Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och sorn Rikets Ständer vid flerfaldiga tillfällen, och sednast genom bifall till Stats-Utskottets vid innevarande riksdag afgifna Utlåtande N:o 201, medgifvit. dylika, efter preskriptionstidens utgång företedda, sedlars inlösning, samt då, enligt å ansökningarne af Kommissarierne i Riksgälds-kontoret tecknadt intyg nu ifrågavarande sedlar, derest desamma blifvit i rätter tid företedde, ovilkorligen hort af Riksgälds-kontoret infrias; får Utskottet hemställa, att ofvan uppgifna Riksgäldssedlar må med ett sammanlagdt belopp af Tretton Riksdaler 50 öre Riksmynt, af Riksgälds-kontorets medel, inlösas. Stockholm den 10 November 1863. STOCKHOLM, tbitckt aos N. Makous, 1863. Stat s-tJt skottets Memorial N:o 223. \ W:o 223. Arik. lill Exp.-Utsk. den 13 Nov. 1863, kl. 11 f. lil. Memorial, angående upphörande af ljuspenningar för Fullmägtige i Riks gälds-kontoret samt om bestämmande af beloppet dels af be mälde Fullmägtiges arfvoden, dels af Riksgälds-konlorets embetsoch tjenstemäns samt vaktbetjentes aflöningsförmåner. (R. A.) Uti 8:de punkten af Stats-Utskottets den 19
Om inköpet af Silfver åter geck, som Utskotten föreslagit, komme dertill att användas 2,o83,535 R:dr 16 sk. Således kan jag ej finna det vara löjligt, att göra den nedsättning jag föreslagit, då i alla fall två fredjedeiar blifva qvar. Jag kan ej finna annat, än att en enskilt hushållare använde ett löjligt lmshållningssätt, om han för sina penningar köpte Silfver, lade det i kälrarne, och lånade penningar på annat håll emot räntas erläggande som sålunda åstadkommer ren förlust; detta är likväl hvad man nu vill att Banken skall göra, hvilket jag för min del ej kan annat än högeligen afstyrka. Herr Tham: Stafsoch Banco-Utskotten hafva ej endast i denna punkt, utan åfven uti andra afsett silfveruppköp. Jag tror ej att denna punkt ovilkorligen kommer att medföra den verkan, som flere förmodat, att nemligen så mycket silfver nödvändigt skall komma att uppköpas, ty innehållet år följande ; ''efter den instru» ction Bf ii 11 September f% m. ction för BancoFullmågtiges förfarande i denna del, som särskildt varder faslståldt; och som i synnerhet bör afse, att uppköpet må verkställas å sådan tid, och på sådant sått, att något annat vigtigt föihållande för samhället icke derigenom rubbas, och framför allt icke VexelCoursen på Utrikes handelsplatser stegras utöfver det belopp hvartill den eljest skulle uppgå”. Det vill säga, ett, om VexelCoursen stegras, stannar hela operationen, och den summa erhålles ej, som påräknas. I 3 punkten åter hafva Utskotten åsyftat, att denna handel skall vara mera fri. Jag skulle tro, att intet Silfveruppköp kan komma ett äga rum, utan förmånlig cours. Finnes den åter genom förmånliga handels - förhållanden1, kan Silfverhandeln ske efter 3 punkten, ochdå i stort. Kan den ej ske efter den punkten, kan den ej eller ske efter den andra, ty då stegra* coursen, och så snart den stiger, måste Siifveruppköpet stanna. Således kan jag ej finna, att hela välfärden är fästad endast vid denna punkt.
Delta, med hvad, till ärendets utredande, kollegierne hos E. K. M. i underd. anfört, hafva Rikets Ständer noga öfvervägat, hvarvid, ehuru instämmande i den af Rikets sednast församlade Ständer yttrade åsigt, att det skulle leda till förenkling och lättnad i uppbördsoch redovisnings-väsendet, om de så kallade gerningsörena, i stället att, på sätt nu eger rum, upptagas bland statens ordinarie inkomster, blefve debiterade och uppburne i sammanhang med den allmänna bevillning, handtverkare å landet äro underkastade, Rikets Ständer likväl ansett, att en sådan förändring icke kan åstadkommas utan uppoffring från statens sida, enär den ersättning, som vid slikt förhållande skulle tillfalla en del städer, komme att blifva en utgift, som statsverket allt framgent finge vidkännas, då deremot, om gerningsörena bibehållas vid den Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 2^. 37 beräkningsgrund, hvarefter de för närvarande ingå, och sedan till en del på vederbörande städer fördelas, anledning är att förmoda, det denna städernas inkomst småningom minskas och slutligen upphör, allt eftersom gerningsmännens antal, i följd af förändrade förhållanden inom näringarne, aflager och försvinner; — på hvilka skäl Rikets Ständer funnit, att de så kallade gerningsören böra under serskild inkomst-titel fortfarande upptagas ibland statsverkets ordinarie inkomster. Och få Rikets Ständer sådant, till svar i ämnet, härigenom underdånigst anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 Mars 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Mars »848.
Det är ju möjligt att mitt kraf på skönhet låter mig se förhållandet genom en idealiserande uppfattning, när jag borde betrakta det helt kallt och kritiskt. Men kan jag väl låta bli att tro på sanning och skönhet utom mig så länge sjelfva mitt svårmod är genomträngdt af en jublande glädje öfver att lifvet är fullt och rikt och ljust? Och hur kan jag förneka skönheten, när den genomströmmar min egen själ så oemotståndligt att sjelfva glädjen genom sin våldsamhet förvandlas till smärta? Smärtan att icke ega ord för hvad jag ser. Men när nu jag ensam finner det vackert som för andra är idel fulhet, är det då icke skäl att tro det de mångas ögon se rätt och att mina egna taga fel? När alla, alla fälla samma dom öfver en menniska, skall jag ändå tro att min är den rätta? Dessa frågor tvinga sig på mig och jag blir skeptisk gent emot min egen öfvertygelse. Det blir en inre splittring. Jag kan icke bli ense med mig sjelf. Det heter fortfarande: ha de rätt eller har jag? Och hvad är grunden till att jag tycker bra om Lundegård, trots det att hela byns befolkning tycks afsky honom mer för hvarje dag? Efter att ha förkastat en mängd olika svar, hvilka alla sökte att blanda bort sanningen, har jag kommit till det resultat, att det just är det obändiga hos honom som är tilldragande för en zigenarnatur sådan som min. Detta är hufvudskälet, tror jag, först i andra rummet komma de goda egenskaper jag tror honom ega. – Ja granska dig sjelf, Ernst Ahlgren, du har ju förr än nu stått ensam emot allmänna opinionen, ihärdigt kämpande för din ”fosterbror” med alla medel, dag efter dag, år efter år. Och hvad var det som band dig vid honom annat än hans brinnande hat emot dogmer och former, hans okufliga frihetsbegär! Fans det väl någonting hos hans person som var dig tilldragande? Han var dig icke öfverlägsen i kunskaper, icke ung, icke vacker; det fans ingenting hos honom att beundra. Det var det att han stod ensam som lockade. Och så är det nu.70 — Sedan detta nedskrefs har A. L. varit här sin vanliga tur. Samtalet gick trögt och jag känner åter samma besynnerliga beklämning. Hvad är orsaken?
Stat för kollegium varit på Passevolans-medlen anvisad, och Wadstena Krigsmanshus-kassa, i förhållande till hvad af samma lön derifrån bestridts, skulle till ersättningen lemna bidrag, deremot årligen komme att Nådigst bestämmas, af hvilka medel återstoden af ersättningen eller hvad som motsvarade det. lönebelopp, hvilket från Militiaj-boställs-kassan utgått, skulle godtgörasj dels ock under den 26 sistlidne October, med hemtad anledning deraf, att Rikets sednast församlade Ständer funnit lämpligt till Allmänna Indragnings-staten öfverflytta hela den pensions-stat, hvarmed Militiae-boställs-kassan då var belastad, samt enär den grundsats, som föranledt Rikets Ständers omförmälte åtgärd jemväl egde tillämplighet på de delar af f. d. Advokat-Fiskalen Lindbergs pension, hvilka, uppgående till sammanlagdt 657 R:dr, utom spanmåls-förhöjningen, motsvarande hvad Lindberg under tjenstetiden, såsom lön från ofvanberörde trenne fonder, med en tredjedel från hvardera, uppburit, i Nåder beslutat till Rikets Ständer göra framställning derom, att hela nyssnämnde pensionsbelopp för framtiden må, likasom redan med ena hälften af Lindbergs pension eger rum, få från Allmänna Indragningsstaten utgå, hvarigenom jemväl undvekes den nu årligen återkommande anvisningen af en mindre pensionsdel och dennas, äfvensom den öfriga pensionens, redovisande uti fyra olika räkenskaper; och tillstyrkte, till följd häraf, Herr Departements-chefen i underdånighet, att uti den aflåtande Nådiga Propositionen förrberörde pensionsbelopp, 657 R:dr, jemte förhöjning för derunder begripen spanmål, måtte till upptagande å Allmänna Indragnings-staten föreslås.
Herr af Sillén, C. W.,s anförde skrifteligen : Högvälborne Herr Grefve och LandtMarskalk, Höglofiige Ridderskap och Adel! Jag anhåller ödmjukast om några ögonblick, för att i möjligaste korrt het yttra mina tankar, i anledning af det ifrån Höglofiige StatsUtskottet till RiksStånden inkomne Betänkan - 253 jOen 7 Martil. de rörande Arfvoden och Tractamenten, som för nu påstående Urtima Riksdag föreslås för Urtima Riksdag för Ståndens och Utskottens Secreterare, Notarier, Cancellister, Extra Canceilister och Vaktmästare, med flere. Då Riksdagsordningens 24. §• föreskrifver, att alle desse Tjenstemän och Betjente af StatsMedlen skola erhålla en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning; kan nu icke fråga bli om deras rättighet härtill. Så onekeligt som detta då är, så obestrideligt synes mig dock vara, att vid dessa Arfvodens och Tractamentens beräknande, någon billig grund derföre bör sökas och följas. Högloflige StatsUtskottet uti sitt Betänkande har tillstyrkt de af Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt öfriga Ståndens Taleman föreslagne Arfvoden och Tractamenten, utan annan förändring, än att samtelige Vaktmästarnes Ttactamenten blifvit nedsatte till 1 R:dr i stället för 1 R Banco per dag, som Projectet innehåller. Enligt detsamma skola RiddarhusSecreteraren samt Preste_ och BorgareStåndens Secreterare i Arfvode erhålla 300 R.dr hvardera; BondeStåndets Secreterare 400 R:dr, StatsUtskottets Secreterare .200 R:dr , och de öfrige Utskottens Secreterare hvardera 16» R:dr 32 Sk.
Vid ärendets betraktande utur sådane synpunkter, hafva Utskotten ansett sig böra fästa uppmärksamhet dervid, huruvida ej, genom begagnande af redan varande Inrättningar, med den utvidgning deraf, som nödig finnes, besparing må kunna äga rum af de betydelige kostnader, som, enligt ofvanberörde förslag, erfordra^ dels för att sätta Borgholms Slott och Byggnader i det skick, att de till Arbetsoch Corrections hus blifva användbare, uppgående till icke mindre än 71,953 B dr 22 sk. 4 r:st., utom underhålls - kostnaden första året 41,079 B.dr 15 sk. 8 rtst. och sedermera årligen 34,412 B:dr 31 sk. 8 rist. dels ock till Arbets - Inrättningens i Vadstena i ordningbringande och underhållande, utgörande, jemte aflöning för Styrelsen, Tjenstemän och Bevakning, lista året 44,17 2 R:dr 40 sk. 2 r:st., och för hvarje påföljande år 30,227 R:dr 2 sk. 4 rtst.; hvarvid Utskotten funnit, att Carlscrona Arbetshus-Inrättning torde kunna tillökas genom upplåtande eller inköp Stats-Utskottets Betänkanden. 847 af dertill tjenlige hus och tomt*platser för nödigt utrymme, och, derest elen likväl ej blifver tillräcklig för behofvet, härtill begagnas den lägenhet, som Marstrand lernnar.
Besv - o. Ekon.-Utskottets Utlåtande JU 31. 13 Maj:ts nitälskan för kolonisationens fortgång vittnade, bland annat, Kongl. Brefven till Kammar-kollegium den 29 Maj 1852 och den 8 Juli 1856. Det förra stadfästade grundsatsen af nyhemmans-anläggningar i första hand och att sågverks-egare sedan af öfverblifvande kronomark må få åt sig upplåtet så stort område, som emot den i privilegierna nämnda årliga stockfångst kunde svara.
Kan Hulting ta' det der på sin ed, om det kommer i fråga? HULTING (blinkar på nytt). Det? Ja KONSTAPELN. Men då, hela subberten! För när man som jag har svurit fanan tre serskilda gånger, så fan i mig, man är lessen, inte, när det gäller att svära! Och så de kom sen, med fiskköparfruns saker! För sir konstapeln, jag känner fru Österberg från gammalt! Om jag hade all fisk som jag burit från henne och till Hasselbacken och Oprakällarn och Hamburger börs, så skulle jag kunna bjuda hela polisen på fisk, och det så di skulle ha' sina fiskar varma året om! Joho, ni gubbar, visste fru Österberg hur ni regerar med hennes bord och stolar, så nog fick ni er betalning på ryggskottet, det kan ni sätta er på! Vänta skall konstapeln få se, hur de kom. (Vill fatta tag i kärrskalmarne.) kärran, din afdankade fördetting! HULTING. Jag FÖRSTA ARBETAREN (hindrar honom). Låter du bli skall bara visa hur du kom, din råbarkade schåarrekryt! ANDRA ARBETAREN. (Hur de slitas om kärran slå skalmarne upp i vädret så att sakerna ramla af). i vädret! HULTING. Så POJKARNE. Bort med klometerna, säger jag! der ja! Nu vänder stolarne benen Stockholm. polisen! BOMAN. Jo, det hä' hen snygg hordning 'är hi Hurra! Nu blir möblerna polerade! KONSTAPELN. Söderberg och Holmqvist kallas till polisen fan! Det var gardisten ... FÖRSTA ARBETAREN. Jag ger Var vittne! det jag? Jag tar Boman till det inte du som högg tag i kärran Här ska' bli smörj, om det så ska' kosta mig åtta dygn ... (vill flyga på Hulting.) FÖRSTA ARBETAREN (likaså till Boman). Är POLISKONSTAPELN (går emellan). Vill BOMAN. ANDRA ABBETAREN. Var det bondkaniner, som ska' kuscha hederliga arbetare? styr ... ni hålla er i Här blir smörj öfver lag
Bränvinspriset har under sednare åren stått så lågt, att det knappt varit högre än den tid då bränvinsskatten blott utgjorde en obetydlighet, men bränvin var till införsel förbudet. Nu vill Utskottets pluralitet icke vidare höra talas om bränvinsprisets förhöjning och bränvinssupandets deraf föranledda minskande. Man ifrar tvärtom för bränvinsprisets nedsättning, hvaraf oundvikligen skall följa bränvinssupandets tilltagande. Man bör dock hoppas att Rikets Ständer icke skola finnas benägna att tillämpa fribandelsåsigter, der de icke hafva något att skaffa. Bevillnings-Utskottets Betänkande M 17. Det torde böra upplysas alt, sedan Utskottets afdelning med en rösts pluralitet tillstyrkt bränvinslullens förhöjning från 45 till 55 öre per skålp. absolut alkohol, Utskottet i plenum likaledes med blott en rösts pluralitet föreslagit tullens bibehållande vid hvad den nu är. Herr von Mentzer har uti sin i Utskottets betänkande upptagna motion anfört flere omständigheter, som ådagalägga, å ena sidan, att bränvinsskatten i verkligheten öfverstiger, och å den andra, att tullen verkligen understiger de faställda beloppen. Till hvad Herr von Mentzer anfört, för att ådagalägga huru mycket tillverkningspriset å bränvin mäste vara högre i Sverige än i andra länder, bör läggas den höga förlagsräntan näringsidkare här måste underkasta sig, men framförallt den omständigheten att bränningen, endast är tillåten viss tid af året, hvarunder hela årsbehofvet måste tillverkas, hvilket i hög grad fördyrar varan, jemte det att det utsätter till verkarne för äfventyret af en öfverproduktion, för hvilken, så länge drawback icke med gifves, all afsättning utom landet är afskuren. Ofverväger man alla nu anförda om ständigheter, skall man lätt finna hvarför tillverknmgspriset å bränvin här i landet alltid står betydligt högre, än i andra länder, der man likväl gör allt för att uppehålla näringen och dess idkare. Införseln är i utlandet antingen förbjuden, eller belagd med tullar, som innefatta tillräckligt skydd.
RörelseCapital och tvärtom olycksföljdema af något Sedel-;ndrag-; ningsSysteme, hellst nu, då vår Handel hotas n>ed undergång , då våra.Tabiiquanter sakna: förlag, och då Jordbruket samt all Pioduction skulle för,falla snarare, än örn ingen möjlighet till förkofran, i följd af sista Ständers Författa. ningar, visat sig. 3:0 Kronans Döma iner» Hennman, Allmänningar och RecognitionsSkogar beräknas till ett så högst betydligt Värde, att. Riksens Ständer, såsom ett af dé vigtigaste Mål, måtte beri sluta, att all denna Kronans , till största delen hittills vårdslösade och föga kända Egendom af Jord och,Skog mm , skäll genast genomLandshöfdingarnes försorg vid högsta Vitesförbud ocjh angifvares ensak , fredas från ali åverkan och sä skyndsamt möjligt blir, Geometriska Chartor med nogaste beskrjfningar öfver hvarje Lägenhet författas och inlemnas, hvarefter således successivt dt-ssa Lägenheter å oppne Auctioner till den högstbjudande försäljas på det sätt ; Att Köpeskillingen utsäues till slutlig Liqvid på flere års tid, och att en viss bestämd SkatteRänta för hvart Tunneland efter dess beskaffenhet må förblifva en evär^ delig Kronans årlig inkomst. Igenom föreslagna FörsäljningsCapital är aft förmoda, det ick? allenast DiScontPapperen fullt kunna inlösas, utan förlust för det EnRidd. -o..- 4dK Pr_ott jy. B> II.
Banken icke behöfver, att städse vara försedd med alla de Silfvermynt-sorter, hvilka, enligt 127 §, skola utmyntas; funno Fullmäktige sig dock, med afseende å det i Banken befintliga större förråd af omyntadt Silfver, böra förständiga understyrelsen tillse, att förrådet of myntadt Silfver inom hvarje valör uppbringades til| otti bibehölles vid ett af Fullmäktige utfäst belopp. 22 Berättelse af Banko-Fullmäktige. Den långsamhet, hvarmed myntningen bedrifvits, har val icke ännu medgifvit uppnåendet af det fastställda maximum; men Banken är dock för närvarande försedd med Silfvermynt af alla sorter, och hvarken har något afbrott i utvexlingens jemna gång inträffat eller hinder mött, att, om så påfordrats, med Svenskt gångbart Silfvermynt, förskottsvis infria Kongl. Mynt-Verkets attester. Skolande Fullmäktige, vid fråga om utmvntning af Silfver, icke förbise den omständighet, hvarå deras uppmärksamhet blifvit fästad uti 26 § af 1847 års RevisionsBerättelse, eller att förådet ej uppbringas till högre belopp än vexlingsbehofvet kräfver, serdeles inom de valörer, hvilka, efter det den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna förändrade räkne-enhet kommer att gälla till efterrättelse, möjligen anses böra ommyntas, Bankens behållningar i Guld hafva, i mån af behof, blifvit till dukater utmyntade. 37:o. I afräkning å Bankens fordran hos Kongl. Mynt-Verket för lemnadt förskott från Banken till ökade myntningskostnader m. m. har någon vidare afbetalning icke egt rum, än den som omförmäles i Herrar Revisorers Berättelse för år 1845; så att i Bankens räkenskaper ännu balanceras en fordran af 23,755 R:dr 45 sk. 7 rst.
Bonde-Ståndet har till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma behandling remitterat åtskilliga inom Ståndet väckte motioner, rörande förändrade grunder för denna afgifts utgörande, såsom att Rustoch Rotehållare må, likasom före är 1812, få förse soldaten under mötestiden med mät in natura; att afgiften icke må uttagas till högre belopp än hvad sora bevisligen, för hvarje år åtgått vid möten inom Regementenas stånd, o. s. v., och i anledning af hvilka de sammansatta Utskotten skola* Utlåtande afgifva; men ibland dessa motioner förekommer en af Riksdags-Fullmägtigen Anders Andersson från Westerås Ifan; den Stats-Ulskottet, såsom varande af alldeles enahanda syftning med Grefve Horns, trott sig böra här till besvarande upptaga. Anders Andersson hur nemligen, med omnämnande af det olagliga sätt, hvarpå denna, egentligen Bonde-Ståndet tryckande skattebörda vid sista Riksdag tillkom, föreslagit, att densamma såväl i penningar sorn effecter må alldeles afskaffas, ogIi till stöd derföre åberopat dels 1685 års med Kongl. Maj:ts stadfästelse försedda Reglemente emellan allmogen och soldaterne i Länet, hvilket Reglemente uti 9 bestämdt fritager Bonden från skyldigheten att till Regementsoch andra möten gifva knekten hvarken fri skjuts, mat eller penningar, dels ock 80 och 114 §§• Regerings-Formen. Och har Ander? Andersson trott en lindring i detta hänseende så mycket hellre böra Rustoch Rotehållare beredas, som kneklarnes underhåll pch aflöning i närvarande tid stiger till mångdub - 8 Stats-JJLsJiOttets Utlåtande N;o 100. belt mera an livad 6 §. af ofvan åberopade Reglemente utstakar, samt alltså yrkat, atL alla för möten och läger erforderliga och dermed förenade kostnader, af hvad namn de vara må, böra af Statsmedlen utgå, och hvartill tredje Hufvud-Titeln, efter Anders Anderssons förmenande, äfven lemnade full tillgång.
med vilkor, att lånet skall ovilkorligen inom i5 år vara återguldet, och att räntan ej bestämmes högre än 5 för 100, då det förskrifna låncapitalet till fullo erhålles; men i händelse att nedsättning i capitalinbetalningen kommer att äga rum, ej högre än 4 för hundradet. Gr. von Fersen, Hans: Sedan nu de särskilda meningar, som under discussionen gjort sig gällande, blifvit upplästa, finner jag åtskilliga vara nära nog under samma kategori, och af hvilka Frih. Klingspors och Hr Lagerhjelms tyckas iämpligast kunna hänföras under utlåt. N:o 419, sorn ännu Den 9 Mars e. m. ännu icke är för R. o. Ad. föredraget, men säkert i nästa plenum kommer att föredragas, då de återstående förslagen reducera sig till tvenne, nemi. Hr Stuarts och Frih. af Nordins, hvilket sednare egentligen blott är ett tillägg till Pi •esteSi:s inbjudning. Om således R. o. Ad. skulle behaga antaga PresteStts redactionsförslag uti förevar, punkt med Frih. af Nordins tillägg, hade 2:ne Stånd fattat nära nog lika lydande beslut. Skulle votering erfordras, blefve PresteSt:s förslag med Frih. af Nordins tillägg ja-propos:n och Hr Stuarts förslag nej-propos:n. Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm., om icke en sådan behandling af frågan vore förenad med minsta tidsutdrägt. Hr Stuart: Med den siste värde talaren instämmer jag uti den anhållan, att pröfningen af Frih. Klingspors och Hr Lagerhjelms förslag till bestämmande af grunderna för Riksgtscontts lånerörelse mätte uppskjutas, intilldess StatsUtskrs utlåt. N:o 4!9 förekommer; men jag skiljer mig från honom deruti, att jag anser mitt förslag böra först till afgörande framställas, emedan detsamma väcktes, förrän Frih. af Nordins förslag afgafs.
Desse egendomar äro ock af ett högre värde, än andre längre ifrån Stockholm belägne, derföre, att alla sträfva efter den beqvämligheten att hafva egendom nära Slockholm. — Deremot, uti inånga andra provincer, der egendomar hafva lika god jord, lika areal, producera lika mycket, föda lika många och flera kreatur, mea hvilkas läge gör dom icke säljbara till annat än låga pris, icke alls gängse i köp man och man emellan, och i följd deraf mycket lägre taxerade, skulle således på få af dessa egendomar kunnä begagnas de större pannorne; osli derigenom, som jag har nämnt, hela bränvins-brännings-rättigheten blifva en förmonlig tillhörighet, endast för Stockholms omgifning; hvilken omgifning, i alla ofseenden, har många och stora fördelar af bränvins-tillverkningen, genom en oftare omsättning, icke behöfvande belasta handteringen medförlag, magasinering, leccage, kärl, kostsamma transporter och alla försäljnings-umgälder. Jag kan således icke tillstyrka annat, än alt jordvärdet för bränvins-brännings-rättigheten må bestämmas efter i835 års blifvande taxérings-värde, hvilket noga bör justeras, ty en del jord måste sättas ned och en del höjas, eller, med ett ord, taxeras efter vissa enahanda grunder, i mon af areal, jordens godhet och öfriga förrnoner. — Ett annat förhållande skulle upptäcka ett välgrundadt missnöje hos största delen jordbrukare.” ”Om, som jag hoppas, den egentliga konstredskapen blir afskaffad, och den af mig nu framställda enkla, men tillräckliga, redskap antages, så är detta redan nog ingripande i första steget på konstbränneriernes bekostnad, och jag tillstyrker, alt mäskvärmaren och denna enkla klarningsmachin, såsom ändamålsenliga, och befordrande en måttlig industri, må få, utan nedsättning af pannerymden, utaf alla bränvins-brännare begagnas, samt afslyrker således den af Utskotten föreslagne tredjedels minskning i pannans rymd, då mäskvärmare skulle få nyttjas.