Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som godkänner Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets uti dess Betänkande JV2 19, Litt. D l:o, punkten a) gjorda, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet gillade, hemställan, att Rikets Ständer matte till Kongl. Maj:ts disposition af den för foikskole-väsendets befrämjande afsatta andel i personliga skydds-afgiften anvisa följande årliga anslag till Seminarierna, nemligen 24,000 R:dr Riksmynt, efter den fördelning, Kongl. Majrt anser lämplig, samt 4,000 R:dr Riksmynt till det i Stockholm varande Seminarium eller tillsammans 28,000 R:dr Riksmynt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, kommer, i enlighet med Preste-ståndets beslut, anslaget till Seminarierna att bestämmas till 26,000 R:dr Riksmynt, enligt den fördelning, Kongl. Maj:t anser lämplig. Då voteringen utfallit med 34 Ja och 85 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. Den som bifaller Sammansatta Stals-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets uti dess Betänkande JVs 19, Litt. D l:o, punkten b) gjorda, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkända, hemställan, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts disposition af den för foikskole-väsendets befrämjande afsatta andel i personliga skydds-afgiften anvisa ett årligt anslag af 20,000 R:dr R:mt, till understöd för lärare-lärlingar eller sådane personer, som vid undervisningen biträda de examinerade folkskolelärarne, röstar Ja; Stats-Ulskoltels Utlåtande M 239. 5 den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, varder berörde anslag, i enlighet med Presteoch BondeStåndens beslut, af Rikets Ständer afslaget. Som denna omröstning utfallit med 29 Ja och 90 Nej, hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat på sätt Nej-propositionen innehåller.
Oscar v. Knorring. N:o 2. Af Herr von Knorring, Erik Oscar, om pension åt Häradshöfdingen C. G. Levins Enka, Wilhelmina Levin, född Grönblad. Hos Rikets Höglofliga Ständer får jag vördsamt föreslå Enkefru Wilhelmina Levin, född Bih. till B. St. Grönblad, till erhållande af understöd utaf statsmedel, på skäl här nedan finnas anförda. Fru Levin är enka efter Häradshöfdingen och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden C. G. Levin, hvilken, efter att omkring 20 år hafva varit Domhafvande i Helsinglands norra Domsaga, en i anseende till de der förekommande många brottmålen särdeles mödosam befattning, år 1861 erhöll transport till Hellestads och Tjellmo Domsaga i Linköpings län. Enär företrädaren inom denna Domsaga aflidit Thomedag år 1860 och hans enka följaktligen, enligt gällande författningar, egt att vara i besittning af bostället ända till den 14 Mars 1863, fick Levin ej af bostället draga någon fördel förr än vid nyssnämnda tid, ehuru Domsagan redan hösten år 1861 af honom tillträddes. Häradshöfding Levin afled år 1863 den 20:de December, eller dagen före Thomedag, hvadan det löpande tjensteåret utgick redan påföljande dag, och hans enka nödgades alltså den 14 Mars innevarande år frånträda bostället, hvilket hon, derest mannen aflidit några timmar sednare, eller sedan Thomedag ingått, haft rättighet att besitta ytterligare ett år, eller till den 14 Mars 1866. Då häradshöfdingebostället Stora Yxhult, utom fri bostad och vedbrand m. m., anses gifva en årlig afkastning af cirka 3,000 R:dr R:mt, är detta således hvad Fru Levin, derigenom att mannen ej fick öfverlefva Thomedag, gått miste om. Då härtill kommer att Enkefru Levin, enligt hvad de, denna min vördsamma motion, under litt. A. B.
