Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Marcus, 1844. Lag-Utskottets Utlåtande , iV.-o i N:o 45. Ank. till Exp.-Utsk. d. a6 Nov., 11. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring i Högste Domstolens organisation. LJli en till Vällofl. Borgare-ståndet ingifven motion, har Herr Petré, med förmälan alt han redan år 1834 fästat uppmärksamheten på Högsta Domstolens alltför långsamma lagskipning, härom å nyo väckt fråga och andragit, hurusom antalet af i Högste Domstolen oafgjorde mål och ärenden vid slutet af år 1841 varit vida större än nio år förut, och att denna betydligt ökade balans hade sin grund ej blott i den ovanligt långa ledighet, Högste Domstolens Ledamöter årligen åtnjuta, utan äfven i det serdeles olämpliga täta ombytet af föredragande, hvarigenom inträffade, att högst vigtiga mål kunnat, ulan handläggning, flere år vänta på föredragning, samt i allmänhet nära två år förlupit innan en revisionssak eller ett lotladt besvärsmål till afgörande förekommit; med hänsigt till hvilket, på samhällets trefnad och belåtenhet menligt inverkande, förhållande motionären föreslagit, j\tt, enär Högste Domstolen består af tolf Ledamöter och, enligt 22 §:n Regeringsformen, mål af ringare beskaffenhet få pröfvas och afgöras af fem Ledamöter, och, då skiljaktighet ej eger rum, till och med af fyra, Högste Domstolen, som hittills varit sysselsatt på endast en division, hädanefter borde arbeta på två divisioner. Denna från Vällofl.
Man torde icke kunna frånkänna personalsäkerheten all vigt', och om det för hvarje fordringsägare i allmänhet är nödvändigt alt känna hvilka personer aro hans debitorer, — huru mycket mera behöflig måste då en dylik kännedom vara för banken, som omöjligen kan, utan särskilda uppgifter, hålla reda på de ombyten, sorn inträffa med ägarne af omkring 6000 af densamma särskild belånade egendomar? Nödvändigheten och vigten för banken alt erhålla officiella uppgifter rör:de förändringarna med ifragavar. låneinnehafvare, torde således icke kunna bestridas. 5o8 D c 11 i g September f. m. Slutligen får jag fästa uppmärksamheten derpå, att genom antagande af Utsk:s förslag, blefve alldeles oiilöjligt att hädanefter iakttaga och tillämpa R. Sits beslut i afseende på det roaximi-belopp, som hvarje bankens låntagare får innehafva. Hr Stråle: Till svar å hvad ett par ledamöter anfört, får jag upplysa, att hvad angår bevakningen i årsproclamata, så Uro föreskrifterna derom enahanda som i afseende a concurser, att nend. inteckningsinnehafvare skall få särskild kallelse, och om han ej får en sådan särskild kallelse, så är hans rättighet lill den intecknade fastigheten qvar. Så länge domaren icke har bevis i sin hand, att inteckningshafvaren emottogit kallelse till inställelse vid concursen, kan icke domaren frånkänna inteckningshafvaren sin rätt i den pantsatta fastigheten. Bankens säkerhet är således härigenom betryggad, och jag vet ej hvarför exeptionslagar skola finnas. Den rättighet, sorn nu påstås för banken, kan likaväl hvarje enskild inteckningshafvare påslå sig böra få tillgodonjuta. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en reservation, som åtföljer betänk., nemi. på Hr von Rööks, och ber att få densamma uppläsa, emedan jag instämmer i reservantens åsigt. Han säger nemi. huru banken skall få underrättelse om ny köpare till en egendom, som banken äger i pant. Reservanten yttrar sig sålunda: ”Men emedan II.
