Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förekommer mig som StatsUtsk. icke skulle tagit i vederbörligt betraktande, alt ett land, sådant som Sverige, icke allenast behöfver hästar, försedde med hastig rörelse och uthållighet, passande till remonler för cavalleriregemenierna, utan äfven så beskaffade hästar, hvilka, utom härdighet, äga styrka och äro tjenliga till vagnsoch landtbrukshästar. Vid flera föreg:de riksdagar har fråga blifvit väckt om vidtagande af åtgärder för att upphjelpa den Svenska hästafveln, med afseende på sistnämnde hästslag. I allmänhet har man ej haft grunderne för hästculturen nog utredde; af en och samma materie eller häslrace kan man ej på en gång erhålla de olika behofven fyllde. T. ex. af ett och samma stuteri kan ej frambringas både remonler och landtbrukshästar. Helt olika har man gått tillväga i ett land, som ofta åberopas, nemi. Preussen. Delta land har nemi., enligt officiella underrättelser, från England hemlat 80 ston af en race särdeles passande till vagnsoch landtbrukshästar, och köpesumman derför uppgår icke pä långt när till hvad ett vida mindre antal fullblodshästar skulle kostat. Således förefaller det mig ganska lämpligt att Stuteristyrelsen inskränkt sina anspråk så mycket som möjligt, enär fråga torde varit att ieke uteslutande fästa sig vid fullbodshästar, utan äfven vid andra hästar. Dessutom torde styrelsen hafva besparingar att lägga till den begärda summan. Jag yrkar vördsamt återremiss af denna punkt. Hr von Troil: I anleda, af hvad Frih. Cederström yttrat, tager jag mig friheten upplysa, att något anslag af R. St. för stuterierna icke blifvit begärdt sedan 1828 års riksdag, då R. St. beviljade 11,000 r:dr, och att jag för öfrigt skulle tro det vara vida bättre att göra inköp af hästar, efter längre mellantider, till större antal på en gång, än att oftare inköpa ett mindre antal, då de s. k. fanx frais alltid blifva större.
M. komma att afgå, ehuru än saken må, afgöras i de öfriga begge Stånden, Jag yttrar mig således icke nu med afseende pä sakens utgång, utan blott för att söka minska tyngden af förebråelserna emot sista riksdags Ständer, och för att visa huru lättsinnigt man användt detta äfflne till medel att uppröra sin - Uc» 15 November f. m. »49 ijena. Då soldatens underhåll in natura ålegat roten åtminstone indirecte, nemi. genom soldaten, så bjuder det öfverklagade beslutet ju endast' en förvandling till penningar af hvad förut utgjorts in natura; och lika som Ständerna gemensamt med Konungen, eller ensamma, kunna stadga, att jordeboksräntorna skola för alltid eller på viss tid utgå med penningar efter faststäldt pris, samt 3 Stånds beslut härom gör tillfyllest, ser jag icke något hinder, att ju 3 Stånd, på satt som nu skett, kunnat för i5 år förvandla den nu ifrågavar. afgiften från naturaprestation till utgörande med penningar. Gr. Posse, Arv.: Stånd redan bifallit betänk., och frågan altså kommer att förfalla, hade jag icke ämnat att yttra mig deri, så vida jag icke funnit af discussionen, att frågan af samtliga talare, som deri yttrat sig, blifvit ensidigt betraktad. Man vill anse frågan såsom en beskattningsfråga och påstå dess afgörande i bevillningsväg. Detta yore fullkomligt orätt, ty man förbisåge då 80 § Reg.F., som säger, att knektecontracten icke kunna ändras, utan enligt beslut af Konung och Ständer gemensamt; och utan ändring i contracten kan det icke bestämmas, att afgiften skall utgå i penningar i stället för in natura. Jag anser altså, att frågan icke kan anses såsom bevillningsmål. Hvad åter angår beslutet vid sista riksdag, vill jag deröfver alldeles icke fälla något hardt omdöme; ty frågan är verkligen ganska tvistig. Tillämpar man 80 §, så tror jag, att man bör komma lill det resultat sorn sista Ständer, att nemi.
De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse väl bevågen. Datum ut supra. OSCAIt. C. E. Gunther. Transsumt af Protokollet öjver Justilie-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stals-Rådet å Stockholms Slolt Thorsdagen den 72 Februari 1857, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stals-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råderi: (Vallensteen, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almquist, Friherre af Ugglas. Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern uppläste till justering förslag till Kongl. Majits under nedannämnde dagar beslutade Nådiga Propositioner till Riket Ständer, nemligen: 2:o den 8 September 1856, angående rättighet för Fanjunkaren vid Kronoarbetskorpsen, Kornetten Anders Johan Enström, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; Enligt Stats-Rådets hemställan täcktes Kongl. Majit dessa Nådiga Propositioner, sådana de finnas detta protokoll bifogade, godkänna. Ex protocollo F. Edelstam. Kongl. Maj:Is Nådiga Skrifvelse N:o 68. 13 *Vo CS$. Alik. lill Exp.-Ulsk. ilen ll Mars 18S7, kl. 6 e. m. KONGL. MALTS Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående gjord underdånig framställning um Statsbidrag för anläggning uf' kanal mea bassin emellan staden Carlstad och dess hamn vid Kanikenäset; Gifven Stockholms Slott den 15 Februari 1857.
Styckekruts-rillwerkningen har i de nya kontrakten blifwit till beloppet nedsatt; hvaremot, och dä under sednare arén ökad gruswcbrytning, odlings företag och serffilte anläggningar gjort större tillgäng ä Bergskrut behöflig, tillwerkningen af denna krutsort, som efter förra kontrakter utgjorde 2,355 centner och redan genom Konh. Breftvet den 13 Januari 1837 tillökades med 500 centner, nu blifwit bestämd till 3,500 centner. Priset ä det krut, som frän Kronans förräd försäljes, har förblifwit oförändradt. Armeen har i wänlig ordning warit till wapenöfningar sammanWc>pe,wsdragen. Sedan Rustoch Notehällarne wid de indelte Kavalleri-och Jnfanteri-Regementerne frän 1841- ärs början befriats frän Patzevolans-afgifren till Ryttarens och Soldatens personella underhäll och ftukwärd under möten och mönstringar, hafwa kostnaderna derför blifwit bestridda utaf det wid sednast förflutna Riksdag dertill serffilr anwisade anslag, eller den sä kallade Nya Mötesfonden. För att anskaffa mötesbehofwen till billigare pris än som kunnat erhällaö genom anwändande af förut brukligt anffaffningsfätt, hafwa wid re - Np mötesplats. gementerne blifwit inrättade Provianteiiugö-Direkcioner, för hwilka serstilt Instruktion blifwit utfärdad.
