Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att vi äro våra GrundlagsSliftare tack skyldige för denna garanti., som är vida större än alla de, sorn kunna hämtas från ConstilutionsUtskottet: och vi behöfva således icke, från fruktan för sådana våldsgerningar, som de nyssnämnde, hemta någon anledning till behof af en hittills ovanlig behandling af förevarande fråga, som är af helt vanlig beskaffenhet, och för hvilken bestämda former äro föreskrifne, som vid nästa Riksdag kunna tillämpas. Herr von Schulzenheim David: Då jag tog mig friheten begära ordet, var mitt ändamål, för det första, att, genom åberopande af 11 §:n i AnsvarighetsLagen för StatsRådets Ledamöter, åstadkomma ett, måhända icke öfverflödigt supplement till Friherre Rålamhs försvar för ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial; och jag vågar för min del tro, att Utskottet svårligen, utan att ådraga sig rättmätigare beskyllningar, än dem Utskottet nu fått uppbära, kunnat, vid behandlingen af närvarande anmärknings-anledning, afvika från den hittills följda praxis, genom att ingå i en pröfning, som hade varit i uppenbar Strid mot den nyssnämnde 11 §:n i AnsvarighetsLagen. Jag har likväl under tiden blifvit så fullständigt förekommen af Herr Cederschjöld, att, jag, så väl i denna del, som i afseende på de framställde nog besynnerliga supposilionerne om våldsamheter i34 Den 16 Mars f. m. emot Rikets Ständer, m. m., ieke liar något hufvudsakligt att vidare tillägga.
Arbetet kan der lämpas efter förbrytelsens beskaffenhet, och gifver betydligt större inkomst, än i cellfängelserna. Deremot är fångvården i Auburnsfängelserna, der en stor del af inrältningarne för luftvexling, vattentillgång o. s. v. äro öfverflödiga och fången sjelf besörjer fängelsets städning och nästan hela servisen i många fall är förenad med mindre kostnader, och methoden förtjenar äfven från denna synpunkt att hos oss antagas. Jag 41 Hor till Lag-Utskottets Betänkande , N.o g3. Jag instämmer i.rHerr Expeditions-Secreteraren Richerts välgrundade tillägg till 10 § 6 Cap. Straff-lagen om mildring i straffet äfven för gröfre brottsling, som under en längre tid, innan han blifvit anklagad, gifvit säkra prof af en varaktig förbättring. Jag tror väl icke, att brottslingens förbättring i och för sig sjelf är en tillfyllestgörande försoning för hans skuld, efter den Högre rättvisans kraf, men man kan antaga, att om han är verkligt förbättrad, hvarom det långa välförhållandet måste inför lagen gälla såsom bevis, straffet också föregått; ty det är min öfvertygelse, att en verklig omvändelse icke är möjlig utan djup bedröfvelse och ånger öfver synden. Själens hemliga qval hafva för fången varit ett fortsatt och verksamt straff och om förlåtelsen äfven inom straffrätten har någon betydelse, så är det otvifvelaktigt här. Denna mildring instämmer också med praxis; det här förutsatta förhållande har oftast varit ett gällande skäl för benådningar. Med Herr Grefve Mårner förenar jag mig till alla delar i afseende på bibehållandet af suspensionss träff et, och måste tillika anmärka en viss inconsequens i Lag-förslaget, som förutsätter, att tjensteinannen äfventyrar sitt anseende genom några månaders suspension, men icke, om han är innehafvare af tvänne olikartade embeten och af dem mister ett, men bibehåller det andra (2 Cap. 16 §. Fängelse-lagen).
