Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med denna trohjertade sjelftillit, som stolt så många och förskaffat Björnson så många fiender, kasta han sig in i striden, viss om seger. Och så går snart hans ord som en väckelsepredikau ut öfver hela Norden. Man må väl säga, att det var ett ord i sinom tid. Här i Sverige hafva från ett visst håll skarpa anmärkningar gjorts mot innehållshalten af Björnsons föredrag om engifte och månggifte. Och medgifvas måsle, att föga nya synpunkter erbjödo sig för åhöraren under föredraget. Men Björnson verkar så genom sin personlighet — något som han nog för öfrigt är medveten om — att åhörarne gå från hans föredrag med en rik behållning af allvar och väckande tankar. Björnsons opposition gäller ifråu början och hufvudsakligen den i den senare naturaliska literaturen framträdande tendensen att framhålla den s. k. fria kärleken eller könsumgänge mellan ogifta individer såsom icke blott berättigad, utan rent af nödvändig, detta senare på grund deraf, att både man och qvinna skulle lida af återhållsamhet. För att bemöta detta påstående vädjar Björnson till historiens vittnesbörd. Bedan för två tusen år sedan var engifte sed hos gamianerna, den ariska folkstam, som haft den största verldshistoriska betydelse. Derjemte ingingos äktenskapen betydligt senare hos dem än hos oss. Deraf uppstod en kraftig afkomma, hos hvilken i sin ordning könslifvet icke så tidigt utvecklades. Det är derför något abnormt, att könsdriften vaknar så tidigt som fallet är hos härvarande slägte. Detta har till följd månggiftet eller prostitutionen, genom hvilken den unge mannen i den för karaktären grundläggande åldern förderfvas till hela sin lifsåskådning och sin moraliska halt. Och hvad som är det bedröfligaste af allt — lättfärdigheten går i a rf, och detta månggiftets smittämne utbreder sig småningom både till det manliga och qvinliga könet. Det hufvudargument, som » den fria kärlekens » apostlar använda, nämligen att helsan skulle lida af återhållsamhet under och närmast efter manbarhetsåldern, bemöter Björnson med yttranden och intyg af fysiologiska auktoriteter såsom exempelvis den bekante professor Virchow i Berlin, som förklarar, att » bleksoten har intet att skaffa med äktenskapet ».
Men nu är ej tid att gråta, Då i dag j ag skall stå brud; Dock hvi dröjer min brudgum, den såta? Jag står re'n i bröloppsskrud. 71 Stig då opp utu r din bölja Och gif svar uppå min sång ! Sedan skall jag till altaret följa Allt i bland sjöjungfrur mång '. Och när slut är bröloppsfärden, Till din perlesal vi g å; Der blir ljufligt att somna f rån verlden Uppå dina bolstrar blå. (Hon stiger utför kullen) Känner du igen din g amle vän i dag? Min vän? Åh , j ag h ar inte mer än en vän, och han kommer inte, fastän jag sjunger och ber. Tänk inte s å, Anna. Erik kommer nog tillbaka, och då blir du h ans brud. Erik? Nej , han heter Necken. Prosten. Anna. Prosten. Anna. Har du då alldel es glömt af Erik , k ära Anna? Prosten. 72 inte i visorna, det är säkert. Necken står det. Anna lilla, vill du inte följa med mig till prostgården och förströ dig några dagar? Vore inte det roligt, säj? Skulle jag g å bort på sjelfva bröloppsdagen? Tänk, om brudgummen komme emellertid? Jo, då stode jag der vackert! Kära Anna, låt bli de der tankarna. Du har j u ingen brudgum; du skall inte stå brud i dag. Säjer du det? Åh , du vet inte. Kom, sk a' vi fara ut på sjön och sök a ef ter honom. Han k an inte dröja längre, då han ser, att jag kommer honom till mötes . Ro