Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti härom uppkommen tvist emellan räntetagarne och räntegifvarne hade emellertid Kongl. Majits Befallningshafvande i länet, genom resolution den 21 Maj 1856, förklarat nuvarande Lektorerne vid Gefle gymnasium berättigade att vid uppsägningsrätten af ifrågavarande kronotionde bibehållas och med uppbörden deraf i förut stadgad ordning förfara; med anledning hvaraf motionären, under förutsättning att ändring i detta af räntegifvarne öfverklagade beslut ej skulle i administrativ väg kunna erhållas, samt för den händelse att hans förut framställda förslag ej lyckades hos Rikets Ständer vinna afseende, hemställt, att all till Gefle gymnasium anslagen kronotionde måtte, såväl för åren 1855 och 1856, som framgent, få lösas efter tio års medel-markegång, samt att vederbörande räntetagare måtte af Statsverket undfå ersättning för skillnaden emellan nyssnämnda medelpris och hvarje års markegångspris. Efter noggrannt öfvervägande ej mindre af hvad nu anförda motioner innehålla, än af de omständigheter, som, enligt Utskottets tanke, härvid för öfrigt bordt komma i betraktande, har Utskottet väl, med afseende å det olika förhållande, som för ränteoch tionde-gifvare måste uppkomma, i följd deraf att en del embetsoch tjenstemän ännu äro berättigade till uppsägning af sina på lön indelta räntor och 20 Siats-Utskottets Utlåtande JK 1)4. kronotionde, samt, då de icke uppsägas, att erhålla lösen derför efter årets markegång, under det andra, likasom Kronan, äro skyldige att åtnöjas med lösen efter tio års medelpris, funnit det vara önskvärdt att någon lämplig åtgärd kunde af Rikets Ständer vidtagas, hvarigenom alla räntegifvare, utan vidare uppskof, komme i åtnjutande af de med ränte-förenklingen afsedda fördelar.
Nästan öfver hela Öland träffar man, på de såkallade allvaren, i dagen liggande kalksten, som lätt låter bryta sig i flisor och är särdeles passande till byggnadsämne; dock icke till boningshus, emedan stenen gifver fukt. Stenbrytning utgör derföre på denna ö en ganska allmän och tillika vinstgifvande binäring. I norra delen af ön har allmogen förvärfvat sig någon färdighet uti stenflisornas aptering och slipning. Med egna farkoster föres stenen, dels till Calmar, hvarifrån icke så obetydlig utskeppning deraf sker, samt dels till Stockholm och andra orter. Värdet af den kalk och sten, som från Öland årligen försäljes, kan beräknas till 7 a 8,000 R:dr Banko.. 5:o Träkäril förfärdigas i temligen stor mängd inom Norra Tjusts Härad, hvarifrån mycket deraf till. andra orter afyttras. 6:o Forssling af varor utgör, i närheten af Städerna och Bruken, en icke ringa inkomstkälla för allmogen» 7:o Uppsamling af kreatursben.. Detta är en i sednare tider tillkommen binäring, som beredt den fattigare klassen både sysselsättning och inkomst. Då kreatursben först började att i Städerna uppköpas och derifrån exporteras, betalade man för ett LU. deraf endast 2 å 3 sk. R:gs; men , i den mån Sera. köpmän funno, sig föranlåtne att spekulera på. denna, förmånliga, export - 24 artikel, stegrades priset derpå, oell har slutligen uppgått ända till 16 ä 20 sk. LU. De sista åren hafva blott ifrån Calmar blifvit afsände 5 å 6 benlaster hvarje sommar, och om man antager hvardera lasten till 4000 R:dr, så uppgår sammanräknade värdet af benexporten endast från denna hamn till 20,000 R:dr Banko, hvilken summa till största delen kommit fattige och behöfvande personer till godo. Denna binäring har således utöfvat ett fördelaktigt inflytande till, åtminstone ögonblickligt, förbättrande af en mängd fattiges belägenhet. 8:o Lfärub ränning och Kollinius; utgöra i skogstrakterne väsendtliga binäringar.
