Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Weners ansökning om förlängdt arrende af Svartsjö Kungsladugård. Bifölls; samt N:o 80, i anledning af väckt förslag om bestämmande af pensionsrätt tor Stats-Rådets Ledamöter, i sammanhang med den löne-reglering, som af Utskottet föreslagits, i följd af Stats-Rådets förändrade organisation. Bifölls. Den 15 Maj 1840 e. m. Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Återremitterades Stats-Utskottets den 25 och 29 sisth April på bordet lagde Utlåtanden: N:o 62, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens 10:de Hufvud-Titel. N:o 63, angående reglering af Allmänna Indragnings-stalen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-Utskottets den 25 och 29 sisth April på bordet lagda Betänkande N:o 10, i anledning af ContraclsProstarne Sandbergs och Ombergs motioner om bestämmande af en bränvins-consum tions-afgift. Prot. Utdr. d. 15 Maj 1840. 25g S. D. Biföllos Stats-Utskottets den 29 sistl. April på bordet lagde Utlåtanden N:o 66, i anledning af väckt motion om redovisning för det till Kongl. Hof-stallet anslagne furage och förbud emot försäljning deraf. N:o 67, i anledning af väckt fråga om indragning af Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kongl. Hof-Jagt-varf vet, samt inställande af båtsmans-uppfordringen. N:o 68, i anledning af f. d. Grosshandlande!! H. Weners ansökning om förlängdt arrende af Svartsjö Kungsladugård. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Banco-Utskottets den 29 sistl. April på bordet lagda Utlåtande N:o 11, i anledning af Herr Adler slams , G. U., motion om ytterligare ersättning för det lidande, som, genom en rättegång med Rikets Ständers Bank, skall blifvit honom förorsakad.
Om och huru länge denna redovisnings-skyldighet för inqvarterings-tolagen egt rum, kunde ej inhemias af de till Gollegium inkomma handlingar. Af 6 §, i Kongl. Resolutionen på städernas besvär den 16 October 1723 saknades likväl ej anledning till den tydning, alt inqvarterings-tolagen då blifvit öfverlåten till städernas fria disposition; och inginge densamma nu i allmänhet, likasom ordinarie tolagen, i städernas Cassör och användes till bestridande af derå anvisle behof af skiljaktig beskaffenhet, utan alt någon annan redovisning derföre egde rum, än den städernas Borgerskap sjelfve besluta. De inkomster., stapelstäderna hemtade af handeln och sjöfarten, voro olika i förhållande till den handel och sjöfart, som der eger rum. "Dessa inkomster hade under åren *827 till och med 1831, efter ett medium, för hvarje år utgjort 438,480 Rdr B:eo, eller något högre belopp, .än hvad i städerna samma år uttaxerats af hus och borgerlig rörelse, samt derstädes uppburits under serskilda andra inkomsttitlar, uppgående för året till en sammanräknad summa af Rdr;. I förstnämda summa ingingo tolagsmedel för hvarje år till icke mindre belopp, än 313,867 På Kongl. Maj:t hade det hit ilis ensamt berott, att bevilja tolag, och den, efter sig företeende omständigheter, till beloppet bestämma.
Beträffande jaglen hafva likaledes inskränkande stadganden tid efter annan blifvit lemnade; äfvensom förbud blifvit utfärdadt mot nedhuggande invid stränder af träd, som gifva skydd vid (iskclek, samt, för att slutligen välja ett exempel, som ligger vårt ämne närmare, mot svedjande å sådan mark, som genom ett dylikt brukningssätt ansetts kunna lida skada. Om af förut åberopade skäl skogarne för ett land äro ännu mera oumbärlige, än malmerne, jagten oell fisket, så torde Statens belogenhet att meddela sådana inskränkningar i den enskildes dispositionsrätt öfver skogen, hvarigenom dess framtida bestånd iakttages, icke böra förnekas. Man torde emedlertid häremot invända, att stigande upplysning skall göra ett sådant inblandande från Statens sida öfverflödigt. För att bemöta denna invändning är nödigt alt kasta en blick på den erfarenhet, som andra länder och jemväl vårt eget i detta afseende lemnar, samt att derigenom inhemta vittnesbörd derom, huruvida en åt enskilda lemnad friare förvaltningsrätt öfver skogen till sina följder visat sig nyttig eller om icke strängare åtgärdor varit för ändamålet mera gagnande. Det är kändt, att, till följd af de grundsatser, sorn, efter den stora Fransyska revolutionen gjorde sig gällande i Europa, skogsskötseln, hvilken ända till denna tid varit bunden af vissa inskränkningar, lemnades fri, så väl i Frankrike som i flera andra länder. Följderna deraf hafva i förstnämnda land gifvit sig tillkänna derigenom att skogs-arealen, som uppgifves förut hafva utgjort 20 millioner hektarer, numera nedgått till 8 millioner. Skogslörbärjningen fortgick derstädes, efter lossande Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 29. 7 af de gamla banden, med ett sådant raseri, att man inom få år åter måste göra åtskilliga inskränkningar i den medgifna friheten, genom förbud för den enskilde att utan dertill i behörig ordning utverkadt tillstånd företaga odling på skogsmark eller utrotande af skog.
