Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A Häradsskrifvarens Boställe skall ett Contoir vara inrättadt, der alla Handlingar, Räkenskaper, Resolutioner, Förordningar, Instructioner, Memorialer, Skattläggnings-redovisningar och Jordeböcker förvaras. Om detta Contoir skall Häradsskrifvaren hafva vård, och Landshöfdingen ansvara derföre, att Handlingarne vid Tjenstombyten blifva behörigen inventerade. Länsmannens skyldighet är, att vaka öfver allmänna ordningen och landsfriden, och, såsom Fogdens underbetjent, verkställer lian hvad denne honom i tjensten befaller. Om Sockne-Nämnder. I hvarje Socken skall finnas en Nämnd, som uppbär utskylderne inom Socknen och sorn administrerar Socknens oeconomiska angelägenheter. Denna Nämnd kan bestå af en Ordförande och, efter Socknens storlek och folkmängd, af 6 till 10 Ledamöter. De väljas vid allmän Socknestämma bland Socknens bofaste män, utan Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 639 afseende på Stånd. Ledamöterne utse inom sig Ordföranden och denna nämner en person till Protocollets förande, helst bland Ledamöterne. Deras befattning varar blott ett är; men, sedan de erhållit decharge, kunna de åter inväljas. Häradsskrifvaren skail upprätta och till Nämnden aflemna en med Uppbördshoken instämmande specifik Debiterings-längd ofver ali Kronan* uppbörd inom Socknen. Nämnden uppbär sedan på Terminer, som blifva bestämde, alla Kronans inkomster inom Socknen, aflemriar dem till Fogden och inger rapport derom till Landshöfdingen. Härföre kunna sådana föreskrifter stadgas, att Staten, för medlens rigtiga indrifning och leverering, erhåller större säkerhet och controll, än somför närvarande finnes.
Äfvenså bebofvet af en väg genom Wermland mot Norrska gränsen, ehuru den närmare bestämningen deraf mäste antagas såsom oafgjord, med undantag af sträckan från gränsen till Arvika, hvarigenom Norrige finge direkt förbindelse med de inre delarne af Sverige genom vattenkommunikationen med Wenern. Norra vägens sträckning ifrån Stockholm anser jag böra gå vester 0111 Sigluna-fjärden, med en sidobana till Upsala, samt i möjligaste raka rigtning mot Sala. Den blir derigenom förkortad och lemnar i militäriskt hänseende öfvervägande fördelar. 3:o Vigtigast af allt anser jag dock vara, alt hvilken sträckning man än anser vägarne böra taga, man ej, såsom Utskottet beslutat, begynner arbetena på många ställen på en gång, utan alt kunna inom kortare tid, nemligen under den period, sorn förgår intill nästa riksdag, få något verkligen helt fullbordadt. Mig synes att man borde afgöra, hvilka banor eller ban-delar äro angelägnast alt fä färdiga, och drifva arbetet lill en början endast på dem med all kraft och skynd samhet. Derigenom blefve något verkligen gagneligt utfördi, som genast kunde börja alt lemna synbara och, som jag hoppas, goda resuilater. Tar man sig före en lapp här och en der, så blir det bela till en början blott ett lappverk, som inga större resuilater kan afgifva. Man uppger, att ett sådant sätt att bedrifva arbetet, skall vara särdeles ekonomiskt. Jag vill ej förneka det. Men hvad vinner man i det hela dermed, Om genom inträffad ofördelaktig ställning inom landet eller genom ett krig det blir nödvändigt att afbryta hela arbetet, och lemna bitarne ofulländade'/ Sådant är ju möjligt och kan inträffa långt förr, än man nu anar. Hvad nytta göra då dessa små stycken i jemförelse med en större fulländad sträcka, som förbinder vigtiga punkter? Vägen mellan Göteborg och Stockholm, som kommer alt bereda den hastigaste förbindelse mellan Vesteroch Östersjön, och nästan hela året om kommunikation med vestra Bil. till Slals-Ulskollets Utlåtande JVi 62. Europa, torde väl först, såsom den aldravigtigaste, böra påskyndas.
