Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan vid 1853—1854 årens riksdag en friare tullagstiftning slutligen lyckades göra sig gällande, har jag, åtminstone för min del, ej kunnat finna annat än att densamma varit välgörande för vårt land, alldenstund våra fabriker och näringar, lifvade af den konkurrens, som derigenom uppstått, gått betydligt Bilt. till R. St. Att under sådana förhållanden återgå till ett längesedan öfvergifvet system, kan jag ej anse vara förenligt med ett klokt och förnuftigt handlingssätt. Utskottets majoritet har beslutat införselstull å hvarjehanda landtmannaoch förnödenhetsvaror af, såsom det hetat, omtanka för »det betryckta jordbruket. Om nu ett sådant ondt verkligen förefinnes, anser jag detsamma ingalunda kunna botas genom den föreslagna eller beslutade åtgärden, jag har sålunda icke lemnat min röst dertill. Vidare har Utskottet beslutat borttagandet af importtullen å salt under förmenad tro, att denna derigenom sku’fe komma den fattigare klassen tillgodo. Då jag, för min del, är fullt derom öfvertygad att, om denna tull borttages, den fattige för de ören, hvarmed han vanligen förser sig med sina behofver, ej skulle erhålla ett enda saltkorn mera, utan att densamma till men för Statsverket skulle komma helt andra intressen tillgodo, har jag ej heller kunnat, för min del, biträda denna åsigt. Hvad nu slutligen beträffar den underdåniga framställning till Kongl. Maj:t, som Utskottet beslutat, så hörde jag visserligen under diskussionen inom Utskottet en talare yttra: »att ej allenast Utskottet, men äfven Rikets Ständers värdighet fordrade en sådan.» För min del skulle jag ansett det hafva varit det sista Rikets Ständers Bevillnings-Utskott mera värdigt om ett så beskaffadt beslut som detta aldrig hade blifvit fättadt. Det är emellertid att hoppas att Rikets Ständer, som nu till afgörande emottaga Utskottets förestående Betänkande, skall finna det med sin värdighet förenligt att afslå de uti detsamma föreslagna ändringar i 1865 års tulltaxa.» Uti denna reservation, såvidt densamma rörer slutmeningen i Utskottets Betänkande, instämmer Herr C. Fr.
Semte beit enligt 2:bra Slrtifein utgåenbe Bewilitting, erlägger egaren af Stylta Bruf i DreBro lån för invar je centner fwafwet 31 öre, för l;t»arje centner vitriol . 8 öre, od) för pwarje centner röbfårg 6 öre. E) Däemiflrung nf ImilÉfiofao meb febcfutgifningsrntt. § 15. dnffilb 33auf, forn eger fcbel ntgifningörätt, erlägger, utom Bewilining enligt 2:bra Slrtifeln, en afgift af Små SiifSbaler för inoarje Sufett SvifSbaler af bet ljög* fta Belopp af 23anfenS feblar, font på en gång uttber nåftföregåenbe året warit ut* lentnabe i röreifen; warattbe ©tpreifeu för fåbatt SSanf ffptbig att, tili upplåning wib benna afgiftS beBitering, i Början af l;warje år aflemna en genom intrig af bet utaf konungens iöefaliningsBafwanbe förorbnabe omBub Beftorft uppgift å itofj* nåmnba febelBelopp.
Den innel~iller en sAdm blmdning af verlilig poesi och ~qytty1tndt kans~osva~nmel, af 0rigin.ella och vackrn tanhi! rijrande fbreteelser jnoin Ironstens och litte~: atnrens vBrld ocll lika omognn so111 tviiirsiilira uttalandcn iooin s: mrna ornri.de, att nnrnii1ai.e~ viil, soln hiir niicltoi.ftligen i sista stund slrstt, mlristUe noja sig ~necl att yreseate1.a boken for Ksoren, men Iwitilcern lielst f6rblir s t u m. U r kvin norna s 1 if, Shrtiier LZf. A.nm TO " 1 " r~striim. Lnnm k1ai: hoh knn gliicln sig R t att 112 bildnt slroln. Lik svainpar VGSLZ de upy dessa s. lr kvinnolifsbilder u r clen jordm&amp;n, soin heimes tnlangfulln peni1n ~ n e n gs~ulllign och osnnda fantasi SB iiro Ann: ~ T~I-ust: .oins nyss ntgifna Studies. s &amp; riil berecit. zw kl: imzorwa.s lif ocksA en yinp pK clen mnrl~olmslra nloderstaiimeii. Detl %I: fn.llt npp med k %nslo~., nerve]: och stlimningar m a n f %r till li fs, de IzRsfinns te p s y l i ~ l ~ ~ i fi; ~: nimniel ~ l &lt;: ~ ser, clen. mest Iromplicerade fiirgsymbolik, och n.ntul.fantnsier sb snbtila, sK mystiskt cljupa, ntt de for grofre siaaen &amp; roG Ii ardt niir ofomi~nbni.a.
Ångaren glider sakta förbi; på den gröna ängsvallen visar sig en äldre man; han igenkän-nes af alla, hufvudena blottas och ett sakta rop ljuder från alla läppar: det är professorn, det är doktorn, det är Anders Fryxell! Och det var verkligen han, åldringen, som i lif-vets sena höst med sitt silfvergråa hufvud och sin vördnadsbjudande resliga gestalt helsade de förbifarande. » Ur dagens krönika. 6 » Här i den enkla och anspråkslösa bostaden vid Fry-kens strand », heter det vidare, » är det som berättelserna ur fosterlandets historia skrifvits af Anders Fryxells hand eller gått dikterade från hans läppar. Vi inträda omedelbart i arbetsrummet, der allt forråder den anspråkslöse mannen. Möblerna bestå af ett skrifbord, några stolar, en soffa och ett par bokhyllor ». Samma enkelhet företedde sig äfven i Fryxells arbetsrum i Stockholm: en stor brunmålad byrå och ett stort svartmåladt bord (i hästskoform, så att det medgaf uppstaplandet af böcker och handlingar kring den arbetande) voro de mest i ögon fallande pjeserna jemte. bokhyllor och .en soffa, hvaröfver hängde en silhuett af Fryxells moder samt andra familjeporträtt jemte utsigter af barndomshemmet och af Sunne — sådant stod rummet ännu efter den gamles död. Ännu vid fy Ida 86 år bar Fryxell sitt hufvud oböjd t på den resliga gestalten. Den som skrifver dessa rader hörde honom ännu på denna sin sista födelsedag uttala sig i literära och historiska ämnen; derjemte gaf han dock vid detta tillfälle luft åt aningar om sin nära förestående hä-danfård. Flyttning till Sunne var beramad till våren, men Fryxell trodde icke på verkligheten deraf: » Jag har icke många dagar qvar i lifvet », yttrade han. Också blef det blott stoftet, som flyttades dit ned. A. W. A. &lt;chapter name Redogörelse för tullupplag i Danmark af ERNST BRING " &gt; En påyrkad reform i svenska tullstadgan * Redogörelse för tullupplag i Danmark af ERNST BRING.
Allt som oftast stördes det ifriga letandet genom ett utrop af triumf från John Hall, då han i ett nedskrynkladt och hopviket papper tyckte sig ha igenfunnit det saknade brefvet. Men när Herpel och Carnegie sågo efter, funno de strax, att det förevisade papperet ej var det rätta. Slutligen blef John otålig. – Med ett grepp samlade han åter till sig papperen utan att bekymra sig om den sköna ordning, i hvilken hans båda tromän försatt dem, och vräkte alltsammans huller om buller ner i pulpeten. – Det står inte för lifvet, Carnegie, sade han. Vi bry oss inte om det för i dag, jag har så mycket annat att besörja. Jag skall skrifva ut växlarne på London, herr Herpel. – Skall inte Habicht göra det som vanligt? murrade Herpel. – Nej, jag ber ödmjukast, själf är bästa dräng. – Inte kan herr Hall till den grad belasta sig, och är det skäl att fråntaga bokhållarne de göromål, som hvar af dem från längre tid varit van att förrätta, sade Carnegie, medan Herpel förargad gick sin väg. – Jag vill själf besörja allt. Jag vill det, och jag gör det. Som Carnegie ansåg, att han ej hade något att uträtta härinne, när hans principal ej vidare brydde sig om att söka efter det viktiga papperet, vände han sig om för att gå. Men John ropade: – Hör på, Carnegie! Det här brefvet från Ekström har kommit mig att tänka på ett projekt rörande Loviseholms bruk. Jag har tänkt, att då Loviseholm ligger så nära norska gränsen, vore det en syperb idé att frakta vårt järn därifrån till norskarne i stället för att transportera det den långa vägen till Götheborg. Från Fredrikshall kunde brukets tillverkning sedan med lätthet sändas till England direkt. Hvad säger Carnegie härom? Carnegie skakade på hufvudet. – Hade det varit en god plan, hade säkerligen salig herr Hall utfört den, sade han. – Det kan ju hända, att min salige fader ej kommit att tänka på saken. David Carnegie såg högligen tviflande ut.
