Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lev er ems handeln, angående föreskrifter derför. Svar på återremiss . Licencer, beviljade enskilde, angående. Se Anmälan 40. Lidinson, A. GKronofogde, om eftergift af honom ådömd ersättningsskyldighet för försummad bevakning af Kronofordran i en Goncurs Lidköpings hamnbyggnad, angående. Se anslag för en gång 25. Lif-Gardes-Regementerne M angående förändrad organisation af dem. Se Gardes-Regementerne. Lif Grenadier-RegCmenterne, om befrielse för dem frän Garnizonstjenst i Malmö Lifränteoch {orsakringsanstalter, angående inrättande deraf Svar på återremiss . Lifstids städj a, om inteckning deraf. Se Inteckning, Lindfors, G, f. d. Häradsskrifvare, om eftergift af ådömdt ersättningsansvar för uragtlåten debitering och uppbörd Lindgren, Johan, dess Sterbhusdelegare. Se Eftergift. Linköpings hamnbyggnad, angående. Se Anslag för en gång £7. Sif* K crq c/>*" **s jr N:o V. ju 5_ ■jq Afdelning, g c rr. £1. B M& P P £ p_- r* Pci 0 - Riks-Ståndens Beslut. g Underdånig B Skrifvelse. ?. iT jq 1 tc Ridd. 0. Preste| Borgare1 Bonde'T: N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Lime, vojt, Carl, angående inköp för Statens räkning af dess i lifstiden tillhörige e-j gendom Hammarby. Se Hammarby. Linnström, A., Löjtnant, om ersättning i följd af ett arrende. Se Bråborgs Kungsgård. Lithner, M. C., Kyrkoherde. Se Eftergift Livijn, Cl> es, General-Directör, angående understöd för hans efterlemnade enka och oförsörjda barn Lo forsen, om upprensning deraf. Se Alisia g för Allmänna arbeten. Löfta m. fl. Församlingar.. Se Skolmästareskäppa.
För skolan funnes ett af staden bekosladt, rymligt skolhus, med nyuppförd gymnastik-lokal, ett i sednare lider betydligen förökadt bibliothek, jemte tillträde lill ett vetenskapligen ordnadl, i skolhuset inrvindt natur-historiskt museum. Vidare är åberopadl det fortfarande behofvet af detta bildningstillfälle för den särdeles folkrika orten samt det under sednaste årtionden ständigt växande antalet af lärjungar i skolan, hvilken äInjöte ett stort och allmänt förtroende. På dessa grunder har blifvit yrkadl, alt Malmö skola, i likhet med Jönköpings och Östersunds läroverk, hvilka, likasom den, redan förut dimittera! lärjungar lill universitetet, måtte å slaten upptagas såsom eli högre elementar-läroverk. Ifrågavarande skola, som för närvarande har ett betydligt antal lärjungar och länge meddelat, fullständig undervisning i de till Elemenlar-läroverket hörande läroämnen, har i E. K. M;ls nådiga proposition blifvit uppförd bland lägre elementar-läroverk, och antalet af dervarande Iärare, som nu utgör 10, skulle framgent endast uppgå till 6. Enligt Rikets Ständers tanke, kan del visserligen icke bestridas att Skåne, med en befolkning af 450,000 menniskor, svårligen kan umbära flera högre lä roverk, och såsom en synnerligt lämplig ort för ett sådant torde en residensstad med 15,000 invånare böra betraktas. Det, sorn likväl hufvudsakligen bestämt Rikets Ständers åsigt i detta ärende, har varit, dels det hittills varande förhållandet, under hvilket undervisningen icke synes böra nedsättas, dels ock den omständigheten all, då Lunds läroverk redan har ett högst betydligt antal lärjungar, tillräckligt utrymme inom detsamma svårligen lärer finnas, i händelse ett förut befintligt, fullständigt Elementar-Iäroverk inom den starkt befolkade och i odling som i välstånd raskt framåtskridande orten skulle indragas. Rikets Ständer hafva således beslutat, att äfven för ett högre Elementar-läroverk i Malmö må upptagas 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter.
