Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva likväl funnit att, under närvarande förhållanden och med nu gällande institutioner, vissa undantag härvid böra ega rum, såsom att, efter Rikets Ständers åsigt, Biskopar, Theologie Professorer och Theologie Lektorer tillika böra vara Pastorer, pä det de må ega tillfälle att säborn prester verka och för alt icke vara skiljde ifrån det kyrkliga lif, som tillhör deras befattningar; Och fä Rikets Ständer alltså bos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes låta utreda ej mindre om och hvilka praibende-pastorater lämpligen kunna, utanmehn för kyrkan och det kyrkliga undervisnings-väsendet, från deras egenskap af prajbénde fritagas, utan äfven det ersättningsbelopp, som, för åvägabringande deraf, kunde erfordras, samt derefter för Rikets Ständer framlägga den Nådiga Proposition i ämnet, som E. K. M:t kan finna för ändamålet lämplig. Hvad derefter angår upphäfvandet af jura patronatus, så förekomma åtskilliga förhållanden, som lägga hinder i vägen för en sådan åtgärd: ifrågavarande rättighet bar nemligen i allmänhet uppkommit genom enskildes uppoffringar för kyrkorna eller församlingarna samt är i de flesta fall förenad med besittningsrätten till viss egendom och har då på samma gång med denna öfvergått från den ene egaren till den andre, hvadan den icke helier, utan ingrepp i eganderälten, torde kunna nuvarande innehafvare genom någon lagstiftnings-åtgärd, utan motsvarande ersättning, betagas.
Kammar-Rätten; hvilken mening är så vida understödd af Herr Prosten Östberg, som han ansett sig böra önska, det Be villnings-Utskottet ville uppgifva en lika säker controll på Chartor vid alla tillfällen, särdeles vid Fullmagters och Köpebrefs utfärdande , samt Lagsökningar, der försnillningar , utan att sedermera kunna upptäckas, lätteligen kunna ega rum; hvarjemte Herr Biskop Almqvist trott ansvarigheten för LysningsSedlars beläggande med stämpladt Papper, böra öfverflyttas från Pastorerne på ChartgeSigillatae-Försälj ningsmännen, Härvid har Herr Doctor Wahlbom erinrat, att Utskottets Förslag synes både förenkladt och mot ändamålet svarande; hvarvid Utskottet får tillägga, att den offentlighet, som jemte skyldigheten att vid flere tillfällen uppvisa andra Handlingar, för att bereda dem en laga verkan, utgör controllen å Documenters beläggande med stämpladt Papper, icke kan ega rum u Lysnings-Chartor , de der sedan Vigsel för sig gått, icke ens efterfrågas , mycket mindre behöfves förvaras; af denna anledning har Utskottet, nu likasom Betänkanden. 77 vid föregående Riksdagar, varit omtänkt, att uppfinna någon annan controll, och jemnväl trott sig finna den> uti den Pastorerne ålagde pligt, att till sine närmaste Förmän inom samma stånd, ingifva Lysnings - Chartorne, hvilket Utskottet så mycket häldre tillstyrkt till antagande, som. den på en gång, är håde enkel och tillräcklig, samt på intet sätt sårande.
Det är visserligen icke utan tacksamhet, som minoriteten, hvilken, ehuru nitälskande för Lå - Den 2 December e. in. neinrättningen, ej saknar farhågor för den riktning besluten tagit; det är visserligen, Sager jag, icke utan tacksamhet mot Friherre Boye, som minoriteten tinner, att Herr Friherren velat nu till afgörande upptaga sista momentet af Utskottets Utlåtande, nemligen att BancoFullmägtige må äga rätt, om så behöfves, att inställa utlåningen. Men med det hopp, att Friherre Boye så väl vid slutet, som vid början af öfverläggningarne om detta Utlåtande, understödjer beviljandet af en sådan rätt, hvars vigt börjar allt mer och mer framlysa, skola vi i förtroende till Herr Friherrens och majoritetens fortfarande beredvillighet, att lugna våra farhågor, ej yrka, att förslaget nu genast godkännes. Hvad fördelningen af summorne beträffar, torde man först bora veta, hvad summor man har att använda, innan man skrider till deras fördelning. Det torde sålunda vara rättast, att följa samma ordning sorn Utlåtandet. Vi hafva nu framskridit hela n rader på forsla momentet, och hafva deraf nu qvar i| rad, eller förslaget att räntan må bestämmas till högst 3 procent; men om majoriteten vill öfverhoppa detta, oell gå till nästa moment, skall jag i denna småsak visserligen icke vara motvillig eller besvära majoriteten. Jag skall således ej vara emot att, med uppskjutande häraf, Ridderskapet och Adeln genast öfvergur att fatta 5a H. 4* Den 2 December e. in. beslut om summans storlek. Det beliöfves må hända ytterligare besinning af den högst vigtiga saken, på hvad vilkor Obligationerna skola utgifvas, och Afskrifnings-räkningen skall börja, innan man bestämmer beloppet af summan; ty olika torde summan böra vara, om Obligationerna ställas på 3 månaders uppsägning, eller ä vista. För min del får jag förklara, att så långt möjligheten ännu är mig öppen, skall jag ända inom sista retranchementerna söka försvara de vilkor, jag anser oundgängliga för rörelsens säkerhet.
Oaktadt de fleste medgifva nödvändigheten af någon pröfningsrätt för domaren, har dock blifvit invändt, att densammas gränsor ej böra utsträckas utöfver en straffarL eller straffgrad; men då en mängd brott finnas, hvilka i sina yttringar kunna vara af så olika beskaffenhet, att rättvisans fordran ej kan uppfyllas vid en sådan begränsning, anser Utskottet en dylik ej eller böra såsom allmän grundsats fastställas. Den bestämmelse, som i ofvanberörde 6 § meddelas för de händelser, då förbrytelser blifvit under flera straffgrader hänförda, lemnar så uttrycklig anvisning för pröfningen, att domaren ej kan blottställas för uppenbara misstag. Huruvida deremot någon inskränkning i den vidsträckta pröfningsrätt vid straffmätningen, som Lagförslaget i sina bestämmelser rörande de serskilda brotten åt domaren öfverlemnat, lämpligen må ega rum, antingen mera allmänt eller för vissa fall, är åter en fråga, som icke kan afgöras förr, än i sammanhang med granskningen af dessa bestämmelser. För det närvarande har Utskottet blott alt yttra sig öfver sjelfva grundsatsen; och på sätt af det ofvananförda synes, gillar Utskottet densamma. Men härvid anser sig likväl Utskottet höra erinra, alt Utskottet delar den af ålskillige Ledamöter inom Lagberedningen uttalade åsigt angående de i 1 § af ifrågavarande Kapitel uppräknade slraffmälningsgrunder. Utskottet instämmer nemligen med samma Ledamöter deri, att ett sådant uppräknande af mildrande och försvårande omständigheter, lika litet som en mängd andra, mera till doktrinen än lagboken hörande, föreskrifter, kan gifva någon tillförlitlig ledning för lagskiparens omdöme vid före - Bih. till fl. St, Prof. 1845. 7 Sami. l Afd. 29 Haft. 5 34 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93, tömmande speciela fall, men att deremot dylika reglor ofelbart skulle blifva en outtömlig källa för dem, som i dem ville söka skenbara grunder till höjning eller sänkning af straff.
