Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gustaf: Jag förenar mig i Hr Lilljehööks förslag, att R. o. Ad. måtte nu genast bifalla Utsk:s tillstyrkande i afs. å UnderOfficerarnes löneförhöjning, men som Utsk. föreslagit denna endast till % af hvad K. M. äskat, vågar jag yrka, att Betänk, måtte återremitteras i den mening, att R. o. Ad:s beslut att bifalla Utsk:s tillstyrkande i afs. på UnderOfficerarnes löneförhöjning, ej må hindra Utsk. att tillstyrka och Ståndet att besluta, när Betänk, åter inkommit, den återstående fjerdedelen. Hr Bildt, Knut: Jag instämmer i yrkandet om återremiss af Betänk., emedan jag der saknar bland dem, som skulle komma i åtnjutande af förhöjning, corpserna på Gottland. Jag tror icke att de varit ihågkomne vid detta tillfälle, ty de stå icke uptagne i K. M:s propos. På det att detta må blifva förändradt, anser jag Betänk, böra återremitteras. Frih. Tersmeden: Det är visserligen sannt, att StatsUtsk. tillstyrkt endast af hvad K. M. föreslagit, men jag hemställer till eder, mine Hrr, om man icke bör låta sig nöja dermed. Jag befarar att, om man kan lyckas komma så långt som att f af den af R. St:r beslutade lönetillökning beviljas för detta år, af hvilket redan mera än hälften ligger bakom oss, detta är allt hvad som kan vinnas. Frih. af Ugglas: Ehuru de förhöjningar, StatsUtsk. för ifrågav:de corpser föreslagit, icke upgå till det belopp jag anser vara förtjent och nödigt, vill jag dock, af det skäl Hr Lilljehöök anfört, icke motsätta mig att R. o. Ad. bifaller Utsk:s Betänk, i denna del, ty genom återremiss deraf eller bifall till det förslag, Hr Brakel framställt, kunde frågan komma under vidlyftigare behandling, och det dröjde då alltför länge, innan dessa corpser finge Den 16 Juli. 383 sin förhöjning.
Denna anmärkning måtte otvifvelaj^tigt funnit sitt stöd deri, att Utskottet icke i slutmeningen af den föreslagna underdåniga skrifvelse!) närmare angifvit beskaffenheten af de tjenstebefattningar, till hvilkas bestridande qvinna skulle kunna användas, än medelst uttrycket “hvartill qvinna kan pröfvas lämplig11. Utskottet föreställde sig likväl, att, derest Utskottets förslag af Rikets Ständer godkändes, den underdåniga skrifvelse!) skulle komma att upptaga jemväl motiver, hvilka, såsom Utskottet i sitt Betänkande försökt, lemnade ledning i nämnda hänseende, ett förfarande, som iakttagits vid många tillfällen, då Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält behofvet af genomgripande förändringar i någon vigtig organisationsfråga; och Utskottet föranlåtes erinra, att icke något enda af de i förevarande ärende uppställda motförslag frigjort sig från en sådan obestämdhet, som den nyss antydda, enär i intetdera saknas uttryck sådana som: “beställningar, till hvilka hon kan anses lämplig“; “möjligen med någon utvidgning emot hvad.hittills varit henne medgifvet“; „till hvilka hon anses kompetent“; umed flera verk och inrättningar, till hvilka hon kan pröfvas lämplig“sådana ijenstebefattningar, hvilka lämpligen kunna henne anförtros, såsom åtskilliga räkenskapsverk11; “större utsträckning än nu fallet är“; Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 75. 3 “med flera 'allmänna inrättningar, derinom lämplig verksamhet kari henne anvisas1'; “t. ex.“; — o. s. v. I sjelfva saken åter hafva visserligen anmärkningar blifvit framställda, åsyftande alt ådagalägga olämpligheten deraf, att qvinna bekläder åtskilliga uppräknade embeten, som antingen äro för benne alldeles opassande såsom militär—läkarens, eller sådana som, enligt grundlagens föreskrift, endast kunna förvaltas af män, såsom statsrådets, domarens m. fl. dylika, som af vissa talare framhållits.