Uti den af Revisorerne år 1845 afgifne Berättelse är omförmäldt hvilka förberedande åtgärder, Fullmäktige vidtagit, för att bringa till verkställighet Rikets Ständers genom 116 § i Banko-Reglementet Fullmäktige gifne bemyndigande, att för Bankens räkning uppköpa och försälja vexlar. Jemte hänvisning till så väl berörde, som den under innevarande år af Revisorerne aflåtne berättelse, få Fullmäktige tillkännagifva, att endast köp men icke försäljning af vexlar ifrågakommit; att dessa köp skett efter en kurs varierande emellan 126'/2 och 127'/> skillingar; att silfver indragits så ofta sådant pröfvats nödigt; att Banken icke inlåtits i förbindelser med andra Handelshus i Hamburg, än Salomon Heine och Peter Siemsen & Co.; att undertecknade, Frans Schartau och C. D. Arfwedson, oafbrutet haft sig uppdraget, att utöfva de med vexelköp och försäljning förenade göromål och bestyr, samt att denna rörelse bedrifvits, som följer: Vid den tid uppköp af vexlar började, eller den 2 Juni 1845, hade, för Bankens räkning, på grund af Rikets Ständers beslut, blifvit efter ett pris af 128 sk. Bko per Rdr Hamburger Banko uppköpte Depositions-bevis å Silfver, nedsatt hos Handelshusen Salomon Heine och Peter Siemsén & Co. i Hamburg, å ett belopp af Hamburger Banko m$. 1,779,335: 9. — Efter samma tid inköptes sådane bevis å 280,000: efter en kurs af 127 '/> sk. Berättelse af Banko-Fullmäktige'. 17 Sammanräknade beloppet af upphandlade Depositions-bevis har följaktligen uppgått till .
Högst synes mig hennes Nora komma. Det är en framställning af den art, att man i synnerhet i den första akten ej kunde annat än njuta af och beundra hvarje detalj, på samma gång så utarbetad och så lefvande och så naturlig, och äfven långt efter det ridån fallit for sista gången under gästspelet och man åter kommit in i hvardagsbestyren, öfverraskar man sig sjelf med frågan: minnes du det och det, huru hon sade de orden, ansigts-uttiycket då och då etc. Så djupt intryck gjorde det. Och i slutakten vid uppgörelsen med mannen, huru gripande och skakande i all sin naturlighet, utan några stortragiska medel. Dernäst kommer ovilkorligen hennes gamla fru i asylen, der likaledes organ, ansigte, gång, gester äfven in i den minsta detalj gjorde sitt till, att det icke skulle bli så, som det ingalunda är ovanligt när våra skådespelerskor ha att spela gamla, eller att maskering jämte teaterkonventionelt ålderdomligt stapplande blir det enda som skall gifva ålder-domsillusionen. Ställ sedan i hop med den gamla åttioåringen den pre-tiösa sagoprinsessan i » Det var en gång » eller Hedvig i » Vildanden », och än mer måste man beundra den omskap-ningstalang, hvaröfver fru Hennings förfogar. Denna härliga prinsessa som med sin trippande gång och med ett visst litet kostligt viftande med händerna försatte genast åskådaren i stämning. Det var ock i sanning uppfriskande att se med hvilket djerft suveränt förakt hon i sängkammarscenen i spelet visade sig fri från alt sjåperi. Och man kan icke häller glömma spelet i köket och i sista akten. lTr Dagens Krönika. 33Och i Vildänden, hvilken konstnärligt djerf realism, men just denna utsökta realism gaf äfven hennes Hedvig en prägel af rörande poesi. Den flicktypen är i sanning värd att studeras af alla.
Ridd. och Adeln d. 29 Jan. 1830. Preste-Ståndet d. 1 Febr. — Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 1 Rikets Stänclers underdåniga Skrif velse, angående Förslaget till Stadga om Rikets Måttj Mål och Vigt, äf vensom till Författning om hvad vid Stadgans verkställighet må iakttagas.. S. A. K. Sedan E. K. M. icke allenast i Nåder meddelat Rikets vid sista Riksdag församlade Ständer ett Förslag, sorn af dem antogs, till en af behofvet långe påkallad, emot tidens fordringar svarande, förändring och rättelse uti Rikets Mått, Mål och Vigt, utan ock låtit utarbeta och genom trycket år 1826 allmängöra detaileradt Förslag till så vål Stadga härom, som Författning om hvad vid Stadgans ställande i verket borde iakttagas; så har E. K. M. vidare, uti Skrifvelse af den 10 December 1828, med Nådigt förklarande, att en förändring, så ingripande uti alla Medborgare-classers vanor och inbördes förhållanden, horde med yttersta varsamhet tillvågabringas, och följaktligen ifrågavarande Författningars utfärdande uppskjutas, till dess en allmännare kännedom blifvit spridd om det uppgjorda nya systemet, som, äfven efter 116 JSxp. Utsi. Förslag iill und. Skrif. N:o 339. detsammas slutliga fasstållande, i alla fall borde, innan tillämpning deraf toge sin början, under föregående tid af minst 10 år, hafva utgjort föremål för folk-undervisningen, täckts denna magtpåliggaude fråga till fi. St:s ytterligare granskning öfverlemna; hvarvid serskildt i Nåder äskats R. St:s yttrande, huruvida det må finnas lämpligt och ledande till lättare införande af antagna förbättringar, att bihehålla de gamla benåmningarne och vid dem fästa rigtigare begrepp, i stället för att införa till större delen nya benämningar. Ehuru, genom den sålunda emottagna Nådiga Skrifvelsen, R.