Den nu verkställda revisionen har, då ifrågavarande medels förvaltning och räkenskaper för åren 1851 och 1852 utgjort föremål för Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers granskning, omfattat åren 1853 och 1854; och hafva Revisorerne, som vid förrättningens början emottagit räkenskaperna öfver samtliga ofvannämnde fonder, jemte tillhörande verifikationer, under revisionen jemväl tagit kännedom så väl af Kommerse-kollegii, till Kongl. Maj:t afgifna, underdåniga berättelser om dessa fonder för de tvänne sistförflutna åren samt de af särskilda, utaf Kongl. Majit i nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemtiade berättelser angående Manufakturoch Uil-diskont-fondernas förvaltning och räkenskaper för samma år, som ock af Kongl. Majits, under loppet af begge åren, till Kommerse-kollegium aflåtna nådiga bref i ämnen, som med ifrågavarande medels förvaltning hafva gemenskap. Hvad först angår Manufalitur-diskont-fondens ställning, så inhemtas af de deröfver upprättade, härhos bifogade, kapital-slut, att fondens inkomster genom influtna räntor å ntlånta kapital utgjort: Utgifterna under samma år hafva deremot uppgått till följande belopp: Ränta till Rikets Ständers Rank å de af kreditivet begagnade medel 89,351: 1. 6. Förvaltnings-kostnader och pensioner 32,264: 46. — Omkostnader för fondens fasta egendom . 1,414: 28.
Jo, Gud bevars! deremot har jag aldrig haft något att invända; jag yttrade blott, att inga andra krediliv-säkerhetshandlingar, än sådana, som äro af samma beskaffenhet som grundfond-handlingarna och utgöra verklig real-säkerhet, således äfven aktier, hypotheks-förenings-obligalioner, men icke namnförskrifningar, borde grunda rättighet till sedel-emission. Della har jag yrkat, och skälet dertill, hvaremot man torde hafva svårt att anföra någonting giltigt, har jag äfven upgifvit. Visserligen kan man förebära, att erfarenheten hittills icke ger anledn. till någon fruktan, men jag ber då att deremot få erinra, att vi icke under \ Sep lem t er e. m. i7 liden för våra privatbanker hafva hafi några svårare kriser eller serdeles frestande konjunkturer atl genomgå. Man kan dock icke lita på, att så alltid skall blifva förhållandet: och det är dessutom en känd sak, alt för icke många år sedan, äfven under dessa financiel! lugna tider, befann sig en bank i den kinkiga belägenhet, att om sedel-ulvexlingen fortgått endast en vecka till, så som den då var i gång, så hade bankluckan måst stängas, och otvifvelaktigt hade vid sådant förhållande äfven alla de öfriga bankerna fått göra sammaledes, till omätlig skada för hela landet och alla dess näringar. För att förekomma en dylik olycka, anser jag att de kreditiv-säkerhels-handlingar, som skola gifva rättighet lill sedel-emission, böra vara af den beskaffenhet jag omnämnt. Detta förslag utgör icke heller någon nyhet, ty både Finans-kommitéen och flere reservanter inom Utsk:n, bland andra Hr Riks-Archivarie!) Nordström, hafva hyst enahanda åsigter. Jag vidhåller mitt tillstyrkande uti detta hänseende. Frih. Tersmeden: Den siste värde talaren har sagt, att den nu föreslagna ll:te §:a i del närmaste motsvarar de 3:ne första mom:n af lide §:n i 1846 års förfalln., men alt den af Utsk:n förestagne är mera praktisk. Jag anhåller att få ådagalägga, det motsatsen eger rum.
