Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af detta skäl kan jag icke yrka afslag, emedan rättigheten att vägra remiss i en allmän fråga nu icke förefinnes, utan är tvertom i uppenbar strid med 56 §:n Reg.F. och 44 §:n( 1 Mom. Riksd.Ordn. 56 § lyder sålunda: ”Allmänna frågor, som uti R. St:rs Plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der uptagas, utan skolaöfverlemnas till behörigt Utsk., som ege, att dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksd.- Ordn. föreskrifves”. 44 §:n 1 Mom. innehåller ett så lydande stadgande: ”Konungens Propos:r, äfvensom allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma under samtliga RiksSt:ns öfverläggning och pröfning, må ej i R. St:rs Plena till omedelbart afgörande uptagas, utan skola öfverlemnas till utredande af behöriga Utsk., hvilkas yttranden, hvaraf alltid ett exemplar må hvarje Stånd tilldelas, böra enl. hvad här ofvanföre samt vidare i Reg.F:s 56 § stadgas, föregå R. St:rs beslut”. Här är således det mest tydliga och bestämda stadgande derom, att å allmän fråga d. v. s. en sådan som bör komma till alla RiksSt:ns kunskap, alldeles icke få vägras remiss, ulan den skall re. mitteras, hvilken remiss icke såsom Ilr von Hartmansdorff nämnt, kan med enkel pluralitet förtryckas med mindre än att grundlagen äfven förtryckes. Med den af Gr. af Ugglas väckta motion var ett annat förhållande, ty den betraktades såsom en enskild fråga, hvaröfver R. o. Ad. hade rätt att difinitivl besluta. Enl. min upfattning vägrades icke heller remiss på detta förslag, utan Ståndet beslöt, att motionen skulle läggas lill handlingarne, hvilket innefattade väl detsamma såsom ett af Ståndet uttaladt ogillande af förslaget. Efter mitt omdöme bör detta förslag förkastas. Meningen med detsamma har förmodligen varit att förekomma framställandet af en mängd omogna förslag, hvilka endast föranleda tidsutdrägt inom Utsk. och representationen.
Ni märker, att Ni är i protektionismens förlofvade land. Handskar få tullfritt medföras till en mängd af ett dussin par. C h i c a g o! Bland artiklar, som tullen håller särskildt skarp utkik på, äro nya kläder, guldsaker, Herr Redaktör! juveler, spetsar, silkesvaror och — cigarrer. » Hur skall ett ensamt svenskt fruntimmer Men i detta sista fall behöfver Ni ju ej ha praktiskt och billigast möjligt ordna bekymmer. en resa till den stundande Chicago-utställninSåledes: litet packning och brukade klä- gen, omfattande med viste / sen på platsen der! Tänk vid valet af resdräkt också på, en tid af sex veckor? » att värmen i Chicago om sommaren är mycDet är den fråga Ni vill ha besvarad. ket hög, och rusta Er därefter. En viktig fråga är den om öfverförandet Men det är sannerligen ej så lätt att svara af reskassan. Bästa sättet är nog att taga därpå. Vare sig man gjort en dylik resa själf eller är aldrig så resvan, är det svårt ett resekreditiv (letters of credit), som Ni kan att ordna för en annan, Bom man ej känner, köpa i hvilken svensk bank som helst. En och om hvilkens egna förutsättningar att med gång i Amerika, så undvik främmande mynt, eller utan råd och anvisningar resa praktiskt rör er uteslutande med landets myntslag och man ingenting vet. P j i af dessa ej gärna pappersmyntet. Om jag ändå vågar försöket att ge några \ ^ Val af ångbåtslinie. vinkar, är det i bopp, att de ändå ^ å N kunna vara till någon nytta och ledning, Frågan, hvilken ångbåtslinie Ni bör välja, vare sig för den blifvande lyckliga pristagakan jag ej besvara — det beror på tycke ren eller andra af tidningens reslystna lä- och smak. Prisen äro i regeln desamma å sarinnor och läsare. de flesta af de linier, som stå i närmare för IDUN bindelse med Sverige. I allmänhet anses de tyska linierna — via Hamburg och Bremen — vara de billigaste och sämsta, de franska linierna — via Havre t. ex. — de, i fråga om kost o. d., bästa, men de engelska linierna, via Göteborg — Hull — Liverpool, de i alla hänseenden solidaste.