1807 föreskrifver väl huru många exemplar, som af utkommande författningar böra hvarje publikt Werk eller ahnan myndighet tillkomma och rnedde - Underdåniga Skrifvelser. 155 las; men härvid Sr der, grund antagen, att en Auctoritet alltid erhåller samma, en gång för alla, bestämda antal förordnings-exemplar, följakteligen icke flere af dem, hvilka tillhöra dess befattning och'för utöfningen deraf erfordras, än af dem, som ligga utom densamma. Detta synes icke vara det . rälta. Häraf skall nödvändigt inträffa den olägenhet, att på samma gång som en Auctoritet har öfverflödigt antal Exemplar af författningar, som den icke behöfver, kan den hafva otillräckligt antal af dem, sorn äro nödige. Till rättelse och förbättring i dessa afseende n synes en beqväm utväg erbjuda sig, om, då E. K. M. behagar föranstalta om utgifvande af en officiel Tidning, deri alla författningar och beslut upptagas, E, K. M. derjemte behagade föreskrifva, att vederbörande Myndigheter, som erhålla utdelning af förordningar, måtte bekomma ett exemplar af denna Tidning, men icke, såsom hittills, undfå exemplar från årstrycket af andre förordningar, än dem, hvilka» ämnen ligga inom området för samma Myndighets befattning och verkningskrets; Hvaremot det å en annan sida borde tillses, att de Myndigheter, sorn, enligt det i förenämnde Presidents-Embetets kungörelse fast. stälda utdelningssätt, tilläfventyrs erhålla ett oti 11- räckeligt antal Exemplar af nödige, till dess befattning hörande, förordningar, bekomma den tillökning deri, som behofvet påkallar. Det första» af sig sjelft att, ehvad förändring, som, rörande författningarnea utdelning, kan företagas, lärer föreskriften om den hvarje Tjensteman åliggande skyldighet i afseende på vården ^f undfångne författningar icke behöfva undergå Underdåniga Skrivelser. någon förändring, utan kommer den att, oberoende deraf, förblifva till sin kraft och verkan gällande.
Häradsskrifvaren upplage sådane minderårige barn i mantalslängd till namn, födelseår och äfven födelsedag för det äldsta af de minderårige, samt utföre i de tvenne tillökta kolumner främst deras antal, som få eftergift på nämnde grund från mantalspenningar, och dernäst de barns antal, för hvilka bevillningsafdraget åtnjutes, då mantalslängden kommer alt ligga till grund för afkorlningen, som i debetsedeln, då den utlemnas, bör den skattskyldige krediteras. § 148. Allmogen i Herjeådalen, samt Österoch Westerdalarne, nemligen Ofvanoch Nedan-Siljans, samt Weslerdahls fögderi, och Gagnefs socken af Säthers fögderi uti Stora Kopparbergs län, äfvensom i Elfdals och Fryksdals Finnskog uti Carlstads län, befrias till hälften ifrån bevillning efter lista och 2:dra art.; de åter af allmogen i Kopparbergs län, som afbörda sig mantalspenningarne med kol till Stora Kopparbergs bergslag, njuta befrielse till hälften af bevillningen endast efter lista art.; hvarjemte de, som icke deltagit i extra grufvehjelpen, men äro ålagde att utgöra den så kallade kungsgårdshjelpen, förskonas, så länge detta onus fortfar, från en fjerdedel af bevillningen eber lista och 2:dra art., med mindre än att de på ofvananförda grund njutit lindring till hälften från personella afgiften, då den icke vidare dem efter lista art. kan tillgodokomma. Befrielse till hälften af bevillningen efter lista art. njuta, intill nästa riksdag, fiskare i Bohus län, som icke ega jord, idka 70 Bevillnings-Utskollets Betänkande, JM 4. näring eller bafva annat yrke, samt de af allmogen i Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands län, äfvensom fjelltrakterne i Westernorrlands län, hvilka, enligt taxeringsmännens pröfning, anses deraf vara i behof.
