Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derom kan hvar och en förvissa sig, som vill egna ringaste uppmärksamhet åt vår tull—lagstiftningshistoria frän längre eller kortare tid. Derutaf finnér man lätt, hurusom förtullning och produktion inom landet samtidigt stigit, så fort något förbud emot införsel borttagits eller en för hög tullsats blifvit modererad. Ett bland de sednaste exemplen i detta fall företer sig med den obetydliga artikeln bomullsstrumpor. Derå har tullen länge och intill 1848 års slut varit bestämd till 2 R:dr 10 sk. 8 rst banko per skålpund, men blef från och med år 1849 nedsatt till 1 R:dr 16 sk. eller nära hälften af den gamla tullsatsen. 108 Bevillnings-Utskottels Betänkande, M S. Är 1848 inföitullades 201 skålpund ä 2 R:dr 10 sk. 8 rst, som, med tillägg af 10 procent till handelsoch sjöfartsfonden, gaf en statsinkomst af 491 R:dr 16 sk. banko. År 1849 införtullades 9,354 skålpund å 1 R:dr 16 sk., som, med tillägg af 10 procent till handelsoch sjöfartsfonden, inbragte 12,639 R:dr 10 sk., således, redan första året efter den betydliga tullnedsättningen, en med 12,147 R:dr 42 sk. banko ökad, eller fullt 25-dubblad statsinkomst. Den inhemska strumpfabrikation, hvars målsmän i den lägre tullsatsen förutsågo endast undergång och förderf, gäckade dessa förutsägelser; ty år 1849 eller samtidigt med tullnedsättningen minskades visserligen fabrikernas antal med tvänne; men deremot ökades strumpstolarnes antal med 19, arbetarnes med 49 och tillverkningsvärdet med 12,140 R:dr. Emellertid logo tulltjenstemännen ännu /år 1849 i beslag l,249l/3 skålpund bomullsstrumpor eller ungefär 6 gånger mera än hvad som 1848 införtullades och hvaraf visar sig att äfven den vid sista riksdagen beslutade tullsatsen måste än vidare betydligen modereras.
I anledning af detta förhållande, oell då Wadstena krigsmanshus-kassa är i årlig tillväxt, arisågo rikets 1849 församlade revisorer åtminstone någon förhöjning i det ringa underhållet kunna och böra ega rum; men Kongl. Krigs-kollegium, hvars utlåtande af Kongl. Majit infordrades, anförde, alt ursprungliga ändamålet med krigsmanshus-inrättningen att bispringa stympade krigare, icke eller linder fredliga tider holde lemnäs ur sigte, samt att, ”jemväl en ringa tillökning i underhållet skulle medtaga en ganska betydlig del af kassans öfverskotts-medel”; och förklarade kollegium slutligen sig icke skola underlåt^ alt, “om och när en sådan förhöjning utan äfventyr för kassans bestånd eller rubbning i grunderna för dess förvaltning, kan ega rum, derom hos Kongl. Majit göra underdånig framställning44. Då således på denna väg icke mycket syntes vara att hoppas för beredande af någon förbättring i gralialislernas vilkor, har deras belägenhet blifvit af enskilda motionärer inom riksstånden behjertad. Om också den föreslagna förhöjningen var alltför hög med afseende på statsverkets tillgångar, så hade motionerna likväl, efter min öfvertygelse, bort vinna större afseende än förhållandet varit. Utgilts-afdelningen syntes väl erkänna behofvets vigt, men ansåg de summor, som erfordrades för att, på sätt motionärerne föreslagit, vinna det åsyftade ändamålet, blifva så högst betydliga, att statsverket deraf öfver höfvan k om me att betungas, samt afstyrkte bifall tdl motionerna. Med erkännande al vigten i de anförda skälen, såvidt frågan var om det högre anslag motionärerne begärt, föreslogs inom Utskottet en förhöjning af endast 2 ridr årligen åt hvarje gratialist inom 3:dje och 4:de klasserna att till nästa riksdag utgå, samt i sammanhang dermed och då Ständerna endast till en del egde att förfoga öfver de ifrågavarande fonderna, såsom, åtminstone hvad krigsmanshus-kassan angår, till väsendtlig del grundad på Kongl, eller enskilda donationer, alt Stats-utskottet ville tillstyrka Ständerna ingå lill Kongl.
