Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reserv-fond , och denna utredning samt den i sammanhang dermed föreslagna afskiljda redovisning för berörde fond blifvit af Ridderskapet och Adeln gillad, har, med anledning häraf, Herr von HartmansdorffAugust, uti väckt motion , under yttrande, att det vöre lika nödvändigt hädanefter serskildt bokföra Riksgälds-Contoirets, sora Stats-Contoirets behållningar, äfvensom att den beslutade åtgärden vöre ofullständig, så länge den blott omfattade två tredjedelar af hela den befintliga Reserv-fonden, yrkat, ”att Stats-Utskottet måtte, i afseende på ”den Reserv-fond af Riksgälds-medel, hvilken, enligt iS3y års Riks-hufvud’’bok, förefanns, inkomma med enahanda utredning och förslag, sorn redan ”'egt rum, rörande Reserv-fonden af Stats-medel för samma år.” Och får Slats-Uiskoltet, till följd af erhållen remiss å nämnde motion, deröfver meddela följande Utlåtande: De uti utgående balancerne af 183*7 års Riks-HuCvud-bok upptagna Riksgälds-medel bestodo af nedanstående B e hållnin garn Contant i Kongl. Ränte-Kammaren, Landt-Ränterien och Numer-Lotle riet , vid årets slut 14,420: ig. g. Krono-Uppbörds-medel, vid årets slut, ännu ej till Statsverkets Cassör infiutne, nemligen: Resterande den 1 September s. å 75,852: An märkte poster 1,191:6. 3. Proprie baiancer 29,551:9. 10» tillsammans 2,585,363:42.6* hvaremot skulderné utgjordes af öfver-levereringar utaf Cassör och Uppbördsman 4,288:1.10. efter afdrag hvaraf en netto-behållning alltså uppkom af B:co R:dr .2,581,075:40.8.
"Bättre dock, att de män vi äga till fästets försvar äro få, men pålitliga, än att myteri och uppror smyger bland en större skara. Vi måste sålla dem. Herr Enevald, låt tillsäga Hans Eriksson till Brinkala, Anders Larsson till Botila, Ivar Bertilsson och Bengt Söfringsson, att de måtte samlas i residenssalen. Jag vill med dem samråda om bästa sättet att verkställa denna sållning." Ännu innan dagens slut sammankallades manskapet på yttre borggården. Fru Ebba tilltalade dem: "Tappre krigare! Alle hafven J lofvat att med lif och blod till sista andetaget strida för vår rättmätige arfkonung och herre, och att in i döden vara hans rättvisa sak trogne. Huru hertig Carl, med list och våld, bemäktigat sig regementet och med uppror och slemt förräderi strider emot sin och allas vår nådige konung, och nu äfven med våld och orätt vill bemäktiga sig detta konungens hus, det kännen J alla. Och dock har man hört otillbörliga ord, äfven inom dessa murar. Finnes väl ibland eder någon nog äreförgäten, att vilja förråda ära och tro, må han gå att uppsöka den herre, som är honom värdig. Ingen förrädare må stadna qvar att besudla vår heliga sak. Med Guds hjelp, vilja vi ärligen försvara vår konungs hus och hans sak med rena och ärliga hjertan. Ingen förrädare må stadna här, se porten är öppen, finnes här någon falsk och äreförgäten nog, att vilja vara en öfverlöpare, må han draga hädan." En liten port i muren öppnades nu. Skarpt blickade fru Ebba emot den, och hennes blick mörknade allt mer, ty allt nere och nere trängde sig emot den öppnade porten, allt mera tätnade massan af uttågande, och snart qvarstod endast en ringa tropp af fästets försvarare. Ett ögonblick nedlutade hon sitt hufvud, och skylde sina ögon med en åtbörd af förtviflan. De omgifvande herrarne buro i sina anleten mycket olika uttryck.
