Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde Proposition till bifall af EkonomiUtskottets Betänkande, hvilken Proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo och bifölls ExpedilionsEtskoltets den 3 dennes under N:o 9 aflåtne, och den 5 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, angående ökadt Canzlibiträde för Correclurläsningen.
Härmed hafva instämt: Bengt Gudmundsson från Hallands, Gustaf Bernhard Appelkvist från Blekinge, Petter Persson från Jönköpings, Andert Nifson från Östergöthlands och Bils Pehrsson från Örebro Län. Stats-UtskotteU Utlåtande, N:o 451. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mars, kl. 1 e, m. Utlåtande, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ett serskildt anslag för befrämjande af göromålens behöriga gång inom StatsContoret, Uli Nådig Skrifvelse lill Slats-Utskollet af den 3:dje innevarande Februari, (intagen under N;o ioo, i 1 Samängen af Bihang lill Riks-Slåndens Prolocoll,) liar Kongl. Maj:t, uppå Dess och Rikets Stals-Contors underdåniga lienställan samt, med afseende å beliofvet af ökade tillgångar för tjenstemanna-personalens aflöning inom bemälde Embets-Verk, i Nåder föreslagit Rikets Ständer, att såsom erfoiderligt anslag lill arfvoden åt en tillökt personal af en Ledamot, en Notarie, en Canzlist och Ivaline Kammarskrifvare, en summa af 3,600 R:dr Banco årligen må, ifrån och med innevarande år till nästa Slats-Reglerings början räknadt, varda vid den nu förestående Extra Stals-RegKringen till Kongl. Majit anvisad.
Men bland dem, som bebo denna gård, ha flere själfva aldrig fått beundra denna vackra utsikt eller fått lyssna till dunkandet af ångbåtens propeller eller till det gnisslande ljudet från den kryssande segelbåtens tackel och tåg. Aldrig — ty de äro elever vid det här förlagda Skolhemmet för blinda äöfstumma. Vi rysa vid tanken på dessa vanlottade barns olyckliga öde, och det är med en djup känsla af beklämning och medlidande, som vi inträda i hemmet. Men väntar du att därinne finna en tryckt och dyster stämning, så misstar du dig storligen. Med ett gladt leende mottages du af de unga, hurtiga lärarinnorna. Barnen hoppa och dansa muntert omkring i rummen. Har du litet » godter » med dig — hvilket icke skadar — så kommer du snart att likna en plundrad julgran, och de små plundrarnas förnöjda miner äro omöjliga att missförstå. Dessa barn, hvilkas öde, om de vuxit upp i en fattig, obildad och må- hända hjärtlös omgifning, varit förfärligt, känna sig här sällan olyckliga, ty människokärleken har, öfverträffande sig själf i uppfinningsrikhet, gjort allt för de små stackarnes fysiska välbefinnande och andliga utveckling. Också äro de små med tacksam tillgifvenhet fastade vid sina välgörarinnor, och när de ringa sig omkring » tant Lisa », krama henne och klappa henne, så synes det, som om de forstode, att det är henne, som de först och främst ha att tacka för allt det goda, de åtnjuta. » Tant Lisa », ja, det är hon, som grundlagt detta enastående hem, det är hon, som fortfarande är dess föreståndarinna och själen i allt det ädla arbete, som här nedlägges. Säkert skall det intressera Iduns läsarinnor att om henne erhålla några biografiska uppgifter. Elisabet Anrep föddes den 21 april 1857 å Skultuna mäs' singsbruk. Föräldrar voro disponenten för nämnda bruk ingeniör Frans Gustaf Anrep och hans maka Julia Anrep, född Horner af Morlanda. År 1859 kom Elisabet med sina föräldrar öfver till Finland, där fadern uppbyggde och blef disponent för en mekanisk verkstad i Björneborg. Från detta år daterar sig barnets första minne.
I 3:dje punkten tycker jag att, i stället för de der föreslagne 5o R:dr, böra, i likhet med hvad som bestämdes år i823, 200 R:dr blifva den minsta lönesumma, för hvilken bevillning skall erläggas. I /pde punkten om bevillning af ActieBolag, får jag underställa, om icke det bör tilläggas, alt deras vinst ej allenast skall räknas efter den utdelade procenten, utan ock dertill läggas under året förökade inventarie - 27 8 Ben 3o Mars f. m. persedlar, så att, om ett Bolag uppgifver sin vinst, och den finnes grundad på utdelning, det må vara TaxeringsComitte^n tillåtit att göra omslutning af räkenskaperne, för att se vinsten. I 5:te punkten bör bestämdt föreskrifvas, att å landtegendom brandförsäkringen ej får öka Taxeringsvärdet. Stadgandet i den förra Förordningen bar man funnit olika förstådt af TaxeringsComitte'er och Landshöfdingar. De hafva funnits, som ökat egendomens värde med busens, och jag hemställer om det är rätt. Det är orimligt, det är inconseqvent, det är en grymhet att beskatta en person derföre, att han åt efterverlden velat förvara en vacker åbyggnad. De Herrar, som förklarat sig emot öfverflöds-afgiften, kan jag ej annat än biträda, emedan varan och ej personen bör bära nämnde afgift. Man har sagt, att landtbrukaren är mäst beskattad. Nå väl! bör man då dubbelt beskatta honom, om han, i stället för bröd, nyttjar macaroni, och caffe i stället för svagdricka. Man har yttrat, att Bruk voro, jemförelsevis mot landtegendomar, lågt och för litet beskattade. Denna mening kan jag ej biträda, åtminstone hvad Westmanland beträffar. Man har uppskattat icke allenast värdet af sjelfva fastigheten, utan äfven productionsvinsten, man har beräknat alla fördelar, koltillgång, lätthet att erhålla maljnen, lätthet att få afsättning, m. m.; allt Sådant har ingredierat vid uppskattningen, Den 3o Mars f. m. 2 79 så att man verkeligen uppskattat dem på det högsta.
Emot sådana missförhållanden, hvilka, med tillhjelp af de handlingar och upplysningar, Bevilln.- Utsk. har alt tillgå, kunna i det hela genomskådas, måste val således något correctiv äfven höra uppställas uti nya hevilla. stadgan. Man kan invända, hvad jag vill medgifva, att, oaktadt de missbruk, som salunda i allmänhet hittills ägt rum, flere handlande och andre med borgerlig rörelse dock blifvit rätteligen taxerade till jemförelsevis ganska högt belopp för hvar och en; men detta hörer till undantagen och undanrödjer således icke behofvet af ökad control! å taxeringarna. Bila».! Uppgift öfver hemmantalet i Rikets samtliga län , med jemförelse dels af antagna minimi-niedelvärdet å hemman inom hvarje län, efter den vid 183.5 års hevilla.stadga fogade tariff derå, och dels af det vid 1836 års taxeringar uppskattade hemmans-medel värdet. Hemmantal. Stockholms län 4°4° Upsala 3548 Westerås 2873 Nyköpings 3307 Linköpings 5443 Jönköpings 38cj 1 Wexiö 2823 Calmar län, med Öland . 3366 Wisby län eller Gottland 1097 Carlskrona eller Blekinge togo Christianstads 2988 Malmöhus 8791 Halmstads 2909 Götheborgs och Bohus . 2874 Wenersborgs eller Elfsborgs 4 '9° Mariestads eller Skaraborgs 4892 Örebro eller Nerikes 2724 Carlstads eller Wermlands 1726 Fahlu eli. St. Kopparbergs 1806 Gefle eller Gefleborgs . 2107 Hernösands eller Wester Norrlands 1602 Jemtlands 919 Umeå eller Westerbottens 809 Piteå eller Norrbottens . 62$ Medelvärde efter minimi-ta litlen. Efter nummerordning, från det högsta till det lägsta, stå följaktligen länen på sätt, nemi.: enligt minienligt i836 mi-tariffen. års taxering. Carlstads län
Dystra gestalter utan f o r m o c h färg, en förvirrad fantasis bleka barn orogifva henne beständigt, o c h skärande röster hviska i hennes öra o m en yngling, s o m säljer sin riddareära för guld o c h sina fäders tro för en kvinnas brännande kyssar. Så k o m m a samvetskvalen. Som eld bränna de på hennes hjässa; likt skarpa knifvar sönderskära de hennes hjärta. H u r kan, hur vågar h o n tänka något sådant o m den, h o n närt vid sitt bröst, o m den, s o m på hennes makes knän fått d e första begreppen o m riddareheder o c h riddaretrohet. Så förgår åter en tid. Om det är månader eller år, det vet h o n ej, o c h hon vill icke heller veta det. Allt har blifvit h e n n e likgiltigt. Så förnimmer h o n en dag midt i det orediga sorlet omkring sig en röst, s o m h o n tror, att h o n skulle känna igen, äfven o m h o n vore bäddad djupt ned i den kalla j o r d e n, dit h o n så m y c k e t längtar. Se, dörren öppnas, o c h s o n e n träder öfver hemmets tröskel. Ögonen stråla m e d stjärnornas klara glans, o c h hjärtat slår högt af fröjd. Därpå hejdar h o n sig hastigt; dragen hårdna o c h läpparna bitas krampaktigt samman. Allt h o s henne är åter kallt o c h dödt, såsom det nyss af en mild höstsol begjutna landskapet blir det, när den kalla nordanv i n d e n härjande gått däröfver. Stolts Elisif kastar en enda blick på gestalten framför sig, o c h i det flämtande skenet från facklorna i väggen ser h o n, att hennes värsta aningar besannats. H v i behöfvas ord, när den förvirrade blicken o c h de härjade dragen tala ett så förfärande tydligt språk.
Den solidariska ansvarighet, Den 22 Augusti f. m. 255 som Utsk:n föreslagit såsom ett nödvändigt villkor för enskilda bankers inrättande, bar således, efter mitt omdöme, genom 18 §:n blifvit helt och hållet parodierad. Blifver åter en verklig och ärlig solidarisk ansvarighet föreskrifven, så torde det för gifvet kunna antagas, att ingen förnuftig och solid person kan vilja såsom delägare uti banken ingå, med mindre än lian känner och har förtroende till de öfriga detägarncs soliditet. Men huru är det väl möjligt att vinna en sådan kännedom i afseende på en personal, som dagligen kan ombytas? På de skäl jag nu anfort, får jag vördsamt hemställa, att Ulskm, till betryggande af så väl bankdelägarnes egen, som äfven sedelinnehafvarnes säkerhet, behagade förändra 18 §:n uti förslaget lill fullkomlig Öfverensstämmelse med 6 (jin i5 cap. Handels-b:n af 1734 års lag, så lydande: ”Nu vill bolagsman annan i sitt ställe sätta och sjelf träda af: samtycka the andre ; bafve han ther lof till. Ej må någor emot theras vilja tränga sig i bolaget in.” Uti 14 §:n af förslaget medgifves banken rättighet att inköpa fastighet, endast i det fall, då den säljes på auction, dervid bankens rätt och säkerhet kan vara i fråga; men äfven för sådan händelse skall det åligga banken att åter försälja fastigheten, ”så snart det lämpligen ske kan.” Om det verkligen är meningen att banken ej må fortfarande besitta faslighet, så tinner jag det vara nödvändigt alt, efter orden ”så snart det lämpligen ske kan,” tillägges: "och sist inom den tid, som Utskln anse för den längsta, hvarunder fastigheten må af banken innehafvas,” helst det i annat fall möjligtvis kunde inträffa, att banken aldrig ansåg försäljningen "lämpligen” kunna ske. Hr Lefre'n: Då jag förra gången hade ordet, glömde jag att något mera understödja den idc'en, alt icke acliebank borde afhysas. Hr von Troil nämnde visserligen i förbigående, att det äfven var hans tanke; men jag torde få tillägga några ord derom.
För min enskilda del skulle jag visserligen anse det kunna vara en fördel i många fall, att dömas af endast 2 instanser, nemi. för att få ett snarare slut på saken; men jag vill fästa upmärksamheten på att den fördelen kan bära ganska sura frukter; ty i st. f. 2, kan man få 5 instanser, hvarpå jag haten bedröflig erfarenhet. Sedan man nemi. hade sökt sin rättvisa i 4 år och målet kommit till högsta instansen, så förklarades det, af 4 ledamöter emot 3, att målet varit dömdt af orätt forum, derigenom fick man 5 instanser i st. f. 2, och då förhållandet var såsom här, att just de 4 frälsemannen förklarade Hofrätten obehörig, och de 3 ofrälse, som deremot ansågo Hofrätten behörig, så har man anledn. förutsätta att, om man vid ett annat tillfälle i lika beskaffad sak får till domare endast 3 frälse men 4 ofrälse ledamöter, resultatet skall blifva motsatt. Om det således är en fördel att dömas af 2 instanser, så blir det likväl en stor olägenhet, att, sedan man i flere år sträfvat för att erhålla rättvisa, när man ändlligen tror sig hafva upnått målet, få börja ånyo för att passera genom ytterligare 3 instanser. Således skulle^jag för min del tro, att det för R. o. Ad. icke kan vara någon verklig fördel att ega detta forum privilegiatum annat än i bouptecknings-frågor, nemi. så att Hofrätterne mottaga boupteckningarne och låta dem förvaras i sitt archiv. Då likväl Den 5 Mars e. m. 207 LagUtsk. icke tillstyrkt en sådan modifikation, så skulle jag önska att belänk. måtte blifva återremitteradt, på det en så beskaffad ändring kunde iakttagas och betänk, derigenom vinna mera hopp om att få R. o. Ad. bifall. Gr. Sparre: Jag skall icke många ögonblick uptaga R. o. Ad:s tid. Jag vill icke heller inlåta mig i något längre svaromål på det långa och häftiga anförande, som rigtats emot mig i denna sak. Det må besvara sig sjelf. Det är blott en och annan punkt, som är alltför bjert för alt jag skulle kunna förbigå den.
Frölich får sin mening uttryckt i ja-propos:n, så hemställer jag till honom, om det icke anstår hans liberalitet att låta sina motståndare få deras mening i contra-proposin, hvarigenom vi sluppe med en votering. Gr. Frölich: Då får jag erkänna att jag misstagit mig, och till svar på Hr von HartmansdorfTs yttrande får jag nämna, att på hans framställning om min liberalitet skall jag enskildt yttra mig, men offentligen har jag redan uttryckt min mening i den saken, och hoppas att slippa några vidare uppmaningar i detta afseende. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den propos., han icke ansett sig kunna framställa, vore, om R. o. Ad. gillade de af StalsUtsk. uti nu föredragna mern, N.-o 447 föreslag - 316 Den 6 April c. ro. na voter:s-propos:r; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. yrkade framställande af denna proposition. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt nej öfverröslat ja, Gr. Frölich begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an sige att contra-propos:n borde innehålla, alt den som röstar nej icke yrkar framställande af den ifrågavar. propos;n. Hr von Hartmansdorff; Jag hemställer till Hr Frih. o. Landtm., om ej contra-proposm kunde få följande lydelse: vinner nej, ogillar R. o. Ad. Utsk:s betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg contra-propos:n böra blifva sådan, som Hr Landtm, den föreslagit, Ropades ja. Upplästes till justering följande voterts-proposition : Den som yrkar propos. till gillande af de i StatsUtsk;s mern.
Utskottet icke afgifvit något förslag i afseende å sättet och vilkoren för medaljens utdelning. I förra hänseendet har Utskottet innan det meddelar förnyadt utlåtande ansett sig desto hellre böra öfver de hos Högloft. Ståndet framställda anmärkningar begära Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademiens yttrande, som enligt gällande författning, inskriften å hvarje medalj skall af Kongl. Akademien godkännas innan prägling deraf & Kongl. Myntet får ske. Beträffande åter frågan om vilkoren för medaljens utdelning har Utskottet i sitt förra memorial på det sätt uppfhttat Ridd. och Adelns den 30 sisth December i ämnet fattade beslut, att af medaljen ett exemplar i guld skulle tillställas Presidenten von Hartmansdorffs efterlemnade Enka, och ett i brons, hvar och en af Ståndets ledamöter, hvilka vid denna riksdag sig antecknat, hvarföre Utskottet ansett det icke tillhöra sig att föreslå någon förändring i detta beslut; men då, af den Utskottet delgifna debatten hos Ridd. och Adeln, Utskottet inhemtat Ståndets önskan att i detta hänseende erhålla förslag till något närmare bestämmande, huruvida utdelningen af medaljerna till Ståndets ledamöter borde ske gratis eller emot lösen, har Utskottet, med afseende å de nya utgifter som vid innevarande riksdag dels redan äro å Riddarhuskassan anvisade, dels troligen ytterligare torde komma att anvisas, ansett kassans utgift för den ifrågavarande medaljen böra in skränkas till betalningen för densammas prägling samt bekostande af det exemplar i guld hvilket skall till Enkefru von Hartmansdorff öfverlemnas; hvaremot Utskottet hemställer att i afseende å utdelningen af medaljerna bland Ståndets ledamöter subscriptionslistor må upprättas, Bilaga till Höglofl. Ridd. och Adelns Vrot. vid 1857 urs Riksdag.
Prot. 18sjö. /j Sami. 1 Afd. 10 Sluts-Utskottets Utlåtande j N.-o rjo* hvarefter och sedan Stats-Utskottet uti dess* i anledning af högstberörde Nådiga Proposition jemte serskiide i ämnet väckte motioner, afgifne Utlåtande N:o 273, yttrat den åsigt, att, innan den ifrågasatte regleringen definitivt vidtoges, borde utrönas, hvad inflytelse det då föreslagne antagandet af ett årligt medium af flere års markegångspris, räntepersedlarnes förenkling, äfvensom den vid samma Riksdag beslutade myntbestämningen kunde komma att utöfva på spanmålsoch varuprisen samt å förhållandena för räntegifvare i allmänhet, Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 17 Maj 1835 (N;o 3zj/Q innehåller, med godkännande af berörde yttrande, beslöto, alt frågan om de indeldta räntornes indragning skulle hvila. Den, i sammanhang dermed, af Rikets Ständer, för deras del, beslutade förändringen medelst indeldta räntornes lösande efter medium af flere års markegångspris och räntepersedlarnes reduction till mindre antal, är val ännu icke tillvägabragtf men då myntbesLämningen numera, sedan flere år tillbaka, är utförd och det inflytande, den må hafva egt på varuprisen, redan är af erfarenheten bekräftadt, samt den väsendtligaste orsaken till uppskof med den förut ifrågaställde indragningen af de indeldta räntorne således upphört, tror Utskottet hinder icke möta att frågan härom till hufvudsaklig pröfning företaga, på det denna för hela landet vigtiga angelägenhet omsider må kunna bringas till önskadt slut. Då fråga uppstår om en så väsendtlig förändring uti en af de vigtigare anordningar, sorn af Konung Carl XI, i afseende å reglerandet af Rikets Drätsel-Verk, vidtogos, är det naturligt, att den största betänksamhet erfordras, äfvensom lätt förklarligt, om både lämpligheten och behofvet af en dylik rubbning af mången betviflas.
Efter 1845 års missväxt samt en då inträffad hagelskada, beviljades för behöfvande inom vissa delar af denna provins såsom lån r.dr 41,550: deraf återbetalts r:dr 10,775: och skulle återstoden „ 30,775: erläggas med r:dr 775: vid sistlidet års slut, samt med . „ 15,000: — -— vid uppbörden af samma års utskylder och „ 15,000: vid dito af innevarande års dito. Det till allmänna arbeten inom Östergöthland under ofvanberörde tid från Riksgälds-kontoret utbetalda anslag har utgjort 6,700: Gottlands Län: Till undsättningar för detta läns behöfvande invånare hafva följande summor utanordnats, nemi.: Bih. till Ii. St. Prot. 1847 och 1848. 4 Sand. 1 Afd. 29 Höft. 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 102. efter 1845 års missväxt, mot återbetalningsskyldighet r:dr 60,000: efter 1846 års missväxt, mot dito r:dr 26,666: 32. — och utan dito „ 1,800: 28,466: 32. — tillsammans r:dr 88,466: 32 — hvaraf dock redan återbekommits . rdr 37,402: 7. — den öfriga lånesumman ... „ 49,264: 25. — skall betalas vid uppbördsstämmorna för 1847, 1848 och 1849 års utskylder. Till arbetsföretag på Gottland, bestående af hamnbyggnader vid Wisby och myrodlingar, hafva utaf Riksgälds-kontorets medel utbetalts 71,100: af hvilken summa i egenskap af lån utgått 36,100 rdr. Genom förenämnda undsättnings-kommitté hafva Gottlands invånare såsom gåfvomedel mottagit 6,742:23. 11. Kalmar Län:
Om och huruvida bräll vinsbränningen bidrager till boskapsafveins utvidgande kan vara svårt att afgöra, likväl synes gifvet, att den icke är ett nödvändigt vilkor för boskapsskötselns bestånd och att k rea t urs race ine snarare försämras än förbättras genom njutningen af drank, ehuru det är onekligt, att denne i knappa foderår eller på orter, som hafva ringa hötillgång, lemnar betydligt understöd åt ladugården; dock gör den utan tvifvel mesta nytta vid svinkreaturs uppfödande. 12 Boskapsskötselns afkastning i Länet torde numera fullt svara emot behofvet för det hela, fastän allmogen uti de magra, mycket befolkade trakterne söder ut årligen inköper både hästar och hornboskap från andra Län; ty genom försäljning från Dahlsland anses förhållandet jemnadt; och i ölrigt förer allmogen ett sparsamt lefnadssätt öfverallt, för att kunna sälja något af lefvande kreatur samt ost, smör och andra viktualier, derå priserna under de sisttöidlutna åren varit fördelaktiga för säljaren. Salpetertillverkning, som kan anses vara ett bihang lill ladugårdsskötsel!!, har icke någonsin halt särdeles framgång i detta Län, ehuru skogstillgången kanske skulle medgifva dess allmännare ulöfvande på en del orter. c) Skogar, beslående hufvudsakligen af tall och gran, finnas ännu till stor vidd och betydenhet inom Länet, särdeles på Dahlsland samt i Wedens, Bollebygds och Kinds härader af Westergöthland, hvarest skogen längst i söder till någon mindre del består af bok. Ek och andra nyttiga löfträd växa öfver bela Länet, dock mera spridda, endast utgörande smärre skogsparker och lundar. Skogarne äro numera nästan öfverallt enskild tillhörighet och begagnas dels i samfällighet, dels storskiftade och äfven på några ställen enskiftade; varande de socknar ganska få, som icke hafva skogsandelar till hemmanen, de liesta om ej alla på ettdera af nämnda sätt, härvid oafsedt jernbrukeo, under hvilka större skogstrakter vanligen innehafvas, merendels med äganderätt.
Rdr, till farsoters och smittosamma sjukdomars botande, för hvilket ändamål, enligt räkenskaperna, utgått: år 1846 11,458: 2. Uti räkenskaperna balanseras vid 1847 års slut, såsom Sundhets-kollegii fordringar i länen för meddelade förskotter till bestridande af reseoch traktamentskostnader vid af vederbörande Läkare verkställda medico-legala besigtningar, ett sammanlagdt belopp af 8,900 Rdr 8 sk. 11 rst. Rerörde förskotter hafva lill stor del utgått för längre tid tillbaka, och deribland ett redan år 1824. Revisorerne anse det vara angeläget, att åtgärder vidtagas, hvarigenom dessa äldre förskotter, af hvilka de flesta äro utestående i Kalmar, Wermlands, Skaraborgs och Stockholms län, varda antingen indrifna eller till afskrifning i laga ordning befordrade. § 3. Enligt afgifven, räkenskaperna bifogad, rapport af Föreståndaren vid den i hufvudstaden stiftade inrättning för sjukas behandling med elektricitet och galvanism, hafva: år 1846 126 samt år 1847 85 sjuka medellösa personer vid berörde inrättning kostnadsfritt njutit läkarevård. *■ — 40 — Veterinär-inrättningen i Skara. Dess räkenskaper äro för båda åren granskade i Kongl. Kammar-räUen, för det förra utan saint för det sednare med anmärkningar. De utvisa följande förhållande: För räkenskaps-året från den 25 Mars från den 25 Mars 1846 till samma 1847 till samma Debet. Balans från föregående året: dag 1847. dag 1848. Utgifter: Balans till påföljande året: Inrättning under revisions-åren influtna arrendemedel linnes icke verificerad, hvilket Revisorerne, som anse, att bestyrkte afskrifter eller transumter af arrende-kontrakterna i sådant afseende bordt vara räkenskaperna bifogade, få här anmäla. 41 § 2.
Då det derföre nu blifvit afgjordt, alt departementscheferna blott skola blifva 7, har jag föreslagit, att dessutom 2:ne consultativa Statsråd skola finnas, af hvilka åtminstone den ena bör hafva beklädt civilt embete; och jag skulle tro, alt alla meningar härom kunna förena sig. Hr von Hartmansdorff: Äfven jag tror, att om It. 0. (fkd. antager Hr v. Troila förslag, blir ingen mening un - \ Den 6 Octoker e. m. ’47 dertryckt. För min del anser jag consultativa Statsråd Lora finnas och tillstyrker således Hr v. Troils förslag, såsom en lämplig medelväg, innefattande det minsta möjliga antalet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade som sin gemensamma tanka förklara, att sista mom. i 6 §. Reg.F. borde erhålla följande lydelse: ”Bland de två ”Statsråden utan departement bör minst ett hafva förval”tat civil beställning.” Bifölls. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad., till följd af de redan fattade besluten, behagade förklara som sin gemensamma tanka, att ingressen i 6 § Reg.F. borde erhålla följande lydelse: ”Af Statsrådets ledamöter skola sju vara chefer, hvar ”för sitt departement, nemi.” Bifölls. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att tiden nu vore inne att, i afseende på redactionen, bestämma rörrde titlarna för cheferna för Just.- och Utrikes-departementerna. Gr. Horn: Jag har redan yttrat min åsigt i den frågan, Hr Gr. o. Landtm, nu framställt, och vill derföre nu utan vidare discussion föreslå, att redactionen må blifva: en för Just.-departementet; en för Utrikes departementet, o. s. v. alla morn:n igenom, samt hemställer, att R. o. Ad. må förklara en sådan redaction för sin gemensamma tanka. Frih. Palmstjerna: