Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Augusti 1813* särdeles ar.svaret af Stockstraff; ÖfverStåtbållareÄ.mbetets Kungörelse af den 4 Julli med förbud emot gäst ning å Näringsställen, utom vissa timmar om dagen j Författningen emot en pä svag is drunknadsChristeliga begrafning; Stadgandet af halsjern för sopors utkastande och 6andhemming på förbudna ställen; samt att dessa Stadganden mätte till ea del alldeles upphäfvas, till en del lämpligen mildras. 4:0 Att TuliRätterne matts afskaffas, samt sådnne Mål, hvilka af dem blifvit handlagde, till de Ordinarie Domstolarne förvisas. 5:0 Att KammarRätten må förklaras lika obehindrad att, till laga kraft och verkan fullfölja anmärkningar emot högre, som hittills emot lägre Redogörare för allmänna medel. 6:0 Att Kongl. Maj:ts Befallningshaf-i vandes hittills begagnade rättighet, att gerom Påbud och stadgade Vitén ingripa i Lagstiftningen, matte upphäfvas eller im LagUtskotttts Eetdnkandm, 425 skråckås, samt, i sednare fallet, de Stadgar och Vites-förbud, sorn i särskildta Län hittills blifvit utfärdade och hädanefter kunde komma att utfärdas, öfverse* lör att bringas till likstämmighet sins emellan; att alla sådane af Kongl. Majus Befallningshafvande utfar / dadé Stadganden må till JustitixCaccellerens och JustitixOmbudsmanneos granskning insändas: alla Kungörelser och föreskrifter till åtlydnad af Länets Ir.nevånare i Kyrkorne förvaras, samt KroncRetjeniogen icke ega meddela andra föreskrifter, än dem, som af Laiulshöfdicgarne blifvit gillade, och för hvilka desse borde ansvara, samt sluleligen, att de af Kongl. M3j:ts Befallningshafvande stadgade Förbud emot Lekstugor malte upphåfvas.
Maj 1851 af Höglofl. Ridd. o. Adeln utfärdade Instruktion, Direktionen låtit till Riddarhus-Utskottet öfverlemna ett till Ridd. o. Adeln ställdt Memorial, innefattande förslag, huru tryckningen af Ståndets Protokoll vid innevarande Riksdag må lämpligast verkställas med en upplaga af 500 Exemplar, i häften om hvardera omkring 30 Ark samt med 4, 6 å 8 tryckta ark i veckan; alltså får Utskottet, med insändande af Direktionens nämnde Memorial, för egen del yttra, att Utskottet finner de af Direktionen för berörde tryckning vidtagna åtgärder och afgifna förslag, hvilka under flera föregående Riksdagar visat sig ändamålsenliga, leda till skyndsamhet och besparing, hvarföre Utskottet tillstyrker: att samma förslag må varda af Höglofl. Ridd. o. Adeln godkänd t. Stockholm den 3 November 1856. På Riddarhus-Utskottets vägnar CARL MÖRNER. W. F. Dalman. SiI. till Biiglofl. Ridd. och Ad:s Prot. vid 1856 ån Rikid. 1 2 Biddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 2, .\:o 3. Utlåtande angående särskild tryckning af Riddarhus-Utskottets Memorial och handlingar. Hörsamt Memorial. Inom Riddarhus-Utskottet har framställning blifvit gjord, att då de Memorial jemte bilagor, hvilka under Riksdag från RiddarhusUtskottet till Högloft. Ridd. o.
