Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det synes visserligen som dessa 67 man i sådant fall skulle kunna permitteras för kronans räkning, men enär, efter kommitterades förslag, artillerist-antalet vid de sex fältbatterierna i Göteborg skulle ifrån 632, som det nu (tygstatskompaniet inberäknadt) utgör, minskas till 570 eller med 62 artillerister, kan ingen ökad permittering till följd af Élfsborgs-kommenderingens indragning ega rum, helst tjenstgöringsstyrkan i Göteborg, under den tid rekrytbildningen pågår, är temligen knapp. Enligt kommitterades förslag skulle artillerist-antalet å Carlsborg ökas med 63 man. Af dessa böra 54 permitteras. Permitteringen från Carlsborg ökas då med 38 man, som tillsammans med den ökade permitteringen af 122 vid de nyorganiserade batterierna i Stockholm och Norrland utgör 160, eller det i nya förslaget upptagna antalet af 10| månader permitterade artillerister. Sedan permitteringen vid Vendes artilleriregemente nyligen ökats med 60 man, anse kommitterade den icke vidare kunna der utsträckas. Tiden från exercistidens slut och intilldess undervisningen vid regementenas läroverk tager sin början, eller under eftersommaren, skulle dock permitteringen otvifvelaktigt kunna ökas vid hufvudstationerna, såvida det vore regementscheferne medgifvet att, endast med iakttagande af tjenstgöringens behöriga gång, då utsträcka densamma. Betydliga besparingar skulle derigenom uppkomma. Efter denna framställning om hvad som rörer personalen, gå kommitterade att yttra sig rörande behofvet af hästar. Om nuvarande hästantal 372 ökas med 8 hästar eller till 380, kunde hvarje af de föreslagna 19 åkande batterierna erhålla 20 egna hästar, hvilket under fredstid vore tillräckligt för stammens öfning i enskild ridning vid dessa fältbatterier; men fotbatterierna, som icke nu hafva egna hästar, böra äfven förses med ett lämpligt antal sådana; ty derigenom vunnes den stora fördelen, att dessa batterier sjelfva kunde utbilda det behöfliga antalet kuskar till ryttare och ej, såsom nu är fallet med batterierna i Landskrona, behöfva skicka folk till hufvudstationen för att undervisas i ridning.
Riddarhus-deputationen desto mindre fästat afseende på ofvannämda uppgift, som Lilliehöökar af Gälared fyra år derefter eller 1765, vid det då verkställda ordnandet af genealogierna, blifvit å stamtaflan öfver Adliga ätten Jlf 1 Lilliehöök al Fårdala uppförda; och ehuru — likväl utan att något af Riddarhus-Direktionen derom fattadt beslut igenfunnits — anteckning att vapnet efter Majoren Anders Fredrik Lilliehöök blifvit sönderslaget är vorden af någon Riddarhusets tjensteman å genealogien verkställd och i sammanhang dermed tillagdt att sistbemälde Major »var den sista af Fårdala grenen», har dock någon förändring i öfrigt å stamtaflan öfver oftanämnde Adliga ätt dervid icke ägt rum. Enär således, efter för omkring 100 år sedan af Riddarhusdeputationen skedd vederbörlig granskning af stamtaflan öfver Lilliehöökska ätterna, Brynte Berthilson blifvit uppförd såsom »Stamfader för Adliga ätten Lilliehöök af Fårdala M 1, deraf en »gren skref sig till Gälared» samt, i följd deraf, sistnämnde gren är vorden å stamtaflan öfver nämnde ätt uppförd, utan att det numera kunnat utredas, i hvad män samma gren den tiden eller sedermera möjligen bevisat sin härkomst från något Svea Rikes Råd, ehurn för antagande deraf att nämnde värdighet af bemälde Brynte
Ännu visste jag ej att blotta naturen, i saknad af menniskor, med all dess prakt, med all dess herrlighet, endast är en ståtligt smyckad skådebana utan handlande varelser: att hennes genier äro slumrande andar, som för att uppstå ur dvalan, måste väckas af kärlekens andedrägt. Dessa ljuf-bittra betraktelser återvände med ökad styrka, då jag efter några dagars frånvaro kom tillbaka till hufvudstaden från en stor jagt, som min fader anställt i en af bergstrakterna. Jag skyndade att åter uppsöka mitt älsklings-ställe, den gamla, halfförfallna moskéen. Ett ovanligt stort antal båtar, festligt prydda, sväfvade denna afton fram och åter på sjön; en ännu större folkhop hade samlat sig på landet, lustvandrande vid dess stränder. Solen sönk och natten anryckte med den skyndsamhet, som i dessa sydliga verldstrakter är vanlig; hastigt afbrunno från kastellet tvenne kanonskott. Ett mångdubbladt fröjderop uppsteg från alla sidor; på alla master uppflögo lyktor och lanternor; båtarnas orediga hvimmel ordnade sig i grupper, och hastigt ryckte alla i bestämd ordning framåt. Äfven folket på landet tände sina bloss och började ett långt, omätligt tåg. Från berg och dal, från lund och fält, från land och sjö skallade högljudande instrumenter; andäktiga sånger svarade hvarannan vexelvis, under det att skämtande chörer, fördolda bakom häckar och buskar, blandade glädjens ljud med andaktens. På andra sidan sjön, snedt emot mig, höjde sig, omgifven af trädgårdar, den så kallade gröna kullen; på dess spets glänser ett kapell, byggdt till den helige Mokdum Sahebs ära. Då jag såg hela tåget ditåt vända sin kosa, begrep jag att man i afton firade helgonets årsfest. Moskéens minaret, upplyst af tusentals lampor, glindrade präktigt genom skymningen de ankommande till mötes. På de aflägsna bergen flammade lusteldar.
Att i allmänhet större eller mindre sjuklighet på en ort eller inom en krets bidrager till ökad eller minskad medikaments-eonsumtion, ligger i sakens natur. Stockholm den 9 Februari 1850. Carl II eli wik. 30 — >234 - Kongl. Sundhets-kollegii underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af bemälte Rollcgii räkenskaper för åren 1846 och 1847. Stormäktigste Allernådigste Konung! I anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer, uti meddeladt transsumt af deras berättelse, anfört rörande Eders Kongl. Maj:ts Sundhets-kollegii räkenskaper för åren 1846 och 1847, har, uti remiss af den 25 Januari innevarande år, Eders Kongl. Majit anbefallt Kollegium att underdånigt utlåtande afgifva så tidigt, att detsamma, efter föregången underdånig anmälan inför Eders Kongl. Majit, må kunna inom den i 7 § 3 mom. af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer bestämda tid till Fullmäktige i Riksgälds-konloret öfverlemnas. Enligt den transsumerade, härhos återgående, berättelsen, hafva Rikets Ständers Revisorer uti 2 § fästat uppmärksamheten derå: ”att uti räkenskaperna balanseras vid 1847 års slut, såsom Sundhets-kollegii fordringar i länen för meddelade förskotter lill bestridande af reseoch traktaments-kostnader vid af vederbörande läkare verkställda medico-legala besigtningar, ett sammanlagdt belopp af 8,900 Rdr 8 sk. 11 rst.,” och alt dessa ”förskotter, till stor del, utgått för längre tid tillbaka, deribland ett redan år 1824;” hvadan Revisorerne ”ansett det vara angeläget, att åtgärder vidtagas, hvarigenom dessa äldre förskotter, af hvilka de flesta äro utestående i Kalmar, Wermlands, Skaraborgs 'och Stockholms län, varda antingen indrifna eller till afskrifning i laga ordning befordrade.
S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet en af Doktor Almqvist, med stöd af 36 § Riksdags-ordningen väckt motion, angående underdånig framställning hos Kongl. Majit om behofvet af en förändrad Rättegångs-ordning. Från Vallofl. Borgare-Ståndet. S D. Föredrogos ej mindre Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JV2 122, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JVs 116, än äfven utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll denna dag, M 356, innefattande dels meddelande att nyssnämnda Riks—Stånd, vid förehafvande af berörda utlåtande, med afslag å Utskottets i fråga om 38 § i Kongl. Förordningen om kommunalstvrelse på landet, den 21 Mars 1862, gjorda hemställan, vidblifvit sitt derom förut fattade beslut, dels inbjudning till Borgare-Ståndet att i samma beslut sig förena. Härvid förekommo följande punkter af Utlåtandet M 122. Litt. a. Med afslag å Utskottets hemställan samt antagande af ofvanberörda inbjudning, biträdde Borgare-Ståndet Ridderskapet och Adelns beslut i fråga om förändrad lydelse af 38 § i omförmälda förordning. Bih. till 11. St. Litt. b. Dervid lät Ståndet bero. Litt. c. Godkändes. Litt. d. Lades lill handlingarne. Utskottets i slutet af utlåtandet gjorda framställning bifölls Den 25 Juli. Frän Hågv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JV2 122, i anledning af återreraiss af Utskottets Betänkande M 116 Utskottets i fråga om 88 <§ under litt. a) gjorda hemställan, så vidt den rörer Preste-Ståndet, afslogs. med förklarande att Ståndet vidhåller sitt i frågan fattade beslut.
Localen för sänkningen obestämd: mäktigheten af nedre flötsen vid Ryd ännu icke tillförlitligen undersökt, att verkligen vara sådan, den, efter äldre borrnings-försök, af Verkets Mechanicus Standford blifvit uppgifven : de stora och kostsamma uppfordrings-machinerne onödige, derest kohl skulle kunna anträffas på en nedre flöts inom gamla Grufvans område, som har mindre vatten-tillopp; samt framför allt en mycket större tillgång af stenkoh! i gamla Grufvan, än förut var kändt; så att någon brist för sänkningen vid Ryd eller annan mera tjenlig local icke behöfde befaras; hvarigenom ett vida större rådrum gafs för detta arbetes verkställighet, än förut var påräknadt. Om Directionen sålunda hittills bordt följa den, vid 1823 års Riksdag, bestämde arbetsplan, och Ingrnachiners anskaffande för vattu-uppfordringen och sänkningen vid Ryd till följd deraf intagit första rummet bland angelägenheterne, måste likväl, denna plan tills vidare afbrytas, med afseende på utlåtanden, afgifne af förut omnämnde erfarne Engelske Kolilgrufve-Föreståndare och Mechanister, hvilka så väl examinerat Chartor och Handlingar, som på stället tagit kännedom örn Verket. — I den osäkerhet, hvari Directionen sålunda blifvit försatt, genom skiljaktigheten i åsigterne om arbetsplanen, kunde Directionen desto mindre tveka, att följa den förändrade riktning för arbetets bedrifvande, hvartill nyssnämnde utlåtanden föranledde, som den samma ostridigt, i valet emellan 2:ne osäkra vägar, framställde sig med minsta risque för de 43o Stats-Utskottets disponible tillgångarnes användande utan ändamål; det vill säga, att, under uppskof med sådane arbeten för sänkningen vid Ryd, hvilka möjligen kunde inställas, anläggningarne för den eldfasta lerans förädling, såsom det andra af R. St:r stadgade villkor, hufvudsakligen befordrades.
12:o att för den händelse Djurgårdsbrunns Aktie-Bolag ej mera finnes då den till detsamma anslagna fond blifvit full, medlen skola utlemnas till innehafvarne af aktiebrefven med lika fördelning å hvaije aktie, skolande, derest något aktiebref förkommit, motsvarande belopp hemfalla till Riddarhuset. Efter granskning af det sålunda förändrade donationsbrefvet hafva Riddarhus-Direktionens flesta Herrar ledamöter, enligt Utskottet meddeladt Protokolls utdrag för den 31 sistlidne Juli, i ämnet afgifvit det utlåtande: att ehuru Direktionen önskat att tiden för verkställigheten af de förordnade pensionssamt kapitaloch ränte-utdelningarne blifvit vida mer inskränkt, än hvad Herr Roos ansett sig böra medgifva, Direktionen likväl, vid betraktande dels af det till förvaltningskostnad anvista anslag, dels af stadgandena i Usta och 2:dra punkterna, angående användande af högst ansenliga belopp för Riddarhusets behof och Ridderskapet och Adelns gagn samt till pensioner, fann sig böra tillstyrka Höglofl. Ridderskapet och Adeln att för sin del den ifrågavarande donationen antaga, samt åt dess Direktion uppdraga förvaltningen af de donerade medlen, med de nu sednast betingade vilkor. Från detta tillstyrkande har en Direktionens ledamot, Herr Kongl.
Tarfvas god man för sterbhusdelegare, som är frånvarande eller eljest urslåndsatt att sin rätt bevaka, eller förmyndare för omyndig, och går bouppteckningshd tillända, innan Rätten derom förordna kan; då äge ock Domaren tillsätta ombud, alt å den frånva randes eller omyndiges vägnar bouppteckningen bevista: och meddele det sedan Rätten, sorn god man eller förmyndare förordnar.» Stockholm den 23 Juli -1860. 20 Lag-Utskottets Betänkande M 43. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af gjorda framställningar om ändring uti och tillägg till vissa delar af 7 I(ap. Rätlegångs-Balken, sådant del lyder uti Kongl, Förordningen angående inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818. Samtliga Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottet öfverlemnat ett af Rikets Ständers Justitie-ombudsman till hans vid början af innevarande riksdag afgifna embetsberättelse särskildt författadt tillägg, deruti han anmält, hurusom af inkomna klagomål uppdagats, alt vid tillämpningen af 23 § sednare momentet uti ofvannämnde Kongl. Förordning olika åsigter hos Domstolarne sig yppat af den betänkliga art, att Justitieombudsmannen ansett nödigt att hos Rikets Ständer göra hemställan om en till enhet i lagskipningen verkande förklaring eller ändring af berörda §, som är af följande lydelse: »Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför Rätten den intecknade handlingen i hufvudskrift, och skrifve domaren inteckningsförnyelsen derå. Ar borgenärs hemvist utom det härad eller den stad, der den egendom ligger, hvari inteckning skett; må han dock inför Rätten i den ort, hvarest han bor, förete inteckningshandlingen, att i dess inteckningsprotokoll införas; och varde borgenärs ansökning om inteckningsförnyelsen af Domaren å handlingen tecknad; sedan gifve borgenär bevis härom in till den Rätt, som inteckningen beviljat, inom den tid, som i 21 § sägs; och vare detta så gildt, som om handlingen der företedd varit.»
Wärdén af späda och wärn» lösa barn, hwilka antingen sakna deras omsorg som giswit dem lifwet, eller hwiikas Föräldrar vltfwit as armod mstandsatte akt dem försörja, är mensklighetenS ömaste pligt och tarswar ingen förespräkarc, emedan hjerkat hos en och hwar later höra sin röst för oskyldiga warelsers räddning, uran afseende pä dcn nytta som Sra« ten deraf tillfaller. Icke mindre magt päligqande är del yttrande Mi Herr Capitaine I^orstsmtolpeg Me, morial, hwarigenom han welat leda Riksens Högloft. Sränders uppmärksamhet pä nödwändigheten att före» stä kraftigare anstalter E förekomma den veneriska smittans utbredande. Det k in ej nekas akt Regeringen och den allmänna wälwiljan långt för detta sökt befor, dea bade det sörea och det senare af vefta wiqtiga föremal; siere wälqörande stiftelser, ej allenast inom Hnfwudstaden utan ock » siere af Rikets Provincer bä» ra wittne härom. Men ökade behof igenom tilltagande dyrhet och tillwäpken af de behöfmandcS antal, här» ledandes sig »frän de i Kriget omkomne Soldaters Enkor och barn, hwilka pakalla allmänt understöd, fordra ökade killaängar. I detta afseende instämmer jag med Högloft Allmänna Beswärg och Occonomie-Utskottets yttrande, men underkastar Högloft. Ridderskap?! »ch A» delns benägna ompröfwande de anmärkningar jag an» sett nödige wid det som i bemäldte Utskotts betänkan» de sörestäs. Först hwad angar den af Högloft. Utskottet sö» reflagne Ö'wer Direciion samt de smärre Direktioner i hwarje Härad och Socken, hwilkas aliggande skulle blifwa att besörja fattiga barns wärd och underhäll m. m. a«.
Vid handläggning af detta ärende har inom Utskottet blifvit ifrågasatt, huruvida, till följd af den förändring krutoch Salpeter-tillverkningen under sednare åren undergått, det fortfarande må vara behöfligt, att, jemte årliga statsanslag, bibehålla den s. k. salpeter-fonden och om icke dess tillgångar möjligen skulle kunna Ståts-Utskottets Utlåtande M 66. 25 kunna till Riksgiilds-kontoret öfverlemnas, emot det att erforderliga medel för upphandling af salpeter m. m. blefve af Rikets Ständer särskildt anvisade Den lätthet hvarmed numera från utlandet kan inköpas god salpeter till billigare pris, än hvartill denna vara härstädes vanligen er hålles, salpeter-näringens aftaga nde inom landet, jemte flera andra omständigheter, synas, enligt Utskottets tanke, böra föranleda dertill att salpeter-tillverkningen, som i allmänhet endast medför ringa fördel för jordbrukaren, ej vidare bör, åtminstone i någon vidsträcktare mån, från Statens sida uppmuntras. Under sådana förhållanden och då följaktligen Statens omkostnader för anskaffning af behöflig salpeter måste väsendtligen kunna inskränkas, torde en så beskaffad åtgärd, som här blifvit antydd, böra komma under öfvervägande. — För vidtagande af en förändrad reglering i detta hänseende erfordras likväl en fullständig utredning af ämnet, och, oaktadt det icke lärer tillkomma Utskottet att verkställa sådan utredning, har Utskottet likväl trott det icke vara ur vägen att, för frågans bedömande, här meddela några upplysningar, bland annat, rörande salpeter-fondens uppkomst, och de förändringar densamma vid åtskilliga tillfällen varit underkastad. Salpeter-fonden har blifvit samlad genom uppkomna behållningar dels på den i Kongl. Förordningen den 26 Oktober 1801 påbjudna, men först med året 1805 erlagda salpeter-gärden, dels på årligt statsanslag samt slutligen genom dessa behållningars förräntande.
Skånska arbetsheminanen alt med penningar eller säd lösa dem åliggande dagsverken, har Kongl. Majit sedermera, uti Nådigt Bref af den 2 Februari 1838, förklarat, alt, då den hemman i Skåne åliggande arbets-skyldighet under Militära boställen blifvit tagen i beräkning vid löue-regleringen för der stationerade Regementen, vid hvilket förhållande boslälls-hafvarne icke lagligen kunde betagas den dem tillerkände förmon af berörde skyldighets tillgodonjutande in natura; hade Kongl. Majit icke kunnat lemna Nådigt bifall till den för bemälde hemmans-innehafvare sökte rättighet att med penningar efter markegångspris losa sig ifrån berörde skyldighet, hvilken af ålder vidhäftat hemma - 6 Slats-Ulskottets Utlåtande, N.-o 288. nen och således jemväl kommit i beräkning vid de afhandlingar, genom hvilka desamma tillfallit nuvarande åboer. Hvad sålunda förekommit, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande, och beträffande törst sådane dagsverks-skyldigheter, hvilka uti hemmanens skattläggning ingått och utgöra en del af deras räntor, så, enär Utskottets under N:o 170 afgifne Utlåtande jemväl omfattar frågan, huru dermed skall förhållas, som följagtligen blifver beroende af det beslut, som vid definitiv pröfning deraf kan varda fattadt, anser Utskollet sig i denna del endast böra berörde Utlåtande åberopa.
Lades på bordet, Herr Stjernftam, Ludvig, hade inlemäaf följande, 50m upplåstes{ Den 3 Martil, g5 (Se Bilagan N:o 46.) Lades på bordet. Grefve Snoiljky, Nils, hade iniemnat ett fiå lydande Memoriali (Se Bilagan N:o 44,) Lades på Bordet, Friherre Stjerncrona, David, hade inlemflat följande, som upplåstes: (Se Bilagan N;o 45.) Lädes på bordet. Herr Anharfparre, Ingemar August, hade iniemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande; (Se Bilagan N:o 46.) Lades på bordet, Herr Gyllenram, Berndt Fredric, hade iniemnat följande, som upplåstes! Den 5 Martii\ (Se Bilagan N:o 47.) Lades på bordet: Friherre von Roxendorff, Carl Gustafa hade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N:o 48) Lades på bordet. Herr Gripenstedt, Jacob, hade inlemnat tvenne Memorial, hvilka upplåstes, så lydande: (Se Bilagorne N:ris 49 och 5o.) Dessa tvånne Memorial lades på bordet, / m 111 Herr Haij, Albrecht, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 5x.) Lades på bordet Herr Uggla, Carl Fredric, hade inlemnat följande, som upplåstes: (Se Den 3 Martil. (Se Bilagan N;o 52.) Lades på bordet. 97 Herr TVallqvift, Guftaf, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 55.) Lades på bordet. Herr Gyllengahn, Henric Adolph, hade inlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N;o 54) Lades på bordet. Herr Cederfchjåld'3 Pehr Guftaf'. Genom knånga, till syftning sammanstämmande motioner, har Handelsoch Näringsfriheten blifvit fcögt påkallad.
Borgare-Ständets prorocoll, räller wid Urtima Riksdagen i Orebro den »8 Julii i8rr. S D. 8öretogs ater Allmänna Beswars, och Economie, Utstotkets Betänkande, rörande Salkbitter-lillwerkningen i Riket, till hwilket Betänkande Borgare - Standel lemnade sitt bifall. (It supra. Lx protocollo, ^ Lerjström. Utdrag af Wällöf!. Borgare-Ständers pro, c-coll, häller wrd Urcima Riksdagen k Orebro den r8 Julii i8la. S. D. ^öid förnyad föredragning af Banco-Ut, stoltets ytterligare Memorial, rörande Rikets Pen, ninge-Werk och Discont-Inrättningar m. m.; anlag Borgare, Stander stg uti detta, endast af Högloflige Ridderskapet och Adeln lill Urstutet återremitterade ämne icke hafwa af nöden att någor widare Utlåtande meddela, utan beslöt, att UtskvtletMemorial ställe läggas till Handlmgarne. (It supra. Lx protocollo, I. ä Lerjström. Utdrag af Wällöf! Borgare-Ständets prsrocoll, häller wid Urtima Riksdagen i Orebro den rZ Julik 1812. S. D. ^öredrogoS ä nyo och gillades StatsUtskottets afsisne Betänkanden, angående; ,:o. i«8o Den is Julkk. ,:o. Contoirs, Skrifware», I. GSandahl s genom Herrar Fullmägtige i RiksgäldSConloiret anmälte ansökning, att såsom Pension fä uppbära de ioo R.dlr han pä Riksgälds, Cvntvirels Expectance-Stat innehar; 2:0.
Uti det yttre rummet, som är både skrifvarerum och Den aS November f. m. förmak, är samma och fast värre trängsel än på eaneellisidan, emedan detta rum tillika är förmak till landlränteriet, så att fogdarné icke hafva något annat, der de kunna införa sina penningeskrin och kistor, när de komma med uppbörden, hvilket gör svårigheten så mycket större. Jag har törni nämnt, att något egentligt caneelliarchiv icke finnes i residenset. Följden deraf är, alt 0111 någon af länets innebyggare konnner till staden för att få en resolution, sorn lätt kumle på dagen expedieras, är det, om äldre handlingar behöfva rådlöras, nästan ogörligt, utan den rättsökande nödgas blifva qvar i staden öfver natten eller begagna commissionär , tinder det att handlmgarne bernias från andra ändan af staden eller der eftersökas, om de ej genast återfinnas. Landtmäterieontoret är ej heller i residenshuset, utan befi tines iuryindi jemte archivet i samma aflägsna hus, tillhörande fortificationen, fuktigt och otjenlig! både för kartors och handlingars förvarande. Om StatsUtsk. behagade laga dessa omständigheter i öfvervägande, så hoppas jag, att det ej skall fortfarande afstyrka utgifter, så behöfliga som dessa. Hvad Riksarebivet beträffar, instämmer jag för min del i Frih. Gedérströms yttrande. Jag tror det bästa hafva varit, om Ulsk., med de stora tillgångar, sorn finnas, hade tillstyrkt Professor Geij.e'rs motion att lemna medel till inköp åfelt hus. Men dä detta icke skett, är naturligtvis något bättre an intet. Det är alltid en stor fördel, om Rikets handlingar, i stället all förmultna i sloltslivalfven, få en sådan local som Riksgcont. för närvar, har. Men om den tillika skall inrymma Vitterhets-, Historieoch Antiqvitetsaeademiens stora och förträffliga samlingar, så är det gifvet, alt Riksg.conl:s hus, sorn i alla fall är otillräckligt för Riksarchivet. skall blifva det ännu mera.