Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammar-kollegium insänd (i enlighet med föreskriften i 1809 års Kongl. bref). — Samtliga fonder för öfrigt, af hvilka räntan går till stipendier vid detta Läroverk, befinnas — sorn bekant är — under Konsistor» förvaltning, och gåfvobrefvet för hvarje särskild sådan fond finnes årligen till datum ni. lii. uppgifvet i fondens till Kongl. Kammar-rätten ingående räkenskap. Vidkommande åter anmärkningen, att Konsistor» godkännande af lärarnes löner, upptagne å 2:ne bilagor, kallade »förskotter å 1858 års Lsta och 2:dra tertialer utaf den af Rikets Ständer beviljade löneförhöjning för ordinarie lärarne», saknades, har jag blott att erinra, att dessa lönemedel utbetaltes å Ränteriet till Konsistorium på dess reqvisition och sedan beloppen — som då ännu icke hunnit fullt bestämmas — blifvit af Konsistorium på vederbörandes anmodan approximativt uträknade, samt att de derefter af Konsistorie-notarie till mig öfverlemnades till utdelning åt lärarne enligt den hos Konsistorium uppgjorda reqvisitions-listan, såsom ock i Läroverkets räkenskap fanns uttryckligen nämndt. Hvad åter slutligen beträffar Herrar Revisorers erinran, att lärarnes såväl ordinarie som extra löner bordt reqvirera* direkt från länets Ränteri och på Rektor disponeras samt af honom, men icke, såsom här skett, genom Konsistorie-notarien till lärarne utdelas, så tillkommer det naturligtvis icke mig såsom Rektor att i anledning af denna erinran afgifva någon förklaring; upplysningsvis bör jag dock nämna, att någon utdelning af ordinarie lönemedel till lärarne icke det ifrågavarande året skedde genom Konsistorie-notarie, utan endast genom Rektor, såsom ock Läroverkets räkenskap för året utvisar, nemligen l:o) de bägge första tertialerna för året, beräknade ännu då efter 1857 års stat, enligt af Konsistorium pä
Då landet ej kan undvara en stor import deraf, kr det troligt alt Regeringen härvid haft i sigte, såsom hufvudmotiv, den statsinkomst sorn tullen 344 Den 5 Februari. å denna artikel lemnar. Detta är visserligen en konsideration, sorn ej bör förbises; men då man å andra sidan tager i betraktande att den utvidgade rättigheten att importera manufakturvaror, nemi. de väfnader af silke, ylle och bomull, som hittills varit förbudna, lärer lemna säker utsigt till en ökad statsinkomst från den källan af minst j million r:dr b:co, så synes ingenting billigare, än att den motsvarande nedsättning, som härigenom kan beredas på andra håll, framför allt sker på de första lifsförnödenheterna; ty statens syftemål kan ej blott vara, att söka uttaga af folket de högsta möjliga inkomster, utan äfven att underlätta villkoren för produktionsförmågan, som i sin ordning sätter arbetaren i tillfälle att bidraga till förökande af nationalvälståndet; och flera andra delar af det nådiga förslaget visa äfven, att K. M. haft för afsigt, att verka För detta syftemål. Det har icke heller försports att något lidande förorsakades landtmannen af den lindrigare importtull som ägde rum på artiklarna smör och talg under den tiden, som traktaten med Ryssland ännu räckte, då dessa varor kunde inkomma mot hälften af den nuvar. tullen. Smöret har bär i hufvudstaden, som likväl då importerade mest, aldrig nedgått till något underpris, utan i allt fall stått högre här än i hela det öfriga landet, och ang.-de talg, har behofvet visat sig sä stort för den inhemska konsumtionen, att långt ifrån, att hufvudstaden kunnat få sin tillförsel från jordbruket, har tvertom Rysk talg härifrån skickats till landsortsstäderna. I afseende på artikeln talg, har jag dessutom ett enskildt intresse alt önska, det den må kunna tullfritt införas, såsom intressent i en fabrikation af några produkter, hvari talg är det hufvudsakliga råämnet, nemi. stearin, tvål och såpa.