Att närma sig detta mål och dermed äfven verka till utbredning af den tanken, att folkens lycka och fördelar icke behöfva stå i strid med hvarandra, utan fastheldre bäst kunna uppnås gemensamt, detta är, efter min bestämda tro, ett af de vackraste dragen i detta tidehvarfs historia; och att äfven i min ringa mån hafva fått medverka vid en handling i sådan syftning, skall alltid förblifva ett af mina käraste politiska minnen. Man bemödar sig emellertid — och vi hafva just nu af den siste värde talaren hört ett försök i den vägen — att framställa denna tidens ridning till en större samfällighet mellan folken, såsom fiendtligt möt nationaliteterna, och man tyckes vilja påstå, att den, som anser sitt lands fördel icke befrämjas genom dess isolering, han skulle också vara mindre mån om dess egna intressen och hafva mindre känsla för dess sjelfständighet och egendomlighet. Jag bestrider denna åsigt och dessa påståenden på det bestämdaste. Gemensamhet och förbindelse med andra folk behöfver icke utplåna kärleken till egen nationalitet: tvärtom, denna bör, enligt min tanke, just derigenom blifva ännu kärare. Lika litet som någon, af det skäl att han är en god medborgare, måste vara en sämre familjemedlem, lika litet behöfver den, som med välvilja och broderskärlek omfattar menskligheten i sin helhet, derföre vara mindre varm lör sitt fosterland. Man han och man hör vara i främsta rummel tillgifven de sina och sitt samhälle; men man uppfyller säkerligen icke heller i dessa hänseenden sina pligter behörigen, orri man glömmer att man derjemte är menniska. Jag har kanske alltför länge dröjt vid undersökningen af sjelfva grunden för en sund handelslagstiftning; men det har varit för mig nödvändigt, alt åtminstone någorlunda fullständigt få framlägga skälen för mili fasta öfvertygelse, att rigtningen för denna lagstiftning icke kari eller bör vara någon annan än en utvidgad frihet. Jag förutser att man här skall göra ett inkast, som förmenas skola träffa mig, eller — såsom man behagar uttrycka sig — »systemet» med förkrossande tyngd. Man säger: om det nu också medgifves, att frihandeln eller handelsfriheten är såsom grundsats riktig, så måste väl ändock tillämpningen deraf böra ske med försigtighet och med afseende på bestående förhållanden.
Skulle Utskottet likväl hysa någon tvekan, angående åberopade Grundlagsstadgandes tillämplighet vid nu förevarande fall, borde Utskottet i detta afseende inhemta Conslitulions-Ulskoltels mening. — Bonde-Ståndet har åter, i anledning af förrberörde anmälan, afgifvit följande Stats-Utskoltet, lill svar derå, meddelade förklarande: ”Då, vid jemförelse af Regeringsformens 5^, 60 och 64 $■ §., annan rättsenlig och följdriktig tolkning icke kan gifvas åt ordaförståndet af dessa Grundlagsbud, än alt Rikets Ständer hafva hufvud-dispositionen öfver de statsinkomster, som, under namn af bevillning, i 60 §. äro uppräknade, ulan annat vilkor, än att Sländerne äro skyldige hålla Kongl. Maj:t tillhanda de årliga statsanslag, som, enligt Riks-Statens vid hvarje Riksdag fastställda hufvudtitlar, profvas nödiga till Statsverkets behof, för alt af Konungen till sådana ändamål användas; vid hvilket förhållande det jemväl måste vara en af Bih. till R. St. Sländernes dispositionsrätt ofelbar följd, alt de ensamt ega förordna om sältet och ordningen för statsanslagens anordnande lill den andra Stalsmagtens förvaltning; fann Bonde-Ståndet, för sin del, det vara ostridigt, att förevarande fråga, eller huruvida de af Utskottet omföi mälda statsmedel böra till Slals-Contoret directe ingå, eller till Riksgälds-Contoret och derifrån, i öfverensstämmelse med Riks-Staten, till Siats-Verket utassigneras, vara en bland deni,' hvilka, i det fall, att två Riks-Slånd stadna emot två, böra, jemlikt 6g $. Regeringsformen, genom omröstning i Förstärkt Siats-Utskott slutligen afgöras, och att i följd deraf Utskottets åtgärd alt bereda ärendet till en sådan omröstning slår i klar öfverensstämmelse med nyss åberopade §.
Den som vill, att vid blifvande omröstning öfver det af Konstilutions-Utskoitet uti Memorialet JVs 16 framställda förslag lill tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, skall såsom Kontra-proposition antagas, alt förslaget, med den förändring, att orden: »med Konungens samtycke», uti båda de till ändring föreslagna §§:na uleslutas, förklaras hvilande lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Vinner kommer såsom kontra-proposition vid nämnde votering att uppställas förslagets förkastande. Omröstningen har utfallit med Fy ra t i osju Ja, T r e 11 i o t v å Nej. Sjunde Omröstningen: (Mern. Den som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet JM 16 fram - K enslilulions-UIskottets Memorial M 61. 5 ställda förslag till tillagg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, angående uppskof i Riksdag, skall oförändradt blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner N«i* är nämnde förslag, med den förändring att orden: »med Konungens samtycken, i båda de till ändring föreslagna §§:na uteslutas, förklaradt hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Omröstningen har utfallit med Femtiofyra Ja, Tjugufem Nej. Åttonde Omröstningen: (Mern. Den sorn vill, att det af Konstilutions-Utskottet uti Memorialet ^2 17 framställda förslag till ändring uti 27 § 1 mom. och 28 § Riksdags-Ordningen samt 53 § Regerings-Formen, angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utskotts-val, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, röste *1 il ■ Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är nämnde grundlags-ändrings-förslag förkastadt.
Jag skall blott fästa mig vid en detaille af ämnet, hvaruti jag tror den medfödda rättar känslan och tankan på medborgares ömtåligaste rättighet vara tillräckliga att skapa ett omdöme och att ålägga ett yttrande. i:sta Sectionens 5 Cap. 4 §. SkolOrdningen innehåller; ”Ej må den etill Lärjunge) antagas som icke kan för Läroverkets Rector styrka, att han genom egna tillgångar, eller andras understöd kan sig vid Läroverket uppehålla. ” Jag vill ej misskänna motivet för detta stadgande, så vidt som det innefattar en Styrelsen värdig omtanka att förebygga vådorna af en obetänksam utöfning utaf menniskans ädlaste begär till moralisk förkofran och derpå grundade relativa anspråk i samhället. Jag vågar deremot ifrågasätta billigheten och lämpligheten af detta stadgandes oundvikeliga resultat. Den åberopade §. gör en skillnad emellan den bemedlade och den medellöse till den grad, att den ena eller andra af dessa egenskaper berättigar till eller utesluter ifrån begagnandet af samhällets allmänna anstalter till Den 6 Junii e. m; kunskapers meddelande, Dea sätter dea ärfda eller tillfälliga lyckan till domare emellan med. borgares anspråk redan inom de första beredelseåren för användbarhet och förtjenst. Den sträcker prohibitivsystemet, såsom tiilämpadt emot moraliska anspråk, in på ett gebiet, der det står främmande för billiga förnuftsgrunder, och', har genom ett för den obemedlade redan i förväg lagdt hinder att tillgodonjuta de förmoner, hvartill utmärktare natursgåfvor och dessas värdiga användande synas berättiga, trädt för nära medborgarens ädlaste rätt. De’missbruk, som af en bibehållen jemnlikhet i allas rättigheter, att begagna allmänna Läro-anstalterne kunna uppkomma, böra lika litet afskräcka derifrån, som möjliga undantag från en gifven regel bevisa regelns origtighet. Den möjliga beräkningen, att genom försvåradt inträde vid Rikets Läroverk vända en mängd meddellöse ynglingars verksamhet till handtverk och näringar , tillåter jag mig emotse ouppfylld. Jag tror, att endast förmonligheten af dessa sednare och beredde hjelpemedel till inhämtandet af nödige kunskaper för deras bedrifvande, medföra ett sådant resultat.
Skogoch Hag-vaktare vid Ahagen, 6 tunnor spannemål, hus till boningsrum, med täppa till potatesplantering. 1. Hagvaktare vid Wallbjer. 6 Tunnor spannemål, hus till boningsrum med täppa till potates. plantering. - Summa 2917 Summa på denna Stat: I penningar utan förändring 249G. 3 2 På förslag 420. 16 Specie 2917. — 211 Tunnor spaniieroål hälften Råg och hälften korn. 4544 Lisp. hö, som växer på mader och för hästar otjenligt. Pa sommarbete i hagarne a 1 kor. 972 Lisp. halm till vinterfoder för b hästar, 504 Stats-Utskotiets Betänk anden'. Calcul öfver kontanta inkomsterne Debet. I stället för Dagsverken In natura, som 7 Härader utgjort till ängar - nes bergning och Gärdesgård arnes stängning 4,7 5 2 -i4 Dito af arbets Bönderne för Hofveri-Dags verken 5,005. Betalas Lösen efter Markegång, som efter sista Markegången, Var iö sk. hvarunder den förmodligen icke går Hästförsäljningsmedel påräknas förslagsvis för 10 Hästar, bättre och i Specie .252 2 4 sämre till - t 800 Af spillning till försälja in qp - 100 Språngpenningar på försl; rT — 0 200 Betes-penningar för 2 0 p ar Osar till Fogelhagen dito - 300. — i J Dahlby hagen dito — 300. — . Saldo, hvad som utöfver inkomsten erfordras Da, efter Calcul vid årets slut öfver hvarje Ti-lel, besparingen .blifvit utrönt, requireras en mindre
Den 5 Januari». zor Drängar hoö alla Ständ samt Alimogens Masar »frän och med i8 till och med 50 ar , J/rän »5 cil! »8 ftmt öfwer 50 är Drängar och Gohar, Laro, » samrelige Rikets Stader, »frän och med »8 till och med 50 är Aran 15 kill r 8 samt öfwer 50 är Dito Kohlare Md Bruken, tlrän och med »8 till och med 50 är - Jftän r 5 till 18 och öfwer 50 är Drängar Hytre. Se Arbetare. Dito Lors. Se Lvrs-Drängar. Dmware. SArbetare. Errra Ordmarier l. HsfNätter ml m. Ge Aulcrrltanler. Fabrigveurer i Skader. Se Handlande. Dito vä Landet igenfinnes under sina Fabriqver. Factorer witz Bruk och Manufackurier. Ge Jnspectorer. Fjerdepartsagore wid Fahlu aruswa, tor hwarje F. p. Fissare i Städerne som icke arv Borgare. Se Makare D:o i D-o som äro Borg. 5, z, 2 och D:o pä Landet. Se Skärkarlar. Flors Linne-Fabrik r Normand - Fogdar Grus, 8 R:dr g6tzDito under Grut, eller Uppsyningsman mld Gr. z R. 24 tz. 2 R. 8 §- Dito Gärds Skyddsastzifr. Folk ardelSfördt vä Landet och t fäderne som ej njuta ständig äröiön, utan arbetslön och dagspenning. Mankön ogifte och Enklingar utan barn , « Gifte samt Enklingar med barn - Lwinkön ogifte och Enkor utan barn " Dito Dito med barn - Fällffärer wid bruk - 6 och Dito Gesäller. Se Apothekare^ Färjkarlar ogifte samt Enklmgar utan barn « Gifte och Enklingar med barn - Gesäller EmbelS - och Handtwerksj Stockholm och Götheborg samt irsta Llatzens Städet.
Man har således, ulan alt vilja indraga någon, handlat med till räcklig öppenhet och tillräckligt rådrum för Rikets Ständers beslutande rätt, eller jag frågar denna aktningsvärda samling, om nian för 4 månader sedan kunnat sätta i fråga, att icke nu hafva fattat beslutet om ptt förskott af 100,000 R:dr, hvilket Konungen i sin Proposition framställt såsom eli sak, hvilken borde föregå det hufvudsakliga afgörandet. Det är sant, att sådane omständigheter sedermera inträffat, som hindrat defta afgörande; men det mätte lika litet kunna' läggas dem lill last, hvilka varit nödsakade rätta sig efter dessa omständigheter^ sorn dem, hvilka icke kunnat förutse desamm3? För öfrigt har här icke handlats annorlunda än efter en gillad plan, ehuru man mångå gånger fått uppbära den beskyllning, att vilja inleda Rikets Ständer. Jag har likväl aldrig gått hemliga till väga, utan städse mott min man och mina pligter uppenbarligen, pet har blifvit sagdt, att man^vill beskatta allmänheten för att Den i3 April. *99 upprätthålla Bolaget. Välan! Man har sagt tillika, att det måste äga rum, för det andra tillgångar icke för närvarande finnas. Jag är icke af den tankan. Jag minnes rätt val, att vid sista Riksdag, ansåg man en annan utväg nödvändig, nemligen att upptaga 3 proc:ts lån, men de behöfde blott begagnas första året, så väl för Götha Canal, som andra af Rikets Ständer beslutade företag. För att i öfrigt visa, huru stora för närvarande tillgångarne äro, ber jag att få uppläsa inför Eder mine Herrar ett betyg, som lyder så bär: Enligt uppgift från VexelBankens Kamererare utgjorde RiksgäldsContoirets Behållningar den 4 April: På Räkning N:o i R:dr j27,678: 6. 3. På Räkning N:o 3 „ 7,867: 4^* 4* Här finnas således redan öfver i35,öoo R:dr. Beviset är utfärdadt från Banken, och undertecknadt Helsingius. Man har äfven velat säga, att Bolaget bör falla, och depossideras.
De uti §§ 224 och 225 af nu gällande reglemente intagna stadganden hafva hufvudsakligen ingått uti 5:te och 206 §§ af Utskottetsjförsläg till det nya reglementet, § 210, angående öfverlemnande! af räntevinsten å statslånefonden, öfver ensstämmer med Rikets Ständers beslut i anledning af Banko-Utskottets i 10:de punkten af Memorialet N:o 47 gjorda hemställan. Öfriga i denna afdelning af nu gällande reglemente intagna stadganden hafva dels upphört att ega vidare tillämplighet, dels blifvit införda på sina behöriga ställen i Utskottets förslag till det nya reglementet. § 211 och § 212, angående öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af Lappmarks Ecklesiastikverks fond och f. d. Kansli-styrelsens handkassa, grunda sig på Kongl. Maj:ts nådiga framställningar i Dess Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, pag. 60 och 64. § 213, angående öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af åtskilliga å första Hufvudtiteln uppkomna besparingar, grundar sig på samma Kongl. Proposition, pag. 10. § 214, angående öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af det oanvända reservationsanslaget till Postverket såsom ersättning för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande, är enlig med Rikets Ständers, i anledning af nämnda Kongl. Proposition fattade beslut, i öfverensstämmelse med 26:te punkten af Ståts-Utskottets
I den uppfattningen är hon så sund, att det är riktigt välgörande att tala med henne. Och det har kommit med tiden. Hon säger sjelf att när hon var vid min ålder hade hon för första gången hört omtalas att en läkare tillrådt en karl att för sin helsas skull icke vara asket. Och hon hade gripits af motvilja och afsky för läkaren. Jag trodde att det var Axel som kommit henne på andra tankar. Det lär det dock icke vara, åtminstone icke direkt. Ty jag frågade henne i går, och hon sade att hon och han aldrig brukat tala i sådana ämnen. Förr än i fjor hade hon inte känt till hans teorier om den fria kärleken för qvinnor som för män. Jag frågade henne om Axel sjelf berättat henne af hvem han fått sin sjukdom. Nej, det hade han inte. Det hade Karl berättat. Och Karl hade på det lifligaste tagit hans försvar och sagt att han inte alls fört något utsväfvande lif, att han tvärtom varit bättre än de flesta. Jag frågade henne när hon fått veta om hans sjukdom. Han hade skrifvit derom, sade hon, strax han kom till Stockholm den första gången. Jag fann det otroligt att hon icke vetat det förr. Men hon påstod det. Erbjöd mig att läsa brefvet. Hon har det i afskrift. Det hade varit adresseradt till henne, men kyrkoherden skulle läsa det också, hade Axel skrifvit. Men när grobianen fått brefvet, vägrade han att lemna det tillbaka. Så en gång han var borta, hade hon gått ned på expeditionen för att söka. I en gammal plånbok hade hon hittat brefvet, tillsammans med två porträtt af Sanna Ågren. Hon hade då tagit brefvet och skrifvit af det. Sedan letade hon fram afskriften och läste upp den för mig. Det var ett alldeles mönstergildt och väl skrifvet bref, redigt, bestämdt i uttrycken, personligt, samt med en finhet och värme i känslan, som jag gerna anar hos min kamrat, men som jag ofta är rädd att han alldeles skall förqväfva, derför att han tycks vilja det och derför att det inte fins någon som han håller riktigt gladt och naturligt och oförbehållsamt af.
