Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har dock icke ens vilkorligt understödt förslaget härom, ty medgifvandet, att för befordrings* anstalternas förbättrande använda möjlig besparing å anslaget till ersättning för den högre postlegan, är af intet värde, enär, i följd af skjutslegans ytterligare stegring, snarare brist än besparing å detta anslag är att emotse. Att skjutsningsbesväret i dess närvarande skick innebär ett både moraliskt och ekonomiskt ondt, erkännes ock enstämmigt af alla. Men genom verkställighet af Utskottets förslag vinnes icke någon förändring häruti; ty svårligen lärer vid någon entreprenadstation skjutsen hädanefter, mera än hittills, kunna upprätthållas utan biträde från omkringliggande hemman, vid hvilket förhållande de öfverklagade olägenheterna af de skjutsandes tillhåll å utskänkningsställen och 24 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Utlåtande N:o 8. af arbetskrafters dragande frän jordbruket skola oförminskade qvarstå. Då således genom Utskottets förslag hvarken någon bestämd förbättring i sjelfva befordringssättet eller undanrödjandet af de menliga verkningarne af skjutsens utgörande såsom naturaprestation åsyftas, så inskränker sig verkan af den afsedda reformen egentligen till den enda förändring, att kostnaden för skjutsningens upprätthållande, i stället att hvila på en medborgareklass, fördelas på alla. För att göra denna förändring mindre kostsam för Staten eller, med andra ord, mindre orättvis för de medborgareklasser, på hvilka kostnadsersättningen till större del skulle öfverflyttas, har Utskottet velat hvälfva bördan till en del på trafiken genom medgifvande! af skjutslegans förhöjning ända till 1 i R:dr för hästen per mil, eller tre gånger sä mycket som den för några fä år sedan vid skjutsstationerna; å landet var, och i nödfall med 25 procent derutöfver.
Biskoparna skulle nu föreslå, huru många skolor och gymnasier i riket voro nödiga, hvad der borde läras, huru skicklige lärare kunde erhållas, lika undervisningssätt införas, vidare yttra sig om professorernas antal och löningssätt och, efter brist var på lärda män inrikes, hvarifrån sådana borde inkallas. Biskoparnes svar ”är underligt och enfaldigt;” men deri förekommer en punkt, som för oss är af intresse. De föreslogo nemligen bland annat, att ”professoren i vältaligheten skulle undervisa de studerande att spela komedier”297. Man hade å ena sidan att för detta förslag åberopa exempel från utländska universiteter, under det att å andra dermed endast afsågs att bekräfta en redan häfdvunnen sed. Komediers spelande påbjudes redan i 1571 års skolordning; vi känna ur det föregående, att påbudet efterlefts vid skolorna, och i Upsala hade under Rudbeckii och Messenii ledning både latinska, grekiska och svenska skådespel blifvit uppförda, hvarom mera framdeles. — Gustaf Adolf nöjde sig dock icke blott med att begära råd för undervisningens upphjelpande. Han tog sjelf saken om hand. År 1621 fastställde han professorernas antal till 17, af hvilka 4 skulle undervisa i teologi, 2 i juridik, 2 i medicin, 3 i matematik och 4 i de öfriga filosofiska vetenskaperna; år 1624 d. 31 Aug. skänkte han till evärdlig egendom åt Upsala akademi de Gustavianska arfgodsen (öfver 350 mantal), och dermed var akademiens bestånd tryggadt. Utom denna storartade gåfva gjorde han äfven flera penningedonationer till universitetet för olika ändamål, skänkte dit sitt boktryckeri och stiftade biblioteket. Så är Gustaf Adolf, ”såningsmannen från den framilande stridsvagnen,” den egentlige grundläggaren af Sveriges undervisningsverk; den svenska vetenskapen har lika mycken anledning som den svenska krigaräran att hålla hans namn i aktning. Vi säga den svenska vetenskapen, ty just det att göra den vetenskapliga och litterära odlingen till en svensk var hans ögonmärke.
Slussafgifterna vid Trollhättan äro nemligen: för 10 centner i 6:te klass, öde klass, 4:de klass, 3:dje klass, 2:dra klass, Irsta klass, 11 öre, 22 öre, 44 öre, 66 öre, 88 öre, 1,32 öre, och jernvägsafgifterna på Statens jernbana för icke skrymmande gods och hel vagnslast per centner vid väglängd af 15 mil, Tarif A. Tarif B. 3:je klass. Tarif C. 2:dra klass. l:sta klass. 26, 33, 40, 50, 30, 66, eller för slussafgifterna 12 gånger högre för högsta än för lägsta klass och för jernvägsfrakten blott 2 '/a gånger högre för högsta än för lägsta klass. Då det är Statsverkets inkomster, som så i ena som andra fallet äro beroende af afgifternas belopp, och det, om någon skilnad skall göras, väl icke är skäl att med högre äfgifter belägga åtnjutandet af de fördelar, den kommunikationsled erbjuder. 382 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 158. som är frakten af hädangångna generationers besparingar, än den, för hvars kostnad nuvarande generation skuldsatt sig och efterkommande; samt väl ej kan vara skäl att genom ojemförligt högre afgifter för sjöfarten förminska tillfället till arbetsförtjenst för den tåbamma och idoga folkklass, som dervid söker sin näring, är jag förvissad om bifall till min motion, som är, att Rikets Ständer ville i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla om en revision af taxan för afgifterna af fartyg och varor för passerandet af den under nya Trollhätte kanal-bolags inseende ställda kanaloch segelled. Stockholm den 15 November 1865. Fr. Waern. N:o 158. Af Herr Holländer, 3L A., angående räntefrihei under tre år från och med år 1866 för det till anläggning af BoråsHerrljunga-jernvägen beviljade län af allmänna medel.
Af Grefve Possej Arvid: lika med Motionairen tror jag, att ordentlighet och pålitlighet i penningars förvaltande utgör förnämsta vilkoret förde vid Postverket anställde tjenstemäns duglighet, men jag tror tillika, att dessa egenskaper linnas äfven hos sådane personer, som erhållit deras tjenstemannahildning annorstädes än inom Postverket, och jag inser således icke behofvet eller rättvisan af det stadgande, att vederbörande Autoriteter skola anse såsom incompetenle alla sådane sökande lill lediga sj^sslor inom nämnde verk, hvilka icke förut tjenstgjort såsom Extra-Ordinarier eller vicarierande. Uti andra länder, der man eger ojemförligt större tillgångar än i Sverige lill tjenstemäns pensionerande, är det ganska vanligt att till Poslsysslor befordras sådane Statens tjenare, hvars verksamhetsförmåga väl icke upphört, men som, i anseende till sjuklighet eller andra dylika orsaker, icke längre kunna fortfara med de militära eller civila tjenstbefattningar de förut innehaft; och sådant oaktadt äro dock, enligt hvad Motionairen sjelf ganska riktigt anmärkt, Postinrättningarne i dessa länder 6 Besv. och Oecon. TJtsk. bättre och fullkomligare än hos oss. Erfarenheten vederlägger således Motionairens påstående, att afskedade militair-personers befordran till Postförvaltareoch Post-Inspectors-tjensterna skall leda till Postverkets skada och förderf; för min del kan jag icke eller fästa något afseende åden klagan, sorn föres öfver orättvisan, som härigenom skall vederfaras de så kallade Extra-Ordinarierne i Postverket, emedan jag, å ena sidan, anser dem hvarken mer eller mindre berättigade till befordran, än hvar och en annan renskrifvare, samt, å den andra sidan, så mycket mindre kan medgifva, att genom den antagne och klandrade ordningen vid Postljensters tillsättande, hoppet om befordran blifvit betaget de Extra-Ordinarier, som ådagalagt nit och skicklighet, som jag har mig bekant, att flere Postförvaltare-sysslor blifvit i senare tider anförtrodde åt personer, sora vunnit deras bildning inom Postverket.