— Jaså, Sven Jonsson, sade konsulrt, reste sig långsamt upp och vaggade stönande bort till skrifbordet. — Hit med lappen, som Hans lemnade! Sven Jonsson räckte konsuln en liten smutsig pappersbit. — Stämmer som en kyrkoräkning, sade konsuln, sedan han ögnat genom lappen. 46 tunnor fin och 4 tunnor tjock — 50 gånger 13 gör 650 — en vacker summa. Fan hvad ni förtjenar mycket i år! o — Ah, vi ä ’ tre om att dela, så inte blir det just så mycket hvar. — Hm, 217 kronor — hm — det är minsann ingen bagatell, tycker jag. Är Sven Jonsson skyldig något? — Nej! — Inte, hm. Konsuln tog fram ur skrifbordet en reversbok och såg éfter på J. — Sven Jonsson i Sunnerboda, hvad, är det inte ni? — Jo — men jag ä ’ inte skyldig nå ’ t, utbrast Sven Jonsson. — Fins der någon annan Sven Jonsson i Sunnerboda? — Ne — ej! c — Ah, då ha ni väl glömt bort den der reversen — hundra kronor — ingen småsak! — Så sant mej Gud hjelpe till lif och själ, ä ’ jag inte skyldig nå ’ t, bedyrade Sven Jonsson. — Men Herre Jesus, namnet har väl inte kommit dit af sig sjelf? Försök att erinra sig. — För hvilket år ä ’ den, sporde Sven Jonsson efter en lång pans. — För i år! — Och för hvilken månad? — April! — April! Då låg jag sjuk. Strax på nyåret fick jag en så ’ n svår värk, att jag måste krypa till sangs, ser konsuln, och der har jag liggat ända till slutet i Maj — så inte har jag skrifvit reversen, inte. — Nu ljuger du, skrek konsuln och slog den knutna näfven så hårdt i skrifbordet, att alla grannlåterna hoppade. Jag kan lägga min salighetsed på, att det var du. Tror du inte, att jag känner igen dig, hvad? Du stod här vid skrifbordet och skref, ja, det vill säga, jag skref och du höll handen på pennan.
Sederholms i Finland bosatte arfvingar våckte anspråk, att, i likhet med hvad som blifvit bemålde Commerce-Råds inom Sverige boende arfvingar vid 1815 års Riksdag beviljadt, undfå ersättning af Svenska Staten för den del, som af Commerce-Rådets hos Franska Regeringen egande erkände fordringar, förstbemålde arfvingar kan efter Lag tillkomma. Sedan i anledning af Kongl. Majrts Nådiga framställning, Rikets Högloft Ständer vid Urtima Riksdagen i Örebro år 1812 , beviljat Svenska undersåtare indemnisation för deras hos Franska Regeringen egde godkände fordringar, sålunda: att efter det genom Kongl. Maj:ts Nådiga föranstaltande, fordringarne blifvit närmare utredde, skulle det belopp i Svenskt mynt, efter faststäld Cours af 8 skr. per Livres Tournois, som af Kongl.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, föremiddagen den 7 November i8a3. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets ej mindre den 23 sistlidne Augusti under N:o 49 afgifne, samt den 2 derpåföljde September e. m. på hordet lagde, Betänkande, med generelt förslag till reglementariske Stadganden för de särskilda afdelningar af Banco-Disconten, som höra inrättas för Rikets Westra och Södra Land - Den 7 November e. m. skaper; än ock den 3o sisllidne October under N:o 65 meddeldte, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med afslag å Tredje punkten af Utskottets Förslag, besluta, det Herrar BancoFullmägtige skulle äga, att tillsätta Ledamöterne i Directionerne öfver Låne-Contoiren, och hvilka Ledamöter borde stå under Herrar Banco-Fullmägtiges uppsigt och tillsyn, samt utgöras af ett Bankens Ombud, jemte så manga personer, som Herrar Banco-Fullmägtige för ärendernas ordentliga gång, samt Låne-Contoirens behöriga säkerhet, kunde finna nödigt, dock icke flere än högst Fyra Ledamöter, utom Bankens Ombud; om hvilket beslut, föra»led t ej'mindre af Ridderskapets och Adelns öfvertygelse, att Riksens Ständer icke borde omedelbarligen befatta sig med tillsättandet af Tjenstemän, de der af Banco-Styrelsen skulle komma att bero, och för hvilkas åtgärder Banco-Styrelsen jemväl borde vara Riksens Ständer ansvarig ; än ock af Ridderskapets och Adelns, vid pröfning af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 26,^ angående Banco-Discontens Låne-rörelse, och de omständigheter, rörande densamma, hvilka ansetts äga sammanhang med allmänna Finance-regleringen, den 19 sistlidne Julii fattade beslut, att de särskildte Discont-Contoiren för Rikets Vestra.
Till Statsoch BankoUtskotten har Ridderskapet och Adeln remitterat en af Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, väckt motion, deruti blifvit föreslaget: att, då det vore mindre lämpligt, att Rikets Ständer befattade sig med åtgärder, som uteslutande tillhörde den verkställande makten, och då den uppsigt och kontroll öfver Götha kanals vidmakthållande, för hvilkens utöfvande Rikets Ständer, genom sina Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret, utsago ett ombud, som deltoge i Kanal-Direktionen, och ett annat, som deltoge i granskningen af samma Direktions förvaltning, numera, sedan de årliga anslagen för kanalbyggnaden upphört, syntes lika litet böra ega rum i afseende å Götha kanal, som å hvar och en annan, genom statsanslag åstadkommen, allmän vattenkommunikation, utan öfvcrlemnas till Kongl. Maj:t, som egde bättre tillfälle, än Representationen, att låta vidtaga alla dervid erforderliga åtgärder; — Rikets Ständer, med den, enligt 9 och 46 §§ i Götha kanal-bolags reglor af den 7 December 1843, dem tillerkända rätt, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes hädanefter, på sätt lämpligast funnes, låta utöfva den i nyssnämnde §§ omförmälda uppsigten och kontrollen öfver Götha kanals vidmakthållande. Med anledning af denna motion, anse sig Utskotten böra upplysa: att rättigheten för Rikets Ständer att utöfva ifrågavarande tillsyn och kontroll redan finnes föreskrifven i det för Götha kanal-bolag, under den ii April 1810 utfärdade, privilegium, hvars 22 §, Bih. till 11. St. Prof. 1850—51. 4 Sami. 2 Afd. 7 Haft. i 2 Statsoch Banko-Utskottens Utlåtande, N:o 19. bland annat innehåller: ’’att Banko-full-mäktige må välja en Direktör i Direktionen för kanal-verket, hvilken, lika med de öfrige Direktörerne, af bolaget lönas, samt vid de årliga revisionerna äfven en Fullmäktig.”
Frölichs, Dav., d. 12 dennes på bordet lagda motion, att af den i Banken för fastighetsinteckningar å landet afsatta summa endast de af Sveriges Allmoge må kunna blifva delaktiga, hvilkas hemmansdelar icke uppgå till 10,000 rtdr b:co i värde. Hr Gunther, Carl Gust.: Jag värderar Gr. Frölichs nit för hypotheksföreningars bildande så mycket mera , som Hr Gr. arbetar för enskilda bankers inrättande, hvilkas amatörer till större delen hafva, så i tal som i tryck, ifrat emot liypotheksföreningar, förmodligen af fruktan, att de sednare skulle draga capitalerna undan bankinrättningarna och förhindra deras uppkomst eller förminska deras verkningskrets; men deruti hafva de röjt alltför mycken okunnighet om våra inre förhållanden och landets behof, ty de skola eljest hafva insett, att genom hypotheksföreningarna blifva medlen för inrättande af enskilda banker förökade, äfvensom att bankernas verkningskrets utvidgas. Om de uppfattat landets interesse, skulle de inse, att hypotheksföreningarna äro beliöfliga, ja, rent af nödvändiga, om någon större industriel utveckling i alla näringsgrenar skall kunna äga rum. Jag afhörde derföre med mycken tillfredsställelse Gr. Frölichs anförande, som, tillika med hvad Frih. af Nordin hade anfört, så fullständigt utredde frågan om statens medverkan till hypotheksföreningars bildande, att hvarje tillägg i detta afseende var vid det tillfället öfverflödigt. Men rörtde sättet, hvarpå liypotheksföreningar böra bildas, har jag alltifrån riksdagens början yrkat på bildandet af ett helt sammanhängande verk, hvarigenom, enligt min öfvertygelse, nyttan deraf skulle blifva så mycket större, då man, för att vinna möjligaste noggrannhet i alla verkställighetsåtgärder, kunde indela provinserna i districter med inbördes ansvarighet inom hvarje district för alla sådana åtgärder, som fordra behandling inom orterna och äfven fordra speciel localkännedom, hvilka åtgärder skulle kunna uppdragas åt inom districten af de ansvariga sjelfva valda pergf>ney? roen med bibehållande af ett hufvudcontor för dem
