Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pr,p. N:o 1. om Statsverket 1865 Till följd af de sålunda anbefallda och vidtagna flerfaldiga åtgärder och anstalter till salpeternäringens befrämjande och uppmuntran, syntes också densamma, särdeles i de landsorter, der den af lokalförhållanden och tillgång på tjenliga ämnen gynnades, hafva vunnit den utvidgning och stadga, att Kronans behof af salpeter ansågs med all sannolikhet derigenom kunna fyllas, och då med anledning häraf det alltsedan år 4 818 gällande inlösningspriset 7 rdr 24 sk. banko för IM antogs kunna, utan farhåga för näringens aftagande eller förfall, nedsättas till ett belopp, som närmade sig salpeterns pris på utrikes ort med tillägg af de vid införsel deraf erforderliga kostnader, bestämdes i enlighet med Komiténs gjorda underdåniga framställning, genom Kongl. Brefvet den 3 April 1833, Kronans inlösningspris ä bevisligen inom landet tillverkad vara till 6 rdr 32 sk. banko för IM, hvarefter priset ytterligare minskades år 4836 till 6 rdr och år 4837 till 3 rdr banko för IM.
Hr Gr. o. Landi m. erinrade att R. o. Ad. förbehållit sig att i händelse Gtsk:s tillstyrkande blefve bifallet, pröfva det af Hr Rosenblad dertill föreslagna tillägg, nemi. att efter ordet ”stapelstadsvigt” skulle införas ”samt med iakttagande deraf, att den skarpa kant, som finnes å det Engelska myntet, äfven ä det nya kopparmyntet af 4 sk. anbringas”; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga detta Hr Rosenblads förslag. Härvid ropades starka nej,jblandade med ja, hvarpå Hr Landtm, förklarade del han funnit nej hafva öfverröslat ja. Uppå sedermera framställd propos. godkände R. o. Ad. Utsk:s i sednare punkten af förevar, utlät, afgifna yttrande ronde framställningen derom att, lill befordrande af kopparmynts spridande i landsorterne, en och hvar, sora till myntverket insänder valuta för ett skeppund kopparskiljemynt, borde äga alt derifrån fä sina reqvisitioner expedierade enl. uppgifven adress till närmaste stad, dit sjölägenhet kunde påräknas. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 22 dennes på bordet lagda betänk. N:o 107, i anledn. af väckte motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkända. Den vid detta betänk, af Gr. Gyldenstolpe fogade reservation upplästes på begäran af Hr von Stockenström, Carl Reinh. Polhem, som sedermera anförde: Jag instämmer hufvudsakligen i Gr. Gyldenstolpes nu upplästa reservation, hvilken enl. min åsigt, vederlägger de af Utsk. anförda skäl för dess afstyrkande af bifall till sä väl den af Mosaiska trosbekännare hos K. M. gjorda und. ansökning om utvidgade rättigheter som lill alla de af Hr Waern m. fl. i detta hänseende vid innevar. riksdag väckte motioner.
Hvad slutligen nu förevande förslag beträffar, ber jag att få erinra derom, att dess nuvande ordalydelse tillkommit till följd af en vid förra Riksdagen af R. o. Ad. uttalad gemensam tanke, hvilken genom omröstning i förstärkt Const.Utsk. antogs, så att förslaget i dess nuvai-de skick blef hvilande till denna Riksdag, då det genom BondeSt:s afslag förföll. Vid sådant förhållande skulle det, i min tanke, vara högst inkonseqvent, om R. o. Ad. nu ogillade ett förslag, tillkommet just genom Ståndets egen medverkan, hvarföre och då, på sätt föreg:de talare redan ådagalagt, förslaget i sig sjelf hvilar på goda grunder, jag får förena mig med de värde ledamöter, hvilka yrkat afslag å Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemstälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, behagade såsom sin gemensamma tanke förklara, att ifrågavar:de förslag lill grundlags-förändring är hvarken nödigt eller nyttigt, och besvarades denna propos. med starka Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Nej öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering. Hr von Hartmansdorff: Så mycket jag än önskar, att vi vunne den begärda omröstningen, tror jag likväl ej alt sådant lyckas; hvarföre jag hemställer till Hr Printzensköld, om han icke ville, till tidens besparande, afstå från sin anhållan om votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, sora antager Hr von Hartmansdorffs förslag, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att det i Const.- Utsk:s Mern. N:o 17 framstäldta förslag till ändring i 14:de §:n Riksd.Ordn:n är hvarken nödigt eller nyttigt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej, vinner Nej, varder berörde förslag till gemensam tanke icke af R. o. Ad. antaget.