Idemitteracles til Bewillnittgs - Utskottet Grefwe u>6 la (iltrllie, lacok. Nar för nägon tid sedan Högloft Ridderffapet och Adeln, beftöt at all jord af hivad natur som hälst af alla Medborgare skulle fä besittas mot det wilker, at ägaren äfwen mätte ikläda sig de skyldigheter som jorden ätfölja, trodde jag at hus i Städerne under detta beslut äfwen blifwitinbegripne, men har sedan fatt den underrättelse, at sä icke skulle förhälla sig. Jag förestär derföre nu at samma besittnings - frihek mätte utwidgas til de Stads-Ägendomar, som af Adelida personer innehafwas. Härwid anmärktes at denna fräga redan förut eller den 2 Junii af Friherre Sillvei LLbjölä, Nils, wore wäckt, bwarefter den nu begärdes pä bordet, jämte Friherre LlitversLbjöläs dä gjorde kioposition. Grefwe lde la 6arcli'e, facob, anmälte derefter, at i nästföregäende illenum , sedan Herr Grefwen och Landtmarffalkcn bortgätt och ät Hans kUxcellence Herr Grefwe tralle lemnat Klubban, hade Herr Grefwen i anledning af 'rotocolls justerin»-2NI förbebällit sig, at den del af Herr kappes Memorial af den t,; Junii, hwilken blifwit lagd pä Bordet, mätte med första til pröfning och afgörande företagas.- Han anhöll nu, at sedan tiden nu wore sä laugt liden, det mätte sädant ske i nästa illenum. Herr Grefwen och Landtmarffalken swarade sig i sin ordning wilja detta Näl up taga; - Den 19 Junit. 847 taga; hwarcfter Herr Landtmarskalken tilkännagaf, at wal af I^tectorer i första classen efter Friherre ^delsvärci och Grefwe körner, i morgon eftermiddag klockan s skulle förrättas. Ridderskapet och Adeln ätffiljdes klockan z til Lt.
Ehuru här är fråga om beskattning ä förmögenhet, i stället för å inkomst, så bör rimligtvis ofvannämnde princip göra sig gällande, enär samma beskattning äfven utgör en bevillning. Då denna sednare bevillning dock icke torde böra antagas allt för hög, får jag vördsamt föreslå, att ifrågavarande punkt må erhålla följande lydelse: Bouppteckningar, då behållningen i boet uppgår till fulla tvåhundra R:dr, eller deröfver, för hvarje fulla 100 R:dr 25 öre.» Häri hafva instämt Grefve Lagerbjelke, G., och Herr Fåhreeus, J.F. I förestående reservation, i hvad den afser principen af viss procent utaf boets Bih. tilt R. St. 5 Sami. 1 Afd. 21 Haft. 2 10 Bevillnings-UIskottets Memorial N:o 30. behållning i stället för progressiv skala, hafva Herrar Rudolf Cramér, C. F. Carlson och P. C. Lamberg instämt. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Juli 1860, kl. 3 e. m. Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vilkoren för bränvinstiliverkning. Vid förstärkta Bevillnings-Utskottets sammanträde denna dag har Utskottet anställt omröstning öfver följande uti Sammansatta Bevillnings-, Lagoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 10 afgifna och, enligt ankomna protokolls-utdrag, af samtliga Riks-Stånden godkända voterings-propositioner: i:sia Omröstningen. Den som godkänner Sammansatta Utskottets af Borgareoch Bonde Stånden gillade förslag, att afgiften för bränvinstiliverkning skall utgå med 60 öre R:mt för hvarje tillverkad kanna, bränvinet beräknadt till den styrka, som i § 4 af Utskottets förslag till förordning omförmäles, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner nej, kommer afgiften för bränvinstiliverkning att, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets mening, utgå med 75 öre R:mt för hvarje tillverkad kanna bränvin af förutnämnda styrka.