Likväl och som betydliga svårigheter för Boställets behöriga häfd, i anseende lili brist på egna arbetare, otvifvelaktigt skulle uppstå, i lali de tjenstbarheter, sorn från aldre tider hitintills dervid af Allmogen i Gudhems härad kunnat påräknas, nu genast skulle upphöra, har Kongl. Maj:t funnit lämpligt förordna , att den nu i Nåder beviljade befrielse för samma Allmoge från dagsverksoch stängsel-skyldigheterne vid ifrågavarande Boställe, må vidtaga först efter 2:ne år, räknade från och med 182q, på det Boslällshafvaren må ega något rådrum, att i anledning deraf vidtaga nödiga anstalter för Boställets behöriga skötsel och häfd, under derpå följande år, då berörde tjenstbarheter icke mera få begagnas. Och finner Utskottet , i betraktande af hvad Kongl. Maj:t i högstberörde måtto Nådigst behagat förordna, den af Lars Larsson väckta Motionen förfalla. Vidkommande åter sanders Johansson Brisnians hemställan, rörande hjelpedagsverken till Kungsgårdarne Ettack och Kungslena, samt Orreholmen, har Utskottet bordt tillkännagifva det Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 3 December 1812, förklarat Sig vilja, uppå vederbörandes ansökningar och hemställanden om befrielse från sådane hjelpedagsverken, som blifvit anslagne 36 Btsv. och Oecon. Utsk. till Kungsgårdar och Krono-lägenheter, samt vissa Militiaeoch Civile Boställen, uti hvarje mål serskildt, efter de dervid sig företeende omständigheter, Sig i Nåder utlåta; Och som Utskottet icke finnér förändring i högstberörde föreskrifter vara af behofvet påkallad, samt således icke kan föreslå, att någon underdånig hemställan derom till Kongl. Maj:t från Rikets Höglofl. Ständer må ingå; så har Utskottet ansett sig endast höra hänvisa Motionairen till dessa föreskrifters innehåll, som bestämmer, i hvad ordning befrielse från ifrågavarande dagsverken sökas bör. Dock varder detta Utlåtande Rikets Höglofl.
M. N:o 37, ang:de bildandet af ett nytt artilleri-batteri att förläggas i Norrland; N:o 38, ang:de godtgörande af förskottsvis utbetaldte understöd, i anledn. af den sisth år i Christianstad inträffade eldsvåda, samt N:o 39, i anledn. af K. M:s nåd. propos., med förslag ang:de handelsboks vitsord. Frih. Gyllengranal, Carl Äng. Burchard: Då jag i sista plenum uppträdde för att söka ådagalägga Sveriges behof af en stark och effektiv flotta, gjorde jag mig skyldig till ett misstag i afseende på ett siffertal, i det jag sade att ”det var för 29 år sedan en hädangången stor man lill mig yttrade några märkliga ord med afseende på Sveriges sjöförsvar”. Det var ej för 29 år sedan, utan för 19 år sedan; ty det var 1829 i September månad, hvilket stödes ytterligare deraf, att den ifrågavar. expeditionen var 1829 och icke 1819. — I samma plenum anmärkte 2:ne värde talare, att jag i mitt anförande skulle yttrat, det Sveriges försvar uteslutande borde grundas på flottan. Jag gensvarade ej då, emedan jag trodde alt möjligen några sådana ord skulle händelsevis kunnat inflyta uti ett anförande, hasteligen sammanskrifvet; men nu, då jag med uppmärksamhet åter genomläst detta anförande, och deruti ej kunnat upptäcka ett enda ord, hvaråt en sådan häntydning kan gifvas, så måste jag antaga alt jag af dessa båda värde talare blifvit missförstådd. Jag gör detta sä mycket hellre, som ingen kan högre än jag uppskatta nödvändigheten af en armé — och en stark armé — för Sveriges försvar. Jag förklarar tillika, att det är på den, som Sveriges sjelfständighet ytterst heror; men jag vidhåller dock, att Sverige är i behof af en stark och effektiv flotta. Det är dessa båda vapen i förening som skola afvärja fiendens anfall på våra kuster och på vårt land.
