Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det äger visserligen sin riktighet, att man kan begära hvilken fråga som helst på bordet; men å andra sidan är det klart, att frågor, som ej iiio af beskaffenhet ali röra andra Stånd, ulan endast innefatta en hemställan till det Stånd, inom hvilket frågan blif vit väckt, såsom t. ex. den ifrågavar., icke behöfva begäras på bordet, såvida man ej vill åstadkomma ett uppskof med det omnämnda valet; och afstyrker jag således allt afseende å Hr Munck af Rosenschölds framställning. Hr Munck af Rosenschöld: Jag har redan åberopat och uttalat min lanke oni 49 §:*a Riksd.Ordn. och ber 25 II. ‘ 4 Dtn 5 Maj. blott att få erinra den värde Frih. Cederström, som nu motsätter sig min begäran, att det just var lian, som i början af denna riksdag begärde på bordet frågan om hvilken dag som skulle utsättas lill väljande af ledamöter till förstärkt StatsU tsk. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den åberopade 49 §:n Riksd.Ordn. innehölle: ”ejvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma lill vederbörligt Ulsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske.” R. o. Ad. behagade finna, att den nu förevar, frågan icke är en allmän fråga, då definitionen på en allmän fråga vore en sådan som skall komma under alla Ståndens öfverläggning; lir Landtm, ansåg således, att det berodde af R. o. Ad. att uppskjuta eller bordlägga frågan eller att genast derom lätta sitt beslut. Hr Munck af Rosenschöld: Till svar å hvad Hr Frih. o. Landtm, behagat yttra, ber jag blott att få uppläsa följande mom. ur den 49 S:n • ' Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom preliminära hemställanden och förfrågningar ifrån Utsktn, må genast kunna afgöras, såvida den eller de af någon Ståndets ledamot ej begäras på bordet.” Jag säger ej mera, ty grundlagsenligheten af min begäran synes vara fullkomligen klar.
Ej mindre med hämtadt Stöd af Revisorernes ofvanomförmäldte Berättelse sorn af samtlige Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad, än ock på grund af en noga tagen kännedom om de Författningar och serskildta föreskrifter, hvarefter Allmänna Magazins - Inrättningen nu styrer och förvaltar, har StatsUtskoKet, sedan äfven den underrättelse sökts och erhållits, att den Commitée som Kongl, Majtt, i anledning af Riksens Höglofl. Ständers vid 1S15 års Riksdag yttrade underdåniga önskan, i Nåder förordnat till Allmänna Magazins* Inrättningens organisation, ännu ej med sina arbeten så fortskridit, att någon fullständigare upplysning deraf vore alt hämta, trott sig skyldigt, att med undanrödjande af alla svårigheter och ett ihärdigt bemödande att uppfylla anförtrodde pligter, ingå i utarbetning uti et£ Förslag till Allmänna Magazins-Inrättningens organisatiort grundadt på ett noggrant öfvervägande, huru långt Riksens Höglofl. Ständers åt-i gärd i detta afseende, med en rätt tillämpning af grundlagarnas stadgande, och en sann åsigt af sjelfva sakens beskaffenhet, synes kunna ecb böra utsträckaa. *530 Stats Utskottets Betänkan/len. Aldenstund Riksens Höglofl. Ständer försträckt Fonderne till Allmänna Magazins - Inrättningen och foljakteligen böra hafva säkerhet deruppå, att desse Fonder varda förvaltade i öfverensstämmelse med och använda till de ändamål, hvarföre de blifvit beviljade; Fördenskull och då Magazins-Inrättningen ej kan uppfylla dess bestämmelse så vida säkra och gifria grunder för Inrättningens åtgärder och företag ej v rda lagrie, har Stats - Utskottet ansett det med Riksens Höglofl.