”Utskotten, som anse det vara af stor ”vigt, att all anledning till misstydning af ”ifrågavarande stadgande undanrödjes, få i ”sådant ändamål vördsamt tillstyrka följande redaction af §: ställde underdåniga Be”svär; b ifog e ock dervid i tv änne Eccem’flur de till saken hörande bevisj k lagnudden kan anse nödigt att förete. Slutligen har Herr Tham påkallat uppmärksamheten derå, att i sista mom. af Stadgan föreskrifves, det de vid kungörandet deraf påbörjade Ego-skiften, som icke voro så nära afslutade, att blott lotternes utstakning å marken återstod, skulle i öfverensstämmelse med Stadgan behandlas. Af hvilken anledning en del Häradshöfdingar hänvisat, till stadfästelse af Egodelningsrätterne, sådane Tegoch Stor-skiften, hvilka påbörjade, innan Stadgan kungjordes, blifvit fullbordade under hösten 1827. Men hvilka skiften icke kunnat af Egodelningsdomaren upptagas och fastställas, ulan blifvit i följd af 18 Cap. 4 § till Landtmätaren återsände. Lagsamt Allm. Besv. o. Occ. Utsk. Bet. N. o 8. 77 ”Utskotten kunna icke medgifva, att ”de ifrågasatte föreskrifter bordt föranleda ”sådane åtgärder, som i anledning deraf ”uppgifvits hafva egt rum, eller att skälig ”anledning från samma föreskrift varit att ”hemta för det mot det samma rigtade klander; och då dessutom tillämpningen der”af ixu mera ej kommer i fråga, anse Utskotten allt yttrande derom öfverflödigt”. Sedan Utskotten nu fullgjort åliggandet, att granska och afgifva yttranden öfver hvarje serskildt, mot Skiftes-stadgans föreskrifter, gjord anmärkning, tillkommer det Utskotten, att, i anledning af förut gjordt förbehåll, tillse, om och hvilka åtgärder kunna vidare vara af nöden till befrämjande af Skiftes-stadgans tillämplighet för Rikets alla Provincer.
» Adjunkten i mathematik och mekanik, arfvode 1,666: 32. — 2,500: » d:o i kemi d:o 1,666: 32. — 2,500: » [Läraren i allmän byggnadskonst samt 2,500: vägoch vattenbyggnadskonst . d:o 1,666: 32. — » d:o i ritning och beskrifvande geometri d:o 1,333: 16. — 2,000: » Sekreteraren d:o 333: 16. — 500: » Bibliothekarien d:o 333: 16. — 500: » Räkenskapsföraren d:o 333: 16. — 500: » Repetitörer d:o 666: 32. — 1,000: » Betjeningen i b) lill Bibliothek och samlingar, rn. m. d.o 1,000: 1,500: till Bibliotheket . 1,333: 16. — 2,000: » Samlingar af instrumenter, modeller, råämnen, läbnkater m. m. 2,000: 3,000: » Laboratorium 1,000: 1,500: » Mekaniska verkstaden . 1,666: 32. — 2,500: » diverse utgifter för ved m. m. • 2,000: 3,000: 33,000: 49,500, hvilken summa med 18,900 R:dr B.ko eller 28,350 R:dr Riksmynt ölverstiger det till Institutet, enligt nu gällande Riks-stat, utgående anslag 14,100 R:dr B:ko. I afseende å den åt Teknologiska Institutet hittills upplåtna lokal samt beholvet för Institutet att erhålla en sådan af tillräcklig och mera ändamålsenlig beskaffenhet, är upplyst, att densamma, belägen i hörnet mellan Mäster Samuelsgränd och Beridarebansgalan samt ursprungligen byggd lill bostäder åt enskilde personel', endast innehåller några få rum, som kunna begagnas lill auditorier och ritsalar; att äfven dessa, med nuvarande antal elever, äro alltför små, samt att de öfrige, hvilka användas till verkstäder och förvaringsrum för Institutets samlingar ra. m., icke heller Stats-Utskottets Utlåtande JM 122. 61 äro för dermed afsedda ändamål hvarken tillräckliga eller lämpliga.