Jag har icke några öfverdrifna tankar om mitt eget förstånd, men anser mig pligtig att 200 Den 25 Juli f. m. frimodigt uttala min öfvertygelse och hvad jag tror sannt vara, synnerligast då det rörer mitt fäderneslands väl icke blott för det närvarande, utan äfven för kommande tider. Gr. Frölich, Dav.: Jag tillstår, att det för mig är smärtsamt att höra, att det skulle vara svårt att finna en ärlig man i landet. De reflectioner, man kommer till, om man vill ingå i undersökning om orsakerna till denna sjunkning, äro så obehagliga, att jag ej vill vidare vidröra detta ämne, i hopp att discussionen derom icke längre skall utsträckas. Jag tillstår, att jag gerna sage, att Svenska Banken upphörde att vara statsbank. Om det vore möjligt att komma in på ett annat förslag, hvarigenom man undvek alla de svårigheter, som oskiljaktigt äro förenade med statsbanksväsendet, skulle jag visserligen arbeta derpå; men då jag funnit omöjligheten deraf för det närvarande, har jag måst se till, huru man skall inrätta en statsbank på bästa sätt för landet. Omöjligheten af att göra denna statsbank nyttig för landet synes mig dock blifva följden af sådana discussioner öfver de §§, BancoTJtsk. föreslagit; ty det lärer blifva omöjligt att få någon redlig man att gå in såsom Bancofullmägtig, oin man dels säger, att det knappast finnes så ärlig man, att han skulle vilja uppfylla sina åligganden, och dels belägger honom med sådana restrietioner, som hindra honom att handla af egen kraft. En värd ledamot, Hr v. Hartmansdorff, har talat om nödvändigheten af att gifva bestämda föreskrifter. Om det är nödvändigt att gifva bestämda föreskrifter, der man blott kan gifva önskningar, lemnar jag till den värde ledamotens eget bedömande. För min del tror jag, att just derföre, att man icke kan gifva bestämda föreskrifter, måste man finna nödvändigheten att gifva dessa föreskrifter någorlunda vidsträckta. Man kan bestämma en terminus a quo och en terminus ad quem, men icke hvad som ligger deremellan.
Hvarjemte Sökanden bifogat: 1:0 En skriftelig försäkran af Kammarskrifvaren i K. KrigsCollegium J. H. Bagge, daterad den 4 Nov. 1828, att hos honom blifvit deponerade 2.5o R:dr B:co, hvilka komma att i afräkning på KronoFogden J. T. Karströms uppbördsbrist, derföre f. d. Kammarherren och ÖfversteLieutenanten J. G. Liljenheim afgifvit förbindelse, lill K. M:t och Kronan genast lefvereras, om och så snart K. M:t nådigst tilläte att Capitainen af Robsahms borgen, för uppfyllandet af samma förbindelse, må anses vara med berörde summa liqviderad. 2:0 Ett af tillförordnade Sysslomannen i Sökandens Concurs, HofRättsFiscalen J. S:son Moberg den 8 i samma månad utgifvit bevis att utredningen af Capitainen af Robsahms gäldbundna bo då ännu icke blifvit så fulländad, att redogörelse derföre kunde lemnäs, eller bestämdt uppgifvas, i hvilken mohn dess tillgångar svara emot de uti Concursen till betalning fastställde fordringarne; men att i Calcul dock redan 204 Stats -Utskottets visade sig uppenbart, att utdelningen å oprioriterade fordringar, om den än öfverstege io procent af deras belopp, med hvilken utdelning en del Borgenärer förklarat sig vara nöjde och till bevis derå sine fordringsbevis återställt, likväl ej i någon händelse kunde komma att uppgå till 3o procent af CapitalSummorne. Af de till målet hörande handlingar har vidare inhämtats: Att, sedan K.
Sorn det icke för Banken kan möta någon svårighet att genom Banco-Disconten göra det belopp i låne.väg fruktbärande, hvilket motionären föreslagit, att Stockholms Spar-Bank måtte berättigas att i Banken emot ränta insätta, samt den ränteskillnad Banken, genom medlens utlåning i Discontväg , kommer att tillgodonjuta, fullt motsvarar den förvaltningskostnad, sorn Banken för medlens emottagning, utlåning och redovisning får vidkännas; så och då Banken, ulan olägenhet, skulle kunna, elter sex veckors uppsägning, återbetala en summa af 100,000 R:dr B:co, samt dessutom med visshet torde kunna antagas, alt Spar-Banken icke vid något tillfälle på en gång lill betalning uppsäger ett så högt belopp, får Utskottet, under fäsladt afseende derjemte å hvad motionären tili stöd för framställningen anfört, föreslå, att Stockholms Spar-Bank må tillåtas att, utöfver hvad redan medgifvet är, i Banken insätta ytterligare 5o,ooo R:dr B:co, emot 3 procents ränta, och återbetalningsskvldighet efter sex veckors uppsägning. Slockholm den 27 Augusti 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktrjckeriet, 184 o - ■S-anco-TJtskottets 'Utlåtande, iV.-o 77. C N:o 77. Ånk. till Exp. tJtsk. den 1 September, kl. T e. m. Utlåtande> i anledning af gjordt accords-anbud till liqvid af ett utaf numera aflidne Majoren Crispin Ekman hos Banco-Disconten upptaget lån. Uti en till Utskottet ingifven skrift, liar Stats-Secreteraren m. m. A. R. von Printzencreutz’ Enka, Fru Jeannette von Printzencreutz, jemte förmälan, att för ett af Majoren Crispin Ekman i lifstiden, emot borgen af Protocolls-Secreteraren G. M.