Roos. L. S. No 4g. Bratt. Fullm. C. U. Roos, L. S. No 70. Lars D. Kafle. L. S. No 78. J. O. V. Wernstedt af Utdala No 87. N. W. Stråle afölaiahohn, L. S. L. S. No gq. JH. Silfversparre. G. s. No 100. Uggla» L. S L. S. No 102. O. -Ph. Oxehufvud. Falkenberg till Bolby, L k Fullm. A. Reenstierna» N.o 121. L. A. Hjerta. Silfversvärd. L. SFullm. J. Emanuel Roos. L. S. N:o 087. Nils Henric Åkerfelt. N.o 473. C. F. Coyet. L. 8. L. S. N:o 478. A. Printzensköld. Påhlman. L. S. Fullm. A. F. Rothlieb. L. S. N.o 5o8. G. A. Silfverbrand. N.o 523. C. F. Rothlieb. L. S. L. S. » N.o 661. G. F. Klingstedt. Carl Du Rietz. 1—1. b. k. 8. Taube. N:o 81 g. J. A. Réenstierna. Fullm. C. A. Bruncrona. L. S. N:o 834. M. G. Stael v. Holstein» N:o 844. Tigerklow. L. S. Fullm. Hans v. Fersen» L. S. N:o 861. Carl Ad. Gegerfelt. Carl Joli. Gripenberg* E S» L. S. Sigge Wathier de Bésche. N:o 2i45. A* G* af Nordin» L. S. L. S» N.o 2120. A. C. H. Nauckhoff N:o 2167.
Värdet af fast egendom föreslås och bestämmes på grund af: 1:o den för sådan, under loppet af nästföregångna tio år, försåld egendom sed - \ i i nast betingade köpeskilling, sä vida icke derunder inbegripits godtgörelse för inventarier eller växande gröda, eller köpet afslutats mellan nära anhöriga, eller vid försäljningen förbehåll gjorts om så kallade undantagsförmåner, eller 'dervid förekommit andra särskilda omständigheter, som skäligen anses hafva inverkat på köpeskillingens bestämmande utöfver eller under egendomens verkliga värde; 2:0 årliga hyreseller arrendesumman för uthyrd eller bortarrenderad egendom, såvida icke särskilda förmåner eller åligganden blifvit derunder inbegripna såsom rättighet till inventariers begagnande, arbetsbiträde ojli skogsfång m. m. från annan egendom, eller skyldighet att uppodla, reparera och uppföra byggnader eller utföra andra arbeten å den arrenderade egendomen samt inom kort lid densamma afträda — eller såvida icke, efter hvad vid jemförelse mellan denna och närbelägna egendomar af lika storlek och beskaffenhet sig visar, hyreseller arrendebeloppet blifvit bestämdt med afseende å slägt eller andra kända förhållanden mellan egaren och hyresmannen eller arrendatorn; 3:0 egendomens vid verkställd värdering för erhållande af lån från hypoteksinrättning antagna värde, såvida sådan värdering skett under nästlöregångna tio år och det egendomen dervid åsätta värde sedermera icke blifvit i väsendtlig mån förändradt; 4:0 brandförsäkringsvärdet å de i stad och på dess område eller i köping befintliga egendomars åbyggnad samt å bruks-, qvarnoch fabriksbyggnader på landet äfvensom å andra der uppförda hus och byggnader, hvilka icke begagnas för jordbruket och dess binäringar tillhörande rörelse, samt å sådan åbyggnad på särskilda lustställen och dermed jemförliga mindre lägenheter, som utgör dessas egentliga värde; dock bör, derest brandförsäkringsbeloppet skulle betydligt understiga de brandförsäkrade husens och byggnadernas verkliga värde, det sednare, men icke det förra, antagas såsom grund för bevillningstaxeringen; 5:0 egendom på landet tillhörande areal i åker. ting, skog eller betesmark jemte dermedförenade särskilda förmåner, såsom vattenfall, torfmosse, lastageplats m. m. ; 6:o läget och arealen af hvar och en i stad, köping eller på stads område belägen egendom, med dertill hörande särskilda förmåner.
