Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cassör m. m, 367 Revision till både föremål och tid, än som lörut egt rum, har det skett, icke för att undandraga allmänna medels förvaltning hvad slags controll som heldst, oell ej heller för att misskänna sjelfva grundsatsen, att det ju icke må blifva föremål för gemensamma omsorger, att, på det fullkomligaste, utveckla och i dagen lägga Utslagen af Kongl. Majrts och Riksens Ständers gemensamma bemödanden för Statens anseende och Folkets trefnad, uti hvilket syftemål Kongl. Majit icke erkänner någon annans företräde; utan af öfvertygelse och särskildt vid detta tillfälle, utaf en af ämnets behandling hos Riksens Ständer påkallad nödvändighet, om erindran deraf, att Grundlagens bokstafliga innehåll är lika bindande för Rikets Ständer, som för Konungen, och att Folkets frioch rättigheter äro lika tryggade genom upprätthållandet af Konungens constitutionella magt, som genom Riksens Ständers deltagande i Lagstiftning. Nya former, som utan att medföra någon redbar och väsendtlig nytta, endast skulle förlama Styrelsens gång, borde af Kongl. Maj:t med sorgfällighet undvikas, emedan endast en, på förtroendet grundad, och derefter under, hållen öfverensstämmelse emelian Regeringens och den Lagstiftande magtens åtgärder, kan bereda åt Samhället den stadga och varaktighet, åt Medborgaren den säkra trefnad och åt hans krafter den fria utveckling, utom hvilka hvarje rättighet snart inskränker sig till en död bokstaf. Enligt Regeringsformens 64 §. äro så väl Granskning af Ailm. Cassör m. m. Rikets ordinarie Statsmedel och Inkomster, 8om hvad under namn af Extra-Ordinarie Utlagor eller Beviliningar till Stars-Verket af Rikets Sränder anslås, under Konungens disposition, atc till de af Rikets Ständer pröfvade behof, och efter den upprättade Staten anordnas. Icke destomindre hafva Rikets Ständer nu fattat det beslut, att Tullmedlen skola till Riksgälds-Contoiret levereras.
Länshäktet uti Linköping har 12 rum, lillräcklige för behofvet, när de till Pionnier-corpsen samt till korrektions-inrättningarne dömde försvarslöse personer få dit afsändas. Men då sådant ej får ske, utan äfven dessa skola uti det lill ett inskränktare ändamål afsedde häktet förvaras, så måste det blifva öfverfyldt. Olägenheten af trängsel förenar sig med den af sysslolöshet, emedan hvarken utrymmet eller antalet af personal som har tillsyn öfver de häktade, medgifva deras ändamålsenliga och ständiga sysselsättande, hvilket likväl borde äga rum. Men författningen, som härom förordnar, kan ej uppfylla hvad dermed åsyftas, enär den ej varit åtföljd utaf tillökning i nödig uppsigt och nödigt utrymme. De häktades arbete hos enskilte före - 39 kommer blott vissa årstider i ganska inskränkt mått. Förutan sådane försvarslöse, som bordt lill arbetsinrättningar öfversändas, har antalet af de på Länshäktet åren 1833 lill 1837 års slut förvarade dömde, under ransakning eller på högre rätts pröfning beroende personer, öfverhufvud dagligen uppgått til! omkring 40 stycken. För 11 å 12 år sedan, då Länets folkmängd utgjorde 15 a 16,000 personer mindre än nu, var vanliga antalet äfvenväl omkring 40, hvilka båda förhållanden med hvarandra jern förde skulle kunna anses såsom ett säkert bevis på tilltagande moralitet, förbättring uti sederna och allmännare utbredd sund upplysning. Året 1838 bar likväl medfört en större mängd mindre stölder, och förenämde brottslingars dagliga antal har derunder öfverhufvud uppgått till närmare 50 stycken. Lifsmedlens ökade dyrhet under delta år torde vara närmaste orsaken till ett sådant sämre förhållande, helst många af förenämde stölder bestått uti tillgripandet af ätliga varor till ett ringa värde. Emedlertid kan dock häraf slutas, att moraliteten ej visar sig skrida tillbaka, om än den icke går framåt med så säkra steg, som det vore att önska. Norrköpings Stadshäkte förvarar brottslingar från staden ensamt, och är för ändamålet tillräckligt. Uti Norrköping är korrektionshus för qvinnor, hvilka der hållas lill arbete och sedlighet.
