Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf föreslår motionären följande ändringar i eller tillägg till §:n 1, §:n 3 mom 4, §:n 6 mom. 2 och §:n 8 mom. 2. 1 §:ri lyder nu: “Presterskapets inkomster fördelas sålunda, att hvarje tjenstgörande prestman, så vidt sig göra låter, erhåller en efter tjenstegrad, embetsåligganden och lefnadskostnaderna i orten lämpad anständig bergning; börande lönerna beräknas så, att det extra ordinarie presterskapet kan, såsom hittills, af det ordinarie aflönas samt härvid särskildt afseende fästes derå, att på en del ställen och orter komministrar ej finnas.“ Motionären föreslår, att i början af denna § det i stället skulle heta: “Presterskapets hittills varande inkomster, i hvilka någon förhöjning icke, utan undantagsvis, med denna författning afses, fördelas sålunda etc.u 3 §:n mom. 4 innehåller: “Med ledning af det å kyrkostämma upprättade förslag och efter öfvervägande af de förhållanden, som vid lönernas bestämmande, enligt hvad i denna förordning stadgas, böra tagas i beräkning, upprättar Nämnden, hvilken bör inom pastoratet sammanträda, sitt förslag, dervid alla presterskapets inkomster noga uppskattas och således äfven alkastningen af hemman, lägenheter m. m., hvilka Nämnden anser böra församlingens presterskap frångå.“ Till detta moment föreslås följande tillägg: “ Anser sig Nämnden härvid i mer eller mindre män böra frångå det å kyrkostämma upprättade förslag, uppgifve då fullständigt skälen för en sådan åtgärd.“ 6 §:n 2 mom. stadgar: “Vid bestämmande af dessa algifter, likasom af dem, hvilka böra utgå för bergverk, qvarnar, fabriker och andra inrättningar, har Nämnden att ställa sig till efterrättelse de för riket i allmänhet och särskildt för vissa orter gällande författningar och stadganden, äfvensom att fästa afseende på de af församlingen till dess presterskap förut utgående bidrag samt de afgif - 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 77. ter. som af öfriga pastorater inom stiftet under likartade förhållanden utgöras.
Lifräntör upphöra att utgå och således komma att Inrättningen besparas, en större inkomst är att påräkna, oberäknadt hvad möjligen genom den enskildta välgörenheten kan tillfalla denna som Undervisningsverk och Välgörenhetsanstalt allmänt gagneliga Inrättning, samt att Directionen, då denna tidpunkt inträffar, torde komma i tillfälle ifrågavarande Förskott Statsverket återgälda, men att för närvarande Directionen icke, ulan anlitande af Inrättningens Capital-Fond, hvarigenom dess Inkomster skulle minskas, detta Förskott kan återbetala. På grund häraf vågar Directionen hos Eders Kongl. Majrt i djupaste underdånighet anhålla, att oftanämnde Förskott 5oo Rrdr Banco mätte tills vidare få räntefritt innestå och för Inrättningens behof disponeras. Directionen framhärdar med djupaste vördnad trohet och nit S t 0 r m ä g t i g s t e, Äller 11 ådigste Konung! Underdånigt Utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse i83-2. M a j: t s. underdånigste, tjenare och underså ter C. E. v. WEIG EL. Carlander. Jo ii. Hoffman D:son. Alex. Widell. J. F. Schröder. Stockholm den 20 Mars 1833. /. F Thunman. ( 53 ); Stil teri-Öfver-iS ty reisen» underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Rerätlelse år 1882. Stormiigtigste Allernådigste Konung!
