Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehrenborgh; Jag skulle visserligen icke motsätta tnig den siste värde talarens önskan att antaga ifrågavar. punkt i sin helhet, såvida icke, till följd af den ställning, hvari statsbanken kommit genom våra föregående beslut, lätt kunde hända, att Bankens tillgångar blefve så små, att svårligen den företrädesrätt, som denna punkt afser, kunde begagnas. Jag föreställer mig nemi., att under loppet af ett eller tvenne år icke skulle bilda sig några bypotheksföreningar eller associationer för belåning af spannmål, så fullkomliga, att deras reglementen kunde af K. M. fastställas. Jag föreställer mig äfven, att ej heller någon privatbank under samma tid uppstode och begärde dessa crediliv. Då skulle det fall inträffa, att den i sista rummet för enskilda personer medgifna creditivrätt inträdde och kunde begagnas; men kort efter, sedan creditiv till dem blifvit lemnade, kunde en sådan association uppstå, som hade företrädesrätt. Då vore creditiven måhända till liela sitt belopp begagnade af privata, och denna association finge vänta åtminstone 6 månader eller uppsägningstiden, innan den kunde komma i åtnjutande af den företrädesrätt, punkten afser. Detta är ett skäl, hvarföre jag skulle tillstyrka R. o. Ad. att fatta det beslut, BorgareSt. redan tagit i detta ämne. Ett annat skäl ligger äfven deruti, att, såsom jag förut tagit mig friheten nämna, jag anser det alltid vara svårt för en bank, med så stor utsträckning som statsbanken, att följa creditiven i sin utgrening. Detta skäl är visserligen ringa, men bör dock icke helt och hållet förbises, och ehuru jag icke kan bestrida, att creditivrörelsen är en fullkomligt bankmessig åtgärd, tror jag likväl, att, då man önskar sig privatbanker, man bör bereda dem tillfälle att lemna dessa creditiv, emedan de inom sina arrondissementer bättre kunna följa creditivtagarens sätt att deraf begagna sig. Jag vågar således tillstyrka R. o. Ad. att förena sig i det beslut, som af BorgareSt. blifvit faltadt. Gr. Cronhjelm:
Formulaire r. Lin. A. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom fattade beslut, utfästa och förbinda sig undertecknade af Rikets Ständer till Riksgäld-a-Contorels förvaltning förordnade Fullmägtige, i Rikets Ständers namn celi på deras vägnar, att, såsom en andel uti en skuld af Tre Millioner Åttahundrade Sjuttiotvå Tusende Riksdaler Banco-sedlar, hvarföre Svenska Statsverket hos Rikets Ständers Bank häftar, lill Rikets Ständers Bank eller dess ordres betala en summa »f 'Fyratusende (4>ooo) Riksdaler nämnde mynt, motsvarande Ett Tusende Femhundrade R:dr Silfver Specie efter i83o års myntfot; kommande med liqviderandet af denna och öfriga för berörde skuld utfärdade obligationer att sålunda tillgå, alt 22 stycken obligationer å tillhopa Åttatio Atta Tusende Riksdaler årligen infrias, hvarvid, så länge Rikets Ständers Bank af dem alla är innehafvare, följes obligationerne® numer-ordning, men sedermera genom lottning, som inför Riksgäids-Contorets Fullmägtige, vid öppna dörrar, förrättas, bestämmes, hvilka obligationer föråret skola inlösas, hvarefter dessa obligationers numer 3:ne gånger kungöres uti allmänna Tidningarne, sista gången inom Irenne månader före inläsningstiden; förbehållande sig likväl Riksgälds - Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, IV'.o i33. 9 gälds-Contoret att jemväl en större andel af skulden eller hela dess belopp liqvidera., då, i händelse Banken innehafver alla obligationerne, uppsägning hos densamma inom 3:ne månader före betalningstiden verkställes; men i motsatt fall, om hela skulden betalas och inlösningen således icke genom lottning bestämmes, uppsägning verkslälles 3:ne gånger uti allmänna tidningarne, sista gången minst
Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet oeh Adeln behagade gilla 4 punkten i Betänkandet, med det tillägg, att äfven inkomsten af den färdigblifvande Östgötha Canal Linien mi af CanalBolaget tillgonjutas och begagnas. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Stråle: Om ett Badant tillägg skall äga rum, hemställer jag, om det icke bör ske med de ordalag, som BorgareStåndet nyttjat, att nämligen transporten af Bolagets egna effecter ej skola ingå uti inkomstberäkningen, och med det villkor för öfrigt, att Canalen skall göras färdig utan vidare tillskott af Staten. Herr Rosenblad'. Som Ridderskapets och Adelns beslut ej annorlunda kan utrönas, får jag anhålla om votering, och att contrapropositionen di måtte blifva i enlighet med hvad Herr von Hohenhausen yrkat, eller hvad BorgareStåndet i denna punkt beslutit. Den i5 October e, mt Herr Tham: Lika med Herr Rosenblad: får jag anhålla, att Contrapropositionen måtte blifva i öfverensstämmelse med Herr von Hohenbausens reservation, eller BorgareStåndets beslut» Herr Grefven och LandtMarskalken yttra-i de, att som det ankomme på Ridderskapet och Adeln, att bestämma Contrapropositionens innehåll, samt, utom Herr von Hohenhausens mening, en annan jemväl blifvit af Grefve von Platen, framstäld, ansåg Herr LandtMarskalken, sig bö-, ra inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, hua ruvida Herr von Hohenhausens eller Grefve von Plåtens mening borde i ContraPropositionen’ upptagas. Grefve von Platen: Sa gerna jag skulle * möjligaste måtto söka, att förkorta öfverläggning gen, hemställer jag huru vida jag kan cedera någon efter min öfvertygelse gifven rättighet för Bolaget. Jag hoppas således, det ingen lär taga illa, att jag nu yrkar Proposition å min framställning.
Memorial, N:o 5p 2:0 Tillägg i 26 §. i:sta perioden: ”Konungen eller — sammankom* ina på Riks-Salen, senast inom åtta dagar från den., då Riksdagen blifvit, enligt s3 kungjord 3 :o. Ändring i 28 §. irsta perioden: ”Ridderskapet och Adeln ■ - tjenligast finner, genast eller sist inom Tolf dagar, sedan Riksdag, jemlikt z3 /tungjord blifvit, Ledamöter, lika många m» m,” 4:o. Ändring i 36 §. 1 morn.: 1:0 ”Utom förenämnda Tolf Ledamöter, för att, ej mindre revidera vederbörande Utskotts förslag till de expeditioner, som under Riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, än äfven uppsätta dem, hvilka ej tillhöra annat Utskotts befattning , samt åtidtligen Riksdagsbeslutet, och att alla sålunda reviderade eller uppsätta Handlingar till m. m.” 5:o. Tillägg i 43 §. 1 perioden.: “Skulle ett Utskott . —- genom Deputerade^ utan att likväl två eller flera Utskott må gemensamt ärendet afgöraJ” 6:0 Förändrad redaction af 44 § 1 morn.:
Det är först, sedan Rb* Den 5 Mars f. ro. 245 kets Ständer eller Constitutions-Utskottet funnit anmärkningarne behörige, som ansvar kan komma i fråga, men att göra Konungen, i afseende på de af Rikets Ständer honom anviste tillgångar, beroende af en godtycklighet hos Revisorerne, skulle vara emot ordningen och Grundlagen. Uti en värd Ledamots minne skall jag återkalla anledningen, hvarifrån extra utgiftstiteln kommit i vår närvarande Riksstat, då han nämnt sig icke hafva kunnat finna det. Den kommer ifrån StatsContorets förslag af år 1809, grundadt på hvad i de föregående RiksStaterne funnits, då för detta behof och under detta namn i godt mynt varit uppförda i5o,ooo R:dr, som 1809 nedsattes till 100,000 R:dr. På det sätt Statsutgifter nu kunna inträffa, är en sådan titel oundviklig. Jag har sett Hufvudböcker ifrån den lid, då ordningen egentligen började i Sverige, nemligen ifrån Gustaf II Adolphs tid, och der finnes redan Titeln: Extra utgifter. Att öfverflytta den på i:sta HufvudTiteln, tror jag vore i hög grad olämpligt. Jag tror ej, att desse medel sakna all redovisning. Anordningarne utgå i vanlig väg, men då Konungen kan äfven till särskilta behof disponera dessa medel, följer deraf, att för dylika anordningar ingen annan redovisning kan ifrågakomma än qvittencer af de personer, åt hvilka Konungen anförtrodt medlens användande. 546 Den 5 Mars f. m. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Dä jag tillstyrkt det förslag till förändrad Instruction för Revisorerne, som vid denna Riksdag blifvit framlemnadt, och äfven vid ett tillfälle innan remissen hade äran yttra mig, till följd af de discussioner, som dä ägde rum, torde Ridderskapet och Adeln finna, alt jag icke annat kan, än instämma i hvad StatsUtskottets pluralitet i första punktens första §. yrkat, angående vidsträcktheten af Revisorernes granskningsrätt.