Innan jag skiljs från Eder vill jag än en gång uttrycka min djupa sorg över förlusten av en älskad konung som var som en far för Eder och som hedrade mig med namnet av sin son och sin vän. Jag skall påminna mig vad han gjort och vad han ännu skulle utfört, om hans dagar blivit fler. Hans förlust följdes av en annan, då hans gemål överlevde honom endast några månader. Under deras långa förening, ägde hon sin makes sällhet som sitt enda mål. Gode Herrar av Ridderskapet och Adeln! Edra namn och sköldemärken skall alltid utgöra de skönaste minnen och de mest lysande efterdömen. I spetsen för Edra Medständer skall Ni skynda till fäderneslandet försvar, och det behöver Edert mod och uppoffringar. Om det kräver Edra rådslag, skall i lämna den med rättsinnig öppenhjärtlighet. Gode Män av det Vördiga Prästeståndet! Ni skall leda Edra bröder i uppövningen av de kristliga dygder, som utgör samhällsbildningens och den enskilda välfärdens förnämsta stöd. Den Allsmäktige skall inge Er de tänkesätt, varigenom framgången av Edra heliga bemödanden skall beredas. Tidevarvets upplysning vidgar mer och mer toleransens välde. Gode män av det Lovliga Borgerskapet! Den allmänna freden ger ny verksamhet år Edra yrken och åt handelsrörelse och bör därigenom öka statens tillgångar. Då Ni alltid rikta Edra företag i bredd med det allmännas fördel, skall Ni öka Eder enskilda förmögenhet och genom Edra patriotiska tänkesätt försäkra Er om den ädlaste belöning en god medborgare kan eftersträva. Gode män av det Hedervärda Bondeståndet! Må himlen välsigna åkerbrukarens mödosamma yrke, och må det stånd Ni tillhör alltid leva fritt under lagarnas skydd. Räkna på Eder konungs faderliga omvårdnad. Behåll den kraft, mod och rättrådighet som utmärkte Edra fäder och Sverige skall aldrig inom sina gränser räkna andra än fria män. Gode Herrar och Svenske Män! Återvänd hem och njut av den lycka som Eder konung kan tillönska redliga medborgare. Ni känner mina avsikter för Sveriges sällhet och förkovran. De blir aldrig varaktiga förrän det representativa myntet återvunnit sitt värde. Därpå vilar hela samhällsordningen. Ingen uppoffring är för stor att nå detta mål.
Strömrensnings-fonden hädanefter icke måtte för så beskaffade fremmande Utgifter åli tas, samt att anvisnings-be,loppen till den del de såsom förskotter utgått, måtte, så fort ske kan, varda infordrade, för att disponeras till föremål, som med Fondens bestämmelse hafva gemenskap och hvilka Utskottet är betänkt att närmare uppgifva 2o8 S t a t s-U t s k o 11 et s Betänka liden. uti det Utlåtande, som Utskottet i före» ning med Bancosamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, samt i anledning af den erhållne gemensamma Remissen, kommer att derom särskildt aflåta. Enär den utaf Revisorerne äskade utredning af forhållandet med Strömmingshandeln blifvit verkställd uti 1821 års Hufvudbok och Kongl. Majit, enligt Nådig Skrifvelse till Committerade för Stromrensningarne af den 11 Julli 1821, redan i Nåder tillåtit, alt den å nämnde Handel uppkomne förlust, utgörande 2,828 Ridr 28 sk. lorst. må i Räkenskaperne afskrifvas, samt genom de befallningar Committerade förmält sig hafva lemnat sine underlydande Redogörare, del är att förvänta, att kostnaclerne för hvarje arbetsföretag, på sätt Revisorerne föreslagit, hädanefter blifva af vederbörande särskildt redoviste och balancerade intill dess arbetet hunnit fullbordas och alla ntgifler dervid blifvit hestridde, torde någon ytterligare åtgärd, i afseende på desse omständigheter, icke erfordras. Vid detta speciella utlåtande öfver hvarje af de anmärkningar, Revisorerne furt - Ståts-Utskottets