Det förra inkastet förfaller likväl vid den förklaring af meningen med motionen, som ej mindre Motionairen sjelf, än ock de fleste, som inom Riks-Stånden yttrat sig i ämnet, nu mera gifvit åt densamma, efter hvad här ofvan i andra anmärkningspunkten finnes anfördt; —och hvad den senare betänkligheten vidkommer, så har Utskottet, vid ytterligare öfvervägande af omständigheterna, trott densamma höra vika för de obestridliga fördelar, förslagets antagande i allt fall måste medföra. Men innan Utskottet framlägger sitt förändrade Lagförslag, bör Utskottet upplysa, hvarföre Utskottet anser åtskilliga af de gjorda anmärkningarna icke böra till någon åtgärd föranleda. Då fränder och Gode Män icke äro i något juridiskt ansvar för rigtiga fullgörandet af den granskning, som, enligt ifrågavarande Lagrum, dem tillkommer, och hvilken granskning egentligen har för ändamål att få ut - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 10g. 5 redt, huruvida Förmyndaren må i sin befattning än vidare bibehållas, vore det alltför äfventyrligt för de omyndiges rätt, att låta den ankomma på berörde personers underlåtenhet att anmärka och till rättelse beifra hvad som funnes felaktigt. Helt annat är förhållandet, när förmynderskap afträdes. Redogörelsen granskas då antingen af den numera myndigblifna pupillen, eller af efterträdande förmyndare, hvilken sjelf stannar i ersättningsansvar för den förlust, som kan tillskyndas myndlingen, genom underlätet klander af företrädarens felaktiga åtgärder. Någon jemförelse med Syssloman kan i förra fallet icke rätteligen ega rum, emedan denne redovisar till den sig sjelf rådande principalen elier hans ombud. Emot yrkandet, att viss tid af tre månader ifrån hvarje års slut måtte.
Vidare och då inga andra rättigheter äro underkastade praescription, än dem man har lof afsäga sig; men rättigheten till en viss jordäga är, till förekommande af Kronans lidande, tillförsäkrad hvarje kommande ägare af ett visst hemman, om icke föreskrifna villkor vid upplåtelsen blifvit iakttagna: så följer deraf, att rättigheten alt återfå olaga intaga ej är prscrcriptibel, och detta så Don 22 Ap r i I. mycket hellre, som om fast egendom gäller den speciella lagen i 4 eap. g §:n och i5 cap. Jorda-h:n. Det kan ock med skäl påstås, att oäkta barnets naturliga rättighet till föda och uppfostran ej är praescriptibel, emedan modren, som förut är fullt förp I ig t ad bidraga dertill, ej kan-minska barnets rätt, genom att öfverflytta fadrens skyldighet på sig sjelf, då hon derigenom icke blir mera förpligtad än förut. Slutligen är icke barnet den, som sjelf eller genom andra bör tilltala fadren för brottet, och som således enligt förordningens ord är skyldig inom två år klaga öfver förbrytelsen, vid föidust af rättighet till föda och uppfostran. Viglen af criminella proescriptionen torde ursägta, att jag dristat uppehålla R. o. Ad:s tid med mitt försök att visa, det redactionen af föreslagna tillägget ej är fullt så riktig, att stadgandet deri, snart sogdt, tillintetgör afsigten med proescriptionen; att rättigheten till skadeersättning mera liknar de rättigheter, som äro underkastade en kortare tids praescription, än de, som hafva den tioåriga; och att några undantag gifvas, vid hvilka väl det criminella, men ej civila ansvaret afskäres genom praescription. — Om jag lyckats i min afsigt, torde betänk, icke antagas, sådant det är, utan antingen afslås eller återremitteras. Ilr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller alt få i prot. antecknadt, att jag til! alla delar förenar mig i Hr Lagerbjelkes anförande, och tror det innefatta tillräckliga skäl till återremiss. LagUtskts utlåt.
