Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom kolumner, öfver hvilka skrifves kronor, öre, och på ' utdikning af det stillastående vattnet, plantering första sidan antecknas på öfversta raden: » Inkomaf den osunda jorden hafva de sålunda gjort ster » och på den andra: » Utgifter », hvarefter dessa inskrifvas, hvar på sin sida jämte datum. I denna den beboelig för sina medmänniskor. Men hvad bok antecknas endast hvad som användes i mat detta arbete kostat dem, förstår man först, då och dryck för hvarje månad, och då månaden man inträder på det lilla klostrets lugna kyrär lilländagången, summeras inkomster och utkogård. Graf vid graf har bäddats där åt de gifter i hop hvar för sig, för att man må kunna pröfva om de gå ihop, samt se, hvad hvarje offer, som sumpfebern kraft; de första åren dukade öfver hälften af bröderna under för denmånad kostar. Den andra boken begagnar jag till » mina egna samma, men sedermera hafva de äfven haft den utgifter », linierar upp den på samma sätt samt tillfredsställelsen att år från år se dödssiffran antecknar däri blott hvad jag för min egen del aftaga, och de som sofva den långa sömnen erhållit och användt till kläder m. m. därute hafva ej behöft gå ned i sina, mången Vi komma nu till boken n:r 3, som äfven kan anses för en slags afslutningsbok; den innehåller: gång för tidigt bäddade grafvar, utan att kunna » Utgifterna år 78 ... » medföra medvetandet om uppfyllda plikter — då I denna bok antecknas alla de utgifter, som säkerligen många medmänniskors lif räddats geman just ej kan kalla för » de dagliga », men som nom deras själfuppoffrande verksamhet! förekomma under året, såsom hyra, vedbrand, tjänarnes löner, enskilda uppköp, resor, nöjen m. m. Bokföringen afslutas mycket lätt, då året är tilländagänget, genom att först i hushållsboken summera ihop det belopp man har fått för hvarje månad samt därefter inskrifva dem i boken mr 3. På samma sätt förfares med boken n:r 2, hvarefter man summerar ihop alla utgifterna gemensamt. Hvar och en kan på detta sätt ganska noga få reda på lefnadsomkostnaderna för året.
Danska sidan flere försök till rubbning i hvad, som genom nämnde Freds-tractater blifvit med Sverige öfverenskommel, och mångfalldiga förevändningar till nya pålagor begagnades, — ett förfarande, hvaröfver äfven andra Nationer, och synnerligast de Förenade Nederländerne, som den tiden drefvo den största handeln, och uti serskilda redan år 1558 från Kongl. Danska Regeringen aflålne handlingar, rörande Öresundska tullen, blifvit erkända såsom privilegierade, till åtskillnad från Fransmän, Portugisare, med flera andra icke privilegierade Nationer, funno anledning att sig besvära; — i följd hvaraf de Förenade Nederländerne år 1640, och ytterligare vid det 3 år derefter emellan Sverige och Danmark utbrustne krig, ingingo förbund med Sverige, till tryggande af ömsesidiga rättigheter i Öresund. Sedan å Danska sidan blifvit erkänd tillämpningen af en år 1544 i Speijer, emellan Kejsaren Carl V, såsom Arfherre lill Nederländerne, å ena, samt Christian lif och Hertigarne af Sleswig, Holstein, å andra sidan, slutad Tractat, rörande tullens erläggande i sundet, och Danska Regeringen fastställt en af Holländarne föreslagen tariff för tullens utgörande, återlemnades genom freden i Brömsebro den i3 Augusti 1645 Sverige dess fullkomliga tullfrihet i Öresund och Bälterna för alla varor, utan någon undersökning, och tecknades samma dag i Christianopel en Tractat emellan Danmark och Nederländerne, rörande tuU-umgälderna; varande Allm. Bes v.- och Ekon.-Utskotiets Betänkande, N:o 112. 21 denna Tractat, till grund hvarföre blifvit lagd nyss omförmälde, jemväl år i6/|5 upprättade tariff, förnyad år 1701, efter hvilken tid den, genom lyst öfverenskommelse, varit gällande, intilldess genom en i Köpenhamn den 10 Juli 1817 utvexlad Förklaring af DD. MM.
Om det nemi. är så, att det finnes vissa perioder, då inga capitaler i landet äro att tillgå för näringarnes bedrifvande; om det befinnes vara förhållandet, att vårt lands hufvudnäring, jordbruket, saknar ett af de nödige elementerne, för att kunna frambringa välmåga, nemi. den sjelfständigheten, det medlet att bibehålla en del af ett lifgifvande rörelsecapital i sina händer, och om skatteväsendet är orsaken dertill; så hemställer jag, om någon hjelp finnes för våra financer, utan att göra afseende på skatteväsendet. Nu har jag likväl, med begagnande af de statistiska documenter, som i vårt land äro att tillgå, sökt alt uppställa deras resultater under en allmännare synpunkt, nemi. den af nationel capitalbildning. Jag har de häröfver utarbetade tableauerne, i mina händer; men jag ber att genast få lugna Huset med den försäkran, att jag icke skall företaga någon uppläsning af tableauerne eller ens nämna några siffror derutur till prot., och dermed öka vidden af dess omfång; men jag vill med deras förevisande ådagalägga, att till de grundsatser, jag här kortligen sökt utveckla, har jag icke kommit genom theoretiserande, eller instuderande af andras observationer endast, utan genom att praktiskt lägga fäderneslandets verkliga ställning under ögonen, så godt jag kunnat, med tillhjelp af de vidlyftiga, men till en del ofullkomliga statistiska documenter, vi äga att tillgå. Jag har sålunda för det första sökt göra mig redo för, hvilka landets näringar äro, och för det andra, i hvad mån man kan beräkna huru capitalerne gå emellan dessa näringar, huru vida en och annan näring är så beskaffad, att den möjligen kan behålla hos sig de capitaler den erfordrar, för att drifvas med fördel, och följaktligen, om någon möjlighet för sådan näring finnes, eller ej, att göra några framsteg till välstånd. För att komma till så beskaffade resultater, har jag uppställt samtlige näringarne, så alt de samfäldt kunna öfverskådas, med iakttagande af skillnaden emellan primär production, secundär production och productionens blotta vehikler.
En värd talare bar fästat sig dervid, att genom bestämmande af en pluralitet af sex Bancofullm., som skulle vara ense om beslutet, att Deputerades uppdrag borde upphöra, det skulle kunna inträffa, att ett ständigt ombyte skedde. Jag hemställer till den värde ledamoten, huruvida den följden förekommes, om det blefve stadgadt, alt för Deputerades entledigande endast behöfdes enkel majoritet. Jag tror, att det skulle blifva alldeles samma förhållande. En annan talare har önskat, att vid uttrycket om någon anledning finues, måtte tilläggas ordet grundad. Detta har varit föremål för en längre öfverläggning inom Utsk., och man trodde sig göra bäst med att borttaga detta ord, som fans i § vid dess första uppställning, och sådant af orsak, att man ville undvika de tvisligheler, som säkert ej skola uteblifva med anledn. just af detta ullrycks obestämdhet. Gr. Frölich: Den längre discussion, som förevarit, har upplyst mig derom, att hvad jag tog mig friheten yttra, då jag försl öppnade denna discussion, icke blifvit väsendtligt motsagdt af de följande lalarne. Jag kan icke anse såsom motsägelse, att llr Gripenstedt syntes vilja uppdraga en skillnad emellan opinionen förr och nu i denna fråga, dä man nemi. förr skulle varit alldeles emot all slags vexelhandel och man nu deremot skulle vara mycket benägen derför. Jag tror icke, alt denna anmiirkn. var riktad emot mig, enär jag redan i detta fall bekant mig till den s. k. juste milieun, och aldrig velat motsätta mig vexelhandel såsom en supplementaråtgärd. Men deremot får jag kanske anse såsom en anmärkn. emot hvad jag sagt, dä llr Nordenanckar velat reclamera den afsigt han haft med sin motion, och hvilken han måhända trodde sig se förnärmad genom mitt yttrande. Jag tror mig likväl böra offentligen tillkännagifva, hvad den värde talaren sjelf bäst känner, alt jag icke på något vis misstänker hans afsigter. Jag tror icke eller, att mina ord inneburo någon sådan misstänka.
Uti 6 § hafva Revisorerne, med förmälan, att fångvården tillgodokommit ersättning med 13,671 R:dr 75 öre för de dagsverken, som af femte kronoarbetskompaniet blifvit under året utgjorde vid Eders Kongl. Maj:ts Flottas varf i Karlskrona, hvaremot icke någon godtgörelse erhållits för 2:dra och 3:dje samt 10:de och 11 :te kompanierne, af hvika de 2:ne förstnämnde varit sysselsatte vid Karlsborgs fästningsbyggnad och de sednare vid befästningarne å Waxholm och Rindö samt utgjordt tillsammans 118,033 dagsverken, fästat uppmärksamheten derå, att det vore mindre konseqvent, att godt görelse beredes fångvården för de arbeten, som af kronoarbetskarlarne för Kongl. Flottans räkning verkställas, under det någon ersättning för de dagsverken, som i större mängd utgjordes för försvarsverket till lands eller för fästningsbyggnaderna, icke erhölles, samt att ej ens de genom arbetet fördyrade bevakningskostnaderna fångvården ersattes. Häraf blefve en följd, att räkenskaperna såväl öfver fångvården som fästningsbyggnaderna ej utvisade hvad kostnaden för hvardera i sjelfva verket utgjort, och att 2:dra hufvudtiteln belastades med utgifter, som rätteligen borde drabba den fjerde, ett förhållande, som, ifall denna sednare titelns anslag till fästningsbyggnaderna icke medgåfve någon ersättning till fångvården för ifrågavarande arbeten, lätteligen kunde afhjelpas derigenom, att anslagen till fästningsbyggnaderna höjdes och till fångvården minskades med enahanda belopp. Styrelsen, som lika med Revisorerne anser, att ersättning borde tillgodokomma fångvårdsanslaget jemväl för de kronoarbetskarlar, hvilka sysselsättas vid befästningsarbetena, får, beträffande uppkomsten af det anmärkta förhållandet, underdånigst meddela, att Eders Kongl.
Och vidkommande inberäknandet i lånevärdet af 3 års räntor på intecknade äldre skulder, anser Utskottet någon föreskrift derom ej erforderlig, då icke högre belopp än § af Taxeringsvärdet blifvit tagne till grund för högsta lånesumman. Utskottet har nu utsatt: att i de f skola inberäknas äldre inteckningar, som blifva qvarstående i Panten; och äro derigenom frågorne, dels huru stor summa förut får vara i en Egendom intecknad, dels ock. om antagandet af icke senare inteckningar än efter Banken eller Brandförsäkringsverk, besvarade. Endast jordens värde har Utskottet ansett böra i föreskrifven ordning ligga till grund för lånesummornes bestämmande, och genom tillstyrkandet i i:a Puncten, att endast sudan Jord-egendom pä Landet och i Städerne, hvilken såsom säkerhet för Bancolän är antaglig, får cf RiksgäldsContoiret belånas, lärer frågan om Egendomens natur jemväl anses besvarad. Finnandes Utskottet öfverflödigt, att för Fullmägtiges åtgärder, i den händelse, att en erbuden pant skulle finnas hafva gått i köp för mindre belopp än f af Taxeringsvärdet och att densamma, med behörigt iakttagande af Statens rätt och säkerhet, dertill igke Betä n Landen, N:o <{t 5. 535 kan belänas, föreslå någon serskild föreskrift, då | blifvit antagne såsom grund endast för den högsta lånesutnman. Det tillägg, som vid slutet af 3:e Punden blifvit inom BondeStåndet yrkadt, af orden: att lånen genom uppfyllandet af de i samma punct meddelade stadganden på omkring Ö7 är lic/v ider as j är i nya förslaget, iakttaget. Vid fe Punden är anmärkt: inom Ridd. och Adeln af en Ledamot, att tiden för Ränteoch Capital-afbetalningsliqviden bordt bestämmas till 2 gånger om året; samt inom BorgareStåndet: att, på det