Och som, i händelse besparing pa större Anstag något oär uppkomme, denna besparing ersatte bristen pa andra till Tituln hörande utgifter, eller, ester den derom widtagne Författning, föras pa särskild Tikul för särskildta Niksgagneliga behof; sa wille Kongl.Majtt till StalS-Utssottet öfwerlemna, att för detta ar samt ärligen till nästa Riksdag öka nuwarande StatsAnstaq med följande Summor, som blefwe nödwändiga: Bihang. Nro 40. pä 626 Den rz Junlf. pa Ättsnde Hufwud-Tituln: i:o Ansiaget till Durchmarcher, som för de» flerdubblade stjutslegan samt ökade underhälls-kostnaden krafve förhöjning af i;,ooo Riksdaler." Urikoltet har inhämtar, att härtill pä förra arens Stater för Fredstid warit ansiagen en Summa af r 0,000 Riksdaler ärligen, den Riksens Ständer wid Lagtima Riksdagen ökat lill 15,2.10 Riksdaler; men, enligt wederbörl.a uppgift öfwer anordnade och förstjutne Durchmarche-kostnader näch levit är, har denna utgift da uppgätr till icke mindre an 74/627 Riksdaler 12 H. z rst., härrörande frän de talrikare Trupp-marcher, som berörde är, i anseende till Förswarsrciget mot England och inom Riket förefallne upptraden, warit nödwändige Och som, efter dek Skjutslegan och Coinmenderingarnes underhållskostnad blifwit ökade genom Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 28 Iunii 1809, samt en förut ej känd utgift af wänmingspenningar stundom tillkommit, enär Commendering eller Transporter till skjutsombyten sednare anländt, än stjutsen warit uppbadad, utan att Befälet wällat dröjsmålet; sa anser Urstottet den af Kongl.
Jag har förut en gång haft tillfälle, att yttra, det jag anser att den föreskrift, som finnes i 12 §. af Riksdags-Ordningen, att Riddarhus-Ordningen hör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne författad, är en nödvändig controll, på det att Riddarhus-Ordningen icke kommer att stå i strid med Grundlagarnej och jag kan derföre 224 Den 21 December f. m> ej annat finna, än att Konungens sanction af allt, hvad som ej rörer Adelns representation, endast är en formalitet; men oberoende af detta raisonnement, skall jag anhålla, att få göra några anmärkningar vid hvad som här blifvit yttradt. En värd Ledamot har upjiehållit sig vid det olagliga, sorn skall ligga i formen af den föreslagna skrifvelsen till Konungen; men mig må tillåtas dervid anmärka, om det är Öfverensstämmande med formen att hvarken alslå eiler gilla ett Förslag, utan uppskjuta det samma. Detta sednare sättet, ellef att uppskjuta, finnes icke' omtäladt i 02 §. Riddarhus-Ordningen, men väl att gilla eller afslå. Man må invända, huru mycket man vill, att de §. §. som af Konungen blifvit antagne i den nya Riddarhus-Ordningen, ej stå i strid med de §. §. i gamla Riddarhus-Ordningen, som icke blifvit förändrade, så skall ändock hvar och en, sorn läser dem,' finna, att Redaclioncn är förändrad, och alt vissa grunder eller principer uti den nya Riddarhus-Ordningen äro antagne, som ligga i strid med den gamlas.