Fredrik Ballström från Stockholms län med 42 röster; Johan Fredrik Fredriksson från Upsala län » 41 » Matts Pehrsson från Stockholms län » 41 » Johan Gustaf Wasmuht från Stockholms län... » 38 » Josef Holm från Stockholms län » 38 » Anders Persson från Nerikes län » 30 » Johan Lekberg från Nerikes län » 38 » Anders Pehrsson från Malmöhus län » 38 » Sven Rosenberg från Christianstads län » 38 » Johan Persson från Upsala län » 37 » Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län... » 37 » Carl Dahlgren från Elfsborgs län » 37 » Nils Pettersson från Calmar län » 37 » Nils Peter Bäckström från Calmar län » 37 » Johan Gustaf Dahlgren från Calmar län » 37 » och Lars Rasmusson från Göteborgs län » 37 » samt till Suppleanter: Peter Larsson från Gotlands län med 25 röster; August Carlberg från Hallands län » 24 » Olof Thorell från Elfsborgs län » 23 » Olof Nilsson från Westerbottens län » 23 » Per Nilsson från Gefleborgs län » 22 » och Anders Persson från Christianstads län » 22 » hvilka sex Suppleanter, för den händelse att brist uti antalet så väl af nu utsedda Ledamöter som af förut utsedde ordinarie Ledamöter och Suppleanter i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet yppades, skulle i Förstärkta Utskottet till tjenstgöring inträda; hvarom protokoll uppsattes och justerades för att i vanlig ordning expedieras. S. D.
E i sin helhet, 12:te, 13:de, 14:de och la punkterna, jemte Litt. F, 16:de och 17:de punkterne jemte Litt. G, i sin helhet, 18:de, 20:de. 21:sta, 22:dra, 23:dje, 24:de, 25:te, 26:te, 27:de och 28:de punkterna biföllos; 29:de till och med 33:dje punkterna, som afse extra ordinarie inkomsterna, ansågos för närvarande ej föranleda till någon åtgärd, utan lades till handlingarne. Den 23 Mars. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Uppå framställning af Herr von Hartmansdorff, August, beslöt Ridderskapet och Adeln, för sin del, att Rikets Ständer borde genom Landtmarskalken och de öfrige Ståndens Talmän hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att genom en af ledamöter utaf samtlige Riks-Stånden sammansatt deputation få aflemna den af Rikets Ständer beslutade underdåniga Skrifvelse till betygande af deras deltagande i Konungahusets och de förenade rikenas förlust genom Hans Kongl. Höghet Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle; och skulle de öfrige Riks-Stånden genom utdrag af Protokollet inbjudas, att i detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 64, Litt. D i anledning af motion, om Alun-tiondens upphörande. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades på grund af gjorda anmärkningar Stats-Utskottets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 64, Litt. E, i anledning af motioner om mantalspenningarnes upphörande. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 15 och 18 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 64, Litt.
Ja, m e d fröjd har h o n sändt h o n o m åstad till det heligaste land, öfver hvilket h i m m e l e n s sol lyst, för att kämpa den heligaste strid, s o m någonsin kämpats m e d mänskliga vapen, o c h likväl bäfvar i denna stund hennes själ; bleka dödskallar grina emot henne från alla vinklar o c h vrår i det halfmörka slottsgemaket, o c h faror, tusen gånger värre än d ö d e n s, te sig m e d h e m s k tydlighet för hennes inre s y n. M e n nej I Knappast förmår väl den starkaste stormil upplåta tunga portar af e k l Full af undran ser den ädla borgfrun i den öppnade dörren en kvinna, hvars drag h o n aldrig förr skådat. Snart upplåter den gamla kvinnan sin m u n o c h ' börjar tala. » Stolts Elisif, » säger h o n, » jag vet, hvarför din kind är b l e k o c h ditt hjärta bedröfvadt, o c h jag bringar dig en gåfva, s o m skall låta dig följa hon o m, s o m varit ditt allt, sedan den g r y m m e fiendens svärd beröfvade dig hans fader — följa h o n o m på lifvets allfarväg, s o m vore han dig ännu nära. » D e t syntes borgfrun, s o m o m gestalten vid dörren växte, under det d e n talade, o c h m e d en drottnings hållning o c h åtbörder räckte den gamla stolts Elisif en liljelök o c h ett rosenskott. Gif n o g a akt på tiden, då blomstren slå ut, ty när detta sker, ha din s o n s fötter för första gången beträdt det heliga landets mark. O c h sedan må du ofta betrakta liljan o c h rosen, ty de skola bära dig vittnesbörd o m, huru det går ditt hjärtas älskling i det främmande landet.