Silverstolpe. '864 Den ,8 Julik. U)5edsamt Memorial! baller erhäilen del isrän sam te lige Respective RiksStånden, af Höglosiige Conftitukivns-Utstoktets yttrande rörande dek af Herr von Echstedt ifrån Högloflrge Ridderstad ock Adeln til! Ilt-Iottet remitterade Memorial, innehallande forsing, att, emot erl gg ant e af en äriig afgift af 6 R:dlr Banco, öfwcrlämna ät Kr -nan att med Släp - Mundering först Soldaterne för de Rotehållare, hwilka arv styldige atc hwart tredje ar dermed bekläda sina Soldater, upptog Utstolret detta amne. Sedan Utstötte: underkastat detsamma en noga undersökning, och da Utstottet fann att förhållandet i förbindelser i afseende derpå wore mellan Regementet:, vä) till ock med inom Regementer, gansta olika, sa att möjeligen något billigt föxsiag till en allman författning Har klinge uppgöras, ock Utstottet anlag akt ingen annan utwäg kill en sadan inrättnings införande kunde ennas än den, att genom Konungens Befallning-haswande i hwarie ort öfwerenskomma med Rotorne, trodde Ulffottet sig ej böra tillstyrka hwad Herr von Echstedt söresiagit, inseendes de förut ingangne Contracterna annu lampeligast att i detta afseende gälla och bibehallas. Orebro d. >8 Julii >812. Pa det Särstikdta Utstottets magnar. Kuoloik sloäerstrom. l^lörner. Zantesson. wästers Iriksson. 6. Zilverstolpe. Ut - Däa 18 Julik. 186; Utdrag af protocsllet, hället bos SZglsfl. Ridderstapet.ock) Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den ,8 Julik »812.
Linden växte stark och rak, och hon vedergällde under snöbetungadt tak den, som henne fällde, mildt med brasans ljus och glöd. Kraftig växt och ädel död, ber jag, Gud förunnar sängarbarnet Gunnar.VISOR. Till Österland. (Margit tänker vid sländan:) Hvad månde den längtan vara, som rör sig i mitt sinn? — till Österland vill jag fara, till allra kärasten min. Och sker mig efter min vilja, då blir jag i Österland till Sarons fagraste lilja och får brytas af hans hand. Och sker mig efter min vilja, han fäster mig vid sitt bröst, och intet får oss skilja, jag blir hans ögontröst, som han bär genom sorger och fröjder, i Kana, vid Lazarus ' graf, på Tabors. bestrålade höjder, på det galileiska haf, där trygg, medan vindarne ila öfver brusande vågors larm, det hvita blomstret får hvila vid Davidssonens barm. Jag ville vara en " drufva, som kärasten plockat har och njuter mellan ljufva och däjliga läppars par; ett korn bland dem, som mogna för nådehungrig hjord och räckas åt de trogna i brödet vid altarbord. Jag längtar och väntar i fjärran hans uppenbarelse, jag trängtar att varda med Herran till en enda varelse, i himmelsk lekamen och ande med den skönste i himlen till ett. Pris Honom i allo lande, som mig hopp därom beredt !VISOR. Herr Ture Jönsson Roos. (Harpolekaren sjunger i värdshuset för färdemännen:) Herr Ture är trohetens ädela ros: på honom i sanning kan trösta vår kyrka med påfven och Brasken därhos, vårt land med den gode kung Gösta. Om rosor kan blott talas fagert oqh; g£&gt;dt. Men tärningar rulla å tafvel, och vinden går rundt om herr Tures slott, m där flöjelen svänger å gafvel. Herr Ture är trohetens ädela ros, en täckelig ros är herr Ture, ^ som doftar för Gösta, för Kristiern därhos, och doftade äfven för ' Sture. Om rosor kan blott talas fagert och godt.