!Dlaj:tö 3iåbiga fRemtfj å åtjdillige 2llunwerdS>ägareS unberbåttiga anhållan om upp^äfwanDe eller uebfdttning af utförfeltuU å 5tlun; 103:o af famma Dag, angåenDe rättighet för ^ongl. Sötoft, att, i fafnaD af tillräcfligt ärligt anjlag till SSewärtngené befläDnaD, för Detta änDamål anroänDa refero?förråDen; 104:o af famma Dag, angåenDe unDerftöD till 2lfa ©ocfnemän, för liDen (fata genom hagel; 105:o af famma Dag, angåenDe utbpttt af Den utaf f. D. ©e? neral*$l6ftjtonce''Contoret begagitaDe egenDom, emot Det ©tocffyolrné ©taD tillhöriga, få fallaDe feijen jteinjfa *£>ufet; 106:o af Den 22 januarti, om tillöfning i lånebiDraget tillSÖto? nufactur?£Mfcont?$onDen; 107:o af famma Dag, angåenDe rocrfftäUD reoijtonaf Siftpntwer? feté Dväfenffaper för år 1831; 108:o af famma Dag, i anleDning af voäcft fråga om forarn Dring af Den förut ftaDgaDe tiD, inom Ijmilfen Den till ©tatöbeljofrocnö fpllanDe, utaf SlUmänna Q3en)illntngen anflagna fumma jfall uti SK\U* gälD&Contoret f>vr>arje år förjfottöroié hållas ©tatö?Contoret ttllhanDa; 109:o af Den 9 $ebvuavii/ angåenDe arrooDe åt
Men säg mig! – vet flickan, eller Haraldsons sjelfva, någon ting om dina afsigter Arvid. Nej, gode Farbror, – tvertom tyckes Erika, och isynnerhet den yngre brodren, som ni vet, tidtals är vurmig, och, till och med, rent af galen, på alla möjliga sätt, söka afhålla mig från, att lemnas ensam tillsammans med Gabriella. Det oaktadt, har jag likväl det bästa hopp, att hon hyser samma känslor för mig, som jag för henne. Askenberg. Nå godt då har det ingen fara. Men låt oss nu gå in till middagen; – sedan må du fara till Tistel-ön, medan jag, ännu en gång, med böner attackerar mor din. (de gå.) Tableau. Ett elegant rum hos Haraldsons. FJERDE SCEN. ERIKA, GABRIELLA (inkomma under samtal). Gabriella. Huru kan du så väl gissa till mina minsta önskningar, Erika? Och hvarmed skall jag kunna bevisa dig, hela vidden af min tacksamhet? Du, på en gång, min syster, ... min mor, ... min väninna, ... mitt allt O, huru mycket är jag dig inte skyldig Erika. Tala inte så, min lilla Gabriella hvad jag gjort för dig, och kanske äfven, för mången annan, har blott varit min pligt som menniska, och derföre är ju din kärlek min ljufvaste belöning. Gabriella (sjunker tacksamt i hennes famn). O, hvad jag älskar dig Erika. Redan ofta tillförene, ha jag och Birger omtalat, huru vi skulle kunna bereda dig några förströelser, dem vår skärgårds enformiga lif inte är mäktigt att erbjuda. Du är ung, och behöfver se verlden från dess glada, lefvande sida; – Vi ska’ derföre betjena oss af tillfället, och följa med Birger till Götheborg, då han i natt återreser till sitt fartyg. Gabriella (gladt). Ack, hvad det skall bli roligt Men, säg Erika, vi komma ju inte hem på några da’r, åtminstone Erika. Ja min vän! meningen är, att vi ska’ njuta af det trefliga marknadslifvet, som nyss börjadt. Gabriella. Så mycket bättre
Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande; men då ännu icke några af de föreskrifter, som vid sista Riksdagen bestämdes såsom vilkor för ifrågavarande anslags erhållande, blifvit fullgjorda, i följd hvaraf någon utbetalning af dessa medel ej eller egt rum, och dessutom visshet saknas derom, att under de nästföljande 3:ne åren sådana åtgärder skola blifva vidtagna, hvarigenom någon af ofvanomförmälda anläggningar komma att till verkställighet be fordras, finnér Utskottet, med afseende jemväl derå, att Statsverkets disponibla tillgångar väl behöfvas för andra vigtiga föremål, sig icke kunna understödja molionärernes i berörda hänseende gjorda framställningar, utan hemställer, att desamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 15:o. Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion har Herr G. 0. Sundblad föreslagit, alt, i fall efter skedd undersökning och upprättadt kostnadsförslag, det visade sig, alt inloppet till staden Trosa skulle, emot en kostnad af omkring 6 å 8,000 R:dr, kunna göras segelbart för 9 fots djupgående fartyg, och staden dymedelst blifva en god och passande lastageplats, till stor fördel för hela den omgifvande bygden, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, att af de medel, som för dylika ändamål blifvit anvisade, nyssnämnda belopp nådigst måtte varda anordnadt till derför behöfliga muddringsoch pålningsarbeten, med vilkor, alt Trosa stad åtoge sig att bygga och framgent underhålla nödige bryggor och lastkranar, m. m. Då staden Trosas handelsrörelse och industri äro af mindre betydenhet, och Utskottet icke är i tillfälle bedöma huruvida något väsendtligt gagn för det allmänna genom den föreslagna upprensningen skulle kunna vinnas, får Utskottet afstyrka bifall å berörda motion. 16:o.
D e fördelar, soin en större likoaustalt knii Bjiidn p % nirct Iiiiiisyii till lararekrafter, lokal ocli materiel iippviigas, anser iii: m, af h i brtq-ggaiide oinstiiiidiglieteii, a t t flickosiias kalurater tillliiirn (leras egen sainliiillsklass. FörestSiidariniinn iiiliste diirför alltid vii1 iiiottagi~~i (lct af Iiya elnver taga, Iiiiiisyn till deiii, soni reduii iiiiiias l i ~ i l k c t knii vara kinkigt nog inången gång. Saninia afsöndringsprincip liar gjort sig giillanitr. vid iipliriittiiri det af Köbeiiiiaviis liisesaloiiger. Herrnme Iinfvn sin fik sig - Atenemit; dnmeriin lin likaledes sin egcii - 7Cri; idcI; g Lrrwfnrrrr; j r l l. kien det ar icke nog med denna tudelning. Äfven andra skrankor finnas. För att vinnk intriicle i den kvinliga lasesalongen ar det icke tillrlicl&lt;l.igt att vara genus feinininiiin och att kunna betala sin grsafgift. Ni inaste diirtill kanna. två inedleinmar, hvillta vilja taga 11 % sitt ansvar att proponera er, för » Bestyrelsen ». Denna pröfvar förslaget och gillar, eller, om den finner anledning diirtill, förkastar det.
Då författningen emot oloflig bränvins försäljning och fylleri hittills visat sig hafva haft en välgörande verkan, afstyrker jag allt slags förändring deri för närvarande, utom den Herr Ehrenborg föreslagit , och Utskotten tillstyrkt, rörån: de bestraffning för derri, som flere gånger beträdas med oloflig bränvins minutering. Friherre Cederström Jacob'. Jagfår till alla delar instämma med Herr von Hartmansdorff, och yrka afslag å Utskottets Betänkande, i allt öfrigt, utom den af Herr Ehrenborg föreslag - Den 95 September e. mi 315 I na puncten. En af de mest obeliagliga funcfioner, sorn t i 11 lici ra Eandhöfdingarne, är Defattningen med dessa maij ehuru den är nödvändig, till dpss HäradsEätterne blifva permanenta. Annars leande, sorn Herr Ribbing yttrar i sin reservation, måleri komma att utdragas så länge, att rättegångs-utgifterne vida kotnmo att öfverstiga plikten. Herr Tham, Wollrath: Jag instämmer till alla delar med Herr von Hartmansdorff och Friherre Cederström. Erfarenheten har bestyrkt, att då flen olofliga hräny intibränningen och fylleriet ständigt tilltog, efter den förra författningeps utfärdande, hafva de deremot, sedan den sista författningen utkom, betydligen aftagit. Jag tyor det således vara orätt, att genom en förändring häruti, likasom gifva privilegium på fylleri. Jag får derföre tillstyrka afslag å Betänkandet, och bibehållande af den gamla författningen, med tillägg af Herr Ehrenborgs förslag. Herr Lefrén, Johnn Pehr, förenade sig äfven med Herr von Hartmansdorff. Herr Danckwardt, Magnuz Georg: Jag kan för min del icke förena mig med de värde Talare, sorn tillstyrka bibehållande af det nu srädgade forum för fylleri och brännvins-ininuterings-mål. Jag tror icke, att fylleriets aftagande kan tillskrifvas den författning, att Den 25 September é, ni.
Vid Riksgälds-Kontorets hufvudböcker för åren 1843 och 1844 Anmärkningar äro åtskilliga anmärkningar bilagda, hvilka blifvit gjorda under liufvid Riksgäidsvudböckernas granskning uti Riksgälds-Kontorets Revisions-Kontor. Dessa Kontorets hutanmärkningar lära dock ej varit anmälda för Kommissariatet, hvars provudböcker. tokoll icke upptager någon, deraf föranledd, åtgärd, eller något, i afseende å desamma fattadt beslut. Ej heller utvisa anmärkningshandlingarne, att Bokföraren förklarat sig öfver de gjorde anmärkningarne och erkänt deras riktighet. Dock har uti hufvudboken för år 1844 ett sär_ skildt conto blifvit öppnadt, under titel: ”rättelser i följd af anmärkningar i 1843 års hufvudbokenligt hvilket conto, kapitalräkningen fått sig påförda för litet beräknade kapital-afbetalningar å ett sammanlagdt belopp af 12,765 R:dr 1 sk. 4 rst-> hvaremot enahanda afbetalningar och räntor, i öfverensstämmelse med samma conto, blifvit kapitalräkningen tillgodoförda med 3,625 R:dr 37 sk. 11 rst. Nu uppräknade summor härleda sig hufvudsakligen från oriktigt beräknade räntor, 0,465 R:dr, för Skånska Ilypotheks-Föreningens till Riksgälds-Kontoret försålda obligationer samt för mycket afförda räntemedel, 3,3oo R:dr, tillhörande fonden för Strömsholms kanals och slussverks ombyggnad.
Den granskning, som af Riksens Seander, genom deras Stats-Utskott och, mellan Riksdagarne, af deras utsedde Revisorer , forråttas öfver Stats - 124 Rikse7is Stätiders Verket, måste, efter sakens natur, hafva till egentligare föremål, att öfverskåda Statsförvaltningens utslag i det hela, och hemta upplysande materialier i beskattningsvåsendet, som på Riksens Stånders beslut ankommer, ån en sådan handläggning skulle kunna åsyfta, hvad i allmänhet med Revision forstås, och som, enligt hvad hår ofvan blifvit anfördt, på en helt annan våg, i sin utstakade lagliga ordning, framgår. Man ofvertygas snart härom, vid betraktandet af den korta tid, som för deras verksamhet år utsatt; ty, skulle en verklig Revision ske, borde alla Stats-Verkets Räkenskaper undergå den; Rånte-Kammarens år en ganska liten del deraf; alla Lands-Böcker åro lika våsendtliga; Tull-, Postoch Cliartae-Sigillatte-Verkens Räkenskaper, Flottornes och-Krigs-Collega likaså; alla utgöra delar af Stats-Verkets förvaltning och redogörelse. Detta förhållande bevisar redan, att någon special revision på den vågen icke kan ega rum. Dertill kommer, att de valda Revisorernes befattning upphörer i samma ögonblick, som anmårkningarne utfärdas. I den officiella egenskap, som de utfärdat anmårkningarne, kunna de aldrig emottaga någon förklaring, ån mindre vederlägga den; och, efter en handläggning som, mellan Revision och Riksdag, kan hafva ett långt uppehåll utan all verkan under tiden i absolut följd af den, skola dock alla anmärkningar, som leda till an - Revisorers Berättelse. 12S svårighets påföljd, slutligen öfverlåta® till de lagskipande auctoriteterne.
Banco, som uii 1812 års Riksstat blifvit afskrifven på RiksgäldsContoirets hos Statsverket ägande fordran för meddeldta förskott till 18ro års hamnstängnings kostnader, m. m. 33o Den [ 5 Juni. e. m, Föredrogs å nyo och bifölls Vallöf!- BorgareStåndets, den 12 dannes' på bordet lagda, ProtocoilsUtdrag, af den 3 nästföregående, om revisionen af de Hospitals och Lazaretts-räkenskaper, som äro ställde under Kongl. SeraphimerGillcts öfverstyrelse. Företogs till afgörande Riddarhusutskott tets', den 24 sistlidne Maj afgifna och den 12 dennes på bordet lagda, Memorial om ändring uti 2 §:ns 2 mom. af den för RiddarhusDirectionen den 25 April 1810 utfärdade Instruekon, och blef detsamma af Höglofl. Ridderskapet och Adeln gilladt och bifallet. Upplästes första gången och lades på bordet StatsUtskottets, den 9 dennes afgifna, utlåtande öfver Riksdagsmannen Änders Sandstens dit remitterade Memorial, med hemställan om det icke vore med Rikets fördel mera förenligt, att, under vissa bestämda arrendevilkor, upplåta Ädelfors Guldverk och underlydande lägenheter, än att, på sätt det imellan Kongl. Maj t och Kronan samt Bergmästaren Anton Svab ingångna, och nu på Öfver Jägmästaren Kihlström transporterade, Contract innehåller, för berörde Bruk bekomma ett visst antal Ducater, slagne af der befintlig malm; hvarom Kongl. Majit befallt en, ännu veterligen icke anställd, undersökning; om hvars verkställighet Riksdagsmannen Sandsten anhållit, på det Den 15 Juni. e, ni. 381 atf derjemte matte utrönas , huruvida ÖfverJägmästaren Kihlström fullgjort de vilkor honom ålegat.
