Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mer än i5 år äro sedan den tiden förflutna, roen jag hemställer till en hvar, 0111 dessa så verkat på opinionen, att en förändring nu skulle vara mindre behöflig och mindre efterlängtad än dä. Det torde äfven tillåtas mig få nämna hvad en annan ansedd talare vid en sednare period (t835) sagt härom. Han yttrade sig som följer: ”Om man kunde tänka sig en nog förvillad energi hos denna representation, att ännu fortfarande qvarstanna inom förmer, uti hvilka hela nationen fordrar förändring, är det i sanning fara värdt att dessa råa plumpa organisationer, hvilkas följder den värde talaren redan velat framställa i jemförelse med resultaterna af några oskyldiga conferenser, att dessa onekligen skola framträda och tvinga representationen alt vidtaga de så högt påkallade reformerna. Jag ber den värde talaren noga betänka, om icke den i en lätt välmening framkastade liknelsen snart nog skulle kunna tänkas såsom härledd från en verklig grund, om man fortfarande aflägsnar de oberoende representanterna från detta Hus. Må man hemta en varning från det högst betänkliga förhållandet, att vid ett tillfälle, så vigtigt som det närvar., roan här knappast kan räkna 4 eller 5 ledamöter, hvilka i och för utöfningen af sitt representantkall uppehålla sig på riksdogsorten." ”Eller hvad bevisar väl denna likgiltighet annat, än att personer, hvilka eljest i sannt medborgerligt afseende följa roed sin tid, likväl anse det förgäfves att försöka sin verksamhet här, fastän det är det enda fält desamma kunde äga i en allmännare riktning.” "Mea snart kommer den tid, då det icke längre går an Den 19 A p r i 1 f. in. alt slumra; ja, jag vågar säga det, då folket skal! fordra alt man icke längre qvartvingar nationen i ett fullkomligt domningstillstånd. Jag skulle våga framställa den bestämda öfvertygelse, att det snart nog blott fordrades, det en enda djerf person framstege, för alt denne skulle samla omkring sig missnöjda massor, sådana att man icke längre beliöfde mer än blotta ögonen för att sluta till hvar pluraI i le ten vore.
Det är väl ingen i hela detta hus, som förbisett den conservaliva principens välgörande samverkan med den ombildande principen, äfvensom den välgörande jemvigten af dessa begge principers inflytelse uppå vår nuvarande representation, deruti bördsrätt och valrätt i endrägt och frid uppbjuda hvarandras krafter, liksom kontrollera hvarandra och fylla hvarandras brister. De stora fördelarna af en med ärftelig representationsrätt konsoliderad Riksdagsmanna-corps, uphöjd öfver insinuationens, ränkornas, valintrigernas, behagsjukans och afundens besmittade atmosfer, öfverväga vida den skada som inom samma corps upkommer af individer, hvilka icke svara emot deras genom börden anvisade bestämmelse. Den som födes och upfostras till ett kall, är ju alltid i tillfälle alt både danas och sjelf bilda sig för sin bestämmelse vida lugnare och ändamålsenligare än de kunna sorn i all sin diktan och traktan endast fika efter att blifva bemärkte, komma på vallistan och oftast ådagalägga endast sådana förtjenster, som äro mera bländande än verkliga. Den genom bördsrätt insatte representanten är sådan som Försynen sjelf utvalt och beredt honom för det dyra ansvarsfulla kall, hvilket han lagligen inunehar, derföre att samhället på trons grund öfverlemna! äfven åt Försynen makt att lemna Sin andel åt representationen. Börds - 64 Den 15 Februari e. m. rätten är alltså en helig rätt, och vi se alt denna räll, lika gammal som menniskoslägtet, genom alla tidsåldrar icke kunnat fullt utplånas, och der den antingen af Konung eller folk blifvit förnärmad i sina rättmätiga anspråk, har historien visat oss hur Försynen dock aldrig låtit denna sin egen valrätt af menniskor blifva Honom fråntagen, utan att på ett eller annat sätt visa, att, om Han än låtit sig i denna delen besegras, har det icke skett utan de betänkligaste följder för så väl konungar som folk. Bördsrättens upbäfvande är uphäfvandet af en helig af Gud grundad rättighet.
(St.-Ulsk. N: 0 a5.) S. A. K. Då Rikets Ständer vid flere Riksdagar ansett Vexel-ControIeurs-baställningen kunna umbäras, såsom utan all nytta för det ändamål dess benämning synes afse, och öfverflödig, lika å Stockholms och Götheborgs Börser, som i öfriga Svenska städer, enär Handlande* och Mäki»- Expeditions-Utskotta Is Forslag till tind. Skrifvelse N.o 2 4- 3» res egna fördel och säkerhet nog hålla hand öfver cursens rätta noterande, få, på dessa ännu fortfarande skäl, och då i fråga varande beställningar årligen medtaga 2000 R:dr af Statsmedlen, hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla, det Vexel-Controleurs-befattningarne i Stockholm och Götheborg måtte indragas; men att, i händelse E K. M. i Nåder pröfvar dessa beställningar böra än vidare fortfara, de derföre utgående arfvoden icke må å besparingarne på andra Hufvud-Titeln anordnas. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Maji 1834- Preste-Sl nndet den 2 JBorgare-Slåndet den 2 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers linder duniga Skrifvelse, angående beviljad afskrifning af några Stats-Verkets fordringar hos Allmänna Hospitalsf anden, äfvensom Curhus-Inrättningarne i Södermanlands samt Götheborgs och Bohus Län. (St. Utsk. Nso 26.) S. A. K. Sedan hos Eders Kongl. Maj:t Rikets Ständer vid sislförflutna Riksdag, med anmälan, hnrusom, vid granskningen af allmänna Hospitals-och Barnhusfondens räkenskaper, förekommit, dels att bland nämnde fonds skulder vore, under rubrik:
— Om Manufactur-utlåningen egde en så enkel form, alt pröfningen endast afsåg namnsåkerheten, kunde den lått förenas med den allmänna Disconten; men då, efter gällande Reglementen, låne-lillgångarne hvarje år måste på hvarje fabriksgren fördelas efter vissa procent af liHverknings-beloppen af det hela, och hvarje fabrikants andel deri mäste serskildt bestämmas, så inses lålt, alt befallningen dermed lämpligast bör vara öfverlemnad åt det Embetsverk, som bäst bor kånna de enskilde fabrikanternes ställning, och som, enligt planen för sin verksamhet och genom underlydande PJall-Råtterne, ensamt år i tillfälle att deröfver utöfva controll och bedämma de olika nåringarnes behof af understöd. — Låne-bestyrels ofverflytlning till ett annat Werk medför äfven sina svårigheter, ty då Commerce-Collegium nu år med sina öfriga tillgångar Bankeu ansvarig för det lemnade credilivet, och intet skål finnes, hvarföie denna garantie för nu utestående lån skulle eftergifras, så måste alla delån, der säkerheten finnes, af Banco-fullmågtige vara okänd, ställas på utredning, och en brytning i dessa credit-förhålländeu framkallas. Jag finner denna öfverflyttning så mycket mindre af behofvet påkallad, som, utom det att någon förlust på det lemnade creditivet aldrig för Banken uppstad, äfven Commerce-Collegii åtgärder granskas af Rikets Ständers Revisorer och desse fördelagtigt yttrat sig om låne-medlens förvaltning; och 3:o Jag reserverar mig äfven deremot, alt medlen blifvit anvisade på Bankens ledan besparda vinst; men då Rikets Ständer icke uti Utskotts-Bctånkandet finna den allmänna öfversigt af Bankens ställning och tillgångar, hvarförutan denna del af frågan icke kan bedömmas, anser jag mig bär böra lemna en så - 4 Statsoch Banco Utskottens Utlåtande, N:o 4. dan utveckling och redogöra för min åsigt om del inflytande, sorn vinstmedlens olika disposition kan utöfva på allmänna rörelsen.