Jag hoppas ock att Ståndets flesta ledamöter hafva ovilja, att icke säga afsky, för ett annat handlingssätt. Gr. Lagerbjelke har sagt att ingen kunde, utan att läsa Statsrådsprolm, veta alt dylika naturalisationer meddelats. Månne icke hvar och en, som af Tidningarue gjorts upmärksam på dylika händelser, haft tillfälle att i CivilDepar(:t fä se originalkonceptcn till de utgående naturalisations-resolulionerna och deraf inhemta 20 Den 17 Maj. luiru mångå sådana, hade utgått. Om lian gjort sig besvär att läsa dem, så hade han sett huruvida i dessa expeditioner vore iakttagen den vanliga clausulen att vederbör:de skulle vara befriade från sina undersåtlighetsförhållandcn till främmande makt. Jag liar icke sett någon dylik expedition, men skulle tro att ett sådant förbehåll ingenstädes saknats. Frih. Cederström, som är tjensteman i Civil-Deparl:t, vet troligen ganska väl, huru det förhåller sig, ifall han vill tala om det. Gr. Lagerbjelke har sagt att Utsk. äger rättighet alt lemna R. Sl. uplysning om hvad det förnummii. Utsk. har rätt alt enl. 107 § tillkännagifva livad det finnér anmärkningsvärd! och R. St. äro sedan berättigade att på detta tillkännagifvaude göra det afseende de finna för godt. Nu har Utsk. likväl underlåtit att i detta hänseende anmäla något, rörande 107 §:s tillämpning men Utsk. begagnar likväl en utväg, som grundlagen icke känner, nemi. alt i ett särskildt förslag till underd. skrifvelse söka att drifva fram saker, som ej på annat sätt kunnat genomdrifvas. Då nu detta icke heller lyckats, så begagnar slutligen Utsk:s ordf. utvägen att göra särskild motion för att ändå få saken fram. Frih. Cederström har erinrat derom huruledes en hans namne, i anledn. af fönsters inslagning under sista riksdag, väckt motion på grund deraf såsom en under riksdagen inträffad händelse. Kan någon jemförelse vara oljenligare än denna?
Äfvensom att, i händelse om Delningen uppstått tvist , som ej kunnat genom förening biläggas , Giftermålet och Vigseln icke böra dymedelst uppehållas och hindras enär Enklingen eller Enkan hos Domaren eller Konungens Befallnings-j hafvande ställer godkänd Borgen för hvad som omtvistas .Och har Kongl .Maj:t vid Sittjhärtill gifna bifall förordnat, att, till förtydligande af Orden ”behör,ge Handlingar” skall i den EörkJaring, 774 RiksdagsBesluteti som utfärdas, närmare bestämmas, det," hvad Afvifring beträffar, Prest eger förrätta Vigsel, då för honom vises Bouptekning efter den aflidna Makan, samt antingen ett af behörig person hållet Arfskifte, underskrifvet af samtlige SterbhusDelegare och, om någon bland dem är omyndig, af tillförordnad Förmyndare, eller ock vederbörande Arfvingars oell Förmyndares bevis och erkännande , att Delningen af den aflidna Makans qvarlåtenskap skedd är. 17. Kap. förklaras sålunda: ”att efterlefvan;, 5’de Makas Fördel till det i Dagen utstakade belopp icke må af andra det oskiftade Boets tillgångar , -än den uti Boet befintlige lösa egendom, beräknas och utgå.” Byggtiingu-Balken. 24. Kap. 4 och 5 §. §.
Behölligt och önskvärdt vore således, att, genom statens mellankomst eller någon för vederbö - 21 rande bindande föreskrift, ifrågavarande befattning kunde blifva mera stadigvarande. Socknenämnderne inskränka ofta sin verksamhet allenast till det som rörer fattigvårdsbestyret och lemna föga uppmärksamhet åt sina öfriga åligganden; dock saknas icke heller exempel af en mer vidsträckt verksamhet till all mänt gagn. Kronobetjeningen fullgör i allmänhet sina skyldigheter på ett sätt, som icke gifver rum för anmärkning, ehuru skiljaktighet i drift och förmåga måste förete sig hos olika personer. Ått ordning och säkerhet å landsbygden kan upprätthållas med ett så inskränkt antal verklige tjenstemän, som nu finnes till polisens handhafvande, vittnar godt för folkets fridsamhet och laglydnad, men fordringarne på ifrågavarande, vanligen illa atlönade statstjenare, måste dock ofta utsträckas längre än tillbörligt vore. Städer. Jönköping, residensstad, der befolkningen år 1850 utgjorde 5,625 personer, räknade år 1855 invånarues antal till 6,147, deraf skatlskyldige 3,871 och skattfrie 2,276, eller 522 mer än förstnämnde år, hvilken tillökning förnämligast är att tillskrifva de årligen stigande inflyttningarne, i synnerhet af arbetsklassen. Under loppet af 1853 hemsöktes staden för andra gången af kolerafarsoten, då bland 511 i utbildad kolera insjuknade 308 afledo; och fick staden i anledning af farsoten vidkännas en utgift af icke mindre än 10,917 Riksdaler. En annan olycka öfvergick staden i Mars månad 1854, då den härjades af en vådeld, som lade i aska 16 hus vid Westra Storgatan; men genom de understöd som från statens sida lemnats hafva de brandskadade blifvit satta i tillfälle att, efter en ny och ändamålsenlig reglering af tomterne, uppföra nya byggnader, hvilket arbete fortgår. Flere stenhus och så kallade gjutna sandhus resa sig i de afbrända trädhusens ställe.
Till slut sade tullförvaltaren att han på sommaren beviljade mig en månads ledighet, för att resa hem och helsa på mor och med detsamma höra åt huru det låter, om Mellberg har något annat i sigte; ty om så vore, ville jag framför allt hafva hans tjenst. Som jag nu för dagen var ledig från göromål, gick jag på eftermiddagen bort till fru Carlmark. Hon och Josefina sträfva på gamla viset. Stackars Josefina, hon har bra liten fröjd af lifvet. Det gör mig ibland så hjertligen ondt om henne, att jag med hvarje uppoffring skulle vilja köpa henne någon glädje; men jag vet icke hvad jag skulle hitta på, utan att det sårade dem. Josefina är nästan beständigt hemma; hon har högst få bekanta, och dem hon eger, medgifver tiden sällan ett besök. Trots detta trällif, är hon den vänligaste varelse under solen. Om jag någonsin får något, jag menar så pass att jag kunde föda någon mera än mig sjelf, tror jag nästan att jag friade till henne, icke för det jag är kär eller tror jag kan bli det i Josefina, men emedan jag så innerligt håller af den stackars flickan. Hon är icke så ful, att hon icke haft sina anbud, och rätt hedrande anbud, såsom kantorn härstädes, en välmående man, och källarmästarn Rodin, som icke är utan fyrkar. Men för hennes tysta, undfallande väsende passar ingen af dem. Hon tyckte sig lika litet kunna taga sig ut med det bullrande väsendet på en källare, som med kantorns muntra lynne, hvilket alltid, liksom han sjelf alla dagar, utom söndagen, är på tre qvart. På detta sätt blir nog den stackars alltför finkänsliga Josefina utan man, om icke – men det är bra god tid att tala om den saken. Kanske får jag innandess se någon flicka, som sticker hjertat i brand på mig, och derföre är det bäst att hafva sin Matts ur skolan. Så ungefär tänkte jag äfven, när jag i eftermiddags vandrade till Carlmarkens. Då jag kom dit, satt gumman ensam, och det syntes tydligen att hon gråtit. ”Hur står det till, min bästa fru Carlmark?” frågade jag, i det jag satte mig bredvid henne.
Då jag närmare uppfattat ordalagen i BondeStis inbjudning, tror jag väl icke alt här tydligen är sagdt det icke något skall anslås; men som orden —”alt en summa af 900,000 r:dr skola reserveras och under tiden göras fruktbara,” synas föranleda till den tanken, att Ståndet icke velat anslå någonting vid denria riksdag, så frångår jag min förut gjorda begäran om bifall och tillstyrker i stället afslag å inbjudningen. Jag anhåller derjemte, att Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. ville tillåta att min första framställning finge ur prot. utgå, såsom härledande sig ifrån en otydlighet i sjelfva uppfattningen. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade medgifva att Frih. Boyes första yttrande finge utgå. Ropades i allmänhet ja, men af en röst ropades nej. Hr Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att då någon af Ståndets ledamöter besvarat en sådan framställning, sorn den, hvilken Hr Landtm, sednast gjort, med nej, vtlrandet borde i prot. qvarstå. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. BondeStis gjorda inbjudning icke erfordra annan åtgärd än att läggas lill handlingarna. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 1 1 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4^5, i anledn. af Hr Kjellbergs motion, ang:de anslag till uppmuddring af inloppet till Götheborgs riviere, m. m. Hr Edenhjelm, Gillis: Som Ständerne, vid handläggning af extra-slatsregler:n, gifvit sin opinion temmeligen tillkänna, att de icke anse någon djupare hamn i Götheborg vara behöflig, än den staden sjelf mäktar underhålla, så afslår jag ifrån vidare yrkande i denna del. StatsUtsk:s utlåt. N:o 465 blef af R. o. Ad. godkändt. Företogs till pröfning LagUtsk:s den 11 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
5:o finnas intagna; 9:o, såsom bidrag till uppförande af nytt lärohus i Sala, ett lån af Tolf tusen Rulr, att utgå pä samma sätt och under samma vilkor, som i oftanämnda mom. 5:o blifvit bestämda; 10:o, såsom bidrag till uppförande af ett gymnastikhus vid läroverket i Ekesjö, ett anslag af Åtta tusen R:dr; Jtiih. till B. St. Brot. 186.2 é 1863. 4 Sami. 1 Å(d. 4 Band. 21 Baft. 5 34 Stats-Utskottets Memorial N:o 220. ll:o, till uppförande af en ny observatorii-byggnad i Lund, ett anslag af Fyratiofem tusen R:dr; 12:o, för fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka ett anslag af Tretio tusen R:dr, att med en tredjedel, eller 10,000 R:dr, utgå under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. § 148.
