Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är visserligen icke chemist , och ämnar ej blifva det , men jag har ofra haft öfverläggning m -d personer, som hafva en grundlig Kunskap uti detta ämne, och det är just af dem jag hört , att den Svenska Ekbarken är lika god , hålst s«dan man nu nyligen uppfunnit att göra barksssence, hvarigenom vår bark kan jémnförts med hvilken annan bark som helst. Herr Cederschjöld: Jag hemställer om ej det ändamål Friherre Wrangel åsyftar, bäst sammaobindes med Utskottets förslag derigenom > att man nedsätter den utgående tullen äfven till I procent , så att den som har bark att aflåta, kunde välja emellan utländska och inländska garfverier och slippa att åtnöjas med hvad de sednare vilja gifva.' Herr Riben: Jag befinner mig i detta ögonblick i samma förlägenhet som Herr Hjerta, att införas i ett vettenskapligt ämne, sorn jag icke förstår. Han har yttrat att Svensk ekbark ej vöre tjenlig till garfverierne ; Garfvare bär i Stockholm hafva sagt mig detsamma. Jag äger ej nog kunskap i Chemien att utreda detta, men finner det icke otroligt. Härmed må vara huru som helst, så är det gifvet att Ridd. o. Ad, Prot. VII. Bind. 41 C** ig Augusti it. hr, en bättre beredning af den Svenska Ekbarken är nödig , och då är ej rätta sättet att sätta hög tull på inkommande ekbark. Derföre önskade jag, att tullen nedsattes så mycket möjligt är. Endast på det sättet kan täflan uppväckas, och jag tror att den stora posse»- sionat, som hittills under proh i biti f systemet ej funnit uträkning att vårda Ekskogen, och taga barken af den, ej eller skall göra det, om införselltullen blifver hög. Friherre Cederström: Jag instämmer uti Herr Cederscbjölds önskan, att dea utgående tullen nedsättes till i procent. Herr Lefren: Herr Riben har anfört, att enda sättet, att upphjälpa productionen, voro concurrence
Också äro följderna af folkökningen ganska botande för det allmänna välståndet. Öfverallt, der uppnå ärksamheten näimare g;anskar förhållandet, finner man en bestämd disproportion emel - “ 7 ~ Jan sjelfagande jordbrukare och den öfriga befolkningen. Wid 1829 års Mantals-skrifningar i Länet humös icke mindre än 601 försvarslösa personer vid i83o års dito ... • • 4* • *7^ vid 1831 års dito .. »••••• 3o8 och vid i832 års dito . 4*8, hvaraf omkring *3® tillhörde en enda Socken , med en folkmängd af omkring 9000 menniskor. Läns-styrelsen har väl, så vidt ske kunnat, sökt afvärja och motarbeta detta onda; men förgäfves så länge det alstras af omständigheterna och tolereras af eftergifvande författningar, hvilka upplöst alla förut befintliga helsosamma band på förbindelsen att skaffa försvar och lagligt näringsfång samt derigenom så tillsägandes privilegierat lösdrifveriet. Bland alla de orsaker, sorn, förenade, verkat till folkökningen, hvilken hufvudsakligen finnes bland de arbetande fattigare folk-klasserna, anser jag ingeri så väéentlig, som den i Blekinge allmänna och högt drifna Potatoesr planteringen och Bränvins-bränningen, hvilka också blifvit källan till snart sagdt alla de eländen och svårigheter, som på landsbygden öfverklagas. Särdeles i Blekingska Skogstrakterna har detta onda visat sig i alla möjliga utgrenxngar. Då Bonden ej sjelf medhunnit att utöda sina skogar har hail upplåtit och sålt vissa såkallade parken deraf till andra-,. Drängar oall Torpare, hvilka nedfällt skogen, svecljat marken och användt den först till Pötatoes och sedan till Rågskörd, allt till näring för Brävivinspannorna, hvilka både helloff skogen och skördarne.
Deremot vore jordeböcker år 1795 uppgjorda i hela riket, med undantag endast af Östergöthlands och Stockholms län, der sådant skett år 1793 i det förra, och år 1797 i det sednare; och kommitterade ansågo sig derföre böra i underdånighet tillstyrka, att dessa måtte blifvede äldsta, till hvilka jemförelsen sträckes, samt att följaktligen ingen förändring af sådana förhållanden, som i dem och påföljande jordeböcker oförändrad t och utan anmärkning iakttagits, måtte ifrågakomma, hvilket äfven nära instämde med den af Kammar-kollegium föreslagna tid. I dylikt fall blefve, enligt hvad nyssnämnde förteckning utvisade, i allmänhet fyra jordeböcker i hvarje län, föremål för undersökning och jemförelse. Om deremot skiljaktigheter emellan anteckningarne i merberörde jordeböcker förekomme och dessa an - Stats-Utskotlets Utlåtandey N:o 2^2. 19 teckningar sålanda icke kunde genom nyssnämnde preskription befästas, ansågo kommitterade det vara påtagligt att, för utrönande af hvilketdera utaf de i dem upptagne förhållanden vore rigtigt, undersökning, der det erfordrades, äfven i äldre jordeböcker borde ega rum.
Kanske står hans hem öppet för den, som dött för att rädda kvinnor och barn. Nu kommer han ej som en förbrytare, ledd af raglande dryckesbröder: han ledsagas af ett sörjande folk, i hvars hyddor han bott, medan han hulpit dess lidanden. Bären honom nu hem! Och de göra så. Sex män lyfta skifvan, där han ligger, på sina axlar och bära honom bort från marknadsfältet. Där de gå fram, vika människorna åt sidan och stå stilla: männen blotta sina hufvuden, kvinnorna niga, såsom de göra i kyrkan, då Guds namn nämnes. Många gråta och torka sina ögon; andra börja tala om, hvilken man han varit, så god, så munter, så rådsnar och så gudfruktig. Märkligt är ock att se, hur, så snart en af bärarna tröttna, en annan helt sakta kommer och för sin skuldra in under skifvan. Så kommer kapten Lennart också förbi den plats, där kavaljererna stå. »Får väl gå med och se till, att han kommer riktigt hem,» säger Beerencreutz och lämnar sin plats vid vägkanten för att gå med upp till Helgesäter. Hans exempel följes af många. Marknadsfältet blir liksom öde: folket drager med kapten Lennart upp till Helgesäter. Man måste ju se till, att han får komma hem. Allt det nödvändiga, som skulle köpas, får vara, som det är: marknadsgåfvorna åt de små därhemma blifva glömda, psalmboksköpet blir aldrig afslutadt, silkesduken, som lyst i jäntans ögon, får ligga kvar på disken. Alla måste gå med och se till, att kapten Lennart kommer hem. Då tåget kommer fram till Helgesäter, är där tyst och öde. Åter trumma öfverstens näfvar mot den stängda ingångsdörren. Alla tjänare äro på marknaden; kaptenskan är ensam hemma och vaktar huset. Nu är det ock hon, som öppnar. Och hon frågar, så som hon frågat en gång förr: »Hvad vill ni?» Hvarpå öfversten svarar, såsom han svarat en gång förr: »Vi äro här med din man.» Hon ser på honom, där han står styf och trygg som alltid. Hon ser på bärarna bakom honom, som gråta och på hela folkmassan därbakom.
Uti den nådiga propositionen, angående slats-verkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t, i sammanhang med frågan om serskilda anslag för föremål inom 8:de hufvudtitelns område, gifvit Rikets Ständer tillkänna : dels att domkyrkans i Wexiö tutorer, Kongl. Majlis befallningshafvande i Kronobergs län och biskopen öfver Wexiö stift, i underdånighet anmält, att, i anseende tili bristande utrymme för Wexiö domkyrko-församlings betydligt ökade folkmängd och det förfallna skick, hvari domkyrkans vattentak sig befunne, tillbyggnader och förändringar å kyrkan vore af behofvet oundgängligen påkallade; hvilka, enligt förslag, komme att medföra en kostnad af 43,557 r:dr 32 sk., vida öfverstigande dnmkyrkokassans för andra ändamål jemväl påräknade tillgångar, som, vid sisla bokslutet, utgjorde endast 29,754 r:dr 22 sk. 4 rst; hvarföre ock bemälde embetsmyndigheter hemställt, att Kongl. Maj:l måtte af allmänna medel bereda Wexiö domkyrka ett lån af 25,000 rd:r b;ko, till en början under några år räntefritt, och sedermera emot årlig inbetalning af fem procent utaf lånets ursprungliga belopp, af hvilken årliga inbetalning en del skulle utgöra ränta beräknad till 3 procent, och del öfriga kapilal-afbetalning; dels att direktionen för Institutum Clinicum i Lund och dermed förenade Malmöhus läns lazarett, kurhus och barnbördshus i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet å otillräckligheten af dessa bildningsoch sjukvårdsanstalter både för de unga läkarnes fullkomligare undervisning genom en vidsträcktare klinik och för länets samt akademiens behof af läkarevård för deras sjuka; dervid direktionen anmält, att, till undanrödjande af de beklagliga olägenheter, som saknadt utrymme å dessa sjukvårds-inrättningar nu medförde, direktionen vore betänkt att, enligt upprättad ritning, låta påbygga gamla lazaretts-huset i Lund och förse delsamliih, tilt fl. St.
Som förhållandet nu är, skörda presterna frukten af vårt arbete; Jag t. ex. köpte för några år sedan en utmark af min granne; denna utmark var då oupodlad, och presten hade sålunda ingen inkomst deraf; nu deremot utgå prestens rättigheter till ett värde af omkring 1000 K:dr b:kb. Jag frågar, om det ej är orätt att presterna skola hafva obegränsad makt att beskatta oss. R. St. kunna ej pålägga någon ny skatt utan vidlyftiga debatter, remiss till Utsk. och återremisser, men presterna kunna godtyckligt beskatta oss tili många 100 R:dr. Hr von Koch: Då mitt anförande blifvit begärdt på bordet af Erih. Raab och då han har önskat, att det skulle behandlas som en särskild motion, så får jag förklara, att jag icke har något deremot, utan skall jag aflemna ett exemplar till af samma motion. Gr. Posse: Det är i sanning öfverflödigt att jag redan ira yttrar mig i denna fråga, och jag skulle äfven hafva underlåtit det, om icke Hr Ribbing hade tvingat mig dertill, genom att med mycken salvelse tala om det lyckliga förhållande, som eger rum i afseende på presten i den församling der han bor. Dertill lyckönskar jag honom och dem, som bo der, men det hindrar icke att förhållandet är annorlunda i andra orter. Hr Tornerhjelm har nyss framlagt exempel på förhållandet i Skåne, cch jag skulle kunna framlägga ännu flera. Men det kan vara tids nog dermed, då saken kommer före till afgörande inom Ståndet, och jag skall då icke underlåta att lemna alla de uplysningar, som står i min makt. Hr Ribbing har mot motionen egentligen framställt 2:ne anmärkmr, den ena, att presterskapet icke suttit i orubbadt bo sedan Gustaf Wasas dagar, och att det vore osäkert om de sedan den tiden ökat sina inkomster. Detta vill jag likväl bestrida, helst jag är i tillfälle att grunda min upgift på tillförlitliga dokumenter, hvari alla härtill åtnjutna presterskapets tionden, pastoralier och rättigheter äro uptagne, och af hvilka man kan se hvad de då hade.
Landtm, om R. o. Ad. behagade besluta, att hädanefter 2 Suppleanter för Ståndets ledamöter i det för behandling af frågor rör:de bränvins tillverkning och försäljning tillsatta Serskildta Utsk. borde utses. Ropades Ja. Uplästes ett af Frih. Fleetwood, Georg Miles, inlemnadt sålydande Mern.: Som beyakandet af enskildta angelägenheter nödga mig att en längre tid än Riddarh.Ordmn för Utsk:s ledamot medgifver, från Riksdagen uteblifva, får jag vördsamt anhålla att, med bi behållande af min rätt till säte och stämma på Riddarhuset, frikallas från befattningarna att vara Ränkman i 9:de BänkmtsAfdelmn, samt att vara ledamot af BankoUtsk. II. o. Ad. lemnnde härtill sitt bifall. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: I anledn. af det beslut, R. o. Ad. på grund af Frih. Raabs framställning om utseende af 2:ne Suppleanter i det serskildta Utsk. kommer att fatta, lärer Hr Gr. o. Landtm, anmoda Elektorerne att sammanträda i och för anställande af ett sådant val. Jag vågar likväl anhålla, alt det måtte först blifva besfämdt, att den ene af dessa 2:ne Suppleanter kommer att tjenstgöra endast under den tid den ene ledamotens sjukdomsförfall fortfar, och hvilken ledamot jag tror mig veta vara Gr. von Platen. En sådan uttryckt åsigt anser jag desto angelägnare sorn R. o. Ad. beslutat, att tillsätta blott en Suppleant i Utsk. Dessutom förmodar jag, att Frih. Raab önskade att endast en Suppleant skulle utses att inträda under den sjuknade ledamotens förfall, emedan i annan händelse R. o. Ad:s en gång fattade beslut, att endast en Suppleant i Utsk. skall finnas, varder uphäfdt. Skola således 2:ne Suppleanter väljas, måste dervid förklaras, att den ene af dem skall tjenstgöra under Gr. von Ihatens sjukdom och den andre så länge Frih. De Geer tjenstgör såsom ledamot under ordinarie ledamots sjukdom.
År 1828 var pannornas antal 2,424 och år 1847 utgjorde antalet af till begagnande för bränvinslillverkning å landet anmäldta redskap blott 1,062, men genom förbättrade methoder vid tillverkningen och särdeles användandet af ångapparater, torde dock ett i det närmaste lika stort lillverkningsbelopp som tillförene hafva åstadkommits. Emellertid har hränvinsbränningen verkligen aftagit inom östra delen af länet, / 11 der många bland så väl ståndspersoner sorn allmoge nedlagt sina brännerier eller endast begagna dem, då sådant anses nödigt för att tillgodogöra skadad eller för förskämning utsatt potates, och hvarest för öfrigt blott tinnes ett ångbränneri samt 2:ne pannor i andra klassen, då alla öfrige lilhöra l:sta klassen; hvaremot inom vestra fbgderiet linnas flere ångbrännerier. O ö Angsodlingen och Boskapsskötseln synes numera omfattas med någon större uppmärksamhet äfven af allmogen. De förmögnare deribland hafva, i likhet med hvad ståndspersoner iakttaga, börjat med odling af klöfver och thimotej samt införandet af artiliciella ängar; och bar hushållnings-sällskapets förvaltningsutskott biträdt med anskaffande af frö till foderväxter, hufvudsakligast klöfver. Kreaturen äro dock i allmänhet små och foderbristen under några af de förflutna åren, synnerligast 1846, föranledde, att många kreatur måste slägtas, så att antalet deraf betydligt minskats, hvilket verkat stegring af priserne, som åter i sin mån lockat till ytterligare försäljning. Från några delar af länet försäljes årligen ett icke obetydligt antal slagtboskap, nämligen från Jemshögs, Bäckaryds och Tvings socknar, hvilket säkerligen så från dessa som från andra trakter skulle vara än betydligare, om allmogen mindre befattade sig med körslor, särdeles af ved och virke till städerne, hvarigenom dels behofvet af dragare blir större, dels ock dessa försvagas och blifva magra, helst oxen merändels alltför tidigt begagnas såsom dragare.
Men, synnerligast i följd deraf, att personer befunnits genom sin fattigdom vara urståndsatte att utan känbara uppoffringar fullgöra en slik skyldighet, väcktes vid 1844 och 1845 årens riksdag motioner om ersättning i vissa fall till personer, hvilka af allmänna åklagare blefvo åberopade och afhörde såsom vittnen i gröfre brottmål; och på underdånig hemställan af Rikets Ständer stadgades genom Kongl, kungörelsen den 20 November 1845: att föreskriften i 17 kapitlet 5 § Rättegångs-balken derom, att den, som vittne påkallat, skall betala des.; resekostnad och täring, äfven bör tillämpas i gröfre, för allmänna säkerheten vådliga brottmål, som af allmän åklagare åtalas, och att följaktligen den, som allmän åklagare, å tjenstens vägnar, åberopat till vittne i dylikt mål. och som sig inställt vid domstol, belägen på minst tre mils afstånd från vittnets hemvist, bör, derest vittnet det äskar och domaren pröfvar sådant skäligt, tillläggas ersättning af allmänna medel för dess resekostnad och uppehälle med högst sexton skillingar banko för hvarje dag, som i och för resan samt vistandet vid domstolen erfordras, samt skjutspenningar för en häst fram och åter, i de händelser, då Sammansatta Statsoch Lag-Utskottets Betänkande JV? 52. 7 den tilltalade antingen icke kan till ansvar dömas eller ock sakfälles, men saknar tillgång att ersättning utgifva; dock att, om den tilltalade frikännes, och åtalet finnes vara utan skäl anstäldt, nämnde ersättnings-skyldighet åklagaren åligger. Uti ett till Hedervärda Bonde-ståndet ingifvet, till Lag-Utskottet remitteradt, memorial har Sven Haraldsson från Blekinge län anmärkt : att en förändring af nyssnämnde stadgande i 1845 års Kongl, kungörelse vore af behofvet påkallad. Det vore allt för hardt för ett vittne, att nödgas förlora sin tid och inställa sig vid domstol utan ersättning, då vittnet bodde inom tre mil från ransakningsstället.
Bergelin under loppet af flera år utan något arfvode varit ledamot af Landtbruks-akademiens landtbruksafdelning och dess Förvaltningskomité, det sednare såsom en af ledamöterna för handläggning af mål och ärenden, hvilka i följd af Kongl. Majits särskilda förordnande till komitéen öfverlemnas, samt af Direktionen för Veterinärinrättningen i Stockholm, komitéen, som Stats-Utekottets Utlåtande N:o 74. 38 som funno dot obestridligt, att Bergelin i väsendtlig mån medverkat till Svenska jordbrukets utveckling och förkofran, hemställde att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer föreslå å.t Bergelins enka någon pension. Med afseende å den gagnande verksamhet till Svenska landthrukets förkofran Bergelin dels genom utgifna skrifter och dels såsom ledamot al Landtbruksakademien utölvat, har Kongl. Maj:t nu ock äskat, att Rikets Ständer måtte, såsom ett erkännande af Bergelius förtjenster om det allmänna, medgifva att hans efterlemnado enka finge för sin återstående lifstid från Allmänna Indragningsstaten åtnjuta cn årlig pension af 400 R:dr; och då Utskottet, för sin del, äfven finner de anförda omständigheterna påkalla, att, såsom ett uttryck af erkänsla för det framstående sått, hvarpå Sekreteraren Bergelin i det allmänna verkat, Rikets Ständer böra bereda hans efterlemnado enka erforderlig lindring i näringsomsorgerna för hennes återstående lifstid, hemställer Utskottet, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 40:o. I betraktande deraf, att enkan efter framlidne Generallöjtnanten Grefve Gustaf Mörner, hvilken under en lång följd af år tjenat riket och med utmärkelse deltagit i dess sednaste krig, Grefvinnan Augusta Mörner, född Virgin, numera sjuklig och vid den höga åldern af 72 år befunne sig i förhållande til! sin samhällsställning uti ganska knappa omständigheter, har Kongl. Maj:t föreslagit, att för Grefvinnan Mörner, sorn redan i egenskap af f. d. statsfru hos II.
Det förhåller sig eftej Den 17 Julli, 345 min tanka med denna sak alldeles som med den, kvarom iörut i dag var båga, eller rörande Reglementet för Föllmägtige i Riksgälds* Contoiret, att nemligen Riksens Ständers be* slut, då Kongl. Maj:t åt de dervid fästade vil. kor och förbehåll ej lemnar Sinsanction, måste sakna verkställighet, och således blifva att anse såsom icke fattadt. Skillnaden blir allenast den , att hvad i den andra omförmäldta saken förut ansågs såsom möjligt, här verkligen är inträffadt På det att likväl det goda, som för Manufacturernes tillväxt, LandsCulturens upphjelpande, förekommande af lifsme, dels dyrhet, och äfven Rörelse-capitalets bibehållande vid fastställt belopp, genom de ifra; gavarande anslagen blifvit åsyftadt, ej må gå förloradt, har jag framställt den nu förevarande motionen, och då några dylika anslag i sjelfva verket nu mera icke kunna anses vara beviljade, sedan de vilkor, under hvilka de be; viljats, ej blifvit antagne, samt sålunda saken genom de under Riksdagen inträffade händelser blifvit försatt isitt lörsta ursprungligen oafgjorda skick, är min motion, ehuru liken förut under Riksdagen förehafd , nu maia ostridigt att anse såsom ny. Den enda upplysning vi, genom allt hvad i denna sak blifvit tillgjordt, vunnit utöfver hvad vi, när frågan först förekom, bade oss bekant, är d«n, att vi nu bestämdt känna, under hvilka vilkor det icke går an, att bevilja dessa creditiv, emedan Kongl. Maj:t, under dessa vilkor aldrig kommer att åtaga Sig eller tillåta de tiiislagoe medlens adwinistrg-j fion af Statens Embetsman. 346
Sedan härefter H. Ex. erinrat, att vid ifrågavar. val borde utses först en Ordf. med en Suppleant samt sedermera 6 ledamöter med 3 Suppleanter, anmälte sig och yttrade: Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att vid detta tillfälle mätte uplysas, hurudana val-listorne böra vara beskaffade, nemi. om den till Ordf. i Riddarh.-Direktm bör serskildt uptaga den persons namn, som dertill utses, och serskildt den persons, som väljes till den förres Suppleant, och på samma sätt i afseende på valet af ledamöter och deras Suppleanter om deras namn skola åtskiljas, eller om de personer, som fått det största antalet röster, skola anses hafva blifvit till ordin, ledamöter utsedde, i följd hvaraf de, som fått det mindre, antages blifva Suppleanter. Unrlerd. R idd.-S ekret. I anledn. af Frih. Palmstjernas förfrågan, får jag äran uplysa, att vid sisth riksdag tillgick med ifra gavar. val sålunda, att vid serskildt anställde val först till Ordf. och dess Suppleant och sedan till ordin, ledamöter och dessas Suppleanter, de personer, som erhöllo de flesta rösterne, blefvo ordinarier och de hvilka voro närmast i röst-antal, blefvo Suppleanter. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Slutsatsen nämndes icke af Ridd.-Sekret., men den lärer vara, att till Ordf. väljes på 2:ne personer och att den, som får de flesta rösterna, blir Ordf. Den i röste-talet närmaste, blir hans Suppleant. Vid valet till Direktörer och deras Suppleanter upföras å vallistorne namnen på 9 personer, af hvilka de 6, som fått de flesta rösterne blifva ordin, ledamöter och de 3:ne öfrige Suppleanter. 102 Den 26 Februari. Frill. Palmstjerna:
Ehuru jag äfven för min del fästat mig vid, att, i olikhet med gamla BcvillnrsStadgans föreskrifter, många verk och inrättningar äro fritagna från bevillning, tror jag dock, att den af Hr Palmcrantz framkastade anmärkning om befrielse för husbehofsqvarnar och sågverk att erlägga bevillning, hade varit mera på sin plats vid 4 §, der det talas om uppskattning af fast egendom å landet, som användes till annat föremål än jordbruket tillhörande näring. Det beror för öfrigt alldeles på huru man tolkar §:n, om man icke kan anse att dessa husbehofsinrättningar kunna räknas tillsammans med jordbruksnäringariie. Jag för min del tror, att stadgandet härom borde haft sin plats vid 4 §. Hr Palmcrantz: I anledning af Gr. Ugglas’ yttrande får jag göra den anmärkning, att jag ej kan finna, att stadganden om dessa husbehofsinrättningar kunna hänföras under någon annan än nu förevarande 8 §, Här är nemi. fråga om hvilka verk och inrättningar, som äro befriade från skatt, och jag skulle således tro att mitt yrkande är på sin plats, hvarföre jag fortfarande anhåller om återremiss. Gr. Lagerbjelke: I 6 § 3 mom. talas om hvad med inkomst af arbete förstås. Det heter der nemi.: ”ali den inkomst, som erliållcs af rörelse, yrke eller tjenst, såsom vinst 132 Den 15 Maj. af bergsbruk jemte dertill hörande verk, inrättningar och näringar, af mjöloch sågqvarnar, fabriker, mekaniska verkstäder, samt andra för varors tillverkning eller förädling anlagda inrättningar, handelsrörelse, skeppsrederi eller sjöfart, handtverk eller annan, jordbruket icke tillhörande, näring, samt hvad utöfver dermed förenade kostnader förvärfvas genom utöfning af vetenskap, konst eller handaslöjd, äfvensom aflöning, arfvoden och traktamenten, sportler eller andra med allmän eller enskild tjenstebefattning förenade förmåner, samt pension, årligt understöd (gratifikation), lifränta eller undantags-förmån.»