Denna omständighet har förekommit 11 evisorerne så mycket mera anmärkningsvärd, som numera egendomen omkring 10 år varit i Institutets vård, och det således med allt skäl bordt kunna förväntas, att densamma under sagde tid blifvit försatt i sådant skick, att afkastningen åtminstone något så när svarade emot jordbruks-vetenskapens framsteg och de uppoffringar. Staten för berörde undervisnings-anstalt fått vidkännas. På grund af ofvanstående förhållande jemte manga flera, hvilka af räkenskaperna kommit till Revisorernes kännedom, vill det synas, sorn vid Institutet vore förbisedd den i Revisorernes tanka riktiga grundsats: att hvarje jordbruk bör så ordnas att detsamma, jemte ett ständigt främjande af jordens ökade produktionsförmåga för framtida utveckling, letnnar sin ägare skälig och sig ökande behållning; och hafva Revisorerne desto heldre ansett sig böra yttra denna åsigt, på samma gång Revisorerne uttala den förhoppning att en förändring i dessa för Institutet mindre fördelaktiga förhållanden må kunna tillvägabringas, som, enligt Revisorernes förmenande, det ingalunda kan vara nyttigt för de vid Ultuna vistande elever att se det hushållningen derstädes är så anordnad, att Institutets omkostnader icke kunna bestridas af dess tillgångar, samt att flera af de detaljer, hvilka i vanliga fall gifva landthushållaren vinst, vid Ultuna lemna förlust. Anslaget till det år 1858 i Jönköping hållna 8:de allmänna landtbruksmöte. redogörelsen öfver detta anslag, som i Kongl. Kammar-rätten ännu ej undergått granskning, har lios Revisorerne ej föranledt till någon erinran. Denna redogörelse utvisar följande förhållande: Debet. Inkomst: Credit. Utgift: Arfvoden och omkostnader m. m 7,302: 2. Till premier för djur, redskap m. m af utmärktare slag 3,549: 29. » dito för slöjdalster 1,000: 13,88 U 64. Aterleverering: Till Kongl. Aoslaget till Trädgårds-föreningens elev-skola. Ö c3 Redogörelsen för detta anslag, hvilken utan anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten och ej heller förauledt till någon erinran från Revisorernes sida, redo - visar inkomster och utgifter sålunda:
Vällofl. Borgare Ståndet —- 5 Ja. Hederv. Bonde Ståndet — 5 Ja, och som Ja således vunnit, kommer den förnyade Redactionen af d. 38 § Riksdags Ordningen att till respective Riks Stånden anmälas för att vid nästa Riksdag sluteligen afgöras. Herr Doctor Wijkman anhöll, att dess reservation, då denna fråga uti Constitutions Utskottet förra Riksdagen förevar, måtte utur dess handlingar utskrifvas och såsom Hr Doctorns särskildta mening medföllja Utskottets memorial rörande detta ämne till respective Riks Stånden. Härmed förenade sig Herr Biskoppen Doctor Nordin och Herr Biskoppen Doctor Tingstadius, som förnyade sin anhållan, att dess särskildta mening måtte till Riks Stånden medföllja. Derefter framställde Herr Grefven och Ordföranden, i anledning af Herr Kammarherren Silverstolpes vid förra sammankomsten väckta motion, den frågan, huruvida antalet af Ledamöter uti Riksens Ständers Utskott kunde förminskas, eller om det nu varande antalet oförändradt borde bibehållas? I anledning hvaraf och sedan Utskot - 56 Den 18 September 1810 tet, efter genomläsning af Constitutions Utskottets vid förra Riksdagen i detta ämne afgifne betänkande, stadnat i den mening, att det endast kunde vara fråga om någon förminskning af Ledamöter i Constitutionsoch Lag-Utskotten, Herr Doctor Wijkman yttrade, det varit väl om, då Riksdags-Ordningen författades, antalet af Ledamöter i Constitutions Utskottet blifvit utsatt till 12, som det förra Constitutions Utskottet föreslagit, men då Herr Doctorn ej ansåge nyttigt att utom behofvet förändra Grundlagar, trodde herr Doctorn för sin del sig böra tillstyrka, att det i Riksdags-Ordningen redan bestämda antalet af 24 Ledamöter bör bibehållas.