Ständer denna StatsUtssoltets hemställan bifallit; sä ehuru StatöUkstoltet lifrvas as icke mindre »vördnad och kärlek för Sweriges nuwarande Wade Konung, änden HerrLcKmittorlmv yttrat, anser Utfkottet sig likwäl wid ett sädant förhållande nu icke tillhöra, att nägvt i afseende pä dispositionen karas »vidare förestå, utan ankommer, sädant pä Riksens Högloft. Ständers egen pröfning och godtfinnande. Slockholm den 18 December 1809. Pä Högloft. RidderjkaPä Högwördkge Prestepets och Adelns Ledamö- Ståndets Ledamöters kerö »vägnar »vägnar (?lae8 jflsininA. lii. Wsiäman, Pä Wälloft. BorgaPa Hederwärda Bon re, Ständets Ledamö- deSlandets Ledamö - ters »vägnar ters wägnar Larl ^snllbor§. ^nclers vilsson. kröäelins. Lades pä bordet. Slu - z8o Den 5 Ianuarir. Slutligen upplästes följande frän StatSUtslottet, rict »Olilia,n inkomne Memorial. Wördsamt Memorial. Wällofl. BorgireStändet har uti ProtocollsUtdrag af drn 14 November sistl. till StatsUtikottet i anledning af be inom Ständer gjorde anmärkningar äkerförwist frägan angäende äterbekalande af dc Län, hwarmed ätffilliga af Stockholms Stads HandelsSocietet, t anledning af Kongl, kungörelsen af ben 20 sistl. Mars, biträdt Kongl. Ma>:t oci) Riket. De gjorde anmärkningar bestä hufwud^kligen deruti, alt nägra af BvrgareStändets Ledamöter ansett detta ärende förur bordt i sammanhang med den infordrade Finance-planen underställas Riksens Högloft.
Anträffar gruf-egaren, på djupet, en föiut okänd fyndighet, oell vill den med fält-ort eftersätta, då må det, med de vilkor, som i 25 och 24 §§ sagde äro, ske äfven utom utmålets gräns, dock endast till dess annan gruf-egare med arbete från sitt utmål möter; och skall i dessa fall såsom okänd fyndighet anses i oinmutadt fält hvarje fyndighet, som enligt 1 är föremål för inmutning, och i inmutadt fält all annan än den, som der förut är under arbete. § 34. Utmål skall på marken utstakas och med ordentliga rösen eller skiljomärken förses, samt särskild ritning eller karta deröfver upprättas och bifogas förrättningsprotokollet, hvilket derjemte bör upptaga fullständig beskrifning så väl öfver utmålet med dess belägenhet och sträckning, som öfver sjelfva grufvans art och huru fyndigheten med dess gångar eller lager ofvan eller under jorden sig företer. Öfver utmål i sjöar erfordras dock ej särskild ritning eller karta, likasom ej eller annan utstakning deraf, än att, då utmålet ej omfattar en hel sjö, gränspunkterne i sjön på lämpligt sätt utmärkas. % 33. Anmäler sig jordegaren vid utmåls-förrättningen till begagnande af sin jordegare-andel, eller har sådan anmälan förut skett, varde ock det i protokollet antecknadt med de vilkor, jordegaren sig förbehållit eller som öfverenskomne blifvit. Kunna ej, då anmälan vid förrättningen sker, parterne åsämjas om beloppet af den ersättning, hvartill jordegaren, enligt 20 §, är förbunden för sådane kostnader, som Lagsamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. lä förut blifvit på gruf-anläggningen använde, då skall förrätlningsmannen, efter af honom och gode männen verkställd besigtning och värdering, utlåtande derom meddela. § 36.