Ty så länge de starka ägoblandningarne genom afvittring och laga skiften ännu icke hunnit undanrödjas, så länge jordbrukaren icke lärt sig inse nödvändigheten af att få inhysesklassen, som representerar två femtedelar af landets arbetsstyrka, vid jorden fästad, utan fortfarande täflar om arbetskrafterna med trädvarurörelsen, hvilken mägtar bära högre dagspenningar än jordbruket, och så länge rörelsekapitalet i öfrigt fortfar att vara alltför knappt, — så länge skall man ock förgäfves vänta den uppblomstring i jordbruket, hvaraf landet eljest vore mäktigt. Visserligen är afvittringen fulländad i de flesta af kustlandets socknar, och många byar derstädes laga skiftade, väl har länets Hushållnings-sällskap, för att minska fattigpersonalens rekrytering från inhysesklassen, men isynnerhet för att bereda jordbrukaren förökade arbetskrafter, utfäst premier för inrättande af sådana jordtorp, hvarifrån visst antal dagsverken i veckan utginge, och väl har allmogen, såsom framdeles i denna berättelse skall utredas, uppburit betydliga penningesummor för värdet af försålde skogseffekter. Men ännu finnas mer än 450 enstaka hemman och 200 större och mindre byar, till hvilka laga skiften icke sträckt sig, hvartill orsaken är att finna uti de med dessa förrättningar förenade betydliga kostnader. Den af Flushållnings-sällskapet vidtagna och med afseende tillika å myckenheten af odlingsbar jord välbetänkta nyssnämnda åtgärden förmår, äfven om sällskapets tillgångar medgåfve premiernas erforderliga utsträckning, först i en framtid bära frukter; — och beträffande slutligen allmogens förtjenst från skogarne, kan denna icke blifva tillräcklig som rörelsekapital för jordbrukets bedrifvande, då dels en betydlig del deraf måste användas till inköp af brödföda, såvidt ej utmärkt god skörd erhålles, dels dagspenningen gällt från och med 1 R:dr 50 öre till 2 R:dr 50 öre och deröfver, dels den tid jorden kan bearbetas är betydligt kortare än i öfrige delar af riket med mildare klimat, samt slutligen då vidlyftiga och kostsamma afdikningar måste hafva föregått jordens öfriga bearbetning.
Rikets Civiloch Criminal-Lagar samt det gällande Rättcgängssättet torde i flera mäl böra ändras; men frägorna derom, äfwensom den angäende Förliknings-Domstolar, hwilken af en Högloft. Ridderskapets och Adelns Ledamot blifwit i dest Plenum framställd, synas höra till ett Lag-Utskotts beredning. Den oeconomifka Lagstiftningen är förbehållen den Styrande Magtcn, hwars enhet och 'hwars upphöjning öfwer fmä interesfen äro nödige för att bringa hwarje särskild del af ett sammansatt Statshushällnlttgs-Systeine till öfwerensstämmclse med de öfrige delarne och med det hela. Likwäl är det Riksens Ständer förbehället att yttra anmärkningar mot allmänna oeeonomiska anstalter samt önskningar om förändringar deruti, pä hwilka, dä de äro wäl gruudade och af allmänna tankesättet understödde, en Regering icke lärer kunna länge uppskjuta att göra afsecude. Harwid har dock Utskottet noga sökt att förekomma den Lagstiftande Magtens insteg i den Styrandes werkställighctsätgärder. Till Utskottet hafwa blifwit remitterade flera Memorial, som i allmänhet handla om grunderna för wär Stats-Författning, och wissa deribland om förändringar i National-Representationen. Den af Åtskilliga ofrälse Jordägare och Bruks-Jdkare wäckta frägan om delaktighet i denna Representation har Utskottet funnit wara till grunden rättwis och billig; men dä nägot sätt till werkställigheten deraf ännu icke blifwit med fullkomlig noggrannhet upp - 16 Expedmorier till Riks-Ständen. gjordt, och Utskottet, i saknad af nödiga upplysningar i detta ämne, icke kunnat något sädant i en hast uppgöra, sä har Utskottet trott sig endast böra anmäla hufwudfrägan till Riksens Högloft.
