Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IxonAl. ^1sj:t forblifver kdlets 8tsnder nied sll XonAl. l^ud oell ö nnest städse vsllseväAen. Dsturn ut suprs.. don.^iv. dc>/rarr kr/ /^rrrArer-r/. />r/r. kr// //- Fk. /'rot. r 8arrr/. k ^/r/. 22 //ii/r. Hörr kVilierre lisi ,' I'dilieiie a/ oell //^e. Härefter täel<t68 Llon^I. Naj:t, i ösver6N88tämmel86 med 8tat8-Rädet8 yttrade mening, i ljäder dörlilara, att Xon^I. Najrt fann den vid innevarande kil^sda^, i LirundlgAsenliA ordning, lz68lutgde försndrinA af 8tat8-Ilädet8 orAani8ation ielre lurina för inneliglvare af liäriAenom uppliörde emlreten medföra rulilrnin^ i iörut, pä ^rund af Xon»I. ^Iaj:t8 l^ädi^a fullmakter^ uppi>urne lone-förmoner, dem Llon^I.
Utan att vilja förneka det goda syftemål, som med berörda stadgande afsetts, torde man dock numera, sedan friare åsigter i tull-lagstiftningen gjort sig gällande, kunna anse denna skyldighet, hvilken åligger jemväl dem, som föra smärre farkoster, till hufvudsaklig del öfverflödig och derföre böra upphäfvas, helst den föreskrifna visitationen, på det sätt densamma merendels tillgår, icke motsvarar sitt ändamål, samt fartygen dessutom vid ankomsten till lossningsorten äro underkastade en noggrannare visitation. Skepparen förorsakas äfven genom att nödgas anlägga vid någotdera af ofvanberörda inloppsställen, synnerligast om ankomsten dit sker, sedan mörker inträdt eller under nattetid, ett längre uppehåll, hvilket, om ogynsamma förändringar i vind under tiden uppstå, för honom kan medföra ganska stora olägenheter. Då på inrikes orter gående ångfartyg numera äro befriade från skyldighet att vid nämnde inloppsorter lägga till för visitation, synes det äfven vara Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 511 billigt, att andra fartyg och båtar, sorn segla emellan inrikes hamnar, jemväl från en sådan skyldighet befrias. Jag vågar derföre vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville besluta en sådan förändring af de i detta afseende gällande lagstadganden att skeppare å alla på inrikes orter gående fartyg och båtar måtte befrias från skyldighet att vid inseglande genom någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarön, der lägga till för undergående af tullvisitation. (3m remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Pehr Pehrsson, från Stockholms län. Uti ofvanstående motion instämmer: L. M. (larlsson, från Stockholms län. Af Georg byqvist från Wermlands län, om andag till löneförbättring åt tio ordinarie provincialläkare.
N:o 114, i anledn. af väckta motioner, rör:de folkundervisningen i riket; N:o 115, i anledn. af väckt motion, ang:de de klassiska språkens läsning uti Elementar-läroverken; N:o 116, i anledn. af väckt motion, ang:de iakttagande af vissa villkor vid utlänsk mans naturalisation i Sverige; N:o 117, i anledn. af väckt motion om ny prägling å silfvermynt, som understiga 32 sk. b:co; N:o 118, i anledn. af väckte motioner om förändring af malt, mål och vigt samt mynt; och N: 119, i anledn. af väckt motion om revision af K. Förordn. om mått, mål och vigt samt utfärdande af reglemente för spannmåls-mätning. Anmäldes och lades på bordet LagUtsk:s betänk:n: Den 17 Juli. 470 jN:o 34, i anleda, af K. M:s nåd. propos, ang:de sättet för fullföljd af mindre brottmål, som med tvistemål ega nära gemenskap eller deraf härflyta; och N:o 35, i anledn. af väckt motion om förklaring af lagens stadgande, ang:de rätta orten för lysning till äktenskap. Äfvenledes anmäldes och lades på bordet 2:ne af Riddarli.Utsk. linder N:ris 13 och 14 afgifne sålydande mern.: Vördsamt.Memorial. Uti ett, medelst prot.-utdr. af d. 26 Juni e. m. från II. R. o. Ad. till Riddarli.Utsk. öfverlemnadt mern., har Hr Odencrantz, Johan Gustaf, väckt den motion, att sedan, såsom bekant är, en djerf inbrottsstöld i sisth Febr. månad blifvit föröfvad uti de rum i K.