Vid pröfning af Stats-Utskottets i Utlåtandet N:o 300 gjorda och i Betänkandet N:o 331 vidhållna hemställan, att väckt motion om beviljande af ett anslag utaf 25,000 R:dr till Lunds Lasarett med dertill hörande medicinska inrättningar icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, hafva Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkänt samma hemställan; hvaremot Presteoch Borgare-Stånden, med afsiag derå, beviljat ett anslag af 10,000 R:dr till nämnda föremål, att af Piiksgälds-kontorets medel utgå. Då således, uti denna fråga, 2 Riks-Stånd stadnat emot 2, får Utskottet, för frågans afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voterings-proposition: i Stats-Utshottets Memorial, N:o 354. Den, som, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet godkända, hemställan, anser, att väckt motion om beviljande af ett anslag utaf 25,000 R:dr till Lunds Lasarett med dertill hörande medicinska inrättningar, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Presteoch Borgare-Ståndens beslut, till nämnda föremål beviljat ett anslag af 10,000 R:dr, att af Riksgälds-kontorets medel utgå. Stockholm den 14 November 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Nov. 1854, kl. 12 m. Memorialj i frågan om medels anvisande för bestridande af erforderlige kostnader vid kontrollen af bränvins-tillverkningen.
De penningar, sam Fattighjonet medförer, och dé underhal Is-medel, som för dess räkning inflyta, tillfälle genast Fattig-kassan : men hjonets öfriga Egendom användes först efter dess död för Fattigvårdens räkning. Tillfaller Fattighjonet någon Egendom genom Arf, Gåfva eller Testamente, den bör af Fattigvården förvaltas och årliga afkastningen till dess ersättning användas.
M:l äskade belopp af 3,050 R:dr R:mt bör afgå dels 750 R:drs lön till nuvarande Amanuens, dels ock 150 R:drs lön till Vaktmästaren, hvilka löner redan äro på stat uppförda, hafva Rikets Ständer endast på det sätt bifallit E. K. M:ts Proposition, alt återstående beloppet 2,150 R:dr Runt jemväl blifvit å stat uppfördt. Akademien för de fria konsterna. 40:o. Sedan Akademiens Styrelse lili underdånig skrifvelse den 23 Februari 1856 fästat E. K. M:ts nådiga uppmärksamhet derpå, alt de löner och arfvoden, som genom fastställd stat af den 15 Juni 1841 finnas anslagna för tjenstemaiinaoch lärare-perso - 46 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Det syntes mig, som om denne man första gången hade visat mig, hvad hårdheten i människor verkligen ville säga, och från den dag, då jag stod inför honom med vissheten om, att allt hvad jag drömt mellan oss af förstående och sympati, aldrig hade funnits till, tyckte jag mig kunna datera hela den olycka, hvilken hade släppt sitt tag för en dag, men ännu rufvade öfver mig och aldrig skulle släppa sitt offer. Ty det var samma oförsonliga allt eller intet, som då bragte mig att vända honom ryggen, hvilket nu kom mig att sluta mig inom mig själf mot lifvet och hvad lifvet kunde gifva. Den sorg, han skänkt mig, hade varit en sorg till döden, och den hade dragit andra med sig, som lyckopenningen i en tom börs gör hela börsen full. Med en kyla, som stod i sällsam kontrast till hela mitt sinnes uppror, betraktade jag denne man, och jag kom ihåg, hvilken häftig antipati han från början ingifvit mig, när jag öfver punschbordet på en ungdomsfest första gången mötte glansen från hans ironiska blick. Denna antipati hade varit så häftig, att jag under åratal undvikit honom, och när omständigheterna sedan förde oss tillsammans, hade jag mången gång undrat öfver, hvart denna min första känsla tagit vägen. Ty i djupet af vår natur slumrar denna instinkt mot människor, hvilka skola göra oss det högsta onda eller också mycket godt, och ve oss, om vi slå döförat till för denna röst. Det kostar oss sorger, som äro värre än förlusten af våra käraste, och det högsta onda är att behöfva blygas öfver, hvad vi en gång känt. Med ett hat, som var starkare än jag skulle kunnat känna mot en vän, hvilken beröfvat mig min hustrus kärlek eller stulit min egendom, betraktade jag, medan vi talade om likgiltiga saker, denne man, hvilken stulit min ungdoms guld och gifvit mig falska sedlar i utbyte. Och med en besynnerlig känsla af förakt mot mig själf tänkte jag på, hur nära jag äfven nu varit att för denne man yppa min själs heligaste, ehuru jag hela tiden egentligen vetat, att hvad jag sade, icke hade samma klang i hans öron som ljöd inom mig själf.