Sedlar, Riksgälds-Contorets, om praescriptionstiden för deras inlösande , , , , , » Jemför Prasscnption. » om fortfarande af sedlar å 16 , 12 och 8 sk:s valeur Svar på återremiss i anledning af Preste-Ståndets skiljagtiga beslut ,,,,, Sammanjemknings-förslag och Voterings-proposition Voterings-resultat ,,,, om förslitna småsedlars utbyte i landsorterne , , , , , , , , . , , om inlösen i Banken af några å Daler Kopparmynt utgifne sedlar , , , , om Kungörande , att praescriptionstid icke är stadgad för Bankens sedlar å 14 å 10 skir Kopparmynt , , , , i C CD* S "* * ^ “t: -! -( C < "3 rt C ft ~ tr X o l > V II Utlåtande , Betänkande eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut. C/;C 3 2 2- 11 CD * CfQ N:o 7r a&- 70 co Vi i Kidd o. | PresteBorgareStåndet. B ondeStändet. M:.. N:o| Sid. Adrin. BondeS‘åridet. No Sid. Adeln. Ståndet. N :o Sedlar, om upphäfvande af Ko: gl. Förordning gen den 2 Maj 1747, angående straffets skärpande för dem, som föröfva svek. och bedrägeri med Bankens sedlar , 6 2 3 3-8 b. V 40 b. J 40 b V 40 b. J 40 » om ansvar för förfalskning af enskilda Bankers sedlar »,»>»,, 6 2 7 5 b i 41 b. i 41 b. V 41 b y 41 Segerdahl, Lieutenant; se Anmälan 19.
Reservantens enfaldiga åsigt är, att för bevillningens utgörande af stångjernsverken icke endast en minimi-tarif måste likasom för taxeringen af all annan materiel verksamhet finnas, utan att denna tarif nu mera rättvisligen borde förändras, och efter nedsättningen af hammarskatten med 50 procent höjas åtminstone med 25 procent, och att således bevillnmgen visserligen icke, likasom före år 1823, borde utgå med beräkning efter minst en sjettedel, såsom ansedd vinst af hvarje skeppund stångjern, utan efter minst en niondedel, enligt Bevillnings-förordningarne under åren 1823—1851. Genom antagande af denna högst billiga grund för taxering af stångjerns-tillverkmngen skulle Staten för mera än 75,000 R.drs nedsättning uti hammarskatten erhålla en ersättning af omkring 7,000 R.dr uti ökad bevillning, eller mindre än ^ af den gjorda uppoffringen. Ehuru reservanten genom kännedomen om det rådande tänkesättet så väl inom Bevillnings-Utskottet, som inom de Höglofliga Riks-stånden, både uti detta och flera andra mål. rörande den allmänna bevillningen, ganska väl inser, hvilket ringa afseende hans här yttrade åsigter skola tillvinna sig, så har han funnit deras öppna uttaande vara hans oviikorliga pligt.» STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1857. >;I 1 ; - j,i ; b! ■ ii’’.' i V i" Ank. till Erp.-Utsk. d. 25 Juni 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, angående tull-bevillningen och dermed sammanhang egande ämnen. Härom har Kongl. Majit under den 15 sistlidne Februari till Rikets Ständer »flåtit Nådig Proposition (JV3 51), hvilken, tillika med deraf inom Riks-Stånden föranledda yttranden, blifvit till Utskottet remitterad.