Riddarhusets gagn och RiddarhusSecreteraRiddarhusSecreteraren är Föredragande ren är vid Directions inför Directiooen samt sammankomster föreskall vid desssammandragande samt skall komster ovilkorligen då ovilkorligen yttra yttrar sig öfver alla sig öfver alla förekomförekommande ämnen, mande ämnen, men ej fördela. för sjelfva Riddarhusets vårdande samt att emellan Tjenstemännen Och betjeningen efter omständigheterna tillsynen fördela. i o §. bästa hörer. 9 §• Den 19 Julii e. m. 467 men ej deltaga uti besluten Under Directions inseende, är han hufvudman för arbetet inom Cancelliet, och ansvararför göromålens behöriga och driftiga gång, samt tillser i följd deraf, att Betjeningen förrättar sine åligganden med ordning och skicklighet. Han anmäler motsatsen, eller om någon vägrar sitt tillhandagående. I sammanhang härmed, tillhör det Secretararen, att vid sysslors besättande, öfver de sökandes behörighet och skicklighet lemna sitt utlåtande. Efter slutad Riksdag inlemnar han till Directionen vid dess första Session den Förteckning från RiddarhusUtskottet, som till honom bör afgifva*, på alla Ridderskapets och Adelns under Riksdagen tagne beslut, som deltaga uti besluten. Under Directions inseende, är han Hufvudman för arbetet inom Cancelliet, och ansvarar för göromålens behöriga gång, samt tillser i följd deraf, att Betjeningen förrättar sine åligganden med ordning och skicklighet. Han anmäler motsatsen, eller om någon vägrar sin skyldighet fullgöra. I sammanhang härmed tillhör det Secreteraren att vid Sysslors besättande öfver de Sökandes behörighet och skicklighet lemna sitt utlåtande. Efter slutad Riksdag inlemnar han till Directionen vid dess första Session, den Förteckning från RiddarhusUtskottet som till honom bör gifvas på alla Ridderskapets och Adelns under Riksdagen tagne beslut, hvilka fordra Directionens åt - Den 19 Julli e, m. fordra
En af Magistraten i Örebro ingifven underdånig skrift, deruti, jemte framställning angående det lidande, som, i följd af den betydliga eldsvåda, hvilken den 22 och 23 nästlidne Mars öfvergått nämnde stad och ödelagt den tätast och bäst bebyggda samt folkrikaste delen deraf, nu i flerahanda rigtningar yppats, Magistraten, å stadens innevånares vägnar, i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga biträde till beredande af det understöd, som för den afbrända stadsdelens återupprättande vore af nöden, i hvilket afseende Magistraten, bland annat, anfört: — Jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, beslöt Kongl. Majit, att Nådig Proposition om beviljande åt staden Örebro, dels af ett anslag utan återbetalnings-skyldighet å Tjugufem tusen R:dr och ett amorteringslån å enahanda belopp eller Kont/l. Maj:ls Nådiga Proposition, N:o SS. tillsammans Femtio tusen R:dr B:ko, lor verkställande af ny tomtreglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån af Tvåhundrafemtio tusen R:dr B:ko, skulle, i enlighet med det nu justerade Propositions-fdrslag, som finnes detta protokoll bilagdt, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo C. J. Oscar Alströmer. STOCKHOLM, typografiska föreningens Roktryckeri, 18S4. Kongl. Maj:ls Näd. Proposition, N:o 83. I N:o 83. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Juni 1854, kl. 9 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående sökt förlängning i arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult; Gifven Stockholms Slott den 1 Juni 4854. Uti en till Kongl. Majit den 19 nästlidne Maj ingifven skrift, kar Direktionen för “Kongl.