All flykt omöjlig var, de hade blott sin vatten, harpa I nätter tre den klang nu hvilar den i djupet — och hvarandra. så underbar — med de andra. » Hvilken skatt har ej gifvits mig, och bur litet jag förstått, att det kunde varit så annorlunda. Ja, jag har ju i tysthet grämt mig och till och med ansett mig olycklig. F r u Lenér, hon måtte ha det, och de där andra stackars fruarna se ' n, som gamla kära tant Wisén talade om i går! Det är synd om dem, men jag är glad, att jag fick höra det i alla fall. J a g ser nu Rudolf med helt andra ögon. Adéle sätter alltid i mig, så att jag ser allt med hennes ögon, och hon tycker förstås, att Rudolf är prosaisk och vårt hem litet och skralt bredvid hennes artist till man och atelierliknande våning. J a g undrar, hvad hennes man säger, om fisken kommer illa kokt på bordet, och jag tror inte, att han låter henne ligga och sofva, sedan hon vakat halfva natten, medan han ömt som en moder går och bär ett sjukt barn. J a g tror nog, att hon är mycket stolt öfver honom i sällskapslifvet, men så vill jag vara stolt öfver Rudolf i hemmet. » tigt fram till ringledningen — Lina skulle få veta af, hnru ohjälplig hon var i alla hänseenden, glömsk och slarfvig, så att man kunde mista allt anseende genom att ha en sådan tjänare. I det samma ringde det på tamburklockan. Tant Wisén inträdde. Lilli välkomnade hjärtligt. Tant Wisén var en sällsynt gäst, lyckliggörande oeh lättande som ett godt samvete, hade en ovanlig förmåga att sätta sig in uti alla förhållanden. Hon fick naturligtvis genast en karaktäristik öfver Lina, och hon medgaf, att den inte var tilltalande. » Vet du, hur jag går till väga med mina tjänare därnere i mitt hem, när jag känner, att måttet på deras ogärningar hopar sig? Jo, jag väger dem! » » Väger dem — är tant — » » Jag väger deras själsegenskaper, förstår du! Själfva råämnet eller hvad som finDes att göra något utaf.
4 Åfd. § ig blifvit meddeladt, att Pension för Bankens vaktbetjening, der sådan kom me i fråga , finge bestämmas endast till högst 2y3;delar af lönen på stat, hvilket stadgande, på sätt ofvan är anlydt, jemväl finnes bibehållet uti 64 §• af nu gällande Reglemente; hvarjemte Banco-Fullmägtige, under anförande, att en Ordinarie Vaktbetjent i Banken icke gerna kunde, jemte sin tjenstgöring derstädes, sköta och bibehålla något ordentligt näringsfång, serdeles af den betydenhet, att han deraf kunde påräkna något verksamt biträde till sin bergning, då han saknar förmåga att; vidare gagna Banco-Verket, hvilket jemväl, enligt Fullmägtiges förmenande, skall inses vid betragtandet deraf, att den ordinarie Vaktbetjeningen skall åligga, att, under en tid af 14 å 15 veckor omsåret, besh ida vaktgöring inom Banken både dagar och nätter, samt 6 Banco-Utskoltets Betänkande j 1V.-o 143. under den öfriga delen af året förrätta daglig trägen tjenstgöring, stundom både föroch eftermiddagar, hos Utskottet hemställt, att Bankens Vaktbetjente måtte erhålla enahanda rättighet till åtnjutande af full lön såsom pension med Bankens embetsoch tjenstemän , i de fall en slik rättighet finnes de senare medgifven ; hvilket förslag, såsom stödjande sig på både rättvisa och billighet, Utskottet ansett sig böra i allo biträda.
Då denna försegling icke medlörer den controll, som dermed åsyftas, men likväl för den tid, då Kongl. Maj:l kunde finna för godt att inställa bränvinsbränningen, icke lärer kunna undvikas, föreslå Utskotten, att försegling af bränvinsbrännings-redskapen, äfvensom densammas inlemnande å allmänna förvaringsrum, icke må ega rum vid andra tillfällen, än då bränvinsbränning blifvit af Kongl. Muj:t i Nåder inställd. 8 Bev.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ebon.-Vtslwttens Betänkande, JW 1. I afseende åter u villkoren för bränvinsförsäljliing har blifvit yr kadt: l:o. ”Att den minsta quantitet af bränvin, som en hvar eger rätt att ”försälja, må bestämmas till i:dels kanna;” hvaremot en annan motionär föreslagit, ”att denna quantitet må för hufvudstaden fastställas till 7i kannor.”