Johan, Yttrande i samma amne. 8:0 Ett Memorial af Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, angående förbättring uti Militaire Embetsoch Tjenstemäns Löner m. m. 9:0 Ett Memorial af Herr Silfverskjöld, Carl, angående ersättning för ntgifvit Accord vid f. d. von Engelbrechtenskå Regementet. i 0:0 Ett Memorial af Herr Bergenskjöld, Eric Johan, angående flere Löners uppförande på Stat för Justitiae-fördelningen af Kongl. Maj:ts Cancelli. nio Ett Memorial af Herr Grönhagen, Gustaf, angående Löne-tillökning för Krigs-Rcvisionens Tjenstemän. 12:0 Ett Memorial af Herr Grönhagen, Gustaf, angående nedsättande af Räntan å Lån i Gencral-Assistance-Contoiret. i3:o Ett Memorial af Grefve Frölich, Gustaf, angående ersättning åt Hof-Stallmästaren Grefve Frölich förförlorad disposition af Dahlby och Flyinge Kungsgårdar i Skåne. Till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: 1:0 Ett Memorial af Grefve Gyllenborg, Johan Henning, angående ändring i Kongl. Stängsel-Förordningen af den 9 Februarii 1802. 20 Den i5 Jannani. 2:0 Ett Memorial utaf Herr af Wingård, Johan, angående inrättande af Forvagnar. 3:o Ett Memorial af Friherre von Platen, Achates Carl, angående bestämmande af ett visst pris intill nästa Riksdag å den Spannmål, som af Allmänna Magazins-Directionen uppköpes. 4:o Ett Memorial af Grefve von Lantingshausen, Albrecht, angående återkallande af Kongl.
Vara vänlig och snäll, men icke tänka på honom oftare än vi se hvarandra. Den 24 Feb. Klockan är half tio. Lampan står på bordet, och i qväll känner jag det icke som om hennes sken gått ned. Jag är lugn. Det är en dumhet att ligga här och betala 4 kr. om dagen till rakt ingen nytta. Men jag trifs, jag kan skaffa penningar till det, han vill ha det så, och jag tror att jag skall blifva botad. Ju mera sällan han kommer, dess snarare skall jag bli det. Hvar gång jag sagt honom farväl är det alltid som om det gamla ville vakna. Jag var främmande i går. Hvarför var jag det! Han har då åtminstone sagt mig så mycket om sig sjelf, att jag kan betrakta mig som hans vän utan att vara för egenkär. (Jag ändrade ordet, ty ”väninna” har en sådan bismak af kurtisförhållande.)189 Hvarför kan jag icke vara vänlig, enkelt och naturligt! Det kan ju icke missförstås. Jag har ingenting att frukta. Han har sagt mig så mycket, att det icke kan anses påträngande om jag behandlar honom som en gammal bekant. ”Jeg trænger till ro,” sade han. Stackaren! – Om jag kunde vara glad och vänlig! Det kan jag, om jag icke är låg och egoistisk. Jag skall tänka på honom och icke på mig sjelf. Hvad gör det hvad han tänker om min okunnighet, blott han kan känna hvila för sinnet af mitt deltagande, af mina små omsorger. Den som håller riktigt af någon glömmer sig sjelf. – Han sade i går att han skrifvit Disraeli för att kufva sin egen äregirighet.190 Jag har arbetat lugnt och stadigt i dag. Och hvarför skulle jag icke vara lugn! Jag skall återse honom. Om icke i morgon, så på öfvermorgon, och om icke på öfvermorgon så en annan dag. Jag skall nog få tillfälle att visa honom det äfven jag kan vara lugn och harmonisk. Och i mitt arbete vill jag vara sjelfständig. Hålla i stadigt. Icke låta tanken på honom tränga sig in mellan mig och det. Jag skall vara god, lugn, snäll och naturlig i mitt sätt, när han vill söka upp mig. Men hvarje minut som jag icke ser honom skall han vara som utstruken ur mitt lif. Ett gammalt minne.
