Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten redan yttrat i afseende på angelägenheten att söka uppräthålla Skånska Sienlcols-Verket, få Utskotten emedlertid, efter inhämtad kännedom derom , att genom fullbordan af en vid Grufvan nödig be - Siatsoch Besväi'S-tJtskottens Betänkanieril 1425 funnen Schacht - sänkning, en betydlig fördel Skulle tillskyndas Verket., till Riksens Höglofh' Ständers bepröfvande hemställa, om icke, då kostnaden dertill, till äfventyrs torde uppgå till en summa af 100,000 R.’dr, berörde Arbete kunde genom ett lämpeligt understöd uppmuntras; i hvilket afseende Utskotten vördsammeligen få föreslå, att delägarne i Stenkols-Verket måtte Under den tid, sorn Arbetet kommer att fortgå, eiler i Fern år, räknadt från nästkommande års början, till detsamrnas bedrifvande af Tullmedlen oafkortad! årligen få uppbära det* af Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag Bolaget bevilljade, men i anseende till saknad afsättning å hela den fixerade Stenkols-Qvantiteten af 120,000 Tunnor, ännu icke något attili fullt belopp uttagne Premie-Summa 15,000 R:dr Banco, eller för alla åren sammanlagdt 75,000 R:dr, hvarvid afseende således icke komme att fästas på större elier mindre uppfordring af Stenkol; dock borde efter Utskottets tanka med berörde understöd de vilkor förertaä, att Bolagets ratt till erhållande af Premier, enligt Riksens Ständers beslut vid sednaste Riksdag, för Utförsel af Stenkol, borde under tiden till ali Verkan vära hvilande; att Schacht-Sänkningen inom förloppet af de stadgade fem åren borde Vara nedkommen till den andre lindre Kahlflätssen; att Bolaget vid Uttagandet af hvarjé års andel af understödet, borde vara skyldigt Visa, att Arbetet under det föregående året behörigen avancerat, samt att i händelse, vid en slutligt skeende Undersökning, Bolaget skulle beBihang till Rihs St, PrOt.
Om detta varit meningen med nyssnämnde ordförandes besök vid taxis-komitéen, eller att upplysningar hufvusakligen skulle på denna väg till komitéen framkomma, upplyningar, rörande hvilka den skattskyldige icke fått något tillfälle att framlåga sina motskäl; då, långt ifrån att inskränka mig till hvad jag hittills yrkat i denna fråga, skulle jag vara benägen att påyrka förbud för denna ordförande att resa till taxis-komitéens sammanträde, såvida han icke blifvit utsedd till ledamot i taxis-komitéen. Följaktligen kan jag ej heller finna skäl att bestå denna ordförandes resekostnader ersättning af allmänna medel. Gr. Lagerbjelke: Jag har aldrig, på sätt den siste värde talaren påstått, yttrat, att bevis-beredningens förslag icke 202 Deri 18 Maj f. ra. skulle vara fullständigt; utan jag har sagt, att det vore omöjligt, att så vidlyftigt motivera detsamma, att icke mången gång muntliga upplysningar kunna vara behöfliga. Den värde talaren har troligen, — oansedt det förhållande, att vid rättegångar skriftvexlingen är ganska fullständig, — sjelf ganska ofta vid sådana tillfällen begärt muntligt förhör. Såvida man ej vill ingå uti de allra minsta småsaker, kan aldrig förekommas, att, huru än motiveringen må vara uppställd, dock personer, som icke förut deltagit i frågans behandling, vid ett eller annat tillfälle känna sig tveksamme. Yid en domstol går det an att begära mundtligt förhör, men vid en tax:s-komité blir detta omöjligt. Frågorna måste uti sednare fallet genast afgöras utan skriftvexling, utan vidare upplysningars inhemtande; och då kan det vara nödigt att hafva någon närvarande af dem, som deltagit uti sakens första behandling. Hr Hjärne, Harald: Uti bev:s-beredningen blir antag ligen förfaringssättet, att uti de flesta fall kommer denna berednings ledamöter att hafva alldeles lika åsigter; och, i sådant fall, föreställer jag mig, att icke något annat än sjelfva tax:s-beloppet blir uti protokollet infördt. För de fall åter, då nämnde berednings ledamöter äro af olika tanke, är stadgadt, att ordföranden, uti händelse han blir öfverröstad, eger uti protokollet låta införa sin mening i frågan.
