Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bör taga sig till vara för ensidighet, och, till följd af en sådan varsamhet, Den 5 Oktober. 95 gifvet' jag R. o. Ad:s förut fattade beslut företräde framför Utsk:s förslag. Visserligen har Hr von Hartmansdorff' anfört, att lönnkrögeriet ej finge betraktas annorlunda än såsom bisak, och icke såsom hufvudsak. Det vore visserligen ganska önskvärdt, om lönnkrögeriet blefve en bisak eller aldra helst en småsak, en obetydlighet, som uphörde genom egen brist pä lifskraft; men just för att nedtrycka det lill denna punkt, hörman under nuvande förhållanden ej förlora ur sigtet dess hittills alltför betydliga utsträckning. Ofverser man denna nödvändiga försigtighet, då först äfventyra;; man att genom mindre välbetänkta lagstiftningsåtgärder göra lönnkrögeriet från bisak (ill hufvudsak. I all välmening hade man då på ett mindre lyckligt sätt omvändt det förhållande, man velat se annorlunda än det beklagligen lätt torde blifva, om ej lagstiftningen deråt ger nödig aktsamhet. Hr Printzensköld: Jag beklagar, om jag uttryckt mig så ida, att jag icke blifvit förstådd af alla Ståndets ledamöter. Hr von Hartmansdorffs svar å milt yttrande tyckes antyda något sådant, hvad honom vidkommer. Jag förklarade, att, genom det stadgande Utsk. föreslagit, skulle man framkalla lockelse att eludera lagarne, men man kän eludera en lag, derigenom att man skenbarligen handlar efter densamma, ehuru handlingen i sjelfva verket är en olaglighet. Det var uppå ett sådant förhållande, sorn jag framdrog ett exempel, hvars riktighet icke torde kunna af någon jäfvas, ty, om en bränvinsförsäljare har en utminuleringsbod vid landsvägen, der bränvin efter lagens föreskrift försäljes, och detta bränvin derefter förtäres i en lägenhet uti grannskapet, blifver utminuteringen i sjelfva verket krogrörelse, ehuru den inför lagen ej kan betraktas annorluuda än såsom utminu tering.
Ömsesidig bitterhet och retlighet, som så smånignom undergräfver den husliga sällhetens grundval — förtroendet, följer lätt detta i spåren. Ett gammalt ordspråk säger: Den klokaste gifver efter — oeh då ålder ju betraktas som identisk med klokhet, så är ju den erfarna svärmodern obestridligen den klokaste och enligt ordspråket berättigad att först beträda försoningens väg. Derför, svärmödrar, låten leda er af den moderliga kärleken, som tål allt och lider allt. Betänken att allt ser annorlunda ut efter ett långt mödofull^ lif än då man i ungdomens år sträfvar och längtar efter att göra erfarenheter och att omsätta sin kraft och verksamhetslust i husligt behag på sitt sätt. Undertrycken hjeltemodigt egendomligheten hos hustru och moder att anse allt, hvad hon lärt känna som nyttigt, som det enda rigtiga. Låten svärdöttrarne göra edra söner lyckliga på sitt sätt. Hufvudsaken är, att de blifva lyckliga. Modervälsignelsen kröner den äktenskapliga sällheten. » Nu är det nog med skrifva för i dag, lilla mamma; nu måste du taga dig ledigt », hviskar en skälmsk röst bakom mig och ett par runda armar läggas om min hals. Det hjelper ej. Jag måste lyda och säga adjö, ty den blonda damen bak om mig är en obeveklig tyrann oeh min svärdotter. Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! En livsuppgift. Berättelse af Ernst 15. Lundquist. \ ': - " S] - y ^ijP^an satt i det lilla rummet innanför kondi«. - * « toributiken med en flaska biliuer framför sig och såg likgiltigt i ett flera dagar gammalt Aftonblad, som han hittat på ett af de små marmorbordea. Han läste ledaren, de utländska telegrammen och kom derefter att händelsevis bland Stockholmsnyheterna ögna igenom följande notis: » Sjelfmord af sinnesrubbad. I fredags afton kastade sig en ung flicka ut genom fönstret i sin bostad vid Götgatan.
