Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och som Hospital-fondens tillgångar icke medgifva att gälda större eller mindre del af de belopp, hvilka för nybyggnader vid nu ifrågavarande Irenne Hospitaler erfordras, utgörande tillsammans 200,000 R:dr, men behofvet ovilkorligen fordrar, att dessa Statens sjukvårds-anstaller försättas i ett skick, som visar alt vårt land ej eftergifver andra i en ömsint vård om sådane vanlottade medmenniska-, hvilka framför andra fordra en mild och noggrann behandling, har Seraphimer-Ordens-gillet i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte täckas hos Rikets Ständer äska nyssberörda för ändamålet erforderliga summa. Angående åter frågan om beredande af tjenlig hospitals-vård för sinnessjuka från liufvudstaden och dess närmaste omgifniugar, har Kongl. Majit öfver det af Rikets sednast församlade Ständer framställda, ofvan omförmälda förslag inhemtat underdåniga yttranden af Seraphimer-Ordens-gillet, Öfver-Ståthållare-Embetet samt Direktionen öfver Danviks Hospital. Seraphimer-Ordens-gillet har härvid upplyst, att uti Upsala Hospital, beräknadt för emottagande af vansinniga från Uplands, AVeslmanlands, Stora Kopparbergs och Gelleborgs samt norra delen af Stockholms län, för närvarande finnas nära 200 patienter, eller det antal, som i derstädes nu befintliga byggnader kan utan en för de vansinniges kurativa behandling menlig trängsel inrymmas, samt att, då hospilals-hjonens antal årligen ökas, en nybyggnad för berörda läns behof troligen kommer att framdeles företagas, hvilken byggnad dock, med afseende å lokalens vidd och beskaffenhet, ej kan gifvas större omfång än som erfordras för beredande af utrymme åt högst 250 sinnessjuka inom hela Hospitalet; och då detta utrymme är behöfiigt för emottagande af patienter från det för Hospitalet redan bestämda distrikt, samt lokalen icke medgifver uppförande af någon särskild tillbyggnad för Danviks Hospitals behof, har Ordens-gillet afstyrkt bifall till Rikets Ständers framställning.
De klagomål, som spörjas öfver den nya läroverksstadgan, skulle dock sannolikt försvinna, om det funnes en öfverstyrelse, som hade tid Den 13 Juni f. m. 177 f tid att tillse och magt att afhjelpa de fel, som naturligtvis finnas i denna stadga. Mångfaldiga sätt att åstadkomma en sådan institution erbjuda sig. Man kan utvidga nuv:de EcklesiastikI)ep. genom anställande af en särskild byråchef, jemte underlydande tjenstemän. Man kan inrätta ett särskildt kollegium, eller ock ett nytt Stats-Dep., och derigenom skilja undervisningen från kyrkan, fattigvården och helsovården. Derhän tror jag att det en gång skall komma; men jag tror tillika, att det icke skadar, om vi taga ett steg i sender, och mycket vore vunnet, om vi nu kunde komma derhän, att det för undervisningen inrättades en sådan öfverstyrelse, som den vi redan hafva för jernvägarne, telegraferna och t. o. m. för — stuterierna. En sådan öfverstyrelse tror jag vore lätt att inrätta, och att personer finnas, som på ett tillfredsställande sätt kunde bestrida de vigtiga göromål, som i denna befattning komma att åligga dem. Jag tror äfven att denna åtgärd vore bättre, än inrättandet af ett nytt Stats-Dep., alldenstund vi hafva temligen rik erfarenhet om huru ofta departements-cheferna ombytas, och sådana täta ombyten kunna icke vara nyttiga för tillsynen, utan tyckes då bättre vara alt den, som står i spetsen för en sådan öfverstyrelse, är en person, som, stående utanför det politiska lifvets strider, uteslutande kan egna sig åt sitt ansvarsfulla kall. Ett ytterligare skäl för bifall till mitt förslag hemtar jag af ett yttrande, som för en stund sedan fälldes af en ledamot i Ekon.-Utsk:t, att Ecklesiastik-l)ep:t icke hade tid alt granska läroböcker. En öfverstyrelse, sådan jag föreslår, skulle få tid dertill, och det skulle blifva ett af dess väsendtligaste åliggande att tillse att de läroböcker, som användas i skolorna, äro fullt lämpliga. Vid inrättandet af nya embeten plägar man fästa synnerligt afseende vid de förökade kostnaderna.
Stat har bättre bestånd, äfven med ett och annat obetydligt fel i sin Lagstiftning, än om, i afsigt att derigenom vinna fullkomlighet, man tidt och ofta bemödar sig att dem förbättra. Med afseende å dessa Grundsatser företog Beredningen granskningen af de till densamma öfverlemnade anmärkningar. Vid 81 och 83 §§ Regerings-Formen har den anmärkning blifvit gjord, att frågor om förklaringar, ändringar och upphäfvande af Grundlagar, äfven ifrån Riksens Ständers Plena, borde till Constitutions-Utskottet få remitteras och i 81 § den förändring göras, att i stället för orden »Ej må frågor derom i Ståndens Plena väckas, utan anmälas de» skulle denna § så styliseras: Ej må frågor derom, till någon slags öfverläggning, i Ståndens Flenaväckasoch upptagas,utan anmälas de etc.; samt i stället för den 83 §: Frågor rörande Grundlagarnes förklaring eller tillämpning må icke heller någonsin kunna till öfverläggning i Ståndens Flena upptagas, utan anmälas de hos Riksens Ständers Constitutions-Utskott och behandlas i samma ordning som båda näst föregående §§ föreskrifva. Beredningen har ej underlåtit att göra behörigt afseende på de skäl, anmärkaren anfört för de förslag till ändringar, han uppgifvit; men den har icke trott sig kunna tillstyrka något bifall till dessa förslag. Vid den sist förfiutne Riksdagen hade inom Utskottet samma betänkligheter kommit under öfvervägande, men Beredningen påminte sig, att man då ansett Constitutionens esprit vara fullkomligen uttryckt i de stadganden, Grundlagarne innehålla. När Lagstiftaren öppnade ett tillfälle att göra förändringar i Grundiagarne lagligen möjliga, borde hans bemödande å andra sidan sträcka sig derhän, att dylika förändringar, icke allt för lätt eller allt för ofta, kunde för sig gå. Af sådant skäl blef stadgadt, att Motioner till Grundlagens förändring dels endast af enskildte Bilaga J till Mern. N:o 8. 141 personer fingo göras, dels endast hos Utskottet enskildt lingö väckas. I det förra fallet försäkrades
Men den 4des man yttrade sig kunna förse sin hustru med nödigt uppehälle. §4. I anledning af Sal.(ig) fru Hildebrands gåfobref framgafs en lista till upläsande på 15 fattiga personer, som Possessorn af Ericsberg, wälborne Herr David Gotth.(ard) Hildebrand, för i år, takts utnämna til åtnjutande af 100 Rdr, hwilka mellan dem så utdelas skulle, att hwardera fick 6 Rdr 32 s (sk). Rdr lämnades nu til Prosten och de andre 2ne fattigcassans Föreståndare och på hvilken summa de ock nu gåfvo qvittence. Halfva summan kommer att utdelas nästa söndag til de utnämnda 15 personer och den andra hälften fram åt Olofsmässan, i 2ne sexmäns närwaro. § 5. Eric Nilsson i Prästorp och Jan Olsson i Horssnäs antogs till sexmän, den förre i Kyrkooch den sennare i Bålsnäs-rotar, uti deras ställe, som begärt afsked. § 6. Brofogden sades wäl någorlunda gjöra sin syssla, men påmintes dock, att göra densamma bättre. § 7. Jan Jonsson i Mokällan blef på sin begäran från sochnskomakare-wärket entledigad. §8. I anseende til warsamt ringa(n)de med klockorna, förnyades nu församl(ingen)s fattade beslut af d.(en) 17 Mart.(ii) 1771, pag. 349, och efven påmintes sexmännen, att efterkomma, hvad om sammanringningen beslutat blifvit d.(en) 11. Julii 1784 pag. Ur fattigcassan fingo följande torftiga personer pgr. (penningar:
Vidare utarbetades eller förbereddes förslag om kustförsvarets ordnande, om en revision af fördragen med de stora jemvägsbolagen, om en räntekonvertering, om försäkringsväsendet, om dem som återfallit i brott (les récidivistes), om en reform af rättegångsväsendet, om arméns rekrytering och införandet af treårig tjenstetid o. s. v.Men främst af alla reformer stälde Gambetta införandet af scrutin de liste. Den 14 januari 1882 framlade han för deputeradekammaren sitt förslag om författningens revision, der scrutin de liste utgjorde sjelfva kärnpunkten. Det länge närda missnöjet i deputeradekammaren mot Gambetta och hans minister bröt nu ut i full låga. En koalition bildades af högern och yttersta ven-stem i förening med åtskilliga af det moderat-republi-kanska partiets ledamöter. Presidenten Grévys måg Wilson, hvilken allt sedan 1870 varit en oförsonlig fiende till Gambetta, blef själen i denna koalition, som vågade gå anfallsvis till väga, sedan den öfvertygat sig, att Freycinet var villig att blifva Gam bettas efterträdare. Så skickligt leddes koalitionen, att då deputeradekammaren den 19 januari valr^c det trettiotre-manna-utskott, som skulle behandla revisionsförslaget, så valdes 32 motståndare och endast en anhängare af Gambettas förslag. Förslagets och dermed ministérens öde var nu afgjordt. Med okuflig energi och underbar vältalighet kämpade Gambetta för sitt förslag, sina grundsatser och framför allt scrutin de liste. Då han slutat sitt stora tal den 26 januari, utropade en af hans häftigaste motståndare, Clovis Hugues: » Endast Dan ton skulle kunna svara på detta tal. » Ett par timmar derefter hade Gambetta förlorat voteringen och lemnat deputeradekammaren för att till presidenten Grévy öfverlemna sin afskedsansökan. Med jubel helsade rojalister, bonapartister och kleri-kaler Gambettas fall såsom ett nederlag för republiken. Intransigentema och socialisterne helsade det såsom ett nederlag för den lagliga ordningen. » Men det var i Berlin » — så lyda Reinachs slutord — » som belåtenheten var lifligast.
Jag hemställer nu till Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande, om denna visserligen med besvär för mig förknip - pade åtgärd, hvilken icke tillförene någonsin blifvit öfverklagad, och hvilken jag, åtminstone för min del, trott långt ifrån att vara för Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter besvärande, skulle tvärtom i synnerlig nion å alla sidor befordra ordning, säkerhet och tillfredsställelse, må, på sätt tvänne Ledamöter nyss sig yttrat, kunna anses innefatta en sådan pålaga, den man icke Jhäligen kunde ålägga någon Riksdagsman eller en mindre nödig och än mindre billig anJtallt. Den säkra följden deraf har åtminstone varit, att allt ifrån mitt tillträde till RiddarhusSecreteraretjensten, någon anmärkning mot Protocollet, med undantag af en enda gång, icke blifvit vid Protocollsjusteringarne framställd; en omständighet, som just icke torde vara så alldeles obetydlig och hvarigenom tilläfventyrs en oberäknelig tid vunnitsi Då jag förra gången hade äran yttra mig, trodde jag ej, att djscussionen skulle blifva så omständlig, enär frågan var begärd på bordet; men då mig nu lemnäs tillfälle att andraga hvad jag ytterligare kan hafva att, i afseende på sjelfva ämnet, upplysa, torde mig tillåtas, att fästa Rjdderskapets och Adelns uppmärksamhet på Herr Grefve von Schwerins förslag, hvilket synes med all tillförsigt desto hellre kunna antagas som, enär de Protocoll, hvilka skola justeras, en eller två dagar dessförinnan blifva jemte - Den 5 April e. m. te Bulletinerne för samma Plena, uti RiddarhusCanzliet, under vård af en Canzlist, tillgänglige och hvarje Ledamot, som deraf vill sig begag-i na, således äger obehindradt tillfälle att, före justeringen, så väl å nyo öfverse dess egna som genomläsa andras yttranden, någon farhåga icke Synes billigen kunna uppstå för bristande conr troll i afseende å Protocollsjusteringen.
Slottet den stora Deputation, hvilken inför K. M. skulle frambära R, St:s und. tacksamhet för de emot cliolerasjukdomens inträngande i Riket vidtagna åtgärder, R o. Ad:s Deputation återkom kl, ^ till 3 e. m. ,!oeh Ståndet åtskiljdes genast. In fidem protocolli,. F. O. Silfverstolpe* Måndagen den 21 April 1834- Plenum kl. io f. m. Justerades 6 prot.utdr. för d. i5 dennes e. m. Ankom K. M:s HofCanceller, hvilken å Dess höga vägnar afl,unnade 1:0 K. M:s nåd. prop. till R. St., ang:de f. d. allmänna magasfnsfönden och betalningsvilkoren för erhållna spannjnålsunderstöd, samt 2:0 K. M:s nåd. svar uppå R. St:s underdåniga skrifvelse, äng:de riksdagens förlängande. Den nåd. propos. lades på bordet och det nåd. svaret btcf lagdt till handlingarna, såsom icke erfordrande någon H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, tillkännagaf, att, i följd af Jagliga förfall, lediglieter i Utskrn uppstått efter följande R. o. Ad:s ledamöter, nemi.: uti Cons t it. Ut sk. efter Hr Hedenstjerna, Otto, uti Stats.Utsk. efter Hr Lagerheim, Gust., uti Be vil ln. U t sk. efter Gr. Posse, Fredr-, samt uti Oecon.IJtsk. efter Hr Ramsay, Otto Joh. Henr., hvilka ledigheter H. Ex. anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen ersätta. Ånyo föredrogs K. M:s d. i5 dennes e. m. på bordet lagda nåd. skrifvelse till R. St., med öfverlemnande af Lagcommitteens förslag till allmän Civillag. Frih. Boye, Ludv, uppläste följande:
Af hvad jag hort sägas angående förbud emot sådana Varors förbrukande, som äro till införsel i Riket förbudne, kan jag icke öfvertyga mig att verkställigheten deraf vore möjlig, eller åtminstone hade någon bestämd åsigt, ty många saker förfärdigas innom Landet, som fullkomligen likna de Utländska och sjelfva elegancen ligger i denna likhet — Man har trott att controllen emot Utländska Kläders bruk skulle kunna stadgas genom Stämpling — Att den är möjlig det bestrider jag icke, men huru behaglig den vore må hvar och en dömma. Deremot har det undfallit min uppmärksamhet hvad Friherre Boye tillagdt, angående confiscable Varors ovilkorliga utförsel, hvaruti jag instämmer i Utskottets tanka, endast att icke Stockholm och Götheborg må blifva Nederlag för sådana Varor, utan Utskeppningen deraf verkställas ifrån alla Städer, der de blifvit förbrutne. Jag tror, äfven att om Riksens Högloflige Ständer hos /Jen sf rfpril. 49* vår nu varande Allernndigste Konung i underdånighet anhålla om Nådigt förnyande af högstberörde Nådi:;^.' Uppmaning, och Kongl. Maj:t skulle täckas dertill lemna Dess bilall, påföljden deraf ostridigt skulle blifva stor och välgörande. Friherre Boij?-. Est missförstånd af ord bör likväl ej leda till missförstånd i meningar. Jag har icke föieslagit förbud emot att bruka hvad sorn allmänt till Salu utbjudes. Så långt har jag ej gått; emedan Controllen derpå skulle fordra en Fiscalisering, som bief för Allmänheten odräglig; men jag har trott, att man skulle komma till samma ändamål, då jag, lika med Utskottet, begärt undanrödjande af all Laglig försäljning af lurendrägadt Gods, hvaraf sedermera skall följa, att förbrukningen af sig sjelf upphör, åtminstone af de Varor, som en gång blifvit confiscerade och derefter utsändas. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomiae-Utskottets
förhandling lika länge eller längre, har jag inbillat mig att ett teaterstycke icke skulle trötta under en och en half timme. Redan 1872 i ett af mina första teaterförsök, Den Fredlöse, pröfvade jag denna koncentrerade form, ehuru med ringa framgång. Stycket var skrifvet i fem akter och låg färdigt, då jag märkte dess söndersplittrade, gick en enda stor genomarbetad akt om femtio trycksidor och hvilken spelade under en hel timme. Formen är således icke ny, men synes oroliga verkan. Det brändes, och ur askan fram vara min tillhörighet och har möjligen genom förändrade smaklagar utsigt att bli tidsenlig. fostrad, att den kunde sitta ut ett helaftonsspektakel i en enda akt. Men detta fordrar Min mening j vore framdeles få en publik så upp undersökningar först. För att emellertid beutan att släppa publiken ur illusionen, har jag reda hvilopunkter åt publiken och skådespelarne, upptagit tre konstformer, alla hörande under dramatiken; nämligen monologen, pantomimen och antika tragedien, då monodien nu blir monolog och kören blir balett. Monologen är nu af våra realister bannlyst baletten, ursprungligen sammanhängande med den såsom osannolik, men om jag motiverar den, får jag den sannolik, och kan således begagna den XIX med fördel. Det är ju sannolikt att en talare går ensam på sitt golf och läser högt öfver sitt sin rol, att en piga pratar vid sin katt, en mor till sin papegoja, en sofvande talar i sömnen. tal, sannolikt att en skådespelare högt går igenom jollrar vid sitt barn, en gammal mamsell snattrar Och för att en gång ge skådespelaren tillfälle till sjelfständigt arbete och vara fri ett ögonblick logerna icke utföras, endast antydas. Ty då det åt papegojan eller åt katten, alldenstund detta från författarens pekpinne, är det bäst att monoär temligen likgiltigt hvad som säges i sömnen, icke har inflytande på handlingen, så kan en bening och situation, möjligen improvisera detta bättre än författaren, hvilken icke kan på förhand beräkna hur mycket som får pratas, och gåfvad skådespelare, som sitter midt inne i stäm
IS angelägenheter, som äga tillvarelse eller blifvit bestämde genom något Konungens Beslut icke skulle vid Motioner och under Discussioner ens få nämnas; hvarföre hade han då uppgifvit den speciella Casus, då en sådan inskränkning i talfriheten nödvändigt skall äga rum. Regerings Formens 90 §. är visserligen af en större omfattning och kan derföre oftare tvekan uppstå, huruvida den får eller icke får tillämpas, när dess tillämpning af några Riksdagsmän äskas och af andra bestrides. De fall för hvilka denna §. stadgar förfarandet, finnes alla i Grundlagarne upptagne. Det skulle bli för vidlyftigt att här uppräkna dem och sålunlunda analysera §. Men allt synes mig intyga det afsigten med denna , likasom med Riksdags-Ordningens 29, är att bestämma Riksens Ständers handlingssätt i vissa beskrifne fall, men ej att bestämma deras handlings-sätt i Allmänhet vid författandet af Motioner och under Discussioner. Att någonsin, i något annat Jall och pl något annat sätt än Regerings-formen bokstafteligen föreskrifter, frågor, af den natur som 90 de §. uppger, skulla kunna komma under Riksens Ständers eller deras Utskotts ofverläggningar och pröfning, har aldrig jag påstådt. Men jag har påstådt och jag påstår ännu, att med ordet frågor bör förstås något helt annat än tal eller discours, såsom medel att utreda frågor. Med ordet fråga på detta ställe förstår jag hvad man annars kallar ett Mål, en Action. 16 Den 2 Februarii. Något Keit annat är att underställa Riksens Ständers pröfning och afgörande ett Regeringens eller Domare-Magtens Beslut, Utslag eller Resolution.
Af betänk, är nu upplyst att Warbergs stads borgerskap redan bidragit till kostnaden för hamnbyggnaden derstädes med en summa af 35,600 r:dr, samt alt för arbetets fullbordande erfordrades ytterligare 4,400 r:dr, hvilket tillsammans utgör en summa af 40,000 rd:r. Må det förlåtas mig alt jag bär i parenthes nämner, att jag för min del hade öuskat, att alla de medel, R. St. velat anslå till sådana ändamål som dessa, hade blifvit till K, M:s disposition öfverlemnade; ty jag är öfvertygad derom att, med bästa vilja hos R. St. och förstärkt StatsUtsk., det likväl icke är möjligt för dem att fördela dessa medel med den oväld, som det kunnat ske genom K. M., omgifven af sina ansvariga rådgifvare. Nu utgör | af hela summan 26,666 r:dr 32 sk. Deraf har staden Warberg ifrån riksg:s-kont. erhållit 20,000 r:dr och sedermera af K. M. ett anslag af 4,000 r:dr utan återbetalningsskyl dighet. Då brister en summa af 2,666 r:dr 32 sk. i nyssnämn de belopp, sorn skulle utgå i fall man åtminstone denna gången ville följa en antagen princip, som man sä ofta har lemnat åsido. Om man således anser saken vara af den vigt alt uppskofvet af en återremiss bör komma i fråga, så skulle jag anse det billigaste vara att R. St. beviljade 2,666| r:dr såsom ett ytterligare statsanslag utöfver de 4,000 r:dr som K. M. redan bar gifvit ät staden Warberg lill hamnbyggnadens bedrifvande. I händelse af återremiss anhåller jag att detta mitt yttrande mätte få medfölja. Hr von Hohenhausen: Jag observerade icke alt det var en ny motion i denna staisreglerings-fråga om lane anslag som till afgörande för första gängen förekom och att den således mäste såsom sådan behandlas, hvarföre jag får inskränka mig lill anhållan om proposm på återremiss.
Uppbörd: Stats-anslag 24,600: — Arrenden och tomtören 5,463: 58. B alam till år 1859: Balans från år 1857: Skuld 56,400: — Utgifter: Aflöning till tjenstemän och betjening samt pensioner och gratialer 9,007: 51. Dito till arbetsfolket 1,534: 78. Dagsverken och andra kostnader för jordbruket 6,599: 58. Arbetslöner m. m. för byggnads-reparationer 9,111: 1. Inventariers och redskaps anskaffning och underhåll 2,746: 14. Balans till år 1859: Revisorerne hafva icke funnit något att härvid erinra. Haga Kongl, lustslott. Räkenskapen, i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, lemnar följande redogörelse för inkomster och utgifter: — 195 — Debet. Balans till år 1859: Credit. Balans från år 1857: Utgifter: Byggnader och reparationer 1,382: 9. Ved och lyshållning m. m 288: 19. Icke heller hos Revisorerne har någon anm ärkning emot denna räkenskap förekommit. Haga lustpark Af årets räkenskap, med anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, inhemta* följande: Debet: Balans från år 1857[: Uppbörd: För uthyrda och försålda växter m. m 6,202: 9. Summa 6,627: 85, — 196 — Cr edit. Utgifter: Balans till år 1859: Härvid hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Gripsholms KongL lustslott. Dess räkenskap, i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1857: Tillgångar Uppbörd: Stats-anslag 2,550: — Arrenden och hyror 1,051: 28. Credit. Utgifter: Aflöning, pensioner och skrifmaterialier För inköp af materialier och inventarier Diverse verkställda arbeten Revisorerne hafva vid denna räkenskap icke funnit något att erinra. Ulriksdals Kongl, lustslott.
M:t icke förbisåge de med en så beskaffad form för Riks-styrelsen förenade olägenheter och lätt uppkommande vådor, hvilka jemväl allmänt blifvit erkända, men E. K. M:t, enligt Dess läkares intyg, för sin helsås återställande borde från regerjngs-omsorgerna befrias under minst eli år, elier den tiderymd, efter hvars förlopp de förenade Rikenas grundlagar, i händelse Konungen under så lång tid vore af sjukdom hindrad att med regeringen sig befatta, öfverlemnade åt Rikets Ständer och Storlhiuget all taga den författning om Riksslyrelsen, som de nyttigast finna, hade E. K. M:t, som under för handen varande förhållanden ansåge hinder icke böra möta att nyssnämnda åt båda Rikenas representationer förvarade rättighet må, med Konungens samtycke, utöfvas utan afbidan af den tidpunkt, grundlagen ytterst bestämt, funnit sig af sin Konungsliga pligt och den omtanke för de förenade Rikenas väl, som städse legat tiil grund för E. K. M:ts handlingssätt, uppmanad Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvei-'54. 363 alt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på beliofvet och nödvändigheten deraf, alt, för den lid E. K. M:t af Sin iråkade sjukdom förhindrades att Sjelf Riks-styrelsen föra, densamma mätte varda ordnad på eli salt, sorn bättre än den så kallade Interims-regeringen uppfyllde omständigheternas kraf och öfverensstämde med de förenade Rikenas så väl inre sorn yttre, förhållanden; och ville E. K. M:t för sådant ändamål, under fullt förtroende all hos Rikets Ständer finna den samverkan för ett älskadt fäderneslands orubbade välgång, som E. K. M:t ansåge sig alltid kunna påräkna, samt under förutsättning, att den framställning i enahanda syftning, sorn E. K. M:t lill Norriges Storlhing aflåtit, varder af Storthinget bilällen, i nåder föreslå Rikets Ständer att åt E. K.