Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anton hade genom sina nattliga vandringar, hvilka denna höst varit tätare än på flera är, ådragit sig en sådan heshet, att hans tal och ännu mera hans sång liknade det otäcka lätet af en skriande nattfågel. Kaptenen varseblef den hopkrupna, utmärglade varelsen, som, i trots af Erikas och Gabriellas förenade bemödanden, förfallit dagligen allt mera. Håret hängde nu oordnadt kring hans panna, kastande ännu mörkare skuggor öfver de djupt infallna ögonvrårna, och en envis liknöjdhet hindrade både honom sjelf och andra att taga någon sorgfälligare vård om hans kropp. ”Det är en stackars sjukling, tror jag?” sade kaptenen och närmade sig med ett välvilligt uttryck till Anton. ”Åh, ja,” svarade denne med en egen tonvigt på rösten, ”jag är mycket sjuk. Både jag och hela huset har fått pestsmitta; och sedan herrn fört hit sitt kram, blir det allt bättre!” ”Hvad för kram menar du, din stackare?” frågade kaptenen och fixerade honom. Anton skrattade hemskt; han fann ibland för godt att göra sig sämre än han var. ”Jag menar nyheterna om Rosenberg, ty de uträtta mera ondt här, än någon begriper. Men jag ser det alltihop.” ”Låt honom vara!” bad Haraldson i sakta trugande, på sitt sätt förbindlig ton, för att få kaptenen bort. ”Det är min yngste son. Han är, tyvärr ...” Haraldson blinkade betydelsefullt med ögonen; han tordes ej reta den farlige sjuklingen genom det gamla påståendet. ”Åh, säg j ut, far!” ropade Anton, och hans kinder flammade af vrede, såsom alltid då Haraldson ville åtaga sig förklaringen öfver hans tillstånd. ”Ja, tala j ut, berätta gerna att jag är galen, men att j är för klok skicka mig på dårhuset!” ”Gå upp på din kammare, Anton!” sade Erika strängt. Detta var ett medel, som hon sällan begagnade; men med det välde, hon egde öfver honom, lyckades det äfven nu, då likväl det sällsynta af ett så svårt utbrott – vi ha nämnt att han länge varit stilla – kom henne att frukta oanvändbarheten af hennes försök.
Hvad jag sagt om Häst-gardesreg:tet, rörtde uniformen, äger äfven rum med Kronprinsens Husar-reg:te; och månne det skulle sakna all tillämplighet i afseende på de indelta cavalleri-regttena?. Jag skulle likväl ej göra några anmärkntr vid kostnaderna för dessa trupper, om jag trodde, att de beredde fäderneslandet mera skickliga, nitiska, pålitliga och tappra försvarare, än man, i händelse af behof, kan påräkna af dem, som kosta mindre. Skulle man tro mig partisk för det reg:te, vid hvilket jag sjelf har den äran att tjena, så vädjar jag till hvar och en af yrket, som sett detta regtte för tolf a tretton ur sedan, och ser det nu om denna trupp, i afseende på hållning, beklädnad, duglighet och manöverfärdighet, lemnat sig särdeles långt efter de öfriga inom garnison, eller om det i någon mån uppfyller sin bestämmelse och fosterlandets billiga anspråk. Jag tror mig äfven veta, aft batterioch compmi-cbeferne vid artilleriet ej äro missbelåtne öfver sina med Kronan upprättade passevolancecontracter. Ytterligare önskade jag, 2:0 att man inom armeen, innan några nya modeller och inventioner antagas, först ville göra noggrannare försök, på det ej, som det skett med t. ex. våra nya lavetter, de nu, sedan alla batterier dermed äro försedda, befinnas för svaga, till lika stor skada för det allmänna, som för den förtjenstfulla inventorn, hvars förträffliga ideer blifva misskända, då resultaten af våra sednare försök med den nya materielen kommer till allmänhetens vetskap. Jag tror mig ej med säkerhet kunna bedomina följderna af de båda fotgardes-regttenas sammanslående till ett; mig tyckes likväl, att deraf uppstår fördelarna af att äga 3 bataljoner af omkring 5oo mans styrka i stället för 4 af omkring 320 man, samt en gifven besparing af kostnaderna för ett, helt regttes stab. Jag skulle likväl önska att inga comptieller subaltern-officerare-platser indrogos. Några egentliga olägenheter af detta sammanslående liar jag ej kunnat finna.