Det är således frågan om hvad det skulle verka på taxcringscomileen, om den finge rättighet att kunna hälla sig vid -j‘ff i st. för Det bruk, som beskattas till }(, skall betala r:dr på hvarje Sk??, således för 1,000 Sk?? 1,500 r:dr, och dä denna summa efter 5 proc. reduceras till ett capital, så blir följaktligen detta bruks capitalv;irde 30,000 r:dr. Nu utgår 2 r:dr för tusende, således är sjelfva bevilln.summan 60 r;dr. Vi hafva talat om bruk med 1,000 Sk?? årligt smide; supponera att Sverige hade 600 sådane bruk, så vore det 600,000 Sk??. För att se effeclen af det hela, så skall jag multiplicera de 600 med 60. Det är i denna stund det lägsta, hvartill en taxeringscomite' äger att nedsätta denna inkomst. Om man alltså utvidgar taxeringscom i teens makt att i st. f. I nedsätta till -,‘g, då har man gjort möjligt att denna skatt kunde förminskas lill halfparten af hvad den nu kunde minst vara. Nu är beloppet 36,000 r:dr i sitt minsta, det är således endast 18,000 r:dr i fråga, till följd af min motion, men icke efter Ilr Geijers; ty dessa motioner skilja sig åt pä det sätt, att min icke rubbar egentligen sjelfva inkomstkällan, utan sätter endast vederbörande taxeringseomiteer i ständ att så förfara, alt vid tillämpningen af 73 § i bevilln.förordn. dess egen princip må blifva en sanning. Dessa 18,000 ndr de skulle möjligen kunna gå förlorade. När man nu icke rubbar maximum och man vet att taxeringseomiteer ne kunna besluta uppsättning till j, J., då hafva ju taxeringscomitéerne i sitt våld att taga tillbaka dessa 18,000 r:dr ett kommande år. Hvad båtman då förlorat? Intet.
Slottets: anslaget för deras underhållande Mörbylånga: uppförande af Magazinshus derstädes ^6, Mötes-Passevolance-afgiftens upphörande, angående i gg, 355, 2 48, •9- 8g. 85. 3c)6, 4o6. 233. 3JO. 83. 8o. 79- 135. 288. N. Nionde Hufvud-Titelns användande till amortissementsfond för lån att upptagas till jordbrukets upphjelpande Nissa Å: brobyggnad deröfver Nonnen, E.: anslag lill det af honom inrättade Laiidtbruks-Institut Nordencreutz, Karin: ansökan om bibehållande vid hennes mans lifstiden innehafde löneinkomster Nordre Eif: anslag för dtss uppmuddring 2o3, Nordvall, E. Öfverste-Lieutenant: öfve:flyttning af hans pension Norrige: anslag lill underhåll af ny vägauläggning dit . Normalskolor för Wexelundervisniugen, angående 88, Norra Länen: befrielse från räfstetingspenningar „ Nybyggare; se Nybyggare „ piannier till allmogen för väfnadstillverkningar „ anslag af säd till nödlidande . Norrbotten: Jernverkens derstädes åtnjutande af frihetsår , begagnande af Fisken derstädes . „ återbetalning af undsättningsskulder, angående Norrgrytstorp: skatteköp deraf Betis N:r. Norrköping: förändring i vilkoren för det staden beviljade byggnadslån . 77, 140. Norrtelge Factori: innehafvares deraf skyldighet att betala kolräntor 146. Nonier-Lotteriet, Kongl.: indragning deraf m. m bil. J. 54* 21 f. Nybyggen: sökandes af sådane rätt Lill lyftning af odlings-understöd 126. Kronans* skyldighet att bekosta handtlangning vid så danes afvittring 128, 208, 3o8, 36a.
Det är man icke van att finna!» sade han. Det var både respekt och afundsjuka i tonen. Det var meningen, att de båda, tolfårsstudenten och ettårsstudenten, skulle upp i kandidaten samman. Truls hade, upprörd af de hårresande skildringarna om circulus tentando, i ett lättsinnigt ögonblick lofvat att expediera sin examen inom loppet af ett år; han kunde så ungefär bli färdig, men ville ha ett anständigt betyg i historien och hade fördenskull uppskjutit med saken till hösten. Detta meddelade han Jeppsson. Denne såg pröfvande på sin unge vän, förskräckt, beklagande, spörjande. «Kom ihåg,» sade han med sitt fina, goda leende, «att det fins två ting, som äro det vissa förderfvet: vexlar och circulus tentando.» Truls styrde kosan vidare öfver till Lundagård. Öfverallt annorstädes låg vårvärmen i luften, men de gamla träden tycktes andas kallt; Truls kom nästan till att frysa. Jeppssons häntydan till det ekonomiska hade också försatt honom i en lägre temperatur: det var en öm punkt, som vidrördes. Det rådde deficit i hans kassa; hans ficklån och öfriga oundvikliga utlägg gingo ej ihop med den summa, som han till terminens slut kunde motse hemifrån. Luckan måste fyllas; och snart; men hur? Detta var ingen ny fråga; Truls hade stält sig henne dagligen sedan ett par månader och mera skärande för hvarje dag som gått. Alla andra hade vexlar; Josua t. ex. hade alla fickor och lådor fulla af vexlar; men hur gjorde man sådant? Truls gick flera slag rundt kring Lundagård, i ständigt och omedvetet ökad fart, samt jagade upp sin rådlöshet; vårstämningen var borta. Det gälde ju en vigtig sak. Gardets högsta moraliska princip lät: reell i affärer! Malm – 100 kronor, Bengt – 50 kronor, Pelle så och så mycket, o. s. v. – men herregud, – det gick kallt igenom honom – var det verkligen så mycket! Detta hade han lånat, och detta skulle betalas, och det inom ett par tre veckor.
För Herr LandtMarskalkens så kallade Soircer B:co R:dr 25,571: 3. 2. — Ridd. o. Adelns Klubb 2,182: 4°« - — Preste-Ståndets dito 2,760: 11. 4- — Borgare-Ståndets dito i,836: — - — Bonde-Ståndets dito g,6o3: 29. 4- således tillhopa Klubbkostnaden B:o R:dr 4tj953 : 35. 10. i stället för den af Rutberg uppgifne summa af R:dr 72,149: 16. 6. Banco. Utlåtande i anledning af väckta motioner, om förändring af stadgandet uti Kgl. Placatet d. 27 Augusti 1723, ang. vilkoren för Bergsbruks anläggande. (I.-A.) H os H. B. och A. har Herr Grefve Posse, Eric, samt, inom Vällofl. BorgareStåndet, Herr CommerceRådet Santesson väckt motion om upphäfvande af stadgandet uti K. Placatet d. 27 Augusti 1723, enligt hvilkethvart tionde Skeppund eller tunna af den tillverkning som hemtas från Grufvor eller Malmstreck på Kronooch Kronoskatte-grund, måste till K. M:t och Kronan erläggas, då för sådana tillverkningar å Frälse grund endast hvart 3o:de utgöres. Jemte erinran derom, att hvarje medborgare numera äger rättighet att förvärfva sig besittning af jord utaf hvad natur som helst, och, så fort Staten eller enskilte derigenom icke förnärmas, får densamma, såsom för godt synes, bearbeta, samt att, enligt den af R.
Rikets Ständer, som i så många rigtningar sökt och söka att utjemna missförhållanden och, så vidt ske kan, på ett rättvisare sätt fördela allmogens skattebördor, än som fordom, under godtycklighetens tider å ena och menlöshetens å andra sidan, egt rum, tyckas dock ännu icke hafva uppfattat den skånska rusthållsfrågan från sådan synpunkt att någon åtgärd dervid ansetts behöflig. Orsaken till detta förbiseende torde väl närmast få tillskrifvas bristande bekantskap med de särskilda förhållanderna, som i Skåne göra rustningsskyldigheten vida svårare än i Sveriges öfriga landskaper, der rusthållen uppbäras af augmenter, som ofta draga tyngsta delen af rustningsbördan. Skånska rust.hållarne hafva visserligen också augment, men af helt annat och ojemförligt mindre värde än öfriga Sveriges rusthållare. Om t. ex. en eller flera hemmansdelar med tillsammans 48 daler ränta äro anslagne till rustningsstam, så hafva dessa visserligen från annat hemman eller till och med från Kronan anslagna 12 dalers augmentsränta, men denna utgöres af s. k. kronovärdi med endast sex R:dr Runt. I stället att denna augmentsränta ursprungligen varit ämnad att motsvara femtedelen af rusthållets tunga, motsvarar den nu blott femtiondedelen deraf under vanliga förhållanden. Jag är icke så hemmastadd i hithörande frågors historia, att jag kan nöjaktigt reda uppkomsten af dessa missförhållanden, men af de upplysningar jag inhemtat om rusthållsoch augmentsförhållanderna på andra orter af vårt fädernesland finner jag tydligen att skånska rusthållaren är i förhållande till rusthållare i andra provinser mer än skäligt betungad. Till detta kommer också det allmänt öfverklagade beroende, hvari rusthållaren står ej allenast till befälet, utan i synnerhet karlen, som, på hvad sätt ske kan, måste hållas i vänskapligt sinnelag mot rusthållaren, om icke denne skall se munderings-, utredningsoch beklädnadspersedlar i förtid utnötta och kasserade.