Då nu ifrågavarande boställen och bohemman, åtta till antalet, icke vidare för det ursprungliga ändamålet disponeras, utan arrendena deraf uti räkenskaperne för flottans station i Carlskrona upptagas bland ii:te hufvudtitelns allmänna besparingar, hvaraf åter de för kompani-chefer och kompani-skrifvare i stat bestämda och af arrendebeloppen oberoende arfvoden utgått, samt härtill kommer, att Kongl. Majit, elter Rikets Ständers derom gjorde anhållan, i nåder förordnat, att Konungens Befallningshafvande skola handhafva den närmare tillsynen öfver dessa boställen och bohemman, hvilka alltså i detta hänseende äro jemförlige med de från indelda arméen, emot ersättning af kontante anslag, indragne boställen, så och enär det af Kammar-kollegium uppgifna arrendebelopp är det högsta, som efter medium af 1839 till och med 1848 årens markegångspriser kunnat beräknas, anser sig Utskottet böra, med stöd af så väl dessa som de uti Kongl. Majits nå diga proposition anlörde skäl, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla Kongl. Majits nådiga proposition samt att å statsverkets inkomst af arrendemedel beräkna en förhöjning af 3,000 R:dr. Stockholm den 22 April 1851. Reservat i on af Doktor Stenhammar. »För fullständigheten af de i Utskottets utlåtande meddelade uppgifter om innehållet af Kongl. Majits nådiga skrifvelser, rörande dispositionen och utarrenderingen af ifrågavarande boställen, anser jag hafva bordt till Rikets Ständers kännedom meddelas, att Kongl. Majit genom det nådiga brefvet af d. 27 Juli 1841, som i utlåtandet till någon del refereras, jemväl godkäunt och gillat Förvaltningens af Sjö-ärendena och Kongl.
Att nu draga sig tillbaka skulle vara detsamma som en eklatant inkompetensförklaring; omständigheternas makt och hennes egen natur dref henne ovillkorligt framåt mot det mål, hon en gång föresatt sig. Hade hon förut vetat hvad det skulle kosta henne att uppskjuta detta arbete så in i sista stunden, så skulle hon väl icke låtit fresta sig att förspilla sin tid med den »kamp för lyckan», hvars utarbetande gjort hennes nuvarande kamp för lyckan så mycket svårare än den behöft vara. Så kom hon då till Paris och mottog sitt pris. Hon var dagens hjältinna där, hon for från fest till fest, mottog och besvarade skåltal, uppvaktades af intervieware och visiter hela dagarna, hade knappt ett ögonblick att ägna åt den man, som mött henne här för att vara närvarande vid hennes triumf. Och så förstördes för henne både den hjärtats lycka och den äregirighetens triumf, som hvar för sig skulle gjort henne så mycken glädje – genom detta hennes olycksöde, att hon väl fick af lifvet allt hvad hon önskade, men alltid under sådana omständigheter att sötman af lyckans bägare förvandlades till malört – enligt hennes egen förklaring; kanske också till följd af den dualism i hennes natur, som kom henne att alltid slitas mellan känslans och tankens värld, mellan behofvet att gifva sig åt en annan och det lika djupa behofvet att äga sig själf, den eviga dualism, som ovillkorligt måste komma i hvarje produktivt begåfvad kvinnas lif, när kärleken gör sig gällande däri såsom en makt. Och här kom nu ytterligare en komplikation, som berodde på Sonjas karakter. Hennes kärlek var svartsjuk och tyrannisk, hon fordrade af den hon älskade en sådan hängifvenhet, ett sådant absolut uppgående i henne, att det väl torde ha öfvergått hvad som är möjligt för en man annat än i ytterst sällsynta undantagsfall. Men å andra sidan kunde hon själf icke besluta sig för att skära sitt lif i tu med ett snitt, lämna sin verksamhet och sin ställning, hvilket var hans fordran, och blifva ingenting annat än hans hustru. Och så, inför omöjligheten att förena dessa olika kraf, led deras kärlek sitt stora, afgörande skeppsbrott. Vid denna tid sammanträffade hon i Paris med en sin kusin, som hon icke sett sedan de första ungdomsåren.