N:o gg lyder öfver en motion af lika beskaffenhet i afseende på Ekolsunds gods, — så får jag tillstå, att det förundrar mig, att af samma domare ej samma dom blifvit fålld uti en, åtminstone till en del, likartad sak. Jag skulle på det högsta önska, det StatsUtsk, lemnat samma tillfälle, att behjerta den lagliga rätt, Sveriges Krona kunde hafva till ofvanbemälde Ekolsunds egendom, som det lemnade med afseende på Halltorps, på det K. M. och Kronan måtte densamma återvinna, dock icke för att ånyo abalieneras, utan för att återgå till hvad den ursprungligen varit, en kungsgård och Kronans tillhörighet. Justerades 6 protutdr. för den 3o sisth Maj e. m. Justerades pleni-prot. för den 20 sisth Maj f. m. Öppnades Hrr Electorers lista, till val af en ledamot , i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. efter N:o ig85. Hrr Nordenanckar, Fredr. Wilh.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o i4t3. Hr Råfelt, Anton. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot, att inträda i BancoUtsk., i stället för N:o 1749- Hr Ehrenheim, Christian Wilh., hvilken afsagt sig att i permitterad ledamots ställe i Utsk. ingå; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1284. Hr Rappe, Johan Axel. Upplästes till justering och godkändes Exped.IJtskts förslag till R. St:s tind. skrifvelser till K. M.: N:o 17, ang:de upphäfvande af R.
Utom det för grufvuarbetarnes hustrur och döttrar varande tillfälle att med dagsverksarbete, isynnerhet under andetiderna, biträda vid verkets hemman och odlingar samt att hos ortens ståndspersoner erhålla någon, dock årligen aftagande, spånadsförtjenst finnas ej några binäringar för grufvans arbetare. Handeln med landtmannavaror består hufvudsakligen af spanmål, bränvin, foder samt några skogsoch ladugårdsprodukter. De egentliga afsattningsorternå äro Stockholm, Gefle, Westerås och Upsala. Handeln i öppen salubocl a landet, pä sätt den blifvit bestämd genom Kongl. Förordningen den 22 December 1846, har, såsom sådan, under de ifrågavarande åren bedrifvits i föga omfång och icke utöfvat någon märkbar minskning uti handeln med städernas handlande. § 4. Allmänna Jorhållanden och anstalter. Från Länets 3,358§§ hemman hafva statsbidragen årligen utgjort, i ständiga räntor, afradsspanmål och kronotionde, 270,287 R:dr, förutom rotering och rustning, klereci-statens underhåll samt skjutsoch väghållning. Personella bevillningen och dea för egendom och rörelse ha iuppgått till 68,876 R:dr samt bränvinsbevillningen till 16,745 R:dr, allt Banko, för året. Ehuru dryga dessa skatter äro, är folket särdeles angeläget att riktigt och i rätt tid erlägga desamma. Reslantjerne utgöras merendels endast al bristande arrenden och af bötesmedel. Den skuld af öfver 300,000 R:dr Banko, hvaruti Länets invånare häftade till statsverket, ådragen under missväxtål en 1844 och 1845, är till hela sitt belopp återbetald. Sedan entreprenader blifvit ingångna vid de flesta gästgifveriet' i Länet, har skjutsningsbesväret blifvit något lindradt, ehuru väl, vid förnyade entreprenad - 15 auktioner, icke obetydlig förhöjning i de skjutsskyldiges lillskottsafgift uppkommit.
Hade de kunnat följa h o n o m på hans brådskande färd gonom gatorna, kunnat se den digra pappersrullen, som han, väl utkommen på gatan, drog upp ur bröstfickan på sin öfverrock och stack under armen, och den till hälften viktiga, till hälften oroliga minen på hans pojkansigte, skulle väl deras undran stegrats till det yttersta, Snart var han framme på ort och ställe. Nå- got saktmodigare än vanligt trafvade han upp för trappan. Till höger i förstugan. Mycket riktigt; där stod visitkortet på dörren; J. Nordström, boktryckare och förläggare. Han hemtade andan, borstade sin rock och sin hatt, slog dammet af sina stöflar och rörde o m ett tag med fingrarne i håret, innan han ringde på. Herrn i huset kom själf och öppnade. Det var en liten leende och bugande gubbe i luggsliten, flottig nattrock, som artigt bad Lager stiga på, i det han slog upp dörren till sitt arbetsrum. Men så snart Henrik kommit in och framfört sitt ärende, försvann som med ett trolleri det välvilliga leendet från förläggarens ansikte. » Poesi! Poesi! Hm! Den varan går just inte nu för tiden, ska ' jag säga. Det är sådan uppsjö i marknaden. » Lager räckte fram sin rulle, på hvars första sida han med mycken möda och omsorg i stor praktstil med svängar och snirklar präntat: » Rosen i Solhagen, idyll i 12 sånger af Henrik Lager. » Så snart förläggaren fick ögonen på nämnda gesällstycke i skönskrifning, närmade sig hans mungipor i ännu betänkligare grad de styfva » fadermördarne ». » En idyll. Åh, du min herre och skapare, en idyll! Hvem tror herrn läser en idyll i våra dagar, i våra dagar? Neej, min bästa herre, det är omöjligt, jag försäkrar er, stört omöjligt! » Hade jorden öppnat sig framför Lagers fötter, hade han säkerligen icke blifvit så perplex, som han blef öfver detta tvära afslag.
Diskonterna, och Nationen följaktligen icke är ansvarig för deras förvaltning, böra likväl rättvisan , billigheten och Nationens intresse föranleda Rikets Ständer att åtaga sig omsorgen att reglera Diskonternas fordringar och. skulder, samt komma fordrings-ägarne till hjelp,' för att undvika dröjsmålet med en liqvid, sona svårligen annars vore uppgjord på längre tid,' och i allt fall skulle medföra betydliga förluster. Derigenom skulle äfven Gäldenärernas svåra belägenhet mildras och de vinna lämpligt rådrum till betalande af siri skuld. Kongl. Maja föreslår derföre: j :o. Att Ranken måtte öfvertaga Götheborgs," Malmö och Götha Kanal Bolags Diskonters skulder, samt till godtgörande, så väl af dem, sorn af Bankens egna förskott till dessa Verk, erhålla deras tillgångar och fordringar. 2:0. Bihang tili Riki-St. Den förlägenhet, som uppkommit derigenom, att Diskonterna ej fullgöra sina förbindelser, trycker i synnerhet de lägre Folk-klasserna, hvilka icke äro så förmögna, att de kulina bära en hastig förlust, ehuru obetydlig den än niå vara. Om en rik Kapitalist är innehafvare af Diskont-Sedlar till ett större belopp, måste hans förlägenhet vara mindre, emedan han ej saknar andre tillgångar. Men en fattig Handtverkare, en Jordbrukare, en Soldat, som kan hända icke äger till sin familjs underhåll mer än Tjugu, Femtio eller Etthundrade Riksdaler af dessa Sedlar, är i sanning beklagansvärd , och förtjenar, att man försöker hjelpa honom ur siri belägenhet. Alla Diskonternas utelöpande Assignationer böla derföre af Banken genast ernottagas och inlösas» 3:0. Flvad sorn utgöres af Treprocent-Sediar eller sorn är på Afskrifnings-räkning inneslående, bör deremot blott till en fjerdeeller femtedel liqvideras med kontant och det öfriga med Obligationer, ställda på 10 år med 5 procents årlig ränta och en tiondels årlig afbetalning, hvilken genom lottning verkställes, så att den alltid på hela massan beräknades; och skulle denna lottning taga »sin början år 1819.