mej ut i den der båten, kära du . Du sa' ju, att du v ar min vän? Jag vill göra henne till viljes. Vänlig beh andl ing och eftergift för hennes önskningar torde verka gynnsamt på h ennes själstil lstånd. Kansk e skall jag också finna tillfälle att betag a henne den fixa idé, som håller hennes förnuft f ånget. ( h ö g t ) Nå s å kom då, mi t barn. (De stiga i båten och lägga ut. Anna sjunger sakta på melodien till ofvanstående visa. Hennes röst höres en stund, sedan farkosten försvunnit bakom scenen.) Anna. Prosten. Anna. FJER
Enskiltes mindre odlingar hafva fortgått i bredd med odaljordens häfd, under tilltagande håg derför, i mån som de sednare årens fördelaktiga skördar gifvit för odlarens möda och omsorg förmånligare lön, än som här i orten vanligen plägat vara förhållandet. §. 2. Innevånare. Med undantag af Särna socken, hvarest i anseende till medgifven skattefrihet, mantalsskrifning icke äger rum, utgör folkmängden i Länet, enligt 1843 års mantalslängden 138,528 personer, eller då Särna sockens befolkning af omkring 912 personer tillägges, tillsammans 139,440. 3 Af dessa äro: mantalsskrifne: mankön 36,458. „ qvinkön 41,236. 77594 mantalsfrie: mankön, äldre 4,373. „ dito minderårige. 23,511. „ tjenstgörande soldater . 1,081. „ qvinkön, äldre 7,989. „ dito minderårige . 23,880. gQ §34 138,528. Särna sockens ofvannämde befolkning utaf båda könen och af alla åldrar 912.139 440 Folkmängden var vid 1838 års mantalsskrifning, inberäknadt Särna sockens befolkning 139,072 personer och har under de sedermera förflutna fem åren sålunda endast blifvit ökad med 368 personer. Orsaken dertill alt folkmängden nu i så ringa mån tilltagit emot hvad förhållandet under föregående fern åren var, ingenfinnes förnämligast uti den svåra rödsotsepedemi, som år 1839 i flere socknar åstadkom en så ovanlig dödlighet att inom nio veckor mera än 2,000 personer deruti afledo, och hvilken jemväl år 1840, ehuru endast i några få socknar, hvarest den föregående året icke var gångbar, betydligen ökade dödligheten.
Som sädana räknar jag med stäl, de som anwändas, at frän Jordbruk, Bergwerk och näringar sammanropa mennistor, för at bilda dem til krigsmän, at brukas i et krig, som kanste de och wi hafwa den lyckan at ej uplefwa Emedlertid dragas de frän sina rätta yrken, deras arbetshug och goda seder sörwandlas til lättja och liderlighet Oordningar ocb osäkerhet emellan husbönder och tjenstefolk csörut ej okände i wärl land stola tiltaga, til Statens ringa bätnad; och desia anstalter stola äfwen i flera fall wara hinderliga för folkökningen, och säledes motarbeta sit andamäi; Armeer ti! Läderneslandets förfwar. Jag är kanste' altför widlöftig, at söka wisa olägenheterna för Swerige, att per Capita utstrifwa Armeer; jag stal wara enkel tili et ödmjukt project, för at Åstadkomma en nödig tillökning för Krigsmagten. Detta förslag stall kanste stöta mänga. Jag känner alla swärigheterna derwid; men kän. Den 1Z känflan af nödwändighetcn, at tvid förefallante Krig, kunna öka antalet af förswarare, i proportion af Statens förmåga at foda och kläda dem (men ej derutöfwer) och öfwertpgelsen, at detta förslag stal falla billigare och blifwa mindre förstörande, än de förenämnde utstrifningar, twinga mig at upgifwa följande: Konungen skulle äga magt, at sä snart han ser stg i nödvändighet at göra krig, befalla at af all oroterad jord, af hwad natur och namn den wara mä, som ej förut häller Ryttare, Dragon, Husar, Soldat eller Batsman, hwarje helt Mantal genast upstaller en karl.