Uppgift på Fransyska och Engelska arméernas samfälda förluster under kriget med Ryssland 1854 -56. a) IJtgångne i kriget: Summa 420,581. b) Intagne på sjukhus: Fransmän 298,368 med 7,272,201 underhållsdagar. Summa 463,481. c) Sårade i drabbning elier löpgrafVar: Fransmän 37,537 af hvilka 8,813 afledo. Engelsmän 11,876 » 2,019 » Summa 49,413 af hvilka 10,832 atledo. d) Hemskickade såsom invalider eller för sjukdom: Engelsmän 19,088. Summa 84,157. e) Stupade i drabbning eller löpgrafvar: Fransmän 7,507, af dem 325 officerare med inbegrepp af försvunne. Engelsmän 2,755, » 157 » Summa 10,262, al dem 482 officerare. f) Aflidne å sjukhus eller vid ambulanser: Fransmän 63,636, bland dem 8,813 af sår. Engelsmän 18,573, » » 2,019 » Summa 82,209, bland dem 10,832 af sår. Uppgift på Fransyska och Engelska arméernas förluster i drabbning under kriget med Ryssland 1854—56. a) Slaget vid Alma den 20 September 1854: I alla fyra slagen: Fransmän 558, af dem 43 officerare. sårade 388, » 218 » Engelsmän 1,093, 77 sårade 3,752, 200 » Inalles stupade i alla fyra slagen: Fransmän 558, af dem 43 officerare. Engelsmän 1,093, » 77 » Summa 1,651, af dem 120 officerare. 31 Bil. C. Förslag till löner för Fältläkare-corpsen samt uträkning å kostnaden.
För att ytterligare försköna denna vackra plats och dess omgifning, hvars belägenhet företrädesvis påkallar en sådan omsorg, återstår i första rummet, att de dervid befintlige förfallne och vanprydande Trädskjul, som till Magasiner för Kongl. Operans decorationer och andra effecter begagnas, blifva nedrifne, och att Kongl. Operahuset på östra sidan erhåller en passande tillbyggnad; hvarom jemväl underdånig framställning hos Eder Kongl. Maj:t nyligen af mig blifvit gjord. Flere byggnadsföretag af betydenhet hafva ock af enskilde personer blifvit utförde, bland hvilka utmärka sig för storlek och prydlighet så väl Bagaren Piehls hus vid Drottninggatan, som den af nu mera aflidne Sockerbruks-Idkaren Dybeck började och af hans Arfvingar fortsatte Byggnad vid Brunkebergs Torg, der för öfrigt de tillgränsande gamla trädhusen allt mer och mer nedrifvas, och med byggnader af sten ersättas. — Enligt de ifrån Stadens PolitieEmbetsoch Byggnings-Collegium meddeldte Tillstånds-Resolutioner, hafva ifrån 1827 års början till i832 års slut, i enskilde personers Egendomar inom Hufvudstaden, i5g nya byggnader blifvit uppförde och 253 undergått större reparationer; hvarförutan många byggnader, och deribland H. K. H. Prins Carls Palais och Kongl. Operahuset, till det yttre blifvit reparerade och vunnit ett prydligare utseende. I allmänhet sakna likväl byggnaderne i Hufvudstaden en smakfull Architeclure, serdeles flere af dem, som i sednare tider blifvit uppförde; och önskligt vore, att ändring deri kunde åstadkomma, så att nya byggnader åtminstone erhålla vackrare proportioner och några ornamenter. Sådant är också afsedt i det förslag lill en ny Byggnans-Ordning, som nu är under utarbetande, för att i underdånighet Eder Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställas.
R:dr från Rikets Ständers Bank, till biträde vid ombyggnaden af den förfallna och för vidare begagnande tillslutna kyrkan i nämnde stad, så har Herr Westman uti en, på grund af Riksdags-Ordningens 36 §, inom Vällofl. Borgare-Ståndet viickt och till Stats-Utskottet remitterad motion, ånyo underställt Rikets Ständers pröfning - Siats-Utskottets Utlåtandej N\o 4IG, ning' frågan om berörde, emol 3 procents ränta och I eller högst 2 procents årlig capltal-afbetalning, åstundade lånebitriide; hvarvid dock motionären förklarat sig för egen del böra afstyrka det sökta låneunderstödet, så vida icke Hernösands kyrka bomme i åtnjutande af den från Stiftet nu lill Upsala Domkyrka utgående domkyrko-tionde, helst församlingens invånare, hvilka, med få undantag, befunno sig i torftiga omständigheter och redan förut voro skuldsatte, icke skulle, ulan äfventyr för sitt framtida ekonomiska bestånd, kunna återbetala ifrågavarande lån, samt derförutan utgöra de bidrag genom dels ytterligare c en tan ta tillskott och dels arbetsbiträden, hvilka erfordrades för fullbordandet af en kyrkobyggnad, hvars kostnad förslagsvis vore beräknad till 83,000 R:dr och troligen bomme att uppgå till minst 100,000 Ridr. Åf de, jemte denna motion, Utskottet tillställda handlingar, har Utskottet, bland annat, inhemtat, att för den oundvikliga ombyggnaden af ofvannämnde gamla och högst bristfälliga kyrka, väl funnes, enligt kyrkocassans räkenskaper, en behållning af 33,000 11:dr, men hvaraf dock endast omkring 22,000 R:dr skulle för närvarande kunna anses såsom en för detta ändamål med säkerhet påräknelig tillgång, äfvensom alt uti det belopp af 83,213 R:dr 24 sk., sorn kost nadsförslaget upptog, icke vore inberäknad den enligt uppgift till 8 a 10,000 R:dr uppgående kostnaden för ett nytt orgelverk.
Ånyo föredrogs Grefve Hornsj Claes Fredrik den 12 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående förändring af nuvarande Gästgifvare-, Kronooch Kungsskjutser. Friherre Löfvenskjöld j Salomon j uppläste följande: I anledning af den af Herr Grefve Horn väckta fråga om förändring uti skjutsinrättningarne, uther jag mig att få yttra några ord. Beträffande först Gästgifvare-skjutsen , så kan det icke vara någon obekant, att på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning flere försök, att utgöra den genom entreprenad, blifvit anställde, och det bör så mycket mindre vara det för Motionairen, som sådane ägt rum inom det Län, han bebor. 266 Den 23 December. Hvad dernäst angår Kronooch Kungsskjutser, af hvilka den värde Motionairen anser den sednare icke vara grundad på någon Lag eller Förordning, tager jag mig friheten upplysa honom, att utgörandet af begge desse slags skjutsningar livilar på den mest lagliga grund, nemligen på Ständers frivilliga åtagande genom högtidligt Riksdagsbeslut, Samma Stånd, inom hvilket Konungens begagnande af skjuts yid Sine resor, framställes såsom olaglig och barbarisk, samma Stånd, säger jag, beslöt, med afsägelse af förvärfvade rättigheter, att då Konungen med hela Sitt Hof, eller en del deraf företager resor i Landet, eller då Krigsfolket framtågar, deltaga i fri skjutsning och gästning för de hemman, som i grund af Privilegier annars derifrån voro befriade. På sådant sätt uttryckte sig sinnesstämningen af inhemske Lagstiftare inom detta Stånd vid dess fredliga öfverläggningar, just det året, då Fäderneslandets på utländsk botten väpnade Ädlingar på en blodig väg, genom lysande segrar, stiftade Lagar och beredde den fred, som, ehuru frukterne deraf sedermera gått förlorade, ännu kastar glans på de sköldemärken, som omgifva Motionairen. Jag uppmanar Herr Grefve Horn att kasta en blick på Den 23 December. 267 dem, oell att sjelf göra de betraktelser, hvartill desse minnen och hans Motion gifva anledning. Må detta vara nog till svar på den värde Motionairens framställning.
Skall han köpa eller skall han inte? Nej, ännu har han ett par timmar på sig, och någonting bättre måtte han väl kunna finna på. Han störtar på dörren efter att ha köpt en små- sak för att dock i någon mån gälda allt det besvär, som han förorsakat den snälla butikfröken. (Det märks minsann, att det är en karl; så naivt skulle aldrig ett fruntimmer resonnera). Hvem tror ni denne olycklige unge man är? Jo, det är just han, som under flere dagar i sitt hjärta närt en gnagande och ständigt växande afund mot er. Det är en ungkarl, som är ute för att göra julklappsuppköp. Stackars karl! Som Jerusalems fredlöse skomakare irrar han — b — Iduns panoptikon. iden lider, mina damer, tiden lider, och julen &lt;iynärmar sig med stora steg. Ännu några få dagar till, några korta, skumma dagar, då lampan knappt hinner släckas, innan man behöfver tända den igen, o c h så stå vi inför julaftonen. En hel hop besvär gör den oss, den kära välsignade julafton, det är nog sant. Men det är kärt besvär. Fråga husmödrarna på landet, s o m hela veckor före jul stå i stöket upp öfver öronen, som skola slakta, brygga och baka, koka och steka skura o c h feja, öfvervaka, att lutfisken blir lyckad, och tänka öfver, hur julgranen skall kunna bli ännu vackrare än i fjol — fråga dem, om de vilja försaka julen, blott de bli kvitt alla Marthas bekymmer! Nej, minsann de det vilja. Och fröknarna se ' n, tror ni de skulle vilja afstå från allt sitt nattarbete i smyg, från sitt trägna sysslande vid brodérbåge o c h knyppeldyna för att få julveckan förvandlad till en vanlig banal vecka med sex hvardagar och en rät och slät söndag utan ottesång? Sällan. Spisbröd I j Cakes o. Biscuits försändes öfver Hela riket. fram och tillbaka, ur butik o c h i butik, gata upp och gata ner. Det är kallt, så att de strängaste absolutister gå med röda näsor, men han svettas.