Stars-Utskottet förestår, att, till sa wal aflöning för den, i alseende pä tillsynen och wärdén öfwer Slottet nödigblifwande Betjening, som till Slottets underhäll och nödige reparationer i ett för alr och pä samma wilkor, som här ofwanföre rörande Drottningholm blifwit bemstäldt, »nätte anfläs en witz Enmma af 2,000 Rc>r vin äret nämligen i,r»66 Ror 32 tz. Contant, samt Slotts-Förwaltarens Lön zz Ror 16 fl. Jndeldt. Deremot böra jfrän och mod nästa eller igro arö början till Aongl. Stats-Conroirer directe lefwereraa, sa wäl Arrende-Summan för Gripsholms Kongs Ladugärd l,ooo Rdr, som Räman för Ekesägs Quarn, tillika med öfrige Inkomster, soln hittills ingätt lill Slotts Taflan; äfwen soin de Kongs, gärden anstagne Dagswerken böra ifrän nästa ärs början Kongl. Majit och Kronan besparas, samt såsom en inkomst uti Riks-Staten päräknas och up, tagas. Bellevue Lustpark 1809 ärs Stat uptager H4 hwilka bestå af ärlig lön för en ärsrjenaude Trädgärds - Drang, som tillika häller ward och wakt om Husen och Rummen . Z4 r Dräng pä halfar eller öfwer Sommaren . , 27 . Träns p. 81—7^ Den 22 November. 1259 Trc.nSP. 8l Samt till Dagswerken emot redowis ning ' ZZ Rdr H4 Bellevue blef Kongl. Maj:t och Kronans ester framlidne Herr Riks-Rädet och Öfwer-Stäkhällare m. m.
Af de i5oo T:r Korn, som, enligt ifrågavarande Contract bort lefvereras i Warberg, hafva endast 8q6| T:r blifvit aflemnade, hvarigenom Korn måst från Götheborg dit afsändas, med ännu tillagd förlust af Transportkostnadens belopp. 3:o För afslutandet af detta Contract har Herr Kammarherren von Qvanten fått sig tillgodo räkna 2 procent af hela köpesumman med 56o R:dr. Revisorerne anse likväl de kostnader och besvär, hvilka varit förenade med uppgörandet af detta Contract, visserligen det förmånligaste, som för Länets behof blifvit afslutadt, rätteligen bort godtgöras genom ersatt resekostnad och dagtractamente. Då sådant ej skedt, synes likväl provisionen ej bort beräknas högre, än för hvad egenteligen blifvit af Contractet uppfyldt. 4:o Vidare förekommer, att Capitainen Wihlborg uppburit 5ooo R:dr i förskott på ett annat den 11 October samma år ä 2000 Tunnor Korn uppgjordt Contråct, som sedermera blifvit annuleradt, och förskottet beräknadt i liquiden för det föregående af den 28 September. Sjelfva Contractet innehåller väl bestämd och ömsesidig uppsägningsrätt för både Köpare och Säljare; men upplysning saknas å hvilkendera sidan Contractet blifvit uppsagdt. Äfven i sådant fall anse likväl Revisorerne, för deras del, afslutandet af dylika Contracter för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning vara så mycket olämpligare, som de alltid skola medföra osäkerhet, och, vid u ppsä g 11 i n gsrä It i gli e t e ns begagnande, möjeligen äfven menliga följder för Kongl. Maj:t och Kronan. 5:o Uti Nådig skrifvelse af den 14 September 1826 hade Kongl. Maj:t anbefallt Dess Befallningshafvande i Elfsborgs Län, att, till bestämda prisj göra upphandlingar af erforderlig undsätt nings-Spanmål för Länet.