I afseende på Allmänna IndragningsStaten är Utskottets tillstyrkande i i3 Puncten af Betänkandet N.‘o 102 samt 7 Puncten af Uti. N:o 204: det Hans Excellence Hr Grefve Rosenblad må å berörde Stat uppföras till fortsatt åtnjutande af det arfvode, i,6oo R:dr Broo, Hans Exccllence i egenskap af f. d. General Tull - Beta n Landen, N:o 3i5. 567 TullDirectiönens Ordförande, uppburit och som, vid bemälle Direqtioos upplysning, blifvit af K. M:t Hans Excellence lillaggdt intill R. Sltrs sammankomst, bifallet af Högv. PresteStändet samt Vällofl. BurgareStändet men af slaget af flöglofl. Ridd. och Adeln samt Heder v. BondeStändet. DA således 2 Stånd stannat emot 2 härom, öfverJemoar Utskottet till R. St:rs godkännande följande Proposition till omröstning af Förstärkta StatsUtskottet: 2:0 Den som bifaller, att Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad må å Allmänna IndragningsStaten upptagas till fortsatt åtnjutande af det Arfvode, 1600 R:dr B:eo, [lans Excellence, såsom f. d. GeneralTullDirectionens Ordförande uppburit, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer icke något sådant arfvode att på Allmänna IndragningsStaten uppföras. I 17 Puncten af Betänkandet N:o 1S2 samt tolde Punöten af Utlåtandet N:o 254 har Utskottet förklarat sig icke kunna tillstyrka, att f. d. LandsKamereraren, Assessoren C. M. Wahlström må till Pension å Allmänna IndragningsStaten uppföras. Detta är bifallet af Högv. PrcsteStdndet samt H. BondeStändet,- hvaremot H. Ridd. och Adeln samt Val lofl.
Deremot, om man ville bereda låntagarne någon lättnad i kostnad och besvär, tror jag att det för dem vore en stor fördel alt få insätta sina afbetalningar i landtränterierna, antingen på det sätt Hr Lagergren föreslagit, eller ock på något annat sätt, som möjligen genom en återremiss af denna punkt; kunde af Disk. efter inhämtad kännedom af de anföranden, som blifvit gjorda, föreslås. Jag anhåller således, att jemte fästad upmärksamhet på fördelarne af att få insätta medlen i landtränterierna, denna punkt af betänk, mätte åtterremilteras. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag hade trott att Bankens öfverstyrelse blifvit hörd i en så vigtig fråga som denna, men då icke så skett, nekar jag icke till att min förundran är något minskad deröfver nemi. att Utsk. i 5 mom. föreslagit en åtgärd, som leder, antingen lill ett bestämdt räknefel, eller ock till en motsägelse och till eli brott mot den förbindelse, som låntagarne afgifvit. Utsk. föreslår nemi. att, sedan lånet blifvit till en del amorteradt, skall det återstående skuldebeloppel delas lika på de återstående betalningsåren. Dertill hafva låntagarne sig icke förbundit, och deraf upkommer helt andra betalningsvilkor än dem, hvilka de sig betingat. Jag har icke velat låta denna anmärkn. blifva onämnd, ehuru jag förutser att frågan faller. Men denna omständighet visar, alt det icke är så lätt alt rubba sådana detaljer ulan noga sakkännedom och noggrannt öfvervägande af följderna. Det återstående skuldbeloppet är dessutom ett mycket tvetydigt uttryck. När amorteringen af ett lån på 28 års amorteringstid i 14 år fortgått, så är icke sagdt att det skall vara jemt halfva beloppet, som återstår, ty det är ett helt annat belopp, som återstår. Menar man med det återstående skuldebeloppel, summans sammanlagda belopp, och att det är 6 proc. af delta belopp, som hvarje år af de återstående skulle betalas, så blifva i alla fall betalningsvilkoren rubbade.