Uti staden har jemväl ett skolbus af sten under de sednaste åren blifvit uppfördt. Sedan handlanden Särnmark sistlidet år donerat 5,000 R:dr B:ko till anläggande af en vattenledning till staden ifrån källor å Rådaås kronopark, för att sålunda bereda tillgång å godt dricksvatten, som förut saknades, samt Eders Kongl. Maj:t nådigst bifallit, att för behofvet erforderlig plats å nämnde kronopark finge af staden disponeras, bar denna vattenledning under innevarande år blifvit utförd och visat sig motsvara det afsedda ändamålet. 3:o. S/cara. Staden har 110 '/„ tomter, af hvilka 11 Va äro obebyggda. Stadsjorden är nu uppgifven innehålla 1,231 tunnland åker och äng samt 1,694 tunnland skogsmark, af hvilken omkring 500 tunnland äro mer eller mindre skogbeväxte, samt 64 tunnland utgöras af odugliga mossar och kärr. Folkmängden, som år 1850 uppgick till 1,845 personer, var sistlidet år ökad till 2,026. Staden, som ar säte för stiftets Riskop och Konsistorium samt, enligt hvad redan i det föregående är anmärkt, ett större elementar-läroverk, hemtar derifrån sin väsendtligaste betydenhet. Sistlidet år funnos der 15 handlande med 6 biträden, 2:ne qvinnor med 1 biträde, idkande sådan handel, som uti 4 § af handelsordningen medgifves, samt 40 handtverkare med 12 gesäller och 28 lärlingar eller andra arbetare. Derjemte voro 26 mansoch 5 qvinspersoner skattskrifne att idka handtverk såsom personligt försörjningsmedcl. Under sednaste qvinqvennium har nytt rådhus blifvit uppfördt. Genom enskild frikostighet är fond samlad till en skola, hvarest fattiga flickor undervisas i läsning och handarbeten. Tolf barn äro der emottagna. 48 Utaf räntorne å en af Dispaschören Siberg donerad fond lemnäs understöd åt behöfvande enkor af bättre klassen. Domkyrkan åtnjuter 157 tunnor 6% kappar kronotionde.
Mera vore väl att anmärka emot förslaget, men som jag hoppas hvar och en nogsamt lärer inse att en omarbetning, bygd på andra grunder, är af behofvet påkallad, vill jag afbida Puks-Ståndens yttrande i denna vigtiga och maktpåliggande sak.” betänkandet hafva sig jemväl reserverat Herr Comminister Har din j Nils Gustaf Nilsson och Anders Jonsson. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1845. L/i"- samt All/n. Besv. o. Ekon.-Utskotlens Betänkande, N.-o 31, 1 M SI. Anl. till Exp.-Ulsk. d. 26 Mars, kl. 1 e. in. Betänkande_, i ättledning af väckte frågor om ändringar och tillägg uti Kong/. Förordningen om Prestval den t April t8/fi. För vinnande af ändringar och tillägg uti berörde Kong!. Förordning, hafva inom Jlögv. Preste-Ståndet Herr Contracls-Prosten Ode/berg med hvilken Herr Domprosten Doctor Hvasser sig förenat, samt Herr Doclor Sundbergs väckt, till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterade, motioner, dem Utskotten, i anseende till deras med hvarannan egande gemenskap, ansett sig böra uti ett sammanhang till pröfning upptaga och dervid Utskotten funnit lämpligast följa den ordning, hvaruti de frågor, motionerne afse, uti Förordningen förekomma och alt serskildt vid hvarje lagrum, deremot anmärkningar blifvit gjorde, desamma upptaga och pröfva. Emot 5 Art. l6 §. har Herr Contracts-Prosten Odelberg anmärkt, att, i fråga om rösträttighet för masugnar och stångjernshärdar, någon skillnad icke blifvit gjord emellan Bruksegares stångjernshärdar och masugnar, [samt de så kallade bergsmanshamrar och bergsmanshyttor, för hvilka sistnämnde, enligt äldre Författningar, någon rösträttighet icke egt rum. Genom Kong!.