Dykeriets honom erbudna biträde, och i stället om hjelp anlitat annat biträde, än Djkeriets, eller vid bergningen begagnat för tillfället anskaffad redskap, sedermera ser sig nödsakad att påkalla Dykeriet om räddning, skall bergningsprocenten, i sådant fall, erläggas med femtio procents förhöjning emot hvad den fastställda tariffen i allmänhet utsätter. Således, efler dessa båda moment, kommer blott den enkla nig i flen att betalas, då man vägrat emottagande af Dykeriets hjelp, eller tagit till hjelp redskap, sorn ej funnits på fartyget. Uttrycket är ej tydligt nog för att bestämma, när enkla eller dubbla afgifter skola erläggas. Det är ej bestämdt, huru styrkas skall, att man vägrat den hjelp, som blifvit erbuden. Förtydligas icke detta, så kan inträffa, att DykeriBeljeningen säger sig hafva erbudit hjelp, och alt den blifvit vägrad, hvaremot Skepparen påstår motsatsen. Ensamt på den omständigheten beror likväl, örn 5o procents högre afgift skall betalas, eller ej. Jag anser, att Utskotten böra föreslå någon säker bestämmelse i detta afseende. io §. lyder sålunda: Dagtractamentet för DykeriCommissarien, under påstående förrättning, bestämmes till trettiosex sk ill ingar Svenskt specie i Silfver, eller deremot svarande Bancomynt efter gällande cours, samt arbetslönen för det vid bergningen begagnade manskap, efter arbetets mer eller mindre besvärlighet och der - Den «4 Augusti e. m. '49 med förenad våda, icke under sexton skillingär, och icke öfver tjugu fyr a skill ingar silfver för hvarje dag , efter hvilken beräkningsgrund Bolagen jemväl ega att liqvidera det fremmande manskap, som, innan Dykeriet om biträde anlitades, tilläfventyrs varit af Skepparen begagnadt. Om nu en Skeppare, innan han anlitat Dykeriel, accörderat om i R:dr i silfver, eller någon annan summa, så skulle detta manskap vara pligtigt att emottaga sin betalning med högst tjugufyra skillingar silfver.
I en stad. som jag särskildt känner till, öfverlemnades nemi. för ungefär så lång tid tillbaka bränvinsförsäljnings-rätten till några enskilda personer, som i vederlag skulle besörja den staden åliggande skjutsningsskyldigheten och sedermera måste åtaga sig ännu flera kommunala åligganden. Derefter bildade sig bolag, som öfvertogo utskänkningsrätten, men med icke blott den enskilda vinsten, utan äfven uprätthållande af god ordning till ändamål. Sedan nu den nya bränvins-lagstiftningen blifvit införd, och det redan länge varit ett erkändt faktum, att dessa inkomster borde tillfalla städerna, har man börjat deröfver känna en viss afund och ett starkt begär att få vara med och dela detsamma. För sådant ändamål hafva många olika förslag blifvit framlagda; men då en sak klandras i så sins emellan skiljaktiga rigtningar, tror jag man i allmänhet gör bäst uti att låta den tillsvidare förblifva oförändrad. Man har nu i mångå städer blifvit genom denna inkomst satt i tillfälle att uprätta en bättre poiis, att företaga större nyttiga arbeten m. m., som skulle falla tillsammans och gå förloradt, om med inkomsten äfven möjligheten, att upprätthålla de gjorda institutionerna försvunne. Afven må vi besinna, att förmodligen vid nästa riksdag en ny kommunal-lag blir antagen, och det torde vara det klokaste att då, i sammanhang dermed, vidtaga de förändringar, man kan finna nödiga i förevide fall. På alla dessa skäl och ännu många andra, hvarmed jag icke nu vill trötta R. o. Ad., anhåller jag att Ståndet ville, med afslag å den gjorda inbjudningen, bifalla Utskds framställning i denna punkt. Gr. Lagerbjelke: Denna fråga är af ganska invecklad beskaffenhet. Till en början får man icke tro, alt den rättighet till bräm ins-utskänknings-afgiften, hvaraf städerna nu äro i besittning, skulle grunda sig uteslutande på den nya bränvins-lagstiftningen, ty de hafva med all säkerhet äfven förut haft inkomst af bränvinsförsäljningen, ehuru icke i lika vidsträckt mån som nu. Det torde således icke gå för sig att nu helt och hållet borttaga denna rättighet.