— Det vore icke omöjligt, att du om sex å sju år blefve vice bibliotekarie med lön. Sextio tunnor korn göra oftast tvåhundrafemtio rdr cirka. Med lektioner kunde du utan svårighet förtjäna etthundrafemtio till och med tvåhundra rdr. Blefve du därjemte notarius i filosofiska fakulteten, hade du därigenom femtio rdr i lön och visst tjugufem i sportler. På sådant sätt kunde du bringa dina årliga inkomster till inemot femhundra rdr. Med den summan lefver mången gift, till och med rätt bra. Du vet, att jag just ej är synnerligen för luftförslager, men då jag tänker härpå, finner jag din spekulation ej så orimlig. Om Y. är dig tillgifven, och det tror jag hon är tämligen starkt, skulle hon ännu kunna gärna vänta i åtta år. Ni vore ändå äfven vid den tiden bägge unga. » Det är med egendomliga känslor man läser dessa broderliga reflektioner, från en tid, då en akademisk lärare som familjefader kunde lefva på » inemot femhundra rdrs » årlig inkomst, och det » till och med rätfc bra! » Den 30 juni 1802 skrifver Elof: » Hvad för öfrigt Y ": s tänkesätt för dig angår, tyckas de mig vara fördelaktiga. Ännu beständigt berömmer hon dina kvicka bref, skrifver ditt namn på papperslappar, talar ofta om dig, med mera. » Lagerkransen hade samma år satts på den unge magisterns hjässa. Modern mottog hans första besök i hembygden, men från henne ilade han till Ramen, där ett sextonårigt hjärta klappade honom till mötes. Det var en augustiafton 1802 som Esaias Tegnér och Anna Myhrman växlade sina trohetslöften vid den sten, hvilken ännu synes vid den till Ramens bruk ledande vä- gen, och å hvilken sten inristats bokstäfverna E. T. och A. Fyra år därefter, eller den 22 augusti 1806, böjde det unga brudparet knä vid altaret i Ramens kyrka och mottog välsignelsen. Brudens lockar voro — då en från närmaste stad beställd myrten ej hunnit framkomma — smyckade af lingonris från hembygdens skog.
En stamperso^al, sorn har vana vid intendentsgöromälen. är derföre äfven nödvändig; hvadan en sådan, i öfverensstämmelse med komiténs förslag, synes böra för fredstid organiseras, för att med behöflig tillökning under krig kunna med fördel anlitas. Men som denna fråga står i nära sammanhang med arméenä organisation, torde den icke böra afskild derifrån behandlas. Af komiténs förslag, angående sjukvårdens ordnande vid en armée på krigsfot, visar sig, alt för en styrka af 50,000 man stridande och 20,000 till 24,000 man i depöter erfordras en Läkarepersonal af 341 legitimerade läkare och 294 underläkare, eller tillsammans 635 läkare; och för en armée af 70,000 man stridande och 15,000 man i depöter 414 legitimerade och 352 underläkare, eller tillsammans 766 läkare. — Då för närvarande finnas: vid Infanteriet, — 27 Regementsläkare, 43 Bataljonsläkare, Tillsammans: 37 Regementsläkare, 67 Bataljonsläkare, N:o 3 a, till Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. N:o 1, orri Statsverket 1865. 43 Transport 404. samt påräkneliga pensionärer i Fältläkare-korpsen 17 Stipendiater » . 28 4g. Summa 149. så är bristen: för den mindre krigsfoten inalles 486. » den större krigsfoten » 617. endast för arméen. Till afhjelpande, i någon mån, af denna brist har komitén föreslagit flera åtgärder, dels medelst tillökning af läkarepersonalen vid regementen och korpser; dels genom inrättandet af en ny tjenstegrad i den så kallade extra fältläkarekorpsen, under namn af Reservbataljonsläkare; m. m. hvarjemte komitén framlagt förslag till fältläkarekorpsens förändrade organisation, samt till läkarepersonalens aflöning och pensionsrätt; äfvensom komitén yttrat sig om behofvet af tillökad sjukvårdsutredning.