Den omständigheten att eli antal af öfver i.000 nya sådana skolor blifvit framkallade genom den vid förra riksdagen härutinnan vidtagna åtgärd, synes också bevisa, alt ett verkligt behof i denna riktning förefunnits; och Rikets Ständer hafva ingen anledning att betvifla det gagneliga inflytande, som äfven E. K. Majit ansett dessa skolor fortfarande komma att bereda för den första undervisningen. I betraktande häraf och då Rikets Ständer nu beviljat ett betydligt an slag till löneförbättring åt lärarne vid de fasta folkskolorna, hvilket, lemte det tillskott • • i) , församlingarna böra lemna, torde i ganska väsendtlig män komma att befrämja dessa skolors utveckling, kunna Rikets Ständer visserligen icke annat än anse. alt af de nu ifrågavarande medlen bör utgå hvad sorn erfordras för underhållandet af de småskolor, som redan kommit till stånd, äfvensom till understöd för de skolor af samma slag som möjligen vidare ifrågakomma. Sedan emellertid inrättningen af dessa småskolor vunnit den betydliga omfattning, E. K. Majlis nådiga Proposition utvisar, synes utvecklingen af denna gren af folkundervisningen redan vara sä stark, att icke den behöfver uteslutande med Statens understöd uppmuntras. Enär afsiglen med det understöd, som gafs ät småskolorna, ingalunda var att hämma den fasta skolans utveckling, utan fastmer att stärka det underlag, på hvilket denna skola rätteligen bör hvila, så lärer från delaktighet i det anslag, som kan af Statens medel beviljas, så mycket mindre böra uteslutas den utvidgning sorn folkskoleväsendet kan vinna äfven genom de lästa skolornas förbättring; och har härvid i öfrigt ansetts böra iakttagas, alt understöd af dessa medel må kunna lemnäs för folkskolor icke allenast på landet, utan äfven i stä derna. På dessa grunder hafva Rikets Ständer funnit ifrågavarande medel böra ställas till E. K.
Östgötha Hypotheks-Förenings Obligationsrörelse. Intill 1858 års slut. Tal». IX. Utländskt lån. Svensk-Tyska lånet. Svenskt lån; amortering i 40 år. Sven ska o 3 1 i g a t ioner betalb a r a efter Utelöpande vid årets slut. 1 A, Enligt kontrakt med Hambrö et Son den 1846, amortering 40^ år, från den Ty 1846. 4 % ränta. B:ko 722$ 10,000,000 Enligt kontrakt med Holm och Johns et Comp. den V 1854, 40 års amortering från den y 185 i. 4 % ränta. R:mt R:dr 8,000,000. Ränta 4J % icke någon rabatt. R:mt R:dr. 6 månaders uppsägnin R:mt R:dr. ?• 5 % 0 månaders uppsägning. R:mt R:dr. 44 X Ci månadei 'S uppsägnii R.:mt R:dr. g. 4 % S u m m a. R:mt R:dr. Utgifna B:ko 772$. Utlottade och återköpta B:ko 772$ Utelöpande vid årets sint B:ko 7T$. Utgifna R:mt. Utlottade och återköpta Rån t. Utelöpande vid årets slut R:mt. Utgifne. Utlottade och återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. „ Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utgifna. Återköpta. Utelöpande vid årets slut. Utländsk. Inländsk. Summa summarum. Intill 1858 års slut. Tal». X, Utländska lån. Svenskt lån. År. Enligt kontrakt med S. 40^- års amortering. Euligt kontrakt med C. G. Cervin den J 1855. Amortering 40 år från den T\ 1855. 4 % ränta.
Vära nuvarande gevärsfaktorier tillverka endast omkring 8,000 gevär om året, och om äfven deras verksamhet kunde så ökas, att de lemnade 10,000 gevär årligen, skulle, innan arméens behof blefve fvldt, 16 år förlöpa, och 7 år fordras för att, med nu befintliga 20,000 gevär, bereda en tillgång af 90,000 gevär, motsvarande gevär för 60,000 man. För den händelse ett lillämnadt större gevärsfaktori i trakten af Husqvarna icke snart skulle komma till stånd och derigenom gevärslillverkningen inom landet kunna betydligen höjas, anse sig derföre kommitterade böra tillstyrka: att gevär äfven i utlandet beställas efter antagen modell, på det att arméen inom möjligaste korta tid må till en början blifva försedd med åtminstone 90,000 gevär; det vid första ut brottet af ett krig oundgängligaste antalet. Då kommitterade ansett sig kunna uppgifva behofvet af gevär för arméen till endast 180,000, ehuru de sjelfva förutsatt, alt infanteriets styrka kunde i vissa fall öfverstiga 60,000, har det varit under antagande att dessa gevär alltid äro i enlighet med tidens fordringar fullt krigsdugliga och att de således icke allenast i mån af förbrukning, utan ock i bredd med krigskonstens fordringar och förhållandet inom andra arméer omsätias. De gevär, som sålunda blifva utbytta, bilda då en reserv alt användas för arméen, och äfven för att under krig utlemnas till landstormen. Mindre skjutvapen. Kavalleriet är till hela sin nuvarande styrka försedt med pistoler, och deraf finnes ock i förråden någon tillsäng. Äfven på ryttarnes skjutvapen hafva senare tiders förbättringar icke kunnat undgå att öfva inflytande, och en ny omgång skjutvapen för kavalleriet jemte någon reserv blir derföre behöflig.
Man hade väntat, att Rikets Ständer skulle i dessa 3:ne punkter, eller åtminstone i någondera af dem, hafva vidtagit kraftigare åtgärder till förminskande af de olyckor, som den förderfliga dryckens missbruk utbredt och utbreder öfver fosterlandet. Sedan denna förhoppning felslagit, synes mig motionärens framställning hafva förtjent mera afseende. Man har lågt synnerligt vigt på bildningen, undervisningen, lärdomarne, såsom säkraste medel att förqväfva dryckenskapslasten. Men nu är det just samma medel, motionen förordar. Skulle nu representationen, lika med Utskottet, äfven härutinnan anse ingenting böra vidgöras, så har den väl nog tydligen förklarat, alt, sedan bränvinets missbruk, hvarken genom minskning i tillverkning, eller i försäljning, eller i förtäring kunnat beredas, vore det ock lika fruktlöst att försöka ett steg här - Stals-Vtskotlels Memorial, N.-o 207. 5 till på öfvertygelsens väg. Jag tror dock elt sådant försök vara både nyttigt och Rikets Ständer värdigt. Att smärre skrifter af religiöst och sedligt innehåll, i chrisllig anda och enkelt språk, af vår allmänhet gerna ernotlagas och flitigt läsas, till stor uppbyggelse, så väl vid skol-undervisningen, som hernina i husen, kan jag af mångfaldig erfarenhet vitsorda, isynnerhet, som jag haft tillfälle att af sådana skrifter utdela och kringsprida öfver 4o,ooo exemplar inom min embetskrets. Prestens och lärarens lefvande undervisning är visserligen den vigligaste. Men den behöfver ock hjelpmedel af ett skrifvet ord; och säkerligen skulle skrifter, i den syftning, motionen afser, efterlemna ibland folket många frön lill blifvande goda frukter. Kanske blef skörden icke så allmänt rik och lysande; men säkerligen i värde Öfveistigande det föga kostsamma utsädet. Åtminstone hade Rikets Ständer icke försummat tillfället att bevisa, det de verkligen mena det allvarligt, då de tala om nykterhetens befordrande. Jag tillstyrker bifall till motionen sålunda, att en summa af 2 till 3 tusen riksdaler måtte för en gång ställas till Kongl.
För den del af teckningssumman, som icke utgöres af rikets gällande mynt, afgifve delegarne en till filialbanken eller ordres ställd förbindelse, betalbar efter sex månaders uppsägning samt åtföljd af hypothek, bestående af myntadt eller kontrolleradt guld eller silfver, eller publika papper, beräknade till det värde, hvartill de i Rikets Ständers Bank belånas, eller inteckningar inom 1880 års taxeringsvärde i fastighet å landet och sjelfegande stadsjord, eller inom två tredjedelar af brandförsäkringsvärdet å fastighet i stad. Säkerheten pröfvas och godkännes af delegarne jemte ett af Fullmägtige utsedt ombud, och skola förbindelserna med åtföljande hypothek antingen i länets ränteri eller å säkert ställe i stad, der Direktionen har sitt säte, förvaras i kassakista, hvartill Direktionen och ett af Fullmägtige utsedt ombud hafva hvar sin nyckel, eller ock, enligt de föreskrifter, Fullmägtige i sådant afseende meddela, aflemnas till förvar i Riksbanken. Tillsynen deröfver att säkerhetshandlingarne bibehållas vid gällande kraft åligge Direktionen. d) Å den filialbank beviljade försträckning afgifver filialbanken, genom dess direktion, en lill Riksbanken eller ordres ställd förbindelse, i hvilken, till Riksbankens säkerhet, filialbanken pantförskrifver till enahanda belopp de förbindelser med hypothek, filialbankens delegare aflemnat, samt jemväl underkastar sig alla de vilkor och förbehåll, som blifvit fästade vid rättigheten för filialbank att försträckning hos Riksbanken begagna. e) På kreditiv eger filialbank att, efter behof, utfärda icke alleoast till viss man eller ordres ställda och vid uppvisandet betalbara vexlar å 100 R:dr och derutöfver, äfven i brutna tal, utan ock assignationer å valörerna 100 R:dr, 500 R:dr och 1,000