Uppå sedermera gjord framställning i samma ämne af Directionen vid Götheborgs Låne-contoir, och då, enligt hvad Herrar Banco-Fullmägtige hade sig bekant, det ifrågavarande Lån-extraclet, i följd af ökadt antal lån, år från år blifvit allt vidlyftigare, hafva Herrar Fullmägtige, under den 3i Januarii 1828, funnit skäligt medgifva, att ett arfvode af Femtio R:dr Banco linge i berörde afseende, utaf Låne-contoirets cassa årligen utbetalas. Herrar Banco-Fullmägtiges omförmälde åtgärder har Banco-Utskottet funnit sig böra för den förflulne tiden godkän - Banco-Utskottets Berättelse (N.o 4^-) i3 na; ankommande emedlertid på vidare öfverläggning, sedan Låne-Contoirens rörelse för framtiden blifvit bestämd, huruvida ett sådant arfvode bör fortfarande utgå. 10:0 Angående de vid Låne-Contoiret i Götheborg för Directionens Ledamöter, Bankens ombud och Contoirets Embets-och Tjenstemän anordnade ljuspenningar. (1827 års Revisions-Berättelse, pag. 5i.) Härom innehåller Rikets Ständers Revisorers Berättelse, att vid den, öfver Låne-Contoirets förvaltning och räkenskaper för år 1826, förrättade revision, uppmärksamhet blifvit fästad derå, att under titel ljuspenningar för nämnde år (i likhet med 1825) funnits upptagen en summa af 45i R:dr 5 sk. 4 rst, hvartill
Visst dansade man en stund efter maten, men det hade ingen riktig fart, eller om man hellre skulle säga, att dansen hade för mycken fart, ty som «de dansande kavaljerernes» hufvuden voro vida tyngre än vanligt af det goda ölet, punschen och bränvinet, och «damernas» ben vidkändes de många bastanta rätterne, voro alla glada att snart få vända hemåt och slutas i Morfei famn. Sent omsider råkade äfven Gunnar dit och drömde då att han förde Elin upp på väpnareloftet och att de tillsammans stodo och betraktade «dödkyssen» på väggen. Han vaknade svettig och varm. – «Ja, det ska’ bli’ sanning!» – utropade han vaken, och låg sedan och tänkte på huru han den kommande morgonen skulle gå upp och tacka herrskapet för allt sitt «myckna besvär och stora kostnad», samt med detsamma bedja mamsell Sara «så obegripligt», att bara «få titta in» med Elin på «väpnareloftet» och «grefvekammarn», för att roa Elin, som bara skulle stanna qvar öfver den dagen, hvilken till allas stora fröjd var en söndag, så att julen ännu tycktes dröja litet att gå ut. Gunnar kunde sedan icke somna, utan låg vaken och tänkte på Elin! — Och vi, vi komma just nu att tänka på hvarföre man så ofta ser stora, rysliga brott begås bland de lägre och obildade klasserne och så högst sällan i de högre, der åter småfelen, lasterne under tusen olika former, dels uppenbara sig, dels vandra i mörkret, undangömda af förställningskonst och vackra larfver. Månne icke orsaken till denna skillnad kan sökas och finnas i den sjelfkännedom, som blir en följd af all bildning, all läsning, allt objektift betraktande af verlden och alla dess företeelser. Man lär att känna andra menniskor och andra förhållanden, och man förstår på samma gång sig sjelf och sina egna.
Den 15 Julli e. m. Vill Banken; och derföre bekomma sedlar, efter deras ägande Opinionsvärde ; så är jag af den tanka, att denna anstalt är ganska klok, och hade längesedan bordt vidtagas ; men att fästa ,denna anstalt vid ett maximum af cours, vore, på sätt jag nyss framställt, att fjättra Operationen vid ett förhållande , sorn är förändring underkastadt, och det vore att begå ett stort fel. I striden om realisationens fördelar, har man med mycket skäl anmärkt att, då man har metallmynt, kan myntet okas genom öfverproductionen, för hvilken silfver dä införskrifva», hvilket inlemnas till Ban. ken, som derföre ger sedlar, de der öka BörelseCapitalet; men att, då man har ett med agio besväradt pappersmynt, låter sådant icke göra sig, emedan silfver-ägaren naturligtvis ej •kan emottaga sedlarne efter annan beräkning, än deras Opinionsvärde i ögonblicket; en beräkning åter som Banken icke hittills fått godkänna. Sanningen af denna anmärkning och ska dan af förhållandet äro obestridlige; men correctivet deremot är också ganska lätt; ty der” till fordras ej mera, än att silfver-ägaren må vara tillåtit att, i Banken, emot silfret, bekomma silfrets värde i sedlar, beräknadt efter deras opinions-värde. Får han denna förmon , så skall öfver-productionen öka rörelse-capitalet; men annars jhke; ty är silfrets införskrifvande beroende af hvad silfret, såsom va* ra, kan här betalas, så skall ingen låta silfver komma, emedan han fruktar, att sjelfva myc - Den '15 Jfiilii e. m. 847 kenheten här förde lill fall i värde; en fruktan som vöre undanröjd, dä han agde, att, efter den varande coursehs belopp, få afnämare i Banken.