Riksdagarue skola hållas i rikets hufvudstad, utom i de fall, då fiendes framträngande, eller pest, eller andra lika vigtiga hinder, göra det omöjligt eller för Riksförsamlingens frihet och säkerhet vådligt. Konungen utsätter då, efter samråd med Riksförsamlingens fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, en annan ort, der Riksförsamlingen bör sammanträda, och kallar den, genom offentlig kungörelse, dit på bestämd tid. § so. I den händelse, att Konungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur riket blifver, åligger Statsrådet att, genom öppet påbud, Riksförsamlingen till riksdag sammankalla; och skall kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men han ändock icke till riket återkommit, tager Riksförsamlingen den författning om rikets styrelse, hvilken den nyttigast finner. § 51 Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att han längre tid, än tolf månader, med regeringsärendena sig icke befattat. § 52. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utlärde Statsrådet kallelse till riksdag, hvilken kallelse inom femton dagar elter Konungens död skall i hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras. Riksförsamlingen eger, utan afseende på något den aflidne Konungens testamente angående riksstyrelsen, att, på sätt Riksdagsordningen stadgar, förordna en, tre eller fem förmyndare, som, under Konungens minderårighet, må i hans namn regeringen efter denna grundlag utöfva. Skulle deri olyckliga händelse inträffa, att den Konungaätt, hvilken arfsrätten till riket uppdragen är, pä manliga sidan utginge, åligger Statsrådet att, inom deu i nästföregående § stadgade lid efter den siste Konungens död, Riksförsamlingen till riksdag sammankalla. Riksförsamlingen skall da ett nytt Konungahus utkora, med derefter lämpad Successionsordning, men med bibehållande af Rikets öfriga grundlagar. § S4.
För detta vidsträckta län är blott en Djurläkare anställd med lön af Staten. Otillräckligheten deraf visar sig ock dermedelst att i Vester-Bergslags fögderi och i Hedemora stad med Näsgårds fögderi enskildt aflönade Djurläkare blifvit anställde, samt att Läns-Dj urläkaren, vid uppkommande allmännare sjuklighet hos djuren inom de särskilda trakterne af hans distrikt, icke med erforderlig skyndsamhet kan hinna att meddela nödigt biträde, oberäknadt att hans resekostnader komma att utgå med högst betydliga belopp till tunga för Staten, eller de enskilde som honom anlita. Fastän, på sätt nyssberördt är, behofvet af flere Djurläkare med enskild kostnad, kunnat afhjelpas i de lyckligare lottade delarne af länet, så kan sådant icke blifva förhållandet inom Österoch Vesterdalarne, för hvilka länsdelar en Djurläkare inom hvardera vid sådant förhållande väl kunde anses behöflig. o I hvardera af länets städer finnes ett apothek. A Smedjebacken är äfven ett sjelfständigt apothek samt i Leksand ett filial-apothek under det i Falun. Barnmorskor äro anställde i städerne och äfven i länets socknar med undantag af några, der allmogen ännu ej kunnat bibringas öfvertygelse om angelägenheten af deras biträde. Landsh.-Emb. uli Slom Kopparbergs län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Stora Kopparbergs län. Fattigvård. I allmänhet lyckliga helsoförhållanden hafva medgifvit, att Sundhets-nämnderne icke utvecklat någon afsevärd verksamhet, ehuru de fästat städernes innevånares uppmärksamhet på angelägenheten att genom snygghet å gårdarne och i bostäderne afvärja anledningar till uppkomsten af smittosamma sjukdomar. I den mån de upplysningar i afseende på fattigvården, hvilka uppgifvits såsom föremål för denna berättelse, kunnat blifva tillgänglige, äro de sammanfattade i härvid bifogade tabell N:o 13. Falun i Landskansliet och Landskontoret d. 23 Maj 1862. OLOF af GEIJERSTAM. P. de Laval. B. N. Holmberg. Stora Kopparbergs län. Tab. N:o 1. 19 Tab.
Det vore kanske förminligast för dessa stackars lastdjur, som trala för födan, att paradisdragteii ännu vore p8 modet; som det nu ar, skulle icke ens en Arkimedes ' skarpsinnighet förslå till att räkna ut, huru de f2 resterande kronorna m3 kunna tänjas ut till anskaffande af nödig beklädnad. Och p5 en affärslokal Iiöfves det dock att vara väl och ordentligt kladd; priiicipalcriia skulle vara föga bel3tiia med motsatsen. Vi vilja ej neka till, att afveii iniiigen arbetsgifvares stallning ar tryckt den dag, som är; men tillit oss blott fråga, hvarför, om inskränkningar och besparingar måste företagas, de, sisoiii vanligen sker, just maste koncentreras p3 de qviriliga bitradena? Och livad skola vi val saga om desse penningcfurstar, som Icfva i sina stitliga palats, der den mest slösande och yppiga prakt öfverallt möter ögat, der kräsliga rätter, kostbara viner och utsökta toaletter höra till ordningen for dagen, der allt hvad lifvct eger af förlustelse, af njutning och behag skäiikes i bräddfulla bagare2 Jo, vi skola saga, eller om ickc vi, så de, som efter oss komma, att denna ursinniga lyx delvis är stulcii af de fattiga arbeterskornas lefvebröd, att detta öfverdad ar ett brott! Men Iåtom oss, oni möjligt, tala med lugn on1 saken! Vore det val för mycket begardt, att den arbetande qvinnan erhölle en ringa andel af principalens öfverflöd, ickc för att föra ett slösande lif, utan for att ega sin tillräckliga bergning? Huru rik skulle hon ej vara, huru skulle ej hennes bedröfliga tillvaro kunna onigcstaltas, om hciincs lön förhöjdes endast med den summa. som liar strös ut blott för ' att tillfredsstalla cn stundens nyck eller af det lumpna begäret att öfverglänsa andra!
Bäddning på sank mark: 36,600 sträckfot, å 2 R:dr 40 öre per fot 345 87,840 105,549 50,625 70 Stängsel: 67,500 famuar, å 75 öre —- Summa kostnad för sådana arbeten, som bero på inarkens beskaffenhet 1,870,926 41 Ofverlty&gnail. Skenor, 405,000 sträckfot, vägande 21| # v. v. per fot Expropriationer. Fyra 3:dje klassens stationer, vid Wänge, Åland, Wittinge och Sala, å 15,000 R:dr Tre 4:de klassehs stationer, vid Klvsta, Björnlunda och isätra, å 9,000 R:dr För ingeniörs-arfvoden, provisionel byggnader samt för oförutsedda händelser 59 Summa kostnad R:dr R:mt , — 4,217,239 _ Gör 750,398 H:dr per mil. Bilt lill «. St Prut 1802 8 186$. Litt. MM. Kostnadsförslag för jernväg från OdonScllä eller Skörs ta till Gran, 2 mil 8,689 fot ' PlaBieriiigsarbeten. 1 och för banvallens utjeranande ertordras 30,021 kub.-f:r skärningar samt 66,954 kub.-f:r fyllningar. Af skärningarne utgöra: 2,925 kub.-f:r berg, å 25 R:dr 2,402 kub. f:r jord, som forslas 500 fot, å 5 R:dr 4,796 kub.-f:r, som forslas 1,000 fot, å 6 R:dr 11,038 kub.-fr, som forslas 2,000 fot, å 7 R:dr 7,660 kub.-f:r, som forslss 3,000 fot, å 8 R:dr 1,200 kub.-f:r, som uppläggas, å 4
läsarinnor med några små uppsatser, som, tillämpade i praktiken, skola visa, att man med ringa kostnad och alltid med vinst kan drifva denna lilla » binä- ring », och mången gammal gumma skulle, om hon förstode sig rätt på saken, kunna hafva sin goda bergning af ett eller annat tjog höns. V i skola då först se till, huru nu i allmänhet hönsen skötas, och hvad vinst däraf kan uppstå. Då man lägger sig till med höns, köper man ofta en eller ett par här, andra där, oftast utan att veta ens deras ålder, långt mindre om de äro flitiga äggläggare. De inspärras — nej förlåt! — insläppas sedan 1 det för dem bestämda » hönshuset », som vanligen utgöres — åtminstone på landet — af en af ribb gjord afplankning i ladugårdens mörkaste hörn och ofta nog går buren ej längre ned än på halfva väggen, hvarigenom det i buren blir så mörkt, att bönsen om vintern blott lemna sina pinnar för att söka få någon föda, som tillsättes dem på golfvet, där någon rengöring aldrig på vintern kommer i fråga. Att de under sådana förhållanden skola vantrifvas är naturligt, och de » hämnas » också detta på det enda sätt de kunna • — genom att ej lägga ägg förrän fram på våren, då ljusare dagar locka dem ut i det fria. Knappast något af våra husdjur är för sin trefnad och afkastning så beroende af ljus och renlighet som just hönsen, och det är därför ej underligt, att man, med de begrepp man ofta, — för att ej säga oftast, har om dessa djurs kraf på skötsel, får så dålig afkastning af dem, hvilket gjort, att många eljes praktiska och förståndiga personer fått sådant förakt för dem, nämligen då det ej är fråga om ägg, ty sådana vilja de nog hafva. Första vilkoret för en rätt hönsskötsel är, att man skaffar dem en ljus och varm bostad. En med kreatur besatt ladugård är härtill nog tjänlig, men då skall hönshuset göras vid ett fönster åt söder samt räcka från golf till tak och därjämte vara så stort, att man får beräkna 2 kvadratfots golfyta för hvarje höna.