Vid föreskriften om den tid af året, under hvilken bränvinsbränningen skulle vara tillåten, har kominiltéen icke upptagit det tillägg, som i föregående förordningar allt sedan år 181 i! varit infördt, nemligen, att bränvinsbränningen skall vara tillåten under vissa månader af året, "sä framt icke högst vigtiga omständigheter föranledde inställandet af denna tillverkning'.' Ehvad ett sådant förbehåll finnes i Förordningen utsatt eller ej, lärer Eders Kongl. Maj:ts höga rätt att dermed förfara, efter hvad Eders Kongl. Majit finner för landet nyttigast, icke kunna dragas uti tvifvel. Utsättandet i Förordningen deraf är således obehöfligt. Men ej nog dermed, det är jemväl, efter kommittéens tanka, skadligt, då det nemligen synes liksom moraliskt förpligta Regeringen, att vid inträffad svagare skörd eller befarad brist för längre eller kortare tid inställa bränvinsbränningen. En sadén regeringsåtgärd 16 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o ti. kan aldrig vidtagas, utan att medföra betydliga omstörtningar i den enskilde hushållarens och affärsmannens beräkningar, till oskälig vinst för den ene, till undergång för den andre, oell omöjligt är att vid tveksamma förhållanden och under de mångfaldigt vexlande uppgifter, som af dolda intressen eller uppskrämda sinnen framställas, på förhand rätt afväga om förbudet är af behofvet påkalladt eller ej, om det mera gagnar än skadar, hvarom man sällan blir säker förrän efteråt. De exempel af bränvinsbränningsförbud, som här i landet egt rum, stödja denna kommittéens öfvertygelse. Låter Regeringen genom utfärdad kungörelse tillkännagifva ett blifvande bränningsförbud långt före tiden, då det skall vidtaga, anstränges så bemödandet att under mellantiden utvidga och påskynda tillverkningen, att förbudet snarare föranleder en tillökning deri, än den åsyftade inskränkningen. Skulle ett förbud åter träda i allt för hastig verkställighet efter kungörandet, innebure detta en öfverrumpling, hvaröfver ganska många medborgare egde grundadt skäl att beklaga sig.
Ej må ledamot af Statsrådet eller i Högsta Domstolen eller Justitia Canzleren, ej heller Justitiae-Ombudsmannen i Utskott eller val till Utskott deltaga, ej heller någon, af hvilken Riksförsamlingen kan fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna embelsåtgärder kan förekomma; börande för öfrigt och i allmänhet iagltagas, att Riksdagsman i mål, som personligen rör honom, väl må deltaga i öfverläggningeu, men icke i beslutet. 68 §. I närvaro af Konung, omyndig Konungs förmyndare eller ledamot i interims-styrelse må hvarken Riksförsamling eller dess Kammare, Nämnd 24 Hor till Conslitutions-Ulskotlets Memorial, N.o 36. eller Utskott Öfverlägga eller besluta. Galle dock hvad i 66 §. säges för det der omförmälda Utskott. 69 §• Hvarken i Riksförsamlingen eller i någon af dess Kamrar eller Utskott kan beslut fattas, der icke åtminstone tre femtedelar af ledamöterna tillstädes äro, ej heller i Nämnd, som ej fulltalig är. Ledamot, sorn tillstädes är, vare förpligtad att i omröstningen deltaga. 7° §• Hvarje allmän fråga eller lagförslag skall först väckas i första Kammaren, skriftligen, af någon dess eller andra Kammarens ledamot, eller af Utskott, eller ock af Konungen. Sedan utlåtande blifvit af Utskott medieladt, beslute derom förste Kammaren med eller utan förändringar. Hvad första Kammaren sålunda beslutat , sändes till andra Kammaren. Förenar sig andra Kammaren i beslutet, vare det Riksförsamlingens beslut. Uppstå hos andra Kammaren betänkligheter alt antaga första Kammarens beslut, återsändes det, och meddele Kammaren de skäl, som anses hindra dess antagande i sin helhet eller till någon viss del. Första Kammaren eger då antingen alt låta dervid bero, eller att med eller utan förändring åter öfverlemna beslutet till andra Kammaren. Då förslaget för andra gången blifvit i andra Kammaren föredraget , men derifrån med afslag återsänd t, träde hela Riksförsamlingen tillsamman och beslute.