Jag börjar med dert förklaring ^ att jag tror, det Kongl. Maj;t ej skall vägra uppfylla Bonde-Ståndets ifrågavarande önskan , om den i behörig form blefve till Konungen framställd. Att 52 §. RegeringsFormen sprider något ljus öfver ämnet kan jag för min del alldeles icke finna. Också blef denna § icke åberopad af Constitutions Utskottet vid, sista Riksdag, dä det tillstyrkte de öfrige Stånden att i en underdånig skrifvelse till Kongl Maj:t understödja Bonde-Ståndets anhållan att sjelf få antaga siria Notarier Två Stånd stadnade i denna fråga emot Två och således blef intet resultat tillvägabragt. Att vid detta tillfälle endast hänvisa Bonde-Ståndet till den citerade §. i RegeringsFormen, är att skåda saken ur en helt annan synpunkt, än Bonde-Ståndet sjelf gjort Det vore visserligen att gifva ett Spar-1 tanisk eller rättare sagt laconiskt svar; men jag fruktar att Hedervärda Bonde-Ståndet ej skulle finna sig serdeles belåtet med en sådart laconism och förenar jag mig derföre med de Herrar, hvilka trott det vara lämpeligt att lemna Bonde-Ståndet det biträde, som af oss blifvit äskadt. Herr Hjerta: Spartaniskt skall jag ej ta la : jag älskar ej detta språk, der man had« 2 Kon-5 Den 24 Februarii. *2 Konungar. Laconiskt kommer jag aldrig att yttra mig: jag anser det ej väldigt på detta rum. Det språk jag hår skall föra, skall alltid blifva fosterlandskänslans och sanningens, grund-* lags-enligt och grundlags-lydigt. Jag tror ej att det sorn jag föreslagit, skulle vara att inråda BondeStåndet att med trotts utfordra sin rätt, utan tvärtom anser jag, att det just år det råtta, att Ridderskapet och Adeln råder BondeStåndet, att hysa det förtroende till Konungen, att i framliden åfven i denna sak, RegeringsFormen följes, och att man för öfrigt endast på sått Grundlagen löreskrifver, håller sig tilt contrasignenten.
Af dessa skäl tror jag det icke vara rätt, att Staten belastas med jernvägarnes byggande, och jag kan för öfrigt icke inse, hvad Staten skulle göra med dessa jernvägar, sedan de väl blifvit färdiga, eller hvarföre de skulle tillhöra Staten. Om man betänker, hvilket centralisations-system redan är hos oss rådande, huru skulle ej detta förhållande stegras, om en egendom, efter Regeringens egen beräkning värd 47 milhr, skulle ytterligare lemnäs till dess förvaltning? Om man finge 300 upbördsmän, som skulle kontrollera revenuerna eller de medel, som der skulle ingå och utgå, hvilka säkert icke kunde upgå till mindre än 5 ä 6 milhr om året, så tror jag ganska bestämdt, att följden deraf blefve en ökad embetsmanna-personal, utom den som tillhör de sjelfva jernvägarne, enär KammarR:n och andra verk, som dermed finge att göra, skulle få mycket mera arbete och till följd deraf behöfva större personal. Vore förhållandet här sådant som i Frankrike, att det funnes en serskild ministére för allmänna arbeten, skulle jag ansett det måhända vara en möjlighet, att denna plan kunnat utföras; roen då jag säger en möjlighet, vill jag icke dermed säga att det skulle medföra någon vinst, ty om Staten utför detta arbete tror jag, att det skulle gå som Irländaren säger, att: ”man vunne en förlust”. Då jag nyss omnämnde, att Fortifikalions-Corpsens Chef fått erfara, huru dyrt det är att bygga successivt, var det ingalunda min mening att dermed uttala något klander öfver det sätt, hvarpå Carlsborgs fästningsbyggnad blifvit utförd; jag ville dermed blott säga, att principen för anslagen är oriktig, emedan man derigenom föranleder behof af större anslag, än som kanske eljest varit lillräcklige. Af allt hvad jag nu haft äran yttra, tror Ben 4 Januari f. m.