M:ls vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, antydda förhållanden, har E. K. M:t begärt, alt Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 22,042 R:dr 23 sk. B:ko, eller det belopp, som erfordras för alt fylla den af förbemälda embetsverk uppgifna brist i til Igångarne för matrosers och båtsmäns mathållning under år 1856. Beträffande deremot den äfven förutsedda bristen för år 1857 liar E. K. M.t förklarat sig icke nu vilja hos Rikets Ständer framställa särskild begäran om medels anvisning till betäckande af berörda blist, enär E. K. M:t, på säll af nyssberörda nådiga proposition och dervid fogade Statsråds-protokoll inhemtas, i sammanhang med framställningen om beviljande af anslag (ill aflönings-förbätlring för är 1857 åt personalen vid de under Sjöförsvars-Deparlementel lydande stater och korpser, äfven begärt förhöjning från 6 lill 8 sk. b:ko per man om dagen i den till malhållnings-koslnadernes beträdande afsedda del af gemenskapens aflöning, samt, i händelse Rikets Ständer dertill lemnade bifall, härigenom för omförmälda behof skulle erhållas en nu saknad tillgäng, hvilken, enligt E. K. Mits tanke, kunde antagas komma alt fylla de brister, som eljest ovilkorligen är 1857 mäste uppstå å mathållnings-anslagen för såväl matroser och båtsmän, som gemenskapen vid flottans öfriga korpser, helst sedan, genom i behörig ordning anställde upphandlings-auktioner, del visat sig, ali medelpriset ä matportionen för sistnämnde år, vid riksdagens början, pä grund af derförinnan vunnen erfarenhet, kalkylerad till 8 sk. b:ko per man om dagen, uppgått till mer än 9 sk. samma mynt.
Jag har icke med ett enda ord sökt, att ifrågasätta behofvet och rättvisan af alt förvandla ost-skatten till en, efter visst belopp för hvarje hemman, bestämd ränta, utan tvertom ansett det böra ske. Hvarföre skall roan då framdraga den oegentligheten som nu finnes, såsom ett skäl alt förvandla denna skatt till fix kontant ränta, ty Utsk:s betänk, går derpå ut, att man skall först bestämma beloppet af ost för hvarje hemman och sedan förvandla osten' till bestämdt belopp i penningar. Den förra förändringen har jag understödt; men för den sednare finnes icke ringaste skäl för handen, då den utan någon slags svå righet kan ske efter hvarje års markegångspris, hvarigenom, under hvilka förhållanden som hälst, rätt sker så väl kronan som den skaltskyldige. Ätt tala om skattens obetydlighet är ganska lätt och jag medgifver att denna skatt i och för sig sjelf betraktad är af ringa betydenhet, men principen, såsom sådan, är likväl den samma nerol, alt man sä småningom förvandlar de persedelskatler, som finnas, lill penningar och på detta sätt, i sjelfva verket, fastän småningom kommer till det mål, som de, hvilka nu förorda bifall lill detta betänk., likväl icke sjelfve skulle åstunda, och då man så lätt kan åstadkomma förbättring i persedel-skattens utgörande inom Herjeådalen, som derigenom att man bifaller Ulsk:s betänk, till sin lista del, nemi. att persedel-beloppet för hvarje hemman bör, efter behörig utredning, blifva bestämdt, så finnes ju icke ringaste giltiga anledn. att gå längre enär skatten sedermera kan utgå med förvandling efter årligt markegångspris, hvarigenom hvarken kronans eller den enskildes rätt trädes för nära. Och för att vinna detta ändamål, anhåller jag att R. o. Ad. täcktes återremittera denna punkt. 344 Den 5 Juli e. m. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: II. o. Ad:s beslut, vid sista riksdagen i anledn. af K.
Leijonbackens ombyggnad, medel dertill . 149, 25i. Lenngren, Comm.-Råd, dess Arfvode 200. Liewen Capitain, dess Page-lön i52. — Svea d:o —• Andra d:o Lifmunderingen för Indeldta Infanteriet . i32, 23g. Ling, Professor, betalning för en Lärobok i Gymnastiken ... 240. Liqviden med f. d. K. Famillen, ersättning till Banken för dess förskott dertill i5?. — emellan Förvaltn. af SjöÄrenderne och All männa Magas.-Inrättn. .. 320. LiqvidationsConvention med Hyska Regeringen, om fördelningen af de derigenom influtne medel .. i65, 288. Ljuspenningar, deras upphörande 128, 287. Lombard Lånerörelse, om upplåtande af R:gs Contorets hus derför 376. Lotsoch Båk-afgifter, deras användande Litt. F. 54, 123. LotseriStatens aflöning : . i5i. — IndragningsStaten 1Ö2. Lowers Alunbruk, tionde af tillverkn. dervid . 3, 77. Lunds Academie, ersättning för frånkänd Tionde 28, 82, o 35, 240. Lust-Slott anslagen för dem 236. Lån ur publike Cassör, om Räntans nedsättning derå .. 64- Låneanslag, till en Brobyggnad öfver Tranarps å 53. Bet. N:o Lånefond för Landtman, angtde ... g. Länerältighet i ManufacturDisconten för idkare af Tvåloch Såp-tillverkningen . , , 2o3. Länshäckten, uppbyggande af några , , Lärare i Exercice, Målskjutning ocb Gymnastik vid Universiteterna och Skolorna . Läroböcker, belöning åt Författare deraf LäroVerken i Riket, anslag derför . Lärolurättningar vissa, anslag dertill Löfås SilfverVerk, angrde .
