kunna, då kontrakten skola förnyas, betydligen nedsättas. / 19 Sedan Loos pastorat blifvit, till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 30 October 1845, bildadt af åtskillige från Färila, Ofvanåkers och Hogdahls socknar af detta samt Orsa socken af Stora Kopparbergs län afsöndrade hemman och lägenheter, så innehåller länet nu mera, utom städerne Gede, Söderhamn och Hudiksvall med dertill hörande jordområden, 44 socknar, fördelade på fyra domsagor, tre fögderier, två lands-fiskals och trettiotvå länsmans-distrikter. Sedlighetens vård är, enligt gällande författningar, anförtrodd åt församlingarnes pastorer och socknenämnderne.
Med uttalande af denna mening hemställde likväl nämnde embetsverk om icke, innan Kongl. Majtt fattade Sitt nådiga beslut, Rikets Ständer måtte, i ett ämne sådant som detta, erhålla nådig skrifvelse eller proposition äfven med hänseende dertill att Rikets Ständer borde yttra sig i frågan, huruvida någon godtgörelse måtte vederbörande tjenstemän för tillökade göromål och ansvar beredas. Sammansatta Utskottet yttrade sig härefter, bland annat, att, enär Kongl. Maj:t då Stats-Utskottets Utlåtande N:o 92. 21 då ännu hvarken resolverat öfver förenämnde, af enskild person gjorda underdåniga ansökning, eller till Rikets Ständer aflåtit nådig Skrifvelse i ämnet, Utskottet saknade kännedom om, huruvida Kongl. Maj:t för Sin del ansåge det ifrägakomne förändrade uppbördssättet af indeltafräntor och kronotiondespanmål böra ega rum, samt i följd deraf alla indelningar eller lösen derför utbytas mot kontant ersättning att från Kronans kassor utgifvas. Men äfven"under förutsättning,att Kongl. Maj:t skulle finna en sådan förändring böra införas, ansåge likväl Utskottet så stora hinder deremot möta, att frågan derom, enligt Utskottets tanka, måste åtminstone för det dåvarande förfalla. I sådant afseende erinrade Utskottet, att visshet saknades om och under hvilka vilkor alia ränteoch tiondetagare, vare sig att de hade äldre eller yngre fulimagter, kunde vara villiga att en gång för alla på förändringen ingå och att dessförinnan de i ämnet gällande författningar borde i flere hänseenden ändras och nya föreskrifter i stället meddelas, bland annat derom, att alla räntor och ali tionde utan undantag skulle till Kronan ingå och af den skattskyldige ovilkorligen betalas med penningar efter tioårigt medelpris för ränteåret.
Propositionen N:o 1) förmäler, skulle hädanefter komma att till hela beloppet utgå i penningar; varande på sådan grund artilleri-regementenas anslag af oin(ield spanmål minskadt med nyssberörda 711 tunnor. Emellertid har Utskottet erfarit, att den i sagde punkt och mom. af Utlåtandet N:o 71 jemte dertill hörande tabell N:o 12 af Utskottet uppgifna erforderliga tillökningen för regleringen af lönerne vid artilleriet vore felaktig i så måtto, att deruti icke inberäknats ersättningen åt underbefälet för den oindelta spanmålen, hvilken vid tillämpningen af de nya lönings-staterna skulle detsamma frångå. Utskottet får här nedan redogöra för tillkomsten af detta misstag. Uti högstberörde Kongl. Proposition (Bil. N:o 3 Tab. Litt. I) uppgifves den nuvarande aflöningen för t. ex.: 1 Styck - Slals-Vtskollcts Ullålande N:o 164. 17 1 Styckjunkare till 480 R:dr Runt deruti äskas en tillökning af 320 så att hans lön biet ve 800 R:dr Runt. Då emellertid förstnämnde summa 480 r:dr utgöres dels af 450 r:dr penningelön och dels af 3 tunnor oindeld spanmål, upptagne i värde, ä 10 r:dr tunnan, till 30 r:dr, men denna spanmål nu mdragits, så följer häraf att erforderliga tillökningen för regleringen af cn Styckjunkare-lön blifver icke 320 r:dr, såsom Utskottet först uppgifvit, utan 350 r:dr.