L. S. K:o 792. P. Lagerhjelm. L. S. N:o 818. A. Reenstierna. IS:o 2109. a. August Anckarsvärd. L. S. N:o 1035. Nils Wästfelt. L. S. N:o 1038. J. L. Bogeman. L. s. N:o 1039. Georg Stiernhoff. Fullm. O. N. Fleming. L. S. N:o 1149. Hjerne. Fullm. C. F. König. L. S. N:o 1198. J. U. Cedercrona. l. s. N:o 1222. C. J. G. Linroth. L. S. Isbo 1241. J. M. Palmcrantz. L. S. Isbo 1313. Ehrenpreutz. Fullm. A. Leijonhufvud. L. S. N:o 1378. Carl Oscar Lagerbjelke. L. s. N:o 1502. b. Utfall. Fullm. Anders Cederström. L. S. N:o 1506. H. Stierngranat. L. s. N:o 1577. J. Zengerlein. L. S. N:o 1652. Kunekel. Fullm. C. G. A. Ehrenhoff. l. s. N:o 1678. P. Estenberg. L. S. N:q 1718. W. F. Dalman. L. S. N:o 1786. Chr. J. Blomstedt. L. S. i 17 N:o 1210. P. A. Reutersvärd. L. S. N:o 1226. J. A. Gripenstedt. L. S. N:o 1298. Bergengren. Fullm. Tönnes Helm. Wrangel. L. S. N:o 1318. Stjerneld. Fullm. Ax. Bråkenhielm.
En hvar finner att emellan dessa stadganden, både i den gamla Landsh:ge-instrukt:n och allmänna lagen, rör:de Landsh:ns myndighet öfver LandtstatsTjenstemännen och den nya instruktm, finnes den mäst väsendtliga skiljaktighet, då genom den sednare Landshm berättigas att af den obetydligaste anledn. , t. ex. på grund af hvad det kan falla honom in att rubricera såsom »ohörsamhet» eller »vanvördnad», utan all slags undersökning, skilja LandtstatsTjenstemän från utöfningen af deras befattningar, endast med det vilkor, att han samtidigt med suspension ställer den felaktige under tilltal. Men icke nog dermed, att den nya Landsh:ge-instrukt:n strider mot äldre författningar och allmän lag. Den strider äfven, så vidt jag kan inse, mot grundlagens stadgande i 31 § Reg:sF., som uttryckligen innehåller, att den som bekläder domare-embeten, så högre som lägre, samt alla andra Embetsoch Tjenstemän, än de i föreg. 35 § upräknade, s. k. förtroendeembetenas, »icke kunna utan medelst ransakning och dom från »sina innehafvande' sysslor af Konungen afsättas». Att detta stadgande jemväl omfattar, att icke amobibla Tjenstemän ej heller, genom befallning från Konungen, kunna, utan föregånget domstolsbeslut, omedelbart skiljas från tjenstens utöfning, torde icke kunna bestridas. 92 Den 3 December f. m. Således förmodar jag att sjelfva den Minister, som med sitt namn undertecknat den ifrågav:de författningen, skulle anse det betänkligt att, genom någon af honom kontrasignerad befallning direkte från Konungen, afsätta eller suspendera en LandsSekret., LandsKamer., LandtRäntm. etc. Nå väl, skulle Konungen kunna, i form af instruktm, åt Landsh. delegera en makt den H. M., enl. grundlagen, icke Sjelf äger? och hvilka absurda anomalier skulle icke härigenom upkomma?
B:ko, utgö- rande Svenskt B:ko cirka , • • Convoy-Commissariatets Bidrag till Turkiska Beskickningens aflöning Observations-medel Intresse-medel Transport 1,512,500 355,066|33 3 1,762,000 r7 s P a n m å 1. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Summa Banko. Mått. Värde å G R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis ä 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. T:r. 103,693 k. 634,170 T:r. 76,223 k. 437,330 T:r. 181,920 k. Indelta Räntor. Kronovärdi. Markegångsvärde på förslag. Stats-Verkets påräknade netto-inkomst 3,273,000: Tull-Verkets Stat och Omkostnader 800,000: 4,073,000 3,000 600 000 330.000 700.000 Salu-accis af Städerna Post-medel: Stats-Verkets påräknade netto-inkomst 113,000: Post-Verkets Stat och Omkostnader 483,000: Bränvins-afgift Sr 3,928,000 Restantier Eller för föregående åren inflytande Statsmedel Oindelt. Summa Yärde å 6 R:dr Tunnan. Värde förslagsvis ä 6 R:dr Tunnan. Mått. Mått. Mått. Värde. Elofoch Slotts-Staterne. Hongil Hof-Stats-Anslagen. Kongl. Maj:t$ Hofhållning Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofhållning För Deras Kongl. Högheter Arf-Furstarne Hennes Maj:t Enke-Drottningens Hofhållning Möblers underhållande å Kongl. Slotten Kongl. Hof-Stallets utfodring Kongl. Slottets PoliceLysoch Renhållning Rosersbergs Slott Ved och Kol för de Kongl. Hofven S:r Kongl. Slotten.
Konstberidare, Lindansare, eller andre kringresande ineller utländske personer, som, med särskildt tillstånd, gifva representationer af mekaniska konster jn. m., eller sådane som kringföra och visa fremmande djur o. s. v, erlägga för hvarje representationslag: i Stockholm B:ko R:dr 2: 32. — samt i alla öfriga städer och orter . „ . « » 1: 16- -—• åliggande det alla förenämnde, att, innan de från staden eller orten afresa eller pass dem meddelas:, med bevis af kronans uppbördsman styrka, att representaiions-afgiften blifvit erlagd; och skall qvitto derå, jemte betyg, att bevillning®!! för löpande året blifvit gulden, eller säkerhet derför ställd, ovilkorligen företes å den ort, dit de sig begifva, innan någon representation der får uppföras. Afreser sådan person från orten, utan att hafva denna bevillning för hvarje representations-dag erlagt, ansvarar derför den, som pass till resan meddelat eller för resans fortsättande detsamma åtecknat. Liner akare B:ko R:dr 1: 16. — Mätare * 1: 1C. — Packare och Packhuskarlar * 1:16.— Sjömän: Under-styrmän och konstaplar sami matroser och Bevillniiigs-L tsisntlels Utlåtande, A:o SI. 43 timmermän m. fl B:ko R:dr l: — rr-p K ockar ocli jungman 3 — 32. -— Styrmän, se inom. 1. Syjungfru)', hos nipperhandlare, hattstofferare, bundtmakare, skräddare oell andre handtverkare, erlägga hälften mot gesäller, eller B:ko lidr 32,—- 7immeroch Mur-Gesäller, lika med gesäller. 'Ijäru-r räkärr .
Behofvet af serskilda anstalter för rekryternes inöfvande, eller så kallade Instructions-Compagnier, hvarpå sednare tid, under den trettioåriga freden, år från år, blifvit mera och mera kännbart, allt efter som de gamle soldaterne, hvilka gjort fälttåg och det, sedan dess qvarvarande underoch öfver-befälet afgått. Den bästa vilja, den bästa underbyggnad kunna ej gifva den krigsbildniug, som öfningarnes erfarenhet ger, och Sven ska Armeen skall fåfängt bjuda till att upprätthålla sitt urgamla rykte, om icke nödig tid och nödige medel lemnäs till rekryternes daning och befälets öfning. Med de 35,000 R:dr årligt anslag, som Kongl. Majit äskat, kunna 1,000 å 1,200 rekryter årligen exerceras uti 3 månader, hvilket är tillfyllestgörande, så vida Regementsmötes-tiderna ej förminskas, och större truppmassor då och då sammandragas. Jag tillstyrker derföre, alt detta anslag må beviljas.” Af Friherre von K/'cemer: ”Mot Utskottets, med blott en rösts öfvervigt vid anställd votering fattade, beslut att afslå allt anslag till underhåll för Instructions-compagnier vid Indeldta Arméen, får jag mig reservera, emedan jag anser utsträckta öfningar för den Indeldta soldaten af beholvet högligen påkallade. Ingen, som eger någon erfarenhet i hvad, som erfordras för bildande af en skicklig och användbar Fiilt-Soldat, lärer kunna l^estrida, att vår Indeldta Amice dertill eger allt för ringa tid, utgörande vanligen högst 14 dagar, hvaraf ock följden i vår krigshistoria nog påtagligen igenfinnes, elier deri, att den bristfälliga bildningen under fredstid, först under pågående krig småningom blifvit afhjelpt, och att det första sammanträffandet med fienden sällan varit till vår fördel. Som exempel härpå må anföras Finlands gränsförsvar år 1808.