Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Jag vet blott att när jag älskade – hvilket jag, Gud ske lof, ännu gör – var det så, att jag hellre ville försakat lifvet, än Erika. Din kärlek hör kanske till det klokare slaget; men då är det icke heller mycket bevändt med den.” ”Icke mycket bevändt med den!” återtog kaptenen upplågande. ”Jag ville önska det vore mindre, så behöfde jag ej så mycken ansträngning att hålla mig på den väg, jag vet är rätt. Vi uttrycka våra känslor olika, fast de kanske i grund äro desamma. Om Gabriella bad mig om det omöjligaste, skulle jag likväl företaga det för att behaga henne; för en enda varm blick, som försäkrade mig att hon delade min kärlek, ville jag stå ännu en hel natt infrusen i is på mitt vrak – ingenting kunde jag neka henne. Jag har henne så outsägligt kär, att ej du varmare älskar din hustru, än jag Gabriella.” ”Men fria till henne vill du icke?” ”Nej, icke förrän jag får något eget. Om vår Herre hjelper mig, om han ger sin välsignelse åt min sträfvan, så kunde jag kanske framdeles hoppas på den lyckan att få kalla henne min. Emellertid har jag nu aflyftat den tyngd, som låg mig på hjertat; och om du, efter hvad nu förefallit, vill anförtro mig galeasen, tilldess skonerten blir färdig, så är jag tacksam och redebogen att emotta den.” ”Tvehågsenhet uppstår nu äfven hos mig,” sade Birger. ”Så snart du försmår all annan hjelp, är galeasen för obetydlig. Du skulle, min själ, få göra mången resa, innan den gåfve dig tillräckligt bröd. Hellre ville jag föreslå att du i år söker få dig ett större fartyg; under tiden bygger jag skonerten, om hvilken vi ifrån början ingå uti interessentskap. Du betalar af en del årligen, tilldess skulden är slut. Hvad säger du härom?” ”Jo, dertill säger jag ett hjertligt ja! Denna önskan tror jag du stulit ur min egen själ.
Men enl. K. Kungörelsen af d. 7 Mars 1835, skulle en ny tariff å det stämplade papper, hvarmed handlingar och ^expeditioner i K. M:s Kansli belädes, gälla från och med d. 1 April 1835. Vid 1848 års Riksdag stadgades allmän bevillning d. 22 October för år 1849 och de följande åren. Men samma dag beslutade R. St:r alt, till godtgörande af krigsrustningskostnaden, äfven för då ”innevande år” (1848) samt för den tid, hvarunder en blifvande ny bevillnings-stadga kommer att tillämpas, böja all bevillning efter l:sta, 2:dra och 3:dje artiklarne med ^ eller 16| p/oc. År 1851 d. 1 September anlogo R. St:r en ny allmän Revillnings-stadga för 1852 och följande år. 1848 års bevillningsstadga fortfor således, att i allmänhet gälla intill 1851 års slut. Men Konung och St:r hade emedlertid redan beslutat, det den för krigsrustningarne åtagna serskilda bevillningen ”från och med (då) innevande år 1851” skulle upliöra, och att sålunda nedsätta bevillningsafgift före slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af R. St:r blifvit fastställd. Se K. Kung. d. 16 Vi hafva således härutaf sett, att föreskriften i 60 § Reg.- F:n icke lägger något hinder i vägen för att med bibehållande af den gamla beviliningsförordningen pålägga en ny beskattning. Jag har föreställt mig att det skulle vara klokast, om man sökte tillvägabringa en serskild produktions-beskattning af 12 sk. b:ko pr kanna på det bränvin, som tillverkas under innevande år, och jag skall nu bedja få tillkännagifva min åsigt om sättet, huru härmed skulle tillgå.