Bergslaget äfven erlade fullt markegångspris, emedan skillnaden af särskild anledning tillfälle hytte-egarne under benämning af »hytfe-reveny»; att Bergslaget, sorn sålunda 50 Kongl. Haj.U .Vårf. Proposition, JV:« 9. Josie alla kol-räntorna efter markegångspris, ehuru af nyss omförmälda orsak en obetydlig del af denna lösen ännu ej ingår till kronan, icke hade någon annan nytta eller förmån af kol-räntorna, än den att med större säkerhet kunna påräkna kol-behofvets fyllande för koppar-tillverkningen; att emellertid denna fördels bibehållande vore oundgänglig för kopparverkets bestånd, åtminstone så länge detsamma är hetungadt med en tredubbelt högre skatt än andre bergverk; att då koppartillverknings-qvantitefen, hvilken under åren före 1814 utgjort 2,400 å 2,500
Det ligger, såsom mig synes, en villfarelse uti Utsk:s antagande, att beskaffenheten af Exped.Sekret:s göromål skäligen kan gifva anledning till bestämmande af en lägre aflöning för dessa tjenstemän än för Rådsplatserna i Rikets Kollegier. En D en 3 J uii. 7 hvar torda medgifva, att arbetet inom StatsDepart:ne är af den jemförelsevis stora vigt, att det med all den fullkomlighet, som ske kan, bör utföras, om ej hela den underordnade förvaltningen deraf skall lida. — På det att detta ändamål må kunna vinnas, måste derföre Depart:sChefen vara understödd af biträden i de närmaste tjcnstegraderna, som ega den skicklighet ©cili -embetsmannaerfarenliet, att de till deras befattning hörande ärenden kunna med fullt förtroende till dem öfverlemnas. Genom Exped.Sekret.-lönens bestämmande lägre än Kollegiiltådernas, skall det komma att inträffa, att Exped.Sekret., sedan de någon tid innehaft sina embeten, söka förflyttning till ledamotsplats i något Kollegium. Det vore dock, efter iniu tanka, illa beställdt, om Depart.Cheferne skulle oftare gå i mistning af dessa biträden just då de genom samlade insigteroch erfarenhet förvärfvat större förmåga att gagna. Sådant skulle oundgängligen medföra menliga verkningar för göromålen inom Departma, hvarigenom Depart.Chefernes beskattning, tung nog ändå, skulle blifva ännu tyngre.. Exped.Sekret, lönen har tillförene varit lika med Kollegiiltådens, med hvilka Exped.Sekret. äro vederlikar; men som någon förändrad lönereglering tor K. Kansliet på längre tid icke egt rum, hvaremot Kollegierne i allmänhet på seduare åren, i sammanhang med företagen organisationsförändring fått förbättrade löner, så har deraf blifvit en följd, att Exped.Sekretme, lör att i löneförmåner åter blifva likställde med Råderna, skulle få en procentvis högre tillökning än dessa.
För min del skall jag dock inskränka mig lill den anhållan, att Hr Sandelhjelm, som påstår att premisser och conclusioner i mitt anförande icke quadrera, behagade med uppmärksamhet genomläsa mitt anförande, då sammanhanget emellan premisser och conclusioner förmodligen icke skall undgå honom. Resultatet af de utaf mig utvecklade åsigter var nemi., att undsättning endast i de fall skulle lemnäs, när den genom enskilda specuiationen icke kunde åstadkommas. Jag skulle punkt för punkt kunna vederlägga talaren, men anser mig nu, icke böra göra det, utan skall framdeles iakttaga ett lämpligare tillfälle dertill. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kl. 6 på e. m. komme att fortsättas. i6S Den 7 Mari f. m. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., uppläste följande 7 motioner: i. Då jag går att föreslå en förändring af Pr. St:s K i k sg.c o n t or , åsyftande att för framtiden bereda möjligheten af alla skattemedlens afleverering i ett, under R. St:s garanti och vård ställdt, up pbördscon to r, hvarifrån tili Regeringsmakten , efter behof, skulle utbetalas alla de summor R. St. anslå till statsutgifternas bestridande; väntar jag mig, att detta mitt förslag skall anfallas, icke endast såsom en inkräktning på Konungamaktens område, utan äfven såsom stridande emot principen för Statsmakternes fördelning inom de eönstitutionella samhällena rn. m. Jag kommer likväl icke att i detta fall ingå i några vidlyftiga förklaringar, utan anser mig endast böra yttra den öfvertygelse!!, att en klok, rättvis och ordningsälskande regent synes mig med största tillfredsställelse böra öfverlemna åt samma nationens ombud, som utöfva folkets beskattningsrätt, att äfven låta besörja skattemedlens uppbörd; och Konungamaktens befriande ifrån obehaget att finna folket tillskrifva densamma någon, äfven den indirectaste andel i de vexationer, oordningar, balancer m. m., som inom denna del af statsbestyret understundom förefalla, synes mig snarare böra vara ett föremål för dess egen önskan.
Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda memorial, N:o 27, med förslag till ändring i Riksdags-Ordningens 14 §, angående representalions-rättighelen för Stockholms stad, hänvisades till Constitulions-L Lskottet den af Ridderskapet och Adeln såsom dess gemensamma tanka förklarade anmärkning, att Utskottets berörde förslag är oanlagligL S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Be-villnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 1 och 5 dennes på bordet lagda betänkande, N:o 8, i anledning af väckt moLion om framställande af underdånig anhållan om Nådig Proposition vid nästa Riksdag, med förslag till nödiga ändringar, i afseende å så väl Tullbevakningen sorn de i TullTaxan stadgade förbud och tullafgifter. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Slals-Utskotlets nedannämnde den 5 dennes på bordet lagda utlåtanden; N:o 213, i anledning af väckt motion om ett lån för tillvägabrin gandet af en pensions-förening inom Jönköpings Län; N:o 214, i anledning af väckt motion om ett räntefritt lån för beredandeL af en nödoch frihamn vid Höganäs; N:o 2l6, i anledning af gjorda framställningar om ett lån för uppbyggandet af en ny kyrka i Christinehamn; N:o 217, angående eli föreslaget lån för reparerandet af Catharinas kyrka i Stockholm; N:o 224, i anledning af väckt motion, angående tillstånd för åboerna å åtskilliga lill Kongl, och Ilvitfeldtska slipendii-inrältningen börande hemman att förvärfva sig eganderätt till samma hemman; samt N:o 225, i anledning af väckt motion, angående ändring af stadgandet i Kongl. Brefvet den 14 Juni 1825, rörande åboledige kronohemriians å Öland anslående till boställen åt skollärare. S. D. Föredrogs ånyo och Alerremitterades, till följd af gjorde an - Uih. till R. St.
Län, som föreslagit, att Kungsgårdarne måtte lill Kronoskattehemman försäljas, hvarigenom, efter Molionairens tanka, Kronan erhölle högre inkomst, oberäknadt landets sanna båtnad, förmedelst de inflytande medlens fördelaktiga användande till fonder för Provincial-Banker; samt 4:0. Af Riksdags-Fullmägtigen Jöns Persson ifrån Malmöhus Län, som hufvudsakligen gjort lika hemställan, som Anders Nilssons här ofvan upptagne, i afseende på Kungsgårdarnes försäljning, likväl med undantag af sådane Kungsgårdar, hvilka begagnas af Hans Maj:t Konungen eller dess Familj eller äro antingen till Stuteri eller Schäferi anslagne; hvarjemte Jöns Persson yrkat, dels att alla så väl Domkyrko-som andra Kyrkors hemman må få lösas till skatte med bibehållande af primitiva arrendet eller då hemmanet lill kyrkan donerades, men skattelösen tillfalla Staten, samt dels att alla Militiaeoch Civil-Staternes boställen mätte småningom försäljas; uti hvilka framställningar åtskillige Ledamöter af Bonde-Ståndet instämt. Wid öfvervägande af dessa motioner, hvilka, med hvad i anledning af Herr Robsahms anförande blifvit yttradt hos Ridderskapet och Adeln af Herr Hjärne, Harald, samt Fiiherrarne Boije, Ludvig och Fredric, samt Palmstjerna, Carl Otto, äro till Stats-Utskottet remitterade, har Utskottet inhemtat, att vid 1818 års Riksdag äfvenledes förslag förevarit om försäljning, under skattemannarätt, af Kungsgårdar och Officers-boslällcn. Genom underdånig Skrifvelse af den 11 Junii nämnde år framställde dåvarande Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t täcktes, till utrönande huruvida de fördelar, som genom en sådan försäljning voro att för vänta, möjligen kunde uppvägas af någre dervid mötande betänkligheter, ifrån vederbörande i Nåder infordra alla nödiga upplysningar, på det Stats-XJtskottets Utlåtande Ar:# *25.