Der stodo de grannaste vexter i de mest underbara och vexlande former, och stjelkar och blad och blommor sågo ut, som om de varit af det finaste silfver och öfverströdda med glimmande ädelstenar. Gumman sjelf var af is på ett yttre fönster, och hennes trädgård af isrosor på fönsterrutan. I rummet inom fönstret bodde, långt förr än lilla isgumman kom dit, en liten flicka. Om sommarn var fönstret också hennes verld. Der utanför såg hon floden med sina många fartyg och de många arbetande och rörliga menniskorna der, och på långt afstånd syntes till och med några stora vackra träd, som stodo qvar af den rad, hvilken fordom varit planterad utefter floden. Under dem spatserade långs stengatan stadens granna fruar och herrar och tyckte, att det var så skönt att vara ute i det gröna. Allt så mycket vackert såg den unga flickan från sitt fönster, men hon trånade ändå och längtade att få komma dit ut på ängen under björkarna, dit hon hvar sommar en gång, ja ibland till och med två gånger, fick fara med far och mor och stora syskonen, med kaffeköket i båten, för att roa sig på landet. Men hvad hjelpte det att längta! Nog slapp hon ut på den stenlagda gården att leka, men den var endast fyra famnar i fyrkant, och dit hittade aldrig en solstråle oftare, än när den kom som återsken från handkammarfönstret, ty gården omgafs på alla fyra sidor af höga stenhus och magasiner, mest utan fönster. Men en dag upptäckte Ina, att just vid sidan af den trappa, som ledde ned till gården, ett par stenar af stenläggningen sjunkit ned några tum lägre än de andra, och derpå hade samlat sig litet jord. „Trädgård, trädgård“, ropade Ina triumferande, och från alla springor och hörn mellan stenarne på gården skrapades nu med stickor all mull, som kunde fås lös, och bars i trädgården; och slutligen stod den färdig med tre sängar, nästan en half aln långa och ett hälft qvarter breda, och i hvarje säng nedsattes tre ärter.
De offentliga lärotimmarne vare egnade icke blott till undervisning och förhör, utan äfven tili studerande eller öfverläsning och beredelse under lärarens ledning; egande läraren att till biträde vid mindre försigkomne lärjungars undervisning och öfning, der så för godt pröfvas, använda mera försigkomne lärjungar; och åligge eforalstyrelsen samt rektor och lärare att tillse, det tiden så indelas, att lärjungarne inom skolan erhålla all erforderlig handledning; börande hemarbete uti de ne dersta klasserna alldeles icke och uti de öfriga endast med sparsamhet åläggas, med undantag af sådana, efter lärjungarnes krafter afpassade, skriftliga arbeten, som till utförande hemma pröfvas företrädesvis lämpliga, Mom. 2. De för hvarje vecka bestämde lärotimmar fördeles så emellan de olika läro-ämnena, att de lill samma klass hörande ämnes kurser må kunna fulländas på ungefärligen lika tid, och jemna framsteg i möjligaste måtto befordras. Mellan ämneslärarne fördeles arbetet så, att den ene icke varder på obilligt sätt mera betungad än den andre och att rektor icke upptages af större undervisningsåligganden, än som låta sig med uppfyllandet'af hans öfriga pligter val förena. Läseordniug i öfverensstämmelse med dessa grunder uppgöres innan vårterminens slut för nästkommande läseår af kollegium samt underställes granskning och stadfästelse af eforalstyrelsen. Den må sedan icke under läseårets lopp förändras utan vigtiga skäl och eforalslyrelsens bifall. §. 11.
Grefwe lVlörner, Ellvik Loran. Del tilkommer wäl icke mig at yttra mig öfwer ett amne, som är sa främmande för mitt yrke, men i anledning af hwad kunnige och aktningswärde Ledamöter, som äro kännare af ämnet, redan anfört, torde det tillätas mig hemställa, om icke Högloft. Ridderskaper och Adeln skulle täckas bifalla Utskottets Betänkande med de förändringar, som uraf Dessa wärda Ledamöter blifwit förestague, nemligen at den yrojeLlsra^s Lommitteen Utgår, och Lvlsoch Bak-inrättningen fvrblifwer under inseende af Z6K Den rz Mars. Sjöförwaltningen, som den förut warit, och alse» dan de för densamma nödige behof aro upfylde, det ma wara Stats-Werket tillåtit, at begagna öfwerssortet, som för Statsbristens fyllande wore gansta fördelagtigt. Herr Larlbeim 6^IIen8ckiöI6. Med den wana at wäl uttrycka sig och den öfwerlägsenhet i föreställnings-satt, som utmarker Grefwe iViLmer, har han nu i tilbörliga former meddelat min mening i fragan. Jag fär med hans yttrande mig förena, da jag ödmjukeligen anhaller, at Herr Grefwen och Landtmarstalken wille göra och Högloft Ridderstapet och Adeln tilläta den?ropoLilion, at Statsoch OeconomjlL - Utskottens Betänkande bifalles, med undantagande af de ?unQer, som förestå en särskild vireÄion för Lots-Werket, och at de inflytande Lotsoch Bäkmedlen skulle endast til Lots-Merkel anwandas. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde i likstämmighet härmed ?roposition, hwilken Bifölls. Företogs til afgörande Statssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Ulstottens den !4MarS pa bordet lagda Betänkande, angående Allmänna Skogs-hushällningen i Riket.