Betiinkandenl sitionen af de för denna Inrättning bestämde Creditiv å Banken , låta till halfva beloppet inhibera dessa Creditiv; uti hvilken fråga Hög» vördige PrästeStåndet samt Vällofl. .BorgareStåndet, med antagande äf hvad Utskottet i dess under den 23 sisth Maji afgifne första Betänkande i detta ämne tillstyrkt, ansett berörde rättighet böra Revisorerne, ined iakttagandes af hvad derom närmare är föreskrifvit, tillkomma; men Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva åter i denne del bifallit Utskottets, öfver gjorde ant ärkniogar, afgifne senare Utlåtande af den 23 i nästledne månad, hvarigenom Utskottet, uti ritte puncten, i anseende till hvad anmärkt blifvit, frångått dess förut gjorde ifrågavarande Förslag; i följd hvaraf -2:ne( Stånd a ltså stannat mot hvarandra härom i så olika Beslut, att någon jemnkning deraf icke kan företagas; hvarföre denna fråga, såsom ägande sammanhang med regleringen om Stals-medlens disponerande, likmätigt 6g §. i Regeringsformen synes böra öfverlämnäs till afgörande utaf Förstärkta Stats-Utskottet, medelst omröstning, i den händelse något Riks-Stånd ej skulle firma för godt, att helt och hållet frånträda dess beslut samt förena sig med alne af de andre. Och får Stats Utskottet, med anmälan af förhållandet , vördsamligen föreslå fo jande voterings - proposition : Den, sorn bifaller, att frågan om rättighet för Riksens Ständeis ti l granskning af StatsBanco och Riksgälds-Verkens Räkenskaper förordnade Revisorer att inhibera hälften af Creditiven å Banken för Allmänna Magasins-In - *99" Stats Utskottets Betänk anden. rättningen, ma, enligt Stats-Urskottets Utlåtande af den 231 nästledne månad, förfalla, voterar Ja, den det ej vill, Nej. Vinner
Ridderffapeks och Adelns?!em»n den 2z Mars iZio. S. D. Gillades hwad Bewillnings-Utffottet i krorocolts-Utdrag af den ?:de dennes, hwilket den Den 24 Mars. 1047 ven 8:de blifwit lagdt pä bordel, tilstyrkt, rörande arfwode för Radhus-Nätterne, i anseende til den ökning i göromål, som dem kunde tilffyndas genom Sjö- och Granse-Tullssamt ^ccis-Rätternes upphäfwande, hwarom de liespeckive Med-Standen skulle genom Utdrag af krvlocoilet wänligen underrättas. Dt supra. Herr Grefwe» och Landtmarskalken anmodade Herrar LlLckorerne af första Llassen, ar wälja en Ledamot i Riddarhus-Utstottet efter Friherre Kosenkane, som blifwit til Riddarhus-Direckeur utsedd, Grefwe De Is Oaröis, ^sgcob, förestog, at til förekommande af det förlidne gärdag förefallne mitztag, at en Votermzs sedel icke kommit åkföre röst-rakningen uttagas och afiäggas, 5Z §- af Riksdags-Ordningen altid hädanefter mätte före hwarje VoterinZ uppläsas. Herr Grefwen och Landtmarskalken proponersöe, at Ridderskapet och Adeln mätte bärtil, säsom til ordning bidragande, lemna sitt bifall. Ropades Ja. Företogs til afgörande Stats-Ulskottets, sedan den 14 Mars hwilande ^lemons!, rörande Imtruction för tilkommande Levinorer öfwer StatsLaurooch Riksgalds-Werken, jemte det Ivlemarislet hilagde xroM til denna Instruäion. ro48 Den 24 Mars. §.§. r, 2, z, 4 uplästes och biföllos. §. 5 uplästes.