Rättegångs och andra skriF ter, som af Räller, Embetsverk, eller ter, som af Rätter, Embetsverk eller offentliga myndigheter lill parter eloffentliga myndigheter till parter eller sökande utgifvas, skola ovillkorler sökande ulgifvas, skola skrifvas på ligen skrifvas på stämpladt papper, stämpladt papper med undantag af Domar, Utslag och Resolutioner, som genom Vår Justi De skrifter och handlingar 2:0 De skrifter och handlingar åter, som lili nämnde ställen af enåter, som till nämnde ställen af enskilde personer ingifvas, företes, uppskilde personer ingifvas eller insänvisas eller insändas, må, med iaktdas, der företes eller uppvisas, må, tagande af hvad här nedan stadgas, nied iakttagande af hvad i denna Förantingen skrifvas på eller beläggas med fattning stadgas, antingen skrifvas på stämpladt papper lill här utsatt beeller beläggas med stämpladt papper lopp, då de efter denna Författning till här utsatt belopp. Charla å helt böra charteras. ark kan väl såsom heläggningscharta begagnas, men anses icke rigtig eller giltig så framt ej både valeurstämplarne och den i sjelfva papperet anbragte vattenstämpeln äro i behåll. 3:o Enär lill en handling, som 3:o Enär lill en handling, som med Charta Sigillata skall förses, for— • dras ett högre belopp deraf än en —. stämpel innehåller, må til! dess fulla utgörande tvänne eller flere chartor begagnas, likväl i Stockholm alltid, och — begagnas. i landsorterne helstj det minsta antalj 4 Bevilltiingi~XJ t skottets Beti hlo 13. som med de fastställde stämplarne är förenligt. 5:o
M. ville, för dc fall, då Konungen, efter erkännande af de principer, hvarpå de nya lagbestämmelserna sig grunda, likväl anser sig icke kunna gilla en eller annan detaljföreskrift derom, efter Högsta Domstolens hörande, låta utfärda särskild författning, hvilken likväl endast kommer att tjena till efterrättelse, intilldess R. St. vid nästa riksdag blifva i tillfälle alt gemensamt med Konungen deröfver besluta: men att i alla de fall, då fiåga är om vägran af samtycke till princip, den gamla lagens stadgande måtte allt intill nästa riksdag förblifva. Utsk. synes i sammanhang dermed uttrycka den förmodan, att om R. St. skulle innan den 1 Januari 1843 sammankomma, H. M. då läcktes, genom afgifvande fullständiga propostr, försätta dem i tillfälle att öfver alla sådana fall besluta, samt all R. St. för öfrigt, derest de först efteråt sammanträda, måtte få emottaga kännedom af de skäl Konungen ansett sig böra godkänna för de inlerremisliska författningarnas utfärdande, på det R. St., äfven hvad dessa angår, må vara i tillfälle alt med all nödigsakkunskap besluta. Slutligen synes LagUtsk. böra tillstyrka R. St., att, i den händelse K. M. bifaller förslaget, åtgärder mätte i god tid vidtagas, så snart Konungen ang:de de nya stadgandena fattat dess nåd. beslut, alt den nya lagen i tillräckligt antal tryckta exemplar blifver tillgänglig, hvartill SlatsUtsk. torde anmodas att föreslå R. St. en anvisning af tiotusen r:dr b:co å Riksg.cont. till förlagslån åt den boktryckare, som vill åtaga sig att för bästa priset hålla allmänheten tillhanda 3o,ooo exemplars upplaga; men alt för öfrigt R. St. anse bäst, alt först efter näslblifvande riksdag och Konungens då erhållna nåd. sanction lill alla delar af nya lagverket, en difinitiv och mera omfattande åtgärd för dess kringspridande i Riket genom allmän försorg må vidtagas. I sammanhang med denna behandling af frågan, vågar jag äfven föreslå, att LagUtsk. måtte tillstyrka R.
Djeknepenningarnes belopp l^ivnrle Hufvuä-Htelu 39 oell vuiil. liemtail frän käkenska^erne, ieke egde full tillförlitligliet, emedan Ojekne^enningar lililvit al nägia kärare diieete u^l>>lluia>e, utail att vara i krono-käkenska^erne delliterade, oell emedan, i följd liäral', vid den t'o> (leinin^ al inslaget till ersättning för de n^jiliörde Ojeknejlenningarne, soiil 8tats6lontoret elter föregångne undersökningar om furliällandet verkställt, en ilri.st ^ u^)^l8tutt al 168 kalr 14 sk., sä lärer lierörde anslag vill 8tats-kegleriugen fallas ined detta jielojljl eller lull 5,968 kalr 14 sk. 2:o Hyfvel' det af kikets 8tänder vid sista kiksdag, såsom fortfarande lleliolligt lör l.:>,o-5Veiken Ileviljade inslag af 60,000 kalr, deraf Ilniversiteten oell ^il>äm,)ning8-8kolorne skulle eiliälla 18,000 kalr, samt klementarkäroverken 42,000 kalr, oell livarefter kders kongl. Illaj:t, enligt
Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Vid folkskolelärares tillsättande skall, antingen hans befattning är med klockarebeställning förenad eller icke, ledigheten kungöras såsom till den sednare, och skolstyrelsen äga att bland behöriga sökande å förslag uppföra 3:ne, som företrädesvis utmärkt sig för gudsfruktan, sedlighet och kunskaper, hvarefter församlingens röstägande ledamöter genom val utse den de tjen 1 igast finna.” Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer huruvida det må vara tillåtet att framflytta ifrån i5 §:n det 2 mom. hit, emedan detsamma, efter min förmening, hörer hit. Detta mom. innehåller frågan om skollärarens afsättning, hvilken jag tror böra förekomma här på samma ställe, som frågan om hans tillsättande. Denna ordning är äfven iakttagen i kyrkolagen. Det 2 mom. af i5 §:n lyder sålunda: ”Skulle någon skollärare befinnas oskicklig till förrättande af sin tjenst, eller ådagalägga ett sådant uppförande, att han ej bör såsom lärare bibehållas, må skolstyrelsen äga att, efter anmälan hos församlingen, en sådan från tjensten skilja.” Ifall det tillåles att nu upptaga detta mom. till öfverläggning, sa anhåller jag äfven att få yttra mig deröfver. Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Hr von Hartmansdorff, om icke det vore lämpligare att när man kommer till i5 §:n bestämma hvar i författningen 2 mom. skall insättas. Det skulle endast compliquera öfverläggningen och möjligen leda till oreda, 0111 man på förhand uttryckte än det ena än det andra momentet och flyttade dem på andra ställen innan man med föredragningen kommit till de ställen, der de af Utsk:n blifvit placerade. 6 §:n. Hr af Sillen uppläste följande: Instämmande till olla delar i de, så sannt och väl uttalade åsigter, som legat till grund för Utskrns bestämmande af minimum af kunskaper för utgång ur folkskolan, hade jag likväl önskat," att den redaction af denna §, som Gr. von Platen i sin reservation föreslagit, blifvit af Utsktn antagen, emedan den synes mig både tydligare och bestämdare än den som Utskrn valt.