Redan de anförda lindringarna uti roteringsbesväret torde fullkomligen visa det ständiga sträfvandet att minska detsamma, men tillika påminna om, att äfven för sådant bemödande måste finnas en gräns. Besinnar man i öfrigt, att roteringsskyldigheten ensamt åligger rotehållarne i följd af dem förlänad kronojord, så torde förslaget: ”att från rotens enskilda åliggande till ett allmänt” förändra roteringsbesväret visserligen äfven innefatta ett sätt att befria rotehållaren från fullgörandet af sina skyldigheter, men derföre icke vid verkställigheten medföra mindre orättvisa emot landets öfriga innebyggare, på hvilka denna skyldighet skulle öfverflyttas; äfvensom den derefter begärda befrielsen för rotehållaren från skyldigheten att, på sätt hittills, enl. af Konung och Ständer fastställda grunder, tillgått, förse soldaten med kläder och bekosta dess vapenöfningar; hvarföre ock ifrågavarande förslag eller sistnämnda anhållanden icke heller nu, mera än under förra Riksmötet, torde vinna afseende, så mycket mindre som desamma, långt ifrån att leda till den af Grefven begärda rättelse och jemnkning af hvad under K. Carl XI:s tid uti roteringsväsendet brukligt varit, tvärtom skulle medföra hufvudsakliga afvikelser derifrån, och för hvilka åtgärders ändamålsenliga tillvägabringande (om rättvisa derigenom skulle åstadkommas) en generel förändring eller jemnkning af hela beskattningssystemet torde blifva af nöden. Att fullkomligen återgå till hvad roteringsväsendet under högstbemälde Konungs tid var, torde med skäl kunna anses omöjligt och icke heller för rotehållare önskansvärdt. Hos H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, anhåller jag vördsamt, att detta mitt anförande må få åtfölja Gr. von Fersens motion. Gr. Horn, Claes Fredr.: Vid föredragningen af Gr. v. Fersens motion undföll mig den skiljaktiga syftning, som deruti Den 20 Februarii c. m. G3 ■visar sig vid jemnförelsen med den motion, hvilken af Hr Grefven i samma ämne vid sisth Riksdag väektes.
På Herr Talmannens, med anledning häraf, gjorda förslag blef förutnämnde Expedilions-Ulskolls memorial, tillika med, i anledning deraf, gjorde erinringar, till Ulskottet återremiteradt. S. D. På grund af gjorda anmärkningar, återremitterades Expeditions-Utskottels memorial, N:o 1, angående ökadt Canzli-biträde, m. m. S. D. Prol.-Utdrag, den 3 Augusti 1844• 17 S. D. Till Slals-IJlskollet remitterades ej mindre Kongl Maj Is Nådiga Proposition, al den 25 sistlidne Juli, till Rikets Ständer, angående anslag lill boskapsskötselns befrämjande i Riket, medelst anläggande afSlamJlolländericr, än älven de yttranden, som inom Ståndet, i anledning af berörde Kongl. Proposition, blifvit afgifne. S. D. Föredrogs och bifölls Banco-Utskottets Memorial, NT:o 1, med. begäran om Kolarie-arfvoden ål tvänne Canzlister, samt om tillökadt Canzli-hilräde. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades: l:o Motioner af Ilerrar Anders Berg, E. G. Lindström och Sundler, angående förändringar i Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, om hvad iagttagas bör, vid köp af lösören, som förblifva i säljarens vård, jemte eli. skriflligt tillägg i detta ämne af Herr P. II.
Visst skämdes han litet, ty han och Annie hade ej gjort visit där ännu — Aunie var rädd för att ej kunna sympatisera med fru Svante — men han ville nu lofva att snart komma igen och då hafva sin hustru med sig. Märta var ju också så god och öfverseende. Däruppe hos vännerna var det ej det ringaste svårt att slippa in. Enda jungfrun, nätt och fin i sitt hvita köksförkläde, öppnade tamburdörren och förde med sig en aldrig så liten doft af delikat stekos. Stekos i rummen var nu någonting, som häradshöfdingen i vanliga fall ej kunde lida, men i dag vidgade han näsborrarna och insöp allt hvad han kunde däraf. » Var frun hemma? » » Ja, hon sysslade just med middagsbordet. Herrn hade också nyss kommit hem. Var så god och stig in. » » Lägg en kotlett till i pannan, Lisen, ty jag tänker bjuda mig kvar till middagen. » Hur visste han, att det var kotletter?!! Ljus och vacker var den lilla våningen med luftiga hvita gardiner, mot hvilka Märtas präktiga bladväxter togo sig utmärkt bra ut. Salongen var rymlig, och man kunde — utan att kränga kroppen ur led - taga sig fram mellan möblerna. Blott en och annan smakfull konstsak. Man såg genast, att man var i ett hem och icke i en galanteributik. Märta mötte honom med ett vackert leende på läpparne. » Du kom ändå till sist, » sade hon. » Jag började nästan misströsta därom. Men du kommer ensam? » » Annie visste ej, att jag gick hit, eljes vore vi nog två. För öfrigt skäms jag riktigt öfver vårt beteende. Se inte så förlåtande på mig, ty då blir det ännu värre. » » Jag har inte kännt det s å, » sade Märta, » men jag har hela tiden haft en liten vrå i mitt hjärta ledig för din hustru, och jag har funnit den så tom. Vill hon ej själf komma och taga den i besittning, så kommer j a g och hämtar henne. » Han såg henne tacksamt in i de strålande ögonen.