Vid den af Kongl. Kommrrse-Kollegium, i början af år i83g, till grund för lånerättens bestämmande, verkställda reparation af Manufaktur-Diskonten, beräknades fondens i låneväg disponibla medel till 1,622,960 Rdr, och sedan derifrån afdragits, dels den till förlagslån anslagna årliga summa af 200,000 Rdr, dels de, jemlikt särskilta Nådiga stadganden, manufakturisterne i Eskilstuna Fristad och deras förläggare tillkommande lånebelopp, utgörande för de förstnämde 331 procent af föregående årets tillverkningsvärde, och för de sednare 4o procent af förlagssumman; återstodo, till fördelning emellan samtlige öfrige lånberättigade fabrikanter, 1,287,710 Rdr. Då emedlert d denna tillgång >'cke medgaf lånerättens bestämmande til! de uti Kongl, brefvet af den 18 Maj 1836 fastställda belopp, eller för I'neberättigade idkare i första klassen 20 procent, uti den andra i5, och i den tredje 10 procent af nästföregångna årets uppgifna tillverkningsvärde, blef, med tillämpning af de uti högstberörde Nådiga Bref, för sådant fall, meddelta föreskrifter, i83g års allmänna lånerätt nedsatt, i första klassen till Aderton, i den andra till Tretton och en half samt i tredje klassen till Nio procent, hvilket, i jemförelse med förhållandet år i838, utgjorde ett mindre belopp, i första klassen af * , i den andra af ij oell i den tredje af 1 procent.
Dessa dyrtids—tillägg hafva i den senaste tiden uppgått till 4 G. G. på hvarje Thaler (eller IG Thalen, af ersättningen enligt kontrakt; och i vissa orter har icke ens denna förhöjning varit tillräcklig, hvadan Post-Styrelsen nödgats höja den i kontrakterne bestämda summan utöfver den principmessiga satsen. Vidare må nämnas att om vid en station returforsling af hufvudpostvagn i fråga kommer, betalar Postverket härför allenast half hästlega och halfva postiljonsdrickspenningar; samt att postkassan i godtgörelse för hvarje förspänd häst, som erfordras af den orsaken, att den i kontrakterne bestämda vigt blifvit öfverskriden, äfvensom för hästar till bivagnar, nu för tiden betalar per häst. och per mil 9 G. G. 11 \ i nuvarande Groschen, för en bivagn per mil 4 » 5 » samt för en hvar af dessa åkdon, i stället för postiljons-drickspenningar, per station 4 » 5 » Resande med ordinarie posten betalar åter, enligt lagen af den 28 Augusti 1858, antingen han har sin plats i hufvudpostvagnen, eller i en bivagn, eller annan postvagn, eller ') Då dessa upplysningar af Kongl, lfannoveranska Utrikes-Ministern meddelades i Aug. 1858, var Haimoverska Thalern indelad i 24 »Gute Groschen». Men i följd af Myntlagen den 3 Juni 1 857, som indelade Thalern (kurant) i 30 Groschen å 10 Pfennige, inträdde kuranträkningen från den 1 Oktober 1858.