Ijärnted f;afroe SHSi i underdånighet anhållit, att de rotering&erfättningar, forn af ^oflmtedlen bora utgå, öfwer allt i Dvifct måtte beftämmaö till 50 Slifédaler SSanco årligen för I)watje hel rote, famt faflftällaö att gälla t fem eller tio år, od) att, wid flutet af ben tidrymd, för f)wil!cn Denna beräfningögrund blefwe arn tagen, ^ongl. $9}aj:t, uppå Dfwer^oji^irecteuré^mbetetö underdå* niga anmälan, täcfteö pröfwa, ^uruwiba någon förändring i fagde grund må anfeé nödig, famt förordnande i detta affeende för ytterå* gare fem eller tio år meddela; od) borde omförmäla erfättning af pojtmedlen utbetalad §. 76. ii sfprattte, €fter öfwerwägande af l)wad å^ongl. 3ftaj:t, i anledning af de ,n9<u"c’ bejlut, font wid fifta Dcifödag widtagité, om difponibla i\ungögårdarö famt ^ronoparferö od) Allmänningar^ anwäitdande till €fplantering för ^ronattö väfning, uti aflåten ^ådig ©frifwelfe bedagat till £>fj framvälla, od) hvaruti, enär SStfpmotala å?ungögård i Dflergöthland, hwilfen till ekplantering blifvoit utfedd, federntera jfall befunnits för detta ändamål otjenlig, men ^Bifingéborgd ^ungögård ffulle wara derföre mera pafande, är wordet förejlaget: l:o att Söifpmotala ^ungö< gård, fedan den blifwit jfattlagd, äfwenfont twenne under <28ifingö> borg lydande, på fajta landet belägna, äfwen till ef plantering otjenlig ga Remman <£|Temålett och £önnemålen, fedan ivronotionden blifwit dem åfatt, må, under jfattemannarätt, på öppen auction få förfäljaé till den, font derför erbjöd den f>ögfi:a antagliga i?atte*föpejfilling, att, med g om året, på 6 år erläggaö; od) 2;o att för få wäl de, ge* nom denna förfäljnittg, inflytande ffattcföpefkilltngar, forn de medel, bwilfa i öfrigt för efplanteringen wörö eller blefwe af Siifetö ©tan* der anwifade, jord å SSifittgöö må, efter fyand odj i mått, den emot billigt pris funDe crl;ållaé, af Äongl. ffiiaj:t inköpa*, fot att till ef* plantering anroänDaS; Ijafroe <2Bi, uti ©krifroelfe ben 11 2lugujti ftftliöne åt, fåfom firar f)ätå t unberDånighet anmält, Det (3öi, meD affeenDe å
Sedan Rikets Ständer, med ogillande af hvad Banco-Utskottet, uti Betänkandet N:o r4» tillstyrkt, i afseende på utmyntningsgrundeu af kopparskiljemyntet, förklarat sig anse, att, i enlighet med hvad Kongl. Majit i Nådig Proposition af den 8 Febr. nästlidet år föreslagit, af ett skeppund kop Bihang lill R. St.
Obestridligt är äfven, att skogarnes aftagande varit under de tio sednaste åren större än förut. Hvarje ytterligare förbrukning af skog måste än vidare inskränka det redan allt för starkt arditade obetydliga förrådet. Så länge ännu den omkring bruken boende allmoge äger någon skog alt aflåta lill bergsbrukens bedrifvande erfordras väl icke, att i någon större mån använda de stora bruksskogarne, men sedan allmogens skogar under en lång följd af år för nvssberörde ändamål uppoffrats, lärer väl den dag icke vara synnerligen långt aflägsen, då annan enskildt skog inom den norra och skogrikare delen af Länet icke finnes, än den, som tillhör bruksegendomarne. Till det nu angifna förhållandet med skogarne i Länet hafva skiftesoch stängsellagarne högst väsendtligt bidragit, och, såvidt frågan anaår detta Län, är det af yttersta nödvändighet, att dessa författningar undergå en förändring, så att de icke måtte ytterligare verka till förminskning af skogen och misshushållning med densamma. Utom de omedelbara, i dagen liggande, följderna af den skogsbrist, som redan är för handen och år ifrån år ytterligare tilltager, utöfvar detta förhållande det mest menliga inflytande på folkets hushållning i allmänhet och jordbruket isynnerhet. Den årliga förlusten endast i de dagsverken af arbetare och dragare, som uu lörnötas på vägarne för att på flera 46 mils afstånd hemföra skogseffekter, är oberäknelig. I den sädesproducerande delen af Länet åtgår icke ringa af den vinst, som inflyter genom spanmålsförsäljningen, till uppköp af ved, till och med eländigt stök eller ris, från långt aflägsna orter, och jordbruket går i mistning af den arbetskraft, som tages i anspråk på hemforslingen. De mest behöfliga förbättringar på hus och tak måste åsidosättas för anskaffandet af det ännu mer nödvändiga bränslet. Men icke nog härmed, denna brist inverkar högst menligt på folkets trefnad och moralitet. Den på slättlandet boende allmogen måste umbära alla de fördelar och beqvämligheter, som åtnjutas af skogsbygden.