T irad gå rds-före ningen 1,333: 16.— Undervisninganstalter för Händel och, Sjöfart:- Na viga! io lissl 0lorné i Wisby, Carlshamn; oell Hernösand, a 200 R:dr 600: 7,933: ig. - 54-6,296 16 In d e Id a It ii 11 t o r . Enligt Ullätandet,. Ti 11 korn iner:. Gästgifvare» friheten *. För jern mande af Hufvud-titelns slul summa (å förslagsvis beräknade Markegången) . ., .. 6 :. 32. — 293,689 32 In deld Sp anmäl. Enligt Utlåtandet, N:o 39 «. •. • 16,959 0 inde Id Spanmäl. Enligt Utlåtandet, N:o 39 • •• •. 3,795 Summa ( 860,7401 —I — Stat’S-V t skottets Utlåtande, W:0 j4>- 21 N :o 74 - Ant. till; Exp.-Utsk. den 22 Nov., kl; 11 f. tn. Utlåtande> i anledning af erhållne återremisser å Belänkandet N:o 40, angående reglering af utgifterne under Biks-stalcns Sjunde Uufvudtitel. (U. A.) Första punkten af delta utlåtande har af samtlige Riks-stånden blifvit bifallen. Andra punkten, i hvad den angår lön för en. Notarie i: Kongl.. StatsContorel, har af Bonde-ståndet återremitterats; men enär denna punkt blifvit af de öfrige Riks-stånden godkänd, finnér Utskottet, med stöd af 75 §:n Riksdag s-ord ni 11 gen, åter re missen ej till någon åtgärd föranleda. Tredje punkten, litt., a), är af samtlige Riks-stånden bifallen.
Räkning öfver mjölqvarnen. Debet. Influten Qvarntull B:ko Debet. Omkostnader: Årets skörd: Spannmål . — 584: 12. Upphuggen Ved vid rödjning i hagar — 15: 24. — 950 1,160 22 7:o. Vinstock Förlust-Konto. Debet. Bankoverket. 11 82 Transport Hyresmedel för Brukets Magasin i Stockholm Vinst af Pappers-tillverkningen ♦ » af Qvarnen » af Jordbruket Summa B:ko R:di 8:0. Utgående Italniice, Debet. Kassa-behållning Fordringar bos åtskilliga Verk och Inrättningar m. m Färdiggjordt Papper Tumba Bruk med jordegendom, åbyggnader och fasta inventarier1 , Rudimaterier, förråder -0011 lösa inventarier . Förskott till Direktören Wallman å kostnaden för reparation af Nedre Verkhuset Papper under arbete till påföljande år. 1853. Skuld för inköpt Hö, Malt och Svafvelsyra . Chartae—Sigillatae—papper: — Summa B:ko R:dr Ar 1851. Cbartae-Sigillatae-papper: År 1853. Wermlands Provincial-Bank 81,000 blanketter å 6| R:dr . Östgötha Ilypolheks-Förening 6,250 » å 40 » . Stockholms och Upsala Läns d:o 16 Ris å 36f R:dr Smålands Privat-Bank Östgötha d:o Christianstads Filial-Bank Summa B:ko R:dr År 1854. 92,000 blanketter å 6| R:dr . 51,500 » å 13£ » .' Tullduks-stämplar 514,000 » å 3| » . ä 4 R:dr 800 Manufakturstämplar 11,000 ark ä 16 R:dr 176 Summa B:ko R:dr c) För Brukets beliof. År 1853. Skrifpapper 4 Ris ä 10 R:dr Utskotts-pappcr 648 LH. 7 €L å 12 sk.
De af Utskot. tet nu anförde ytterligare skäl hafva ej ändrat min öfvertygelse. Jag kan icke föreställa mig, att en Nation, sorn å den ena sidan fortgår i upplysning och medborgerlig frihet, skulle å den andra återgå till den råhet i lynne och seder , som kunde föranleda till en ökad stränghet i dess Straff-Jagar Jag kan icke för min del bifalla, att de mildare lagar, införde af en mera oinskränkt Konung, skulle afskaffas under ett friare Regeringssätt. Det är i min tanka emot alla Länders och tiders erfarenhet att grymma Lagar minska brottens antal. Jag vill ej uppehålla denna upplysta Samling med framläggande af de skäl, som tala emot en sådan sats, utan instämmer fullkomligen uti hvad Grefve Spens och Friherre Cederström i detta afseende yttrat. Jag tror rätta sättet att förekomma brott, vara det, att bereda tillfälle för de fattigare FolkClasserne att med arbete förtjena deras utkomst. Allmänna säkerheten *rYg£as dä bättre genom noga handhafvande af rättvisa och mänskliga Lagar, än genom Strafflagar skärpta utöfver det förhållande, sorn bör vara emellan brott och straff. Våra äldre Lagars förträfflighet berömmes med skäl, men de innefatta likväl stadganden, som bära stärn - Den 21 Maji, 29 pel af grymhet, och dessa äro långt för detta ogillade. Jag kan ej förmoda , att man vill återkomma till den tid, då trolldom och vidskepelse straffades med döden. Jag åberopar för öfrigt hvad jag redan förut i detta ämne haft äran anföra och yrkar för min del afslag å Utskottets Betänkande i hela dess vidd. Herr Stråle, Nils Willielm'. I alla öfver» läggningar, der skiljagtiga meningar uppstå, bör man alltid först bestämma, hvaruti man skiljer sig , och om man sedermera söker att bestämma hvad som är rätt, icke hvilken bar rätt , skall man snart träffa sanningen. De hufvudsakligaste anmärkningar , som blifvit gjorda emot Utskottets Förslag, grunda sig derpå, att man ej kan mäta en människas lif emot en annans egendom. Antagandet af denna anmärkning skulle förutsätta, att BrottmålsLagen grundade sig blott på Vedergällningsrätt :
Maj:l ansåges sorn ett öns’.ligt syfte att uppnå, och föreningen dertill finge ett någorlunda motsvarande penninge-understöd, som förslagsvis uppgifvits möjligen kunnat inskränkas till *,030 r:dr om året, vore villig att å sin sida med nit och drift besörja verkställigheten deraf. Enär med förenämnda, vid sistlidne riksdag beviljade, anslag af 1,333 r:dr 16 sk., icke varit afsedt att trädgårdsföreningen, som förut användt i,200 å 1,400 r:dr årligen för sin elevskola, dädanefter skulle undg^ att dertill lemna något bidrag, ansåg Statsrådet sig icke böra i underdånighet iöro.da den gjorda ansökningen i vidsträcktare mån, än att lios rikets ständer ma göras framställning derom att å riksstaten må än vidare upptagas si,333 r:dr xö sk. årligen till under - 44 stöd för trädgårdsföreningens elev-skola, med förbindelse för denna förening att, så vidt ske kan, verkställa en så beskaffad utdelning som ofvannämndt är och att, jemte behörig redovisning för medlen, till landlbruksakademien årligen afgifva berättelse om antalet af elever, hvilka vid inrättningen njutit undervisning samt om den utdelning af plantor och fruktträd, som kunnat verkställas, med det mera, som utgjort föremål för föreningens verksamhet. Undervisningsanstalter för Slöjderne. a)
Om erfarenheten wisar fattigdom i flere Pastores Sterbhus, sä lärer icke deraf kunna tagas nägot skäl för Andra Bandet l77:s 115, 116. §14 Dm il. Augusti. för Wedcrlagcts bibehällande, dä man finner, at äfmcn n utningen deraf icke räddat del tryckande behofwct Slöra Inkomster bidraga icke alltid til förmögenhet, nttri ofta til wällefnad, maklighet och ulswäfningar, det iverldsständelserna, utan tillälnpning, dageligcn bewisa; men jag kan ej heller tycka mig haswa förmärkt större gad menniffo-kärlek hos de Pastorer, som hösma Weder lag , än hos dem som stafwa inga. Om ersättning för et bortlemnadt Wederlag finnes behöflig sa gifwcs bertil en gansta patriotisk utwäg dä wid snart sagd t swart enda Pastorat eller Kyrkoherde-Boställe pä landet, gifwas stora tilfällen til odlingar. Hstru lätt är det icke, at snart deri Mom äterfä det ringa offer, som genom Wederlaget frambares i form af en Riks-Collert til den utblottade och ruinerade Statens Lasta. Jag öfwerlemnar til Höglofl. Ridderstapet, och Ätelns bedömmande, samt för öfrigt det Äre - och Högwördigste Presie-Standcts särskilta behjertande at foresta den Författning, at wid stwarje inträffande ledighet af et sädant Pastorat der Pastor utan We. derlagct, kan wara tilräckeligen lönt, det Hertil, och hittintils, störande Wederlaget, til Kronan indrages. Det odelade nit för allmänna mälfärden, som nu sä klart framlyser uti det Högwördigste Ständets alla Handlingar, är en säker Borgen at äfwen härutinnan samma eftergrfwcnhct möter allmänhetens önstningar. Af allmänna tidningar har man sedt, at redan ststl. tvär.