En Ledamots särskildta ranka i detta ämne följer härjemte Sub. Litt. D. 4:0 Angående Allmänna hingst ^medelssamt Skånsta hingst premie Easiorne Uti det Hederwärda Bonde Ständer har blifwit ytkradt, att om Compagnie-Hingstars underhäll, upragne i Allmänna Hingst-medels Castan, bör undersökas och pröfwas huruwida desta medel kunna eller böra komma Staks-Castan till godo. Staks-Utstottet har uti dest förra Betänkande utförligen upgifivit bestaffenhelen och ändamälei af deste Castor, samt derutinnan wisat, air de bäve kunna och böra till Staten indragas emot det art af Staten bestrides de utgifter som as dem hittills utgått och pröfwas nödige art än widare fortfara, och fär nu endast tillägga; alt i öfwerensstämmelse dermed medel böra pä Stat anstäs, till premiers utbetalande ät de Kronooch Skalre-Rusthällare i Skäne 822 Den rs Zebruarik. som upföda dugelig» Hingstar och till eu sädant premium kunna finnas berättigade. s:o Angäende pastevolance-werket.
Efter anförande, att, enligt 5 och 6 §§. i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 8 Februari 168i, Capelianers och Klockares lönevilkor sålunda vore bestämde, att de förra af hvarje hel eller half gård skola utbekomma högst en halfspann, men af hvarje mindre hemman en åttondedels tunna om året, hvaremot de senare af hvarje bonde undfå såsom årlig lön en kappe råg, en kappe korn och en kappe bafra , samt vid serskildta tillfällen, såsom vid vigsel, barndop, m. m., två öre silfvermynt, har motionären, jemte hemställan, huru vida desse lönevilkor icke annorlunda eller åtminstone närmare borde bestämmas, enär de i deras närvarande obestämda form alltid måste leda till missnöje och orättvisa, helst ett halft hemman icke, såsom likväl hittills, på grund af nämnde Kongl. Förordning skett, bör betala lika mycket som ett helt hemman , eller en fattig torpare lika mycket som egaren eller brukaren af ett fjerdedels hemman, framställt den Önskan, alt dessa allmogens utskylder måtte regleras efter samma bestämningsgrund, som dess öfriga, nemligen efter egendomens godhet och taxeringsvärde; 8:0 Jan Olsson från Gefleborgs Län: hvilken under framställning att likslols-afgiften dels vore obillig så väl till sin uppkomst, som derigenom att densamma utgjorde ersättning för en förrättning, hvilken ostridigt vore en Presterskapet åliggande tjenstepligt, och dels ojemn vid tillämpningen, emedan den ofta måste utgöras efter vederbörandes begrepp om förhållandet i sterbhuset, der 6 kor finnas, funnits eller kunna födas, yrkat alt, i fall denna afgift icke kunde alldeles försvinna, densamma åtminstone måtte utgå med en viss procent af samma behållning vid hvarje bouppteckning på landet, der ej serskilde öfverenskommelser annorlunda bestämde, till exempel med rfS procent, eller 6 sk., för hvarje fulla 100 R:dr; och har Eric Nilsson från Jemtlands
Jag delar fullkomligen med den värde Talaren den hyllning, han lemnat en afliden Konungs minne; och jag hör, med glädje, att han hyser samma förtroende till vår nuvarande Konungs handlingssätt, Jag känner ganska väl, att Carl XHI.-de satt sitt namn under Grundlagarne; men just emedan Han gjort det, är jag öfvertygad, att om de, under Hans lifstid blifvit så tolkade-, som anan nu vill göra, hvilket i afseende på Revisionsförrättningarne icke ägde rum, emedan hantjj? bprtrycktes af döden i början af det år, då fråga 506 Den 29 Oetober J. m. först uppstod om den nya tolkningen, skulle Han säkerligen hafva satt sig emot en sadan. Detta ärofulla värf har Han ock, i arf, lemnat åt sin Efterträdare, som ej eller skall ställa sig emellan Riksens Ständer och deras Revisorer, om Han icke dertill uppmanas af den högre pligten, att bibehålla sina rättigheter, sådana de efter Grundlagens bokstaf blifvit utstakade. Herr Hjerta har ytterligare anfort, att det skulle varit orätt, att i denna Instruction föreskrifva de förvaltande Embetsverken, alt låta trycka deras förklaringar öfver Revisorernes anmärkningar; men då så mångå andra speciella föreskrifter blifvit i detta förslag intagne, kan jag ej inse, hvarföre just denna skulle anses mera öfverflödig än någon annan. Herr Hjerta har underrättat oss derom, att ett så kalladt StatsGontoirets Ombud lemnat ett förslag till Instructionen, af hvilket 3 §. blifvit hämtad. Jag är icke i tillfälle att dömma derom. Det var lyckligt för honom , att åtminstone en af hans förslag af StatsUtskottet godkändes j men förmodeligen lika beklagligt, att ej en lika lycka vederfors de öfrige. Jag håller före, att då man ur ett helt Reglemente lösrycker en §., lönar det icke stort mödan, att nämna, hvarifrån det hela sig härleder. Jag har aldrig betvifla! de redliga afsigter, éom legat till grund för StatsUtskottets förfarande; jag har blott visat, att man icke gått K,ongl. Maj.ts Nådiga önskan till mötes.