Hufvudnumret på utställningen utgjordes af praktfulla fönsterdraperier o c h väggbonader i dukagång m e d skånskt, öfvervägande i blått o c h hvitt utfördt allmogemönster, beställda af baron Bechtolsheim i M u n c h e n samt väl ägnade att inför utlandet m e d heder representera denna gren af svensk konstslöjd. Till slut må nämnas den gammalfranska gobelin, som, i ömkligt skick köpt till underpris i Kairo, numera, mästerligt reparerad af fröken Hamilton, pryder sin plats hvar s o m helst. Väggplanscher för undervisning i kvinnlig slöjd hafva, s o m af annons i dagens nummer synes, af fröken Hulda Lundin utgifvits på Fritzes förlag. Utförda i stora, klara o c h rediga drag, förefalla de synnerligen lämpliga att användas som ledning vid undervisningen i stickning, stoppning, lappning o c h klädsömnad såväl i skolan som i hemmet. K. o p e r a n gaf torsdagen den 28 april » Lohengrin » m e d fru Ellen Gulbranson s o m Ortrud. I plastik, m i m i k o c h vokala resurser afgjordt öfverlägsen rollens förra innehafvarinnor på svensk scen, lyckades h o n emellertid ej framställa den ondskefulla kvinnans demoniska hat fullt så öfvertygande s o m hennes närmaste företrädarinna, fru A d é l e liundberg. Kraftigast i sist nämnda hänseende verkade h o n under första aktens lidelsefulla stumma spel. I andra och tredje akternas effektfulla scener utvecklade fru Gulbranson en förförisk smidighet o c h grace, s o m i förening m e d hennes stolta apparition o c h stämmans bedårande välljud bildade ett helt af oemotståndligt elektriserande art. Telramunds parti sjöngs förtjänstfullt af herr Lundqvist. Kollbesättningen var för öfrigt den vanliga. U t o m fru Gulbransons gästspel ha vi för den gångna veckan äfven att anteckna fröken Petrinis gästuppträdande s o m Julia i G o u n o d s » Romeo o c h Julia ».
Men min lära, den jag åtskilliga gänger bekant, älr helt enkel: att Penn,ingeväsendet mäste befragtas ej ensamt med åsigt af Silfvervärdets förhållande till Papperets, utan äfven i sammanhang med en Stats Näringar: att om det är ett verkligt ondt, att genom nödtvång eller misshushållning förminska det representerande Papperets värde, så är det kanske ett ännu större, att söka gifva det ett högre, genom rubbande af de förhållanden, i hvilka det en lång tid stått tili annan egen, dom. Sluteligen vågar jag anhålla om Återremiss på det Höglofliga Utskottets Betänkande och att dessa mina Anmärkningar måtte la detsamma åtfölja. Grefve von Lantingshausen, Albrecht: Jag kan icke dölja den obehagliga känsla, som hos mig blifvit väckt, då uti ett i dag uppläst Anförande, Götha CanalDisconts Directions förvaltning bljfvit satt i parité sned den af Malmö Disconts. Detta är redan en stor orättvisa; men icke nog härmed-, emot Gö'ha CanalDirection , och dess aktningsvärda Ordförande hafva förklenliga utiåtelser blifvit nyttjade, och den högst sårande tillvitelsen gjord denna Direction , att hafva handlat bedrägligt. Jag förmodar och vågar-hoppas, att måriga af Ridderskapet och Adeln med mig dela misshaget till, de missfirmeliga uttryck och oförtjenta beskyllningar, som i ofvannämnde skriftliga Anförande löre - 238 Den 17 Martil, e. m. komma, och anhåiler i anledning häraf om Herr Grefvens och LandtMarskaikens Proposition på ogillande af berörde yttryck; Flere hördes häruti instämma. Friherre Staél von HolsteinCorfitz Ludvig: Då Grefve von Platen älVen sjelf begär? undersökning, tror jag det vara bäst uppskjuta med allt omdöme öfver de af en Ledamot i FörmiddagsPlenum nyttjide, samt af Grefve von Lantingshausen nu anmärkta uttryck, till dess man får, se, huruvida förhållandet emellan! Malmö och Götha CanalDisconfer kan blifva olika. Emellertid har man sig bekant, att Canal
men, i annat fall, och derest tillfälle sig icke erbjöde att under hand infria obligationerna, borde amorteringen verkställas genom utlottning af det antal obligationer utaf de särskilda serierna, som ansåges böra inlösas; och skulle sålunda utlottade obligationer förfalla till betalning sex månader efter verkställd utlottning; samt ll:o att amorteringsfondens, äfvensom all den i öfrigt vid ifrågavarande statsskuld förekommande förvaltning skulle besörjas af Fullmäktige, hvilka jemväl ägde att, efter omständigheterna och blifvande penningeställning, ej mindre bestämma tiden för upplåningens företagande och lånesummans belopp inom ofvan uppgifna gräns, än äfven föranstalta om uppköp af de för jernvägsbyggnadslånen utgifna obligationer på sätt och å tid sådant lägligast och med största fördel för staten kunde ske, — 60 — Sedan Kongl. Majit genom nådig kungörelse af den 29 December sisclidet år, hvilken den 23 derpåföljde Januari blifvit genom Författningssamlingen offentliggjord, meddelat sin nådiga garanti å den af Rikets Ständer sålunda. beslutade upplåning samt derjemte fastställt Rikets Ständers rörande detta ämne fattade beslut, företogo Fullmäktige, uti särskildt för detta ändamål till den 28 i sistnämnde månad utsatt sammanträde, till behandling frågan om verkställighet af ifrågavarande upplåning; och hade Fullmäktige redan dessförinnan till Kominitterade för ärendets utredande utsett Herr Riksarkivarien Nordström och Herr Handlanden Brinck jemte Fullmäktiges Sekreterare, hvilka vid ett föregående sammanträde aflenmat sitt skriftliga utlåtande i ämnet. Då detta utlåtande hufvudsakligen blifvit lagdt till grund för Fullmäktiges i denna vigtiga fråga fattade beslut och vidtagna åtgärder, anse sig Kevisorerne här böra i korthet antyda de' åsigter, som af Kommitterade härutinnan blifvit uttalade. Den första fråga, Kommitterade underställde Fullmäktiges pröfning var den, mnngående förfaringssättet vid nu ifrågavarande Iåns upptagning».
I förra fallet är anläggningskostnaden beräknad till 1,738,000 Ridr och banans längd till 2 mil 21000 fot, samt i det senare till 1,880,000 Ridr för 2 mil 30000 fots längd. Uti dessa kostnader ingår äfven rörelsematerielen för 258,828 Ridr vid det förstnämda och 283,333 Ridr vid det senare alternativet. Nyttan af denna bibana inses lätt vid betraktande af den bördiga och folkrika ort som den genomskär, samt deraf, att den sätter stambanan i förbindelse med Kri - 120 stianstad, som är säte för Landshöfding och Hofrätt, samt hvarest äfven ett betydligt militär-etablissement med en del af södra Sverges krigsförråder är förlagdt. Genom grannskapet med Blekinge sträcker sig gagnet af denna bana äfven till nämde provins. Genom samlade upplysningar af den för upprättande af förslag till Skjutsinrättningarnes ordnande i riket nedsatta Kommitté är äfven bekant, att landsvägen emellan Kristianstad och Malmö är en af de mest befarna i landet, hvarföre det kan förutsättas, att person-trafiken på en jernbana, som direkt förenar de båda städerna, bör blifva särdeles liflig och i betydlig mån öka rörelsen och inkomsterne på statens Södra stambana. Då dessutom rigtningen af bibanan till Kristianstad på ett tillfredsställande sätt öfverensstämmer med afsigten att utsträcka verksamheten af statens stambanor till folkrika och produktiva orter, anser Kommittéen denna bibana vara förtjent att af det allmänna understödjas, så vidt statens tillgångar det medgifva, hvarföre Kommittéen i underdånighet hemställer, att bolagets anhållan ma af Eders Kongl. Maj:t varda bifallen; underställande likväl Kommittéen Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, huruvida icke samma villkor i afseende pa denna bibanas understödjande borde fastställas, som bolaget för banan emellan Borås och Härljunga i underdånighet föreslagit och här ofvan blifvit förordade.
