Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O c h den långa tystnad, som sedan följde, utan att några närmare detaljer förspordes, någon bekräftelse k o m, gåfvo vårt tvifvel visshet. D e t var en saga, en djärf korrespondentfantasi — voilä iout! Men o m nu äfven den indiskreta Farna den gången var något före sin tid, var hon det ej m e r än några få, korta må- nader. Nu knnna vi ej längre tvifla, sedan de dagliga tidningarna helt kategoriskt bekräftat faktum m e d följande notis: Lysning ' till ä k t e n s k a p är i R o m afkunnad mellan författarinnan Anne Charlotte Leffler och hertigen af Caianello. Vigseln skall ega rum i början a f maj. I juli månad lära de nygifta k o m m a att besöka Sverige. Enligt bruket i Napolis aristokratiska kretsar kommer fru Leffler att bibehålla sitt familjenamn o c h sålunda kalla sig A. Leffler, Duchessa di Caianello. Idun hade redan tidigare varit betänkt på att vid tillfälle införlifva A n n e Charlotte EdgrenLefflers bild m e d sitt porträttgalleri, o c h från en mängd håll ha upprepade påstötningar ingått i denna riktning. V i tvekade dock länge. T y förnekas kan j u aldrig, att A n n e Charlotte Lefflers föifattarskap genom sin ofta tendentiösa art varit egnadt att skaffa henne vedersakare lika fullt som varma beundrare o c h vänner. Men då är o c k sannt, att lika litet en oväldig och rättvis d o m skall kunna förtaga henne äran af en stor skriftställarebegåfning o c h af många goda verk, som ställa henne i främsta ledet bland svenska författarinnor. I samband med ofvan omnämnda glada tilldragelse i kvinnans l i f ha vi därför o c k nu ansett tillfället lämpligt att för svenska läsarinnor presentera bilden af författarinnan. A n n e Charlotte Leffler föddes den 1 oktober 1849 i Stockholm, dotter till rektorn vid K a - tarina elementarläroverk J. O. Leffler.
Tillerkände nu grundlagen RiksStzn rätt att sönderstycka ett af Constit.Utsk. framstäldt lagförslag, som innebure en samtidig förändring i såväl Konungamagtens prerogativer som Ständernas rättigheter, och RiksStm styrdes af en, antingen åt despotismen eller anarchien syftande anda, så skulle dea jemnvigt lätt äfventyras, som 1809 års lagstiftare så sorgfälligt sökte afväga mellan de magter, på hvilkas inbördes samverkan Svenska folkets sjelfständighet och frihet så väsendtligt hvilan. 1809 års lagstiftare nedlade icke den tvetydighet i grundlagen, som 56 §:s nuvar. ordalydelse möjligen föranleder. 56 § uti 1809 års Constit.Utskrs förslag innehåller intet stadgande, iörtde grundlagsarendernas behandling, utan rörer andra allm. frågor, som i RiksStzns plena väckas; men väl heter det i samma förslags 81 §: ”Detta Utsk., hvars pligt det vara skall att grundlagarna granska, äger rätt att hos R. St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. R. St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande derom besluta.” Bade man med den förändring, som 56 § sedermera undergått, haft för afsigt att tillerkänna RiksStrn rättighet att sönderstycka ett grundlagsförslag, att antaga ena halfparten och förkasta den andra af ett förslag, som Utsk. framställt såsom ett odelbart helt och under villkor af odelbarhet, så ser jag i sanning ej något skäl, hvarföre sådant ej blifvit uttryckligen stadgadt i 56 § och 81 § derefter lämpad.
St. i detta fall vid alla tillfällen utgöra uodantag; åtminstone skulle jag tro, att föregåen - Den i5 April f. m. lie Ständers tillgöranden i denna fråga, eller i afseende å de till rotering skyldige men oro Lera de hemman, äro behäftade med åtskilliga brister, hufvudsakligen derföre, alt de ej va-, rit grundade på billighet och rättvisa. När det' nu nr fråga om all lägga kronan på verket, eller för alltid ålägga dessa hemman en grundskatt, så skulle jag tro, att det är R. Sl:s både rättighet och pligt att med största försigtighet gå till väga, äfvensom att rättvisa i alla alseenden iakttages, om It. St. afven skulle stanna i ett sådant beslut, som kommer att frångå hvad föregående Stander beslutat. Ifrågavar. hemman voro före år 1809 endast ålagda en rotefrihetsafgift af 10 ilai. s. m.M. Vid 1812 års riksdag bestämdes denna afgift till 12 r:dr b:eo, kvilku sedermera ulgingo ända till år iB i/f, då Pi. St. beslöto, att dessa hemman skulle roteras samt i vacance-afgilt erlägga en summa motsvarande den ordin, roteringen. Det är detta, som jag anser ej vara med rättvisan förenligt. Det skulle visserligen vara lyckligt 0111 all jord i landet vore lika beskattad, men en sådan beskattning får ej ske godtyckligt. Den kan i min tanke endast lillvagabringas på sådant sätt, att en liqvid jorden emellan göres, så alt de, som åtnjuta lindring i skatterna, erlägga en viss afgift till dem, som hafva en drygare beskattning, oell jag ser ej något skäl, hvarför ifrågavar. hemman skulle ifrån en sådan skattejemkning vara undantagna och nu helt enkelt underkastas en sådan hörda som roteringsbesväret.
N.o 8-]. Riksdags-Fullmägtige från Stockholms Län Eric Ersson och Nils Insulin väckta motioner om lindring i den såkallade Byggnads-hjelpens utgörande; så har, i anledning af gjorda anmärkningar, inom det Hedervärda Bonde-Ståndet; i:o af förstnämnde Motionair, med hvilken Nils Insulin sig förenat, 2:0 af Riksdagsfullmägtigen från Upsala Län Casper Wijkman, samt 3:o af RiksdagsFullmägtigen från Elfsborgs Län, Anders Danielssons nyssberörde Betänkande blifvit från det Hedervärda Ståndet till Utskottet återremitteradt; men som, i öfverensstämmelse med ingångna Protocolls-Utdrag, Höglofl. Ridderskapetoch Adeln under den i6:de, HögvördigePresteStåndet under d. 6:te, och Vällofl. BorgareStåndet under den 3:dje sistlidne Februarii, meranämnde Betänkande bifallit; så har Utskottet ansett denna vördsamma anmälan af ett sådant förhållande vara den enda åtgärd i målet, som på Utskottet kunnat ankomma. Stockholm d. 8 April 182g. Allm. Besv.- oeh Oec.-Utsk. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets Betänkande, N:o 59, angående väckta Motioner om skyldighet för Hus-, Tomtoch Jordegare i Ståder att deltaga i Borgerskapets onera. 13et af Utskottet, under den i4 sistlidne Februarii, afgifne Betänkande i ofvanberörde ämne har, med anledning af deremot framställde anmärkningar inom det Vällofl. Borgare-Ståndet, blifvit derifrån till Utskottet återremitteradt; men som, enligt ankomna Protocolls-Utdrag, Högloft.
När han så ridit ett stycke, kom han ändteligen till en hassel-buske; öfverst på busken voro tre gyllene löf, som rörde sig af och an, och allt som de spelade blef der en klang och en låt, så ingen det rätteligen kan omtala. Nu vardt konungen inte litet glad, ty han förstod att detta var de tre sjungande löfven, hvarom hans dotter hade talat. Han ville så genast bryta dem; men första tid han räckte handen derefter, veko de undan, och der ljöd en stark röst under busken: »låt bli mina löf!» Härvid blef konungen just lite häpen; men han hemtade sig snart, och frågade hvem det var, och om han inte kunde få köpa löfven för guld eller goda ord. Rösten svarade: »jag är ~prins~ Hatt ~under jorden~, och du får inte mina löf hvarken med ondo eller godo, såsom du äskar. Likväl skall jag föresätta dig ett annat vilkor.» ’Hvad är det för ett vilkor?’ Frågade konungen med stor ifver. »Jo,» svarade rösten, »detta är mitt vilkor, att du skall lofva mig det första lif du möter när du kommer hem i din gård.» Sådant tycktes konungen vara ett underligt förslag; men han tänkte på sin unga dotter, och på sitt löfte, och gaf så sitt samtycke till prinsens begäran. Nu veko qvistarne ej längre undan, utan han fick bryta dem, och vände sedan gladeligen om till sitt folk igen. Men allt som han red, höllo löfven icke upp att sjunga, utan rörde sig af och an, och der blef en klang och ett spel, så att hästarne dansade af glädje, och konungens hemfärd mera liknade ett segertåg än en marknads-resa. Sagan vänder nu till kungs-gården. Der sutto konungs-döttrarne hela dagen och sömmade silke på knä, och talade om ingenting annat, än bara hvad kostliga gåfvor deras fader skulle föra med sig ifrån marknaden. När det så led på qvällen, frågade den yngsta prinsessan, om de inte skulle gå ut tillsammans framåt vägen, hvarest deras fader skulle komma. »Nej,» svarade hennes systrar, »hvarföre skulle vi det göra?