Hufwudgrunderne til en wäl affattad Statsförfattning arv der pä det lorgfälligaste iakttagnc, och fördelningen af ömsesidiga pligter och rättigheter emellan Nationen och Regenten inrättade pä et sätt, at säkerhet och beskydd ritan förtryck kunna winnås af den sednare, dä medel och utwägar bertil stä at erhällas af den förra. Likwäl och dä nägon twekan, för at icke säga oro, bos mig har upstätt wid första päseende af bewillningsmetboden, H 71, hade jag önskat nägon annan utwäg kunnat antagas och följas. Det befarade LrbckrLirg, beskattningssätt, bwarmed trenne Ständ möjligtwis skulle kunna behandla det fjerde, i den händelse tre Ständ skulle afslä hwad et särskildt Ständ häruti» Den Z Juni!. Z43 utinnan yrkat; eller twä Ständ stanna emot twä Stand i det som rörer antingen Statens re^li-r-rnc!^ eller bewillningens derefter lämpande, och Stats utskottet i följe deraf ffulle förökas med .D Ledamöter af hwarje Ständ, för at sedermera sä hela bewillningsfrägan sig updragen: war egenteligen det som mest sysselsatte min ömtäligbet. Men sedan jag nu fatt tilfalle at widare inse i sjelfwa saken, och alla twifwelsmäl i den wägen til den grad blifwit undanröjde, som möjligtwis sakens natur nägonsin lärer kunna medge, för åtkomma fullkomligheten i görligaste ma to nära; sä äterstär för mig ingenting annat, än den önskan, at detta förslag til en ny Grundlag, farväl i anseende til nämnde§, som ock til alla de öfriga: det wil säga i hela sin widd, mätte bli antagen. Härä fär jag ödmjukast anhälla om Herr Ua, ou och Landtmarskalkens proposition til rent bifall. Herr Lilverstolpe, (-nstzf anmälde sig hafwa et anförande til krorocollst» hwilket han anmodade Herr Grefwe körner, äolk (-öran, at upläsa, sä lydande:
Riddaren lyfte Sorgbarn i sin famn och gick ett steg mot Singoalla. Sorgbarn slog sin ena arm kring sin faders hals, den andra kring sin moders. Deras hufvuden lutades mot hvarandra: Erlands bruna lockar blandade sig, såsom fordom, med de svarta böljor, som svallade kring Singoallas panna. Det är tyst i grottan. Hvar äro nu qvalen, vreden, de bittra minnena, som bodde derinne, de hemska suckar, som genljödo der, de vilda rop, som stundom gåfvo sig luft ur Singoallas bröst, då hennes förtviflans börda blef henne odräglig? Nu höras endast milda suckar, sakta snyftningar. Erland lägger sin arm kring Singoallas lif och hviskar – hon hör icke hvad, men det ljuder, som när en vindflägt vaggar sig till ro i björkens krona. Men utanför grottan glimma Assims ögon. Han skär tänderna af smärta. Han vill Singoallas lycka, men för honom, den förskjutne, att se denna lycka! Bättre vore det honom att dö i eld. Singoalla för sin hand öfver Erlands ansigte; hon frågar hviskande, med tårfyllda ögon, ömma underliga frågor: – Hvi är du så blek, Erland? Hvarför vissnade dina kinders rosor? Hvart flydde din ungdom? Jag drömde, att du ännu var sjutton år. O, Erland, har du lidit? – Hvar har du varit så länge, o Singoalla? frågade Erland tillbaka. – Mins du vår lyckas plats, der granen susade, der bäcken sorlade? Ack, granen susar ännu, bäcken sorlar ännu. Det förflutna har återvändt, vi äro åter unga. Kom, Singoalla, låtom oss leka och plocka blommor vid bäckens rand! Mötestiden är ju inne; himmelens stjernor blinka. Ser du dem icke? Erland fattade Singoallas hand och förde henne ur grottan. Knappt tänkande, endast saligt kännande, följde honom Singoalla. Hon vandrade med sänkt panna i svärmisk dröm vid sin riddares sida. Hon såg ej stjernorna, ej träden, mellan hvilka hon skred. O, slute aldrig denna sällhet!
Hr af Klint, Erik, anförde skriftligen: StatsUtsk. har, med afseende, såsom det heter, »å göromåiens beskaffenhet», ansett Exped.Sekret:s aflöning kunna nedsättas från föreslagna 4,500 Rdr till 4,000 Bdr Ernt, eller enahanda belopp, som för äldste Assessorerne i HofR:ne blifvit tillstyrkt. I)et tyckes häraf, som det varit Utsk:s mening att efter göromåiens komparativa beskaffenhet eller vigt bestämma de nya lönebeloppen. Men då göromålen för Hof-Rätts-Råd och för Assessorer i HofR:na äro alldeles enahanda, hade Utslc., efter samma beräkningsgrund och med större skäl kunnat föreslå Exped.Sekretm till erhållande af enahanda lönebelopp, som äldste HofRättsRåd. Lika med dessas embeten upnås Exped.Sekret.graden icke förr, än vid mera framskriden ålder, då anspråken på någorlunda bekymmerfri utkomst äro så billiga som naturliga; och denna lönegrad utgör i allmänhet det mål på tjensteman nabanan, hvaröfver K. Kansliets personal sällan hinner. Också hafva, ända intill embetsverkens under senare tiden efter hand skedda lönförbättring, hvilken dock ännu icke kommit K. Kansli till godo, Exped.Sekret, alltid varit i löneväg lika lottade med sina vederlikar, Eåderne i HofRätter och Kollegier, och till och med derutöfver. På Exped.Sekret:s ansvar hvilar redaktionen af alla från Regeringsmakten utgående författningar, propos. till R. St:r och beslut i särskilda mål; hvarvid mer än vanlig omsorg erfordras, emedan ett förbiseende, begånget i ett StatsDepart., icke kan hjelpas genom anlitande af högre instans.