Så enfaldig tanke kan på allvar aldrig tänkas, helst som hela vår sedelstock, samt den metalliska valutan hinner icke ens till %:del af hvad som kommer att erfordras. Mången tror att statsskuld-systemet är tillskapadt för att, så fort ske kan, drifva de mindre jordegarne och de arbetande menigheterna utur landet. Den idéen synes vara alldeles öfverflödig. Af tidningarne hafva vi sett berättas, att icke mindre än 10,000 Svenska jordbrukare och arbetare inom 2:ne månader afrest till Nya verlden, och att ett flerdubbelt antal slår färdigt att afresa. Detta bevisar endast hvad kärlek Svenska menigheten har till den öfverbeskattade skatte-jorden. Med alla konstens reglor ställer man till, att stora och onaturliga skatter skola utprejas af skatte-jorden, så att det blir en omöjlighet att odla och förbättra denna jord. Bih. lill li. St. Det är en gamma! sanning, som aldrig kan vederläggas, att ju mera man lånar, ju mera är man skyldig, och ju mera man blir skyldig, ju fattigare måste man blifva till slut. Att fattigdom och förtviflan skall inträffa, då man lånar till företag, som icke gifva den ringaste ersättning, är påtagligt. Det tyckes icke heller vara klokt handladt, att skuldsätta landet för jernvägsanläggningar, då krigets förfärliga brandfackla kan taga den vändning, att vi måste försvara oss. Våra tillgångar äro icke större, än att de böra sparas för att bereda oss härpå. Jag vill tro, att Rikets Ständer göra rättast att afstå med att skuldsätta landet. Något giltigt skäl till skuldsättning förefinnes icke. Bäst är att bygga jernvägar i den mån egna tillgångar det medgifva.» Bilaga. Ett lån, å hvars ursprungliga belopp årligen inbetalas 4 procent, deraf 3 procent beräknas såsom ränta för det återstående kapital-beloppet och öfverskottet afgår å sjelfva kapitalet, amorteras under en tid af nära 47 ur. Ett lån, å hvars ursprungliga belopp årligen inbetalas 5 procent, deraf 4 procent beräknas såsom ränta för det återstående kapital-beloppet och öfverskottet afgår å sjelfva kapitalet, amorteras under 42 år.
Ar det icke både billigare och rättare att frångå denna innovation, och återkomma lill det förra lagliga förhållandet? Jag yrkar derföre afslag å betänk, i denna del. Frih. Cederström, Jakob: En värd talare har visserligen rätt derutinnan, att den beskattning, som R. o. Ad. beslutar, och genom K. M:s kungörelse promulgeras, icke är af allmän beskattningsegenskap, så att den fastställda afgiften kan utmätas hos den, som densamma vägrar att erlägga. Detta innehåller äfven den K. M:s kungörelse, som stadfäster R. o. Ad:s beslut; men just denna rättighet att vägra betalning, då man icke är i tillfälle att den erlägga, föranleder mig att tro, det man icke bör hafva någon farhåga vid att låta afgiften fortfarande utgå. Hr Lefrén: Frih. Cederström, Jakob, har uttryckt, hvad jag ämnat yttra. Hr Gripenstedt: Hr Lefrén har funnit Frih. Cederströms förklaring alldeles nöjaktig, att bibehållandet af den ifrägavar. afgiften icke medförde någon olägenhet, dä hvar och en kan vägra densammas erläggande. Detta låter säga sig, och inkastet kunde äga något värde, om hvar och en Adelsman, af hvilken afgiften utkräfves, hade kännedom om denna rättighet. Men då de fleste af just dem, för hvilka denna afgifts erläggande är känbar, äro okunnige om denna dem tillkommande rätt, kan den af dem icke heller begagnas, och afgiften blir derföre hos dem också i sjelfva verket nästan alltid uttagen. Hr von Hartmansdorff: För de personer, som hvarken känna innehållet af K. författningar eller'söka derom förskaffa sig underrättelse, vet jag ingen bot; och örn Hr Gripenstedt icke kan uppgifva någon sådan, så lärer R. o. Ad. icke fästa afseende å hvad han nu anfört.
Vidare och hvad rörer väckte frågan om förkortande af den tid, innom hvilken tvister i skuldfordringsmål, sorn under Kongl. Maj:ts Nådigste skärskådande dragas, böra hos Kongl. Maj:t fullföljas, och huru med handläggningen dervid sedermera bör förfaras, finner Utskottet , att den föreslagne förändringen af hvad Kagen föreskrifver, angående det som vid tvistemåls fullföljande hos Könungen bur iagttagas, och huru, sedan de till Konungens pröfning i behörig ordning kommit, böra handtera# icke mera i Skuldfordrings än i andre mål kan blifva nödig eller nyttig, hälst den anmärkning äfven torde böra äga rum , att i sådant fall enahanda förfarande skulle antagas, då uti ett skuldfordringsmål den, som krafvet anställt, förmenar att det samma af ÖfverRätten blifvit antingen olagligen afslagit, eller till mindre belopp än vederbort godkändt, samt deröfver hos Konungen i underdånighet förer klagan, men honom icke lärer kunna betagas, att, i den ordning sådant är tillåtit, och med iagttagande af Lagens stadgande i 30 Cap. 11 §, Rät k ' “ ' Bihang till Rihs.St. Prat i$ig. j-de Sami. N:r 7. $. 5© Lag-Utskottets Betänkanden. Rättegångs-Balken, få förete och ådagalägga de skäl och Handlingar, på hvilka han sin talan grundar.
Landshöfdings frånvaro haft åliggande alt deltaga i handläggningen af de till Lands-konlorels föredragning hörande mål och ärenden; dock som Lagmannen Engelblom, genom deltagande i besluten om förutnämnda medels oriktiga anordnande, följaktligen måste vara ansvarig för den förlust, sorn Ki •onan i förberörda hänseende tillskyndats, varder Advokatfiskals-embetets härutinnan förda talan på det sätt bifallen, att Lagmannen Engelblom af Kammar-rätten kännes skyldig att godtgöra Kongl. Maj:l och Kronan Åtta Tusen Fyrahundranio R:dr fyratiolvå skillingar sex runstycken banko, att utbetalas i den mån sagda medel icke kunna af de Lands-kontors-föreståndare, som i anordningsåtgärderna deltagit, lagligen ulkräfvas eller ock dessa personer sakna tillgång att samma medel gälda. Öfver delta Kammar-rättens utslag hafva, ibland andre, Kronofogden Petersson, General-löjtnanten Herr Grefve Löwenhjelm samt Land s-sekreteraren, Lagmannen Engelblom anlört underdåniga besvär; vid pröfning af hvilka Kongl. Maj:t, genom utslag den 8 September 1854, förklarat sig finna icke någon af klaganderne hafva anfört skäl, som kunde verka ändring i Kammar-rättens utslag. Dock har Kongl. Majit sedermera, i anledning af Kronofogden Peterssons underdåniga ansökning om förskoning från det honom ådömda bötesansvar, den 20 April 1855, funnit godt att, med afseende å förekomna omständigheter, af Nåd förunna Petersson eftergift af Kronans och Götheborgs stads andelar i de honom ådömda böter.
Summa Apellabilis», eller om ett visst »belopp i penningar, hvartill ett tvistemål skulle upgå, för att »dragas under ÖfverRätts pröfning. Erfarenheten har redan visat »att uphäfvandet af stadgandet härom var mindre välbetänkt; frå»gor af den ringa vigt, att de stundom endast angå några skillingar, »fullföljas genom instantierna, utan ringaste båtnad för parten, som, »äfven om han vinner ändring i UnderRättens Utslag, likväl, till »följd af lagens stadgande, att, i sådant fall, rättegångskostnaden »skall parterna emellan qvittas, måste vidkännas kostnader, vida öf»verstigande värdet af vinstens föremål. Det enda resultatet af »detta fullföljande af tvistemålen blir således, att ÖfverDomstolarnes »tid Den 26 November e. m 417 »tid öfver höfvan uptages, utan nytta för parterne. Dc omkostna»der part måste vidkännas vid fullföljd af ett mål i HofRätt torde, »med inberäknande utslagslösen, arfvode till fullmäktig m. m. kunna »anses minst upgå till 20 å 25 R:dr r:gs, och får jag således före»slå, att, på sätt i 7:de och 16:de §§:ne af 25 kap. Rätteg:sB:n »af 1734 års lag varit föreskrifvet, för vad emot Lagmansoch »RådstufvuRätts dom stadgas mfitte: »alt vad emot HäradsRätts eller RådstufvuRätts Dom »eller Utslag endast skall vara tillåtet, der hufvudsaken, »med ränta eller afgäld, som fordras, stiger öfver Femtio »Daler utom rättegångskostnaden.»
Ridderskapets och Adelns Beslut om tillsättande af ett Särskildt Utskott, bestående af Sex .Ledamöter från hvarje Stånd , hvilket skulle åligga, att till Riksens Ständer inkomma med öfversigt af orsakerna till den öfverklagade förlägenheten i allmänna rörelsen samt förslag till dess afhjelpande på ett med landtbruket och näringats upprätthållande samt Sedelmyntets bibehållna anseende svarande satt, och till inskränkning uti urrrbärliga utländska va. rörs införsel och förbrukning, äfvensom i allmänhet till den tilltagande skadliga yppighetens hämmande, likväl med sammanträde emellan detta särskildta Utskott och Allmänna Besvärs och Oeconoinie-Utskottet, samt gemensamt utlåtandes afgifvande af bägge Utskotten i de till det sed - Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. öredrogs å nyo Höglofl. Ridderskapets nate Deri a? April i 419 »are redan remitterade, men med särskildta Utskottets befattning gemenskap ägande ämnen. Borgare * Ståndet beslöt, att på det sätt, Hög. K/fl. Ridderskapet oell -Adelil sålunda stadgat, afven för sin del om befattningen för det af Borgare - Ståndet redan tinder den 17 i denna månad beviljade särskildta Utskott med Höglofl. Bidderskapet och Adeln instämma, dock att, t afseende på deras till samina särskildta Utskott af Rorgare - Ståndet förvista fråga, otn ett nytt Reglemente för rnedlemmarne af Judiska Nationen, Borgare - Ståndet förblef vid sitt af Högvordiga Prest - Ståndet och Hedervärda Bonde Ståndet redan bifallna och således , genom 3me Stånds pluralitet, nu mera fast sta 11 cl a beslut, att jemväl den frågan skulle af det särskildta Utskottet till behandling upptagas. Ut Supra. S. t). oljande Stats - Utskottets ilen 22 April afgifna och den 24 på bordet lagda Betänkanden föredrogos nu åter, oell biföl los: Ex Protocollo Carl Magrit Robsahmt ,1 1:0
Komitéen ansåg vidare, att allmänningarnes delning mellan käradsboerne, hvilken redan flerestädes ledt till skogarnes vanvård och förfall, icke vidare borde medgifvas, och trodde för öfrigt skogarnes bevarande samt menigheternas fördel bäst främjas derigenom, att härads-allmänningarne ställdes under allmän vård och förvaltning, på alldeles lika sätt, som kronoskogarne. Den rätt till åtnjutande af skogens alster in natura, som nu är häradsboerne medgifven, skulle då komma att upphöra, och i stället den behållna afkastningen utdelas efter oförmedlade hemmantalet, hvarigenom undvekes icke blott det ämne till stridigheter, sorn de årliga utsyningarne af allmänningarnes produkter hittills gifvit, utan äfven orättvisan af det nu gällande stadgandet, att den, som har egen skog, ej är berättigad till utsyning från allmänningen: ett stadgande hvilket med allt skäl icke ansågs vara uppmuntrande för omsorgen om den egna skogens vård. Om det årliga afverkningsbe - Santmans. Stats-, Lagsaint Allm. Besv.-och Ekon,-Utsk. Betänkande N:o 50. 21 loppet utbjödes på auktion, skulle häradsboarne genom inköp deraf kunna fylla sina behof, så vidt skogstillgången medgåfve, under det att konkurrensen med andra köpare komme att lända samtlige häradsboer till gemensam fördel. Till häradsboernes säkerhet borde stadgas, att den årliga i-edovisningen för allmänningens afkastning skulle dem för granskning delgifvas, likasom att de egde följa hushållningen å allmänningen med sin uppmärksamhet saint deremot göra erinringar, hvilkas befogenhet Skogs-styrelsen hade att pröfva; men någon direkt befattning med hushållningen å allmänningarne ansågs icke böra häradsboerne tilläggas.
Samma frihet i afseende på val af ort för examens afläggande gäller äfven den sista eller medicine licentatexamen. Förberedelserna därtill äro dels tjänstgöringar å sjukhus, som måste göras såväl vid ettdera af universiteten i Upsala eller Lund, som ock vid Karolinska institutet i Stockholm, dels instudering af ämnena. Till denna examen åtgå ock i medeltal 4 år. Således i medeltal icke mindre än 9 års studier, efter maturitetsexamens afläggande. Och för mången blir studietiden väl ännu längre. Men så åtnjuter också den svenska lä- karen högt anseende för grundlig bildning i sitt fack. År det en lång och svår och i ekonomiskt hänseende dyrbar väg till läkarerättens utöfvande, så skänker denna också i regeln sin samvetsgranne utöfvare en god inkomst. Det är nu 21 år sedan k. m:t beviljade kvinnan rätt att blifva läkare. En af de första kvinnor, som begagnade sig af rätten till medicinska studier var en dotter till den bekanta, nyligen aflidna och i Idun sympatiskt skildrade s. k. » Lundakvinnan ». Fröken Hedda Anderson, så är hennes namn, började sina studier i Lund 1879 eller 1880 och det är till henne A. U. Bååth skrifvit den dikt, hvarur jag citerat ett par verser. Fröken Anderson har, om jag ej misstager mig, efter aflagd med. kan. examen öfvertagit sin mors praktik i Malmö, en privat läkeanstalt för yttre åkommor. Men den första — och hittills enda — kvinna i Sverige, som efter aflagda fullständiga examina offentligen praktiserar som läkare, är doktorn, docenten i gynäkplogi vid Karolinska institutet fröken Caroline Viderslröm här i hufvudstaden, äfvenså på sin tid i ord och bild skildrad i Idun. Doktor Viderström, som naturligt nog gjort till sitt specialområde kvinnosjukdomar, är mycket eftersökt och har en vidsträckt praktik. Det kan väcka förvåning, att vi efter 21 år ej hunnit längre. Men steget var så nytt, så djärft, vägen så tung och lång.
Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, Galläpplen införselstull af 4 öre skålpundet. I öfverensstämmelse med Utskottets förslag hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-slånden bestämt införselstullen för Garn: Bomulls-, enkelt eller dubbleradt, i härfvor eller å Bobiner: ofärgadt till 12 öre skålpundet, ravn Borgareståndet har nedsatt denna tull till 10 öre skålpundet. Utskottet inbjuder Borgare-ståndet att frånträda nämnda skiljaktiga beslut och instämma med de öfriga Stånden, och föreslår, för annan händelse, följande omröstning: 17:0. Den som vill att införselstullen å Garn: Bomulls-, enkelt eller dubbleradt, i härfvor eller å bobiner, ofärgadt, skall, i enlighet med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, bestämmas till 12 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, fastställes, jemlikt Borgare-ståndets beslut, införselstullen för nämnde slag Garn till 10 öre skålpundet. Införselstullen å Glas: Ljuskron-, hvilken af Utskottet blifvit föreslagen och af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgarestånden fastställd till 12 öre, har af Bonde-ståndet antagits till 1.5 öre skålpundet. Derest Bondeståndet vidblifver detta sitt skiljaktiga beslut, lärer följande omröstning böra anställas: 18:0. Den som bifaller Utskottets af tre Stånd antagna förslag, att införselstullen å Glas: Ljuskron-, skall bestämmas till 12 öre skålpundet, röstar Ja; Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. 11 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, fastställes, enligt Bonde-ståndets beslut, införselstullen å denna artikel till \ 5 öre skålpundet.
Vår statsinrättning är ännu i åtskilliga delar föråldrad och så många svårigheter gifvas för den enskilde att röra sig fritt i vårt land — jag menar ej mindre i andligt än lekamligt afs:de — att de ensamt kunna gifva anledn. till önskan hos mången att öfvergifva fäderneslandet, och jag tror derföre att den som hyser kärlek till vårt land bör söka så mycket som möjligt undvika att öka dessa anlednir och derföre lemna åsido allt som icke är oundgängligen nödigt i afside på utgifter, hvilka endast utgöra en början till sådana måhända oberäkneligt stora. Jag vågar hoppas att om R. o. Ad:ns ledamöter täckas taga dessa omständigheter i betraktande, de åtminstone hos en och annan kunna bidraga till någon modifikation af det visserligen i öfrigt patriotiska och berömvärda nitet för Svenska hufvudstadens befästande — en sak som den person, hvilken har hela sin förmögenhet i hufvudstaden, naturligtvis af personligt intresse måste vara tillgifven, men som jag likväl för min del anser f. n. kunna upskjutas. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Då vid Riksdagens början nu ifrågav:de motion väcktes, tog jag mig friheten anföra några betänkligheter mot nyttan och således äfven nödvändigheten af Stockholms befästande; och af hvad jag då erfor och sedermera, under den långa betänketid som blifvit mig förunnad, ytterligare inhemtat, finner jag icke någon anledn. att i detta afside ändra åsigt. Jag får säga att jag anser mig tryggt kunna rara af mot - 240 Den 6 Februari. salt mening meri mångå i öfrigt aktningsvärda representanter, då min mening delas af flera vigtiga auktoriteter; men, mine Hrr, jag vill icke låta komma mig till last att i Riksdagens så till sägandes lisie timma inleda en discussion öfver sjelfva fråsan: om Slockholm bör befästas eller icke; jag anhåller blott att få för min enskilda del till prot. anföra de grunder hvarpå jaa bygger mitt afslag å Betänk.
Cuberne af metern blefvo rymdmått, på det sätt, att cuben af en tiondedels meter, under namn af Litre, blef rymdmåttets enhet , och svarar emot 382,089164 Sv. decimal cubiktum. Från rymdmåttet erhölls enheten för vigten, derigenom att man bestämde hvad cuben af xéo meter, fyld med rent vatten, vid vattnets högsta täthet d. ä. vid -f4°,33 temperatur och lufttomt rum, väger. Denna vigt fick namn af Gramme och är vigtens enhet. Den väger °>°75274 Svenska lod. Det är icke här stället att anföra detaljerna af Franska Mått, Mål och Vigts-systemet; det torde vara nog att tillägga att enheterna, multiplicerade med 10, 100, 1000 m. m. gifva det större, och dividerade med samma tal, de mindre Mått, Mål och Vigter, och att härigenom alla fördelar, som möjligen vid ?78 Betänkande om Mätt, Mai och Vigt, det fullkomligaste system sta att erhålla, lika skördas af vetenskaps-idkaren, affaires mannen och den arbetande classen. Man kunde mot detta system erinra, at{ storleken af metern, sorn är dess basis, ej ännu är till full percision känd ; emedan utslagen af gradmätningarne gifva jordens afplattning något olika; men extrema hvarinom den faller, äro kända och göra ej så stor skillnad i meterns längd, att den skulle kunna mätas. I sednare tider har man försökt att afskaffa det nya Måttr, Måloch Vigt-Systemet, samt att i dess ställe införa det gamla; trien sådan är verkan af det rätta och nyttiga, att, en gång bekant, behåller det sig, till trotts för alla försök att ändra eiler öfverändakasta det. England, genom en mängd särskildta Mått, Mål och Vigter, bland hvilka någre, tid efter annan, utan någon slags auctorisation undergått förändringar, försatt, i afseende på dessa, i lika belägenhet rned Sverige, beslöt år 1818, genom en Parlaments-Act, att reglera sina Mått, Mål och Vigter. Fördelarne af det nya systemet i Frankrike voro synbara.