Enär nu detta pris ytterligare fallit delta är, och man kan förutse, att levereringarne under denna vinter blifva lika betydliga och måhända mera betydliga än under de förra, sä lär Slalscont. för närvar, myckel besvär utaf en mängd spanmäl, sorn icke kan i magasinerue rymmas eller skötas, och följaktligen är icke Statscout, någon part, som yrkar pä en större förhöjning i markcgängsprisen i de provinser, der spanmäl kan komma att inlevereras, tili följd deraf att priset blifvit bestämdt utöfver hvad skäligt är; hvaremot och om ej rättvisan städse föresväfvade K. Kammarcoll. , man skulle kunna säga, att K. Kammarcoll. helst skulle vara benäget att bestämma markegängsprisel högt, såsom inverkande fördelaktigt pä löntagarnes villkor. Det. kan oj förutsättas, att något sådant i ringaste män inverkat pä K. Collegii beslut; men om det är fråga om hvilkendera, Kammarcoll. eller Slalscont. här är part, sä torde Kammarcoll. kunna snarast sägas vara det, ehuruväl Stalsconl. under samma åsigt äfven sä kan anses. Jag tillstyrker likväl icke antagande af den 1 punkten af Ctsk:s förslag, enär jag anser, att K. Kammarcoll. ensamt kan lika väl bestämma markegängsprisel, som nämnde Collegium i förening med Stalscont.; men jag har endast anfört det föreg:de, för alt lemna upplysning om orsaken till förslagets tillkomst. Frågan om förbud För Kammar-advocatfiscalen att yrka förhöjning af en utaf deputerade i länen vidtagen prisheslämmelse, då priset motsvarar eller öfverstigcr medium af de värden, som för samma räntepersedel finnas upptagne uti de till ledning vid murkegängssältningeu i författningsenlig ordning inom di - lä
Emellertid har tillräckligt antal Remonter till Cavalleri-Regementerne förefunnils; hvilket förhållande jag hoppas kommer att fortfara, om den håg för Hästafveln som redan visat sig bibehålles. Fårafveln har deremot tilltagit, dels af den orsak, att desse kreatur under nästförflutne torra somrar bättre trifvits, dels ock emedan ull blifvit — 12 — ■en mera allmän handelsvara. Vid de flesle större egendomar äro Schäferier anlagde, och enligt Contract-Comileernes uppgifter funnos förlidet år, oberäknade Allmogens får vid llerregårdarne, i3,83c) stycken får, af mer och mindre ädel race; och för skötandet af dessa samt behandling af ullen, hafva Possesionater dels sjelfva skaffat sig besked å utländsk ort och dels derifrån hemtat Schäferi-Föreståndare, samt varit betänkte på att anskaffa Ull-sorterare. Föga uppmuntrande har likväl Ullafsättningen hittills varit. Större fördelar i afseende på Ullförsäljningen hade man påräknat genom den i nåder tillåtne Ullmarknaden här i Staden; men hittills hafva endast någre få köpare infunnit sig och Schäferiägarne rest härifrån mindre belåtna, efter att antingen till nedsatt pris, bestämdt af i å 2 köpare, hafva afyttra t sin vara, eller ock densamma magazinerat. På det ej dylika tilldragelser skulle nedsätta lusten för Schäferi-handteringen, hafva öfverläggningar förevarit angående anläggning al antingen Klädes-Fabrik, Ullspinneri eller Ull-Magazin någorstädes i Skåne och Schäferiägarne inom begge Länen utfärdat lista för Actie-teckning; men någre afgörande beslut äro ännu icke fattade. Hof-Marskalken Grefve Bark och Kammar-Herren Knorring hafva emedlertid inköpt och här i staden uppsatt en Spinnmachin för Kam-ull, hvilken likväl ej hittills blifvit satt i gång. Skogarne. Tillgång härpå finnes egentligen vid större egendomar, både till husbehof och afsalu.
Komiterade ansett sig ega grundad anledning att föreslå dess inköpande; — hvarjemte, såsom skäl till de föreslagna utgifterna för åskledare och vattenledning, blifvit anfördt, alt, då tredje våningen of National-museum dels är försedd med takbelysning genom lantcrniner, som hafva sin utsträckning öfver större delen af byggnaden, dels står med de två öfriga egentliga våningarne i omedelbar förbindelse genom det stora öppna trapphuset, hvadan byggnaden icke för faran of eldsvåda å vinden kan på vanligt sätt bevaras genom brandbotten brandkupor och jerndörrar, Komiterade ansett af synnerlig vigt att andra åtgärder blefve vidtagna, för att, så vidt möjligt, mot eldfara skydda de dyrbara och i flera hänseenden oersättliga samlingar, som vore ämnade att i Museum inrymmas; — och hafva Komiterade, som i sina beräkningar upptagit innanfönster för de i byggnaden varande arbetsrum, deremot förmält, alt någon utgift för anskaffande af dylika fönster i salarne och gallerierna icke blifvit uppförd, emedan dessa rum ansetts skola, äfven utan dubbelfönster, under den kallare årstiden erhålla en lör sådana lägenheter tillräcklig uppvärmning genom derinom anbragt värmeledning; kunnande, i händelse dock anställda försök med värmeapparaten skulle ådagalägga, att innanfönster i nämnda rum blefve nödvändiga, den för della ändamål erforderliga koslnadssumma, beräknad tili Tjuguett Tusen Riksdaler, likväl, enligt Komiterades tanke, icke behöfva att vid innevarande riksdag anvisas. Hvad beträffar företrädet hos det första oller andra af de framställda båda förslagen, hafva Komiterade, utom hvad redan är i sådant afseende anfördt, hufvudsakligen yttrat: att, då de lii! uteslutning ur Museibyggnaden allernatift ifrågasatta samlingar, nemligen Lifiuslkammarens samt Kongl. Bibliolhekets, vore hvarandra både till innehåll och utsträckning så olika, att åt de förra lätt nog, men åt de sednare endast med största svårighet en passande lokal kunde anskaffas, i händelse de blefve ur National-museum uteslutna, det första förslagets antagande onekligen skulle medföra den fördelen, att
Likaledes liar Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den 3o November 1819 förklarat sig hafva funnit det vara af högsta vigt förhandhafvande! af ordning, inom det vidsträckta Länsmans Districtet i Jemtlands Län, sorn utgjordes af Brunflo Tingslag med Östersunds Stad, att en särskild Länsman Liefve antagen för den del deraf, sorn utgöres af Östersunds Stad samt Brunflo och Marieby Socknar, och fördenskull i nåder tillåtit att denna Länsman skulle af Andra Ilufvud-Titulns Besparingar erhålla en Extra Lön af 4o R:dr årligen; och tillstyrker Stats-Utskottet att detta Lön-belopp må å Stat upptagas. Sedan Lands-Ge valdigern Ahlström i Jönköpings Län, som på Indragnings-Staten för Länet årligen njutit 00 R:dr indeldt Lön samt 10 R:dr Contant, med döden afgält samt anmäld blifvit nödvändigheten för bestridande af de göromål, som tillhört denna Landt-Stats-Betjent, att ännu en Enspännare, utom deli förut på Länets Stat uppförde, finge antagas, med lika Lön söm för denne och Cancelli-Vaktmästaren blifvit anslagen; så har Kongl. Majit uti Nådigt Bref till Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats »Conto! ret, af den 10 Junii 1817, bifallit, att en Enspännare, utom den förut varande, finge i Jönköpings Län antagas, med lika Lön eller 70- R:dr med derunder inbegripne 7 Tunnor Spannmål och aflonirigen utgå af Besparingarne på Riks-Statens Ån - Stats-Utskottets Bctänkanden. i3o(j dra Hufvud-Titul; sedan denna tillökte Enspännare blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder för nödig ansedd, liar Utskottet trott sig böra föreslå, att deli till vanligt belopp beviljade Lönen må på ordinarie Staten erhålla anslag. Uppå Landshöfdingens i Kronobergs
Hafva nu dessa egendomsegare ansett med sin fördel förenligt att lägga hemmanen under eget bruk, så är också helt naturligt att de ikläda sig de olägenheter, som derifrån härflyta. Om de missräknat sig sä är det deras eget fel och icke det allmännas. För öfrigt får jag äran nämna alt, med undantag för Rotebro och Fittja, äro afgifterna icke serdeles höga. Det betalas t. ex. vid den stora stråk-vägen mellan Slockholm och Upsala icke mer än 12 Ridr biko för hemman, och i allmänhet äro afgifterna mellan 6: 32 och 2^ Ridr, ja ett helt härad inom milt län erlägger endast 3 Ridr biko. Om R. o. Ad. skulle återremittera detta Betänk, på grund af det förslag, som den siste värde talaren framställt, så hemställer jag till honom, huru Utsk. skall, med anledn. af detsamma, kunna vidtaga någon åtgärd, då ingen motion härom blifvit framställd. Skall den värde talarens förslag röna någon framgång, så måsté han om sådant låter sig göra, först derom väcka motion, ty Utsk. kan, så vidt jag begriper, icke befalla sig med annat än hvad^om blifvit motioneradt. Då Utsk. således icke kan vidtaga någon åtgärd i anledn. JO Den 1 Juni. af del vackla förslaget, så får jag fortfara i min anhållan om afslag på Utsk:s hemställan i denna punkt. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: I likhet med flere föregående talare anser äfven jag att någon förhöjning i skjutslegan icke bör ega rum vid de gåstgifvaregårdar, der entreprenad icke kunnat åstadkommas. Hvad åter beträffar sådane gåstgifvaregårdar, der skjuts-entreprenader äro inrättade, är förhållandet väsendtligt olika. För förhöjning i skjutslegan från dessa tala mänga skäl, då jag deremot icke kan finna mer än ett enda, som talat emot en sådan förhöjning nemi. den ökade statsutgiften i reseersättningar. Då detta Betänk., såsom jag tror mig veta, är afslaget af 2 Stånd, lärer icke vid denna Riksdag någon skjutsförhöjning komma till ständ.