kinge, och approxiinativt har dessa för soiiimararbete iiivandralicle arbeterskors aiital uppgifvits till 4,000, därsf Sinålaiicl skulle liiiniia största kontingenten. Arbetet å livitbetsfalteii räcker i 8 k h e liksom i Danmark in %- iiaderila maj-november. Lönen ar 1 kr. pr dag om 11 arbetstiininar. Under v i r och liöst~nånaderna arbetas vanligen på ackord, då dagspeiiiiingen varierar mellan 1: 25 och 2 kr. Arbetsgifvaren. upplåter fri bostacl nied nödigt bränsle till ruin och matlagning samt madrasser och filtar kostnadsfritt. Shväl arbetstid so111 lön torde ungefär motsvara de i Danmark vanliga. E n skilnad är dock, att inaii i Daiiinark numera briikar Iniiina arbeterskorna fri kost, inen däremot något lägre lön. Maii liar riaiiiligen fiiiinit detta fördelaktigast, emedan arbeterskorna, när de själfva skulle sörja för sin mat, iakttog0 en s % stor sparsaniliet, att de p % den klena kost de bestodo sig icke orkade med det Ilhrda arbetet. En fråga, som helt naturligt frainställer sig vid betraktandet af dessa förlihllanden torde helt visst vara denna: då det arbete, ' som utföres ph hvitbetsodlingar i Daninark icke ar hårdare eller tyngre an det i Skåne, d % den korta resan ju icke kan 1iafw.c någon namnvärd ekonomisk betydelse och då löiieförli&amp;llandena äro ungefar lika, livarfdr skall då arbetet på det ena stallet vara iner fördärfbringande Hn pk det andra? Ligger det kanske en saaning uti det, som från ett Iii11 i Danmark skrif vits: D det ar en orimlighet och en niissförstådd Iiiimanitet att vilja motarbeta svenska tjänstflickors utvandring till Danmark? n Deii som tagit del af de siffror, so111 Iiar ofvaii meddelats eller eljest närinare satt sig in i förhallandena fr8gar dock icke så.
Med mörka, dystra fjät skred hösten fram. Små grå dagar och stora kolsvarta nätter vexlade, och om natten tjöt blinda stormen och om dagen såg man, att den röfvat äfven det sista gulnade löfvet från träden, och äfven qvistar och grenar när den varit i sin fulla berserker-höst-vrede. Blef det åter litet lugn i den tunga luften, så gräto molnen öfver stormens elakhet, och jorden rosade lika litet den enas smärta, som den andras vrede, ty hon var våt, sumpig och afskyvärd öfver hela denna yta, som nyss stått så vacker och grön. Bäcken svällde och knotade öfver för trånga bräddar, sjön dränkte sina egna stränder för att de behagsjukt brukat henne till spegel. Hela naturen var i uppror, var en bild af nedslagenhet och förtviflan, och ingen ting hviskade om hopp, mer än de grönskande rågarne, ingen ting om lugn eller frid. Äfven menniskorna äro ohyggliga och hafva vedervärdiga sysselsättningar om hösten. Allt detta blod, som flyter från alla slagtarbänkar, all denna brådska för att insamla och berga för vintern, all denna härjning, som deraf blir en följd, allt detta bidrager äfven att gifva obehag åt hösten, särdeles på landsbygden, der höst och trälande, höst och ledsamma göromål, höst och frånvaro af allt lugn, alla nöjen, all liten fröjd, höst och bekymmer nästan alltid äro synonymer. Nu tala vi dock icke om de högre och förnämare klassernes höst, ty dessa hafva rätt ingen särdeles känning af årstiderne, emedan man i penningen finner bot för allt yttre ondt. Men vi tala om allmogens och de fattigas höst, hvaruti alltid ligger något mulet och ängsligt, som tungt lägger sig öfver sinnet och trycker ned det, helst om någon sorg, några bekymmer finnas till underlag. Mor Ingrid var nästan stum vorden. Hon spann och teg, och den stora blåntotten på hennes gamla rock var enda vittnet till den tår, som då och då, bitter och malörtsfull, smög sig ur det snart sjuttioåra ögat. Lena arbetade som en häst, och Abraham som en oxe.
Motionairens mening om böters synnerliga lämplighet såsom straff för Tryckfrihetsbrott instämmer fullkomligt med vår nu varande Tryckfrihetslag, helst de äro det enda straff, som der linnes särskilt utsatt. Och i sådana brott, som tillböra Allmänna Lagens gebit, skulle det väl icke gå ari att i Tryckfrihets-Förordningen stadga särskilta bestraffningssätt. Såsom skäl hvarföre böterne icke borde fä förvänd, las, har Motionairen, pag 32, anfört, "alt 'fängelse vore förödmjukande och nedslåen’'de, samt icke stöde väl tillsammans med ”Författareyrket, hvars natur är estetiskt, *’artistiskt, frisinnigt, samt mäste förutsätta "någon lyftning i grundsatser och länke”sätt. ” Härvid tyckes Motionairen hafva förbisett, att det beror på Brottslingen sjelf alt antingen erlägga böterna contant, eller la dem lörvandlade i fängelse; hvilket senare sträft likväl hvarken Lagen eller allmänna opinionen anser lör nesligt. — Såsom skäl för Böternas förhöjning tvekar Motionairen, pag 52, *’huruvida öfverträdelsens mäteries 8 Bil. till Constit. Uisk:s Memorial N:0 51’. yla påföljd för den brottslig# verkligen sva"rar, vare sig i enskilta fall emot lidandet ”hos den o förrättade, eller i allmänna frd’'gor emot krafvel af det helas, af Statens, },aj Nationens interesseMen lill undanrödjande af detta skäl, får jag blott påminna ; att de flesta Tryckfrihetsbrott af allmän beskaffenhet bestraffas enligt MissgerningsBalken, hvilken icke lär i dessa fall kunna beskyllas tor förmycken skonsamhet ; att, i enskilta mål, brottslingen skall, utom böter, na, göra den förolämpade offentlig a1 bön ; atv, i båda fallen, skriften skall confiskeras, hvarigenom brottet liksom utplånas; och slutligen att skammen att blifva dömd är i sig sjelf ett straff, som måtte vara ternligen betydligt, emedan det är nästan det enda, som i Ansvarighets-Lagen för Konungens Rådgifvare tyckes hafva blifvit påräknadt för alt afskräcka ifrån de mest Riksförderfliga brott.
Uppå Hr Gr. o. Landt m:s i anledn. häraf framställda propos. , biföll R. o. Ad. alt StatsUtsk:s utlåt. N:o 163 skulle upptagas främst å föredragningslistan för nästa plenum. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk.-n in komne utlälm, mern. och betänkm, nemi. från Stals-Utskottet: N:o 153, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om delaktighet i civil-statens pensions-inrältning för borgmästare i rikets städer utom Slockholm, äfvensom för kommissions-landtmätare; N:o 154, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de särskilda åtgärder till hospitals-fondens understödjande; N:o 155, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, j fråga om restitution af hvad utaf hemmans-innehafvarne å Oland blifvit i ränta å den för hemmanen på ön fördelade utmark, från och med år 1841, till Kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller s. k. utmarksskatt numera utgöres; N:o 156, i anledn. af K. M:s nåd. framställning, rör:de användande af de under K. stats-kontorels förvaltning varande äldre depositionsmedel; 30* 468 Den 9 Maj. N:o 157, i anleda, af K. M:s nåd. framställning om godtgörelse eller afskrifning af åtskilliga utaf K. statskontoret af under händer hafvande medel bestridde utgifter; N:o 158, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de rusthållarnes inom det s. k.
Sedlar ; äf hvilket förhållande ganska tydligen skönjes, att åtminstone största delen af den uttagne Summan icke blifvit använd till invexling af några gamla och till vidare omlopp obrukhara Smärre Credit - Sedlar, hvilka i sådant fall till Riksgälds-Contoiret skolat lefvereras. Ett annat mera påtagligt missbruk liar ägt rum med den Summa af 5,000 R:dr, sorn Handlanden i Götheborg Sven Hammar, efter Konungens Befallningshafvandes derstädesFuilmakt, låtit genom sitt Ombud under den 14 sist led ne Augusti uttaga, och hvilken Summa utgjordes af 1,000 st. Credit-Sedlar på 2 R:dr, 2000 st. på En R:dr och 3000 st. på 16 sk., eller tillsammans R:dr 5,000. Commissarierne, hvilka, genast efter detpenningarr. e voro utlemnade, fingo anledning misstänka underslef, skyndade, att uti Skrifvelse till Konungens Befallningshafvande under den 19 i sistberörde månad begära, det måtte, innan någon utvexling företages, ordentlig inventering hos bemälde Handlande anställas, till utrönande, huruvida de uti Riksgälds-Contoiret erhållne Små-Sedlar verkligen till orten ankommit. Bihang tili Riks-St. Vrot. 1817 - t$is, 4: de Sami.
På deras begäran ville man göra ett försök att införa klassiska språken i en gifven klass. Halfva tiden användes då på dem och halfva tiden för öfriga läroämnen och man fann snart, att de lärjungar, som blott användt halfva tiden på realstudierna och halfva tiden på lalin, hade gjort större framsteg äfven i de förra, än de gossar som användt dubbla tiden å realstudier utan biträde af latinet. Detta faktum anfördes år 183(5 i deputerade-kammaren i Paris af Hr Guizot och bestyrktes vid tillfället af skolans inspector, också deputerad. Samma erfarenhet hafva vi äfven här i Sverige och Hr Silfverstolpe har sagt i statsråds-prot. som är hilagdt K. M:s nåd. propos. i ämnet, att hvad fransyska språkets meddelande i skolan beträffar, så gå de gossar deri längst, som använda halfva tiden på lalin och den andra halfva tiden på fransyska. För några år sedan inrättades i Upsala en skola, som var hell och hållet ställd på realstudium, och man fann, att gossarne gjorde klena framsteg i moderna språk. Man började då med latinet just för att derigenom åstadkomma större framsteg uti humaniora i allmänhet. Athenaeum i Gelle uteslöt klassiska studier bland läroämnena; men sjelfva direktionen för de medborgerliga undervisningsanstalterna i denna stad inkom snart och bad all få upptaga dem. Denna sak ligger djupare, än alt den kan afhandlas inom RiksStm, och jag delar häri en reservants, Hr von Rosens, omdöme. Man har en så stor förskräckelse i allmänhet för latinska språket och anser detsamma snart sagdt onyttigt och otjenligt för dem, som ej söka fullt klassisk bildning. Detta är ett misstag, ty få af dem, sora i sin ungdom studerat de lärda språken, kunna blott derföre anses hafva vunnit en klassisk bildning.
Dödsstraff, qvalificerade, angående upphörande af lagens sladganden om. V. B. io4, 191. X. 0. 92, ii5. A. 228. XII. E. 158. — angående lottkastning om hvilken som bör undergå det. Se Lottkastning. E. Ecclesiastika embeten och tjenster, om upphörande af dubbla årsberäkningen vid befordran till. XVIII. B. 176. XIX. Å. 25g. XXII. U. 548. XXIII. 187. XXIV. A. 428. XXV. U. 220. A. 282. E. 177. Ecclesiastikstaten, om indragning af, till hälften. X. B. 231. A. 285. Edelfelt, adeliga ätten N:o 1129, om rättighet att utfärda fullmakt för. I A. 220. Edelsvärd, Fredrik Wilhelm, yttranden. II. 325. Edsvurne tjenstemän, lill biträde vid uppsättning af juridiska handlingar, angående, samt 0111 upphörande af expeditionslösen i doinboksmal. XIX. B. 71. A. 3g8. Eftergift af en vid arbetsoch correctionsinrättningen i Norrköping yppad babmce, angående. XVIII. B. iy5. XIX. Å. 2.41. XX. U. 370. XXI. A. .7. XXII. E. 38.. — af straffräntan för de ännu återstående skulderna uti Götha Canaloch Malmö f. d. disconter. XX. B. 370. XXI. A. 20. — för Kronofogden, Assessoren A. H. Lagerlöf, af räntebetalning för en Bankens odlingslånefordran. XX. B. 370. XXI. A. 20. — för Capiluinen C. F. von Hennig, af öfverränta å discontina. XXII. B. 461. XXIII.
Jag tror tvcrtom, att när en församling sjelf finge tillse, att dess angelägenheter ej vanvårdades, så blefve tillsynen strängare och allvarligare, och om Jan Persson tager skada till sin häst eller sitt åkdon på Per Janssons vägstycke, lärer den förre icke underlåta att sådant icke blott lagligen beifra, utan ock för framtiden söka förekomma. Samme talare har sagt, att Frih. Alströmers förslag väl vore oskyldigt, men overkställbar! och förorsakande Regeringen onödigt besvär. Jag hade föreställt mig, att den värde talaren icke funnit Frih:s förslag så oskyldigt, utan snarare vådligt, enär detsamma åsyftar att befrämja en för hela landet i högsta grad vigtig reform. För min del anser jag Frih. Alströmers förslag såsom det enda sättet att komma till ett resultat i denna vigtiga fråga. Man bar, såsom ett slående bevis på kommunal-andans låga ståndpunkt i landet, åberopat, huruledes en person, som af sina församlingsboer blifvit vald till ordf:de i en sockennämnd, klagat öfver valet och fullföljt denna klagan hos K. M. Det hade ej varit ur vägen om den värde ledamot, som funnit lämpligt framdraga detta exempel, dessförinnan tagit kännedom om verkliga förhållandet, hvilket ganska lätt kunnat låta sig göra, såväl hos den K:s Befh:de, som behandlat målet, som i det Depart., hvarest frågan till K. M:s afgörande bereddes, då han skulle hafva inhemtat, alt en genom läkarebetyg behörigen styrkt, fortfarande ögonsjukdom utgjort skälet till ifrägavande persons vägran att emottaga det ordförandeskap, hvilket en sockenstämmo-majoritet envisades alt vilja påtvinga honom, i trots af bestämda lagbud; hvarföre ock detta obefogade anspråk underkändes i den högre och högsta instansen. Slutligen kan jag icke underlåta att uttrycka min förvåning deröfver, att ingen af de ledamöter, som yttrat sig emot förslaget, icke ens den talare, som ifrigasl bestridt detsamma, vägat ett försök att vederlägga de af mig uplästa skriftliga yttranden. Hr von H ar tmansdorff:
Se Expeditioner. — af Pleni-protocoller. Se protocoller, — af ProtocollsUtdrag. Se ProtocollsUtdrag. — af RiksdagsBeslutet. Se RiksdagsBeslulet. Jägerioch skogs-staterna, oin indragning af tjenster vid, XVII. B. 133. A. i5g. E. 471. Jönköpings Län, oni befrielse från öfverrotering för vissa hemman i. Se Vacanceafgift, Ii, KammarRätten, att den ej må anmärka emot de grunder, som följas vid mantalsoch skattskrifningen samt Beredningsoch TaxeringsComileerna, IX. B, 206. A. 352. Refvinge hemman med dertill hörande utjord, angående everdelig skattemanna-rätt å, XII. A, 288. XIV. U. 4(, XV. A. 233. XVI. E. 3. ( 1 *7 ) Kinds härads innevånare i Westergöthland , om rättighet för, att handla med glasvaror. XVI. B. 22g. A. 248. Klabböle KronoLaxliske, rörande sökt eftergift i >83o års till Kronan utgående Taxa för. II. B. 115. A. i55. V. E. 6. Klander af räkning å borgade varor m. m Se Räkning. Klubb, LandtMarskalkens. Se LandtMarskalksklubben. Klubbar, angående rum till, för RiksStånden samt gemensam samlingssal, I. ig. A. 25. V. B. 38. Ä. 116. XII. B. 376. Knecktars och Båtsmäns rättigheter och skyldigheter, 0111 ett sammandrag af de Författningar som bestämma. KneckteContraeten, om de förändringar, sorn insmugit sig uti. Se Rotehållare. Knorring, Friherre Wolrath von, yttranden. II. 137, IX. 1 3y.
För öfrigt eonformerar jag mig fullkomligen med Utffottet, emedan dest projeet efter min tanka fullkomligen uppfyller det wisa mål Utstottet haft s äsigll; det — att sätta en Befälhafware i ständ att lagligen dämpa ett förefallande upplopp, men, dä jag ej anser detta wara nog för Samhällets beskydd; dä den principe hwarifrän jag utgätt,som syntcS mig allmänt antagen, dä den 20 Junii war i fristare minne, den, att Statens säkerhet fordrar, utom medel hos Regeringen att dämpa det närvarande upploppet, äfwen medel att förekomma ett päföljande, och återställa lugnet och hörsamheten, hwilka af sädane uppträden alltid för nägon tid rubbas; dä denne principe, säger jag, hos mig ännu stär lika fast, som w:d Riksdagens början, fortfar jag att anse det af mig projecterade tillägg nödwändigt. Skulle likwäl lie. Lrummors nyst Upplästa Memorials sista punct blifwa antagen ock allt, hwad Befälhafwaren i en i krigstillstånd förklarad Ort gör och later, blifwa såsom lagligt arstedt, sä^ erkänner jag gerna att detta Förslag i alla affeenden öfwer träffar alla andra sä gjorde, som framdeles tillgjökande Förslag och ätertager jag i detta fallet gerna mitt. Herr Saron och Landt-Nkar ftulken hemställde om icke de af Grefwe lloivoulsteim och Herk Zi'8 Den '29 September. Herr krum mer gjorde erinringar ansäges him dra antagandet af Lag-UtstoEtets För stag, och Detsamma sä niada böra äterförwisas. Bifölls. Herr lläblnmn, Ottd llrellrik: Sem den tid snart är förflirten, bwarefter Riksens Höglofl ge Ständer, enligt Grundlagens föreskrift > iere till pröfning kunna upptaga nägra npa motioner; an häller jag att nu till Ridderffapets och Adelns benägna åtgärd fa anmäla nägolt sone wisierligen är nödwändigt att Rikfensj Högloflige Ständer icke förgäta.
I sjelf - a54 Den 7 Maji e. ro. va saken anser jag Lagutskottet hafva rätt, men tror uttrycken fordra ett förtydligande, och att det vore rättare säga, det Consistorierne hos sina Notarier hade enahanda förmånsrätt, som Kronan hos sina Uppbördsmän, än att, såsom nu blifvit anmärkt, förblanda begreppen skuld och fordran ; och af detta skäl tror jag en återremiss Vara nödig. Herr Tham y Wolrath: Grundlagen stadgar visserligen, att man ej, första gången ett Betänkande är under pröfning, får antaga det med förändringar; men jag hemställer, om det egentligen kan kallas en förändring, att, såsom här nu är i fråga, blott tillsätta ett ord för ett annat, och om vi ej, med Betänkandets antagande på såsätt, kunde undvika att återremittera detsamma. Går det likväl ej an, hvad jag nu föreslagit, frånträder jag gerna min hemställan. Herr Ribbing: För min del vore jag visserligen tillfreds med det af den siste värde Talaren föreslagne sätt att antaga Betänkandet; men då vi ej veta, huru de andra Stånden afgjort frågan, skulle för mycken collission kunna uppstå; och jag tror derföre ej, att Herr Grefven och LandtMarskalken kan gå in på den af Herr Tham föreslagne genväg. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, enär 56 I Den 7 Maji e m. 255 §.