Riksmynt Staben: Chef Nuvarande Aflöning. Provisorisk Tillökning. Summa. Summa Tillökning. JVs 5 till Kongl. Maj.ts Nåd. Ni. Jfs 23 Jemtlands Faltjdgare-korps. Nuvarande Provisionel Summa. Summa Tiilöknine. Aflöning. Tillökning. Riksmynt St. Ns S lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M i, om Statsverket t!l8(L Litt. T. Sammandrag af den föreslagna Löntillökningen Vid Indelta Kavalleriet. Skånska DragonRegitet. X &. Skånska Hussar-' Reguel. X 6. lii-negus Dragonkorps. X 1. Lif-Reg:ts Hussarkorps. Jtä 3. »maianas HussarReg:te. X 4, jemuauus Häsljiigarekorps. X 8. Sömma Tillökning. Riksmynt R:dr öre R:dr öre R:dr öre Rrdr öre II 'ér öre R:dr Öre R.dr Stalén: LlUCt r Förste Major o —. JV$ 3 till Kongl. May.ls Nåd. Prop. Ni 1, om Statsverket 1886. ijitt. r. Sammandrag af den föreslagna Löntillokningen vid ladelia Infanteriet. Regementet M S. Regementena Niis 24 & 23. Korpsen JK 3. Korpsen M 7. Korpserne Niis 19 & XIX. Korpsen JY° 23. Summ Tilloknii Riksmynt R:dr ö. R:dr ö. R:dr ö. Ridr ö. Ridr (i. Ridr ö. Ridr ö. R:dr ö. Prop. JYs 1, om Statsverket 48S6. Litt. T. Öfversigt af de föreslagna nija lönerna vid Indelta Kavalleriet. M !>. JK S. JK G. JK 8. Lif-Reg:ts Lif-Reg;ts Smålands Skånska Skånska Jemtlands DragonHussar11ussarHussarDragonHästjägarekorps. korps. Regtte. Regtlet.
Orsaken härtill var väl den, att, då Ständerna ålade Utsk:t att inkomma med förslag i ämnet, Utsk:t ville, så vidt möjligt var, (öija K. M:ts propos. vid afgifvande af sitt yttrande. För min del får jag, eftersom mina åsigter helt och hållet öfverensstämma med StatsUtsk:8 förslag, anhålla om propos. på bifall till Utslcts Betänk, i sin helhet. Hr Cederschiöld, Robert Theofron: Då diskussionen under så många timmar fortgått, kan det ej förundra mig att K. o. Ad. yrkar propos. i ämnet; och anser jag mig derföre böra på förhand nämna att jag blott några få minuter vill taga R. o. Ad:s tid i anspråk. Jag har egentligen begärt ordet för att fästa upmärksamheten på ett förhållande, som ej af någon blifvit påpekadt; men i förbigående tager jag mig friheten att först besvara några nu gjorda anm:r. Man har nemi. upgifvit såsom skäl, hvarför man yrkat lån pn 35 milhr, att man i så fall ej vid nästa Riksdag skulle behöfva göra något vidare lån. Om man upgifvit någon garanti derför, att så sker, skulle jag vara den förste att tillstyrka denna summa; men som man ej upgifvit någon sådan garanti, och min öfvertygelse är att, om dessa 35 milhr nu uptagas, ändock vid nästa Riksdag fråga om nya lån upstår, har jag ej ansett mig böra fästa afs:de vid det upgilna skälet. En talare har sagt att 10 milhr af detta lån, hvilka borde blifva liggande till nästa Riksdag, sannolikt skulle, i händelse lånet beviljades, användas på andra ändamål.
Att kunna i » kvarnen » arbeta och dock, liksom syrsan, framleta ur solljust och viljestarkt sinne de toner, som ljuda därinne, är lycka och Ufvets mening, är himmel och jord i förening. LAURA FITINGHOFF. ADI, XIII. HVAD &gt;ALLAS VÅE TANT » SADE OM SAKEN. KONUNG OSCAR I BIARRITZ. » VÄNTANSTIDER ». DB SISTA INLÄGGEN OCH REDAKTIONENS SLUTORD. " ÖLAND skatterna i mitt rum tinnes en reproduktion af en förtjusande tafla uppifrån fjällbygden: skuggande ögonen med ena handen står den unga, väna säterjäntan i dörröppningen. Hon ser ner emot skogsstigen, glad bidan ligger öfver de öppna dragen, ljus längtan talar ur ögats blick. Skimrande solskensdager falla öfver hela den fagra uppenbarelsen. Det hvilar som en stämning af helg öfver det alltsammans. Hvad konstnären gifvit för namn åt denna dikt i färger, vet jag ej, men jag skulle vilja skrifva dit två ord: i väntanstider. Ju mer jag ser på denna tafla, dess mer klarnar det för mig, allt det, som slutes inne i detta: Väntanstider. Jag anar de leende drömmarne, jag förstår glädjen och fägringen, jag känner solen och doften. Dessa tider af bidan och längtan äro för hjärtat som den blommiga våren, hvilken ju måste gå före rosig sommar. Våren med allt sitt vemod, med hvita anemoner, med fagra björkar, med skiftande dagrar och ljusa nätter, det vackraste, det renaste, det finaste af allt! Denna tid af jublande hopp, af skimrande blomsnö, af glada löften, af solvarm kärlek, af tro och sånger. Denna tid, då allt det bästa inom oss blir väckt till lifs, då vi begynna ana något af lifvets stora hemlighet, då ögat ler och kinden står i brand, då hjärtat klappar i namnlös fröjd. Vi sträcka oss i dessa väntanstider mot ett ljusnande fjärran med vår själs hela längtan, men icke otåligt, icke fordrande. Nej, det är oss nästan, som ville vi något litet, om möjligt, fördröja den dag, som vi se rodna i öster.
En sqvadrons-hästläkare förordnas att göra tjensten. e) Dessutom 144 vakante, som vid krigsrustning uppsättas; in summa således 4,659. f) Dessutom 222 vakante vid de värfvade regementena, och 30 klippare (åt sqvadrons-hästläkarne) vid de indelde, som vid krigsrust ning uppsättas; in summa således 5,201. 148 5 ARTILLERIET. Artiller i vapnet omfattar tvenne hufvuddelar: personalen och materielen. Här kommer hufvudsakligen i betraktande personalen, och af materielen endast antalet kanoner och fordon, hvilket, för att bestämma personalens antal, är nödvändigt. Materielen och dess beskaffenhet för öfrigt, kan icke ligga inom landförsvarskomiténs befogenhet, enär den utgör föremål för vapnets egna vetenskapliga och tekniska arbeten, och då dessutom, på en svensk-norsk komités förslag, Kongl. Maj:t helt nyligen bestämt beskaffenheten af de förenade rikenas artilleri-materiel. Artilleriets personal bör betraktas under följande hufvudåsigter: 1. Artilleriets styrka. 2. Jemförelse emellan den befintliga och den erforderliga styrkan samt fyllandet af bristen. 3. Artilleriets organisation. 4. Öfvergången från den närvarande till den föreslagna organisationen. 5. Artilleripersonalens krigsbildning. 1. Artilleriets styrka. Fältartilleriets styrka vid en krigshär, ehuru visserligen icke oberoende af krigsortens beskaffenhet, bestämmes dock hufvudsakligen efter krigshärens storlek: vanligen efter ett visst antal kanoner å 1,000 man. Artilleripersonalens styrka beror af kanonernas antal. Då infanteriet är hufvudvapnet och de andra vapnens styrka bestämmes efter infanteriets, är enklast att antaga 2 kanoner å hvarje 1,000 man infanteri, med tillägg å hvarje 1,000-tal af en half kanon för de öfrige vapnen. Fransyska arméen hade under fälttågen på Krim och i Italien 2,4 kanon på 1,000 man.
Då man sedan misslyckats blir återgången för tung. Genom denna onödiga mildhet kan man förklara att fosterlandet har för många som väljer ämbetsmannabanan och orätt förhållande uppstår mellan närande och tärande folkklasser. Om det vore mindre lätt att med bristande tillgångar och anlag intränga på denna bana skulle snart fördomen försvinna, att man endast där kan finna heder och utkomst. Där verkliga naturbegåvningar, sällsynt flit och ovanlig fallenhet finns, men bristande förmögenhet och nödvändiga uppehållsmedel saknas, lär ofta välgörare finnas och varje lärare anser det som en samvetssak, att skaffa en sådan yngling hjälp och understöd. Den bifogade Schema lektonum är att anse som bevis, att vid den i skollagen erbjudna Ambulatoriska Läseordningen fördelningen av läroämnen och läsetimmar vid Elementar läroverken kan verkställas. För övrigt står det läraren fritt att med förmäns bifall använda så många timmar han finner lämpligt för varje kunskapsgren Det återstår bara att bestämma, hur och på vad sätt läroverken skall medverka till att dana ungdomens karaktär och tillsynen över deras uppförande mellan lärotimmarna. Det har klagats på, att man fästat för liten uppmärksamhet på denna viktiga del av uppfostran. Så länge ynglingen lämnas helt åt sig själv och blir blottställd för allehanda frestelser och på platser där de minst tjänliga föredömena finns, kan föräldrarna aldrig få förtroende för allmän uppfostran. Detta har varit orsaken till, att så många valt den enskilda handledningen framför den allmänna. Hemundervisningen kan dock ha sina brister och särskilt kamratskapet saknas. Läraren bör vara len och överseende samt faderlig i ordets egentliga bemärkelse. Om hans sätt urartar till spioneri och barnet upplever lärarens besök med fruktan för bestraffning, leder det till en känsla av harm och bitterhet. Allvarliga rättelser skall endast förekomma vid upprepade oseder och motvilligt lynne. Här har läraren som varje rättskaffens far både rättigheter och skyldigheter. Han kan inte vara älskad utan att vara fruktad och han bör inte vara fruktad utan att vara älskad. Eleven måste dock ha sitt fria val att använda sin lediga tid, då det inte strider mot sedlighet och ordning. Allt tvång är då förkastligt och leder till att barnets individualitet inte fritt utvecklas och en sådan karaktär blir vildsint och oduglig. Det är lärarens ovillkorliga plikt att veta ungefär vad eleven gör och var han är under sin fritid.
Har man, vid dråp eller annan misshandel, träffat annan, än den man döda eller misshandla ville; straffes som Arore gerningen föröfvad emot den, åt hvilken den ämnad var; dock skall ej, till straffets förhöjning, afseende å särskild egenskap hos denne eller å särskildt förhållande emellan honom och gerningsmannen göras annorlunda, än såsom å en försvårande omständighet. § 66. Den sorn, genom uppsåtlig misshandel, eller genom vållande, tillfogat annan sådan kroppsskada, att denne deraf ljutit döden, varde såsom baneman ansedd, ändå att döden ej var omedelbar följd af sjelfva handlingen, utan af annan, genom den handling i verksamhet satt orsak, eller handlingens dödliga verkan kunnat genom tidigt användt botemedel förekommas, eller handlingen, för särskild kroppsbeskaffenhet bos den döde, eller för tillfälliga omständigheter, hvarunder skadan honom tillfogades, orsakat döden. Blef skadan dödsorsak endast i förening med omständigheter, de der, utan gerningsmannens skuld, efteråt tillkommit, såsom särskild sjukdom, dröjsmål med begagnande af botemedel, sedan sådant användas kunnat, vårdslöshet eller oskick - 14 Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. lighet vid botemedels användande, eller annat dylikt ofall; då må, för dråpet, ej till högre straff dömas, än efter ty i 9 § sägs. § 67. De grunder, som i 66 § sägas, skola ock tillämpas i mål, som angå kroppsskada, hvaraf död ej följt. § 68. Ar för einbetseller tjensteman, som gör våld eller misshandel å annan, särskildt stadgad embetets eller tjenstens förlust för viss tid eller för alltid; lände ock det till efterrättelse. § 69. I fråga om dråpares rätt till arf, morgongåfva eller giftorätt, gälle hvad derom i lag är stadgadt. § 70. Har någon genom en handling begått två eller flera af de i denna författning omnämnda brott, och är straffet å ettdera svårare, än å annat; då skall det svåraste straffet tillämpas: är hvartdera brottet belagdt med samma straff; varde det straff tillämpadt. I båda dessa fall skall brott, hvarför särskildt straff ej ådömes, betraktas såsom försvårande omständighet.
Majlis Nådiga pröfning, sig visat, att hemmansegare i samma by, hvilkas kronotionde-spanmål varit åt Stats-Ulskolttts Utlåtande N.-o 273. 3 indelningshafvare upplåten, fått erlägga lösen derföre med 5o procent utöfver markegångsprisel, eller 5 R:dr Banco på tunnan iner än Kronan sjelf af andre hemmansegare i byn samma år uppburit för sin egen tionde, utan att i en sådan behandling rättelse kunnat till de indelte tiondegifvarnes lindring ega rum; i anseende hvartill, och då det syntes vara för både de militaira, civila och ecplesiasti ka tjenslemanna-corpsernes anseende af vigt, alt de förhållanden till folket upphörde, som förminskade den aktning och det förtroende desse tjenstemän eljest skulle åtnjuta, Kammar-Collegium, äfven från en politisk synpunkt, trodde det vara af största angelägenhet, att, enligt Rikets Ständers yttrade åsigt, Kongl. Maj:t täcktes, i öfverensstämmelse med hvad vid föregående Riksdag skett för landtslaterne, vid instundande Riksmöte göra Nådig framställning om de indelta räntornes indragande både för nyssnämnde och öfrige stater samt allmänna behof, deslohellre som Rikets Ständer äfven inkommit med förnyade klagomål öfver det förtryck, hvarföre räntegifvare voro blottställde, samt att till ofvannämnde staters aflöning måtte anslås bestämda årliga penuiogelöner till det belopp, som inom hvardera kunde blifva för hvarje serskild tjensteman regleradt, men tillräcklig för deras nödtorftiga bergning, att i silfver, efter Rikets gångbara mynt, utgå, hvars värde eller jemnare förhållande till varuprisen icke borde dädanefter vara underkastadt samma förändringar sorn förut, till allmän och enskild skada, egt rum, enär Kongl. Majus och Rikets Ständers gemensamma beslut om myntbestämningen och sedelmyntets inlösen lill silfver komme till verkställighet; hvaremot KonglKrigskollegium, i hvad som rörde militaire-staten, för dess del i underdånighet andragit: alt om något tjenligt correctiv emot en allt för låg markegång blefve stadgadt, och således den af Rikets Ständer i underdånighet föreslagne fem års markegången, utan Kongl.
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stals-Utskottets Utlåtande N:o 193, angående väckt fråga om ersättning till ^Majoren G. M. Stjernsvärd, i anledning af ett honom meddeladt, men sedermera återkalladt uppdrag att utgifva en samling gällande författningar, rörande krigsmakten till lands. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 194, i anledning af väckt fråga om skattläggning och rotering af bergsfrälse-jorden i Stora Kopparbergs län; N:o 195, i anledning af väckt fråga om försäljning eller utarrendering af alla åt tjenstemän anslagna boställen; och N:o 196, i anledning af väckt fråga om utverkande af nådig befallning till vederbörande embets-verk alt meddela Stats-Utskottet general-förslag öfver Arméens och Flottans samtliga förråder. S. D. Föredrogs ånyo Stals-Utskottets Memorial N:o 19 7, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga till Riks-Statens Åttonde Hufvud-litel hörande frågor. Med godkännande af yttrandet i 2:dra punkten, lade Ståndet denna punkt till handlingarne, vid den anmälan, hvarmed 5:te punkten slutas, lät Ståndet bero, den i 42:te punkten till Rorgare-Ståndet gjorda hemställan bifölls, 13:de punkten lades till handlingarne, inbjudningen till Rorgare-Ståndet i 19:de punkten antogs, i följd hvaraf volerings-propositionen i samma punkt förföll, och i öfrigt blefvo de föreslagna voterings-propositionerna godkända. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Ulskottets Memorialer och Utlåtanden: N:o 498, i anledning af erhållen återremiss å de i Memorialet N:o 482 föreslagna voterings-propositioner. Lades till handlingarne.
Det kan icke nekas — och jag vågar uttala denna åsigt, emedan jag aldrig deltagit i den stora och nästan öfverdrifna frikostighet, som blifvit af StatsUtsk. visad — att detta Utsk. handterat de allmänna medlen med så öppen hand, som om det hade haft att ösa ur Perus grufvor; och vi måste betänka, att den beräkning, som blifvit gjord af Statsinkomsterne, möjligen kan slå fel. Låtom oss taga i betraktande de 2:ne af en talare vid ett föreg:de tillfälle upgifna hufvudkällorna för Statens inkomster: tullen och bränvinsskatten, sorn utgöra af dessas totalsumma. Tullen är beräknad till omkring 10£ mill:r, eller lika med 1855, och det antyddes, att den skulle t. o. m. komma att betydligt öfverstiga denna summa. Huru har det gått i år? Jag tror icke att tullinkomsterne för detta är öfverstigit de för 1855, och hvad är då att förutse för nästkommande år. Då vi höra att nästan alla de hus, med hvilka våra köpmän hafva sina största affärer, göra bankrutt, är det då sannolikt att tullinkomsterna skola för nästa år upgå till samma belopp som 1855? Vi hafva sett att priset på bränvin fallit i vissa orter ända tili 1 Rdr 12 sk. kannan. Är det väl sannolikt, särdeles då bränvinsskatten blifvit höjd till 30 sk. pr kanna, under det att bränvinsfabrikanterne med den nuv:de skatten arbetat med ringa eller ingen vinst, samt den minskning i arbetsklassens inkomster, som blir en följd af bristande arbetsförtjenst, skall föranleda minskning i konsumtionen af bränvin, att tillverkning af denna vara nästa år skall upgå till det belopp att Statens inkomst af denna skatt blir lika som nu? Om man således med sannolikhet kan beräkna, att vid dessa båda inkomstkällor, som lemna -faf det hela, skall upstå brist, är det icke då skäl att tänka på några inskränkningar?
Konungs milda hälsning, hafva korrt derefter sedt dess graf öppnas och med honom utslocknad deri Konutiga-Stam, som i Århundraden fräjdat och lyckliggjort detta Rike; men det har ock varit samma Ständer förbehållit att högtidligen besegla förbundet med den ädle Förste, som Nationens enhälliga Val kallat, att intaga dess arftelrga Thron, och för Fäderneslandet öppna, ett nytt Tidehvarf af Sällhet och Ära, förebådadt af utmärkta egenskaper och lysande bedrifter. A-tankan al sa vigtiga händelser har föranledt Banko Utskottet att härigenom hoS Riksens GHöglofl. ötander vördsamt föreslå, det en SkådePenning af förr vanlig storlek må genom Banlto-FulIrnägtiges försorg på Bankens bekostnad blifva präglad, hvarigenom, medelst någon lärnpelig sinnebild, ätankan af Högst - Salig Hans !Maj:t Konung Carl Xlilide, såsom den sista manliga attelagg af Vasarnes Stam, förbindes med uttrycket af Svenska Nationens förhoppningar vid Spirans öfverlämnande åt en af Hans -Maj-• t Konung Carl XIV Jolian grundlaggd ny Konunga Att; samt i och med detsamma minnet at efterkommande förvaras af den nära förening och inbördes tillgifvenhet, som Skyldskapens osli Vänskapens band emellan Högstbemälde Kongl, Personer stiftat. Stockholm den 10 Juni i8r8. Statsoch Banio-Utskottens Betanianden. 625 N:o 60, Rikets Högloft. Ständers Statssamt Banko-Utskotts Utlåtande öfver Q.:ne hos Högloft. Ridderskapet och Adeln ingif ■ ne Memorial, det ena af Herr Friherre Corfits Ludvig Stael von Hollstein, och det andr a af Herr Friherre Carl Henric Anckarsvärd, angående yrkad undersökning och Götha Canal-Diskont-Di, rections förhållande, i af seende pä den till Canal arbetets fortsättande gjorde försträckning af 1,100,000 R:d m. m. ii os Huglofl.
M. har således ansett, att annat brutet tal af Öret än | icke borde komma ifråga att i taxorna utsättas. Jag medgifver, att enl. Utsk:s förslag denna minimibestämmelse är fördubblad, men hvad i Medicinal-Taxan finnes uptaget lill så lågt värde, som ^ Öre, är merändels sådant, som blott ingår såsom ingrediens i andra varor, så att det aldrig torde ifrågakomma alt köpa en medicinal-vara för ett så ringa pris som | Öre. Blifver qvantiteten af dylika ingredienser till dubbelt belopp i taxan utförd, så är ju den öfverklagade olägenheten afhulpen. Jag lior således, att någon återremiss af denna punkt icke är behöflig, men skulle R. o. Ad. finna betänkligt alt punkten bifalla, hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt att antaga hvad K. M. i motsvarande punkt af Sin Nåd. Propos. föreslagit. Jag motsätter mig ej sådant beslut, ehuru, på sätt jag nyss yttrat, jag anser någon olägenhet af punktens antagande, i afseende å Medicinal-Taxan ej behöfva befaras, och, hvad åter Tull-Taxan vidkommer, för sä vidt densamma innehåller artiklar, hvilka ej hafva sig åsatte högre tullsatser än 2 rst. per f?, tror jag ej, att det någonsin ifrågakommer att förtulla dylika artiklar till så ringa qvantitet som 1 U. Hr Printzensköld, Carl: När man vill drifva ett upgjordt system allt för långt, så inträffar det, att man stöter på svårigheter, dem man icke beräknat, och sådan tror jag händelsen vara i nu förekomne fall. Frih. Palmstjerna har redan fullständigt utvecklat de olägenheter, som skulle upstå vid verkställigheten af BankoUtsk:s förslag i denna punkt. Deremot synes det mig, att K. M:s förslag i detta ämne fullkomligt upfyller ändamålet, emedan deruti är bestämdt, att £