Efterser man hvilka dessa mål äro, så finnér man deni utgöras af förmyndare-ärenden, konkursurarfva, och boskillnadsmål, brottmål, der frälseman förverkar lif, ära, adelig frihet, gods eller arfvelig rättighet, samt duellsbrott och slutligen boupteckningar efter frälsemän, samt arfsoch testamentstvister, och då härvid i betraktande tages att bouptekningarne måste af Hofrätterne uptagas, derest förmynderskaps-ärenden, som angå frälseman, skola tillkomma Hofrätts pröfning, och att deras åliggande i afseende å arfsoch testaments-lvisterne torde vara beroende af det förra, eller boupteckningarnes uptagande, tror jag att pä frågan, af hvilken orsak Hofrätterne fått skyldigheten att omedelbarligen handlägga dessa ärenden sig ålagd, svaret skall blifva det, att man ansett sådant vara en ovillkorlig följd af föreskrifterne om Ad:s representationsrätt. Bland de största medborgerliga rättigheter, är otvifvelaktigt den att deltaga i behandlingen af Statens allmänna angelägenheter, och jag hemställer, om det skulle vara lämpligt, att utöfningen af en sådan rättighet, i den utsträckning som den tillhör R. o. Ad., skulle bero på de lägsta domstols-instansernes beslut. Vid den tid de stadganden, hvilkas uphäfvande nu är i fråga, tillkommo, kunde högsta domsrätten anses utöfvas af Hofrätterna, till hvilkas uptagande förenämnde mål då hänskjöts och det synes mig också vara i sin ordning, att högsta instansen i första och sista handen afgör just de ärenden, hvarpå beror rättigheten för en ledamot af R. o. Ad. att utöfva sin representationsrätt.
Sedermera gjordes propos. på bifall till de öfriga momm och besvarades med ja. Slutligen framställdes propos. på antagande af det utaf Gr. Mörner föreslagna tillägg och besvarades med flere nej jemte några ja; hvaruppå H. Exc. lörklarade denna propos. vara med öfvervägande nej besvarad. $20. Tillkänuagafs vara antagen af PresteStit oeh bifölls. $ 21. Tillkänuagafs vara antagen af PresteStit. Gr. Mörner: Eöreskriften i denna § är mycket inkrånglad, och man kunde lätt sluppit allt detta onödiga bråk, om man icke varit så rädd att låta landstinget komma i någon slags beröring med bestående auktoriteter. Emellertid tror jag tingets värdighet icke skulle lida någon afbräck, derigenom att, i st., f. landstingets sekreterare, om antagande hvaraf R. o. Ad. dessutom ännu icke fattat beslut, K. M:s om förfall för landstingsman och att inkalla vederbide suppleant; om vidtagande af hvilken förändring jag således får anhålla. Hr Hjärne: Jag medgifver visserligen, att Gr. Mörners tvifvel om denna föreskrifts lämplighet kan hafva något skäl för sig; men då frågan är af obetydlig vigt och §:u redan bifallen af 3 Stånd, anser jag icke skäl att göra ändring i en sådan småsak, utan kommer att rösta för bifall till Utskits förslag. Gr. af Ugglas: På det hela tror jag Gr. Mörner har rätt i denna fråga, men anser att inkallande af suppleant borde tillkomma tingets ordfide, som bör vara bäst i tillfälle att bedöma hvem som är den verkligen berättigade suppleanten. PT4 D en 10 Oktober e. ta. Gr. Mörner: Hvarken landstingets ordf:de eller dess se kreterare äro skyldige att vistas, vare sig hemma i sin bostad eller på annan viss ort, för att mottaga ifrågav:de anmälanden. Annu så länge vet man dock, livar K. M:s Beflnde finues, och derföre torde det vara lämpligast att haudlingarue dit insändas. Jag får således vidhålla min lörsta framställning i detta ämne och anhålla om propos. på bifall dertill.
