Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu är detta just alldeles samma egenskaper som de, hvilka sätta läkaren i stånd att försätta medelst suggestion sina patienter i hypnotisk sömn. Detta sammanträffande måste bestyrka antagandet, att lärarens omedelbara inflytande på sin klass ock är suggestion. Ytterligare bekräftas detta däraf, att läraren icke alltid har samma makt öfver sina lärjungar; utan under glädje och skratt falla respektens fjättrar och klassen blir, såsom det heter, » uppsluppen » och ouppmärksam. Precis analog iakttagelse kan nu göras vid hypnotiseringsförsöken. En leende patient lyckas man aldrig sofva. I båda fallen torde förklaringen vara att söka däri, att mottagligheten för suggestion beror på uppmärksamhetens ensidiga koncentration; men vid glädje och. munterhet okas fantasiens liflighet, så att den ena föreställningen efter den andra dyker upp och lockar till distraktion. Suggestionen kan också gifvas genom handlingar, i stället for genom ord. » Exemplet smittar », och denna s. k. smitta är ingenting annat än suggestion, när den nämligen ror sig på det rent ofria och omedvetna området. Visserligen kan man med rätta säga, att det är en härmningsdrift, som t. ex. förmår våra damer att följa modets nycker. Men med drift har man alltid att förstå en sträfvan, som i någon mån är förbunden med medvetandet om de medel, hvarmed den skall nå sitt mål. Men något sådant medvetande kan man ' ej vänta hos barnen under deras två första lefnadsår. Och dr. Lehmann antager därför, att de s. k. » imitativa » rörelserna hos de små barnen äro af suggestiv art; ja, att suggestionen hos dem spelar en alldeles dominerande roll i alla deras yttre handlingar. Likasom de på suggestion beroende handlingarna på detta sätt af honom skiljas från driftens yttringar, så uppdrager han också med bestämdhet gränsen mellan suggestionen och instinkten. Han förtydligar skilnaden genom följande exempel. Om en person håller på att halka omkull på gatan, så gör han,, innan han hinner ens tänka därpå, ofrivilligt ett hopp eller någon annan rörelse, som är egnad att om möjligt återställa jämvikten och sålunda rädda från fallet. Detta är en instinkt-handling och den karaktäriseras af sin ändamålsenlighet.
Siäder, der de utgöras af fullkomligen upplyste män, hvilkas kunskaper, enligt erfarenheten , kunnat till och nied lysa vid utöfningen af högre värf, så skall det vara allmänt kändt, att Magistraterna uti de mindre Städer, der ock en mindre rörelse förekommer, med en aflöning af några få Riksdaler, ej möjeligen kunna förses med sådane Ledamöter, hvilka haft tillfälle att bereda sig till någon kunskap, hörande till detta yrke, utan måste de såsom en Borgerlig pligt åtaga sig en befattning, hvilken för ingen del varit förenlig med deras medborgerliga förhållande i andra afseenden ; men sådant oansedt mäste de umgälda den försummelse, som Ordföranden och Protocollisten, der sådan finnes antagen , kunna förorsaka, utan att de ega hvarken kunskap härom eller en verksam förmåga att den undanrödja. Herr von Strokirch har derföre ansett en förändring Lng Vt skott et s Retanltnndex. häruti påkellas både utaf rättvisan och bil» ligheten och således ansvaret för ifrågavarande försummelser, ensamt böra drabba Ordföranden jemte MagistratsSecreteraren och Notarien, på de ställen der sådane fin* oas; och på det icke dylika dagsböter må uppnå en gränslös höjd, borde de afstadna 3!ne månader från den dag försummelsen inträffat, derförinnan vederbörande Fiscaler ega tillfälle att Få bristen anmäld hos Öf« verRätt, sorn då ej lärer underlåta att ingå uti någon allvarsam författning, hvarigenom ändamålet uppfylles; hvilken sednare omständighet äfven torde böra lämpas till UnderDomstolar i allmänhet, Consistorierne häruti jemväl inbegripne. Lagutskottet, sorn, i följd af Häglof], Ridderskapets och Adelns remiss, detta Memorial till pröfning förehaft, får nu deröfver aflemna följande Utlåtande. Då Rådstufvuoch KåmnärsRätter utgöra Collegiala Domstolar, der så väl Ledamöter, som Ordförander , uti alla till
Af den 10 dennes: N:o 89. I anledning af väckt fråga om förändring i' Prest-rättigheternes utgörande. Af den 20 dennes: N:o go. I anledning af väckt fråga att Norrska Skepp matte i Svenska hamnar behandlas lika. med Svenska Skepp. Den 21 Maji e, m. 4o5 Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtJkotten: Af den i3 dennes'. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en föreslagen och utarbetad ny Författning om Mått, Mål och Vigt-, jemte några i samma ämne remitterade RiksdagsFullmäktiges Memorial. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 21 Maj ibaS. S. D. Remitterades till Staissamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Herr Montgommeries, Gustaf, Memorial, innefattade svar å Friherre Björnstjernas, Magnus, den |5 dennes förmiddagen till bemälte Utskott remitterade anförande, i anledning af Herr Montgommeries Motion, angående upplösning af Krigs-Academien m. m. , jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden. Ut supra. 5. D. Vid förnyad föredragning af C.onsti - 5|54 Den il Maji J. nu tutionsUtskottets den 2 dennes under N:o 10 afgifne samt den 12 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande förslag, att 8:de Momentet i 4 §. TryckfrihetsFörordningen måtte alldeles upphåfvas och uteslutas j fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag, till den behandling 56 §. RegeringsFormen stadgar, godkänna. Ut supra. S. D.