Men bredvid denna hedervärda kvinnliga flit finnes mycken kvinnlig lättja, och det var den jag karrikerade, icke af illvilja eller okynne, utan rätt och slätt af önskan att » väcka ». Till karrikering höra med nödvändighet öfverdrifter; de användas för att bjärtare framhålla de oegentligheter, man vill till lifs, och ha därigenom sitt berättigande. Fattar man dem, som Ellen Bergström i föreliggande fråga tyckes hafva gjort, alldeles efter bokstafven, förlora de helt naturligt sin rätta karaktär och verka som orimligheter. Min artikel var icke uttrycket för något kvinnohat, utan endast afsedd att vara en » väckare » för dem, som kunde behöfva en sådan. Jag ville påpeka hvarje kvinnas skyldighet att göra gagn i lifvet, det må vara i eller utom hemmet, genom att arbeta eller hjälpa nödställda likar, och därjämte ville jag framhålla nödvändigheten —: — * af att hon i tid rustar sig för ett li f i arbete, på det hon, om och när den stunden kommer, då hon själf måste förtjäna sitt inbjudas vördsamt till ett besök i uppehälle, må kunna, välja en god syssel— belägen i Nordiska museets byggnad sättning och icke vara tvungen att taga till å utställningsplatsen — där hviloplatser och hvad arbete som helst. Inge. toalettrum gratis stå till våra ärade gästers förfogande. Alla utställningsbesökande damer » Iduns salong » Red. af Idun. Kvinnorna S o m margens blomster ... Ett svar. •J-rll aktning för Ellen Bergströms artikel r * • under ofvanstående rubrik i Iduns nummer 20, men något genmäle är den icke, ty den bemöter icke hvad förut i ämnet anförts, utan ger sig in på ett alldeles nytt område.
Konungen en underdånig skrifvelse i den syftning, sorn nu blifvit föreslagen; och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att med Preste-Ståndet i delta beslut sig förena samt för sådan händelse Expeditions-Utskoltet anmodas inkomma med förslag till ifrågavarande skrifvelse. Från lieden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Ulskottets Förslag N:o 134, till underdånig skrifvelse, angående Riks-styrelsens föraade under Hans Maj:t Konungens sjukdom. S. D. Föredrogos Slals-Utskoltels Utlåtanden: N:o 125, i anledning af väckt motion om förhöjning i lösningspriset för inom riket tillverkad salpeter. Bifölls. N:o 124, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandena N:is 42, 43, 71 och 72, angående reglering af utgifterna under ltiks-slatens Andra, Tredje, Fjerde och Femte Hufvud-litlar. Ståndet biföll Utskottets hemställanden: Uti Retänkandet N:o 42, angående 4:de punkten mom. e och 5:te punkten; — uti Betänkandet N:o 43, 2:dra punkten; — uti Betänkandet N:o 71, 20:de punkten mom. C, 2Usta, 23:dje och 53:dje Prot.-Utdrag den 26 September 1857. 543 punkterna, samt Utskottets förslag Nio 1 å sid. 10, 35:te punkten, samt inom. g å sid. 12; — uti Utlåtandet Nio 72, 9:de och llite punkterna, 35:dje punkten, samt om 109,958 R:dr till skeppet Skandinaviens fullbordande.