N:o no. af Herr Munck af Rosensköld: att ett sådant vilkor skulle afhålla den ordentlige och duglige, ehuru mindre bemedlade Speculanten och i stället inbjuda vinglare; att städjans erläggande uppå en gång nödsakade Speculanten att skuldsätta sig för Inventariers anskaffning; att den, sorn eger ett Capital, hellre använder detsamma till inköp af jord på executiv auction, än han nedlägger penningarne i ett arrende; att inerberörde arrende vil kors fastställande skulte hafva till påföljd en nedsättning i det årliga Spannmålsarrendet; samt att, uppå alla dessa skäl, Talaren ansåge sannolikt, att städjans affordrande uppå en gång måste verka till förlust både för Arrendatorn, Indelningshafvaren och Staten; af Herr af Sillén, G. A., sorn, jemte det han förklarat sig instämma i den af RikdagsFullmägtigen Nils Munsson vid Utskottens Betänkande fogade reservation emot städjans erläggande i en summa, erinrat ej mindre om det olämpliga deri, att åt Regements-Comittéerrie uppdraga medlens förräntande, än jemväl om den möjliga händelse att, vid saknadt tillfälle för penningarnes utlåning emot föreskrifven säkerhet, desamma komma att ligga ofiugthara och Indelningshafvaren att, såsom följd deraf, gå miste om en påräknad inkomst. Varandes af Herr of Sillén i stället föreslaget, att med arrendets bestämmande och utgörande måtte tillgå såsom hitintills, med den enda förändring, Statssamt Oec.-Utsk. UtL N:o i 11. ^3 ätt penninge - arrendet, i stället för vid Midfastan, ej må erläggas förr än i October manad; af Herr Prosten Forslind, som , lika med Riksdags - Fullmägtige af Bonde-Ståndet Carl Bergman, Nils Strindlund rn. fl, hufvudsaklige n Uppå de af Nils Månsson 1 dess ofvanomförmälda reservation innefattade skäl, ansett olämpligt, att Städjar.s erläggande uppå ert gång, weli icke, såsom hittills skett* årligen* skulle föreskrifvas.
Ad:s plena, synes, i förra fallet, tillräcklig controll vara beredd derigenom, alt 2:ne eller flera af Ulskrs ledamöter äfvensom secreteraren i Utsk. vid polletternas utdelning böra vara tillstädes, och, i det sednare, lärer det destomindre finnas lämpligt att, i och för bestyret att förrätta valoch voteringsuppropen samt för eftersyn å ordningen inora Riddarhuset och straffböters uttagande i Ståndets plena, bibehålla en å Riddarhusets stat aflönad tjensteman, som för denna extra befattning, såväl som för öfriga extra notarieoch cancellistbeställningar under riksdag, särskildt arfvode af statsverket bestås. Uppå ofvan utvecklade grunder har Utsk. funnit sig böra hos R. o. Ad. vördsamt hemställa: att ridd.fiscalstjensten icke må vid nuvar. innehafvares afgång återbesättas. Dock har Utsk. destomindre ansett lämpligt att, på sätt motionären föreslagit, ifrågasätta någon särskild framställning, åsyftande den nuvar. ridd.fiscalens tidigare afgång från sin tjenst, sora denne tjensteman till Ridd.directts, Utsk:s och, enligt hvad Utsk. har all anledning förmoda, till H. R. o. Ad:s fullkomliga nöje fullgör sina åligganden.