SD. ^öid ytterligare föredragning af dek till utredande af de ifrån förra Riksdagarne uppffjutne twistiga frågor emellan Bonde, Ståndet och öfrige Respcclive Standen nedsatte Serffilta Utffotts d. 27 i denna manad fattade Besiut, hwarigenom Utskottet ansett sig icke tillhöra, att taga någon Mattning med det fran Wällofl. Borgare - Standel dit remitterade Memorial af Radmannen Kallander, angående yrkande, att Högloft. Ridderffapet och Adeln samt Högwördige Prest, Ståndet, matte med öfrige Husägare deltaga uti uppbyggande och reparation af Kyrkoherde - Capellans - Klockare - Rektors, och Schole-Buggnadcr; fann Bonde-Standet wäl, att bemälte Utskott bade af Ståndets fram.- ställning om Inrättningen af detta Utskott, och de öfrige Standens dertill lemnade bifall, haft skäl till desi meddelte yttrande; Men da ofwannämnde Mo, tion äger gemenskap och star i nära sammanhang med de ämnen, som af saimelige Riks Smnden blifwit öfwerlemnate till Ulffottets handläggning, i samma man, som Bönder kunna äga eller förmärs, wa Hus och Jord i Staden, anser Bonde-Ståndet för sin del lampcligt, och hos de öfrige Respect. Standen wördsamt och wänligen tillstyrker, att hwad Radman Kjellander salunda i fraga ställt afwen matte at det Serffilta Utskottet uppdragas Lt su^ra. klx krotocollo, 6. Lrinlr.mau. Ut - 9Z4 Den 29 Junk,. Ut-rag af prstoeollet, hältet hss <ke-erwär-a Bonde-Gtänbct wit> klrrima Riksdagen i Örebro den 29 ^jumi 18 2. S. D.
Sedan öfver Kongl. Kammar-Gollegii sistberörde beslut, eller att den ifrågavarande räntan borde, såsom odisponerad, Kongl. Maj:t och Kronan tillfalla, innehafvaren af Rannäs Holstagård, dels å egna, dels å Bredaryds församlings vägnar, anfört underdåniga besvär, hade Collegium, uti afgifven underdånig förklaring, hufvudsakligen yttrat: att det vore en så klar och gifven följd, det Capellansbostället Rannäs Holstagård, genom den i vanlig ordning skedda skalteförsäljningen, skulle öfvergå från Kronotill Krono-skatte-natur, att något tvifvelsmål derom aldrig bordt kunna uppstå, och att til! naturen och egenskapen af ett Krono-skattehemman hörer, att enskild man eger sjelfva jorden eller skatterättigheten, men Kronan räntan; att åter, när denna ränta är i annans ego än Kronans, så att jorden tillhörer en, men räntan en annan, har hemmanet natur af frälse-skatte; och att om fördenskull hemmanet Rannäs Holstagårdens ifrågasatte ränta, på sätt klaganderne yrkat, lillegnades församlingen eller innehafvaren af deras genom skatteköpet förvärfvade rätt, så förvandlades med detsamma, hemmanets genom skatteköpet bestämda rätta natur af krono-skatte till frälse-skatte, hvaraf Collegium dragit den slutföljd: att alldenstund Kongl» Maj:t i Nåder utstakat den grund för förhandlingarne emellan Kronan och församlingarne, att deras till Capellans-boställe inköpta hemman skulle, äfven i egenskap af boställe, bibehålla sin rå- och rörs-natur, det ingalunda kunde vara Kongl. Maj:ts mening och afsigt, att, emot förfatlningarne, ett nytt frälse-hemman derjemte skulle tillskapas, till förminskning i Kronans rätt och till förfång för de menigheter, uti hvilkas på den oprivilegierade jorden fördelade besvär Rannäs Holstagård så$om krono-skatte 4 Slats-TJtskottets Utlåtande, ilT\o 158, horde deltaga, utan deremot afsett detta hemmans öfvergång till kronoskatte-natur; förmodande Collegium, att församlingarne, efter erhållen del af Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Bref af den 27 Februari 1830, insett, att frågan icke vidare kunde gå ut på ett vanligt bemmansbyte, utan att församlingarne måst vara beredde att, jemte uppoffringen af det inköpta förmönligare rå- och rörs-hemmanet, äfven, jemlikt Kongl. Majlis