Fullmäktige dervid i något afseende öfverskridit sina fullmakter, eller lättsinnigt och utan allvarlig pröfning af tid, omständigheter och vilkor ingått på lånet, eller under den tid, negocia tionerna fortgingo, brustit i förmåga att fullgöra de af Rikets höglofliga, Ständer på Riksgäldskontoret anvisade, mångahanda utbetalningar, så vill det synas, som skulle inför en upplyst och med sakförhållandena förtrogen pröfning all verklig anledning till klander i och med detsamma hafva bortfallit. Herrar Revisorer hafva emellertid betraktat saken ur en annan synpunkt. Hos dem hade »stadgat sig den öfvertygelsen», att Fullmäktige i sitt sätt att tillvägägå vid fullgörande af det åt dem lemuade ansvarsfulla uppdrag icke ådagalagt »ali den sakkännedom och omtänksamhet», som af dem hade kunnat förväntas i betraktande af de nära nog oinskränkta fullmakter, som åt dem i sådant afseende voro gifna, och för att gifva stöd åt denna sin öfvertygelse, eller detta sitt omdöme, hafva Herrar Revisorer angående Fullmäktiges sätt att tillvägägå framställt en mängd anmärkningar, som det nu åligger Fullmäktige att till bemötande upptaga. För dera, som komma att taga kännedom af Fullmäktiges till saken hörande protokoll, skall det snart blifva klart, att större delen af dessa anmärkningar fått sitt upphof sålunda, att då uti protokollen skälen för och emot angående en under öfverläggning förevarande fråga finnas, jemte Fullmäktigebeslut framställda, Herrar Revisorer gemenligen ansett, att hvad Fullmäktige om saken beslutat, icke hade bordt beslutas eller tillgöras, och tvärtom; ett förhållande, som på ena sidan torde få anses ådagalägga, att Fullmäktige, då de förmått betrakta en fråga från dess båda sidor, icke varit i saknad af all sakkännedom och omtänksamhet vid frågans bedömande, och på den andra endast bevisar olika åsigter emellan Revisorerne och Fullmäktige om beslutets lämplighet; hvarvid likväl den erinrau torde tillåtas, att, då Fullmäktige äro underkastade juridisk ansvarighet för sina beslut och åtgärder, Revisorerne till 0det högsta endast äro bundne vid en moralisk ansvarighet för sina anmärkningar. Åtskilliga andra bland dessa anmärkningar åter grundas på faktiska misstag.
Försäljningsmännens och Kedogörarnes i hufvudstaden, äfvensom stämpelpapperskassörens redogörelser skola, försäljningsmännens och redogörarnes inom den 31 Januari och stämpelpappers-kassörens inom påföljande Februari månads utgång, vid den påföljd, som för Landtränteriets redogörelse är stadgad, öfverlemnas till Statskontoret, som, efter emottagandet deraf, låter öfver dem upprätta särskild general-räkning, hvilken sedermera, tillika med samma redogörelser, vid förutnämnda tid jemväl bör till Kammar-rätten öfverlemnas. 3:o Förrådet af stämpelpapper skall inventeras de sista dagarne i Juni och December månader, samt instrumenten deröfver åtfölja de halfårsförslag, som enligt nästföregående 2:dra punkt böra till Statskontoret insändas. 4:o Allmänna tillsynen öfver stämpelpappersmedlens indrifvande och redovisande i behörig ordning åligger i Stockholm Statskontoret och i landsorterna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka myndigheter i sådant afseende böra, genom vitens föreläggande eller andra lämpliga åtgärders vidtagande, tillhålla försumliga redogörare eller tjenstemän att små skyldigheter fullgöra; egande den, som med Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i dylika ärenden icke nöjes, att deruti hos Kammar-rätten i vanlig ordning söka ändring. Sådana mål åter, som angå brist hos redogörare eller försäljningsman å honom anförtrodt stämpelpapper, böra handläggas på sätt och i den ordning, som uti 11 § af Kongl. Instruktionen för Kammar-rätten den 15 Oktober 1831 är för balansmål stadgad. § 14. Allmän tillsyn å författningens efterlefnad. l:o Fiskaler, Kronoåklagare och Stämpelpappers-ombudsmän skola vaka öfver denna författnings efterlefnad samt öfverträdelser deraf lagligen åtala. 2:o Dervid ega de att njuta Kongl. Maj:ts nådiga hägn och beskydd till godo samt skyndsam och kraftig handräckning hos Domare och Embetsmän. 3:o Fmnas desse betjente ej härutinnan fullgöra sina pligter, låte JustitieKanslers-Embetet med dem efter lag och omständigheter förfara.