Gstt fåbant förflag l;ar blifmit upprättabt od; ben 4 påföljanbe SJtarö af Äongl. 5Dlaf:t faftftätbt. Sittning till åtffilliga nt; @n färffilb afbclning för Ijanbläggning af ärenben röranbe folium bcrmiöniitgen Ijar inom @cllefiaftil Stefen mib benna afbelning är af Äongl. 93iaj:t utfärbab. 9Jteb anlebning af IRiletö ©tänberS ^ernftällan l;ar Jbongl. 9Jtaf:t förorbnat, att b taub riletS Wollff olelärare SSib be fåtunba utmibgabe feminarierna tiar belg nq aflöninggftat för lärarne blifmit uppgjorb, od; belg färffilba förl;öjba anflag bemiljatö till ljuöljtjra, ber egna lärcl;uö ej funnits, till inrebning, till inlöp af unbermiSningSmateriel m. m. förflag till ftabga för ifråga* 107 golfuubcr* msnittgen. iBeråttelfe om Ijtoab t Sftitet ocp b ef ö »arattbe femittarter par Äoitgl. SJtajd låtit genom förorbnabe lorm mittérabe utarbeta. ©amtibigt nteb ttåmttba utroibgning par en betpblig tiftöltting ttt* träbt i cleoentaS antal »ib befja låroanftalter. ®å unber låfeåret 1868 »ib ritetö femittarter mtber»ifabeO 396 eleoer, uppgicf beremot unber låfeåret 1864 beraö antal tilt 597, ocp utgör för nånoarattbe 741, btanb t;»illa äro 592 manliga od) 149 qtoinltga eleoer. Gmligt erhållet ttppbrag par t. f. Stefen »ib of»annämnba afbet
M. uti Dess Nåd. Propos., ang:de Statsverkets tillstånd och behof, ”för utgifvandet af i Riks-Arkivet ”samt andra offentliga och enskilda samlingar befintliga, för lan”dets historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar”, af R. St:r äskat ett årligt anslag af 2,000 R:dr b:ko; samt att dessutom enskild motionär föreslagit ett anslag af 5,000 R:dr b:ko årligen på den extra Stats^regleringen att användas till offentliggörande af Svenska Riksdagars och mötens förhandlingar från början af Konung Gustaf I:s regering, samt äfven i 13 H. 4 50 Den 4 Oktober f. m. öfrigt till ingifvande af handlingar nplysande för fäderneslandets historia, föreställde sig Direktionen, att, medelst de sålunda väckta förslagen, medel kunde beredas för ingifvande af de äldre Riksdagshandlingar, som fnnnos förvarade i Riddarh.-Arkivet; hvarföre Direktionen ansåg sig icke kunna tillstyrka bifall å den af Hr Tham tili ifrågavande ämne gjorda framställning. Emot Riddarh.-Direktionens i sistnämnde fråga uttalademsigt reserverade sig Hr F-ih. Posse, samt yttrade: ”Enär R. o. Ad. löregule Riksdag beslöt, att kapitations-afgiften fortfarande skulle utgå, så anser jag tillgångar förefinnas för bekostande af ifrågaVar:de företag; och då nämnde medel användas till kostsamma materiella ändamål, synes mig det vara att önska, att en relativt mindre utgift någon gång måtte anslås för en immateriel produkt. Om då R. o. Ad. skulle anse, att några af Riddarhusets tillgångar borde användas i nämnde syfte, så håller jag före, på grunder, som i motionen .utförligare framläggas, att ett ibland de ändamålsenligaste företag vore, att från trycket utgifva R. o. Ad:s prot.