Tvenne talare hafva lågt serdeles vigt deruppå, att man icke skulle kunna göra en sådan upsättning af spanmålens värde, som här blifvit föreslagen ifrån 6 R:dr till 6 R:dr 32 sk, b:ko vid beräkningen af Statsverkets inkomster derföre att R. St:r hafva att betala de redan beslutade milhr till uprälthållande af vår neutralitet. Dervid tror jag likväl icke det bör komma i fråga att betala dessa 2J milhr R:dr af de blifvande öfverskotterna, utan man måste taga i betraktande att de mäste utgå i form af skatt eller på annat sätt, och Den 23 Mars e. m. 477 just för den nya skatt, som för detta ändamål kommer att beböfvas, eller, om den icke behöfves, för att komma till en riktig beräkning af de inkomster, som skola betacka utgifterna, så är det väl riktigt att taga i beräkning det verkliga belopp, hvartill inkomsterna under denna titel kunna anses komma att upgå. Man bar anmärkt att det inträffat åtskilliga år, att spanmålsprisel icke upgått till det belopp, hvartill det nu blifvit föreslagit att höjas, men på en så variabel vara som spanmål, som det ena året i värde upgår till dubbelt emot det andra, kan man väl icke beräkna priset efter ett eller annat år, utan man får väl taga ett medelpris, och då det nu föreslagna värdet på spanmålen är betydligt lägre, än hvad medelpriset för de föreg:de åren är, så kan man väl icke sägas hafva gjort beräkningen för hög. Jag tror att det är en ganska felaklig hushållning man har här i landet, då man sparar ihop stora summor under 3:ne år, sammandragna ur de skattdragandes fickor och deraf bilda kapitaler, som R. St:r, då de komma tillsammans, genom deras användande för Slatsbehofvens fyllande, genast måste åter förskingra.
•— N:o 1 gf. i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o 124. IX. B. 323. A. 38o. — N:o 192. i anledning af Commissarie!) vid f. d. Generalassislance-contoret J. M. Anågrii ansökning om eftergift af honom ådöinda böter. A. 38o. — N:o 193, i anledning af återremiss å utlåtandet « — N:t> ig|. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets Allmän - ( 2^7 ) na Ärenders Beredning. X. B. a3o. A. 269. XII. E. 33r, 398. A. 456. XIII. E. 612. StalsUtskottets Memorialer, Beliinkanden och Utlåtanden: — N:o ig5. i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition 0111 löneregleringen för de under Stats-deparlementen lydande Expeditioner. X. B. 23o. Å. 269. XIII. U. 297, 3oG. A. 478. XIV. U. 169, A. 318. XVIII. U. 45. — N:o 196. i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 4 G angående föreslagen ersättning till adjungerade ledamöter uti Kongl. Götila Hofrätt. A. 38. -— 197. i anledning af motion om anslag lili Hofmarskalken Leijonmark i och för lians befattning såsom Secreterare vid Kongl. Tabell-cominissionen. IX. B. 438. X. Å. 96. XVII.
När andra hvila, ej ro jag njuter, ständigt stadd på språng. I många bukter ses min stig jag ila att söka målet, dunkelt mången gång. Fast tungt och mödosamt mitt kall är vordet, jag sågs dock aldrig öfverge min post. Då ut jag sändes att förkunna ordet, min stråt jag vandrar så i regn som frost. Här nedan i ett ystert lopp de dansa, paren fem. Då nu de artigt bjuda opp, du vill ej neka dem! däld, en tjusande — dess prakt besjungen. Hvad sätter hästen i ett ystert lopp? Hvad ses på marken uti furudungen? Och se! hvem spelar där i furans topp? En envåldsherre uti mäktigt rike. Jag vet ett ondt, som dagen gör till natt. Ett ondt, som tär så mången jordisk skatt, En kolsvart slaf jag vet — en negerns like. smekt mig med ett Ijufligt rus. En vildsint herre, häftig, sträng, burdus. Ett mål för mången — som så lockfullt glimmar. En hvilostund emellan arbetstimmar. — En orm sig ringla om din hals jag sett. En ståtlig gärd, till hyllning åt de store. Hvad pilten önskar, att han redan vore. En plats, en leende, på öde slätt. Hvad den ej njuter, som om natten vakar. Hvad gör väl vakten framför skyllerkur? Och fråga gumman,^huru kaffet smakar. Och fågelns nätta fot benämnes — hur? Ett straff, som ' drabbar skurkar och kanaljer. Ett vänligt och förtroligt tilltalsord. Och säg ett minnesmärke från bataljer. Bland svenska städer små en täck och nätt. Hvad svampen är, som vi i skogen leta. Bland flickans önskemål jag vet nog ett, Din jungfrus syssla tror jag ock mig veta. Och här beskrifver jag nu tiggardräkten. Och här, hvad byken blir för friska fläkten. P. Mitt Mitt Mitt Mitt Mitt Mitt Mitt Mitt första finnes i bord men ej i stol. andra uti stjärna, ej i sol. tredje fins i in, men ej i ut. fjärde uti Ernst, men ej i Knut. femte ej i golf, men väl i tak. sjätte uti krokig, ej i rak. sjunde finnes slutligt uti blad.