Bes voch Ehoru-Ulskottens Utlåtande, N'.o 2o5. g flutit., och ej den summa, som blifvit såsom sådan afgift vederbörande påförd; men hvaraf en del af en eller annan orsak ännu icke utgått, få Utskotten, som, med afseende å de upplyste förhållandena, anse någia ytterligare åtgärder icke vara af nöden, för att bereda Rolehållaine vid Westerbottens Regemente tillfälle att utbekomma ersättning för de ifrågavarande rolefrihels-raedlen, tillstyrka, att hvad i afseende härå blifvit anmärkt, icke måtte föranleda lill någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida; men då de enahanda medel, som utgått eller utgå för år 1840 och påföljande år intill nästa Riksdag, blifvit uti den vid innevarande Riksmöte uppgjorde Stals-reglering uppförde såsom en Statsverkets inkomst, och äro tagne i anspråk för andre ändamål, så att de icke kunna, jemlikt 1 3 §. nli Kongl. Majts förenämnde Nådiga Instruction, till Rotehåliarue utbetalas; finna Utskotten det väl vara nödvändigt, på det Rotehåliarue må komma i åtnjutande af deras rätt uti omförmälde hänseende, att Rikets Ständer meddela ett årligt anslag, motsvarande de rotefrihets-rnedel, som från Länen till Statsverket inflyta; dock som frågan härom tillhör StatsU (skottet v tpsamt att behandla, kommer delta Utskott att derom meddela serskildt Utlåtande. * Slutligen och med afseende å hvad här ofvan blifvit utredl och anfördt, hemställa Utskotten, att den framställning, som blifvit gjord , rörande det förhållande, att Kongl. Maj:t förordnat, det berörde rolefrihets-medel skulle från Stats-Contoiret utbetalas, då deremot Rikets Ständer bestämt ett årligL anslag, motsvarande samma medel, att från Riksgälds-Contoiret utgå, icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 28 Maj j 84 * - Hill. till n. St. \ STOCKHOLM, Kongl. Ordens-B oktryckerietj 184 *•
Då jag genom min Embets-befattning är i tillfälle att känna nu nuvarande förhållandet, tror jag mig deremot pligtig upplysa, att Fånge-antalet på Fästningame uppgick den sista Martii till 1057, och ehuru genom den betydliga utvidgning rummen i sednare tider fått, 1130 nu sammanlagdt på alla Fästningame kunna rymmas, voro således ändå endast 73 rum ledige, hvilket utrymme ganska säkert innom loppet af året upptages , då ingen ytterligare möjlighet till förökadt Fänge-utrymme på Fästningame migvetterligen gifves; men om ock Fångarne skulle på Fästningame kunna logeras, kunna de likväl icke der finna den, både för deras Moralitet och Physik så nödiga sysselsättning, som behöfves. De hufvudsakligaste Arbeten, som på Fäst* ningarne kunna förekomma äro Byggnader, och desse bero af de vanligen knappa Anslagen, sorn icke lemna tillfälle att begagna det nu så ökade Fånge-antalet: Dessutom äro desse Arbeten i sin natur periodiska och kunna endast den kortare tiden af året bedrifvas, hvarigenom de den längre tiden lemna Fångarne sysslolöse. Om Personer , som blifvit beröfvade friheten, skola kunna jämt sysslosättas, lärer det nödvändigt böra ske med Ma - I Den 2? April. 511 nufactureller Fabriks-Arbeten, och desse fordra vidiyftige localer , som Fästningarre ej äga, och som näppeligen der kunna beredas. Desse skäl lära betydligen visa nödvändigheten af Corrections Inrättnitigarnes skiljande frän Fästningarne, och anhåller jag derföre att denna min Anmärkning, i händelse af åtarremiss, må fä åtlélja Utskottets Betänkande. Grefve v. Rosen, Axel-. 1 öfverensstämmelse tned hvad Herr Sparre anfört, lår jag upplysa att Marstiands, Elfsborgs och Götheborgs Fästningar äro så upplyllde, att utan nya Logementer kunna icke flere Fångar der inrymmas och på Elfsborg öfverstiger deras antal Garnizons-styrkan. Friherre Stael ven Holstein, Corfitz Ludvig:
Raab omföfmält, i nu gällande bränvins-förfallning; men om man läser denna författning och jemför den med de äldre, så finner man tydligen, att ifrägavar:de § endast har afseende på de fall, då en större qvantitet bränvin afsändes till salu från en >ort_ till en annan; ty §:n är så upställd, att man måste fatta honom på detta sätt. Men ifrågavar:de §, som Särsk. Utsk. föreslagit, uptager stadganderne i så stor korthet, att man icke kan läsa dem i deras sammanhang och således icke af dem draga den slutföljd, som man i alla tider gjort. Det hade fördenskull varit önskligt, att Utsk. bibehållit den ordställning, som finnes i de äldre författningarne;dä hade man varit van vid dess tillämpning och vid dess utöfning. Genom den förändrade redaktion, som §:n erhållit, är den, efter min öfvertygelse, sådan, att den kan tillämpas alldeles - tvert emot hvad jag förmodar varit Särsk. Utsk:s mening. Det var ett fel, att jag förra gången, då jag hade ordet, icke inskränkte mitt yttrande till det bränvin, som transporteras landvågen några mil; men detta var dock min mening, och jag får erkänna, att jag gerna medgifver att stadgandet, angående skyldighet att förse sig med laga bevis om bränvinets tillverkning inom landet, må qvarstå för den, som vill transportera varan sjöledes, emedan jag anser det vara lättare att på denna väg insmuggla bränvin från utrikes ort. Gr. Lagerbjelke: Att denna § för det närvar:de endast är upställd med afseende på inom riket tillverkadt bränvin, kommer deraf alt Utsk. icke föreställt sig, alt det skulle finnas annat bränvin i landet, än sådant, som der vore tillverkadt. Derföre hafva också de bestämmelser, som finnas i denna §, endast afseende på nämnde förhållande, och derföre finnes jemväl stadgadt, att så snart bränvin fores saltsjö-vägen, skall det vara försedt med tullförsegling.
Jag genomsökte de andra lådorna, i tanke att jag hade lagt den på ett annat ställe, och att jag blott mindes fel i fråga om platsen. Jag genomsökte min byrå, till och med mina bokhyllor. Omöjligt. Den var ingenstädes till finnandes. Jag förstod alltså, att jag icke längre var ensam. Det fanns någon i denna afstängda våning, några steg ifrån mig, någon, som gått dit in, och som alltså när som helst kunde komma tillbaka. Besynnerligt nog var det dock ej detta, som närmast sysselsatte mig. Att jag ej var ensam, var tydligt nog. Men hvad jag grubblade öfver, var, hur nyckeln kommit ur min låda. Ingen hade sett, när jag en gång lade den dit. Ingen kunde ens veta, att jag tagit ur den, eller att den öfverhufvud var gömd. Själf hade jag icke återsett den sedan begrafningsdagen, och om den nu satt i låset, måste den alltså hafva blifvit stulen. Ett ögonblick funderade jag på att beväpna mig och gå in för att jaga ut den objudne gäst, hvilken troligen nu som bäst undersökte mina hemligheter. Men jag kunde ej besluta mig härför, utan ehuru ingenting kunde förliknas vid den tortyr, som jag nu af idel obeslutsamhet ålade mig själf, stannade jag i stället kvar och afvaktade, hvad som komma skulle. Jag vågade ej längre promenera på golfvet, emedan jag då alltid åtminstone under något ögonblick skulle blifva tvungen att vända ryggen åt denna dörr, bakom hvilken hemligheten var gömd. Jag satte mig i stället, så att jag kunde se låset. Jag tog ej mina blickar därifrån, utan fixerade oafbrutet nyckeln, hvilken på ett nästan öfvernaturligt sätt syntes mig hafva kommit på sin plats i dörren. Jag lyssnade på hvarje ljud, hörde aflägsna steg i trapporna, röster, som talade i angränsande våningar, steg, som trampade golftiljorna öfver mitt hufvud. Det knäppte i väggarna omkring mig, drog i skorstenspiporna, smällde i stenläggningen under mina fönster. Intet ljud undgick min till det yttersta skärpta uppmärksamhet. Min nervositet var uppdrifven till en sådan grad, att en verklig uppenbarelse ur andevärlden knappast skulle kunnat försätta mig i starkare själsskakning, än hvad jag redan var.