M. af Lehnberg. L, S. ■ V-; Q - 140 2 218. C. E. v. Weigel. 2220, J. af Ekenstam; L. S. L. S. 2227. D'Orchimont. 2232. J. J. Fredenstam F:m. D. h. Silfverstolpe L. S. L, S. 2236. G. L. af Schmidt, 2243. Dan. Hadorph : L. S. L. S.; 2246. C. A. v. Hedenberg. 2246. S. v. St ahl i L. S. L. S. 2249. B. C. Quiding. 2254. Abr. af Malmborg', L. S. L. S. 2255. Magn. af Pontin: L. S. 2 2 5g. Georg D. af Wählberg, h. s. 2260. Ä. C. af Kullberg. 2262.C. B. Hegardt^ L. S. L. S» 2260. J. v. Lindecreutz. L. S. 2264. Joli. Fr. v. Schincleh L. S. 2265. Carl Magn. af Robson'. Carl R. af Robsahm} L. S, Lt S. 2282. A. R. v. Printzencreutz. L, S. ^41 På Preste-Ståndets vägnar: Carl von Rosenstein, Talman. L, S. Marcus fallenberg. Theol. Doft. Biskop i Linköping, L. N. O. L. S. Carl F, af fingard Theol. Doft. Biskop i Gölheld. N. O. L. S. Joh. Olof fallin. Theol. Docttor, Pastor Primarius L. N. O. L. S. Nils Jac. Anjou. Contr. Prost och Kyrkoherde i Husby och Skedrid. l. s. Olof II. Forsell.
Statsoch Bevillnings-Utskottet: Moses Johanssons, från Vesterbotten, och Änders Nilssons, från Carlstads Län, Memorial, angående vissa förmåner för Gästgifvare i nämnde Län, genom Ränteoch Roteringsfrihet, samt nedsättning i Bevillning m. m. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: 1:0 5 st. Memorialer, af Börje Pehrsson, från Götheborgs, Jonas Gråberg m. fl., från Protocolls-Utdrag. Carlstads, Johan Svenssons från Elfsborgs och Erik Andersson Bångs, från Jemtlands Län, angående afskaffande af Gränse - Tullarne och fri handel med Norrige. 2:0 Olof Jonssons och Anders Larssons, från Elfsborgs, Niis Håkanssons från Kronobergs, Erik Brobergs, från Nyköpings Län, Memorialer, angående planpenningar för Soldat-Torp. B e v i 11 n i n g s -U t s k 011 e t: 1:0 Nils Håkanssons, från Christianstads Län, Memorial, angående minskning i ChartaeSigillatae-afgiften för Testamenten. 2:0 Anders Nilssons, från Jemtland, Memorial, om Rotefrihets-afgift. 3:o Fullmägtiges från Gothland, Memorial, angående nedsättning i Bevillningen. Bevill ni ngssamt Allm. Besvärsoch E k o 11 o m i -U t s k o 11 e 11: Anders Nilssons, från Malmöhus, och Jonas Håkanssons, från Calmar
Maj att välja Jurymän i Munck af Rosenscbölds ställe, var i och för Juryns bringande till det i Tryckfrihetsförordningen bestämda antal ledamöter påkalladt af beholvet; de uppgifna förhållanden, att samina Jurymän likasom tre utaf de af Åklagaren vid rättegårigstillfället den 23 December 1854 utsedde, skulle vara Munck af Rosenscbölds dels vederdeloman och dels uppenbara ovänner, ingalunda blifvit styrkta; Rådstufvurättens protokoll för den 27 Juni 1854 innehölle, att detsamma blifvit uppläst och af parterne erkändt; men någon rättighet för part att medelst tecknande af sitt namn besegla hvad han till en Domstols Protokoll muntligen anfört icke vore honom i lag meddelad; samt slutligen den efter utslaget den 31 Januari 1855 tecknade besvärshänvisning, ehuru i så måtto ofullständig, att den ej innefattade föreskrift om hvad Munck af Rosenschöld hade att iakttaga, derest han, innan besvärstidens utgång, blefve i häkte inmanad, likväl blifvit meddelad å tid, då Munck af Rosenschöld ännu vistades på fri fot, samt okändt var, när han kunde ertappas; ansåg Advokatfiskals-Embetet skäl icke vara för handen att ofvanberörde anmärkningar till åtal emot Rådstugurätten upptaga. Munck af Rosenschöld hade jemväl framstält yrkande om åtal emot Rådstufvurätten i och för dess genom beslutet den 2 December 1854 gifna föreskrift, angående Munck af Rosenscbölds inställelse med tjenliga medel till den 9 Januari 1855, enär något föregående beslut, som stadgade hämtnings påföljd för Rosenschöld, ej blifvit honom kungjordt; hvarjemte Rosenschöld förmenat, stt Rådstufvurätten påfordrat hans hämtning för tidigt, så att Rosenschöld redan den 9 December 1854 blifvit i och för inställelse vid Domstolen fängslad; meri, emedan, hvad hämtningsåtgärden beträffade, Kongl.
Ehuruväl jag anser den framställning, jag gjort, i och för sig tillfyllest talande, så anhåller jag, att få fästa R. St.:rs upmärksamhet på, att Konung Oscar af egna medel gjort upoffringar för ändamål, som snarare kunna räknas såsom allmänna än Hans enskilda. Och ehuru jag icke fullständigt kan upgifva alla de företag Konungen bekostat, än mindre summorna, så torde nedanstående förteckning öfver den del af framlidne Konungen bekostade företag, som äro af mig kända, och som förr alltid betalts af Statsmedel. tillräckligen ådagalägga, att den summa jag föreslår att återgå till den Kongl. Familjen, på långt när icke kan upgå till det belopp, hvartill alla dessa utgifter måste hafva stigit. Konung Oscar har af egne medel utbetalt: l:o. En del af kostnaden för Konungens egen kröning. Den 2 November. 83 2:o. Hela kostnaden för Kronprinsen Carls resa till Holland i och för förlofningen. 3:o. En del af Kronprinsens förmå Iningskostuader. 4:o. Reparationskostnader på Gripsholm. 5:o. Dito på Haga. 6:o. Dito på Drottningholm, 7:o. Dito på Tullgarn efter branden. 8:o. Gratifikationer, Pensioner, Understöd till Milda Stiftelser m. m„ som Konung Oscar öfvertog från Carl Johans stat, och 9:o. Kostnaden för Carl Johans staty. Utan att känna siffrorna, kan en hvar göra sig ett begrepp om den oerhörda summa, hvartill alla dessa utgifter naturligen skall hafva stigit. Dessutom har en numera afliden ledamot af R. o. Ad„ till Ståndets prot. d. 5 Mars 1858, fullständigt utredt, att njuggheten i anslaget åt nnv;de Konungen såsom Kronprins, jemfördt med det som Konung Oscar såsom Kronprins erhöll, besparat Statsverket en utgift af icke mindre än Bil million två hundra tusen riksdaler. Och då denna sparsamhet mot dåvarande Kronprinsen kail betraktas som orättvis och obillig, i anseende till de på senare åren stegrade priser å alla lefnadsbehofver, så finnes, äfven i detta förhållande ensamt, en moralisk pligt för R.