Men i alla fall, fast den rike Berijnsky inte behöfde bry sig om kostnaden var det dock så besynnerligt att gå der, tyckte han, när han hade hustru och barn hemma. – ”Och mitt eget arbetsrum, hur föga trefligt det än är, så är det ändå det bästa. Hur enkelt och allvarsamt han kan tala! Han blir som en annan menniska. Så stod han tyst en lång stund och endast höll mig i handen, med blicken fästad på golfvet. ”Jag undrar om jag under andra omständigheter skulle kunnat bli lycklig. Jag menar endast så der lugnt och stilla tillfreds. Jag tror det. — Jag fordrar icke så mycket. Men den qvinna jag skulle kunna lefva tillsamman med borde ha varit af en oändlig blidhet, – derför att jag sjelf är så orolig och nervös.” Så stod han lite igen. ”Jag har icke träffat många sådana; kanske två eller tre. — Jag träffade förlidet år en rysk dam, som om det sade någonting så otroligt slående. – Hur många sådana qvinnor har ni känt? – sade hon. Två, svarade jag. – Det är en för mycket, sade hon med ett leende. – Det var djupt sagdt. Det var slående. – Det var en för mycket, derför kunde jag icke bli lycklig.” Han har rätt. Derför att han griper alla kan han aldrig fasthålla en. D. 14 Mars. Klockan är half elfva. Jag går och lägger mig. Det fans en möjlighet för att han skulle komma, men jag var för upptagen af mitt arbete för att bry mig om att göra toilett. Han fick ta mig sådan jag var, om han kom. Och jag har på hela qvällen icke haft ett ögonblicks längtan. Icke ett! Tiden har gått fort, och lampan lyser ännu lika godt som strax. Jag skall gå ifrån honom, utan brytning, utan ovänskap, utan bitterhet, nästan utan smärta. Jag mister ingenting. Några smekningar, som börja bli enformiga både för honom och mig. Nej, sådan der erotik, nåja – det är behagligt – javäl, – men jag är verkligen värd att vara vän åt en karl.
Riksens Ständer äga med Obligationernes utfärdande i Bankens vinster tili räckeliga medel icke blott till ordentliga ränteliqvider derå, utan äfven till årlig Amortering, hvilken blefve ännu möra betydlig om afbetalningarne som å Statsverkets skuld äro hädanefter med 250,000 R:dr Banco föresi a J?öe, hngo äfven till successiv minskning af Obligationernes belopp användas, i stalie för till Silfverinköp, hvarigenom, enär 266,666 R:dr redan äro*dertill anslagne, en höjning i Vexelcoursen äfven mindre kunde belaras. 554 Den 19 Julii f. rn> De foreslagne o ProcenfsSedlar förefalla mig som en Aruphyhle emellan Bancooch StaisskuldsSedlar medförande bådas olägenheter utan att hafva någonderas fördel; ehuru till inskränkt beiopp utgifne försämrande likväl Bancomyntets värde då de äro en slags utgrening deraf, men kunna å andra sidan för samma deras inskränkta belopp icke uppfylla de stora ändamål, som med Statspapper vinnas. Skulle krig eller missväxt inträffa kunna de deraf härrörande utgifter omöjligen bestridas med de föreslagne 3 Procents sedlar, hvilka utgifne till större summa och ställde att å vista inlösas mot BancoSedb.r, skulle medföra lika olycklige följder, som uppstodo af BancoSedelstockens förökning efter 1809 års Riksdag; deremot kao vid sådana olyckliga t illfäilen systemet af Statspapper (Stocks eller Fonder) användas utnn att derföre Bancomyntets värde blifver försämradt. Alla Europas Stater utan undantag lemna dertill efterdömet: blott Sverige står qvar, förutan ett sådant Cieditmynt, hvars drifkraft, likt ångmathirens, rätt använd, medför den mest underbara verkan å Handel, Näringar och Jordbruk, hvilka derifrån kunna hemta Lifsprincipen till hvarje economiskt löretag, nemligen Förlag.
Utskottets den 2 i denna mänad pä bordet lag. de Memorial rörande Herr Liljeströms mo> tion, om nödiga försigtighetSmättS widtagande, i afseende pä f. d. Konungens wistelse.ort, am säg Högloft. Ridderskapet och Adeln, dä denna fräga redan genom Ridderffapet och AdelnS beflut öfwer det Serskildta Utskottets Betänkande i i samma ämne war afgjord, nägon öfwerläggning af Lag. Utskottets Memorial icke äga rum. Ht »oprs. Lx krotocollo 0. 8ilverstolp». Utdrag Den ii Sctober. icri Utdrag af Protokollet, hältet hos Hederwärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro den i r Oktober i8io. S. D. c8ervillnings. samt Allmänna Beswärs. och Oeconomie. Utskottens gemensamma utlätande af den 2 i denna mänad öfwer Kongl. Maj:ts till Riksens Ständer den iz sistl. September i NLder afgifne Proposition, angäende rättighet för Carlscrona Stad att hädanefter, som hittills, fä utöfwa Brännvinsbränning och distille. ring genom ett Bolag och wid ett enda sam. mansatt Werk, blef ä nyo föredragit och af Bonde-Ständet till alla delar bifallit, vt supra» k» ?rotoLollo (-adriel Hämaaa» Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde. Ständet wid Ur.ima Riksdagen k Orebro den n Oktober 181-0. S. D. §)et tillägg wid 14 §. af Instruktiv, nen för Riksens Ständers Justitiä. Ombudsman, hwilket pä af Proftsioren Doctor Almqwist gifwen anledning, Conftikutions. Utskottet före. ftagit i Memorial af den z dennes, stm näst. 102 Den n October. följande dagen hos Ständet blifwit uppläst och lagdt pä bordet, wardt nu wid förnyad föredragning gilladt. Ut supra.