Verkningarne af den år 1887 inträffade Handelscrisis sträckte sig i så måtto äfven till år i838att Sveriges förnämsta exportartikel Jernet, måste afyttras till nedsatte priser; och då Landel äfven hemsöktes af missvext, som gjorde det nödvändigt, alt importera ett betydligt belopp af Spannmål, kunde, till följd häraf, conjuncturen icke medgifva förstärkandet af Bankens Metalliska Cassa under detta års lopp medelst inköp eller invexling af ädla Metaller från Utrikes Ort. Berättelse aj Banco-Fullmäktige. 29 Men under år i83g j då säkerhet och liflighet i verldshandel återkom och en fördelaktig conjunctur för Jernhandeln uppstod, erhöllo Banco-Fullraägtige följande anbud, angående leveranser af ädla metaller till Banken, nemligen: Den /g April: dels från Herr Hesse i Altona af Silfver till ett belopp af 100,000 R:dr Silfver Specie; dels från ett Handelshus i Götheborg, Silfver till enahanda belopp, eller 100,000 R:dr Silfver Specie, att levereras sist den i5 derpå följde September. Den %5 April: från Directionen öfver Bruksegares Hypotheks-Cassa, af Silfver eller Guld till ett värde af 5oo,ooo R:dr Silfver Specie, att levereras inom den 3o i nyssnämnde September månad, under vilkor, bland andre, alt, derest leveransen till större eller mindre del vid utsatt tid ej blefve fullgjord, Directionen förbunde sig att, från lyftningstill återbetalnings-terminerne, erlägga lill Banken ränta efter jern för hundrade om året å de betingade förskottssummorne, som kunde vara begagnade, och att, sedan hvad Hypotheks-Cassan sig åtagit, blifvit af Directionen fullgjordt, Directionen förpligtade sig alt till lianken, inom den 3o September 1840, ytterligare leverera Silfver eller Guld, motsvarande R:dr 5oo,ooo Silfver Specie, emot rättighet för
Jag kan ej anse della som ett motskäl. Det allvarsammare motskäl Herr Hjerta dragit af 86 §. RegeringsFormen har jag förut sökt vederlägga. Den värde Talaren bar ur Tryckfrihetslagen uppläst åtskilliga ställen, sorn röra periodiska skriftställare, och deraf velat draga den slutföljd, att på en enda skyldighet när, eller anmälan hos HofCanlzleren, desamma icke äro af Tryckfrihetslagen ansedde som varande under en speciel lagstiftning. Jag bör härvid anmärka, alt han öfvergått en hufvudpunkt, som tydeligen ågagalägger tillvarelsen af en speciel lagstiftning för periodiska pressen, och det alltifrån 1810, nemligen alt dubbla böter äro Tidningsutgifvare ålagda i alla de fall, der böter ega rum. I hänseende till Indragningsmagten har Herr Hjerta förenat sig med Grefve Frölich, 378 Den 25 Januari i e. m. och ansett densamma numera såsom likgiltig; men den värde Talaren har för egen räkning tillagt, att han ansåg alltför dyrt, att blifva denna magt qvitt genom densammas försäljande emot tryckfrihetsmålens öfvergång från Jury till Domstolar. Jag har haft flera tillfällen, alt öfver detta ofta förekommande inkast först utlåta mig; men som jag tror det vara af natur, att göra verkan på sjelfvilljande sinnen, så bör icke eller jag tröttna att upprepa, hurusom, så väl i motionen, som uti förslaget helt andra till en del af hvarandra oberoende motiver blifvit uppgifne; och att således hela denna aversions-handel icke har någon grund hvarken i förslaget eller i motionen. Det sista af de föremål, som den värde Talaren omnämner, är den fråga, som han med rätta anser här vara bufvudfrågan, nemligen om Tryckfrihetsmålens återgång från nuvarande Jury till Domstol. Herr Hjerta tror icke, att efter det tjugu-åriga Statsskick, som sedan 1810 års händelser ti 11 vari t, det är rådligt att tro på Domares inviolabilitet. Inför allmänna opinionen finnes icke denna och bör icke finnas; men i hänseende till Styrelsen är det nog till garantien, att den finnes under ett annat namn, under det nemligen af oafsätt/ighet.