Blifva å riksdag, då öfver hvil ande grundlagsförslag beslutes, t. o. m. ordet: åstundan. Jag får förnya min anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes skilja emellan grundlagsfrågors behandling i allmänhet och behandlingen af sådana frågor, föranledd genom propos:r från Konungen, på det man icke genom 2:ne •frågors sammanblandning må komma till oriktiga beslut. Med Hr Gunther instämmer jag äfven uti den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm., efter fulländad öfverläggning i detta ämne, täcktes låta uppläsa de särskilda förslagen, på det desamma må återkallas i alla ledamöternas minne, så att man icke, i saknad af kännedom om det ena eller andra förslaget, må vara urståndsatt att kunna göra en jemnförelse dem emellan. Hr Gunther: Det sista tillägg, hvarom jag anhöll, bestod deruti, att då i närvar. 56 § af Reg.F. tydligen är bestämdt, att vid den riksdag, då definitivt beslut fattas öfver ett grundlagsförslag, deröfver endast med ja eller nej kan beslutas, men dessa ord blifvit uteslutna i Constit.Utsk:s förslag, desamma der måtte qvarstå af samma skäl, som de influtit uti nu gällande 56 §. Skulle de anses öfverflödiga, skadar det i alla fall icke, att de qvarstå, emedan de innefatta ett förtydligande och man svårligen kan få dessa §§f rör:de behandlingen af grundlagsändringsförslag, nog tydliga, för att undvika de strider, hvartill de alltid gifvit anledning. Gr. Horn, Claes Fredr.: Sedan discussionen fortgått öfver ifrågavar. ämne från den stund, jag afgaf ett förslag till gemensamma tankar derutinnan, har jag blifvit öfvertygad derom, att den åsigt, hvarifrån jag i afseende härpå utgått, delas af mångå, och i hufvudsaken skulle jag vilja instämma uti hvad såväl Hr Dalman som Hr v. Hartmansdorff opinerat; men många skiljaktigheter finnas i detaillerna, och jag finner, att mitt förslag, i hast uppsatt, icke är så qualificeradt, att jag skulle önska, att det blefve hvilande såsom ett grundlagsförslag.
§ 7 Vederbörande kontors och ämbetsmän, som räkna ut löner eller andra inkomster, iakttar dessa kassafonders tillkommande bidrag. Efter varje slutad sjöexpedition skall redogöraren på lika sätt leverera centonalen av sjöavlöningen. Artikel II Om kassans styrelse och förvaltning. § 8 Direktionen har sitt säte vid flottans huvudstation i Karlskrona, där kassan alltid skall befinna sig, består av en ordförande, en föredragande civil ledamot, som utnämns av Oss och tre valda ledamöter. Ordförande är alltid den på stationen närvarande befälhavande amiralen. De tre ledamöterna väljs av flottans samtliga stater i Karlskrona, nämligen två militärer av regementsofficers grad och en pensioner av militär eller civilklassen. Alla underskriver utgående expeditioner i den ordning, vars och ens rang tillkommer. § 9 Vid tillfällen då ledamöternas kommenderingar eller andra laga förfall räcker mer än tre månader äger direktionen att kalla och adjungera andra ledamöter av samma grad, som de frånvarande. Helst de som varit ledamöter tidigare. Så snart den ordinarie återkommer avgår den adjungerande. § 11 Vid varje års slut avgår den ledamot som varit längsta tiden. § 12 Amiralen utfärdar kallelse till samtliga stater i Karlskrona och val av efterträdare sker genom votering med slutna sedlar. Avgående ledamöter kan väljas på nytt så vida de inte undanber sig. § 14 Ingen i styrelsen erhåller arvode. § 15 Ingen i styrelsen kan heller erhålla lån ur kassan, så länge de innehar sin befattning. § 16 Skulle någon ledamot till borgenär avstå sin egendom avgår han genast från direktionen, samma gäller om han blir dömd för neslig gärning vid domstol. § 17 Skulle någon ledamot begått underslev vid kassornas styrelse, eller överträtt detta reglementes föreskrifter tilltalas han vid behörig domstol. Blir han förklarad skyldig upphör han att vara ledamot i direktionen. § 18 Krigsmanskassans betjäning utgöres av den personal, som den av Oss nu fastställda löningsstaten upptar. § 19 Kamrer och sekreterare utnämns av Oss medan övriga tjänstemän tillsätts av direktionen. Tjänsterna annonseras ut i Postoch Inrikes tidningar. Sökande inom verket har företräde framför främmande, om de visat sig ha samma kvaliteter. § 20 Blir någon av tjänstemännen dömd för ärerörigt brott, blir han för alltid skild från tjänsten.
Och då man af Utskottets Betänkande horf, att en Kongl, proposition i detta ämne varit att vänta, ehuru den icke till Ständerne ankommit, så är detta ett ytterligare skäl att närmare begrunda detta vigtiga ämne, för hvars afgörande rätta tiden torde vara då , när den nya Lagen kommer under Ständernes pröfning. Imedlertid är hvar och en skyldig Herr Morath erkänsla, tior den möda han gjort sig att utreda ämnet. Men för närvarande finnér jag intet skäl, hvarföre vi ej skulle antaga LagUtskottets Förslag, ratan att göra någon vidare hemställan till Kongl. Majit; ty det faller af sig sjellt att, om Kongl. Majit redan arnat till Ständerne afgifva en pto - Dtn g Oclöher f, m. position i detta ämne, sa lärer han icke eller underlåta det framdeles, när det blifvit fullständiga, re utarbetadt. Man har sagt att en myndling icke har något gagn af förmånsrättens bibehållande, emedan Förmyndaren ändock kan, den förre till förfång, förstöra allt hvad han sjelf äger. Redan har en värd .Ledamot fästat Ståndets uppmärksamhet på orimligheten deraf, att en Förmyndare, för att skada sin myndling, skulle vilja förstöra sig sjelf. Dertilll vill jag lägga, att en sådan grad af illvilja lika litet kan förekommas, som en Förmyndare kan hindras att stjäla sin Pu. pills egendom. Men vanliga förhållandet blefve förmodligen mindre våldsamma utvägar, uppdigtade skuldsättningar och hvarjehanda bedrägerier. De omyndiga hafva redan lidit så mycket genom myntförsämringen, att det icke vore skäl ytterligare tillskynda dem förluster, genom osäkerheten att återfå det lilla, som af deras Capital kan återstå. Man säger, att Nationens interesse bör ställas främst, och att detta fordrar vidtagande af de åtgärder man här mot Utskottets Betänkande föreslagit. J3g kan icke göra mig annat begrepp om en Nation, än att hon består af irtdividuer, och familier till hvilka de omyndigas föräldrar, och de sjelfva äfven hört eller höra.
Jag vill likväl uttrycka den åsigt, att önskligt vore om åtgärder blefve vidtagna, hvarigenom äboerne komme i en jemn ostörd besittning af hemmanen, hvilket vore fördelaktigt icke blott för dem utan äfven för styrelsen. Man kan lätt inse, att då det är fråga om 140 hemman, hvilka i medeltal äro styckade i -|:delar, så finnas öfver 1000 åboer, hvilkas väl eller vo kan bero på vidtagandet af en sådan åtgärd. Men härvid är dessutom att märka, att den befattning som i afseende på kronohemman tillhör K. Befhide och KammarColhm, tillhör här odelad kuratelet. Det är klart, att dermed äro förenade högst talrika, invecklade och tidsödande göromål, och hur man ställer med en förvaltning af denna beskaffenhet, så blifver det omöjligt att undanrödja anlednir till klagomål från de enskilde som af förvaltningen äro beroende. Jag har endast velat lemna dessa uplysningar, utan att för öfrigt yttra mig hvarken för eller emot Betänk. Gr. Frölich, David: För 10 eller 12 år tillbaka, då jag redan länge varit ledamot af detta lius, var denna samma fråga äfven före. Jag erinrade mig det när jag nu fick Utsk:s Betänk, att läsa, och min öfvertygelse nu som då är den, att om icke ett stort intresse, hufvudsakligen kommande från styrelsen öfver den skatt som dessa hemman erlägga, hade lagt sig emot hvad åboerne begärt och skäligen bordt få, så hade saken längesedan varit afslulad. Då nu ötslcs majoritet ansett det nödvändigt att aflåta en särskild underd. skrifvelse till K. M., vill jag, utan att tilltro mig förmåga att bedöma saken i alla dess invecklade förhållanden, likväl, då en ledamot, som varit ordf:de i styrelsen, förklarat saken vara af kinkig natur, endast understödja Utsk:s förslag, och jag finner mig ej föranlåten till ett motsatt förfarande derföre alt det 11. PresteSt. afslagil Betänk., eller derföre alt en eller flera ledamöter upträdt och instämt i yrkande på en åtorremiss.