Förtydd, är nyss visadt, att den icke blifvit genom motionen; men, säger man, den blef icke så uppfattad d. 18 Mars i83o, då BancoUtsk., 17 dygn efter lagens Stiftande och efter fullbordande af btcoreglementet, afgaf och i reglementet lät inflyta sin slutmening, Låtom oss då tillse, hurudan denna slutmening var beskaffad. Jo! sedan Utsk. i i:a punkten förklarat det ”reglementet befunnits äga den öfverensstämmelse med de i lagen innehållna grundbestämmelser, D e n 4 M a.j f. m. 3! sorn i 7 § förestrifves” (NB. detta har dåvar. BancoUtsk. sjelf befu n n i t); så hade i en sednare punkt till Bancofullmägtige blifvit ”särskildt uppdraget, att till K. M. i und. öfverlemna en afskrift af reglementet; börande derjemte,” sorn orden lyda, "fu llmugtige, i händelse flera eller färre utaf de i detsamma befintliga stadganden, som äro af den egenskap,att nåd. kungör, för deras allm. tillämpning och verkställighet bör föregå, icke vid liksdagens afslutande hunnit blifva från B.. St. sjelfva i und. anmälda, då hos K. M. göra und. anhållan i berörde hänseenden.” Jag torde icke behöfva vidlyftigt commentera Öfver den nu upplästa slutmeningen. Att IJtskts dåvar. ledamöter förbisett, det de ej voro behöriga att fälla videtur öfver lagenligheten af deras opus, är uppenbart; att åter ett sådant förbiseende var ursägtligt med afseende på den brådska, hvilken den efterföljande punkten omförmäler, och att i denna sednare punkt Utsk. tydligen angifvit brådskan eller icke medhinnandet såsom orsak, hvarföre und. öfverlemnande och anmälan af R. St. sjelfva icke skett, det måtte ligga klart för en hvars ögon.
Fader MTendolens lilla kyrka och hans skola för s&amp;daiia spetälska barn, soin bo 110s sina föraldrar, besöktes afveii. De spetals@ ko *) Syster Bose ~ e ï t r u d e beskrifves iiil sfisoin l~nredisiskt skön, med höga berg (iitbranda vidkaner), vackra dalsluttningar och en yppig vaxtlighet. näinligen i allmänhet i skilda hus, soniliga uppförda af rika anförvandter och inredda med en viss lyx, andra mera enkla byggda af staten, ' alla nätta och renliga, nar icke innevånarnes liknöjdhet låta dem förfalla. Folket hade dock ett visst sinne för det prydliga ocli satte gärna upp kort och taflor på väggarna i sina rum. Tillsammans med de båda prästerna, hvilka g; ladt och otvunget samspråkade med infödingarne på deras eget språk och tycktes hafvs vunnit deras iijästan, gjorde hon besök i flera af dessa hyddor och var i tillfälle att tals. ett tröstens ord till mången sjuk. Bland andra omtalar hon en ung bildad engelsman isista stadet af sjukdomen med till " halften bortfrätt ansikte, skinnet spandt öfver knotorna, fingerlösa händer och svar andnöd. Ehuru han hade full känsla af det ohyggliga och inotbjudande .i sin sjukdom, vas han dock ett mönster af talamod och undergifvenliet. Hon knäföll vid hans sida och bad harskar rornas Herre snart sända sina vingade budbärare att föra denne martyr hem till sigo D % gjorde den sjuke en ansträngning att resa på sig och liviskade: stack för edert besok, kära syster. Gud signe eder., Och innan kvällen hade den lidande fått ro. Friska släktingar och vänner till de spetälska knniia utverka sig tillåtelse att få komma till ön som ~ k o k u a s eller ~ hjälpare för att vårda sina kära. De sagas ofta vara angelägna a t t vid den tid efter. annan förekommande läkareundersökningen f örklaras angripna af smittan, ty i s&amp; fall få de stanna p&amp; öu.