Då en engel kom Ull Gideon, för alt utnämna honom till Israels räddare, så var Den 19 Mars f. m. 13 Gideon sysselsatt att tröska hvete (Dom. 6: 11.), och afser ej Moses hela lagstiftning ett åkerbruksdrifvande folk? Landet fördelades efter antalet af stammar och familjer och ingen fick föryttra sin andel; och skedde det ändå, så återgick jordstycket på Jubelåret lill sin ursprunglige ägare. Se härom 3 M. B. 25. Att Moses ej ville upfostra ett handelsfolk, bevisar dessutom den föreskrift, att hvart 7:de år hvarje skuldfordran förföll, och blef ulan kraft, äfvensom förbudet mot att laga ränta (3 M. B. 28, 35—36:) hvilket allt måste vara särdeles störande för handel och vandel. Stockholm d. 18 Februari 1851. Segli mann, Rabbin vid härvarande Mosaiske Församling. Äfvensom slutligen af mig vördsammast anhålles, att få uti prol. inlagen en utur Tidningen Bore för d. 10:de och 13:de dennes hemtad upsatts uti Judefrågan, såsom innefattande ytterligare stöd och bevis för hvad jag uti motionen anfört; äfvensom åtskilliga upgifter, beträffande omtvistade förhållanden i afseende på Judarnes ställning inom och utom Sverige, deruti meddelas, och artikeln i öfrigt innehåller en nära nog fullständig utredning af ifrågavar. ämne uti en kortare upfattning, talangfullt framställd af en ibland Bore-Redaktionen, Hr Philos. Magister Sohlman: Judefrågan. ”Bland de många mer eller mindre vigtiga frågor, som vid denna riksdag förekomma, är knappt någon, som så i egentlig mening är en intelligensfråga, som den, hvilken blifvit väckt rör:de de Mosaiska trosbekännarnes ställning inom vårt samhälle. Den är icke tillfälligtvis framkommen, såsom så många andra riksdagsfrågor, blott och hart såsom ett hugskott hos en eller annan representant; den slår i det innerligaste samband med kulturutvecklingen i vårt land.
Att genom öfverraskning afrycka Ståndet det begärda beslutet vore väl ett lappri nu, emedan sjelfva ämnet är ett lappri; men såsom prejudicat, för en annan gång, vore det likväl ganska farligt. Jag kan ej finna denna form grundlagsenlig; men, enligt min tanka, må Ilr Gr. o, Landtm, göra den proposition, att hvad Gr. Cronhjelm föreslagit må, såsom hans yttrande, blifva, tillika med hvad för öfrigt i ämnet förekommit, till StatsUtsk. remitteradt.— Jag tror mig slutligen böra upprepa, att jag anser sjelfva hufvudsaken, hvarom nu är fråga, vara af så ringa vigt, att, sedan den från Utsk. återkommit, skall jag gerna gifva min röst åt hvilkendera sidan, som behagas. Gr. Cronhjelm: Jag bör först från mig aflägsna misstankan att vilja öfverila B., o. Ad. Jag tror, att R. o. Ad. icke låter öfverila sig, om också en eller annan Ledamot af Ståndet, såsom det någongång handt, dertill skulle kunna förledas. — Jag bestrider dernäst remissen till StatsUtsk. på det skäl, jag förut anfört, att nemligen frågan alldeles icke är af allmän beskaffenhet. Men slutligen får jag förklara, att äfven jag anser hela frågan vara af så ringa vigt, att jag ej för densamma vill sätta Hr Gr. o. Landtm, i den obehagliga ställning, som alltid är förenad med vägran af proposition; och jag vill derföre, men endast af detta skäl, gerna låta motionen förfalla. Frih. Boye: Jag uppträder egentligen för att befria R. o. Ad. från klandret om begånget misstag vid den redan verkställda remissen. Man har nemligen anmärkt, att frågan endast skulle angå R. o. Ad. Jag trodde likväl från början frågan vara af den beskaffenhet, att den borde till Utskott remitteras, och Ståndet har äfven beslutat en sådan åtgärd på den grund, att det är Staten, som betalar kostnaderna. Och, för att nu hålla oss vid formen, hemställer jag, huruvida, under sådant förhållande, den proposition, som Motionären begärt, är grundlagsenlig.