Tnköp af hvad som fordras för Bankens rörelse, vare sig fast eller lösegendom, kan destomindre, efter hvad påmint blifvit, anses förbjudet, genom det här upprepade och från 10 §. i inom. af förra förslaget hemtade stadgande, som en slik åtgärd icke motsvarar hvad man förstår med talesättet: att drifva handel. • 5 §. De i 2 och 3 mom. af 11 §. i förra förslaget intagne bestämmelser hafva Utskotten ansett vara af den reglemenlariska beskaffenhet, alt de icke behöfde i denna Lag inflyta. 17 §• Alt, såsom en del anmärkningar åsyfta, ställa Privnlbankerne under Rikets Ständers Banks omedelbara inseende, hafva Utskotten desto mindre velat tillstyrka, som man, i fall delta skedde, möjligen i en framtid, med åberopande af förment uraktlåtenhet vid controlen, skulle lyckas att på Stalshanken hvälfva ansvaret derföre. Månadsrapporlernas insändande till Kongl. Maj:t instämmer med sjelfva hufvudgrunderna för denna lagstiftning i öfrigt; och att fördela controlerna åt alltför många håll, torde mera motverka än främja ändamålet. Anmärkningen, att ifrågavarande månadtliga uppgifter borde från hvarje Privatbank meddelas de öfrige Pi ivatbankerne, hafva Utskotten icke biträdt derföre, att det står hvar och en af dem öppet att sjelf förskaffa sig del häraf ifrån Handelsoch Finance-Expeditionen. Att Kongl. Maj:t eger infordra alla de upplysningar Ilan finner nödige, är i den nu föreslagne §. stadgadt. Sättet åter ankommer på Kongl. Maj:ts eget Nådiga ompröfvande; och Utskotten ville icke , att man i Lagen serskildt föreslog utvägen af undersökning genom Ombud, enär denna åtgärd möjligen skulle göra uppseende, och derigenom skada Bunkerues alltid ömtåliga credit. Bancooch Bag-Utskottens Utlåtande N.o rf. 3i *8 §•
Om fattigvården i länet och dess kostnad meddelas i tab. N:o 13 sammandrag af de ifrån de särTab. N:o 13. skilda Fattigvårdsstyrelsens inkomna uppgifter, hvarvid måste anmärkas, att i en och annan socken flera smärre fattigstugor i byarne äro uppbyggda, då i andra ett gemensamt fattighus finnes; att i många socknar de fattiga försörjas genom kringvandring emellan hemmansägarne. hos hvilka de turvis njuta kost och husrum en eller flera dagar; att barnen vanligen äro utackorderade hos välkändt, folk; att bland fattigvårdens inkomster äro inräknade bränvinsutskänkningsafgifterne, bötesandelar, afgift vid bouppteckningar, bröllop, i Hernösand under åren 1856—1860. 1859. 1860. Välgörenhetsinrättningar. barndop m. m.; att tillskottet efter hemmantalet för de socknar, hvilkas fattige försörjas genom kringvandring, är beräknadt efter en viss summa per dag, dels 33, dels 37, dels 50 och dels 75 öre; att sammanskott, dels i spanmål, dels i kontant och dels i ved, dessutom i en del socknar ägt rum; att bruken särskildt lemnat understöd till de på deras ägor boende fattige; att de af Kongl. Majit år 1856 nådigst beviljade undsättningsmedel för fattiga blifvit till dem utdelade; samt att hvad som isynnerhet öfverklagas är att en mängd vandrande, merändels försupna gesäller besvära allmogen med tiggeri och på många ställen, synnerligen hos ålderstigna och aflägse boende, pocka sig till förtäring, samt med liderlighet, våld och hot, mer än ofta åstadkomma fredstörande uppträden. Såsom ägande sammanhang med fattigförsörjningen, må äfven nämnas något om de pensionsarli nödhjelpskassor, samt andra dermed jemförliga välgörenhetsinrättningar, som finnas inom länet. Dessa åro: 1. Landtstats-pensionskassan stiftades 1805 genom öfverenskommelse emellan Landtstatstjenstemännen i länet och grundar sig på årliga bidrag i spanmål efter markegång.
Fullmäktiges Berättelse innefattar redogörelse, angående ej mindre den genom inköp af depositions-bevis och vexlar uppkomna vinst, jemte Banken tillgodoberäknad ränta å de medel, hvilka hos vederbörande handelshus innestått, än äfven kostnaderna i och för berörde uppköp samt silfrets indragning. Den vinst å vexelköpen, som under år 1845 uppkommit, utgörande skillnaden mellan 128 sk. kurs och den, hvartill köpen skett, är uti Revisorernes Berättelse rätteligen upptagen till ett sammanräknadt belopp af 23,180 r:dr 8 12 Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. sk. 7 rst., men uti Fullmäktiges genom misstag utförd till 28,455 r:dr 34 sk. 5 rst. Med skillnaden mellan dessa 2:ne summor, 5,275 r:dr 25 sk. 10 rst., bör kostnaden för reela fondens förstärkning under berörde år ökas, hvadan den i sjelfva verket uppgår till 72,843 r:dr tö sk. 4 rst. banko. Ibland utgifterne förekomma arfvoden för vexelhandeln och silfverindragningen, år 1845 till belopp af 3,000 r.dr, år 1846 till 2,850 r.dr och år 1847 till 3,766 r:dr 32 sk.; hvilka arfvoden blifvit sålunda fördelade: 1845. 1846. 1847. till Deputerade 2,000: 2,000: —- — 2,666: 32. — „ Deputerades biträde 600: 600: 600: „ åtsldllige Bankens tjenstemän 400: 250: 500: —- — S:ma 3,000: 2,850: 3,766- 32.
KarnmarCollegium vore af alla Collegier det enda, som med skäl kunde bibehållas, i synnerhet om Financerne och Kammar* ärenderne förenades under ett Departement. En allmän Stats Beredning, bestående af föredragande Stats Secreteraren, till hvars befattning målet hörer, samt utomdess g StatsRåder, de nemligen, till hvilkas Departement snålet icke hört, ersätter .Allmänna Beredningen. Härigenom äga minst 4 Medlemmar af Stats Rådet speciell kännedom af hvarje fråga, innan den i Stats-Rådet förekommer., Konungen tillförordnar efter behag en särskilt KrigsBeredning. 2 Till Konungens Befallningshafvande fiöra alla Executiva åtgärder samt ekonomiska ärenden och Allmänna ordningens handhafvande. Mtn DomsRätt uti egentliga Rättsfrågor skil jes så mycket som möjligtifrån deras befattning, så att t. ex. tvister om Kronohemman, anläggande af vattenverk tn.m. pröfvas a£ Domstol. Allmänna ekonomiska ärenden må såsom hittills vid Domstolarne undersökas. 2 Den Lagstiftande magten 1 HögstaDoinstolen, sammansatt enligt Regeringsformen, pröfvar och afgör alla ifrån ÖfverRätterna inkommande mål. 709 Serskildta Utskottets Betänkanden. 2 IlofRätter och OfverRätter. De afgöra alla ifrån första Domstolen genom vad eller Besvär inkomna mål och deribland äfven aliade Justitie-ärenden el!erRättsfrågor, hvilka nu afgöras uti Rikets Collegier m. fl. särskilta embetsverk och inrättningar, från hvilka all domsrätt skiljes. 3 Första Domstolen a) på landet. Den består af en Domare med en Nämnd, vald af jordägare i de Härader, som utgöra domsagan. Till den höra alla tvisteoch brottmål, emot h/ilka personer och af hvilken beskaffenhet som heldst, undantagandes Prester®, Civila Embetsmäns och Krigsmän* sådane Embetsfel, som förr derifrån vaiifc undantagne, och Högmålsbrott. b) i Stad. Denna Domstol består af en Domare (Borgmästaren) och en Nämnd, som välie* af Stadens innevånare.
Dessa ord af en man, hvilken verksamt deltagit i uppgörandet af förslagen till Regeringsformen samt sedan af Riksdagsordningen, torde böra anses mera tillförlitligen upplysa samma Grundlagars äfven i nog tydliga ordalag uttryckta 343 mening, än den konstiga argumentation, hvarmed Hr Justitieombudsmannen nu trettio år derefter sökt tyda denna mening så, att ”det måtte bero, icke af Konungerij utan af Rikets Ständer> att förordna om fördelningen af hvarje titels hufvudsumma emellan de föremål, som tillhöra titeln.” Ehuru Ilr Justitieombudsmannen nödgats medgifva, att ”de å anslagen för hufvudtitlarne möjligen blifvande öfverskott eller besparingar ingenstädes i Regeringsformen omnämnas” samt följaktligen icke äro undantagne från det allmänna stadgandet i denna Grundlags 64 §, har han likväl förnekat Kongl. Maj:ts, med samma paragrafs lydelse uppenbarligen enliga samt af Rikets Ständer, ej blott vid äldre Riksdagar ovillkorligen, utan äfven vid den af år 1834 (ehuru då blott till principen) erkända höga rätt, att förordna om sådana besparingars användande till de behof, hvilka utgöra föremål för hvarje serskild hufvudtitel. Detta hans försök att supplera Regeringsformen med sina egna så kallade ”slutsatser,” härledda från grundlösa premisser, samt vidare att på sådana slutsatser, antagna att ersätta saknaden af något för det åsyftade ändamålet användbart stadgande i tydlig lag, godtyckligen grunda straffpåståeuden — detta försök skall för samtid och efterverld framvisa den nu anställda och utförda rättegången i dess synbarligaste skepnad af oskälighet.