För elfvens uppmuddring till sistnämnda djup voro kostnaderne, uti ett år 1843 al Öfverste löjtnanten O. Modig deröfver upprälladt förslag, beräknade till 12,000 R:dr Banko; men, i anseende till den sedermera inträffade prissle ringen, hade bemälde Öfversle-löjlnant, uti en å samma förslag, under hösten 1855, gjord anteckning, anmärkt, ail kostnads-summan borde förhöjas till 20,000 R:dr Banko, äfven i den olioliga händelse, att uppgrundningen noder den elter kostnadslörslagels upprättande förflutna lid icke skulle lort farit och öka, muddi ings-qv anlileterna. Vid en i sådant afseende, tinder Mars månad sistIdet år, anställd undersökning hade dock utrönts, tilt elivell, (rån öfra ändan al ön ned lill Sågsand, dä ännu var lika djup som år 1842; hvarföre elfvens uppmuddring lil! 10 löts djup syntes kunna verkställas för den sednast uppgifna kostnaden, hvilken med ej mindre än 84,792 R:dr 9 sk. Banko understeg del belopp uppmuddringen lill eli djup af 14 löt skulle kosta, enligt Kotnmissions-landlmälaren T. Snndstr' ins uppgjorda beräkning. 1 anseende till de stora kostnader, som uppmuddrings-arbetets verkställighet till sistnämnda djup skulle Stals-Utskotlets Utlåtande N:o 'I58. 59 medföra, hade Umeå stads innevånare, vid ett i November månad sistlidet år inför Magisiraten hållet sammanträde, antagit det andra alternativet och beslutat att låta uppmuddra elfven till 10 fot, så vida bidrag af allmänna medel dertill erhölles.
St, skulle förbehålla sig att, i van - Den 23 September. lig ordning, deröfver sjelfve besluta och genom detta beslut lemna det förstärkta LagUtsk. en bestämd ledning för sitt arbete. Deremot anser jag det fast omöjligt, att, med den sammansättning, som R. St. för närvar, äga, de skulle kunna med tillbörlig uppmärksamhet besluta om sjelfva redactionerne och, då lagförslaget skulle discuteras inom 4 Stånd, kunna tillse att den ena § i ett cap. icke motsäger en § eller en ordställning uti ett annat cap. o. s. v. En noggrann uppmärksamhet i detta afseende är likväl alldeles oundgänglig, så vida lagförslaget i sin helhet skall blifva antagligt. Således tror jag icke här vara fråga om att delegera någon vidsträcktare makt ät ett sådant Utsk., utan frågan är endast att ä R. Sl:s sida erkänna, att desse 4 Ständ icke hafva den speciella författareoch redactionsförmåga, den skarpsinnighet, och, jag får säga, den talent, som ovillkorligen erfordras, för att skrifva en lag eller till och med sammanjemka de särskilda besluten i dess detaljer. Denna modesti är väl icke alltför öfverdrifven. Vi veta alla, att till och med inom representationer, der det finnes åtminstone lika myeken, ja måhända större förmåga i de fleste fall än inom den Svenske, t. ex. inom Engelska öfverhuset, det inträffar uti hvarje lagstiftningsfråga, att Huset delegerar sin myndighet att slutligen redogöra förslagen, åt några få Husets ledamöter, d. v. s. att Huset förvandlar sig till en comité' med ringare antal ledamöter än sjelfva kammaren, för att med den sednares rätt besluta. Ur denna synpunkt och då jag icke finner, att R. St. i något fall afsäga sig den makt och myndighet, som de sjelfve äga och böra äga, att afgöra ctl framlagdt lagförslags hufvudgrunder, så kan jag deslomindre undgå att ä detta grundlagstillägg tillstyrka bifall, som deruti innefattas det starka correctiv mot allt möjligt missbruk, att om nugot