Att på allmän bekostnad högre och lägre Apölogist-Scliolor, närmast för blif* vande Näringsidkare, blifvit inrättade, är skedt, mindre af en gällande grundsats, än af belxofvet i ett fattigare Land* ■ > Det är ock förnämligast denria sistnämnde betraktelse, söm, utan något åliggande, ovilkorligt alt utkräfva, kuride förmå Staten äg* 458 Stats-Utskottets att ombesörja Undervisnings - Verk för särskilda yrken. Hvad af dessas enskilda Idkare eller Corporationer kan vinnas, bör först komma i fråga , oell om Staten , med afseende på ett för hand hafvande ouppfyldt behof eller eftergift för opinionen skulle finna sig föranlåten, att inrätta en central-aiistält för Undervisning i något sådant ämne, hör det ske, då Närings-Idkare äro för få, att kunna bekosta den, då den öfverlenmad ät enskilda, skulle uteblifva eller otillräckligt bestyras, då den, i stället för atthilda blott RutinieFs för hvardags-behofvet, behöfver höjas till vetenskaplighet och förnämligast, då den skall blifva en Plant-Schola för Lärare , som från den böra utgå till skiljda håll. Utskottet yttrar denna tanka endast för att från början inom tillbörliga gränsor ställa fordringarne. Der de äro billiga skola de erkännas och i allmänhet företrädes värdet framställas. Utskottet vänder sig nu till Motionärens särskilda afdelningar, och får tillkännagifva, att det billigar och således vördsamt föreslår, såsom af behofvet påkallad, en så beskaffad underdånig Skrifvelse, Herr Friherre Sparre i i och 2 puncterne af sitt Memorial uppgifvit.
Circulaire och Rescript, hvilka , efter det Justitiae-Ombudsmannen senast afgaf sin allmänna Redogörelse, blifvit af Kongl. Maj:t med Dess Högste Domstol i Nåder utfärdade, nemligen: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Circulaire den 11 September 182g till Öfver-Ståthållaren och Konungens samtlige Befallningshafvande , angående iakttagande deraf, att personer , dömde till allmänt arbete, böra försändas till de Corrections-Inrältningar j dit de med afseende å deras kön rätteligen Jiöra. Om föremålet härföre synes icke erfordras någon närmare upplysning, än den rubriken innefattar.' 2:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Circulaire den 18 September 182g till HojRätterne och samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande,\, angående bötfälld persons inställande till enskildt arbete för bötefnes aftjenande. I likhet med hvad i Kongl. Maj:ts Nådiga Circulaire-Bref till samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande af den 19 October 1824» blifvit stadgadt, om sättet att uti häktet inställa försvarslöse, men inom orten kände personer och sådane, hvilka, i brist af tillgång till vitén eller böter, ådömde för mindre förbrytelser, skola undergå fängelse, med eller utan vatten oell bröd, har Kongl.