Hon lefver dar i en taiikegkiig, som vanligen i m %ngt och mycket bhcle ar en aniiau ocli en högre # n den i hennes hein, men dock passar för detta, a r så att säga en till dettas förädling, verkande kraft; Iion lär sig i skolan se sitt eget lif med dess enkla förliållandeii i en annan saniiare belysning; kainratkretsen, liuf vudsakligast beståencle af landtflickor, knyter henne snarare till hennes sthncl, an drager henne därifrån. Folkliögskolans inkl är ej att utveckla talanger, utan att gifva den iiiiga flickan en bildning, iiödvändig för Iieiine såsom blifvaiide niaka, husinoder, uppfostrarinna af barnen i kroppsligt och andligt .Iianseende, kort sagdt, skolan vill gifv ' a sina elever en allmän sjalsbildning och förbereda dem för deras värf. i Izenznzet, vare sig de i detta komma att intaga en hiisinors öfverordnade eller eu tjänarinnas underordnade stallning. Därför emottagas endast vuxqztl flickor; medelåldern ar ' 18 $r, men under saniina kurs finnas elever från 17 till 34-36 &amp; r, och liksom det iiiider vintern stundom liander, att gifta män aninala sig soni elever, intriiffar det eller liar det inträffat, att en eller annan gift kvinna eller eiika iinder sommaren genoingatt den kvinliga skolan. Eleverna tillhöra natiirligtvis till största delen den inera burgna lieminansagareklassen, inen tack vare statens alislag för mindre bemedlade elever, kiinna afven ett gaiiska stort antal fattigare yngre,. kvinnor, sömnierskor, tjanarinnor ni. ni. f&amp; tillfälle att besöka skolan. Döttrar af l~andtverkare och iniii@e köpinän i staderna börja afven ' allt inera, infinna sig. Ganska vanligt är det, att larariiinor, sarskildt sinhskolelärariniior, anvanda sin soininarferie till en vistelse vid folkhögskolaii och ofta taga sig vikarie för att kunna genoingå hela h r - sen.
Da Befälet wid hwarje indeldt Compagnie wärfwar hwar i sin Socken, upksmmer derigenom ett sä stort antal wärfwars, sorn genom Sockneboarnes förtroende, kännedom af hwar och cnö belägenhet, och de dagliga tillfällenhafwa en sadan lättnad rvd denna sörättning, att wärfningen nödwändigt mäste blit wa lönande; härjämte bör betraktas alt k elen sär tjena med sine stägtingar och bekante, att han redan känner de Bcfälhafware han får, all han förbliiwer j sin hemort äswen under mötes liderne och air, dä denna räll afpastas, (wintertiden) han nied sitt Solr datstand äswen kan förena årstjenst^ härigenoin jörswinna de fleste stäk Boudrängen manligen har tili sarhäga för wärfningen. Att sädant 'uan^ap till alla delar blir alwen sä godt, som der bästa ingelsta Infanteriet, bcwisa Sawolax och Wärmelands sol Jägare. Sä mycket har åtminstone denna plan lör sig att desi pädrifwande rikan olägenhet kan lämpas ester framgängen, och ett ifail den mäste ösw-nquwrs, str har han föga kostar och mtet rubbad. twärtom, bör den altid producera någon ftrstä.knina »ör Armeen.^ Dermed är äswen, de» förman förknippad, Deir i December. att dä man en gäng wiil inlära, ulffrifningen, sä bor Folkets farhäaa till en de! wara borttagen, ky betta warswade mansVaps behandlande är aldeles det samma som förestår de Msskrisne, och är härigenom National AruuringenS begagnande sä beredd och organiserad att den enda förändring tvid en urskrift nings framtida införande worc, att de som nu skulls wärfwas da blefwe mffrifne. Inför Högloft.