I mer än ett hänseende gör det ett rätt egendomligt intryck att läsa, hvad den tyske bearbetaren af Echegarays » El gran Galeoto », Paul Lindau, berättar om sina bearbetningar, men ännu egendomligare förefaller det, då man ser huru bearbetandet — antagligen hyggligast i sin sista och här följda upplaga — slagit ut i jämförelse med det spanska originalet Lindau hade enligt egen utsago ytterst obetydlig kännedom om spanska språket och literaturen, men tog sig för bearbetnings-arbetet på inrådan och anvisning af ett par närmare bekanta, som vore mera inne i den moderna spanska literaturen. Lindau stannade i sitt val mellan Echegarays arbeten vid » El gran Galeoto », men erfor vissa betänkligheter mot att mera pietetsfullt öfverföra detta stycke, då han af flera anledningar antog att hos den tyska teaterpubliken icke skulle finnas någon riktig resonansbotten. Effekterna förmenade han i orginalet vara drifna till sin yttersta spets och händelserna så krassa och gräsliga, att de i stället för att framkalla den af förf. afsedda djupt gripande effekten skulle locka de goda tyskarne till hån och skämt Den tyska publiken vore vidare van att se spanska hjeltar endast i kostym och med värja vid sidan och skulle kunna af den ovanligt romantiskt klingande titeln få för sig att stycket spelades i en romantisk forntid. Och ginge publiken i den uppfattningen till spektaklet, skulle det moderna intrycket derigenom lida. På dessa och andra grunder tog han sig för att helt enkelt förlägga handlingen till Tyskland. Men oaktadt han derigenom beredde sig nöjet att taga ifrån och lägga till en hel mängd saker och sätta in uttryck från tyska klassiska förf., så var det i alla händelser inte riktigt väl bestäldt. Han kunde ju inte få duellen vederbörligen germaniserad, i Tyskland lär det nämligen inte vara riktigt comme il faut att afgöra s. k. hederssaker med värja, utan det skall väl vara pistol. Men osannolikheten måste stå kvar. Slutet ville ett par vänner också ha germaniseradt, men det lät sig ej häller göras och derför fick bearbetningsmanuskriptet ligga i skrifbordslådan, tills det efteren tid af en händelse blef uppfördt och, enligt L: s eget påstående, med mycken framgång.
Vid det uppgiftte förhållandet , att Besparingarne å nämnde anslag lemnat tillgång till bestridande af Assessoren Arfvidssons ifrågavarande Arfvode, för en befattning, sorn med samma anslag haft gemenskap, hafva väl Revisorerne icke saknat anledning till deras gjorde erindran emot anvisningen å Öfverskottsmedlen; men då Besparingarne, derigenom ökade, sedermera helt och hållit åtgått till de ändamål, hvarföre anslaget blifvit anvist, hvarigenom resultatet i det hela är enahanda, anser Stats-Utskottet, vid hvad, som är vordet tillgjordt, böra förblifva, hälst en omföring i Räkenskaperne icke leder till någon nytta och nu mera ej eller lämpligen kan verkställas. Angående den af Kongl. Maj;t i Nåder beviljade upplåtelse af de vid Sundbyholms och Ribbingslunds Kungsgårdar varande Inventarier af kreatur, hafva Revisorerne förmält, att desse Inventarier, enligt stadgandet i 3:dje Momentet af Kongl. Förordningen den 3 December 181 o, om hvad iagttagas bör vid Kungsgårdars bortarrenderande, egentligen bordt för Kronans räkning försäljas, men att särskildte omständigheter förekommit, hvilke synts Revisorerne skäligen hafva föranledt till Kongl. Maj:ts under den i5 Februarii 1819, meddeldte Nådiga förordnande, att samma In - 238 Stats-Utskottets Betänkanden. ventarier skulle till begagnande afHerr Presidenten ra. m.