Då, på sätt bär ofvan i l:sla och 2:dra punkterne omförmäles, komma att från dessa anslag öfverflytlas lill Aflönings-ånslaget för Förvaltningen af Sjöärendena m. m. 300 R:dr och till del lika beskaffade anslaget för Departementets Kansli-Expedition 66 R:dr 32 sk., böra, i följd häraf, expensmedels-anslagen minskas med motsvarande belopp, oell således bestämmas för Förvaltningen och Kommando-Expeditionen till 2,200 R:dr och för Kansli-Expeditionen till 1,077 R:dr 38 sk.; dock torde, för erhållande af jemn slutsumma på Hufvudtiteln, sistnämnde förslagsanslag böra ytterligare nedsättas med 1 R.dr 32 sk. För Handeln. Med' anledning af den här förut föreslagna förhöjning uti beräkningen af inflytande Lotsoch Råk-medlen, samt under förutsättning, alt hela beloppet af denna inkomst fortfarande får för Lolsoch Fyrings-stalerne användas, uppföres motsvarande tillökning uti dessa stater med 10,000 Då från de sålunda föreslagne tillökningarne tillhopa 32,291 drages den uti 5:le punkten omförmälda nedsältningen i 32. 32. blifver den återstående tillökningen 32,290: hvaraf likväl 12,000 R:dr uppkommit genom öfverflyttning från Fjerde Hufvudtiteln, och 10,000 R:dr genom förhöjd beräkning af redan till sitt hela belopp för bestämda behof anslagne medel, så att den föreslagna verkliga utgiftstillökningen endast utgör 10,290 R:dr. När lill ofvannämnda tillökningssumma lägges hvad nu gällande Riks-Stat upplager, eller 1,551,950: blifver Hufvudtilelns slutsumma 1,584,240: hvaraf förslags-anslag 64,409 R:dr 22 sk. För öfrigt föreslår Kongl. Maj:t, på de i omförmälda protokoll öfver
Beträffande de efter år i83o på Mynt-Verkets Creditiv hos Banken lyftade i5,ooo R:dr, så hafva desamma, enligt hvad upplyst blifvit, för myntningens bedrifvande icke kunnat umbäras, enär Slagskatten under senare årens jemförelsevis svaga myntning varit alldeles otillräcklig för kostnadernes betäckande, samt Mynt-Verket, under åren i83a och i833, på grund af Kongl. Brefvet den 3o October i832, fått vidkännas utgifter, ungefärligen uppgående till detta belopp, för ombyggnaden af det gamla, alldeles förfallna Valsverkshuset, som nu innehåller verkstäderna för Kopparmyntningen samt smedjeoch fjlare-verkstäderne, hvilka senare mäst lemna rum i stora Mynlhuset för Control-Verket, som, sedan detsamma kommit under Bergs-Collegii öfverseende, bort ditflyttas, äfvensom för att erhålla hvälfda och således icke eldfarliga förvaringsrum för Myntets till mer än 200 Läster uppgående kolförråd; alt hushållningen, vid uppköp och arbetens bedrifvande icke varit slösaktig, torde kunna slutas deraf, att hela det nyssomnämnde byggnads-arbetet, med biträde af Architecten för Quai-byggnaden, skett under Mynt-tjenstemännens egen tillsyn och med Myntets eget folk, så att icke några Mäster-penningar till Mureller Timmer-mästare behöft utbetalas, och att allt Snickare-arbete blifvit af dertill antagne Gesäller förfärdigadt i Myntets verkstäder, hvarjemte målningen till betydlig del förrättats af Myntarbetare.
Ridderffapets och Adelns ompröfwande ödmjukast hemställa , om ej Militaire - Boställen ifrän denna förmodeligcn nog kanbara afgift böra blifwa befriade, likwäl med undantag'af, först, alla Regements Officers Boställen, hwilka merendels genom en förmonligare beskaffenhet och et större hemmantal, lemnär anledning til en betydligare inkomst för Kronan, och en lättare tilgäng til Bewillnings-summan för Innehafware». För det andra': De Boställen som genom sednare tiders Författningar, pä 5o är til högste inroparne genom Auctioner blifwit bortarrenderade, och sist dem, som ivid wiste Regementers ssedde förändringar blifwit tildelte dä warande Innehafware, hwars tjenster blifwit indragne, men de fätt behälla bade Löner och Boställen. Dä den indelte Armeens Officer ärligen äterlemnar til Kronan sä mänga PrvCent af sin Lön, fä torde billigheten säga, at han, som under krigstider lär känna mesta tyngden af sitt med sä mänga händelser förknippade öde, ofta lennia hustru och en talrik Famille pä et litet swagt Boställe, utan egen tilsyn och omwärdnad, kanffe äfwen utan anhörigas biträde,! nog knappa omständigheter, borde för Bewillningen befrias. Skulle han som en räga pä fln brydsamma belägenhet, pä sine bristande tilgängar, etdera sjelf eller hans hemmawarande Famille, utbetala en dryg afgift af et litet hemman, otil rakligt - 466 Den 26 I ulri, räkligt til de sednares dageliga behof — Detta wägar jag hänwisa til Höglofl. Ridderffapets och Adelns ömma granskning och bedömande, hwars sä oemotsageliga rättwrsa och billighet är den säkraste garant för detta ämnets owälduga behandlande.
– Nej, nej, jag tror det inte, men hon lärer sagt till sig själf: »John Hall är kallsinnig, få se om jag ej gör honom inquiet genom att negligera honom för en person, hvars kurtis ingen förnuftig människa kan supponera skulle kunna leda till något resultat.» Hade hon rådfört sig med mig, hade jag säkerligen lyckats få henne bort från denna idé. Mais que voulez-vous, en sjuttonårig, vacker och, man måste erkänna det, mycket uppmärksammad flicka, får lätt de mest barocka infall, om hon tror, att hennes älskare mankerar henne. – Jag har inte mankerat fröken Constance, invände John allvarligt. – Hon påstår motsatsen – John Halls högtidliga drag klarnade plötsligen upp. – Farbror Koskull skall inte skicka fröken Constance till hofvet, sade han. Det är intet bra ställe för en ung flicka. Låt henne stanna här! – Hvarför det? – Därför att, om fröken Constance tror, att jag mankerat henne, och jag aldrig haft en sådan afsikt, utan rakt tvärtom, så är ju saken ... Hör, farbror Koskull, tag fröken Constance med sig hit i eftermiddag, så skall jag visa henne mitt kuriositetskabinett. Jag har just nu fått det i ordning – – Du kan gärna följa mig hem och själf inbjuda min dotter. – Ånej, det är bäst, att hon kommer hit. Jag har tänkt mig det så. Bed fröken Constance komma i dag, så är farbror snäll. – Jag skall göra hvad på mig beror. – Adieu, adieu, min käre John! – Välkommen åter i eftermiddag med fröken Constance! – Jag tackar. Hvad är det för ett kuriositetskabinett du talar om? – Det skall farbror få se i eftermiddag. Men än en sak, så behöfver jag inte fråga henne därom. Det är ju alldeles visst, att fröken Constance tycker om mig och inte om Dammen? – Det är alldeles visst. Och det är nog bäst, att du inte frågar henne därom, hon kunde bli stött öfver en sådan enfaldig fråga. – Jag skall inte göra det, det lofvar jag. Jag skall endast fråga henne, om hon vill bli min hustru. – Det är allt som behöfs. – Således, i eftermiddag!
S. D. Föredrogos ånyo Stals-Utskottets Utlåtanden: N:o 16, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands län. Bifölls. N:o 17, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försälj ning af sex Länsmans-boställslägenheter i Malmöhus län. Bifölls. N:o 18, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af jord, tillhörande Nyköpings slott, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping. Bifölls. N:o 19, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlå tande åt Strömsholms nya kanalbolag af eganderätten lill en jordrymd från Strömsholms kungsladugård och stuteri. Bifölls. N:o 20, i anledning af Kongl. Majis nådiga Proposition i fråga om ut byte af Häradsskrifvare-bostället Hagebohl, 4 mantal, emot i5 mantal Kolshult i Östra härad af Jönköpings lån. N:o 21, i anledning af Kongl. Majis nådiga Proposition, angående upplåtelse till Norrbottens låns Hushållningssällskap af gamla länsfängelsebyggnaden i Piteå. Bifölls. N:o 22, i anledning af Kongl. Majis nådiga Proposition, angående upplålande af en Halmstads slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt tullhus i nämnde stad. Bifölls. Prot.-Utdrag den 4 Januari 1860. 165 N:o 23, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, om anslående af ett mantal Låstad Jägaregården, jemte ^ mantal Grönetomt, till boställe åt Kronofogden i södra Wadsbo fögderi i Skaraborgs län. Afslogs. N:o 24, i anledning af Kongl.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott deg 15 November 1850. Närvarande: H. E. Justitie-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre. H. E. Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre Stjerneld. Piil. lill R. St. Proposition, M IS. Stats-råden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt, Grefve von Flaten. Chefen för Finans-departementet Statsrådet Sandströmer uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Majtts förut fattade beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer i anledning af Arrendatorn A. Söderholtz’s underdåniga ansökning om godtgörelse för en vid hans tillträde till arrendet af Klingsbergs kungsgård befunnen husrötebrist Kongl. Majit behagade i nåder gilla berörde förslag samt be fallte, att nådig Proposition skulle i enlighet dermed till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes protokollet bilagd. Ex Protocollo, C. Hallberg. Ank. tili Exp.-Utsk. d. 9 Dec. 1880, kl. 11 f. ro. Kongl. Majtts Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående eftergift till förmån för fattigvården i Norrtelje, af Kro nans ratt till Danaarf efter enkan B. H. Sandelin. Gifven Stockholms Slott den 15 November 1850. Med tillstyrkande af Nådigt bifall har Kongl.] sMaj:ts Befallningshafvande i Stockholms Län till Kongl. Majrts nådiga pröfning ofverlemnat en af Norrtelje stads Magistrat och Äldste, genom Borgmästaren derstädes Fr.