Återremitterades, i likhet med N:o 112; N:o 114, Prot.-Utdrag den 11 Juli 1860. 513 N:o 114, i anledning af väckt motion om allmogens i Garpenbergs socken befrielse från skyldighet alt utgöra tjenstbarheter åt Garpenbergs bruk samt upphörande af socknens roterings-frihet, bifölls; N:o 11.5 i anledning af väckt motion om anläggning af en elektrisk telegraflinie från Öregrund till Gelle eller annan lämplig lörbindnings-punkt på den närmast gående telegraflinien, bifölls; och N:o 116, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkandet N:o 25, angående befrielse för Rikets Stapelstäder från åliggandet alt årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt, bifölls. Den 11 Juli. Frän Högloft. Ridderskapel och Adeln. S. D. Företogos val af Revisorer till deltagande, å Ridderskapets och Adelns vägnar, uti innevarande års saint 1861 och 1862 årens Revisioner af StatsBankooch Riksgälds-Verkens tillstånd, styrelse och förvaltning; och blefvo dertill utsedde: Vid innevarande ärs Revision. Grefve Posse, Arvid Rutger, Possessionat, Friherre Leijonhjelm, Carl Gustaf Nils, Kammarherre, Herr Sparre, Gabriel Gerhard Sigge, Kammarherre, Herr Hjerta, Carl Guslaf Kapiten, Herr Gyllenram, Henrik Gustaf Wilhelm, Major, Herr Adlersparre, Axel Kapten vid Kongl. Maj:ts flotta. Bih. till R. St. Vid 1861 drs Revision. Grefve Cronstedt, Fredtik Johan, Kammarjunkare. Friherre Stackelberg, Berndt Oscar, Kapten-Löjtnant, Friiierre Åkerhjelm, Hans Samuel Knut, f <1. Landshöfding. Herr Lagerhjelm, Guslaf Reinhold, Ryttmästare; Herr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, Löjtnant, Herr von Francken, Georg Wolfgang, Löjtnant.
Ständers underdåniga Skrifwelse vm utgiswande af en tryckt förteckning ä alla pa IndragningsPensions, och Benadnings, Stater, ne uppförde personer Anm. den 9 Maji I8lo och bifallit. Z7« — med Swar pa Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående Allmänna Brandförsäkrings, werketS i Riksgälds-Conroiret insatte medel. Anm. d. g Maji 18 ra och exped. till Allmänna Brandförsäkrings-Directionens underrättelse. 38. — angående uppgift, genom Krigsoch Kaminar-Collegierne om antalet och beskaffenheten af Kronans publika hus och byggnader Anm. d9 Maji iZlooch bifallit. Ordres härom expedierade afwen till Förwaltningen af Sjöärende^ den 4 Martti i8n. zy. — vm revision af de under Commerce-Collegii förwaltning ställda fonder. Anm. o. 9 Maji 18 ro och exped. till Commerce Collegii efterrättelse. 40. — om en Stambok för Westerbottens genom Kriget lidande inwanare. Bifallit den 9 Maji iZro, och exped. genom öppet bref. 41. — vm en förlängd termin till återbetalning af det Westerbotten berviljade Län. Anm. d. 9 Maji 1810, och Landshöfdingen derom förständigad till kungörande inom Länet. 42. —7 med öfwerlemnande af Bewlllnlngs-förordningen, semke dertill hörande Tariffer och Formulairer. Anm Den 2; April. 123 Anm. den 9 Maji i8io och befallning gistren om desia handlingars Utfärdande af trycket samt Kammar-Collegii utlakande infordradt, rörande nödiga åtgärder för werkställigheten.