Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underdånig Berättelse om Stora Kopparbergs Län i ekonomiskt och statistiskt hänseende. § i Länets allmänna beskaffenhet tjuder dea tidrymd, eller åren 1838 till och med 1842, som denna berättelse skall omfatta, har någon hufvudsaklig förändring icke ägt rum uti Länets allmänna beskaffenhet, utan de i berättelsen under den 27 November 1839 åberopade förhållanden äga fortfarande rum. Kanalarbetet vid Grådafallen uti Dal-elfven i Gagnefs socken, företaget med anvisade allmänna medel till beredande af en lättare kommunikation för Öster-Dalarne, men i anseende till ändring i första arbetsplanen och deraf föranledda större kostnader, än som med de anvisade medlen kunnat bistridas, redan år 1828 tills vidare inställdt, har icke eller under ifrågavarande fem år blifvit fortsatt. Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag, för rensning af Wabäcks-forssen uti Dalelfven inom Gustafs socken, af statsmedel anvisat ett anslagsbidrag af 5,000 R:dr B:ko; så hafva Thorsångs och Vika socknemän, hvilka skulle hafva fördel deraf att vattnet vid stränderne af sjön Runn vårtiden Femårs-Berättelse fr. Stora Kopparbergs Län. '• 2 komme alt sänkas, år 1842 åtagit sig ålt enligt fastställd arbetsplan utföra arbetet, och innevarande år detsamma fullborda. Den i förra berättelserne omförmäldte till det mästa upparbetade större odlingslägenhet inom Stora Schedvi socken bearbetas fortfarande med framgång, ehuru delägarne, som icke funnit sig vara i tillfälle att blott såsom lån på föresrifne vilkor emottaga de af Rikets Ständer vid sista Riksdag till understöd för odlingsföretaget bestämde 2,000 R:dr B:ko, endast med mycken svårighet kunna bestrida de ytterligare dryga kostnader, som ännu erfordras för en fullständigare vattenaftappning, hvarförutan frostskador å grödan derstädes icke sällan måste vara att befara. Efter det Agronomen Direktören A.
Götheborg samt återtransport af stapelstads varor, lemnar någon biförljenst äfven åt den allmoge, som bebor sjö- och elfstränderne; och i öfrigt förse Wädtle, Ahle och Flundre härader staden Götheborg årligen med något sjöfolk, deraf en inkomst, fastän ringa, således jemväl torde tillskyndas hemorten genom sjöfolkets besparade månadshyror. Handel. Till så vidt landsbygden angår, drifves handel med spanmål, bränvin, kreatur och andra ladugårdsalster och skogseffekler samt i allmänhet landtmannavaror, hvilka afsäitas i städerna och ifrån Dahlsland öfverföras till Norrige af producenterne sjelfve. Efter den utvidgning i handelsrättighetens ulöfvande, som genom Kongl. Handels-Ordningen den 22 December 1846 blifvit medgifven, har handel med specerier och dylikt äfven etablerats flerstädes å landet, hvilket i näst afgifvande Berättelse kommer att närmare omförmälas. Den så kallade gårdfarihandel!!, lill hvars ulöfvande allmogen i sju härader af Westergöthland af ålder ägt rättighet, har väl äfven under detta qvinqvennium aftagit samt allt mer och mer dragit sig ifrån landet til! städerna Boi 'ås och Ulricehamn, men utgör ännu en för distriktet ganska vigtig binäring. År 1846 begagnades samma rättighet nästan endast af Kinds, Bedvägs och Åhs häraders hemmansbrukande allmoge, som till ett antal af något öfver 375 personer tvänne gånger om året, på bestämda tider, utvandra till alla delar af riket och till Norrige, för att afyttra gårdfarihandelsdislriktets betydliga slöjd-tillverkningar, hufvudsakligen bestående i väfnader af alla inhemska slag.