Efter inhetntade upplysningar från samtelige Vederbörande, har Uppfostrings-Cornmittéen utarbetat förslaget till en ny Schol-Ordning, med bifogade anvisningar och råd i afseende på Läro-böcker och på rnethoden att undervisa i särskildte kunskapsgrenar. Uti underdånigt betänkande af den 8 April detta ar, har Commiteen anhållit om Kongl. Majits nådiga tillstånd att af trycket utgifva det ena och andra, på det hvar och en, som sådant önskade, måtte derigenom försättas i tillstånd , att inom föreskrifven 358 Justfti cc Ombud sm. EmbetsBerdttelsir. tid eller den I Februarii år 1818 öfver ifrågavarande Ainné med anmäikningar till Cornmiuéen inksmma, hvilket Kongl. Maj:t täckts i Nåder bifalla, och har tryckning derefter blifvit verkställd. För att bereda tillgång på nödige och nyt* t”t?e Schöl Böcker, har Committé?!! gått i författning om sådanes ufarbetande i de Ämnen, der de hittils saknas, och för att lätta utgifvandet så val af dessa, sorn redan befin’lige Böcker af gamma slag har Commitéen i underdånighet begärt och genom Kongl. Majis Nåd af Stats-rnedlen erhållit eit förskott af 5000 R:dr Banco, hvilket återbetalas i den inon böckerna försäljas. Till undervisning uti Gymnastiken har Kongl. Majtt si räckt Dess Nådiga omsorg, och beviljat Föreståndaren af Central-Institutet en Medhjelpare eller Substitut. Kongl. Musikaliska Academien har, efter samråd med Uppfostrings-Cornmiléen, åtagit sig ■Utarbetande af en Eärobok för Sången , jemte tjenlig Choral-Sa rnling. En Philosophiae-Magister Svensson härmed rese-understöd blifvit afsänd till England, för att inhemta närmare kännedom om Bells och JLancasters bekanta undervisnings-method. Till inrättning af en Elementar Sckola i Askersund, sorn bär namn af Prins Oscars Elementar-Schola, har Kongl.
Emedlertid är jag gl*d öfver att i »11- inänhet bättre tänkesätt råder hos det Prästerskap och den Biskop åt hvilka Keligionsvården är anförtrodd i den ort jag bebor; då de medrden öppenhet deni ägnar, icke nöja sig med att undangömma och öfversmeta den mensklig» skröpligheten, utan inom sitt stånd söka, att med rotterne borrträosa ogräset. Vid. sista'Prestmöte i Linköping beslöts nemligen' en underdånig anhållan hos Kongl. Majd, det de herdar, hvilka på sådan: ^smygvägar ville Församlingen åtkomma, måtto förklaras ovärdige Embstet. Detta skedde under Ordförande af vår nu varande Ärkebiskop och det är ej mindre med hans, än Biskopens i Linköp piag vettskap, som jag ingifvit den motion hvarom nu är fråga. Med *11 den agtning man är skyldig andras motsatta mening tror jag dock, att hvad, sorn mot mitt Förslag blifvit anfört, är tillräckeligen vederlagdt, ej mindre i Utskottets Betänkande, än uti de yttranden PresteStåndets egne fleste Ledamöter afgifvit. Dst skäl, att, i. Bil. till Ridd, o. Ad. Pr. VIII Band, 6 St Den 9 September e. m, genom upprättande conventioner det ömsesidiga beroendet hvaruti Församlingen och deras Kyrkoherde stå till hvarannan upphäfves och, med detsamma, tillfället att vid de obestämda rättigheternes aflstnnande och emottagande visa sin välvilja å ena och eftergifvenhet å den andra sidan saknar visserligen icke sitt värde; men härför är tillfället öppet vid erläggandet af de eventuell utskylderne, sorn s&ilun kunna upptagas, ej heller vanligen blifva upptagne i föreningar otn Prästerättigheter. Då jag sluteiigen, ehuru oförväntad!, likväl finner, att Herr Biskop af Wingård j“mte 2:ne af bans stånd gagnat dera# plats såsom Ledamöter af ett Utskott, att inför Rikets Högloflige