Såsom afbetalning å nämnde understöd skulle den genom Kongl. Brefvet den 3 Februarii 1819 Öfverste-Lieutenanten Rappe beviljade tillökning af 1000 R:dr årligen, uti Underhålls-summan för Gårdsby Institut, ifrån och med år 1821 innehållas; och ville Kongl. Maj:t framdeles i Nåder besluta, huruvida de sålunda innehållne medel skulle till olvannämn - Riksens Sänders de särskilda Fond inga, eller disponeras till föremål, som med egde Hufvud T-Tillelns be-, stämmelse egde gemenskap; hvarförutan Kongl. Maj:t i JNåder funnit godt, vid åtnjutandet af detta understöd fästa det vilkor, att Öfverste* Lieutenanten Rappe skulle med nit och verk* samhet fortsätta sina bemödanden för Linodlingens och Linneväfnadsslöjdens spridande inom Wexiö, Jönköpings och Calmare Län, samt såsom hittills förse hvar och en Lån Gårdsby Institut utgående Elef med en första och en andra Classens väfsked, Och har be-» rörde understöd ifrån Fonden uteått den i i Martii 1820 med 9,000 R:dr, Härvid hafva Revisorerne trodt sig icke böra obemäldt lemna, att, efter hvad under granskningen afStats-Werks-förvaltniugen inom Kongl, Stats-Contoiret inhemtats, Herr Öfver* ste-Lieutenant Rappetill bedrifvande af det Tid Gårdsby anlagde Linförädlings-Institut, årligen njuter af g:de Hufvud-Tiltelns anslag 4880 R:dr Banco, Med anledning af de sålunda till särskild* te och andra föremål gjorda dispositioner å den till Strömrensningar och lättacle transporter, m. m. anslagne Fond, hafva Revisorcrne trodt sig böra hemställa, att så vida Riksens Höglofl. Ständer skulle finna ett dylikt anslag vidare böra fortfara, föreskrifterne för dess användande blifva så bestämda, att det icke må anvisas till sådane ändamål, hvartill det egenteligen ej synes ämnadt och särskilde Statsau - Revisorers Berättelse. 717 slag å'ro gjorde.
Jag nekar icke, att äfven jag delar de farhågor, som af en del talare blifvit yttrade emot den åtgärden, att till ett Utsk. delegera Ständernas makt, ty vi hafva varnande exempel af Utsk:s maktutöfning; men jag tror, att utomordentliga förhållanden påkalla utomordentliga tillgöranden, och 430 Den 23 September. ett sådant fall anser jag nu vara inne* Att de icke olla skola återkomma, anser jag oss äga säkerhet deruti, alt den lag, sorn nu gäller, är stiftad för 110 år sedan och alt det lagförslag, för hvars pröfvande nu är föreslaget att förstärka LagUtsk., fordrat arbete och öfverläggningar af de ntmärktaste jurister landet äger under en tiderymd af 34 år. Vill man komma till en pröfning af ett sådant lagförslag, på ett sätt som kan tillfredsställa rättmätiga fordringar, så tror jag, att man icke kan vinna detta mål på något annat än det i förevar, betänk, föreslagna sättet. Om det nya lagförslaget skall på vanligt sätt af Sländerne behandlas, sä skall troligtvis väl en ändring af vår i många afseenden förträffliga gamla lag kunna åstadkommas, men vi skola kanske ock komma på samma gång till ett resultat, som de rättslärdeej skulle kunna godkänna och domare ej tillämpa. Jag nekar icke, alt en stor svårighet i detta afseende qvarstår vid en öfverläggning inom 48 ledamöter, hvilket antal är föreslaget för det förstärkta LagUtsk. men det är åtminstone bättre än med 480. Jag för min del får således tillstyrka bifall lill ifrågavar. Const.Utsk:s förslag, och tror mig i visst fall kunna trösta dem, som nu äro rädda derför, dermed, att af delta förslags antagande icke ovillkorligen följer, att LagUtsk. skall komma till en sådan pröfning, utan do sorn önska ingå inom Stånden i pröfning af lagförslaget, äro dertill fullkomligen berättigade, äfven om de skulle vilja, som jag bär bort yttras, genom s. k. acclamation antaga detsamma. Jag skall ej längre uppehålla II. o, Ad:s tid, då jag redan hört ropas på propos. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: