Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och torde härigenom jemväl få anses vara besvarad en af Herr Stjernsvärd, G. M., hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion (införd under N:o 127 uti 11 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll), deruti motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte för H. K. H. Hertigen af Östergötland anvisa ett årligt anslag af 150,000 R:dr sagde mynt. 2:o Enär det nu i stat uppförda anslag till underhåll af de på Stockholms Slott och de Kongl. Lustslotten befintliga, Staten tillhöriga möbler, hvilka, oberäknadt taftor, konstsaker och gobeliner, ansetts ega ett värde af nära 900,000 R:dr, visat sig vara för ändamålet alldeles otillräckligt, samt då icke något anslag hittills varit beviljadt för underhåll af Staten tillhörige, för den Kongl. Hofliållningen anvisade inventarier af silfver, koppar, porslin och glas, men anslagsmedel härtill oundgängligen behöfdes, så vida dessa invenfarier ej skulle inom kort blifva obrukbara, eller alldeles försvinna, har Kongl. Maj:t begärt, att iletta i Kiks-staten under titel: »möblers underhållande å Kongl. Slotten», upptagna anslag, 12,000 R:dr, måtte ökas med 44,400 R:dr och hädanefter 1 samma stat uppföras under benämning: »flir underhåll och vård nf möbler och andra Staten tillhöriga inventarier i de Kongl. Slotten.» Af det vid den nådiga Propositionen fogade Stats-Råds-protokoIl för den 14 Oktober sistlidne år, deruti finnas intagna så väl en af Kongl. Maj:ts Förste Hofmarskalk gjord underdånig framställning i detta ämne, som Riksmarskalksembetets deröfver afgifna underdåniga memorial och till hvilka handlingar Utskottet, för undvikande af vidlyftighet, hänvisar, inhemtas. bland annat, att Staten tillhöriga, i de Kongl.
Bör föreskrifvas, »att då tjenare olofligen afviker från tjensten, utan »att för sig redogöra, och husbonde icke vill honom i tjensten återtaga, »så ege Konungens Befallningshafvande, hos hvilken husbonde ofördröjligen anmäler förhållandet, att den afvikne efterspana och gripa, samt till allmän arbetsinrättning öfverlemna, för att der qvarblifva tilldess den åtagna tjenstetiden (det ingångna bolaget) är tilländalupen. Tjenare åligger derjemte att i nämnde fall »återbära erhållen städsel »samt hvad af lönen uppburits och gällde husbonde tillskyndad skada.» Hvad som i anförde hänseende nu finnes föreskrifvit, utgör intet korrektiv emot okynne. Det medgifver blott en tjenare, som på olagligt sätt vill undandraga sig en ingången förbindelse, att utan fastställd straffpåföljd göra som honom lyster, till skada och förfång för husbonde. 8:o. Åliggande för Konungens Befallningshafvande, eller i stad Poliskammare eller Magistrat, eller å landet kronofogde eller länsman, att på anlitan, skriftlig eller muntlig, af husbonde eller tjenare, ofördröjlig handräckning lemna, för att, efter behörig undersökning, gifva skyndsam verkställighet åt Legostadgans föreskrifter. Uraktlåtenhet häraf ådrager ansvar, såsom för tjenstefel. Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. 471 I hvarje fall står det parterna alltid öppet att hänskjuta ärendets behandling till vederbörlig domstols pröfning och afgörande. Hvad här blifvit föreslaget är fullkomligt rättsenligt och står i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad samhället eger att fordra af myndigheter, som hafva sin tillvaro och åtnjuta aflöning för lagars och god ordnings upprätthållande. 9:o. Att den närvarande Legostadgans föreskrifter, med undantag af de tillägg och förändringar dervid, som i det ofvan anförda förekommer, samt hvad som af desse blifver en följd, anses oförändrade böra qvarstå. Stockholm den 29 November 1862. G. M. Stjernsvärd. Af Friherre af Schmidt?
Engelsmännen, i besittning af en stor del af de länder , der den bästa bomullen produceras, kunna, genom de prohibiuva Lagar, som inom detta Land finnes, förekomma, att de bomullsslag som erfordras för tillverkningen af de finare garnsorterne , icke annorlunda än förädlade , till andra Nationer kunna blifva afiåtne. Då vi genom ett sådant förhållande icke äro i tillfälle, att sjelfve åt denna slags bomull gifva den första förädlingsgraden, så böra vi väl derfö e icke uraktlåta begagnandet af den möjlighet, att sjelfve slutligen förädla den till tyg; ty i annan händelse komma vi att ännu fortfarande införskrifva främmande bomullstyger till men för Svenska konstfiiten, i stället för främmande bomullsgarn, Herr Hjerta: Den satts Friherre Ceder ström drifver, är äfven jag lätt inne på: men jag tror att det vore orättvist mot våra spinnerier att sätta tullen lägre, än d* De skulle gå under, om tullen sattes så låg som Friherre Cederström yrkat Det är blott färdigheten i användandet sf machinerier, som gör att England är före oss, och det behöfves således något för att skydda våra näringsidkare. Jag anser de modificationer Uu skottet Ben iS Augusti e> m. 7°S skottet föreslagit vara billiga, enär tullen äf hög till N:o 40, raen sedan aftager. Herr Grejven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskspet och Adeln behagade gilia de af Bevillningsutskottet å ofvanberörde Bomullsgarns-sorter föreslagne Inkommande Tullprocenter. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt! Marskalken förklarade, att som, efter hvad Hatt tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Riddsrskapet och Adeln bi-J fallen. ”Glas, Chemiska, alla slag; Inkommande ”Tullprocent i; Utgående Tullprocent t.” Herr Cederskjöld-. Det förundrar mig, att Chemiska glas med så särdeles låg införseltull äro belagde, da de likväl ej synas böra vara svåra, att inom landet kunna erhålla.
Jag skulle föreställa mig, att det vore Ilr Landtm., soai mäste för sig hafva afgjort, om frågan ar allmän eller icke, innan Hr Landtm, proponerar remiss; ty det Liefve troligen besynnerligt, om det skulle bero af R. o. Ad:s alla antecknade 54o ledamöter att, hvar för sig, härom yttra olika tankar, utan mäste det vara åt Hr Landtm, öfverlemnadt att urskilja frågans beskaffenhet. JNu har Hr Frih, o. Landtm, framställt propos. om remiss, och deraf måste således följa, att remiss icke kan vägras, utan att frågan enligt Puksd.Ordnts föreskrift uti 44 oc^ 49 §§:ne Mäste till Utskott öfverlemuas. Hr Lagerhjelm: Om Riksd.Ordn:s stadgande i 49 §:n skulle så förstås, som Hr von Troil och Hr Dalman funnit vara tydligt; hvartill skulle då den sista meningen tjena, som finnes uti i:sta mom. af samma §, nemi.: "uppstår fråga örn eller hvart remitteras bör’'? Och likväl bar erfarenheten visat, att detta stadgande icke är öfverflödigt, emedan det har varit til lämpad t. Huru skulle man dessutom förstå tillvaron af ett stadgande, som ej borde tillämpas? Och likväl skola grundlagarna efter deras ordalydelse tolkas! Jag linner således klart, att R. o. Ad. kan besluta, om den ifrågavar. motionen är af den ordalydelse, att den kan eller bör remitteras till något Utskott. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel:
Ränta och full säkerhet utlånas. 47. — af den 1.7 December, angående Arbetsoch Corrections-Inrättningen i Wadstena. 1824 deli ro Februarii föredr.,. då Kongl. Majrt förklarade Sig hafva insett nyttan af Arbetshusens organiserande i likhet med de Nord-Amerikanska, och derföre föreslagit Rikets Ständer att i sådant ändamål anvisa nödiga medel, men att, då något anslag dertill icke blifvit beviljadt, Kongl. Majrt för närvarande fann omöjligt 36 Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. att uppfylla Ständernas, i förevarande afseende, yttrade underdåniga önskan. 48. — af den 20 November, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition m Statsverkets tillstånd och behof i hvad den rörer Riks-Statens 3:dje Hufvudtitel. 1824 den 24 Februarii föredr., hvarvid Rikets Ständers underdåniga framställning uti 2:dra Punkten, angående löseski 11 i 11- gen för de af enskilde personel' innehafvande Landsorts och Korsö-Fyrbåkar, remitterades lill Förvaltningen af Sjö-Ärendena, att ytterligare böra båkegarne, hvarefter Förvaltningens derom tillgörande underdåniga anmälan skulle meddelas Rikets nästsammanträdande Ständer. grde Punkten, angående Commendanlslönen i Götheborg, till framdeles Nådig pröfning uppsköts. i3:de Punkten, om Cassernbyggnaden för 2.‘dra Lif-Gardet, icke i Nåder ansågs föranleda till någon åtgärd, enär vid närmare undersökning af detaillerne befunnes att någon ytterligare besparing i byggnadskostnaden icke var möjlig. Bil. t. R. St.
Ropa - Den 27 September. 1015 Ropades ett starkt Ja, men likwäl blandabt med nägra Nej. Herr Grefwe» och Landt-Mar, skalken förklarade ytterligare att i dag ingen votering kunde företagas. Föredrogs ä npo Herr Lestersteätkj plenum den 2s:te September upläste och pä bordet lagde äictLmen, rörande förbud pä 6 mänader af Spänne, mäts införsel. Herr Grefwen och Landt,Mar, skalken föreslog, att detta Zictnmea till allmänna Besvärs - och Economik, Utskottet mätte blifwa re, mitteradt. Bifölls. Hans Cxcellence Herr Grefwe kuut k, önskade til remitzcn det tillägg att Utskottet mätte med sitt utlätande härdfwcr styndcsamt inkomma. Herr Hr LM, ?ekr, trodde att detta mäk äfwen till Bewillnings-Ukstottet borde remitteras, emedan man i stället för akt förbjuda införseln, kunde med Bevillning belägga den inkommande Spannemälen. Friherre knäbeck, AlerXanster, ön, skade, att införsel-förbudet mätte utsträckas till 9 mänader. Gref, ioi6 Den 27 September. Grefwe körner, ^äolpk Göran, förenade 6g med Hans Excel!. Herr Grefwe kumb, att Utskottet mätte anmodas ait skyndesamt med sitt utläkande inkomma, hwai jemte han önskade att Utffottet äfwen mätte yttra sig om beloppet af den Tullförhöjning pä inkommande Spannemäl, hwarom, för att bibehälla Spanncniälen wid ett billigt och icke bfwerdrifwit pris, Riksens Ständer hos Hans Maj:t i underdänighet kunde anhälla. Herr Grefwe» och Lanbt-Marskalken gjorde derefter proposition pä dehe Grefwe blomér, tillägg, hwilken Bifölls. Mäster följande: Utd-ag as Protokollet, hällek hos Riksens Hbgloll.
Men sådant förhållandet nu är, förfar Riksg:s-kont., såsom en upbördsman, den der anser sig hafva god tid till liqvidationsdagen den 1 Maj och emedlertid till hvarjehanda personer_mot ränta utlånar Kronans upburna medel. Della år icke rätt. Ar det olillålligl för en kronofogde, så hör det icke heller medgifvas en högre upbördsmyndighet, emedan hvar och en skall hafva sitt då räntan icke tillkommer Riksg:s-kont. Möjligen skulle det någon gång kunna hända atl R. St. förklarade Banko-vinsten icke böra tillkomma Riksg:s-kont. utan skola för andra ändamål användas. Sådant blefve icke fullt verkställbar!, om en del af den räntevinst, som bordt Banken tillfalla, på förhand ingått till Riksg:s-konl. En annan talare har riktigt anmärkt, atl genom ett dylikt förfarande, sorn det, hvilket nu mot Riksg:s-kont. anmärkes, påbördas Banken ansvar för en större sedelmassa, från hvilket han i annat fall vore befriad; ty om Riksg:s-kont. använder sine egne medel utan alt anlita sitt kreditiv i Banken, så blifver den utelöpande sedelmassan icke förökad, hvilket åter inträffar, om kreditivel begagnas. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Enl. min åsigt har den siste talaren dels sammanblandat 2:ne omständigheter, hvilka för frågans Den 8 Februari. 371 utredande måste noga åtskiljas, och dels utgått från antagandet af ett Riksg:s-kont;s åtgörande, som alldeles icke ägt rum. De 2:ne omständigheter, hvilka böra åtskiljas, bestå i Fullmäktiges uti Riksg:s-kont. skyldighet ali göra räntebärande kontorets kontanta behållningar, och Fullmäktiges rättighet alt begagna krediti vet på Banken. I Reglementet för Fullmäktige i Riksg:s-kont. är stadgadt, att så snart kontoret erhåller en större kontant behållning, än som behöfves för bestridande af kontorets utgifter, skall denna behållning göras räntebärande genom upköp af obligationer, på det alt derigenom dels må beredas konloret en högre inkomst och dels underlättas den allmänna rörelsen.
Med de öfrige punkterne må Ni göra hvad Eder behagar, blott J skonen Jury-inrättningen. Jag är säker att J, vid närmare eftersinnande och kännedom derom, skolén anse den för hvad den i sekler Den .37 Ja nu arti f. m. varit ansedd för af ett stort folk — för frihetens palladium. Hälldre än att upprycka den unga plantan, som tyckes trifvas väl i vår jord, hoppas jag J skolén framdeles utbreda den öfver liela vårt Criminal-Lagskipnings-fält. Jag besvär Eder, att icke nu lättsinnigt förstöra den. Visste jag med mig att jag lyckats nu försvara den, så skulle jag, om också för alltid, vilja afträda från min platts. Ja, jag skulle dö nöjd, säker att efterkommande skulle välsigna mitt minne. Friherre Åkerhjelm 3 Gustaf Fredrik: Då detta är en fortsättning af den vid slutet af Ridderskapets och Adelns sista plenum afbrutna discussion öfver förslaget till ändringar i TryckfrihctsFörordningen, torde det tillåtas mig att nu besvara åtskilligt af hvad som då emot mig anfördes, hvarefter jag vill vidare yttra mig om saken i allmänhet. — Herr Cederschjöld har bevärdigat mitt anförande med ett svar, men dervid icke gjort mig full rättvisa i uppfattningen af hvad jag sagt. Han har erindrat mig, att missbruket med andre personers begagnande såsom ansvarige Redacteurer af periodiske skrifter, i stället för de verklige utgifvarne, härleder sig ifrån Indragningsmakten. Detta är just hvad jag åberopat, såsom ett af de hufvudsaklignste skälen till mitt förslag. Herr Cederschjöld bar tyckt sig höra, att jag yrkat bevis om 22 Den 27 Januari i f. m. undergå ugne examina af dem, som kunde erhålla rättighet att utgifva tidningar. Jag har visserligen ej sagt, att sådane bevis borde företes innan en dylik rättighet linge meddelas, utan blott, alt det vore lämpligt, om bevis öfver erforderlige studier och kunskaper uppvistes af dem, som anmäla sig till Tidningars utgifvande.
Det kan icke annat än på D c ii 7 Juni. på det högsta förundra mig, att så många af R. o. Ad:s ledamöter icke vetat att uppskatta den lofvärda grannlagenhet, som Iedt Ilr Frih. o. Landtm, vid framställningen af de proposlr, som här blifvit gjorda. För min del är jag af samma tanke som Gr. Frölich, att det icke är R. o. Ad:s rättighet såsom Stånd, att omedelbart förklara sitt ogillande öfver någon framställning. Det är hvarje enskild ledamots rätt att till prot. uttala ett sådant ogillande, och då så många här yttrat sin tanke härom, så får äfven jag förklara det jag på det 1 i fl i gas t e ogillar syftningen af Hr Munck af Rosenschölds framställning; men jag anser det likväl icke lagligt, alt Ståndets majoritet omedelbart fattar beslut om ett ogillande, hvilket skulle innebära en förebråelse och varning åt Hr Munck af Rosenschöld, don der ej kan gifvas utan att Ståndet särskildt derom beslutar. Det är majoriteten öppet, att i den ordning 3o §:n Ridd.Ordn. förutsätter besluta en sådan varning, ja att få Hr j Munck af Rosenschöld utvotorad ifrån delta Hus; men jag är öfvertygad att Hr Frih. o. Landtm, icke tillåter R. o. Ad. att för tillfället stadga den godtyckliga form, som grundlagen ej känner. Hr von Hartmansdorff: Jag vet alldeles icke med den sista talaren, hvilken grannlagenhet Hr Frih. o Landtm, har att i detta fall iakttaga. Något sådant kan icke ens sättas i fråga, utan en djerfhet, sorn minst anstår den, hvilken är R. o. Ad:s tjensteman, som håller tillgodo alt äta dess bröd och som borde hafva försyn att här uppträda såsom Ståndets informator. Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, läcktes gifva oss den propos., sora af Frih. Cederström först blifvit begärd. Många yttrade härtill deras bifall. Hr von Heyne:
Det har dock inträffat sedan år 1810, att ■ Uppsyningsmannen icke erhållit det utlofvade Arfvodet, hvaremot Boo ägare, det oaktadt, fullgjort dess skyldighet samt i flere år redovist hälften af influtne BomPenningarne, hvilka, i anseende till allmänna Vattuminskningen och ett i Farvattnet varande fast Berg, som gjort Segelfarten ringa, efter den låga Taxan varit så högst obetydlig, att om än det af Kronan utlofvade Arfvodet åt Uppsyningsmannen årligen den sednare tiden utgått, ehuru alldeles otillräckligt det är för en sådan Persons underhåll, äfven med Husrum; så hade den på Kronan belöpande hälft i årliga Uppbörden icke hunnit till utfästade Arfvodet af 5o R:dr Banco om året, utan en förlust för Kronan årligen uppkommit, hvilket af förde Journaler kan bestyrkas; i anseende hvartill, och då det strider emot all billighet och rättvisa, att Jordägaren ensam skall utgöra alla Onera och dela hälften med sig af de ringa Inkomsterna åt Kronan, han gjort ett rättmätigt anspråk hos Vederbörande om ersättning. I så beskaffade omständigheter, och då fullkomligen uppdagadt är, att det hvarken för Kronan eller Jordägaren vill bära sig, af orsaker, som redan anförde äro, att underhålla ifrågavarande Segelled, sådan den nu är, får jag, såsom ägare af Boo Säteri med tillydande FrälseHemman, vördsamt erbjuda mig att, Den 5 Januarii. 363 såsom Skatt till Kongl. Maj:t och Kronan för denna Kronans andel i Lägenheten, årligen erlägga af Tollarö, under Boo lydande purt Frälse Hemman, en Tunna Säd, hälften Råg och hälften Korn, eller dess värde efter Markegång, emot rättighet till fullkomligen fri Disposition af denna Canal och tillstånd att genom gräfning och sprängning, på sätt jag finner tjenligt, utan ringaste gravation för Staten, göra Canalen farbar för något mera djupgående Fartyg, och derföre få uppbära en afgift, någorlunda passande mot den kostnad, som icke utan äfventyr härå kunde komma att användas. Vid hvilket
Vid ärendets föredragning till remiss ; hafva nedannämnde Ledamöter af det Hederi värda Ståndet till Protocollet sig utlåtit: 1:0 Riksdagsfullmägfigen fran Malmöhus Län Pehr Jönsson: att han, å hemmavaran - i a Stats-,Lags. Allm.Besv.ö,Oec.Zl~tsk.Bet. de medbröders vägnar, förenade sig med Motla» nalrerne; ato Riksdagsfullmagtigen från Bohus Län Eric Svensson: att han ansåg Motionairerne hafva all billighet för deras påståenden. Både Staten och Kyrkan skulle vinna vid -Kyrkohemmanens bortarrenderande; och Talaren trodde det icke vara rigtigt, att Kyrkoherdarne söka tillvälla sig dispositions-rätien öfver dessa hemman, sorn af ålder tillhört Kronan, och icke Kyrkorne; 3:0 Riksdagsfullmagtigen från Christianstads Län Pahl Jönsson'• att han biträdde Motionairernes förslag; och 4^0 f. d. Talmannen Lars Olsson: att han förenade sig med Eric Svensson, så vidt nemligen Motionen kunde vinna någon tillämpning på Kyrkoheinmanen i Bohus Län. I sammanhang med den af Motionairerne i det föregående åberopade framställning, i Justitia - Ombudsmannens Berättelse för åren 1826 och 1827, af frågan om Kyrkohemrnauen i Halland, har Justitis-Ombudsmannen, uti den till Rikets Höglofl. Ständer, den 4 November sistlidet år, afgifna allmänna redogörelse öfver förvaltningen af det honom anförtrodde Embete, andragit, att han ådagalagt sitt bemödande, att, genom en i Ståts-,Lag-s. Allm,Besv.o.Oec.- Vtsk.Bet.
Motionäiren har derjemte yrkat, att Ständerne sjelfve måtte fastställa det högsta tullbelopp), som tillåtas hör, men öfverlemna till Hans Maj:t Konungen, alt nedsätta Tullen, då inträffande omständigheter och landets behof sådant kräfva, I afseende på de af motionäiren sålunda anförda principer och dertill hörande detailer, har Herr Tham blifvit understödd af Herr Grefve Rosen, Axel Herr Grefve Frölich, Danid , Herr Friherre Åkerhjelm, Guslaf Fredrik, Herr Friherre Cederström, Jacob, och Herr Rosenblad, Bernhard, hvaremot, å andra sidan, Herr Marks von Wurtenberg G. B., och Herr Lefren, J. P., uti serskilda Memorial, yrkat 'återinförande af det till 1823 års Riksdag gällande förbuds-system, tullfri införsel af sådane utländska rudimaterier, som erfordras för svenska fabrikerna, hög tull på Gaffe, Socker, Vin med flere nu oumbärliga utländska varor, theoretico-praetiska Läroanstalters införande för högre och Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 27. lägre näringsidkare, uteslutande rättigheter för sådane bolag, som vilja exportera inhemska Manufacturoch slöjde-producter, stränga tullbevaknings-, husvisitationsoch strafflagar med flere härmed sammanhängande mått och steg, hvilka desse motionairer ansett oundgänglige, så vida svenska fabrikerne skola kunna skyddas emot utländska tillverkares öfverlägsenhet; med hvilka åsigter sig förenat Hr Rosengvist af Åkershult, Herr von Hartmansdorff', och Herr Lagerhjelm,; hvarförutan Hr von Hartmansdorff,', Hug., i serskildt memorial af den 2 Januarii, yrkat, alt så höga Tullafgifter måtte läggas på införseln af Svenska jordprodueter och sådane varor, hvilka kunna i Riket tillverkas , samt sådane beslags-författningar emot deras införande och försäljning vidtagas, att Svenska producenten och tillverkaren må vara tillräckligt skyddad och uppmuntrad att fortsätta och utvidga sin rörelse; vid hvilket anförande anmärkningar blifvit gjorde dels emot och dels för motionairens åsigter af Hr Tham, IV., Herr Lefren, J. P., Herr Lagerhjelm, P., Herr Friherre Cederström, Jacob, Herr Cederschjöld, P. G., och Herr af Wingård, Johan, Hos Yällofl.
David med ett så ohejdat gapskratt att Terje i största förskräckelse skyndade ut med tian i ena handen. Sov litet, sade han i dörren, så kanske det går över. Han funderade på att lägga sig, han var ganska säker på nu att Ziri inte menat riktigt allvar. Och medan han rumlade omkring i rummet kom han att titta på bordet. Där låg ett brev, het om kinderna röck han det till sig och bröt det och läste: Älskade! Jag ljög, men det var mot min vilja, jag har inte någon ro förrän jag får säga detta. Hela världen synes mig förtvivlad, jag vet ingen utväg och ur detta anar jag en förestående olycka. Du får inte resa från staden utan att ha träffat mig, jag är så olycklig och jag har gråtit hela natten. Men du är så ung och så sann. Du får aldrig besöka mig i mitt hem, jag vill träffa dig där du bor. Möt mig på gatan nedanför trapporna i morgon klockan två, jag sitter i bilen tills du kommer, när jag får se dig gör jag tecken och du går före och jag följer efter på avstånd. Svik mig inte! Din sorgsna Ziri. Sakta lade han brevet på bordet och satte sig stilla på en stol. En hemlig fruktan blandades med våldsam glädje. Du älskar mig du älskar viskade han med tårar i ögonen och det det börjar nu. Är det inte härligt? Men det börjar således nu vad är det då som börjar vad är det? Jag tager min broders hustru och dig är icke lovligt att taga din broders hustru! Men vad menar jag då visst älskar jag hur var det Maupassant låter den gamla damen säja jo ser du, äktenskapet är en institution till statens bestånd, men kärleken, den är en instinkt, och den kommer från Gud! Den kommer från jaha, jag bryr mig för övrigt djävulen i Maupassant den kommer från Han. Precis Han är det. Och vi har bara att känna oss som ett spån på strömmen ingen botten under oss då lever vi, då lever vi! Å, älskade, stolta lilla vackra Ziri! Jag skall kyssa din mun jag skall kyssa din mun! Den där munnen som din man kysst så många tusen gånger du kanske var lika kär och olycklig innan han fick dig du sover i hans famn och sedan går du hit vem rår för att du går hit? Jag, bara jag.
Om åler medelportot innefattar en förmån för affärs-korrespondensen och de större handelsplatserne, i jemförelse med korrespondensen emellan de mindre stationerne inne i landet, så talar för ett sådant ordnande den omständighet, att för telegrafernes anläggning och andra kostnader för desamma från Handelsoch Sjöfarts-fonden utgått mer än 2,000,000 R:dr, hvadan någon billighet torde ligga deri, att korrespondensen emellan de större handelsplatserne icke tillbakasättes för den mindre betydliga emellan en del småstationer. Huru föga denna sistnämnda förtjenar att företrädesvis uppmuntras, visar sig bäst af Telegraf-styrelsens berättelse för år 1858, då zonporto v»r gällande, enligt hvilken berättelse, af 66 telegrafstationer endast 6 (Stockholm, Göteborg. 6 Allm. Best.- och Ekon.- Ulskottets Betänkande N:o 198. Sundsvall, Helsingborg, Wenersborg och Litleä) lemnat inkomster, som öfverskjutit utgifterna, hvaremot de sistnämnde öfverskjutit inkoms'erne med 1—50 procent vid 14, med 51—100 procent vid 16 och med mer än 100 procent vid 30 stationer. Vid öfvervägande af dessa förhållanden och med fästad! afseende på den obestridliga fördelen för landet i sin helhet, att just för de från hvarandra mest aflägsna orter tillfället till kommunikation och meddelanden sins emellan, så vidt möjligt är, underlättas, har det synts Utskottet, som skulle en del motionärers yrkanden om återgång tili zonporto för telegram-vexlingen icke förtjena att understödjas.