Angående detta, mot gemensam ansvarighet och återbetalnings-skyldighet, vid 1844 års slut meddelade lån, bar Kongl. Maj:t, uppå underdånig ansökning, den 10 September 1844 bifallit, att detsamma, under de tre påföljande åren, med en tredjedel årligen, finge återgäldas. Enligt hvad bär ofvan vid berättelserna angående indelta Arméens Nya Mötes-Fond, Militie-Boställs-kassan och Wadstena-Krigsmanshuskassa anfördt blifvit, bestiga sig de på dessa fonder anvisade löner, arfvoden och pensioner till ganska betydliga belopp. I synnerhet visar den öfver Militie-Boslälls-kassans ställning härofvan uppgjorda Tabell ett särdeles missförhållande emellan inkomsterna och de årligen utgående aflöningarne m. m. Enligt Revisorernes öfvertygelse, måste likväl i främsta rummet tillses, att de ändamål, hvarför dessa kassor och fonder inrättats eller tillkommit, varda uppfyllda, och att garanti för framtiden lemnäs, det de må kunna sina åligganden behörigen fullgöra. Sådant synes emedlertid icke möjligt, om löner och arfvoden m. m. fortfarande skola belasta kassorna. Den åsigten, att kassorna borde bekosta sin förvaltning, har gjort oväntade dispositioner på desamma möjliga ända till det belopp, att årligen omkring 35,000 R:dr Banko utgått uti löner, lönefyllnader och arfvoden åt Kongl. Krigs-Kollegii embetsoch tjenstemän samt betjente. Hvad pensioner till dem af Kongl. Kollegii embetsoch tjenstemän, som deltagit uti fondernas förvaltning, beträffar, kunna Revisorerne icke inse något giltigt skäl,'hvarföre sådana (t. ex. den Krigs-Rådet Seippel beviljade), anvisats till utgående från kassorna, i stället för Rikets allmänna Indragnings-stat, derå - 135 — afskedade embetsoch tjenstemän skola till pensioners åtnjutande uppföras.
Hvad dervid först vidkommer förslaget om rättighet för komministrar att bestrida pastorai-vården inom annex-församlingar; så medgifver utskottet visserligen, att inom pastorater af större vidsträckthet flere fördelar såmedelst skulle beredas församlingsboerne inom annexet, men då af en dylik förändring måste följa, att den vård om kyrkoböckerne samt det ansvar för deras ordentliga förande, som pastor hittills uteslutande tillkommit, skulle delas emellan honom och komministern, samt ett sådant förhållande, efter utskottets tanka, lätteligen kunde föranleda till mindre reda och noggranhet härutinnan, har utskottet af denna omständighet och då härtill lägges, dels att, der behof af de till pastorai-vården hörande förrältningarnes inom annexet öfverlemnande till komministern verkligen förefinnes, sådant med vederbörandes samtycke redan nu lärer ega rum, dels ock att medlemmarne i annex-församlingen, då alltför stora svårigheter i olvan anmärkta afseende förefinnas, äro oförhindrade att i föreskrifven ordning väcka fråga om pastoratets delning, hemtat tillräcklig anledning till den hemställan, att motionen härom må förfalla. 2:o Vidare och hvad angår förslaget, dels att, der pastor vore förhindrad att sjelf förrätta tjensten, vikarie må förordnas att embetet eller viss del deraf förestå, emot åtnjutande af så tillräcklig aflöning af pastor, att församlingen med vikariens underhåll icke varder betungad, dels ock att annan än kontraktsprost icke må tillåtas att antaga adjunkt; får utskottet vördsamt förklara, att, då beloppet af den löneersättning, som må en förordnad vice-pastor tillkomma, lärer böra bestämmas dels i förhållande till den större eller mindre verksamhet, som dervid tages i anspråk, dels ock med fästadt afseende i öfrigt å de för hvarje serskildt fall förekommande omständigheter, såsom t. ex. om inträffadt sjukdomseller annat laga förfall, oundgängligen påkallar ett dylikt biträde, dock alltid så, att pastor, utan församlingens betungande, aflönar den, som hans tjenst bestrider, utskottet funnit dylika frågor, pä sätt nu eger rum, lämpligast böra af vederbörande konsistorier för hvarje serskildt fall afgöras; hvadan och då, beträffande det sednare förslaget om adjunkters missivering, någon inskränkning uti den konsistorierna härutinnan tillagde pröfningsrätt icke eller kan af utskottet tillstyrkas, helst bemälde auktoriteter icke lära underlåta att tillse, huruvida verkligt behof af det ifrågavarande biträdet är för handen, utskottet vördsamt föreslår, att ifrågavarande framställningar, så i ena sorn andra hänseendet,
Denna hemställan göres emedlertid under förhoppning, alt Utsk. vid ärendets pröfning tillräckligt skall inse nödvändigheten likasom fördelen af att på en gång få ett billigt medelporto infördt. Jag anhåller vördsamt att dessa anmärkmr må blifva remitterade till BevillmsUlsk. för att behandlas i sammanhang med den Kongl. Proposm. Remitterades till BevillmsUtsk. Föredrogs Hr Bråkenhjelms, Pehr Reinh., den 1 dennes på bordet gjorda och lagda hemställan alt en af Doctor C. G. Grähs utgifven hok med titel: ”Reseanteckningar, berättelse lill Kongl. SundhelsColbm, ” måtte remitteras till StatsUtsk. för att tjena till uplysning vid behandlingen af K. Propos., ang:de anslag för Hospitalernes förbättrande. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då en Kongl. Propos. remitteras till Utsk., är det visserligen hvarje ledamots rättighet, att, om han vid remissen yttrat sig, få delta sitt yttrande medsändt till Utsk. Men sådant har icke här varit händelsen. Hr Bråkenhjelm yttrade sig icke vid remissen af den Kongl. Proposm. Han bad endast, att en bok, innehållande ”Resebeskrifningar” skulle till Utsk. medsändas. Denna begäran bordlädes och vi skola nu öfver densamma afgöra. Om det skulle tillåtas att sålunda göra Ståndet till kommissionär för öfversändande af böcker till Utskms upbyggelse, så skulle det kunna hända, att i st. f. att, såsom vid delta tillfälle händt, en ledamot begär öfversändandet af blott en volum, en annan kunna begära öfversändandet af 24 volumer o. s. v. Olämpligheten af ett sådant förfaringssätt, lärer icke behöfva bevisas, och det så mycket mindre som, i fall detsamma gjorde sig gällande, det stöde hvar och en ledamot flitt att begära upläsoing af boken, hvarigenom lid borttoges och prot. nedtyngdes genom en öfverflödig mängd tryck, samt Utsk. äfvenledes blefve besväradt med densammes upläsning.
Som extra rotarne böra vidkännas; i an* ledning hvaraf Collegium föreslagit: 1:0 até ali den med ordinarie rotering belaggde jorden inom hvarje härad, eller annat visst district, må upptagas efter 1818 års bevillningsvärde, med afdrag af värdet för större byggnader, än som efter lag fordras å Bondhemman, så vidt sådane byggnader ingått i Uppskattningen, och derefter fördelas på da ordinarie soldatroten, som på samma jord äro inroterade, till Utrönande af en soldatrotes medelvärde i Capital i hvarje ort, hvarvid bör iakttagas, att de särskildta bidrag af Staten till understöd för roteringen, som på ett eller annat ställe kunna vara anslaghe, komma i beräkning: 2:o att det härigenom uppkommande medelvärde i Capital af den jord, som inom ett sådant visst district drager en ordinarie rote, må blifva den hufvudsakliga jemnförelsegrunden till den oroterade jordens Capitalvärde efter samma års Bevillnings-taxering, för att derefter utröna och bestämma, huru stor rotedel bör falla på det oroterade hemmantalet eller lägenheten, till närmaste likhet med ordinära roteringen inora samma ort, och jemnkningen i hvad redan påfötdt blifvit derefter lämpas, under iakttagande likväl, att det högsta hemmantalet för gamla toteringsverket inom Länet icke oftare må få öfverskridas, än i det fall, att några hemman skulle befinnas af så dålig beskafFen^ Besil, och Ekon. Utsk. Betanhanäert. Q6f het, att de utan ali tillökning i hemmantal icke kunna bära roteringsskyldigheten; *— 5:0
Den sköna triumfen på Lundagård tjugo år tidigare skulle då endast varit lönen för en opoetisk förhäfvelse! Den förr för frihet och menniskorätt svärmande sångaren har nu fullt tagit sitt förnuft till fånga, som det plägar heta. Han har blifvit “ förstårldigare med åren “. Men kan man icke också hos honom vid detta skede af hans lif iakttaga lika som en viss mattning i den originela skaldeverksamheten, hvilken icke viker, förr än han mot slutet af sin lefnad åter fattar i den kraftigt tonande lyran och ännu en gång låter henne klinga i några djupt gripande svane-ackord? Det är emellertid endast att befara det den utvecklingsgång, genom hvilken Pansarsångemas skald slutligen fördes till att ända sin bana såsom den ansvarige ledaren af vår officiella tidning, i grunden var allt för typisk för en stor del af den tidens ungdom. Den förslöande auktoritets-tro, som skulle qväfva så många frön till sann ursprunglighet och ända intill den närvarande stunden uppträda hämmande gent emot all sjelfständig andlig verksamhet, hade redan börjat att visa sina frukter. Men ännu en gång tycktes det dock, som om den hos folket inneboendp kraften skulle taga ut sin rätt och en nyväckt entusiasm mana till nya stordåd. Och denna gång har man ändå uppslaget till denna väckelse inom de egna landamärena och behöf-ver icke ens söka det hos ett befryndadt grannfolk.± Representationsreformens inflytande på skönliteraturen. — Studentmötena förr och nu. — Ploug på Upsala högar. — Boströmska filosofiens efterverkningar. Samtidigt med det att man vid början af 1863 håller på med att “ opinera för “ det insurgerade Polens sak, har den då varande ministéren De Geer för stånden framlagt ett nytt förslag till förändrad representationsform, svårt att säga hvilket i ordningen.
Då tjenste-vikariater ofta icke kunna föranstaltas inom den afdelning, der vikariats-orsaken är för handen, utan dertill måste användas tjenstemän, tillhörande särskilda afdelningar, hvilket således påkallar kommunikation emellan flere Chefer, så är den nuvarande Under-stvrelsen, hvilken just utgöres af samtlige Chefer, den mest lämpliga och sakkunniga myndighet att handlägga dessa ärender. Med anledning af hvad de förslaget vidfogade motiver innehålla utöfver hvad som här ofvan är vordet till bemötande upptaget, får Under-styrelsen vidare i ödmjukhet förklara: att det lika litet hädanefter, som hittills, möter den ringaste svårighet, att lämpa tiden för Under-styrelsens sammankomster så, ali de icke blifva hinderliga för Chefernes departemental åligganden, hvadan påståendet, att åt den egentliga förvaltningen på det hela nu icke skulle kunna egnas hvarken lämplig eller erforderlig tid samt alt derigenom göromålens behandling skall förblifva i ett alltför stationärt tillstånd, saknar grund, helst »göromålens förenkling, förändrade fördelning och skyndsammare behandling» äro ämnen, som, dels i följd af, dels utan remiss från Banko - Banko-Utskottets Memorial N:o 44. fullmägtige, ofta utgjort och utgöra föremål för Under-stvrelsens öfverläggningnr och förfoganden; att den omständigheten, att en mängd af de på Under-styrelsens handläggning beroende mål i Under-styrelsens protokoll icke upptagas annorlunda än genom hänvisning till Under-styrelsens diarium, helt och hållet grundar sig på komiterades för Bankens sednaste reorganisation (hvaribland framlidne Presidenten m. m. Friherre C, I).
Men då talaren sedan han först påstått, ”att ingen uppfostringsanstalt i så hög grad ”sorn Krigs \. ademien bär stämpel af ensidighet *'i bildning,” i allmänna ordalag yttrar sig: ”att den falska äran, flärdcn och fåfängan, Deri f Mart ii. *33 "äro redan från barndomen, genom ynglingaåren, ofta, till Konungs och Fäderneslandets ”föga båtnad, äfven vid mannaåldern, de kraf.; "tigasfe , de mest lockande driffjädrar till vå. ”ra sträfvanden och företag: länge hänförde af ”desse bländverk, finna vi ej »ällan för sent ”vår sanna bestämmelse: men hvad annat är ”oraken dertill än den oss meddelade ensidiga ”uppfostran? passionerne. omdömet, ja sjelfva ”grundsattserne, få vanligen under vår första ”och i afseende på följderna vigtigaste lefnads”period, en förfelad rigtning. Våra naturliga ”anlag undersökas icke, utvecklas icke till det "beståndandesanna och ädla, och om denägon ”gång hos en kraftfull yngling det oaktadt yttra ”sig, qväfvas de likväl under deras utveckling, "ofta i sjelfva gryningen, genom föräldrars och ”lärares miodre uppmärksamma ledning, ej sälj ”Ian af stånds intresse, fördomar, fåfänga och "sådan slags ensidig bildning som den blott "militairiska.” Och då han sedan tillägger: "Hvilken (nemligen ensidiga bildning) icke "blott enskildt olyckliga utan äfven för Staten "vådliga följder deraf ägt och äger rum, är "lätt insett och behöfver icke en kanske smär"tande, ota icke sårande bevisning;” så vågar jag tro att Höglofl. Ridderskapet och Adeln ej skall anse en förklaring i eget och vapenbröders namn vid detta tillfälle otillbörlig. Mine Herrar! Äfven jagar uppfostrad vid det ifrågavarande läroverket och känner mig derföre i detta ögonblick ganska brydd.
Dock om också, sa måste en sådan motion om upphäfvandet att ett Embetsverk, hvars upphäfvande Hans Maj-.t äfven föreslagit, icke vara otillbörligare än de af flere gjorda motioner om Financerne, i afseende på hvilka Konungen likaledes lemnat Ständerne en nådig proposition. Och CanzliStyrelsen detta af Constitutionen ej en gång nämnde verk, måtte väl ej böra hållas mera i helgd eller vara Den i5 Mnrtii, mera oantastlig, än Allmänna Beredningen, Högsta Domstolen och sjelfva StatsRådet, mot hvilka verk anmärkningar äro Ständerna och deras enskildte medlemmar efterlåtne. Men i derna Styrelse sitta såsom Ledamöter så utmärkte så högt öfver den vanliga synkretsen lyftade män? invändes vidare. Det är sannt! jag skulle alltför illa känna mitt Fäderneslands utvecklings historia, om jag vore okunnig hvad dels Litteraturen dels Rikets politiska ställning är skyldig flere af de Herrar, hvilka omgifva Sessionsbordet i Kongl. CanzliStyrelsen, och jag trottsar hvem som hälst att för hvarje enskildt af dem hysa varmare högaktning och tillgifvenhet än jag. Men är det för någon på detta rum obekant, hvad skillnad det är mellan de särskildte individerne i ett Collegium och detta Collegium in corpore? Jag är säker att desse män, med deras håg och förmåga att gagna, sjelfve skola finna sig föga belåtne, att hortsitta en förmiddag i hvarje vecka, på ett rum, från hvilket de intet reelt kunna uträtta. Jag går längre; och försäkrar att jag är säker, att de sjelfve, inom sig skola gifva mig rätt i alla mina anmärkningar, om de också icke högt vilja göra det, emedan det är jag som framfört dem. Emedlertid önskar jag att det Utskott till hvilket min motion blir remitterad, med lika mycken sakkännedom skall bedöma dem, som jag är viss om att CanzliStyrelsens Ledamöter med billighet skola anse, att jag, utan allt annat interesse än för saken, begagnat min fått att Deri l5 Martti. yttra mig enligt öfvertygelse.
Revisor bestås skjuts efter två hästar från sitt hemvist till Slockholm samt tillbaka, ega Revisorerne alt uppbära traktamenten af Sex Riksdaler Riksmynt om dagen, så väl under sjelfva revisions-förrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af åtta mil för hvarje resedag och med iakttagande att, derest miltalet icke jemt motsvarar resedagarne, må för öfverskotta!, såvida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; kommande hädanefter, likasom hittills, halfva beloppet af dessa traktamenten och resekostnader att af Riksgälds-kontoret godtgöras. § 7. Åt den, i och för Riksgälds-verkets revision, af Revisorerne antagna kanslioch vaktbejjening, ega Revisorerne alt, i mån af arbetets vigt och beskaffenhet, bestämma lämpliga arfvoden, som af Fullmägtige sedermera utanordnas. Stockholm den 28 Januari 1860. Bih. till II. St. Skrifvelse N:o 22. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Jan. ISfio. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckta förslag om nya byggnads-lagar, m. m. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 4). S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad uppå behofvet af förbättrade Byggnads-ordningar för städerna samt de platser på landet, sorn, lill följd af jernvägsanläggningar eller af andra orsaker, komma att tätare bebyggas. Delta behof har lör de flesta släder redan framkallat särskilda, af E. K. Maj:t fastställda dylika ordningar; men bland hvilka mångå torde vara föråldrade, då väckelse lill deras förändrande saknats, och då åsigterne om det förmånligaste, helsosammasle och tryggaste byggnadssättet för städer ej mera äro de samma, som lordom.
Enär Landtmarskalk eliev Talmän nn. der Riksdagen af sjuklighet eller andra an ma K ta laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen hus Itidderskapet och Adeln af den efter Matyikeln första närvarande Gref. veu, och i de öfriga Stånden af Vice Talmän, hvilka likaledes Vid Riksdagens början af Ka* nuti gen u t nii m nes. Under det B®rgafeoch Bonde-Stånden samlas’, och innan deras Talmar» förordnade aro, förps tilis vidare ordet hos Borgare-Stf.ndet. af Hufvudstadens första Full* prägtig , qch i Bonde—Mandet af den närvaran* de Ledamot, som de flesta Riksmöten bevistat, På, i händelse af underläten kallelse af Stats* Badet, de i 10. §. nämnde vederbörande till Riksdag kalla, äge Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgareoch -Bon* de-Stånden , hvart för'sig, sina Talmän, Landtmarskalk och Talmän aflägge inför Konungen följande Ed: ”dag hfR. utnämd ”och förordnad att vid detta Allmänna Riks??mote vara .Landtmarskalk (Talman for Prest-, ”Bo rgare-, Bonde-Ståndet ), lofvar och svar vid ”Gud och hans heliga Evangelium, att jag vill ”och Den g Augusti 4 57 ’ och stall med all min förmåga upprätthålla ’ och försvara Konunga - magten och Riksens ”Ständers rättigheter, i öfverensstämmelse med ”den af Konung och Rikets Ständer den 6 Juntti t Nog till efterlefnad antagna Regeringsform. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig ”efterlefnad Rikets öfriga gällande Grundlagar ’\for Landtmarskalken tillika : samt den antagfa Riddarhus-QrdningenJ. Detta allt lofvar ”jag troligen hålla; så sannt .mig Gud hjelpe '”till Lif och Själ.” De i denna Ed upptagna föreskrifter galle äfven för dem, sorn kunnat komma att Landtmarskallcs eller Talmäns. ställen företräda. 31. §.
Således upptog Utskottet i 5 § af förslaget 8 § af Missgernings-Balkens 40 kapitel, enligt hvilken den som stjäl frukt ur trädgård, rofvegård etc. ollon och nötter eller huggen ved m. m. skall straffas för stöld, om det stulna går lill full mansbörda eller lass, samt för snatteri, om det är mindre, dock med nyssnämnda modifikation; då Utskottet deremot uti 1 moni. 6 § tillstyrkte ali den som stjäl säd, skuren eller oskuren, hö eller halm, stackadt eller ostackadt, m. m. ute å maiken skall, på sätt stadgas i 43 kapitlet berörde Balk, utan afseende ä värde eller belopp, straffas för stöld. Men, enligt hvad nyss är anlydt, saknas, efter Utskottets omdöme, i sjelfva verket all giltig anledning att hårdare siratia den som stjäl säd eller hö ute å mark, eller djur ur jagtredskap, eller fisk ur lisketyg m. m., än den, som gör trädgårdseller jordfrukter eller huggen ved i skog till föremål för brottet. Man torde väl invända, att ett tillgrepp af några rofvor eller några kappar potates å marken bör mildt bedömas; inen är det då brottsligare att från åkern taga en kärfve säd eller en tapp hö, eller ur ett nät en fisk, eller ur en snara en liten fågel? Och likväl straffar gällande lag den, som gör sig skyldig till något af sistnämnde tillgrepp, för stöld, då de förra blott medföra snatteri-bot. Det är väl sannt att tillgrepp af sådane ämnen, hvilka mäste lemnäs utomhus och således äro svårare att skydda, af de liesta lagstiftningar beläggas med strängare straff, än vanliga tillgrepp; men går lagen längre i stränghet än förnuftet gillar, upphör den att vara ett uttryck af rättvisa; och förnuftet kan icke gilla den hårdhet, hvartill vår gällande lags omförmälda bestämmelser i 43 kapitlet MissgerningsBalken kunde leda, derest någon i anförda fall påyrkade tillämpning deraf. De manga anmärkningar i denna del vittna jemväl om ett allmännare tänkesätt i afseende på olämpligheten af denna öfverdrifna hårdhet.