Tollin kunde ju redan i höst från England skicka oss förråder af wapen. Jag answarar för, att hela Sweriges allmoge skall resa sig som en man.” ”Jag tror det också”, swarade jag, ”och jag har just tänkt att wi skulle kunna wisa werlden, att ett folk, som inom sin egen hembygd har äfwen en öfwerlägsen fiende, kan afskaka sina bojor. Wi Swenskar hafwa gjort så förr. Om också Gustaf Wasa hwilar i grafwen, så lefwer hans anda hos hans folk och dör icke ut så lätt. Wisserligen behöfde likwäl nationen en man att samla sig omkring; hon behöfde ett namn, som hon kände och wördade.” Carlén sprang upp. ”En yngling af wårt kungahus har öfwerlefwat förödelsen; men ingen wet hwar han finns. Wisste allmogen, att en sådan wore i rörelse och kämpade för befrielsen, skulle den wisserligen strida med dubbel ifwer. Det egna intresse, som följer en ung furste, hwilken oförmodadt uppträder och kämpar för sitt folks räddning, skulle kanske äfwen tillwinna oss det öfriga Europas wälwilja.” ”Hwar skole wi finna den unge fursten?” återtog jag. ”Men kanske han, då han märker en allmän resning bland folket, sjelfmant kommer. Wi wilja hoppas det. Emellertid gripa wi nu werket an, bröder, såsom wi sagt.” Wi uppstodo alla tre och räckte hwarandra händerna till ett handslag af broderligt förtroende och beslutet att trofast och gemensamt werka till det stora målet. I detsamma inkom en betjent och underrättade, att en af den Ryska furstinnans kammartjenare hade ett ärende till mig. Jag gick ut. Kammartjenaren underrättade mig, att furstinnan wille se Hindiah. Hon hade hört, att en köpman från Hindostan, med en olivebrun dotter, hade anländt till hufwudstaden, och det intresserade henne att se den främmande flickan. Kammartjenaren hade befallning att genast följa henne upp till palatset, dit general-guvernören wäntades på supén.
Instruclionen för Stockholms Stads Drätsel-Commission af den 7 December 1813, valde Revisorer afgifvit öfver verkställda granskningar af DrälselVerkets förvaltning och räkenskaper åren i83i, i832 och i833, och hvilka, ställde till Magistraten och Borgerskapets Äldste, blifvit till dem af Drätsel-Commissionen insände, beledsagade af dess Utlåtanden, hafva Magistraten och Borgerskapets Äldste, på sätt en till Eders Kongl. Maj:t af dem den 2i October i836 ställd, till Öfver-Ståthållare-Embetet insänd och till Eders Kongl. Majit af Öfver-Ståthållare-Embetet öfverlemnad underdånig skrift utvisar, inhemtat, huruledes Revisorerne fästat uppmärksamhet på beliofvet af förändringar uti Instructionen för Drätsel-Commissionen; och sedan Magistraten och Borgerskapets Äldste, i anledning häraf, uti omförmälda underdåniga skrift, anhållit, det Eders Kongl. Majit måtte i Nåder förordna ett öfverseende af högstberörde Instruction i allmänhet, på det att den må undergå behöfliga förändringar, har Eders Kongl. Majit täckts i Nåder infordra Drätsel-Commissionens underdåniga utlåtande i detta ämne, hvarefter Drätsel-Commissionen utarbetat förslag till ny Instruction, hvilket sedermera blifvit till Eders Kongl. Majit i underdånighet ingifvet, och är vidare i Nåder öfverlemnadt till Öfver-Ståthållare-Embetet, med befallning att deröfver höra Borgerskapets Äldste och Magistraten; på hvilken åtgärd ärendet för det närvarande beror.
Den 26 Jun!!. 867 jag det säkraste medel är om courier-hästar betaldes med dubbel skjutslega, det blefwe dä blott de angelägnaste llepecber som sändes med courier och andre med extra post. Och ffulle nägon enskilt wilja genom courier-pasi fortsätta sin fart genom werlden, mä den ock fä betala detta nöje. Bonde-Ständets i dag upläste krowcoil innehäller för öfrigt sädane pästäenden, at de af mig aldrig kunna gillas. Hwad jag nu wägat anföra är enligt min öfwcrtygelse och anhäller jag ödmjukeligen det Läcktes Högloft. Ridderskapet och Adeln benäget bedömma mina tänkesätt, och dä de äro cnligc med billighet, tilläta, at jag wördnadsfullt anmodar Herr Grefwen och Landtmarffalken göra häröfwer lämpelige xropo5itioner. Lades pä bordet. Herr Grefwen och Landtmarskalken anmälte at det ej warit hwarken hans eller Ridderskapets och Adelns tanka at i dag til pröfning företaga de momenter af Friherre t-illverscböl^s Dictamen af den 2 Junit, hwilke ännu wörö hwilande pä bordet. Deremot hade han trott wara angeläget, at Ridderffapet och Adelns redan förut fattade beslut om upffof med besia frägors afgörande til desi colmtitutionen wore undertecknad de andra Ständer: genom en Deputation mätte meddelas. Gref - 868 Den 26 Jun i. Grefwe Oe (llircli2 , chcttll.