Bruket derigenom erhålla det merkeliga understöd , som dermed inienderas och sökes. 6:0 Ehuruväl Hans Kongl. Majit är i Nåder benägen att förhjelpa detta Bruket nu vid dess återupptagande af öde till de vilkor och. förmoner, som det tillförene har varit understödt med, och Sal. Thomas Funk A:o 164g tillika med Bruket uppdragne äro; så emedan likvist Skedevi Socken har tillförene haft frihet på 12 Soldater och Nybergs Fjerding deremot bestående af 22 Mantal årligen gjort till Bruket efter accord Sexton Dagsverken af hvart Mantal, eller ock varit förpligtade att hålla nödige (irufve-Drängar till Bruket, och sådant nu mera dem intet påbördas kan, sedan bemälte Nybergs Fjerding är ställd under Dahle-Regemen* tet att hålla derunder visst antal af Soldater; Fördenskull sorn det intet gorligit är, att Bruket vidare kan njuta något understöd af bemälte Dagsverken, så vill dock Hans Kongl. Majit i det Den a Juli, 319 i det stället vid Brukets uppkomst anse Inter* essenterne med så stor lisa uti Silfvermyntningen, som deremot någorlunda svara kan. 7:0 Såsom den så kallade Krono skogen, som sträcker sig en half mil omkring Bruket, häfver alltid varit förbuden till annat än Silfver* Verkets behof att brukas; alltså skall den så hädanefter som för detta derunder allt stadigt försvaras, och till Brukets behof nyttjas och frikallas. Häremot skola desse Interessenter vara förpligtade Grufvorna, som vid detta Verket antingen redan upptagne äro och nu ödeligga eller hädanefter upptagas kunna, efter rätt bergsvis drifva, ifrån gråbergs Stalp oell orenlighet rene hålla, samt ock med högsta flit och alfvar utan försummelse fortsätta, ingalunda någon Grufva ödeläggandes, förr än derom uti Collegium blifver angifvet , tillbörligen ransakadt och ändteligen resolveradt , då de hvad i så måtto dem kan blifva ålagdt behörigen skola efterkomma.
235 detta förslag af Ridderskapet och Adeln godkändt med följande förändringar att orden: ”och såsom ett uttryck af aktning för qvinnans värde” uteslötos; att i stället för orden: ”öppnat tillfälle'^för erhållande af denna frihet,” infördes: ”beredt tillfälle att erhålla denna frihet”; att, i stället för orden: ”försörjningskällor, som för qvinnor öppnats, men för åtnjutande hvaraf myndighets-tillstånd blifvit gjord till vilkor’’, infördes: ”försörjnings-utvägar, som för qvinnor öppnats, men för begagnande hvaraf myndighets-tillstånd blifvit gjordt till vilkor”; att, i stället för orden: ”än dispensation från lag iftan en tillämpning af lagen” infördes: ”en dispensation från lag utan en tillämpning af lag”; att, i stället för orden: ”för utverkande af Kongl. Maj:ts myndighets-förklaring” infördes: ”förmyndighets-förklaringens utverkande hos Kongl. Maj:t”; att, i stället för orden: ”blott behöfver gå till domaren” infördes: ”blott behöfver vända sig till domaren”; att, i stället för orden: ”hvadan domarens myndighets-förklaring ej eller bör gälla”, infördes ”hvadan den myndighets-förklaring, domaren meddelar, ej eller bör gälla”; samt slutligen att, i stället för orden: ”påkallade af den omsorg i afseende på rättigheters skyddande, som lagstiftaren aldrig får åsidosätta, helst derigenom icke sker någon inskränkning i myndig förklarad qvinnas rätt att sitt gods efter behag förvalta”, infördes: ”påkallade af omsorgen att skydda qvinnans rättigheter utan att derigenom någon inskränkning sker i hennes rätt att, då hon är myndig förklarad, sitt gods efter behag förvalta.” Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos l.ag-Utskottets följande Betänkanden:
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Augusti 1848. 372 Expeditions-Utskoltets Förslag till und. SkriJveise., N\o 181. Uppläst och godkänd t hos Ridd. och Adelö den 23 Ang. I848. Preste-ståndet den 24 Borgare-ståndet den 24 Bonde-ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående ytterligare föreskrift, i afseende på ett vid sistl. riksdag Kapitenen B. Cronstrand beviljadt. stats-anslag. (Stats-utsk. Mern., N:o 280.) S. A. K. Sedan Rikets sednast föreandade Ständer, i afseende på det statsanslag, sorn af dem beviljades Kapitenen B. Cronstrand, till understöd för utarbetandet och ordnandet af hans samlingar, angående den fordna Egyptiska byggnadskonsten, stadgat, att, så vida E. K. M. funné, att det med delta anslag åsyftade ändamål, eller nämnda samlingars bringande i så fullständigt skick, att de kunde utgifvas från trycket, skulle vinnas, och derest Kapitenen Cronstrand ärligen redogjorde för arbetets fortgång, borde anslaget af Riksgälds-kontoret, en ligt E. K. M.-s nådiga föreskrift, utbetalas med ett tusen riksdaler under hvartdera afåren 1845, 1846 och 1847; så hafva Rikets Ständers revisorer, i sin berättelse angående Riksgälds-kontoret, upplyst, hurusom E. K. M, efter det bemälde Kapiten förklarat sig beredd att inför "Witterhets-, Historieoch Antiqvitetsakadémien årligen redovisa för arbetets fortgång samt afgifvit försäkran att med yttersta ansträngning söka uppfylla de af Rikets Ständer för anslaget bestämda vilkor, E. K. M. genom nådigt bref af den 3 Juni 1845, tillåtit, jemte meddelande af nådigt tillstånd för honom att efter då uppgifven plan utföra ifrågavarande arbete samt af nådig befallning till nämnda akademi att årligen till E. K.