Du kan fråga tusenden, som bära korsetter, och du skall få se, att ingen af dem har den hårdare, än de kunna föra handen emellan. Men hvarje bildad menniska vet ju, att det är nödvändigt att på detta sätt ge stadga och form åt kvinnokroppen samt att hålla den inom sina naturliga gränser. Fråga hvilken storsömmerska du vill, och du skall få höra detsamma. » » Ja det är säkert », bekräftade Anna. » Men felet med Bertha, är att hon ej som barn fick skick på sig genom snörlif; nu blir det svårare för henne att få den rätta hållningen. » » Det är ej min utan hennes fars skull », försvarade sig fru Dreier. » Men om Bertha nu förstår sitt eget bästa, kan hon mycket väl ändå få en elegant figur. » » Jag utbeder mig i hvarje fall anstånd till i oktober; i sommar, då jag j u kommer att vistas en månads tid på landet, vill jag röra mig fritt. » I | r~ " \ I I NI \ _J U | \ | användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas Hon måste se henne ännu en gång, om hon någonsin skulle bli qvitt från denna syn, se henne, om möjligt var, » riktigt ». Bertha hade ej mod att ens i tanken uttrycka sig närmare. (Forts.) Med anledning a f flere inkomna förfrågningar må nämnas, att Johan Nordlings med förra året till den första delen fullbordade berättelse, » Ett storstadsbarn », under det nu ingångna året kommer att fortsättas och afslutas på vår följetongsafdelnlng. Början härmed göres dock ej förrän till våren eller försommaren. " Det var en gång — ". S kymningen, den långa vinterskymningen, har fallit på, snöstormen far ute på gaV tan, slukande ljudet från slädbjellrorna — hvad det måtte vara kallt der ute, januariköld! —, du har tändt den knastrande björkvedsbrasan och sitter nu och — berättar sagor för dig sjelf. inte sant? Skäms du inte, gamla karlen — berätta sagor! Tänk, hvad menniskorna, de kloka, de förnumstiga, skulle le, om de nu finge se dig!
Ständers eger vmpröfwande ^vördsammeligen öfwerlemna. Herr Ueäkor 5ilver8to1pes Förflag förtjenar redan igenom sir amne den alfwarligaste upmärksamhet och den mast sorgfälliga pröfning. Allmänna Upfostran är utan twifwe! af yttersta wigt för Samhällets wäl, och wärdén om densamma det bästa mediet til dest trefnad och den säkraste borgen för dest bestånd. Swensta Folket, som ät den werkställande Magten odeladt öfwerlemnat denna ward, har äfwen den mäst grundade förhoppning til en wis och wördad Konung, at Hans Kongl. Maj.ck at denna Styrelse-gren lämnar all den uplysta och Landsfaderliga omsorg, som stall underhalla närwarande och bereda korumande Slagters förståndsvch kunssaps-odling, karrioti3me och sedlighet. Den af Riksens Ständer antagne Regeringsform har afwen ibland Regerings-Ärenderne utmärkt wärdén om Allmänna Upfostran, säsom et föremål för särflild föredragning. Wara Allmänna UpfostringsAnstalters äldrade stick, deras mindre anwändbarhet til närwarande tid, de förändringar Wetenstaperne, Underwisnings-^cketNoösi, och Upfostran, genom en stigande uplysning i allmänhet undergätt; Den ökade erfarenhet främmande Nationers försök vch uptäckter ästadkommit, alr synes rikta bade omtanka» och hoppet lil förbättringar i wära Laro - Den 14 Mars. e. m. 677 ro-werk och dem rörande författningar, äfwensom til nya inrättningar, der de annu til det Allmannas förlust, l marc Land kunna saknas. I sit lVlemorial har Herr R.eÄor Silverstolpe i allmänhet yttrat föga fortroende til Rikets Underwisnings-Anstalter, och i den deröfwer meddelade Förklaring särskildt nämt de fel han kror sig i nu gällande Författningar hafwa funnit, jemte fältet, at dem i hans tanka rätta. Da Urskorter gar, at inför Riksens Högloft.