Hvai.je föniiiftig iippfostri~i.gspl: lii milste r.iml: igtvis i främsta rummet taga sikte pk och inrättas efter det lef~iatlsni bl., hvilket stBr 5 ' främst fdi. dem, som skola ~ippfostras, och nppgifterne stalla sig betydligt olilra, om kvinntm i första hand s k d l ' seredas för l i einniet ocl i i am clra for e11 (Iiimtom liggande verI~saiiili.et., äii 0111 lion ~1rnl.l i .lika hög 61 le^ i * eiit af i.itvervQpmle grad iitI-iist.lzs f6.r de11 seiiare. J n s t cleii form af nppfostraii, soin .förmenas bast skola forbereda I&lt;viii.iian a t t upptaga 1~ampe1.1 mot maiinen, vore s&amp;l.niida i. qjiilfva verket mest ägimil att g i f m lieniie eii? g y n n s m stallning iiiot h i, som v a d e r Iieiiiies ~medtaHi~i.e, dA lian ej kali 1) l i. f ~ henlies ~ si. (lokniiii: nt i lifskainpeii. iir f~ ' äri~ii~,zncle, och soin äro främmniicle for lieiiile, eiiiedan det gr y t t r e t \; aaig och icke inre lrd.lel.se, soin, f (.irt lieriiie dit, dii. slrrill 1i.on ock p&amp; dessa ornrfLdeii. 11.ödgas vikk oril1 diila iindei:.
Erfarenheten har likväl ådagalagt, alt den svenska ynglingen, uppfödd under inflytelsen af ett bårdt och kroppens utveckling fördröjande klimat, i allmänhet icke det år, då han, efter riu gällande stadganden, inträder i beväringsåldern, eger den kroppsstadga och de krafter, som oundgängligen erfordras för att kunna utstå eli fälttågs mångfaldiga mödor, umbäranden och ansträngningar.» »Bevärings-manskapets hela första åldersklass består, efter medellals-beräkning för de sista 15 åren, af omkring 28,000 man hvarje år. Denna beväringsklass, hvilken vid inträffande behof alllid först bör utgå, skulle, om den kunde till något när fulla antalet påräknas, utgöra en krigsstyrka, motsvarande mera än två tredjedelar af hela den stående hären och till följd häraf utgöra en högst väsendtlig förstärkning af denna. Förhållandet i verkligheten är dock annorlunda. Af samtliga till mönstrings undergående inställda beväriogsskyldiga blifva, enligt hvad medeltalsberäkningen lör hela Riket under de sistförflutna femton åren utvisar, nära 4,000, eller 13,11 procent, årligen ställda på till vext eller förbättring för undermålighet eller kroppssvaghet. Hela detta antal får således a Ira k nas, utom det antal, som årligen måste kasseras. Inom en del län visar sig nyssnämnda förhållande särdeles missgynnsamt. Så uppgår t. ex., enligt ofvan anförda medelberäkning, antalet af på tillvext eller förbättring ställda bevärings-skyldige utaf första åldersklassen inom Hal lands län (ill 16,6 procent, inom Blekinge Ian till 20,9 procent, inom Skaraborgs län till 21,2 procent och inom Kalmar län ända till 27,5 procent.» »Dessutom torde kunna antagas, att en betydlig del af beväringsmanskapet, ehuru icke vid mönstringen ställd på tillvext eller förbättring, utan approberad, likväl saknar den för krigstjenst erforderliga styrka och kroppsstadga, så alt troligen mänga deribland, orri do tågade i fält, skulle blifva otjenstbara innan de hunnit mata sig med fienden.
Schmidt förklarade, det lian för sin del ej egde annat att anmärka emot förslaget, än vid den 4 §, angående bevisning genom upprättad så kallad motbok, dels att, för att närmare bestämma föreskriften, borde, efter orden ”motbok upprättad”, tilläggas: ”deri tecknadt finnes hvad borgadt och betaldt blifvit,” dels ock att till förslagets fullständighet skulle böra, att der tillägges hvad i den föreslagna nya Civillagen, 22 kap. 11 § sista mom. är infördt, nemligen: ”Ilar motbok upprättad varit, och säger den, som kräfves, att motboken förkommit, eller kan handlande i motbok visa fel, som utan bans åtgärd eller vållande tillkommit; då ege lian eller den, bans handelsbok liållit, rätt att den med ed styrka.” Med Justitierådet Schmidt instämde Justi lieraden af Rolén, Grefve C. Sparre, Grefve Snoilsky och Nyblaeus. Justitierådet Bredberg yttrade: ”Emot det hufvudsakliga af ifrågavarande förslag, innefattande, att rättigheten till edgång i frågor om kraf, grundadt på handelsbok, bör i allmänhet tillhöra, icke säljaren, utan den uppgifne köparen, liar jag, för min del, desto mindre något att erinra, som förslaget härutinnan öfverensstämmer med lag-kommittéens fullständiga motiverade och af Högste Domstolen, vid derstädes föregången granskning, i denna del godkända förslag till ny civillag, 22 kap. Rättegångsbalken. Deremot anser jag mig pligtig framställa mina betänkligheter i afseende på några af de stadgande!!, hvarom, i sammanhang härmed, under afvikelse från förenämnde förslag till civillag, fråga nu blifvit väckt.” ”De föreslagna 2 och 3 §§ innehålla, att handelsbok ej skall ega det vitsord, hvarom i 1 § sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden tillställt gäldenären ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre bos rätten elier Konungens befallningshafvande sökt; Denna författning träder i verksamhet den 1849.” Kongl.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden hållet inför Hans Majit Honungen i Stats-Bådet å Stockholms Slolt den 9 Mars 1800. Närvarande: Hans Exc., Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: (Vallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Dopartements-chefen, Stats-rådct Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majrts nådiga Proposition, angående f. d. Geijerska husets på Riddarkolmen användande till Riks-arkiv. Kongl. Majit behagade, på Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Hih. till U. St. Proposition N:o i03. Ank. till Exp-Utsk. den i April 1860, kl. 12 midd. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till stadga angående Högste Domstolens tjenstgöring på två afdelningar; Gifven Stockholms Slott den 13 Mars 1860. I anseende till det betydliga antalet af de mål, sorn på Högste Domstolens pröfning för närvarande äro beroende, kräfver omsorgen för lagskipningens jemna gång, att den genom en grundlagsförändring nyligen beredda utväg att medelst ett förstärkt antal ledamöter försätta Högste Domstolen i tillfälle att arbeta på två afdelningar utan uppskof varder anlitad. Då emellertid behofvet af Högste
Lag' för Banken; se Banken; Anmärkning; Rege. rings-Formen §, 7a. Lag-Comilcns arbetande Ledamöter; serskild vedergällning till dem; se Indragnings-Statcn, den Allmänna, pag. 17* y, förslag till allmän Civil-Lag: öf vcrlemnandct deraf ,,,, Svar på återremiss , , , , , Laga fardag 3 så kallad Embetsjord i stad , , , . , Svar på återremiss ,,,, , , , , , Lagens rätta mening: meddelandet af förklaringar deröfver; se Regerings-Formen §§. 19, ai, 88, Lagerheim, f. d. Cabinetts-Secretcrare; se Anmälan98 Lagfart: om meddelandet af vissa föreskrifter derom Svar på återremiss ,,,,,, Kongl. V 34 l.b. fg 34 b. | 34 b. v 34 a. Lag förklar inga?' ; angående vissa sa dan a af Kong Maj;t utfärdade , Lag förändring; se det lagrum elier den balk. Lagen, hvarest ändring ifrågakommit. Lagmans~ och Häradshöfdinge-räntan 5 se Stats-Verket, dess inkomsterrordinarie,-pag. 6, 18; Hufvud-Titel, Andra. t9 se Kämners-Rät/t 5. Härads-Rätt; Rätte gångs-Ralken 4. Lagstadgandén, som, tillhörande allmän CiviLoch Criminal-Lag, vid denna Riksdag beslutas;: om deras kungörande i en enda Författning, , , , , Svar på återremiss , , , > y > ,• y j » >■ r Lagstifning ; se Ranken. se Vexel-rörelsen* Lagstiftningens verkningar: om Hof-Rätters och Collegiers, skyldighet att vid hvarje Riksdag inkomma med utlåtande deröfver, ,,, , , , , Lagsökning för1 Disconternesräkning y se Cholerafarsoten. se Löftesman.- Lagsökningsoch Utmätningsmål I alt 179S års Kongl.