fr. engelskan a f nummer, annat än att rollerna i operan innehafA. Fernholm. O f v e r s. fr. 5:te Ödmann och Lundquist. Programmet u p p l. — Naturens ämbete; af Hugo Macmillan. Ofvers. samt hrr utfylles af ett nytt balettdivertissement » Undina » fr. 8:de eng. u p p l. — Central-Afrika; a f professor af hr Sigurd Lund, med musik af hr Richard Henry Drummond. Ofvers. fr. e t t e x. af d e t 20:de Henneberg, hvilket här ej förut gifvits, samt vidare tusendet. af Adams välkända opera-comique » NiirnbergerGernandts konversationslexikon. Band I, häftet 10. dockan », där fröken Parsberg debuterar i Berthas (Gernandts Boktryckeriaktiebolag, Sthlm.) roll. Att detta program, som äfven gifves i afton, Konstnärsblod; berättelse af Ernst Lundquist, (Alb. Sällsamma historier, samlade och berättade a f Turkommer att draga fulla hus, taga vi för gifvet. Bonuier, Sthlm.) Teaterlifvet har alltid något locdus Merula. (P. A. Huldberg, Sthlm.) kande för den stora allmänheten, och skildringar K. Dramatiska teatern fortfar med att gifva Suderdärifrån mottagas i regel med begärlighet. Att en manns » Ära ». Stycket har nu gått öfver scenen framställning af en ung kvinnas konstnärskamp, härstädes ett tjugutal gånger o c h ständigt för fullt uppdragen med så nobla linier och sådan träffande hus, och ännu synes det länge kunna hålla och sakkunnig karaktäristik som i denna herr Lundsig uppe. Svenska teatern gaf i tisdags för första gången motse en tacksam läskrets, är ej mer ä n naturligt. » Domherrn », fars med sång i i akter af Rudolf Så vann han Stolts jungfrun; lyriskt sagospel i fem Kneisel och Herrman Hirschel. Stycket utgör På grund af uppmaningar från akter af Concordia Löfving.
Jag hade således önskat, att ConstitutionsUtskottet, då det föreslog upphåfvandet af en tillförne såsom nödig ansedd garantie, derjemte framställt någon annan i dennes ställe, hvilken jag anser möjlig, att utan afvikelse från våra Grundlagars anda utfinna; eller ock att Utskottet hade anfört de skål på hvilka det tror de tillvarande allmänna stadganden vara i detta särskilta fall tillräckliga, hvilket sednare jag har svårt att med min öfvertygelse förena; ärendet, mine Herrar, år af stor vigt: och att frågans råtta besvarande äfven år af stor svårighet, derom vittna de många skiftande Systemer, som, i afseende på Tidnings Lagstiftnin - Ridd. o. Ad. Fr. IV. Band. a5. 486 Den 21 Mai i J. m. gen varit rådande i Sverige och andra länder. Uti intet hänseende hafva theori och practik svårare att förlikas, än i hvad som rörer Tidnings Litteraturen och Tidnings Politiken. Orsaken är lätt att finna. Journalisten har samma medborgerliga pligter som andre Författare , samma rättighet att fritt yttra sina tankar, sam* ma materialier att sätta i verket: penna, bläck, papper, trycksvärta, prässar. Så tala principerne. Men hans verkningskrets är oberäkneligen vidsträcktare än andra Skribenters; men ett Tidningsblad ar ofta så lätt att skrifva, alltid så lätt att genomögna; men dess Läsares antal fikas i så mångfaldigt förhållande genom Bladets tillgänglighet på allmänna ställen; men Journalisten har den stora fördelen, att regelmässigt och gradvis verka på opinionen, hvarenda morgon, samt att såmedelst i flygten fatta dagens händelser, så till sägandes i första palpitationen af det allmänna deltagandet. Så talar erfarenheten. Och så har i de fleste Länder Lagstiftaren med fastare garantier velat omgjorda det allmänna interesset i afseende på möjliga missbruket af det enskilta, så snart detta sednare genom sakens natur har så stora företräden, som en Tidnings redaction erbjuder.