Boyes hufvudskål är, att R. o. Ad., genom uppoffring af sin sjelfskrifvenhet, skulle upphöra att vara ett så säkert och starkt stöd för Sven - 334 Den i8 Ocloher f m. ska monarkien, sorn Ståndet varit oeti nu är. Man kan i sanning blifva trölt alt böra denna Irås. Om monarkien i Sverige icke har eller haft något annat stöd än Svenska Adeln, så beklagar jag henne på det högsta. Sveriges allmoge har alltid varit de Svenska Konungarnes bästa stöd; det har den store Gustaf Wasa yttrat, oell jag hoppas alt den alltid skall så (örblifva. Adeln i Sverige har deremot aldrig utgjort delta stöd, och kommer säkert aldrig att utgöra det. Gr. Frölich, David: Sedan jag anmälde mig, har discussionen tagit en vändning, hvaröfver visserligen mycket vore att säga. Dervid har en talare, Frih. Ludv. Johansson Boye, på ett för mig åtminstone icke ovanligt sätt uttalat åtskilliga farhågor, så val i afseende på regeringssättet, som, ibland allting annat, om demagogiska och dylika vådor, som han nästan alltid är färdig att förespegla oss, när fråga är att åstadkomma en reform. Jag går genast ifrån denna sida af betraktelsen, som egentligen icke hör hit, sedan jag blott fått erinra, hurusom samme ledamot, den värde Frilen, för 10 ä 12 år sedan, när fråga var att upplåta läktaren här i salen åt åhörare af våra öfverläggningar, just tog sig för att ungefär med samma ordalag, sorn dem vi nyss hört, specielt vända sig till mig, som vrkade på läktarens utrymmande för nyssnämnda ändamål. Hvilka vådor har väl den Svenska representationen lidit, sedan tillåtelse lemnades i alla Stånd att afhöra öfverläggningarna ? Efter min tanke alldeles inga. Det der är således, efter hvad en hvar kan finna, om man har rättighet att göra någon analogi emellan sådana saker, som kunna och böra äga analogi, ett stående argument hos Frill. Boye, så snart fråga är om något, som kan gifva utveckling åt våra grnndlagsförhållanden.
Nu betogs hon af en sådan längtan, att hon blef som förtrollad, och glömde sin styf-moders råd, bara för att se på svennen, huru fager han var. Det dröjde så icke länge, förrän hon tände äfven det tredje ljuset. Derefter satte hon sig ned, lutade öfver honom med stor hjertans kärlek, och ju längre hon satt, desto fägre syntes han henne, så att hon slutligen glömde både himmel och jord, bara för att se på honom der han låg. Hon förgat så alldeles att akta uppå ljuset som hon höll i handen, och rätt som det var, ville det sig inte bättre, än att en skare sprakade ifrån ljuslågan, och föll oförvarandes på ungersvennen. Straxt begynte han röra sig, och förrän prinsessan hunnit blåsa ut ljuset, slog han upp ögonen och vaknade. Som han nu märkte hvad hon hade gjort, rusade han häftigt upp, såg sig förfärad omkring, och sade: »hjertans allerkärestan, huru kunde du så svika mig? Stackare jag! Bara tre månader hade jag qvar att löpa ulf, och nu måste jag gifta mig med trollet.» Vid detta tal blef konunga-dottern så till sig, att hon ville sjunka ned i jorden af sorg och ånger, och föll ned för hans fötter, och bad honom med många bittra tårar, att han skulle tillgifva henne hvad hon brutit. Svennen återtog: »väl kan jag gifva dig till; men vi få ändock lefva våra dagar i sorgen, ty vi skola aldrig mer se hvarandra.» Nu blef prinsessan alldeles tröstlös, hängde sig fast vid hans knän, och sade: ’hvar helst du går skall jag följa dig, medan jag lefver i verlden.’ Svennen utbrast: »huru vill du följa mig? Der falla så villa stigar emellan oss begge.» ’Jo,’ sade prinsessan, ’du skall kasta små stenar efter dig, ehvar du går fram, att jag så må finna vägen.’ Nu teg svennen ett ögonblick; derefter suckade han tungt, och sade: »vår äldste son har jag satt hos min äldsta syster; der lägger jag den största stenen. Vår andre son har jag satt hos min andra syster; der lägger jag den andra stenen. Men vår lilla dotter har jag hos min yngsta syster; der lägger jag den tredje stenen.
Det är möjligt, att utpantningar skett; men huru kan ett sådan ondt undvikas? klagan öf yer hård medfart, i afseende på skulder till MagazinsDirectionen, är dessutom, i högsta måtto obefogad, emedan undsättningsskyldige, 1 följd af flere Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelser, varit berättigade, att till större och mindre del, äfven till hela beloppet, in natura liqvidera SpannmålsLånen; hvarjemte Kongl. Nl»j:t Ben ii April e, m, likaledes förordnat, att hvad lör oundgänglige hushållsbehof erfordras, eiler af redskap och dragare, nödvändige för åkerbrukets behöriga drift, icke finge utmätas vid indrifvande af förfallne Spannmålsskulder.. Det är undsättnings; tagaren, och icke Magtzinslnrättningen, som vunnit på dessa liqvidationsvilkor. De hafva för lantmannen varit lika båtande, som de tillskyndat Inrättningen betydliga förluster. Man har vidare sagt, att undsättningspriBen varit för högt beräknade, och högre än hvartill Spannmål af enskildte blifvit försåld. Det är möjligt att försäljningspriset på Kronans Spannmål någon gång kunnat händelsevis vara högre än priset hos någon Köpman i orten, hvilket kunnat härröra deraf, att den enskildte nedsatt 6itt pris med detsamma som Kronan fixeradt sitt, eller att Köpmannen under den allmänna undsättningsepoken erhållit Spannmål från andra orter till lägre pris. Hvad som emedlertid är säkert, är att Kronan aldrig bestämdt sitt pris högre, än det som i orten var gångbart vid undsättningstidens början. Att någon vinst icke varit beräknad på Magazinslnrättningens Spanmålsundsättningar, synes bäst af verkets räkenskaper, der Magazinsrörelsen ständigt framstår med förlust. Det hörer ej nu till mitt ämne att ingå i någon utveckling af nödvändigheten af en allmän Spanmålsundsättningsanstalt, eller tala om den våda, som efter min öfvertygelse, kara för det allmänna uppstå, om denna anstallt I Den n April f. mi i 55 upphäfves, och dess functioner komma att be-' ro på enskildte personers fria och arbitraira företag.
Hans åsigt öfverensstämmcr emedlertid med deras, som anse utmätt gods böra, uti förevarande fall, försäljas, om sökanden så fordrar. Det syntes honom, som låge det i sakens natur att en borgenär, i följd af den honom medgifna lyftningsrätt, borde komma i åtnjutande af sina penningar och icke belastas med en mängd lösegendom, den der vore svår att förvara; och det är på grund deraf, som motionären föreslagit, det förklaras måtte ratt i utsökningsmål är sökanden berättigad att fä det gods, som, pä grund af ofvanåberopade förordningar, uhnätes, försåldt, samt att af försäljningssumman tyfta hvad emot hans fordran svarar, emot af Konungens be/allningsha fr an de godkänd borgen En sådan förklaring torde dock ej vara fullt öfverensstämmande med berörde författningar. Visserligen hörer till fullbordan af den verkställighets åtgärd, som i allmänhet benämnes utmätning, att det gods, som för en fordring tages i mät, jemväl försäljes för godtgörelse af fordringen; och derföre finner man ock, hurusom lagen i 5 kap. Ulsöknings-balken, deri, enligt öfvcrsluiften, stadgas, huru utmätning 6 tng r{storfelt BtMnkanél, fha 19. ikall slit, lorcskrifver att godset skall icke allenast tagas i imil orh värderas, nian äfven försäljas, och således under utmäiningen äfven hänför försaljningsåtgärden; men i nu ifrågaslällde fall synes undantag frnn den allmänna regeln vara gjordt, ehuru detta undantag ej blifvit med samina bestämdhet uttryckt, som skett i 5 § 3 kap. åberopade Balk, efter dess lydelse i Kongl, förordningen den 18 April 1849, derigenom blifvit medgifvet att utmätning må följa å Uuderrätts beslut deremot vädjadt är, med uttryckligt förbehåll likväl att det utmätta godset ej må skingras eller emot egarens vilja föryttras förrän saken blifvit i Hof-rättcn afdömd.