befunne sig eller befunnes för skollärare-yrket mindre väl passande, han kunde egna sig åt annat. 20:o Friherre Hjerta, Fr. Ph„ som uti särskild motion hemställt, att, sedan stals-anslag af 800 R:dr B:ko vid sednaste Riksdag blifvit beviljadt till bestridande af kostnads-ersältning åt Grefve Thorsten Rudenschöld lör de resor han komme att företaga i ändamål alt sprida kännedom om den af honom uppgjorda skolplan och tillhandagå med råd och upplysningar i afseende på dennas praktiska utförande, <4 Sammansatta Stats-, Bertlin - samt Allm. Besv.- och Elton.-Utslc. Bd. M 19. samt erfarenheten visat behofvet af samma anslags fortfarande, enär Grefve Ruden schölds biträde i nämnde afseende blifvit till den grad anlitadt, att han ej med hunnit att besöka alla de församlingar, som honom derom anmodat, Rikets Ständer måtte för enahanda ändamål bevilja nytt stats-anslag, på grund af numera förändrade förhållanden förhöjdt till 1,500 R:dr R:mt. 21:o Riksdagsmannen Gustaf Hultman från Orebro Län. Det vore, enligt motionärens öfvertygelse, en känd och erkänd sak, att den befintlige tillsynen öfver folkskolan icke vore ändamålsenlig och att den varit och blelve otillräcklig så snart frågan vore att i folkskolan införa en något högre verksamhet. Sådant härrörde, bland annat, deraf, att Pastorerne, som hade den egentliga ledningen af folk-undervisningen, i de aldraflesta fall vinnlagt sig om helt andra studier, än som företrädesvis skulle utgöra föremål för undervisning i folkskolans högre afdelning, och derföre vore tacksamme om de erhölle någon erfaren persons biträde vid undervisningens ordnande. De! vore således angeläget att folkskolan erhölle sina egna tillsyningsman, som egde bättre insigt uti de dit hörande förhållanden och med mera uppmärksamhet kunde egna sig deråt, än tjenstemän, för hvilka denna tillsyn vore ett bigöromål.
Rikets Ständer önskade då, att lån deraf icke skulle lemnäs, utan att, derest uppmuntringar för jordbruk, handel och näringar skulle gifvas, det måtte ske såsom gåfvor och ej såsom låneförsträckningar, emedan det vore oformligt, att hjelpa jordbruk och näringar med en så liten Hufvudtitel. Just dess ringhet visar, att den blott är ämnad för att dermed uppmuntra nya uppfinningar och nya industrigrenar, men ej till förlagslån; ty då skulle ej 100,000 R:dr räcka till. Derföre begärde Rikets Ständer, att det ej skulle blifva fråga om några lån. Blifver det besparing på titeln, så är det godt, men jag hemställer om icke, enär Ständerne just hedt att slippa lån på denna titel, men sådane likväl äro gifne, detta är en sak, hvarföre StatsUtskottet hade bordt redovisa. Hvad angår StatsUtskottets yttrande om öppen redovisning af allt, utom de medel, som utgå af 8:de Hufvudtiteln, så förenar jag mig så till vida i Utskottets åsigt, äfvensom i den, hvilken någre talare framstält, det bör något anslås, för att lemna Konungen extra-medel till dispositioner, som ej kunna vara allmänt kände. En aHnan fråga är, om man gör Honom någon tjenst med att gifva sådane anslag, inblandade med andra titlar. Efter hvad jag kunnat finna i 1809 års RiksdagsProtocoller, der det likväl, i anseende till Betänkandernes tryckning skiftevis med discussionerne, Den 5 Mars f. m. ieke är lätt att finna rätt på något, har denna titel tillkdmmit derför, att här skulle finnas en afsatt summa, som Konungen kunde nyttja, när brister uppstodo, och som derföre ej skulle bestämdt användas till något visst fall. Det var väl då ej meningen, att göra redovisningen hemlig; den har blifvit det först i de sednare åren, först 181g eller 1820. Det märktes först 1823, af då varande Statsutskott, att sådane anslag funnos, som voro ställde blott till redovisning inför Konungen.
Jag utber nrig i detta afseende få i Ridderskapets och Adelns minne återföra de beslut och åtgärder, hvilka under Riksdagen redan blifvit om dessa Disconter vidtagne, nemligen; uti den fråga, som tvänne gånger varit under öfverläggning, örn upphäfvande af de Föreskrifter, hvilka BancoFullmägtige före Riksdagen gifvit Dis; contDirsct otterne, om sättet att i Liqvider för Disconternes Fordringar emottaga deras Papper. Jag hade då den äran, så väl i BancoUtskottef, som inför Ridderskapet och Adeln föreslå, att vid upphäfvande af BancoFuilmägtiges lagstridiga åtgärd i detta iall, Riksens Ständer skulle tills vidare inskränka s n befattning med Disconterne, endast till föreskrift att Banquens säkerhet för sina Förskott blerVe iagttagen Riksens Ständer hade då lör Banquens och Statens räkning endast varit att anse såsom Fordringsägare, i händelse man funnit den utvägen bäst att Concoursmässigt i laglig ordning behandla Disconterne. Nu åter sedan Riksens Ständer under nära 4 Månader låtit sina Fullmägtiges med Disconterne tagne befattning blifva oförändrad , fastän Ridderskapet och Adeln,'för.sin del, Den 17 Jlfartu 3 e. m. so 3 beslutat, atf Disconterne skulle, både uti inbetalning och omsättning, sina egna Papper emottaga, samt då ägare, under väntan på Riksens Ständers beslut, iätit en längre tid förflyta, utan att åsin sida taga något steg till erhållande af sin rätt, torde det vara nog Sent och med billighet icke öfverensstämmande , att afsäga sig befattning pied Disconterne och lemna en förklaring, som kunnat och bordt i sådant fall vid Riksdagens början afgifvas. I det skick saken nu fått, lärer således den allmänna rättvisan å Riksens Ständers sida fordra vidtagande af den andra utvägen, nemligen: att Disconternes utredning af Staten Öfvertages.
Börje satt i soffan med armbågarne på bordet, hufvudet mellan händerna och blicken på schackbrädet; bredvid honom Marianne, sysselsatt med sitt arbete, och midt emot honom Pål, vårdslöst på sidan af stolen, med armen öfver dess ryggstöd, hufvudet tillbakakastadt och pannan i handen, så att ögonen lågo i skugga. Skenet från taklampan föll bjert och klart öfver gruppen. Ingen sade något. Börje satt och tänkte. Pål rökte en af sina cigarretter, långsamt, i njutningsrika drag. Då och då lyfte han handen, tog cigarretten mellan fingrarne och lät röken glida fram mellan sina saftröda, halföppna läppar lik den finaste strimma af ett blåaktigt töcken. Han hade ingenting annat att göra än att betrakta Marianne. Det hade blifvit henne en vana att känna hans blick; den generade henne icke mer. Ibland strök en doft från cigarretten henne förbi, lätt som en andedrägt. Hon älskade den. Den kom hans närhet att bli så ett med den luft hon andades, gjorde den så påtaglig, svepte henne i en allt genomträngande, dämpad lycka. En gång såg hon upp, snabbt, liksom i smyg. Det var när han gjorde sitt drag. Hon följde rörelsen af hans hand, – denna smala musikhand, smidig och stark i all sin slapphet. Ansigtet vågade hon sällan betrakta, – men händerna! Hon afgudade dem. Så sjönk hon tillbaka mot soffkarmen, med arbetet hvilande i knät och blicken sänkt. Hon satt tanklöst och lekte med fingerborgen, låtande fingret suga sig ur och i den, med en knall för hvarje gång. Och öfver hennes ansigte låg ett skimmer af den inre stämningen. Nu kunde tiden få stå stilla. Nu fans det intet att längta efter, intet att sakna, intet att åtrå. Nu fans det ingen framtid, intet förflutet, – ingenting annat än detta enda, som uppslök allt, allt annat. Att tänka sig en tid efter denna skulle varit helgerån. Det fans blott detta nu. Ögonblicket! Hon förstod honom som aldrig förr. Och hvad var hela verlden emot det, att han satt der midt emot henne, – att hon skulle se honom i morgon, i öfvermorgon, alla dagar! Det var nog, det var öfvernog!
Dylika olikheter i räntebeloppen förekomma dessutom äfven inom de andra kompanierna, hvarest rusthålls-nummer finnas med nära lika lågt räntebelopp, som det lägsta inom Kungsöhrs fögderi. Hvad angår den gjorda jemförelsen emellan beloppet af de indelda räntorne vid Kungsöhrs kompani samt de 2 öfriga inom Westerås län förlagda kompaBih. till It. Sts Prat. 1850 & 1851. 4 Samt. 1 Afå. 2 Band. 34 Höft. 3 14 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 273. nierna af lif-regementet, så torde till en början böra erinras, att 1690 års skattläggnings-method angifver det sådana skiljaktigbeter i beskattnings-väsendet emellan Ulfsunds län och öfriga delar af Westmanland vid anställd undersökning sig då företedt, att kommitterade funnit sig sakna behörig jemförelsegrund; att, enligt samma skattläggnings-method, jordeboksräntan utgör för 1 öresland inom Westerås län 2 daler 12 öre och för ett öresland inom Ulfsunds län 2 daler 7 öre 12 penningar eller 4 öre 12 penningar mindre, hvilket för ett helt hemman eller 8 öresland gör en skillnad af 1 daler 4 öre efter kronovärdi; att inom Wäsby och Sahlbergs län jordehoksräntan blifvit bestämd olika för hvarje härad; samt att, efter hvad skatteförenklings-kommittéens arbete utvisar, mantalsräntan af ett belt hemman uppgår i kronovärdi inom Westerås fögderi till 7 R:dr 35 sk. 8fr:st, men inom Strömsholms fögderi till endast 5 R:dr 37 sk. 2^ r:st, och inom Kungsöhrs fögderi, med undantag af Fellingsbro sockendel, till 5 R:dr 42 sk. 2f r:st, och icke inom någotdera af dessa fögderier förvandlas efter enahanda grunder.
Stockholm den 6 Martil 1823. 170 Scats-Utskotlets Betanhandan. Utlåtande, i anledning afgjord anmärkning vid dess yttrande, ofver Kongl. Majits Nådiga Proposition om fortfarande af den Provisoriska Låns-Styrelsen på Öland, ' I anledning af gjord anmärkning vid Stats-. Utskottets den. i3:de nästiidne Februarii afgifne utlåtande öfver Kongl. Majits Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående fortfarande till nästa Riksdag af den utaf Kongl, Majit inrättade Provisoriska Länsstyrelsen på Öland, Kar Vällofl. Borgareståndet återremitterat ärendet,.samt meddelt de deruti gjorde, erinringar. Utskottet Kade, med erkännande af den nytta inrättandet af den Provisoriska Länsstyrelsen i Oeconomiskt afseende för Öland medfört, yttrat, att då, af K vad så Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, sorn. Riksdags-Fullmägtige från. Öland anfört, det syntes, att Utmarksdelningen är fulländad ocK Enskiftes-förrättningarne nära sitt slut, kunde de återstående åtgärderne af Kongl. Majits Befallningshafvande i Calmar besörjas ocK den Provisoriska Läns-Styrelsen till en korrtare tid, än den af Kongl. Majit i Stats->Utshottets Betänkandeti. 171 Nåder föreslagne, inskränkas; och Utskottet föreslog derföre,. om icke utgången af nästa år hurde blifva den tid, på hvilken denna Styrelse må kunna upphöra, en praescriplionstid af innevarande års slut bestämmas , inom hvilken förekommande ärender måga hos nuvarande Lans-Styr else göras anhängige, hvarefter desamma skola i behörig ordning handläggas inom 1824 års utgång, då de ännu ej afgjorde målen skulle öfve riem nas till åtgärd af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Calmar, och Utskottet tillåtas alt vid Statsregleringen fastställa anslag af de 45o Tunnor Spannmål, som för år 1824 till den särskilda Läns-Styrelsens, aflönande erfordras.