Med afseende derå, att, på sätt Utskottet i dess förra yttrande visat, frågan om denna hamn-anläggning ännu icke är tillfyllest utredd, eller koslnaden för det hela bestämd, liar Utskotlet icke funnit sig kunna detta sitt yttrande frånträda. 35:o Ulskollets Utlåtande, i anledning af Herr Hadings motion om ett lån till staden Malmö för fortsättande af hamnbyggnaden derstädes, har af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit lemnadt utan anmärkning, af Borgare-Ståndet lagdt till handlingarne, samt af Bonde-Ståndet funnits icke erfordra någon dess åtgärd, och torde följagtligen kunna anses icke påkalla något vidare yttrande från Utskottets sida; utan hänvisar Utskottet Lill dess, i anledning af Herr Hadings berörde motion, sedermera afgifne serskilda Utlåtande N:o 36:o Ridderskapet och Adeln har lemnat utan anmärkning, hvad Utskotlet yttrat, i afseende på sökt understöd af Staten till iståndsättandet af Ystads hamn, hvaremot en Ledamot af Preste-Ständet och en Ledamot af Borgare-Ståndet äskat, alt, jemte det tillstyrkte lånet, staden Ystad måtte erhålla ett af behofvet derjemte pakalladt Statsanslag, hvars belopp af den senare Ledamoten uppgifvits till 3o,ooo eller minst 25,000 R:dr, och Bonde-Ståndet har återremitterat denna punkt, på grund af de vid Utlålandet i allmänhet gjorde anmärkningar. 46 Stals-Utskottets Utlåtande N.-o 435., Litt, C, Då Utskoltet på de grunder, som i det förra Utlåtandet angifvits, icke anser direct anslag af Statsmedel lämpligen böra för Ystads hamnbyggnad komma i fråga, vidblifver Utskottet samma sitt yttrande. 37:0 Inom samtlige Riks-Slånden hafva anmärkningar förekommit vid Utskottets yttrande, i afseende på dels hamnbyggnad vid Cimbritshamn, dels iståndsältande af hamnen vid Åhus och uppmuddring af Iielge-ån.
ena sidan liar jag yttrat min öfvertygelse, att Canalen borde kunna blifva färdig till ar 1828, A den andra sidan beröfvar man mig oumbärliga medel till dess utförande. Kan man väl tro mig vara så tanklös, att jag nu skulle inlöpa i denna dubbla Labyrint!). Kanske skulle jag våga det sorn enskild man; men då jag bär fleras väl alt tänka på, må man förlåta mig, om jag ej kan gå så långt. Jag bar under denna tid förminskat, ej förökat ärfd förmögenhet; detta bekymmrar mig ej, tvert om jag är glad deröfver, ty jag vet bäst, hvartill den blifvit använd. Men det ges en gräns, och det är denna grans, sorn natur och känsla ålägga mig att icke öfverskrida. Det är i anledning af dessa anmärkningar och med all aktning för de Herrar, hvilka äro Ledamöter i Banco-Utskottet, sorn jag vågar anhålla om återremiss, då Betänkandet nu ej kan med förändringar afgå ras. Herr v.on Hohenhausen, Michael: Jag anhåller, att i körrthet få redogöra för de skäl, pä hvilka jag delat deras öfvertyg geise, sorn tillstyrkt det Betänkande, hvaremot anmärkningar af Herr Grefve von Platen nu blifvit gjorde. Det har hufvudsakeligen förekommit oss, som Ständerne vid 1815 års Riksdag uti sitt beslut om Aetiérnes återforsäljning hade inbegripit den mening» att försäljnings gumman skulle åter - Den 17. November f, m. 63 gå till Canalen, och alt Bolagets dispositions rätt skulle . inskränkas till den ränteberäkilin;, sorn på Aclierna meddeltes. Jag äger visserligen icke den juridiska kännedom, som fordras, för, att bedöma, huruvida detta är ebestrideligt riktigt, eller huruvida några § § i Reglementet tillerkänna Bolaget all den dispositions rätt, sorn Herr Grefve von Platen menai; men med föi utsättande af det första, eller att den tillhörde Riksens Ständer, anhåller jag att få förklara de grunder, på kvilka jag instämt i Utskottets Betänkande.
Skulle åter något af de nu varande Pappersbruken nedläggas, eller något nytt sådant Bruk efter behörigt tillstånd inrättas, borde sådant alltid hos Kongl. CommerceCollegium anmälas, som då skulle förordna, angående - Deri 12 Juni. gående den förändring uti districlerna, hvilken i följe deraf ske borde. 3:0 Att, på det, å ena sidan, allmänheten måtte varda uppmuntrad alt använda all sorgfällighet vid tillvaratagandet af de såsom lumpor nyttjade ämnen, hvilken uppmuntran allrabäst torde vinnas genom fastställande af en viss så lämpad betalning för denna vara, att hvar och en, som är i tillfälle att kunna den anskaffa, må finna sig med betalningen någorlunda belåten, men ock, å den andra, samma betalning icke matte genom de levererandes godtycko uppstegras så högt, att papperspriset blifver alltför dyrt, och införseln af Papper och lumpor från utrikes orter således kunde blifva förmånlig för de Handlande, borde en viss bestämd Taxa på livaije särskildt slag af lumpor utsättas, och vid jemförelse af de priser, som uti Kongl. Förordningen den 31 Januari 1738 blifvit, upptagne, emot dem, som, så vidt till Utskottets kunskap kommit, nu gälla vid lumpors inköpande, synas dessa priser skäligen kunna bestämmas till 2 skilligar Banco för hyarje mark af finaste slaget linneliimpor, 1 sk. 4 rst. dito för gröfre, 1 sk. dito förde grofsta, äfvensom för gammalt och afklippt papper samt couvert; 8 runstycken dito för not-trasor, samt 6 rst. Jltco marken för ylleklutar och lappar; hörandes likväl vara obetaget för den Pappersbruksägare, som skulle finna sin räkning vul att öka denna betalning för en eller liera lumpsorter, att gådant . göra, efter skedd anmälan hos Kongl. Majus Den i s Juni'.
M. öfverlemna att, tills vidare och intilldess frågan kunnat emellan båda rikena i behörig ordning uppgöras, bestämma beloppet af och förfarandet med slämpelafgifter, som af dem erläggas. Ilr von Hartmansdorff: Milt förslag åsyftade blott, att R, o. Ad. icke skulle fatta ett beslut, som kunde på något sätt anses träda Norrmännens rätt för nära. Under sakens närvarande skick vill jag afstå frän min mening, på det att vi ej måtte få allt för många att tvista om. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan Hr von 374 Den 15 Mars. Hartmansdorff nu afstått från sitt förslag, R. o. Ad. torde finna, att Frill. Palmstjernas förslag borde intagas i contrapropos. Ropades ja. Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.: Den som bifaller hvad Bevilln.Utsk. i dess utlåt. N:o 29 yttrat i afseende på Hr Rosenblads motion om nödvändigheten att vid bestämmande af afgifterne å Svensk-Norrske consulers diplomer m. m., införa stadganden, som icke förnärma Konungariket INorriges rätt, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, fattas af R. o. Ad. följande beslut: l:o. Hvad angår de consnler, generalconsuler och agenter, som äro Sveriges Rikes undersåtare, bifalles Utskottets betänkande. 2:o. Hvad angår dem, som äro Norrske undersåtare, anser R. o. Ad. det af sig sjelft förstås, att de icke kunna åläggas att till Svenska statsverket erlägga slämpelafgifter. 3:o. Hvad angår de embelsmän af dessa cathegorier, sorn hvarken äro Svenske eller Norrske undersåtare, så beslutar R. o. Ad., att R. St. må genom und. skrifvelse till K. M. öfverlemna att, tills vidare och intilldess frågan kunnat emellan båda rikena i behörig ordning uppgöras, bestämma beloppet af och förfarandet med stämpelafgifter, som af dem erläggas.