Dä det är af vigt, att de förändrade föreskrifter, Banko-reglementet kommer att innefatta, i fråga om Rikets Ständers Banks depositionssamt laneoch kreditiv-rörelse, varda allmänheten behörigen kungjordaj har Utskottet, i likhet med hvad tillförene iakttagits, ansett sig höra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer må, jemte öfverlemnande af det reglemente för Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, som Utskottet, enligt gällande instruktion, kommer att vid innevarande riksdag utfärda, hos Kongl Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i nåder täcktes om de deruti befintliga förändrade stadganden, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt, låta till allmänhetens efterrättelse utfärda nådig kungörelse. Stockholm den 14 Augusti 1851. STOCKHOLM, tryckt ros isaac marcus, 1851. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 82. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Aug. 1851, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af verkställd granskning utaf de vid Bankodiskonl-verket i Stockholm och Låne-kontoret i Götheborg inom linien Jorde äldre Kapital-fordringar.
— Skulle åter ett fullkomligt befriande från detta besvär, som Staden hittills ensamt burit, ieke genast kunna bifallas och beviljas, anhålla vi lika ödmjukt, att ett årligt anslag af 4°oo R:dr måtte, intilldess sådant kan ske, Staden tilläggas, för fortfarandet af en lika vård mot de oftanämnde fattige, sorn de hittills åtnjutit. Redan år i8i5 erhöll Carlskrona Stad ett Statsanslag af 3ooo R:dr, för upprätthållandet af dess Fattigvård, och besörjandet af underhållet för de Kronan tillhörige fattige, hvilka samma år utgjorde 43o personer, ett belopp hvartill endast de sorn tillhöra K, Götha ArtilleriRegemente uti Götheborg uppgår, oberäknadt de öfrige Stater som tillhöra K. M:t oell Kronan. För några år sedan var denna personal vida större derstädes och uppgick till öfver 600 personer; uien genom Chefens vid nämnde Regemente nitiska omsorg och OfficersCorpsens berömvärda uppolfringar, hafva Invalidoch Skol-inrättningar blifvit stiftade, hvilka förorsakat denna förminskning uti personalen. Staden har likväl icke vidare att förvänta någon lindring utaf dem uti det närvarande förhållandet. Af allt hvad vi nu haft äran i ödmjukhet anföra, våga vi hoppas, att R. II. St;r läia finna skäl och Betänkanden, N:o 1i5. 161 anledning att bifalla Staden Götheborgs Innevånares, genom oss gjorda ödmjuka begäran. Det är endast ett verkeligt behof som föranleder densamma. Under snart 3o års tid hafva de icke allenast utgjort dessa dryga kostnader, hvilka nu äro omtalade»: de hafva äfven, under samma tid, ensamt burit hela Inqvarteringstungan för Garnisonen och hvart 5:te ar bestått ny Service för K. Götha ArtiileriRegemente. De hafva ock, mot en ringa ersättning, vårdat de till TullStaten hörande fattige.
Jag har blott velat anmärka detta, för att visa, att jag i mina upgifter betraktat förhållandet gynsammare än det i verkligheten är. Om jag i min motion behöft yttra mig rörande landets inre ställning, skulle jag obetingadt hafva sagt, att våra statsfinanser äro så förträffliga, att månget främmande land i detta afseende afundas oss Yi hafva under många föregide riksdagar småningom minskat skattebeloppen, oaktadt utgifterna ökats, och vi hafva vid sednast förflutna gjort ett betydligt lån, hvaraf framtiden skall skörda fördelarne, utan att Regeringen, till lånets förräntande och amortering, behöft föreslå nationen en enda ökad skatteutgift. Sådan är min opinion om våra statsfinanser. Beträffande åter våra inre finansiela förhållanden i öfrigt, så tror jag, att vi kunna blifva ett rikt land, men att vi då icke böra fortgå på den bana, vi beträdt, utan i st. bättre än hittills lära oss att arbeta och spara. Den förste värde talaren yttrade vidare, det han icke önskade att diskontrörelsen skulle flyttas ifrån Banken, och denna åsigt har jemväl delats af Hr Gripenstedt, som i sammanhang dermed framställt några frågor till mitt besvarande. Det är, såsom jag i min motion anmärkt, alldeles ovilkorligt, om Banken skall kunna upfylla sin bestämmelse att uprätthålla myntvärdet, att den har sina fordringar så ställda, att den med lätthet kan realisera dem, för att blifva i tillfälle betala aina skulder för utgifna sedlar, som den lofvat inlösa med silfver. Jag frågar nu, hvad Banken, som häromkring 11 mill. i diskont-fordringar, väl skulle få derför, om de skickades till försäljning i Hamburg eller London, eller någon annan marknad, der metallisk valuta finnes till köps? Visserligen icke många proc., och åtminstone ej de två tredjedelar, som jag föreslagit böra till en början antagas såsom till fullo utgående. Deremot skulle de obligationer, som Banken enl. mitt förslag skulle erhålla, och hvilka utan tvifvel blefvo ställda, icke blott i Svenskt sedelvärde utan äfven i motsvarande ort silfver, kunna realiseras på hvilken Europeisk penninge-marknad som helst. Den förste talaren yttrade vidare, att Banken nu åtnjuter allmänt förtroende och är populär.
Såsom hufvudsakliga fördelar af sistnämnde böcker har motionären ansett: att genom dem skulle vinnas en större ordning, samt en säkrare kontroll ej allenast å tjenstehjon, utan äfven å husbönder; att förfalskning af tjenslehjonens betyg vore mindre att befara, om dessa betyg vore införda i en bok, än om de vore skrifna på serskilde papper; samt att äfven vid domstolsförhandlingar ifrågavarande böcker kunde underlätta erhållandet af nödige upplysningar om tilltalad persons föregående vandel. Eiler det motionären vidare gjort hemställan om desse böckers anskaffande genom Patriotiska sällskapets försorg, har han, för den händelse alt hans ofvanberörde förslag vunne bifall, uti ett motionen följaktig! serskildt yttrande, föreslagit, att 21 § af Kongl. Lego - Lagtamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Ulsk. Betänkande, K:e 36 & stadgan den 23 Nov. 1833 malte sålunda förändras, att i orlofssedel eller tjinslebetyg ieke något behöfdu införas angående tjenstehjouets frejd, om hvilken i allt fall tjenstehjonets (prestbetyg modd lade upplysning, och att nämnde lagrum således måtte erhålla följa tida förändrade lydelse: “Tjenstebetyg, som tjenstehjon af husbonde enligt 41 § undfår, skall innehålla: 1:o Tjenstelijonets namn och ålder samt ort och ställe, der det tjent; l:o Huru länge del varit i husbondens tjenst; 3;o Hvad slöjd eller annat arbet» det Iean förrätta; och 4. o intygande om dess ledighet att annan tjenst antaga.* Hvad sålunda blifvit hemstäldl, hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och elmin Utskotten förmoda, ått ifrågavarande tjenstehjousbocver skulle, i likhet med de redan införda >råäiiböckerne, å ena sidan medföra några fördelar, hysa Ctskotlen jemväl den åsigt, att dr, å andra sidan, skulle, serdeles lör tjenstehjon*!!, vara förenade med åtskilliga olägenheter.
Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf framställda propos. beslöts att ifrågavande betänk, skulle uppföras främst å föredragniugs-listan för nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 5 Augusti 1848. Plenum kl. ^ till 10 f. m. Justerades 12 prot.-utdr. för d. 3 dennes. Anställdes val af en Bänkman inom öde Bänkm:s-afd:n efter Frih. Cederström, Claes Rud., samt en Bänkman inom 8:de Bäukm:s-afd:n efter Hr Aminoff, Joli. Fredr., men vid härtill förrättadt upprop inställde sig icke någon af de till dessa bänkm:safd:r börande ledamöter; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att val till återbesättande af ifrågavande ledigheter bland bänkmänneu ånyo komme att företagas i början af nästa plenum. Företog R. o. Ad. val af sex Suppleanter för ledamöterne i Förstärkta BankoUtsk.; oell befunnos, efter valförrättningens slut och sedan, i anseende till lika röste-tal, lottning blifvit anställd, till bestämmande af den ordning i hvilken ifrågavande Suppleanter borde i händelse af behof, inträda, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 2243. Hr Hadorph, Daniel. — 216. Frih. Ribbing; fullm. Hr Rentersköld, Henrik Fabian. — 833. Hr Werdenhoff; fullm. Hr Tham, Sebastian. — 139. Gr. Wirsén, Axel Emil. — 2316. Hr Amilon, Adolf Anders Johan, och — 818. Hr Réenstjerna, Abraham Alexander, hvilka alla erhållit Ellofva röster hvardera.
N:o 132. 265 Ehuru, under nämnda förutsättning, något tvifvel om fastheten af ett sådant stotsbestyr icke bör kunna uppstå för den, som följt utvecklingen af våra rådande kreditförhållanden, helst fråga egentligen icke är om annat än att förmedelst en funktion af Staten göra alla samhällets medborgare delaktige af en förmån, som, förmedelst åtskilliga grupper af enskilde funktionärer, hittills uteslutande kommit desse enskilde till godo, torde likväl några reflexioner, egnade att sprida dager öfver förhållandet, måhända icke vara öfverflödiga; hvarvid, såsom grundsats torde få gälla: att antagligheten står i direkt förhållande till enkelheten, och att den kortaste vägen till målet är den förmånligaste. För allt hvad sorn eger värde bekommes värden i krafter, eller varor eller ting i allmänhet. Yärden i ting eller arbete erhålles derföre för penningar, emedan penningen antingen sjelf utgör ett värde (guld eller silfver) eller representerar värden. Häraf följer, att jemväl Statens stora arbeten, — fästningar, kanaler, jernvägar, m. m., — kunna erhållas för det slags penningar, som representerar värden samt böra kunna åstadkommas i den mån värden finnas att representera. Eger nu Staten sådana värden, hvaraf nya värden på indirekt sätt kunna frambringas, så är det ej nödigt att, för syftemålet att alstra nya värden, anlita utländningen om lån af sådana reproducerande värden; hvadan hon ock kan undgå att med utländningen dela vinsten eller frukten af sin verksamhet och idoghet. Sådana reproducerande värden eller värden, som kunna representeras i allmänna rörelsen och derigenom frambringa nya värden, eger Staten dels uti löst gods (silfver och guld) och dels uti fast gods, nemligen först uti rikets domäner, hvilka kunna ökas förmedelst grundskatternas kapitalisering och för kapitalen förvärfvade fastigheter, hvilkas värde och afkastning ökas genom stegrade arrenden i följd af tilltagande odling och förbättrad skötsel, — vidare uti sina mycket betydliga skogar, hvilkas värde ökas i den mån desamma blifva, förmedelst jernvägar och öppnade flottleder, mera tillgängliga och på ett mera vetenskapligt sätt tillgodogjorda, — samt hufvudsakligen och företrädesvis uti sina jernvägar, hvilka för sig allena äro för ändamålet mera än tillräckliga.
Enligt amerikansk sed betalar gästen » board » eller visst pris för både logis och föda. Detta » Stevens House » har i dagarne börjat rifvas för att lämna plats för ett palats, afsedt för affärslokaler. Det var här Jenny Lind bodde under sitt vistande i Newyork, då hon tjusade amerikanarne med sina näktergalstoner och i » Stevens House ' » fästvåning var det, som hennes impressario, den odödlige P. F. Barnum, gaf den mest glänsande bankett, som ännu Newyork då skådat, till hennes ära. Vid denna fäst närvar allt hvad Newyork hade framstående inom konst, literatur och handelsvärlden. De hade hittills beundrat Jenny Lind för hennes undersköna sång, men vid detta tillfälle lärde de känna henne personligen, och från denna stund föreskrifver sig den snart sagdt heliga vördnad, hvarmed amerikanarne ännu i dag omfatta hennes minne. Idealerna. Musiktil stäl ningarna under påskveckan Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. Men så småningom började Axel märka, att hur roligt hans upptåg med systrar och vänner än i början var, hotade det likväl nu att alldeles fördärfva det nöje han väntat sig af » Vattumannens » vistande i Storeby. Doktorn satt som fastspikad vid serveringsbordet, och det stötte på omöjligheter att få honom med på en promenad eller upp i Axels enskilda rum för att tala en smula förstånd. Lika illa var det med jägmästaren, som musicerade och riLade och lefde i en konstens värld, där han tycktes hafva glömt, att det fanns något annat till. Det var likväl ej utan, att han på senare tider blifvit litet mer sällskaplig och slog sig tillsammans med den öfriga familjen. Värst var det dock med notarien. Strax efter sin ankomst fångades han af Anna, som tillsporde honom om nyheter och berättade, hvad hon själf läst och tänkt och skrifvit, sedan de sist träffades, och så var han förlorad för alla andra. » Det vore då löjligt, » tänkte Axel, » om mitt skämt skulle blifva allvar, » och så föresatte han sig att anställa noggranna iaktagelser nästa söndag, ty det hade blifvit en vana, att de då utan vidare bjudning åto middag på Finnsboda.
?D2af:fS mebbelabe FaH-elfe, beltogo 2Bi uti 33egtaf* ningfcceremonien, IjmifFen ben 27 berpåfoljanbe jfpril för ftg gict leffer bet fRifet# ©tanber, genom unberbånig fFriftvelfe ben 29 97o* ^ernber 18239, fåfom en ut; garb af dera£ tmberbåniga morbnab ocf) tillgift T menfiet, boå £ongl. ‘DRaf-.t anhållit/ att #anå Äongl. tJRajrtå .pågå ©emålå, -freimeå S9tof:t drottningen*, .poga kroning matte för fig gå, od) £onaf. SRaf.t bå, meb bifall till forberorbe unberbåniga anhållan f fårFlarat ©ig Hailja frambele* beffåmma tiben för benna bågfibligbef; fjär -panå ‘Aongl. *9iaj:t, imber OTåbigt forflaranbe af def; erFånjTa för be mångfattbiga lvcbetmålen af FårlcF ecb troget, Jjmilfa .pan* £oiigI. 5Rai:t fråbfe, af ©menfFa helhet oefi befi Ombttb, emottagit, tnebelli till Of; afTåten fFrtfmelfe, ben 8 fiftlibne Ofugufti, tiflFåtmagifmit ©ftf befTut, att -penne* SD?aj':f drottningen^ «£)6ga groning fFulIe får fig gå ben 21 i famina månab, bå 3Bi och, till foijb of -Piatié Af onni.
Men i alla f all. Prosten upphäfven; och det för det h an narrat Erik. 75 Prosten; men han vill inte g e med sej ändå, utan krånglar och vinglar för att f å giftermål mellan dej och Britta. Det är s åledes ingen eftergifvenhet att hoppas. Nå, så är mitt beslut f attadt! Kom, Anders, och hjelp mej att söka upp Anna. Hon eller ingen skall bli min! Der står hon i båten ute på sjön. Hvem är det som ror henne? Kors, det är ju sjelfve Prosten. Är h an h är? Anders. Anna! Anna! Ha' tål amod! Hon är f ör långt bort, att kunne höre dej än. Se, det är ju en båt till der borte. Ah, det är herrskape på herrg åln, som är u te och ror, ser jag. Anna! Erik ( r o p a r ) Anders. Anders. Nej, käre Erik, gå ifrån strand! Om Anna får se dej , tö r hon i glädj en springe rakt i sjön. Gif dej te tåls. Nu har jag ej fader, nu har jag ej mor Uppå jorden! De slagit mi tt hjerta de djupaste sår; Thy fjerran jag går Af landet med Anna min trogen. Jag ak tar ej möda, jag aktar ej nöd Uppå jorden; Och brister mig också mitt timliga bröd, Jag rädes ej död Tillsammans med Anna min trogen. Anna! (Han går åter ned till stranden. I detta ögonblick skrider båten inom scenen. Anna står i midten af densamma och vänder ryggen åt Erik. Han ropar ännu en gång) Det v ar han ! (Hon vänder sig hastigt om, och då hon får se Erik, springer hon med utbredda armar emot honom, faller så öfver bord och försvinner. Erik störtar sig äfven i vattnet och försvinner.) Hjelp, hjel p! De drunkna! hjelp, hjelp! Prosten och Anders. (Anders skyndar ut. Prosten för båten till stranden och springer i land.) FEMTE SCENEN. Hvem är det som drunknar? Gud, jag förstår! (Han springer med förtviflade åtbörder ned till stranden, för att kasta sig i vattnet.
Härvid kan jag icke undertrycka min förundran, att från det håll, der man vid denna riksdag yrkat så många reformer i vårt samhällsskick, och hvarifrån man för utöfvandetaf politiska rättigheter framställt satser, som, slulenligt fullföljda, skulle gifva ifrågavarande samhällsclass politisk borgarerätt, ingen röst böjts för att förskaffa dem medlen att lifnära sig, — att under öfverläggningarna om dea D en 20 Mars f. m. i53 den villiga fattigvurdsfrågan , inom de Stånd, som påslås uteslutande representera nationen, detta ämne ej förekom, och att ulan motstånd lagstadganden der godkändes, som för den gifta arbetaren skulle försvåra öfvergången från en socken lill en annan, och det, oaktadt, under vederbörande Utsk:s öfverläggningar, det factum blifvit framstäldt, alt i en enda liten socken på en gång 47 familjer, genom uppsägning från åboende hemman, blifvit kastade på fattighopen, oell att då den som nu har äran yttra sig här tillät sig föreslå ett — jag erkänner det — ofullständigt botemedel för att, åtminstone viri de mest ömmande förhållanden, från mensklighetens till lagstiftningens område öfverflytta ett bud, detta från samma håll, som så ofta omtala de tryckande skattebördorna, framställda såsom ett ingrepp i äganderätten. Efter alt nu hafva visat, att den ytterligare skattenedsätlning, hvartill man velat använda en större del af våra besparade tillgångar, och sorn man efter en vanlig riksdags intervall, under oförminskade statsbehof, skulle nödgas återtaga, föga skulle gagna den samhällsclass, som mest är i behof af lindring, öfvergår jag till det sätt för denna tillgångs användande, jag förklarat mig anse folkets sanna intresse fordra.
— Dito för en kanal genom Tjufholmssundet vid farleden till Luleå - 8,000: — Återstoden af anslaget, 10,700 R:dr, för x Ljusne elfs upprensning mellan sjö arne Or och Warpen .._ 7,133: 16. Dito af 1S51 och 1852 ars anslag, 333,333 R:dr 16 sk., för v äg an!ägg ning ar och väg förb ättringar samt mindre ström rensningsoch hamnbyggnads-arbeten 163,595: — Det, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, anvisade statsbidrag för jernv ägs anläggning mellan städerna Örebro och Nora 75,000: — Återstoden af det, såsom dylikt anslag, anvisade och till utgående under åren 1851 och 1852 afsedda belopp, 13,333 R:dr 16 sk., för sanka trakters samt sjöars utdikning och aftappning 10,158: 16. Anslaget till premier åt ägare af kreatur utaf utmärktare slag (Utbetaldt i Augusti 1853.) Dito för slöjd-expositioners befrämjande t —- —- — , — Dito till belöning för en af Georg och Eduard Scheutz uppfunnen räkne-ma chin —‘ Dito till en ny byggnad för kemiska, insti tutignen vid Upsala universitet Dito för inköpande af Kanslirådet D. Krutmeijer s gr avyr samling * Återstoden af anslaget, 12,000 R:dr, för inköp och utdelning till folkskolorna af tidskriften: Låsning för folket (Utbetaldes i Augusti 1853.) 1852 års anslag för afritande af sigiller vid de i Svenskt diplomatarium tryckta handlingar i (Utbetaldes i Juni 1853.) Återstoden af anslaget, 127,000 R:dr, för Wexiö hospitals utvidgning och förbättrande , - ' Dito af 1845 års anslag, 12,000 R:dr, till stipendier åt elever vid nämnde Seminarier 156; :J2.