Ridderskapets och Ad sins ägande Hus och Tomter i Städerna, föreslagit, böra utsträckas till Högvöfdiga Presterskap et och till alla dem af Städernas fastighet-ägande Invånare, hvilka uti utgörandet af ifrågavarande onera ännu njuta någon lindring i jemförelse med Borgerskapet, hvarförutan billigheten högeligen fordrade, att jemväl alla andra onera som tillhöra Städernas Invånare i egenskap af Gårdoch Jordägare, borde i lika förhållande utgöras. — Häruti hafva det Vallofl. Ståndets samtelige Ledamöter från Städerna instämt, hvarefter ärendet blifvit remitteradt till detta Utskott med anmodan, att ej allenast utreda, huruvida Herrar Cederborgs och Kjellai»4ers gjorde yrkanden kun - 206 Besv. oeliEkonUtsk. Ectahkanderi. de anses innefatta blott åsyftad verkställig* het af de Concessioner, söm Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördigä PrestStån* det vid 18og och 1810 arens Riksdag beviljat, utan ock att fullständigt upplysa allt hvad. rörande detta ämne blifvit vid Urtima Riks* dagarne åren 1812 oell 1815 tillgjordt I anledning häraf får Utskottet anföra* ätt sedan, vid 1812 års Urtima Riksdag, HerP Gabriel Kjellander väckt fråga, om Höglo!!. Ridderskapets och Adelns sam* Högvördigä PrestStåndets deltagande för deras Htis och Tomter i Städerna uti ofvanberörde Byggnaders uppbyggande och underhållande, och denna fråga blifvit remitterad till Riksens Höglofl. Ständers serskildta Utskott* har Utskottet medelst ProtocollsUtdrag af den 27 Juni 1812 förklarat sig icke kunna taga befattning dermed, emedan Utskottet fått sig uppdraget* att endast behandla de äf Heder* värda BöndeStåndet väckta tvistiga frågor mellan väibemäldta Stånd och de öfriga Respectiva RiksStånden, hvilket beslut blifvit af Höglofl.
I anseende till åtskillige hos Hedervärda BondeStåndet gjorde erindringar mot det af StatsUtskottet under den 12 i denne Månad tillstyrkte fortfarande till nästa Riksdag af StatsAnslaget 3,000 R’.d till understöd för Fattigvårds - 446 StatsUtskottets B et ti ni and ert. Inrättningen i Carlscrona, har bemälte Stånd un. der den ig:de dennes återremitterat frågan till Utskottet. Men som någon vidare uplysning i detta ämne icke är att afgifva, än Utskottets förra utlåtande innehåller, och det samma blifvit af de öfrige 3:ne Stånden bifallit, nemligen, af Högloft, Ridderskapet och Adeln den 2o:de samt af Högvördig^ PrästeStåndet och Wällofi. BorgareStåndet den ig:de i denne Månad; så har StatsUtskottet med tillämpning af 6g §. i RegeringsFormen skolat sådant till svar på denna återJemiss meddela. Riksens Högloft. Ständers Stats Utskotts Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående visse vilkor vid Wadstena Klosterkyrkas uplåtande åt Wadstena Stads samt dermed förenade Sandle Pehrs Församlingar, Sedan Kongl. Maj:t uppå Wadstena Stads och Santfte Pehrs UandsFörsamlingars i underdånighet gjorde ansökning, att då deras gemensamma Kyrka tarfvade en så kostsam Separation att Församlingarne icke kunde förmå den bestrida, Kongl, Maj:t i Nåder täcktes tillåta dem, att få emottaga och begagna Wadstena så kallade Klo. sterkyrka, sedan den samma likväl först blifvit på StatsWerkets bekostnad försedd med inred, ning och Tornbyggnad m. m., genom Nådig Resolution af den a 8 Februarii förledit år täckts StatsUtskottets Betänkande?!. Nådér härtill bifalla i sa måtto att Klosterkyrkan skulle till berörde
Hvad den serskildta Ledamotens i Utskottet tankar beträffar, så är det för Fäder neslandeis vän en stor tillfredsställelse, att i Konungens Förslag finna liberalare tänkesätt, an i denna medborgares yttrade reservatioe emot Utskottets antagande af det samma» Den 18 Junii, f. ml Nio 3; Friherre Fick, Berndt Willhelm• Då Höglofl. SrafsU kottets Betänkande om Allmänna Mag&znsliirattningcms förvaltning, i följd af revisiontrne åien 1820 och 1822 och efter Utskottets egen gr nskning v'd denna Riksdag, nu förekommer till afgörande, är det både af böjelse Och plikt jag vid detta tillfälle in kränker mitt anspråk pä HöglofL Ridderskapets och Adelns benägna uppmärk-* samhet, emedan det ej år på detta rum man må gifva långa anföranden i egen sak, anhåh lande vördsammast att blott få yttra några få ord, Anmärkningarnc vid revisionen 1820 blef* vo af Kongl. Maj;t i Nåder communicerade med Direct onen, som deröfver afgaf Utlåtande. Dessa handlingar äro tryckte och med allmän*» na Tidningarne utdelade, Öfver anmärkningarne vid revisionen 1822, har enahanda förhållande ägt rum* ehuru utdelningen af de tryckta exemplaren icke förr ån nu kunnat ske, i följd af Kongl, Maj:ts Nådiga befallning under den 4 i denna Månad.
Domkapitlet i Strengnäs blott tillstyrkt det dylik ersättning må vid afoch tillträdessyner å kapeilansbohl af vederbörande kyrkakassas medel bestridas, samt alt Domkapitlen i Upsala och Calmar ansett hospital och fromma stiftelser icke böra vidkännas kostnader för ifrågavarande förrättningar, utan dessa kostnader af allmänna medel eller på annat sätt bestridas, derest icke förrättningarne kunde af vederbörande nämndemän kostnadsfritt verkställas; hvarjemte Serafimer-ordens-gillet förklarat, att, i fall Kongl. Maj:t funne lämpligt förordna, att för extra förrättningar i Statens ärenden af ifrågakomne beskaffenhet ersättning för skjuts och traktamente skulle till dervid biträdande nämndemän Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 95. 7 utgå, billigheten jemväl syntes fordra, att dem tillädes rätt till enahanda ersättning för biträde vid syner och besigtningar å hemman och lägenheter, som af Hospitalsstyrelsen förvaltades, ehuru sådant skulle komma att medföra betydlig tillökning i de dessutom med hvarje år stigande utgifterna för hospitalsinrättningarne. Kongl.
På en liten skärm af brun papp klistras siden, sys till mössan, kantas med mycket smala sidenband, som sluta i rosett. Deviser (åt damer). På vanliga guldkantade kort skrifves en vers på två rader, hvilka helst böra sluta med namnet på en af de dansande damerna; lika många vers skrifvas, som damer finnas. Sedan läggas korten i kuvert och numreras. A t herrarne bjudas små hoprullade nummer, dessa utropas, och den herre som t. ex. fått n:r 14, skall dansa med den dam, hvars namn är inblandadt i vers n:r 14. Deviserna uppläsas högt af en midt i rummet stående person. Dessa kotiljongsdekorationer hafva blifvit förfärdigade af oss själfva i hemmet, kostat snart sagdt ingenting samt väckt ofantligt uppseende på våra baler. Dansprogram kan man ock åstadkomma. Jag föreslår här två olika sorter, Man viker kulört, styft papper ett visst antal gånger i motstående veck, utdrar det sedan och omvirar ena hälften med ett sidenband, som knytes i en stor rosett. En solfjäder bildas nu — metoden är ju gammal och bekant. I hvarje veck präntas eller målas: vals, polka, galopp o. s. v. Eller o c k: På vanliga kort målas med vattenfärg en dansande herre och dam. Modeller fås lätt å julkort eller illustrerade tidningar. Äfven kan man i dess ställe skrifva några strofer och titeln af någon känd vals eller polka. r Smånotiser för kvinnovärlden. Kvinnans äktenskapsålder. Högsta domstolen har lemnat utan anmärkning det inom justitiedepartementet utarbetade förslaget till ändring af 1 kap. 6 § i giftermålsbalken, som skulle komma att erhålla följande ändrade lydelse: Man eller kvinna må ej förr i äktenskap träda, än han hafver fyllt 21 år och hon 17, utan konungen pröfvar skäligt att lof därtill gifva. Lappman må dock kunna träda i äktenskap, då han fyllt 17 år och lappkvinna vid fyllda 15 år. Denna lag skall träda i kraft den 1 januari 1893. Notabelt dödsfall.
Det synes mig derföre icke böra föranleda lill något ahnat beslut å R. St:s sida, än det som Utsk. nu bär har föreslagit, emedan det var en sak, som icke förorsakade någon förlust på någondera sidan hvarken för Banken, Riksg:s-kont., R. St., K. M. och Kronan eller för någon enskild person och således var det ganska oskyldigt. Att, på sätt Hr von Hartmansdorff nu föreslagit, Riksg:skont. skall, i händelse det har medel ullånte och under den tiden drager något på sitt kreditiv, betala ränta lill Banken i den mån, som de hafva medel utlånta, det anser jag vara helt och hållet olämpligt; ty det förutsätter att Fullmägtige i Banken skulle få en kontroll öfver Fullmägtige i Riksg:s-kont., och således hafva rättighet'att efterse och tillse huruvida Riksg:s-kont. hade medel utlånle eller icke, samt till hvad belopp i r:dr sk. och rst., och sålunda göra en revision af Riksg:s-kont:s räkenskaper, hvilken icke vore öfverensstämmande med förfaltningarne rörande dessa båda R. Sus verk. Jag anser således BankoUtsk:s förslag i denna punkt böra bifallas. Skulle man emedlertid vara af en annan mening, så vore det mycket simplare, mycket riktigare och mera öfverensstämmande med den ställning, hvari R. Sus Fullmägtige i Banken och Riksg:s-kont. äro, att för allt hvad Riksg:s-kont. lyfter på sitt kreditiv i Banken ränta betalas. Då är saken ren och klar, men ett sådant stadgande gagnar likväl i min tanka icke till någonting;- ty när, efter Bankens fundamentallagar, den salderade Banko-vinsten har för ändamål att användas till Statens behof, så är en utgift ifrån Riksg:s-kont. till Banken blott en omgång, som endast medför medlens förande fram och tillbaka på räkningarne enär i alla fall R. St. hafva disposition af Bankens vinst och af Riksg:s-kont:s tillgångar. Saken är för öfrigt så likgiltig som den någonsin kan vara.
Underlåter vexel-innehafvare alt iakttaga hvad honom i ir, 20, 21 och 33 §§• ålägges, håfve förlorat ålit anspråk emot cj allenast öfverlåtare, utan äfven vexel-utgifvaren: har den senare ej hos godkännaren ställt valuta till vexelns infriande, vare då ansvarig såsom uti annat skuldford ringsmål. 35. §. Öfverlåtare, som vexel inlöser, träder derigenom uti dens ställe, från hvilken inlösningen sker, dock hvad andra öfverlåtare af samma vexel an“år, endast emot den eller dem, hvars öfverlåtelse är äldre, än hans egen; föranlåtes han, att, i saknad af godvillig betalning, till Domstol instämma föregående öfverlåtare eller vexel-utgifvare, bafve tid dertill inom tre månader, ifrån det han sjelf, inom föreskrifven tid, blifvit stämd eller godvilligt betalt: stämmer han ej inom nyssnämnde tre månader, gånge på sätt i 34 §. stadgas. Otn Protest. 36. §. Protest skall verkställas emellan kl. t) f. m. och kl. 7 e. in.; i stad genom Notarius Publicus eller Magistrats-person, jemte ett tiilkalladt vittne, och å landet genom edsvuren Kronobetjent, jemte ett tiilkalladt vittne, eller af annan person, jemte a:ne tillkallade vittnen; och böra de alla kunna skrifva. 37. §. Öfver protest skall skriftlig handling upprättas, innehållande: fullständig - Lag-Utskottets Bctiinkande iV.-o i8S - 9 ständig afskrift af vexeln med hvad derå finnes leeknadt; den sökandes anhållan eller påstående; det svar derå gifves; det förbehåll som för sökanden af förrättningsmannen göres; ort och lid, hvarest och när protesten sker; samt förrättnings-mannens och vittnets eller vittnenas egenhändiga underskrifter. 38 §\
Att kostnaden för den norra linien är något större än för den södra, är ett faktum, som icke kan bestridas, men i likhet med många andra talare anser jag denna kostnad vara af relativt ringa betydenhet. Jag vill icke förlänga deri redan nog vidlyftiga diskussionen. Jag kan dock icke underlåta att uttrycka min förvåning deröf - Den 15 Mars. 343 ver, att Gr. Sparre, som vid början af denna riksdag, då Hr Gr:n bekämpade en Kongl. Propos., (ör hvilken hela landet uttalat de lifligaste sympathier, icke fästat något afseende vid Regeringens åsigt och förnekat de talrika opinionsyttringarne allt värde, nu då Hr Gr:n i förevarande fråga omfattat Regeringens förslag, deruti inrymmt den största vigt och förklarat de derom från en ringa del af Wermlands befolkning afgifna opinionsyttringar, så vidt nemligen de uttalat sig