Riddarh.-Ordm, ehuru icke egande grundlags-natur, har dock af våra statsrätts-lärare, t. ex. Naumann, blifvit, och med rätta, upptagen bland de s. k. konstitutionella stadganden. Det kan nemligen icke för en riksförsamling vara likgiltigt, huruvida en integrerande del af densamma strängt iakttager grundvilkoren för utölningen af sin representations-rätt, eller ock, vare sig af aktning för gammal häfd, af konsiderationer eller af förbiseende, åsidosätter dessa vilkor. Lika litet som inom de öfriga Stånden, ett valdistrikt, som icke eger rätt att utse mer än en representant, får till riksdagen uppsända två, lärer väl en enstaka adelig ätt kunna tillerkännas rättighet att dit uppsända två hufvudman, ättemän eller fullmäktige. Den nu föredragna frågan kan, enligt min öfvertygelse, ingalunda sägas vara i saknad af behörig utredning. Saken har af så väl motionären sjelf som genom de grundliga reservationer, hvilka äro Betänk:t bifogade, erhållit en fullt tillfredsställande och nöjaktig belysning. Om man med frånskiljande af Den 10 Januari e. m. 91 allt hvad som icke egentligen tillhör hufvudsaken, allt, som endast deråt kan gifva en obehöflig inveckling, blott vill uteslutande håda sig till dess egentliga kärnpunkt, så framstår denna snart i ett temligen klart ljus. Hulvudfrågan hlir då helt enkelt denna: På hvad grund var det sorn Johan Nilsson Lilliehöök år 1625 introducerades i Riddare-klassen under N:o 1? Var denria grund någon annan än hans bevisliga och bevista härkomst från Anders Pedersson, hvilken i och genom sin egenskap af Svea llikes Råd beredde sina afkomlinaar berörde hedersrum? Har väl den yngre, från Riksrådets broder Nils Pedersson härstammande grenen någonsin lörmått bevisa, att bland deras förfäder funnits något Riksråd, hvarigenom de således kunnat styrka sin rätt alt intaga säte och stämma i Riddareklassen?
Jag vet ej, hvarföre Kronan skall nyttja ett förmånligare sätt att låta liqvidera sig, än hon på andra sidan vill tillåta. I afseende på hvad Herr Bråkenhjelm anfört, får jag lemna följande upplysning, att nemligen hemmanen, efter Jordeboksvärde uträknadt, skulle utgöra 26 R:dr och 27 sk. ränta, eller efter förvandling, 70 å 80 Daler Silfvermynt. De fordringar åter, som Herrar afWelterstedt och Adlerbrandt äga, uppgå till en summa af 28 R:dr 3o sk., hvarigenom 7^ Dalers brist skulle uppkomma. Om då dessa efter Jordeboken och Mai kegångs värdet öfverblefne 7 eller 8 Daler skulle utbrytas uv de uppgifne henttu attén, så hemställer Den 7 Januarii e, m. jag, hvartill sådant skulle gagna, synnerligen när en sådan liten lägenhet ej är bebygd. Kronan skulle då icke förlora, om Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt presterade Skatterättsfordringar för dessa resterande Daler. Föröfrigt instämmer jag till alla delar med Herr Bråkenhjelm, och önskar, att Ridderskapet och Adeln ville så redigera sitt beslut, att ersättningen utgår efter Jordeboksvärde, uträknadt efter Markegångsvärde Länen emellan. En annan sak blir, om Ridderskapet och Adeln vill instämma i senare delen af Herr Bråkenhjelms förslag, nemligen att bestämma maximum af den summa, hvilken Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt utöfver sina nu ägande Skatterättsfordringar må äga rätt, i händelse sådant för hemmanens fullkomliga utlösande skulle erfordras, att i gamla Skatterättsfordringar prestera. Om Ridderskapet och Adeln skulle behaga så afgöra frågan, blefvo fordringarne betalte och hemmanen kommo åter Samhället till nytta. Förblifver åter redactionen sådan Utskottet föreslagit, eller som Herr Danckwardt önskat, torde nya invändningar och undersökningar ej uteblifva, och saken å nyo dragas under kommande Rikets Ständer, samt dessa å nyo få afgöra, om Staten skall betala hvad den är skyldig eller icke.
Prot. 1840 och 184/• 4 <Saml. 2 A/d. 2j.-clc Haft. 3 18 Statssaint Allm. Besv.- oell Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 128. tillfälle för allmogen att, för en ganska ringa kostnad och möda , erhålla flere sunda och välsmaklige födoämnen, utan äfven väcker hågen för ett mera omsorgsfullt bruk af jorden, samt derföre förtjenar alf uppmärksamhet. Hvad som blifvit yttradt i afseende å 1 och 2 mom. af denna hafva Utskotten tagit i noggrant oinpi öfvande. Utskotten , som hysa den åsigt, alt det i allmänhet bör vara försa ml inga rnes egna åliggande alt, så vidt det är för dem möjligt, sjelfve besörja ordnandet af sitt skolverk, hafva antagit för gifvet, dels att hvarje samhälls-ledamot är skyldig att i sin mon bidraga till folkbildningens framgång, dels ock, att för deri, som i folkskolan njuter undervisning, en afgift hillig!vis bör erläggas; ocb , på grund häraf, få Utskotten, som hufvudsakligen vidblifva hvad de i ämnet redan föreslagit, , likväl med någon förändring uti delaljerne, hemställa att, till lär arnes aflöning, dels ett bidrag af minst 7. och högst 6 sk. B:co bör af hvarje skattskyldig person i församlingarne utgöras, dels en afgift erläggas för hvarje barn, som begagnar församlingens folkskola; dock att till lörsamlingärne sjelfve öfverlemnas rättigheten att närmare bestämma såväl beloppet af nämnde bidrag, . sorn äfven den föreslagna afgiften, äfvensom huruvida denna afgift skall utgå i längre eller kortare terminer.