Detta Förslag har i det hela förekommit .Utskottet väl grundahl, trien Utskottet har, lika med Herfar Fullmäktige, måst erkänna svårigheten, om icke omöjligheten, att i förväg kunna med säkerhet beräkna följderne oeh verknirsgarne af dessa föreslagne anstalter. Och, då det är endast af tiden och erfarenheten, sorn ^erkliga resultatet skulle kunna förväntas, är StatS’Utskottets Betänk anden. 1745 Utskottet af den tanka, att det må öfverlemnas åt Herrar Fullmäktige, att låta besörja utlåningen vid General-Assistance - Cotitoiret efter de xeglementariska föreskrifter, som Herrar Fullmäktige, med afseende på omständigheterne, kunna pröfva lämpligast stadga, och att det sedermera må ankomma på Riksens Ständers Revisorer af StatsBancooch Riksgälds-Verken, att nödiga rättelser och förbättringar härutinnan föreskrifva. Stats • Utskottet anser likväl' följande restrictioner härvid böra af Rikets! Högloft. Ständer ovilkorligen stadgas, nemi. 1:0 Att tillökningen uti den af Herrar Fullmäktige senast bestämde Fåne-Fond af Två Hundra Tusen Riksdaler Banco icke får öfverstiga Femtio Tusen Riksdaler samma mynt, så att större Summa, än Två Hundra Femtio Tusen Riksdaler Banco, icke får på en och samma gång vara använd i Han-rörelsen. 2:0 Att till införsel eller nyttjande förbudne varor eller persedlar icke få, såsom pan-, ter i General-Assistance-Contoiret emottagas. 3:0 Att högre Ränta, än Sex för Hundra om året och Två Procents Provision å Lånebeloppet, hvilken Provision, jemte Räntan, vid Hånets meddelande eller omsättning, innehåiles, icke få beräknas. Härförutan, och på det General - Assistance-Contoirets upplösning, i händelse den framdeles af Rikets Högloft.
(Se Betänkandet N;o 35 pag. .) Punkten 6 motsvarar §. 25, uti hvilken Utskottet ansett den föreslagne förändringen vara behöflig då större delen af de dels årliga, dels tillfälliga anordningar, hvilka förut utgingo från Omkoslnnds-räkningen, nu mera äro uti Aflönings-Staten för Banco-Verkets embetsoch tjenstemän m. fl. upptagne. Med anledning dels af en uti §. 27 förekommande ovigtig citation, dels att Departementen uli Banco-Verketj vid Verkets nya organisation, erhållit förändiade benämningar, och dels att formulären för de uppgifter öfver förhållandet emellan Bankens metalliska Gassa samt utelöpande sedlar och Depositions-skuld, samt de öfversigler af Bankens hela ställning, som skola på trycket årligen utgifvas, numera blifvit fastställde, är en förändrad redaction af samma §. föreslagen uti punkten. 7:0, Jemte åberopande af det uti Betänkandet, N:o 29 punkten litt. A. monu 2:0 gjorde förbehåll, har Utskottet, lill undvikande för framtiden deraf, att Fullmägtige må vara i saknad af nödige föreskrifter, huru förhållas Bih, till R. 8t.
I detsamma hördes en sakta musik, och sedan började de vackra gestalterna uppstämma en ljuf melodi, hvars harmoni efterhand blef allt mera rik, mångfaldig och underbar. Det var en festlig brudsång. Är här ej godt att vara? hviskade Axel. Jag svarade: Om dock min far och moder lefde än och såge Celias lycka! Jag var beredd på Celias goda hjertas önskan. Derföre har jag kallat hit din fader och din mor. Då kände jag, att mina axlar lätt vidrördes. Jag såg mig om. På ena sidan om mig stod min far, på den andra min mor. De voro sig fullkomligen lika, endast yngre. De voro lika unga, som den öfriga brudskaran omkring mig. Min glädje blef nu fullkomlig. Helt och hållet försmälte jag i det närvarandes lycka. Jag sträckte mina händer efter Axel, för att tacka honom för all denna salighet. Han förstod mig, kysste mig och jag vaknade. Der ligger den lilla Emma, hon som i drömmen gaf mig den goda myrtenkronan. Ibland suckar hon lätt. Kanske drömmer äfven hon någon vacker dröm. Hvad månne min dröm betyda? Jag har drömt om silfver och guld. Det säges icke betyda något godt. Åtminstone är silfver illa, säger man. Det var en gång fråga om drömmars betydelse. Då sade en satiriker i sällskapet: drömmar betyda just precis det, som framdeles kommer att ske i verlden. I dag reste Clinton och Axel bort. Det var en sorgens dag. På förmiddagen föreslog Clinton en promenad. Emma följde med. Småningom afdelade sig sällskapet helt naturligt i tvenne kotterier. Clinton och Anna bildade det första; Axel, Emma och jag det andra. Hastigt sade Emma: jag vill veta, hurudant förlofvade tala, och sprang till Clinton och Anna. Axel sade: Ett så förståndigt och godt barn, som Emma är! Hon kände i luften, att jag ville vara ensam med Celia. Emma är ett mycket förståndigt och godt barn sade jag tanklöst. Vi talade först ett och hvarje i likgiltiga ämnen, tills det äfven blef fråga om resan. Jag bad Axel vara försigtig och icke förkyla sig. Jag lofvar det, då Celia så vill sade Axel, med ett alfvar, som tycktes illa harmoniera med frågans obetydlighet.