Som det slutligen är en obestridlig sanning, att ett genom Staten bedrifvet utlåningssystém, är en onaturlig inrättning, rubbande de enskilde förhållanderne och motverkande Samhällets förkofran i industri och trefnad, skulle Bäne Banquens Credil-systém småningom inskränkas, i samma mån erfarenheten visade att det icke bshöfde begagnas; och hvilket snart skulle blifva fallet, då dess räntefot och afbetalningseller omsättnings - vilkor, öfverensstämmande med de, sorn den enskilde Crediten på naturlig väg i landet förmått tilldana, icke störa denna sednare i sin lugna och; välgörande fortgång. Detta borde ske intill dess att det är bringadt till hvad, sorn med Banquens natur af på en gång Vexel-depositoch Jjäue - Banque kan vara förenligt. Men, sorn detta naturligtvis ej nu kan begynna*; 304 'Banco - Utskottets Eetänkandtn. utan tillhör allena framtiden, lära Riksén* Ständer finna, att härtill icke kunde fordras annan åtgärd, än afsigtens framställande i Riksdags* Beslutet, för att tjena framtida Ständer till en eritiran. Bil. lif. F. lagstiftningen för personliga, varuoch fastighets ■ ereditan inverkar i hög grad på folket» industri och trefnad Dess syftemål måste vara att, genom ordning och säkerhet samfält, bereda Cäpital-krafi ät näringarna och närings lif ät Caplluhrna. I följe d eraf bör personliga eller namnerediten icke hemta styrka af bysättning, sam hypotheks-arastah, utan allena sorn straff, der det bör ega ruin? såsom beröfvande samhället en kraft, hvilken icke kan tillhöra någon annan än detsamma. Alen utmätnings åtgärden bör deremot vara strängare på Bosören, äfvensom på Inventarier, med undantag af de, som oumbär* ligen erfordras till Jord - Egendomars vidmakthållande i bruk.
Den uttröttade predikanten, hvilken, efter min beskrifning, förrättat Gudstjenst i 3:tie kyrkor på en dag, eger inga krafter öfriga för att på eft. m. egna någon upmärkamhet eller tid åt t. ex. sådana religiösa sammankomster, som nu för tiden mångenstädes på Söndagseftermiddagarne kommit i bruk, för att sålunda kunna göra sig till mästare öfver de irrlärigheter, som eljest så lätt derunder kunna få insteg. Frih. Raab, Adam Christian: Då det afHr von Koch af gifna yttrande innehåller ett särskildt förslag, afvikande från det af motionären föreslagna, anhåller jag vördsamt, att det måtte behandlas sorn en särskild motion och i sådan egenskap få hvila på bordet. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Jag hade icke väntat, att nå gon på detta rum skulle söka försvara det aflöningssätt presterskapet har; men då jag finner, att en kämpe upstått, hvilken beklagar sig öfver de hårda uttryck, hvari motionären talar om presterskapet, så vill jag blott säga, att det är lyckligt för Hr Ribbing, om han lefver i en ort, der presterskapet står på den höga ståndpunkt, att dét upfyller sin pligt; men tyvärr är det icke så öfver allt. Det är likväl icke nu fråga härom, och det var icke heller derom, som den värde motionären talade, utan frågan är om presterskapets orimliga aflöningssätt. Det är roligt att höra, att presterna i Småland bättre veta upfatta sin pligt, det är likväl säll - Dets 26 Novemi) er f. lii. 379 synt och det skulle vara roligt, om) deras naum vöre mera bekanta-, så att de derigenom kunde få åtnjuta den aktning de' förtjena'. Jag förnekar ej, att på mångå ställen, så väl i Skåne sorn: i öfriga Sverige, äro konventioner upgjorda mellan församlingen och presten, men vid sådana tillfällen gå presterna, åtminstone i Skåne, ganska grundligt till väga och veta tolka lagen så vidsträckt som möjligt.