Sedan Utsk. föreslagit det 1 mom. af denna § att endast omfatta den sä kallade Den 8 Januari f. m. 85 ärliga afgiftcn, så trodde Ulsk. sig böra hänföra sådana städjeconlraeter, der städja endast en gång i ett för allt erlägges, till deni, som kallas köpebref, eller köpeafhandlingar, ehuru icke äganderätten derigenom öfverlätes, och Utsk. trodde således äfven, att dessa conlracter borde pä enahanda sätt charleras. Men sedan R. o. Ad. nu afslagit det första förslaget, hvaraf följden blifver, alt punkten, sådan den nu hefinnes i författningen, kommer att tillämpas för sådana contracler, der en afgift under namn af städ ja, huru hög som helst, erlägges, och att dessa conlracter böra charteras till, 5 proc., så anser jag, att det skulle föranleda till en misstydning, om orden ”eller besittning pä viss tid” inflyta i denna punkt, hvarföre jag anhåller att delta tillägg mätte afsläs. Frih. Raab: Jag är till alla delar förekommen af den siste värde talaren och får förena mig med honom i begäran om alslag. R. o Ad. afslog Ulsk:s i denna punkt gjorde hemställan. 23 punkten, ang:de förändrad lydelse af f. morn. 2 punkten i 7 § af nu gällande författning. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag hemställer, om icke, enligt Svenskt språkbruk, jag vill icke säga i dagligt tal, men i skrift, särdeles när juridiskt ämne afhaudlas, ordet lösören helyder all lös egendom? Då äro äfven, om jag icke misstager mig, skepp, fartyg och båtar lösören; och om man åsyftar att skrifva en Svensk författning, mäste man således förändra den nästföljande meningen till följande lydelse: äfvensom köpeafhandlingar om andra lösören. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag hemställer, om icke i Utsk:s förslag blifvit uteglömda de orden: ”hvilka i säljarens vård qvarstå”; ty meningen är alt få chartan bestämd för sådana lösöreköp, som enligt 1835 års författning ingås.
– Lifligt stod nu för hennes inbillning Unos bild, då han samma morgon, ifrån sit öpna fönster betraktade henne oklädd; och möjligheten at det kunde vara samma person, och at han kunnat berätta något derom, färgade hennes kinder. Hennes far märkte rätt väl denna rodnad, och den väckte nästan misstankar hos honom, at Laura ägde någon bekantskap, med Uno, den hon velat dölja, men vid underrättelsen, at han torde göra en påhälsning funnit omöjligt; dock var han nog skonsam at icke säga något, han kände för väl at alldrig det ordet: du rodnar, blir med nöje afhört, så framt N. B. deri är sanning. Lauras bild förföljde Uno; han drömde numera icke blott sofvande, äfven vakande bortfördes han af ljufva föreställningar, och byggde sig hyddor i arkadiska trakter med sin öma älskarinna. – Sjelfva Gråpojsförlusten var et lappri. – Trolös var likväl denna inbillade sällhet. Stormen samlade sig redan öfver hans hufvud, och den lede fienden, som alldrig sofver, utan går omkring (Leo rugiens, mugiens, quærens, quem devoret) sådde törnen i hans väg. At Uno icke dröjde länge med sin påhälsning hos Öfverste Odalsvärd, är ganska naturligt; redan följande eftermiddagen stod han i svarta siden-underkläder framför spegeln, och justerade sin crépe de coq, updrog den fina skjortkragen en tum högre än vanligt, och jemnade med sorgfällighet sin höga halsduk, samt krökte prydligt de långa snibbarne åt hvar sin sida. Snart var alt färdigt, och han begaf sig åstad. Öfversten Odalsvärd satt i hörnet af sin soffa: klockan var omkring fyra efter middagen; ty klämtningen hördes ännu ifrån S:t Nicolai kyrkotorn.