Den, som vill, att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden gillade förslag, besluta att “hos Kony!. Moj:t A llmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet* Memorial Nio 92. 3 i underdånighet anhålla, att kongl. Majit täcktes söka åvägabringa en sådan öfverenskommelse mellan Sverige, Norge och Danmark, alt den kompetens, sorn till Utöfning af,följande yrken, nemligen läkarens, velerinärläkarens. apothekarens, tandråkarens, fä/tskärsmästurens och barnmorskans, blifvit vunnen i det ena landet, äfven må tillgodonjuta* i de särskilda rikena kunskapsprofven liro och del andru, såvida fortfara att vara hufvudsakligen lika. röstar Jas Den det ej vill, röstar INcjs Vinner “Nej,“ anses Rikets Ständer hafva, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets mening, beslutit att “hos kongl. Majit i underdånighet anhålla, att kongl. Majit täcktes vidtaga sådan åtgärd, att den kompetens, sorn till utöfning af vissa yrken såsom läkarens, veterinärläkarens, apothekarens, tandläkarens, /älts/fdrsmäslarens och barnmorskans, der yrkesexamen är i lag föreskri fren, blifvit vunnen i. Norge, äfven må tillgodonjutas i Sverige, såvida samma rätt äfven i Norge lillerkännes Svensk undersåte, samt såvida i de. särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika." Omröstningen har utfallit med 48 Ja mot 62 Nej; och hafva Rikets Ständer således beslutit i enlighet med Nej-propositionen; hvilket för samtliga Rika-Stånd vördsamt anmäles. Stockholm den 22 Maj 1866. På Högloft Ridd. och Adelns ledamöters vägnar: 0. M. Björnstjerna. Pä VälloH. Borgare-Ståndets ledamöters vägnar : I/. J. Lovén. På Högv. Preste-Ståndets ledamöters vägnar:
Tvänne unga damer i full baltoalett, redo att gifva sig utaf, väntande på vagnen måhända, som skall föra dem till festen. Belysta af lampans rödt varma sken; den ena sitter, knäppande sin långa handske; den andra står bakom, lätt stödd mot systerns skuldra. Detta det hela. Men hvad som verkar så tilltalande ur denna bild är det ljufva, jungfruligt skära, drömmande, förväntansfulla uttryck, konstnärinnan med delikat pensel lyckats breda öfver de unga ansiktena. Det är inga strålande skönheter, men det är ungdom, lif, känsla. En fulländad porträtt-teknik, som dock är så mycket mer än teknik, att den äfven lemnat rum för poesi. Man dröjer länge fängslad framför denna tafla. Hildegard Bergendal är född i Gammelkroppa i Vermland 1850. Hon studerade först vid akademien i Stockholm och begaf sig därpå till Dresden och Paris, där hon idkat studier för Marschall, Oérome och Bonnat samt för fröken Wegmann. På 1880 års salong utställde hon ett litet särdeles finkänsligt och elegant genomfördt damporträtt, en verklig liten perla, som nu hamnat i Göteborgs museum. A r 1883 vann hon på parisersalongen ampra loford för sin förtjusande porträttgrupp » Ljusalfverna » — tvänne flickor i grupp, där i synnerhet kläderna voro målade med djärf hand, men lyckade. Samma år invaldes hon till agrée af Akademien för de fria konsterna. Numera är hon i äktenskap förenad med regementsauditören häradshöfding R. Thorell och har inrättat sin atelier i den allbekanta vackra villa på Djurgården, som i sin tid uppbyggdes af professor Dietrichson, men nu bär benämningen: Villa Thorell. Hvarje dag som går, ser där hennes konstnärskap mogna till innehåll och teknisk fulländning. Fru Hanna Hirséh-Bauli är för Iduns lä- sarinnor en gammal kär bekant. D e, som ej varit i tillfälle att njuta af hennes konst, ha dock fått henne personligen föreställd af hennes genialiske konstnärskamrat den glade Carl Larsson, som i fjor tecknade hennes bild i Iduns spalter.