för samma förslag, böra verka afgörande. Jag tillstyrker bifall till Riksgälds-afdelningens förslag. Hr Oldevig-, Under diskussionen i förevarande fråga hafva llere talare teknat Wermland och förhållandena derstädes, hvad angar näringar, kommunikationer, trafik och mera annat, på sätt att landet för mig icke varit igenkänligt, men de hafva derigenom kommit till den slutsats att förorda den norra bansträckningen. Frih. Fleetwood härmed liflighet beskrifvit bergsoch brukshandteringarna samt skogsbruket med alla de svårigheter, som idkarne deraf hafva att bekämpa, och han har äfven omtalat att stora fördelar skulle medelst nämnde bana samt bibanan från Filipstad till Norum tillskyndas berörde handteringar, bergslagen, alla utom den belägna bruk och liela landet. Jag har deremot icke kunnat se allt i samma ljus som han och de som stå på hans sida i striden. Det är sannt att genom dessa banor skulle Frih, Fleetwood och hans meddelegare uti Sälboda bruk i Jösse härad erhålla en oafbruten och lätt kommunikation mellan bruket och den dertill hörande hyttan i bergslagen, och jag har ganska väl insett och aldrig nekat att både
Med anleda, af de nyss upplästa talen för helsnings-deputationen till de öfrige Stånden, tager jag mig den friheten hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja förena sig med mig uti den anhållan, att, derest Hr Landtm, har det tal färdigt, som Hr Landtm, å R. o. Ad:s vägnar, kommer att hälla inför H. M. Konungen, Hr Landtm, måtte hafva godheten för R. o. Ad. låta uppläsa detsamma. Hr von Troil, Emil: Jag kan icke instämma uti den begäran, sorn af en ledamot nyss blifvit framställd. Jag tror, att grundlagen befullmäktiga!' Landtm, att vid det ifrägavar. tillfället föra R. o. Ad:s talan, likasom grundlagen bestämmer omfånget af hvad Landtm, äger att ä Ståndets vägnar anföra. Grundlagen säger nemi., alt Landtm, äger framföra Ståndets underd, vördnad och lyckönskan. Uli allt Den a3 J an u a r i. hvad Hi' Landtm, behagar nämna inom detta omfång, är jag öfvertygad att Ståndet instämmer. Skulle deremot, hvad jag ej förmodar, Landtm, öfverskrida denna gräns och ingå i bedömmande af t. ex. regeringsåtgärderna, så yttras det för Hr Landtnäs enskilda räkning, och jag reserverar mig mot att det må kunna anses vara yttradt å Ståndets vägnar. Gr. A nekar värd: Den framställning, jag tagit mig friheten göra, har varit grundad endast oell allenast på min öfvertygelse, att det vöre ett oformligt förhållande, om ett Stånds ledamöter framföra en talan i sitt namn, utan att detta Stånd vet hvad som kommer att sägas; men jag vill icke bestrida en annan talares åsigt, utan åtnöjer mig med den, som hos R. o. Ad. kommer att göra sig gällande, och den reservation till prot., jag nu nedlägger mot ett mot min yttrade öfvertygelse möjligen stridande beslut i detta ämne. Hr Rosenqvist, Fredr. Leonh.:
Or tujzrg. Uppbröls Herrar Electorernes cftredje Cloften Lista nit wal af Ledamot r ConstltutionsrUrffotret efter Herr von Hloclrentirom, älomon, och befans »dkH ställe wara utwald N-o 2204 Herr Lsbn sk Den n Januarii. 651 si Lol^uboun, Qrrl korittis, OfwLkste och Rid» dare af SwärtsOrden - Föredrogs ä nyo Banco. Utffotkets den ro Januarii pä bordel lagda Protocolls-tttdrag, mnehällande detörde Utstött» hemställan all t afeende pä austalkerne om incasteringen af Bankens t Findland utelöpande medel sä afgöra med Riksens Ständers rätt: hwilken Utffotkets hemställan, uppL derom af Herr Grefwen och Landk-Ma» ikalken gjord proposition: Bifölls Widare föredrogs ä nyo Banco Utffotkets den i v:de Janrnrii pä bordet lagda Prorocolis Utdrag cst samma dcg, dwartgenom Ulff't:et anmälte akt den ärliga R"V'tzionen af RffkDi'contrWttket i början af F-bruarii mänad bör taga sin början,» anledning hwaral Ukffottet hemstält lill Riks-E löndén ott en Rewisor .för hwarl Ständ till denna förrättning utse. Ridderffapet och Adeln besiöt, uvpä derom gjord proposition, ott till denna Rewision, genom wal öfwer hela Ständer, utse en Ledamot. Merligore föredrogs Banco-Utffottets den 21 December vä bordel lagoa Protocolls-U.draa, rörande befrielse för Magistraten i Arboga strän densamma ädömd ersättning as bristen ä ett pä felagtlg wäa attest till alwik^e BkuksPatron ^alfencreu!2 u>gängit Banco Lä-t. Den x? Irnuarkt.