Där fanns något hos detta barn från landsvägen, hvilket höjde henne öfver en vanbörding och anslog en fostermoder, som förlät stoltheten, emedan hon själf var så stolt. Ord behöfdes ej nu: mor och dotter förstodo hvarandra. Allt var så klart som en dunkel framtidsfråga kan vara, och så afgjordt som det är möjligt, när den ena hufvudpersonen tiger och den andra väntas tillbaka om några år från ett blodigt krig. Vet du väl fortfor presidenten i den förtroliga ton, som var beräknad att upphöja ett nådebarn till en dotter i huset vet du väl, att Lydik Larsson från Helsingfors är i Stockholm för att egenhändigt uppsätta och bestyrka vittnesmålen om din födelse? Han har sagt mig, att han söker en syssla i Åbo. Jag beder ers nåd hafva honom i gunstig åtanke. För din skull, för den omvårdnad han visat dig, vill jag göra hvad i min makt står. Det dependerar af kammarkollegium och lärer nog sitta hårdt, efter den gode mannen förut blifvit bötfälld i tjensten. Han har ock medfört protokollerna från tinget i Karis. Där äro tre nya item tillkomna vid rättens rannsakning. Hustru Dorothea Johansdotter erinrar sig, att hon på den dödas linne sett ett märke med främmande stafvar, som liknat det hebreiska Jahveh eller Jehovah på titelbladet i hennes bibel, hvilket bestyrker judens utsago. En gammal knekt har bekänt på sin sotesäng, att när han den natten skjutsat en tung släde från Grabbacka i Karis till Bengsnora gård i Svartå, ha där vid afresan suttit två kvinnor med kusken i andra släden, men vid framkomsten allenast en kvinna, och när knekten däröfver visat förundran, har han fått fyra polska guldmynt med konung Sigismunds bild för att tiga. Yttermera har en af herr Åke Totts ryttare bekänt, att hans herre den natten ridit omkull en ensam kvinna på landsvägen, ej långt från Nyby gård, men som de ridit i skarpt traf för köldens skull, har ryttaren ej hunnit se sig tillbaka, om hon där blifvit liggande eller stått upp.
olycklig; (med passion) Nej, om jag också skulle våkommer så många underliga tankar på mig, jag vet inte hur det är, men blodet stiger mig upp åt hufvudet och fingrarne bränna som eld... Ts! jag hör steg, det är Starken som kommer... akta sig Stark! har han något i kikarn så! (går in i rummet till höger). TRETTONDE SCENEN STARK (ifrån fonden, han bär en skinnväska i handen, STARK. Så der, ja; det börjar bli mörkt, jag straxt derefter Johan). FREDRIKSSON (i dörren till höger). har ingen tid att förlora. 51 JOHAN (ifrån fonden, bär två brinnande ljus som han ställer på bordet). Hennes nåd frågar om Herr Architekten befaller något? STARK (hånleende för sig). Hm! (högt). tackar, jag mår inte rätt bra, jag ämnar gå och Nej, jag lägga mig. (betjenten går). Fort till verket! (sätter sig vid bordet). Det var bra att jag kom ihåg den här gamla skinnväskan, (tar upp växelbundten). Ah! de riktigt låda fast vid fingrarne, det är svårt att släppa dem ifrån sig. (lägger ned vexlarne på botten af väskan). Se här några gamla kläder, (tar upp ur fickan några sönbara trasor, lagoma åt tiggaren. (stiger upp går till i väskan). Så de här brödbitarne, gåfvor af barmderslitna klädespersedlar som han lägger ofvanpå vexlarne), skänken och tar fram några brödbitar som han lägger öfverst hertigheten (lägger ihop väskan). Så der, nu är allt i ordning; här skall ingen ana att det fins så mycket pengar Ah, det var sannt, jag borde väl underrätta hennes nåd om min afresa och tacka för tankan att jag hade rymt min väg med pengarne god inqvartering, annars kunde hon ju falla på den och hur gick det då med slägtskapen. Jag kan väl inte heller lemna flickstackarn på bar backe. (lägger väskan på en stol bakom sig, sätter sig vid bordet och skrifver). den, han smyger sig sakta öfver theatern till den stol hvarpå väskan ligger och fattar uti den.