För öfrigt är det icke samma förhållande i stiftsstäder som andra städer; i stiftsstäderne är genom författmr stadgadt, att dessa hus skola byggas af stiftsbyggnadskassan. Men då denna kassa i Götheborg icke varit tillräcklig för ändamålet, så fanns ingen annan utväg än att Staten måste hjelpa till, såvida icke byggnaderne skulle blifva ofullbordade under en mängd af år. Ett helt annat förhållande är i andra städer, der är staden skyldig att bygga, åtminstone finnes ingen skyldighet för Staten att göra det, och derföre kan Staten i afs:de på dem med större frihet säga, om Staten vill komma emellan eller icke. Jag tror derföre det vara bäst att bifalla Utsk:s förslag. Frih. Stjernstedt: I likhet med den förste talaren anser jag att R. St:r icke böra bifalla detta anslag. Man bör vid hvarje tillfälle noga öfverväga hvad man anslår, synnerligen då summan är så stor som nu är förhållandet, och det synes mig icke vara några så brådskande omständigheter för handen, att man ju icke kan vänta med detta anslag till nästa Riksdag. Jag vill härmed icke hafva sagt, att staden Götheborg aldrig bör komma i åtnjutande af ett sådant anslag, men i närv:de ögonblick är det mindre lämpligt att bevilja detsamma, och jag anhåller derföre om afslag. Hr Printzensköld: Jag föreställer mig, att om det ifråga var:de byggnadsbehofvet vore så trängande som man af det Höglofl. StatsUtsk:s anslags tillstyrkande skulle tro, hade väl varit ändamålsenligare att man öfverlemnat åt K. M. icke blott att pröfva behofvets beskaffenhet, utan äfven att anbefalla vederbörande att fullständigt utreda alla på frågan inverkande omständigheter. Då hade saken blifvit försatt i ett sådant skick, att K. M. kommit i 86? Den 23 November e. m. tillfälle att aflåta ea Propos. till R. St:r, på hvilken E. St:r kunnat grunda sitt beslut. Isin återigen är anslaget tillstyrkt endast på grund af enskilda personers upgifter om beliolvet af ifrågavnde byggnad, hvilket behof dock icke är så konstateradt att 11.
Den fullständigare granskning, som ofvanbemälda Öfver-intendents-embetets ritning sedermera, vid remiss af densamma från Westerås Domkapitel till Falu stads innevånare och Läroverks-kollegiura, underkastades, gaf emellertfd vid handen, att, oafsedt det mindre lämpliga i byggnadens disposition, dess storlek ingalunda motsvarade läroverkets behof, och att den således än mindre kunde anses blifva tillräcklig för läroverket i det omfång, man, med anledning af lärjungarnes hastigt tillvexande antal, med all sannolikhet kunde antaga, att detsamma inom en ganska nära liggande framtid komme att erhålla, hvadan af Falu stads invånare en komité till frågans närmare utredning tillsattes. En af denna komité uppgjord ändamålsenligare planritning förelädes såväl stadens innevånare, som Domkapitlet i Westerås och vann enstämmigt bifall, hvarefter de förra in "ingo till E. K. Majit med underdånig anhållan, det É. K. Majit täcktes anbefalla Ofver-intendents-embetet att efter denna plan uppgöra fullständig ny ritning med kostnadsförslag till läroverksbyggnad. En sådan har sedermera af nyssnämnda Embete blifvit uppgjord och vid remiss till LärareVollegiet och stadens innevånare antagen, äfvensom E. K. Majits nådiga fastställelse Expeditions-Utsliottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. *17 å densamma erhållits. Detta kostnadsförslag utvisade dock en slutsumma af icke mindre än 171,000 Ridr, deraf 153,000 Ridr voro beräknade för sjelfva läroverksbyggnaden samt 18,000 R:dr för nödiga ekonomibyggnader, uthus, inredning m. m. Till betäckande af dessa kostnader egde Falu stad 44,000 R:dr, vid förra riksdagen beviljadt statsanslag, samt 44,000 Ridr, som E. K. Majit, genom nådigt Utslag, förständigat