Besvärsoch Ekon.Utsk. frågan vidare handlägga; men, innan en sådan fiterremiss kan ske, är det nödvändigt, att Hr Frih. o. Landtm., på sätt jag nu äfven vördsamt begär, tillkännagifver, huruvida Hr Frih. och Landtm, anser det vara stridande emot grundlagarna att framställa propos. på utlåt:s antagande eller förkastande, helst en sådan pröpos., derest den ej anses vara laglig, jemlikt 56 §m Reg.Ftn ovillkorligen måste framställas, innan återremiss får äga rum. Hr Cederschjöld tilläde derefter muntligen: StatsUtskts ordför. har gifvit tillkänna att det icke varit Utskls mening, alt icke beslutet skulle underställas Konungens sanetion. I fal! delta verkligen varit Utsk;s mening, så är den likväl alltför otydligt uttryckt, då Ulsk. i sitt utlåt. endast tillstyrkt R. St. alt hos K. M. anmäla deras beslut om Nummer-lotteriets indragning. Att meningen icke varit af alla StatsUtskts ledamöter fattad så, som dess ordför. här lillkännagifvit, inhemtar man af reservationerna. He flere ledamöter af detta Stånd, som försvarat StatsUtskts åsigt, derom att R. St. skulle äga rättighet att allena besluta om de ordinarie inkomsternas upphörande, hafva stödt denna åsigt på 5y §tn Reg.Ftn. Der stadgas, att ''Svenska "folkets urgamla rätt att sig beskatta, utöfvas af R. St. al"lena;’’ men att denna rättighet, i afseende på de ordinarie inkomsterna, icke tillkommer R. St. allena, kan man inhemta af5g§:n Reg.F:n; ty om R. St. agde rättighet attall. ena besluta om en enda ordinarie inkomsts upphörande, så vore det äfven deras rätt att meddela samma beslut om alla de öfriga. R. St. kunde då beflita, att alla ordinarie statsinkomster skulle försvinna. Om nu R. St. vid innevar. riksdag fattade ett sådant beslut, huru skulle då K.
Och hade Jesus Martham, och hennes syster, och Lazarum kär. När han då hörde, att han var sjuk, blef han der i samma rummet två dagar. Derefter sade han till Lärjungarna: Låt oss åter gå in i Judeen. Lärjungarna sade till honom: Rabbi, nu ville Judarna stena dig; och åter går du dit? Jesus svarade: Äro icke tolf timmar om dagen? Hvilken som vandrar om dagen, han stöter sig icke; ty han ser denna verldenes ljus. Men den som vandrar om nattena, han stöter sig; ty ljuset är icke i honom. Detta talade han; och sedan sade han till dem: Lazarus, vår vän, sofver; men jag går att uppväcka honom af sömnen. Då sade hans Lärjungar: Herre, sofver han, så varder det bättre med honom. Men Jesus talade om hans död; och de mente, att han hade talat om lekamlig sömn. Så sade då Jesus uppenbarliga: Lazarus är död. Och jag gläds för edra skull, att jag icke var der, på det I tro skolen; men låter oss gå till honom. Då sade Thomas, som kallas Tvilling, till Lärjungarna: Låt ock oss gå, att vi må dö med honom. Då kom Jesus, och fann honom redo hafva legat fyra dygn i grafvene. Och var Bethanien icke långt ifrå Jerusalem, vid femton stadier vägs. Och månge af Judarna voro komne till Martha och Maria, att de skulle hugsvala dem öfver deras broder. När Martha hörde att Jesus kom, lopp hon emot honom; men Maria satt hemma. Då sade Martha till Jesum: Herre, hade du varit här, hade min broder icke blifvit död. Men jag vet ännu, att allt det du bedes af Gudi, det varder Gud gifvandes dig. Sade Jesus till henne: Din broder skall stå upp igen. Sade Martha till honom: Jag vet, att han skall uppstå i uppståndelsen, på yttersta dagen. Sade Jesus till henne: Jag är uppståndelsen och lifvet; hvilken som tror på mig, han skall lefva, om han än död blefve; Och hvar och en som lefver, och tror på mig, han skall icke dö evinnerliga; tror du det?