Utskottet, som i sammanhang härmed förehaft Banco-Fullmägliges här ofvan gjorde hemställan, att på Fullmägtiges pröfning af omständighet terne i hvarje serskildt mål må bero att bevilja eller afslå, härefter möjligen förekommande ansökningar om inlösen af utelöpande sedlar å Daler Kopparmynt, får härmedelst anmäla, att Utskottet icke kunnat understödja 11 Banco-Ut skottets Utlåtande , N:o 60. denna framställning, enär det torde vara lämpligast, att, i händelse sådäne frågor skulle uppstå, desamma varda till Banco-Utskottets och Rikets Ständers pröfning och bedömande hänskjutna, innan Banco-Fullinäglige något beslut deröfver meddela. Stockholm den 28 Juli 1840. Ank. till Exp.-Utsk, den i Aug., kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om aflemnande af en samling sällsyntare Medaljer och Skådepenningar från Bankens lill Rikets Mynt-Cabinett. a Uti en hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion, har Herr Bråkenhjelm } P. B.i stöd af 56 §. Riksdagsordningen, föreslagit, att den samling af sällsyntare medaljer och skådepenningar, hvaraf Banken, lid efter annan, genom inväxling och försuten lösningsrätt, blifvit egare, och som, enligt Rikets nu församlade Ständers, uppå Utskottets derom gjorda hemställan, fattade beslut, blifvit till Bankens Mynt-Cabinett öfverlåten, måtte lill Rikets Mynt-Cabinett få öfverlemnas, och bokförda värdet deraf ur Bankens räkenskaper afföras, på det att allt, hvad Riket, uti denna väg, eger af vetenskapligt intresse, må blifva för vetenskapsmannen och forskaren tillgängligt, helst denna samling, enligt motionärens åsigt, uti Banhens vård vore ulan allt gagn, du det svårligen torde falla någon in att derstädes söka densamma. Enär Rikets Höglofl.
IDUN Om hvarje mänskas lif en segling är — Som skrifvet står i många vackra dikter D e t g ä l l e r a t t se u p p, h v a r t k o s a n b ä r, Och akta sig för blindskär och konflikter. — Axel Lundegård. hänsyn vid den unga damens uppfostran, och redan såsom sexårig började hon försöka sig på pianot. Men detta slags musik tillfredsställde ej flickans musikaliska behof. Hon öfvergaf snart detta alldagliga instrument, och nioårig pröfvade hon för första gången sina små fingrar på violinen. Hon gjorde snabba framsteg; tillfällen till öfning fattades ej tack vare en syster, som skötte pianot, och musikläraren, som trakterade violoncell. Under flitiga studier främst af de äldre mästarne gick det raskt framåt och 1873 intogs Anna Lang i Musikaliska akademien i Stockholm. Nu blefvo studierna under professor Lindbergs ledning ännu mera allvarliga och systematiska än förut. Pris och jettoner vittnade också om framgången af dessa sträfvanden. Men äfven för en violinälfva har lifvet sitt allvar eller rättare sagdt sin prosa, och det fick också Anna Lang erfara. Artistbanan anses af mången farlig och osä- ker, och den unga violinistens släkt och vänner sökte förmå henne att afstå därifrån och ägna sig åt hemmet och husliga sysslor. Men Pegasus ville lika litet nu som fordom gå för plogen; hon hade endast ett halft öga för skafferiets syltburkar och sockerskrin, men drömde dessmera om sin violin och om musikaliska triumfer. Efter ett par års dylika hushållsförsök läto fröken Langs anhöriga sina betänkligheter mot artistbanan fara, och efter ett kort besök i Köpenhamn nådde den unga artisten första målet för sin sträfvan, Paris, där den bekante violinisten Leonard blef hennes lärare. Paris - studierna varade med ett kortare afbrott i fyra år, hvarunder hon bland annat af musikaliska akademien uppmuntrades med Beskowska stipendiet. Redan förut hade hon låtit höra sig på några konserter i hufvudstaden och landsorten, men hennes egentliga och mera bemärkta uppträdande inför offentligheten infaller först 1884 i Stockholm.