Kan, inan mera behjerta Representationens anhållanden, än Hans Maj:t det gjort? Steinderne hafva anmärkt, att granskning ej medgif vits , (ehuru af de gjorde anmärkningarne synes, som rfe£az7-uppgifler af afslutade Räkenskaper ej undanhållits), och Kongl. Maj:t har ju erbjudit Ständerne denna granskning. Man har funnit af giften för hög. På grund af det ordningstillslånd och de inventarier, byggnader m. m. som man äger vid PassevolanceVerket, har Kongl. Majrt funnit det vara möjligt att medgifva och projectera en nedsättning i den hittils gällande af giften! Man har funnit det obilligt att, om räntevinst kan uppstå, den ej skulle lända de Rustande till fördel. Nå väl! äfven detta innehåller ju Utskottets Utlåtande. Jag kan ej inse hvad som billigen kan fordras derutöfver, ty afgiften o * %l o kan ej ytterligare minskas, af efterföljande Den 26 O c t o b e r f. in. skäl. Rikets Ständers sammansatte Utskott hafva, för att med tillförlitlighet kunna bedöma behofvet af den föreslagne afgiften, 7 R:dr per nummer, för karlens underhåll, sjukvård samt förseende med nödig lägerhalm och kokved under mötestiderne, genom HofCanzleren inbegärt och från Kongl, KrigsCollegium erhållit, uppå afslutade räkenskaper grundade, uppgifter öfver möteskostnaderne de sednast förflutne åren, hvaraf inhämtats, att endast 17 dygns' Regements-möte inom Regementernes Stånd, inoch utryckningsdagarne derunder inbegripne, i medeltal tillskyndat Passevoiancelnrätlningen en utgift af 7 R:dr 24 sk. för hvarje karl.
Majtt har under sine Företrädare sett en likartad rättighet af Konungamagten utöswad, sekt allmänna ordningen med denna rättighet närmare förbunden, och innan den, i senare tider, öswergcck till illiberalitet, Skrifter af ett sann! och ädelt wär, de, under »adana willkor, lemna Swensta bokpresten. 2:0 Bland anmärkningar som förekommit mot Tryckfrihets-Lagen och bland frågor - i anledning deraf redan wäckte, är äfwen den, att Tryckfrihetsmål, inför Domstol, sinna en Swaramde Pa;t. Lagssipatens tweksamhet, i detta fall, har uppkommit wid jemförelsen af förestristerna i 7 Mom r §. och z Mom. 5 §- af Tryckfrihets-Förordningen. Pa sätt detta senare Lagrum anwisar och Lagens allmänna syftning synes utmärka, har Boktryckaren imedlertid blifwit ansedd som Swarande. Med aktning för författares anonymitet, den Kongl. Mans, i alla obroktstiga sall, önssar se bewarad, äler star likwäl att öfwerwaga, hwilka olägenheter Boktryckarens answars skyldighet medför. Utom dek, att Boktrvc» karen, af en billig farhäga för denna skyldighet, förwandlas till ett stag af Censor för det arbete honom öfwerlemnas, mäste äfwen, i händelse afäta!, hans för * * kla - Z72 Den 26 Mask. klaring och färfwar ofta nog blifwa sa mycket mera ofullständiga, som dan kan brista i kännedom eller omdöme af den ätalade Skriftens hallt och mening. Af detta förhållande, stall ater följa, att Domarens undersökning blir ofullständig. Da defiutom Namnsedlens brytande, enligt Tryckfrihetslagen, icke ager rum, utan sedan sarén inkommit till Hofrätten, inträffar derigenom det, åtminstone i brottmål, cwanliga rättegångssätt, att swarande Part, under rättegångens lopp, ombytes, sa wida Boktryckaren, som statt till swar wid underrätt, aflöses i denna skyldighet widÖfwerdomstolen.