Och så hade de nickat till hvarandra som tvenne augurer, hvilka lyft på framtidens slöja, förut anat faran och förebyggt den. Och nu sutto de där, hvar och en i sin hybel, och tråkades själen ur sig på denna den odrägligaste af alla öar och denna den odrägligaste af alla sommardagar. Nåja, något måste göras. Hvad som helst. Bara icke sitta inne och stekas, ty det vore till att bli galen af. Så hellre ut, sitta vid stranden, ligga på ryggen i gräset ... På farstuverandan och nedanför den höll lotsåldermansfamiljen middagsrast. Mannen, blond och senig, en äkta ättling af dessa hedna vikingar, hvilka hade sitt ursprungliga hemvist just i dessa nejder, Bohuslän, det gamla Viken, – med små, grå, genomträngande sjögastögon och en i många dödsfaror järnhärdad trygghet. Hustrun, brunett, med ett skarpt tecknadt anlete och en stark, benfull kropp, själfmedveten såsom en välsituerad och ansedd mans maka, med ett visst något af att vara beredd på allt och kunna bära allt, såsom det anstode hustrun till en man, hvilken på första nödsignal ute från hafvet en stormnatt sin plikt likmätigt måste lämna å sido alla hänsyn icke blott till sin varma säng utan ock till vif och barn. Barnen, tolf, tio och åtta år, brynta af sol, stärkta af saltmängda vindar. Mannen satt på verandabänken, hustrun stod lutad mot en af stolparna, som uppburo verandans tak, barnen lekte på gångarna i den lilla täppa, som familjen bestod sig med på den magra stenön och som var upptagen af några simpla blomster samt kökssaker. Tuveson slog sig ned gentemot sin värd, på den andra verandabänken. Han kunde godt fördraga dessa människor, hvilka sutto som själfhärskare på sitt stycke af jordklotet och på ett naturligt sätt visste göra detta gällande; och i dag föredrog han hvilket som helst sällskap framför intet alls.
Biföllos. 27:de §:n. Gr. Mörner: Hvad beträffar det i denna § intagna stad gande om skydd för främmande stats regent, medan han här i riket vistas, vill jag blott anmärka, att detta skydd (— om det är behölligt, vill jag lemna osagdt—) hort bero på den akt och mening, hvari den främmande regenten kommit hit; ty har han t. ex. kommit hit i spetsen för en fiendtlig härsmakt, kan det icke vara synnerligt skäl att skydda honom. Men om ock främmande stats regent skall vara särskildt tagen i hägn, kan jag icke inse behofvet af en lag, som ställer främmande makters sändebud i paritet med Prinsar af det K. Huset. Jag tror, att en sådan lag lika väl hädanefter som hittills är öfverflödig, och anhåller derföre att allt som rör sändebuden må ur §:n utgå, så att den komme att lyda: »Förgriper sig någon, med våld eller annan misshandel, å främmande stats regent, medan han här i riket vistas; dömes till straflarbete på lifstid eller från och med 6 t. o. m. 10 år. Sker dråp, som i 14:de kap. 3idje eller 4:de §:n sägs; miste dråparen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid.» Gr. Sparre: Det är i allmänhet en attention mot främ mande makters sändebud, som vållat att ett högre ansvar sättes för våld mot dem än mot andra personer. I)e anses i allmänhet representera den regents person, hvars angelägenheter de ombesörja, och i de flesta utländska lagar äro intagna stadgande!], likartade med det som förefinnes i denna §. Jag tror att det vore orätt af Sverige att i detta afseende skilja sig från hvad som är vedertaget i andra länder; och anhåller derföre om Hr Gr:s o. Landtm:s propos. å bifall till §:n oförändrad. Hr Ribbing: Jag förenar mig med Gr. Mörner.
Lån hafva ännu tillfällen till tvänue slag. Jag tror således att någon skada icke sker, om vi nu bifalla förevarande Betänkande. Portionen kunde möjligen blifva för stor om alla Lånförslagen skulle företagas på en gång. Herr Manck af Rosenschöld, Eberhard: Alt döma af den siste värde Talarens yttrande, skulle det synas som om man icke önskade annat, än det man ansåg tjenligt för sitt eget intresse. Jag får dock förklara, det jag icke arnar begagna mig af någon af de örnförmälde Låneutvägarne, men förenar mig det oagtadt med Herr Tham uti anhållan att Betänkandet måtte få hvila. Hans Excellence Herr Grefvert och Län dt Mar skalken förklarade, att då flere Ledamöter hegart detta Betänkande ytterligare livilande på bordet, kunde sådant, enligt 49 § Riksdagsordningen, icke förvägras. Föredrogs å nyo ConstitutionsUlskottets den 26 sistlidne November under N:o 5j afgifne och den 17 derpåföljde December e. m. på bordet lagde, Memorial nied ålskilligc Grundlagsändrings-förslag, åsyftande Riksdagsgöromålens förenklande och ordentligare behandling, Riksdagarnes förkortande samt besparing i Riksdagskostnaden. Friherre Ciderström3 Jacob: I samma ämne, som detta, kommer jemväl från ExpeditionsUtskottet om några dagar ett Betänkande i afseende på ordningen för Expeditionen af Riksdagsärenderne. Jag anhåller derföre att förevarande Memorial måtte få hvila på bordet till dess förstnämnde Betänkande inkommer. Herr Rothlieb, Axelj förenade sig med Friherre Cederström. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt detta Memorial ytterligare livilande på bordet, kunde sådant, enligt 49 § Riksdags-Ordningen, icke förvägras. Föredrogs Constitutions-Utskottets den 16 sistlidne December under N:o 61 afgifne och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af tren - Den 5 Februarii e, m. 65 trenne
Danviks Hospital och Dårhus samt Enkhus-Lnrättning: Sedan förra Berättelsen afgafs, har Dårhuset undergått en betydlig invändig reparation, hvarigenom bättre utrymme, snygghet och beqvämlighet för patienterne vunnits; äfven har vid Hospitalet en Schola blifvit inrättad för de derstädes intagne vanföre och blinda barn; för öfrigt hafva dessa inrättningar fortgått i deras vanliga skick. År 1831 egde de en contant Fond af 95,467 R:dr 23 sk. Inkomsterna utgjorde: af Statscassan 3,699 Ridr 24 sk,; räntor af Hospitalets, till ett värde af 4o3,ooo Ridr uppskattade Hemman, jemte arrenden och hyror, 16,205 Ridr 44 sk. 5 rist.; Intressemedel 4>9^7 Ridr 46 sk. 9 rist; samt i Underhållsafgifter och bidrag af enskilte m. m. io,366 Ridr 14 sk. 1 rist.; eller tillsammans 35,229 Ridr 33 sk. 10 rist.; deruti äfven inberäknadt värdet af i Stat årligen anslagne 241 | Tunnor Krono-tionde-spannemål. Utgifterna voro: underhålls-kostnad 21,626 Ridr 34 sk. io rist., reparationer och onera 5,j5g Ridr 33 sk. 6 rist., aflöning 5,746 Ridr 7 rist., samt öfriga omkostnader 2,834 Ridr 6 sk., eller tillhopa 35,966 Ridr 27 sk. 1 rist. Antalet af de vid samma Inrättningar underhållna och vårdade personer har per medium af åren 1827—i83o utgjort 335, och uppgick år 1831 lill 35o, hvaribland 142 karlar och 208 qvinnor. III. Kongl. Serafimer-Ordens Lazarettet är stiftadt år 1782 och hufvudsakligen grundadt på enskilta donationer.
Ut supra, Tx ?rotocoIla 8, L. '1'rLgI.rZK S. D> Widare föredrogs Allmänna Beswärs. och OeconomieUlskottetS Betänkande af d. 2 i denne mänad, angående införsel af utländsk spannemäl, hwarwid Ständet till, alla delar gillade hwad Utskottet förestå gir, och wille BondeStändet i öfrigt 39? Den 4 November. Hfwerlemna ti» Kongl. Majus wishet, och Landsfaderliga omsorg alt i detta ainné widtaga dea åtgärd KonglMaj-t finner med Rikets mål och bätnad mara mast överensstämmande, om hmilket beflut de öf« pige Resp. Ständen genom ProlocollsUtdrag stulls, wördsamr och manligen underrättas. Ut supra. Lx krotocollo 8. bi. IräZärclk» S. D, Till pröfning företog BondeStandet Betänkandet svin Riksens Ständers A manna Veswarsoch OeconvlnieUtssokt d. y sistleone Sept. afgifwit, angående i:o Indragning af KyrkoJnspeclorstjenstcrne uti Skane och Blekinge, 2:0 Utmisrnng af nödig wedbrand ä Presterstapets Annexevch Mensal hemmans skog, och g.o Dagmerkens erhållande af Torpare och Husman inom FörsamlinHarue uti Lunds Stift. Efter behörigt öfwerwägande beflöt Ståndet akt berörde Betänkande bifalla, likwäl med följande förbehåll: Att dä enligt Betänkandet, KyrkoJnspectorerne i deras lifstid stola bibehällas wid deras innehafwande Löneförmoner; sa böra de ock med tjenstebefattningem fortfara sä länge de lönen åtnjuta; Att som 4 § af Presterstapets är 172g erhällne