Hvad åter denna fråga vidkommer, har Collegium intet annat att tillägga det som Rikets Ständers Revisorer och sedermera Öfver-Direcleurs-Embetet härom yttrat, än att, äfven efter Collegii underdåniga tanka, det årliga anslaget för Myntet hädanefter liksom hittills icke medgifver återbetalning af det ofvannämnda till Mynt-Verket utaf Statsmedlen lemnade förskottet; hvadan ock Collegium föreställer sig, att afskrifning af dessa till Myntets iståndsältande använda medel så mjmket hellre torde finnas nödig, som det icke lärer kunna påräknas att hädanefter utmyntningen af Kopparskiljemynt skall lemna MyntVerket ens lika behållning lill betäckande af förlusten å silfver-utmyntningen, som den, hvilken under förra åren ägt rum, emedan beloppet — 27 — af sjelfva koppar-utmyntningen sannolikt kommer alt minskas, sedan numera det nya skiljemyntet hunnit mera allmänt sprida sig inom landet, så att det vanliga behofvet af kopparskiljemynt för den dagliga rörelsen blifvit någorlunda uppfyldt. Bergs-Collegium, som härjemte återställer Rikets Ständers Revisorers om Mynt-Verket afgifne yttrande, framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts u »Hertian igstc, tropligtigste tjenare och »ndersäter C. J. AF NORDIN. O. V. TRIBLER. F. A. BERNDES. ADOLF HALLGREN. N. WILH. ALMROTH. Stockholm den i Murs i838. A Akerberg. Tilt Kongl. Majli, i anledning af Riket* Ständers Revisorers år 1837 afgifne Berättelse. Till Kongl. May.ts och Rikets Bergs-Collegium. Efter erhållen del af Rikets Ständers sednast församlade Herrar Revisorers afgifne Berättelse om Kongl. Mynt-Verket, hvilken i Nåder blifvit till Kongl.
Vid en Riksdag då så mycket blifvit ordadt om kärleken till fädernejorden och vigten af att understödja och bevara denna, med afseende på börd, bör det ej förefalla besynnerligt om man gören reklamation för denna rättmätiga känsla och förundrar sig öfver att den föraktas, då den, bunden af fattigdomen, blifvit tvungen att inskränka sig till och fästa sig vid ett visst minimum af jord. De sammansatta Lagoch Ekon.Utsk:n hafva visserligen respekterat den, då de, i sitt Betänk. N:o 28, nedsatt föreskrifterna för besutenhet i Dalarne till två kor och fyra får, och medgifvit de vid storskiftena å karta utmärkte obesutna jordlotter att icke emot ägarens vilja vara lösen underkastade. Men detta är likväl något helt och hållet godtyckligt. Respekteras kärleken till fädernejorden och rättigheten att besitta sin på god tro och således ärligen åtkomna bostad här på jorden för den ene, så bjuda både rättvisa och billighet att sådant respekteras äfven för den andre, vare sig att han äger mera eller mindre. Lagstiftaren kan ej, utan att göra sig skyldig till väld, godtycke och mannamån, säga: du har några qvadratalnar jord för litet, eller, du har kommit i besittning deraf några dagar för sent för att jag skulle kunna erkänna din kanske tjugu-åriga besittning såsom rättmätig och respektera din kärlek till denna fädernelorfva. Ett sådant hufvudets, på kalla, döda theorier byggda, räsonnement är så totalt praktiskt hjertlöst, att, då lagen som ej är stiftad blott för theorien på papperet, utan för att praktiseras i verkligheten, måste tillämpas, skall det visa sig att theorien är påtagligen falsk. Men detta må vara nog härom. Det duger i sanning icke, att under hvad förnuftig förevändning som helst lägga händer på enkors och faderlösas egendom och beröfva dem deras bergning. Man må huru mycket man vill förakta, förbise och åsidosätta Guds ord; man må stifta lagar tvärt emot detta ord; dess hotelser gå ovedersägligen lika visst i fullbordan som dess löften.