»Hur ensam jag kommer att bli sedan du rest», sade han sakta. Men då han hörde, att hon kämpade med gråten, slog han strax öfver i samma afmätta, nästan kärfva ton som förut: »Du har varit mig till mycken glädje. Skulle vi icke träffas mer, så tag nu mitt tack för allt. Det är ett varmt tack, fastän det får en knapphändig form.» Hon bet sina tänder samman för att kväfva snyftningen, som ville tränga sig fram. »Gå nu», sade han och räckte henne sin hand. »Farväl!» Men då han kände hennes hand i sin, kunde han icke beherska sig längre. Han drog henne till sig och kysste henne. Och då han såg hennes af smärtan sammandragna ansigte, strök han lugnande deröfver med sin hand. »Så — så — så» — den tillkämpadt knappa tonen hade fått gifva vika för den ton af blid ironi, hvarmed han i allmänhet sökte bemästra sina och andras själsrörelser. »Min lilla Mouche», sade han. »Vi ses nog igen. Men tack för allt! Du har varit den sista vingade insekten i min indiansommar. Jag kommer att sakna ditt surrande i luften omkring mig. Och jag kommer att längta efter att återse dig.» Hon kunde ingenting svara. Men för första gången sökte hennes skälfvande läppar hans. Så reste hon sig upp med en plötslig kraftansträngning och gick mot dörren. Der vände hon sig om och kastade en sista blick öfver rummet. »Au revoir», hviskade hon. Utanför fönstret strömmade regnet ned med ett oafbrutet, enformigt ljud af millioner fallande vattendroppar. Den stora stadens bullrande lif tycktes dödt, dränkt af en ny syndaflod. Upp till sjukrummet i femte våningen vid Avenue Matignon trängde blott ett dämpadt brusande, som från ett stort haf, när det är lugnt; ett hemlighetsfullt susande som från en stor skog, när ingen vind spelar genom trädens kronor ... en mollsymfoni utan klang, en tonmålning i gråaste grått ...
Missgernings-balken, om rån, AO, 41, 42, 43, 40 och 47 kapitlen samt i 49 kapitlet i samma balk, angående stöld, snatteri och delaktighet i dessa brott, äfvensom af de särskilda författningar, som antingen ändra eller förklara omförmälda lagens rum eller dervid något tillägga, varder stadgadt, som följer: Om stöld och snatteri. § l. Stjäl någon gods eller penningar öfver tio daler; dö mes att böta tre gånger värdet samt att hållas till straff-arbete från två till och med sex månader, der ej här nedan annorledes stadgadt är. § 2. Snattar någon tio dalers värde eller mindre, och är gerningen ej utmärkt med sådan omständighet, att den, utan afseende å värdet, för stöld anses skall; vare straff et böter till minst fem och högst tjugo daler, utom i de fall här nedan sägs. § 3. Begår tjenstehjon, köpmans-betjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare stöld eller snatteri från sin husbonde, straffes, för stölden, med böter efter i § samt straff-arbete från tre månader till och med ett år och, för snatteriet, med böter från tio lill och med trettio daler. Såsom stöld eller snatteri skall anses, om sådan person uppsåtligen förfar eller undandöljer något af husbondens egendom. § 4. Stjäl eller snattar handtverkare eller amian arbetare frän den, hos hvilken han i och för sitt arbete tillträde eger, vare om straffet lag, som i 3 § sägs. § 5. Lag-Utskottets Betänkande, N;o 37. 33 § 5. Stjäl någon full mansbörda af ollon eller nötter, eller sådan träd-, jordeller skid-frukt, som i trädgård eller å åker odlad är, då sådant ute finnes, eller ett lass af huggen ved, timmer, gärdsel iller annat dylikt i skog eller ute å mark eller flott/ed; do mes för stöld, ändå att det tillgripna icke går öfver tio dalers värde.