Maj;t i Nåder hade beslutat erkänna räntegifvarnes rätt till förändringens lillgodonjulande, åt delta beslut genom utfärdande af en allmän förklaring hade gifvils allmän giltighet, för att. tillförsäkra alla räntegifvare att åtnjuta denna räll utan hinder af underordnade myndigheters olika mening, och utan besvär af långvariga och kostsamma rättegångar; derigenom skulle ock de underordnade myndigheterna och Kongl. Maj:! sjelf blifvit för framtiden förskonade för alia dylika måls handläggning och afgörande. Lika nödigt hade det varit att afseende blifvit gjordt å en del löntagares genom det Nådiga beslutet förorsakade lidande, hvadan Konungens Rådgifvare synas hafva bordt fästa Kongl. Maj:ls höga uppmärksamhet på angelägenheten alt genom Nådig proposition tili Rikets Ständer bereda för ändamålet nödiga anslag af statsmedel. 10. sing fiende underlåtenhet att påyrka en med föreskriften i U § Hegel ■ in gs-Formen lif verens stämman de behandling uf eli minisleriell mfil. 11 § llegerings-Formen föreskrifter, bland annat, att miuisteriela mål, hvarmed, enligt samma § förstås alla de, som angå Rikets föri ållande lill främmande makter, skola af Siats-Ministern för Utrikes Ärendena inför Konungen föredragas och anmälas i närvaro af någon annan Stats-Rädets ledamot, samt till Konungen, sedan Han af dessa embetsmål! inhemtat lill protokoll anförda råd, för hvilka de blifva ansvarige, skall i deras närvaro fatta besluten. Af ett öfver ministeriel föredragning inför Hans Majit Konungen den 14 December 1853 hållet protokoll har Konstitulions-Ulskollel inhemtat, hurusom dåvarande StalsMi nis tern för Utrikes Ärendena, Hans Excellens Herr Friherre Stierneld pä Kongl. Majlis befallning, i närvaro af Justitie-Slats-Ministern, uppläst åtskilliga vexlade noter rörande den underhandling, hvilken med Kongl. Danska Hofvet varit inledd till beredande af likstämmighet uti åsigler emellan de båda Regeringarne i afseende å den politiska ställning de, för händelsen af ett sjökrigs utbrott, borde antaga.
Örn vårt Credit-väsende ännu är nog stadgadt, för att införa slike inrättningar, och om man icke, med allt skäl, kan vänta sig att få se: hvad, sora man sisla Riksdag erfor, men nu glömt, att en mängd enskildte af den ringare Classen, tvungne kanske att i betalning heldre emottaga Assignationer, än alt få intet, < blifva bedragne af Creditvinglare i stort?" 438 Ståts-Utskottets Betänkande», ,Och begärde Herr Häradshöfdingen, efter det alt Utlåtande!, sådant det var föreslagit, blifvit af Utskottens pluralitet vid anställd Votering gilladt, att berörde yttrande mätte detsamma tili Rikets Stän~ der åtfölja,. Ut Supra, Ex Protoeollo, J, M, SPENS, t N:o 548. Äjikom den i Nov. 18sp Rikets Högloflige Ständers Förstärkta Statsoch Banco* i/tskotts Memorial, angå* Stats-Utsktotsts Betänkanden. 43,9 ende Beläning i Banken af exportable effecter. Sedan genom de Beslut Respeclive RiksStånden hvar för sigfattat, i anledning af Statsoch Banco-Ulskoltens Betänkande N:o och 61, i allt öfrigt blifvit undanröjde de skiljaktiglieter emelian särskilda Stånds yttranden uti frågorne rörande Rikets Benninge väsende och de med detsamma gemenskap egande ämnen; I afseende hvarpå LJtskollen, uti deras under N;o 5o afgifne Utlåtande, pundvis framställt deras förslag liil Rikets Ständers beslut; Förutan hvad som angår de uti fQrde puncten af Utskotten uppgifna Alternativer, hvaraf det första blifvit gilladt af Iiöglofl. Ridderskapet oell Adeln och Hedervärda Bonde-Ståndet, saint det andra af Högvördiga Presle-Slåndct och Vällodige Borgare-Ståndet, och samtelig» Riks-Stånden, enligt PrococolIs - Utdrag, från Högloll.
Derföre, att du Herrans dins Guds röst lydt hafver, till att hålla all hans bud, som jag dig bjuder på denna dag, att du skall göra det som rätt är för Herrans dins Guds ögon. I ären Herrans edars Guds barn; skärer eder icke, och görer eder icke skallota öfver edart änne för någon dödan. Ty du äst ett heligt folk Herranom dinom Gud, och Herren hafver utvalt dig, att du skall vara hans eget, utaf all folk som på jordene äro. Du skall ingen styggelse äta. Men desse äro de djur, som I äta skolen: Fä, får, get, hjort, Rå, buffel, stenbock, enhörning, urnöt, och elgen. Och all djur, som tveklöfvad äro, och idisla, skolen I äta. Men det skolen I icke äta, som idislar, och icke tveklöfvadt är: camelen, haran, cunilen. De som idisla, och icke tveklöfvad äro, de skola vara eder oren. Svinet, ändock det tveklöfvadt är, så idislar det dock icke, det skall vara eder orent; af dess kött skolen I icke äta, och vid dess as skolen I icke komma. Detta är det I äta skolen, utaf allt det i vattnet är: allt det som spol och fjäll hafver, det skolen I äta; Men det som intet spol eller fjäll hafver, det skolen I icke äta; ty det är eder orent. Alla rena foglar äter. Desse af dem äro de som I icke äta skolen: örnen, höken, falken, Fiskagjusen, gladan, gamen med sine art, Och alla korpar med deras art, Strutsfoglen, ugglan, göken, sparfhöken med sine art, Stenugglan, ufven, flädermusen, Rördrommen, storken, svanen, Hägren, skrikan med sine art, vidhöfden, och svalan. Och alle foglar, som krypa, skola vara eder orene, och I skolen icke äta dem. De rena foglar skolen I äta. I skolen intet as äta.
Palmstjernas förevar, motion, tillika med hvad i anledn. deraf nu blifvit yttradt, finge remitteras till Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs StatsUtsk:s d. 16 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 61, med uppgift å de vid innevar. riksdag för tillfälliga statsutgifter disponibla tillgångar. Hr Rosenblad, Bernh.: Delta betänk, är till sina följder vigtigare än som synes, enär otvifvelaktigt den beräkning, som hvar och en anställer öfver nu befintliga tillgångar, kommer - Den 20 November e. m. 393 mer alt utöfva ett makligt inflytande på det bifall eller afslag, som kommer att afgifvas å de många här ifrågasatta anslag. Det är således af ganska stor vigt, ehuru svår en sådan beräkning än kan vara, att densamma någorlunda fullständigt och klart framslälles. Då likväl intetdera i detla heliink. igenfinnes, så får jag nu vördsamt yrka återremiss af detla SlalsUtsk:s betänk., anhållande derjemte, all Utsk., något fullständigare än som nu skelt, malte upptaga de tillgångar, som finnas disponible, äfvensom de anslag, hvilka blifvit ifrågasatte, hvarvid, för att lätta öfversiglen af det hela, Utsk. torde linna lämpligt alt för åren 1845, 1848 och 1847 i tabellarisk form uppställa alla de extra anslag, sorn dels af K. M. blifvit begärda och som, i olikhet med de ordinarie anslagen, äro af natur att de komma Staten till godo, i händelse riksdag dessförinnan skulle inträffa, dels ock de af enskilde personer ifrågasatte anslag, såvidt möjligt äfven fördelia för hvarje af förutnämnda år, samt äfvenledes på samma sätt efter de är de förmodas inflyta beräkna tillgängarue.
Herr Adler creutz, Gujlaf: Vid den motion Herr Anckarsvärd väckt, om en del af Kongl. LifRegementets Husarers afsittning, utber jag mig få göra några anföranden. Såsom motiv till motionen, har Herr Anckarsvärd anfört; 1:0 Att olikheten af Skattehemmanens vilkor, för utgörande af lika bördor, är uppkommen, dels genom okunnighet, bristande noggrannhet och understundom väld vid de urgamla skattläggningarna &c., hvaraf händt atfc det hemman sorn för 100 år sedan ansågs godt nu är dåligt och tvärtom. Så länge hemmanen voro i deras händer* hvilka innehade dem vid första skattläggningen, kunde den okunnighet, bristande nog? Den 5 Martu, grannhet och väld, sorn anföres, hafva utgjort en orättvisa; inen sedan de nu gått i arf ellef Köp, så uppstår ett helt annat förhållande. Nu varande Rusthållare hafva säkerligen i arf emottagit, eller i köp betalt Rusthållen, i proportion efter deras godhet; härigenom är olikheten i Rusthållens vilkor, fullkomligen håfven qch existerar icke mer. Men skulle RustRållarne varit tvqngne mottaga Rusthållen till ett lika värde, då vore deras olika vilkor för ptgörande af samma Statsbidrag, en skriande prättvisa, mot hvilken äfven jag skulle höja min röst. I alla fall finner jag icke huru den föreslagpa aLittningen, på något sättskall kunna verka till förmån för de svagare Rusthållet i fall Herr Anckarsvärd icke haft för afsigt , att vid hästvacance-afgiftens utgörande, få de bättre lottade Rusthållarne att åtaga sig £n större aodej deri. Om så vore, är Herr Anckarsvärds project lika herömvärdt som ovanligt. Likväl lärer Riksens Högloflige Ständer, icke på något sätt dertill kunna medverka.
Från Sveriges hela area 3,868,16 qv. mil. afdrager Hr Ström sammanlagda vidden af kala fjäll, med krymplingsskog bevuxna berg och sådana berg, der skogen är oåtkomlig, med qv. m. 1,500, de större insjöarna och kärren » » 497,97 samt åkrar, ängar och skoglösa hagar. » » 246,80 2 24477 » » hvarefter således återstår 1,623,39 qvadrat mil, som skulle utgöra den åtkomliga (till verklig skogsvext användbara) skogsmarken. Men då inom skogarnes gränser finnes en mängd kärr och smärre berghällar, hvilka äro alldeles ofruktbara, och som Hr Ström be räknar sammanlagda till minst en tredjedel af skogarnes vidd eller 500 qvadratinil: blir den verkliga behållningen endast 1,120 qvadratmil eller något öfver 25,920,000 tunneland, utgörande hela den andel af Sveriges land - 94 videl, hvarpå dock fullgod skog kunde uppdragas, ej allenast tillräcklig att förse hela landet med alla dess många och stora behof, utan lemnande derutöfver tillgång för en export, hvilken nu, sedan skogarne i sydligare länder betydligen minskats och skogsvarornes pris derigenom stigit, skulle gifva större vinst, än bruksrörelsen f. n. lemnar *), endast att skogarne på hela denna area så sköttes, som de borde och kunde skötas. Skogsafkastningen uppskattas, på grund af anställda rön, öfver hufvud till 22 famnar om 100 kubikfot af tunnelandet.
M. blifvit för dess räkning begärde, än det är för representationen att ifrågasätta och bevilja anslag för en embetsman, utöfver hvad K. M. föreslagit. Att, på sätt Frih. Stjernstedt befarat, det skulle ifrågakomma att nedsätta det belopp, som af Gr. Mörner blifvit föreslaget, dertill tror jag icke någon skälig anledning förefinnes. En hvar, som vet, att det nu omhandlade anslaget beviljades vid 1823 års riksdag eller för nära 40 år sedan, måste vara öfvertygad derom, att samma anslag numera är för litet. Om man vill betrakta förhållandet med den minsta billighet, måste man dock erkänna, att med afseende å förändrade prisIÖrhållanden, äfven om detta anslag blifvit beviljadt, — icke för 40 år sedan, utan till och med för 10 år sedan, så kunde det likväl icke numera vara tillräckligt; så betydligt hafva nu i sednaste lider lefnadskostnaderna stegrats samt penningen blifvit, i jemförelse med förr, otillräcklig. Den som, i likhet med mig, känner till hvilket stort belopp de summor uppgå, hvilka utskickas från Konungens hof-förvaltning öfver hela landet för att utdelas såsom pensioner, nådegålvor m. m., — dessa medel gå oftast genom Konungens Beflude, och jag måste antaga, att förhållandet är enahanda inom jemväl öfrige län uti riket, — den måste inse, att dessa brecher på hot-förvaltningsanslaget oundgängligen måste blifva af deri betydenhet, att samma anslag måste vara otillräckligt. I öfrigt känna vi, att på sednare tider ifrågakommande tillökningar uti embetsmänneDS löner, der sådana berott på re - 328 Den 11 Febrnari t m. presentationen, med J-del, för att icke säga J-del, blifvit beviljade utöfver hvad embetsmännen förut haft i aflöning Representationen har således jemväl i sistberörde hänseende insett, att hvad som för några år sedan var tillräckligt, nu mera icke är det. Att, om jag så får uttrycka mig, »gnugga» på det anslag, som beviljas Konungens person, kan säkerligen icke vara representationens önskan.