Jag förmodade att förhållandet var sådant som Hr Ridd.Secretrn uppgifvit, och anhåller jag att få uppläsa den reservation, som finnes bilagd Utsk:s utlåt., hvilken jag för min del ville tillstyrka R. o. Ad. att bifalla. Den är af Hrr Friherrarne Hamilton, von 4 aS Den »7 Januari. Kraemer och Leijonhufvud, Hrr Aminoff, Tornerhjelm, von Rosen och von Stahl, Hrr Biskopen Butsch, Professoren Retzius, Proslarne Gumaelius, Bergqvist, Laliin och Sylwan samt Hrr Åbom, Gustafsson, Wijk, Pousette, Engström och Wallander, hvilka alla antagit och såsom sin särskilda mening åberopat et t af Utsk:s afdelning afgifvet förslag till betänkande, så lydande: ’’Utsk. har, genom sitt förut afgifna betänk., ingalunda anlydt den åsigten, alt Stockholms siad holde betagas all ersättning för nötningen af broar, quaier och hamnskoningar, <lu tunga kärl och faslager derå uppläggas, utan är det af Utsk. framställda förslaget hufvudsakligen grundadt på det förhållande, som Utsk. funnit vara ådagalagdt genom det åberopade utlåt, af särskilda comiterade, nemi. att den ifrågavar. afgiften icke utgår ensamt till brooch quai-byggnaders underhåll, ulan äfven till andra ändamål af den beskaffenhet, att trafikerande, som icke tillhöra Stockholms stad, icke borde med afgift dertill belastas.
Såsom skäl för bibehållande af nu gällande lag om oäkta barns arfsrätt har blifvit anlördt: att då familjen utgör grunden för samhället, men sjelf grundlägges af äktenskapet, måste ett fullständigt åtnjutande af familjerättigheter, hvaribland arfsrätten är kanske den vigtigaste, tillkomma endast dem, sorn genom en af lagen erkänd Lag-Utskottets Betänkande J\s 69. 5 äktenskaplig förbindelse blifvit medlemmar af familjen: att en kristlig stat måste anse äktenskapet för familjens sedliga grundval och derför ej kan, med bibehållande af sin kristligt sedliga natur, tillåta att lagen förklarar oäkta barn lika berättigade till arf som de äkta: att stora skandaler skulle föranledas af en lag, som tillerkände oäkta barn större arfsrätt än som i förutnämnda lagrum blifvit bestämd: samt att den utvidgade testamentsrätt, som nu är i vår lag medgifven, skulle göra den ifrågakomna lagförändringen öfverflödig Dessa skäl anser jag icke vara öfvertygande eller gällande mot dem, som här ofvan blifvit antydda samt ytterligare från rättvisans och mensklighetens synpunkt kunna anföras till försvar för oäkta barns rätt till arf efter sina föräldrar. Det må icke bestridas, att familjen är en grundval för samhället och att äktenskapet utgör ett vigtigt moment såsom grund för familjen; men deraf följer icke ovilkorligt alt äktenskapet ensamt grundlägger arfsrätten -och att denna icke må kunna grundas på blodsförvandtskap, äfven då de föreskrifna äktenskapliga formerna icke blifvit iakttagna Detta vore icke allenast hårdt och stridande mot menniskokärlekens fordringar, utan äfven orättvist; — och rättvisan är en af samhällets vigtigaste grundvalar, ja kanske den vigtigaste, hvars rubbande eller undanrödjande ofelbart skall föranleda hela byggnadens fall. Det samhälle, der rättvisan och menuiskans ädlare känslor icke i lagen och samhällsordningen hafva sitt uttryck, utan äro i väsendtliga delar förbisedda, saknar ett af de hufvudsakligaste vilkoret) för sitt framlida bestånd.