Men moderns alla vanor förde hon in, och Maja låtsade hon inte vidare att se. Hur tror du slikt kändes för den kvinnan, och säga något vågade hon ju inte, när hon inte visste »hur mycket» Margit sett. Så dog mannen helt plötsligt ute på gärdet — doktorn sa’ av slag — och slag var det; ålderdomens bakslag mot ungdomsbrunst och hetta. Maja grät, vackert och sakta som när ett vårregn faller, men så oupphörligt, att grannhustrurna måste vaka över henne. Margit förstod sig åter ingen på. Visst var hon blek och bedrövlig att se på, men grät gjorde hon inte, och när sypigan frågade om inte Margit skulle låta ta mått av sig till ny sorgklänning, fick hon svaret, att det behövdes inte, ty just nu var det tider lägga av sorgen. Sådant sprids, förstås! Till sist tyckte till och med prästen sig tvungen att gripa in. Ödmjukt, som väl bara ett läsbarn lyssnar till läsprästen, åhörde Margit de bestraffande orden. Läpparna darrade och tårarna stodo på lur, men svaret blev ändå, »att hon var glad far fått gå bort i tid». Prästen förstod bara orden, och så fick Margit »hårdhjärtad» — även i prästbetyget. Strax efter begravningen kom det kavel, att Majas mor var krank. Maja reste genast till fattighemmet, »god som hon var». Medan hon var borta, lagade Margit med länsmannens tillhjälp, att Hans, fördrängen, kom av gården. Lätt arbete var det inte, men det lyckades genom hotelse om angivelse för tjuvmärkt och sedan vattensläppt virke. Stygga ord om matmodern sa’ han visst, när han gick, men dem fäste sig ingen vid, »ty de voro ju bara sagda av hämnd», sa’ Margit. Strax därpå blev Majas mor frisk igen ... Det var vackert se henne, Maja, nästan falla Margit kring halsen och tacka henne, som kört bort den där otäcka Hans, »som hon aldrig tålt!» Men Margit, hjärte-Margit, lät inte omfamna sig — utan stod där stel och rak och sa’ helt högfärdigt, »att hon bara sopat rent för faderns dörr».
Då nemligen behofvet af sådana personer, för hvilkas anställande anslag nu blifvit äskadt, otvifvelaktigt i vida högre grad förefinnes för kommuner och enskilda personer, än för Kronan, har det synts Utskottet mindre lämpligt att, innan ens vederbörande kommunalmyndigheter blifvit i ämnet hörde, anvisa statsmedel för tjensternas bildande. Med mera skäl torde det böra på bemälde myndigheter i första hand bero, att för behofvets fyllande vidtaga de förberedande åtgärder, som kunna finnas för ändamålet erforderliga; och hemställer i följd häraf Utskottet, ♦ att Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. Postverket. Då inkomsten af postmedlen blifvit beräknad till 2,000,000 R:dr, har Kongl. Majit hemställt, att det under nu förevarande Hufvudtitel uppförda kontanta anslag på förslag, att af postmedlen direkte utgå till postverket, måtte bestämmas till samma belopp och således förhöjas med 500,000 Ridr; och då berörda beräkning af inkomsten lärer af Rikets Ständer finnas antaglig, tillstyrker Utskottet, att denna nådiga framställning af Rikets Ständer bifalles, så att nämnda anslag uppföres med ett belopp af 2,000,000 Ridr. 10:o. Enär indelta räntor, som med ett förslags värde af 1,119 Ridr äro uppförda å anslaget till Jägeristaten, men numera, efter åtskilliga jägeritjenstemäns och betjentes afgång från sina befattningar, till Statsverket indragits, blifvit vid beräkningen 8 Stats-Utskottets Utlåtande JYl 53. af den indelta ordinarie räntan derifrån uteslutna, är af Kongl. Maj:t föreslaget, att samina räntor ock, i öfverensstämmelse dermed, måtte från utgiftsstaten utgå, äfvensom att en, af enahanda anledning, med 207 R:dr 93 öre uppkommen behållning å den kontanta delen af berörda anslag måtte derifrån afdragas; och får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Länet exporterade till utrikes orter, nemligen: Hernösand. Sundsvall. Summa. Att de Norrländska jernverket! äro af yttersta vigt. för allmogen, åt hvilken de gifva en icke ringa förtjenst, dels genom körslor, dels genom kolning, är onekligt, och det är derföre så mycket mera alt beklaga om rörelsen af en eller annan orsak skulle lida minskning, som Norrlands rika ö7 och ymniga vattendrag, samt i allmänhet äfven ymniga skogar gifva dem det mest önskvärda läge, och den folkmängd, som vid bruksrörelsen användes, år ifrån år ökas. Att bruksrörelsen under det sed naste qvinqvenniet dock ej stigit synes af de ofvanför intagna jemtörelser, och erfarenheten har visat att den ej varit särdeles lönande, hvartill orsakerna få sökas, dels deri att priset för den betydliga qvantitet kol sorn erfordras stigit i samma mån som värdet ökats å andra delar af trävaror, dels deri att priset å jernet under tiden varit betydligt nedjagadt, dels ock alt malmen för största delen måste med dryg kostnad hemtas från aflägsna landsorter. Att några förbättrade metoder för arbetet under sednaste fern åren blifvit införda har jag mig icke bekant, utom det alt för 1 idet ålvid Forse bruk uppfördes 2 härdar för tillverkning af stångjern efter Laneashire-meloden: alt vid Bollsta masugn år 1849 byggdes en kostsam rörledning af tack jern, 120 fot lång, för användande af gas från masugnen till malmrostugnen, samt att vid Galtströms bruk samma år uppfördes en ugn för malmens rostning med den ifrån masugnen bortgående gasen på samma säll som vid Bollsta, och hafva dessa förbättringar medfört betydlig fördel. f) Fabriker, bruk och andra näringar, hvilka icke tillhöra bergsrörelsen, äro få. llit må dock räknas: l:o Glasbruk, hvilka äro tvänne, nemligen Sandö och Skönvik.
Sprengtportens förslag, sådant det efter de föreslagna ändringarna deruti blifvit redigeradt, så lydande : Alt Svenska representationens fördelning på fyra rum bör upphöra, och att denna representation bör sammanträ, da på två, genom val , ståndseller classvis utsedda kamrar, vid hvilkas bildning den skilnad iakttages, att, då ledamöterne i den ena kammaren utses för hvarje riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut utöfvat riksdagsmannakallet eller uppnått en mognare ålder, samt att representationsförändringen hör afse, att, jemte upphörandet af all sjelfskrifven personlig rätt att vara representant, bereda de ofrälse ståndspersonsclasserna, som nu äro uteslutna från rättigheten att sända fullmäktige till riksdagen, en sådan rättighet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen i detta ämne fulländad. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Jag vill erinra mig, att Hr Frih. o. Landtm, en gäng förut förklarat det pröfningsrätten af de öfriga förslagen ' vore oförkränkt af det beslut R. o. Ad. fattar öfver detta; så att icke nugot hinder är att pröfva Frih. Hamiltons eller mitt eller hvilket annat förslag, som icke strider emot detta, i händelse det antages. Hr Frih. o. L a n d t m. yttrade, att han, innan han fram - ställde propos. å Frih. Sprengtportens förslag, ansåg sig böra hemställa, om R. o. Ad. behagade förbehålla sig att, antingen propostn om dess antagande besvarades med ja eller nej, likväl hafva sig öppet att pröfva de efterföljande förslag Då Hr von Troil nu, innan Hr Landtm, fulländat meningen, anmälte sig, erhöll han ordet och yttrade: Så har jag icke uppfattat meningen , som skulle R. o. Ad. förbehållit sig att, huru än svaret må utfalla på den Den 27 Oclobcr f. m. propps., som framställes öfver Frih. Sprengtporten förslag, sedermera kunna ingå i pröfning af hviiketdera utaf de öfriga förslagen som helst.