Mot ja-propos:n har jag för min del intet alt anmärka, roen skulle Hr Frih. o. Landtm, finna alt R. o. Ad. har med ja besvarat den framställda frågan, så nödgas jag anhålla om votering och ber då om att votering måtte få ega rum om contraprnpos:ne, på det mitt förslag ora jernbanans utsträckning lill Mälaren, älven må komma under votering. Då härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, ånyo hemställde, om R. o. Ad. behagade godkäuua det sednast uplästa förslaget till voter:spropos., ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig (inna att ja varit öfvervägande. Sedan härvid Gr. Hamilton begärt votering upläsles till justering och godkändes följande voter:spropos.: Den, som godkänner det nyss uplästa förslaget till votering, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, kommer, med bibehållande af ja-propos:n uti nämnde förslag, nej-propos;n deri att erhålla den lydelse alt R. o. Ad. bifaller att garantien beviljas för jernvägens utsträckning till stranden af sjön Mälaren. Uppå sedermera af Gr. Gyldenstolpe gjord begäran blef denna voler:spropos. ånyo upläst, hvarefter Gr. Lagerbjelke anmälde sig ocb yttrade: Då i den uplästa voter:spropos:n den förut upgjorda åberopas, så anhåller jag att båda i ett sammanhang måtte upläsas. Sedan äfven den sålunda begärda förnyade upläsningen försiggått, företogs voteringen om den i hnfvudsaken föreslagna vo - 488 Den 27 Augusti e. m. ler:spropos:ns godkännande, och funnos vid voteringens slut, rösterne hafva utfallit med Ja — 40. Nej _ 97. Till följd häraf uplästes och godkändes följande votenspropos. i hufvudsaken: Den, som hifaller att R.
Landshöfdinge-embetet i länet härå tillstyrkte nådigt bifall, hvarjemte och enär bostället icke vore användbart till bostad för Länsmannen samt dennes inkomst deraf, om detsamma med åbyggnader försågs, skulle blifva ingen eller åtminstone högst obetydlig, men bostället sannolikt kunde med fördel för indelningsbafvarens räkning på 30 år utarrenderas utan åbyggnader, Landshöfdinge-embetet föreslog, att en sådan åtgärd finge vidtagas eller ock att bostället måtte förklaras böra återgå till Statsverket samt för dess räkning utarrenderas, med skyldighet för arrendatorn att förse bostället med lämpliga åbyggnader i enlighet med hvad vid ny laga syn kunde varda bestämdt; att Kammar-kollegium och Stats-kontoret uti deras ofvan åberopade underdåniga utlåtande af den 30 Januari 1857 jemväl tillstyrkt befrielse för Ahlbeck från byggnadsskyldigheten samt att hemmanet, med dess upphörande såsom bohemman för Länsmannen, finge för Statsverkets räkning genom Kammar-kollegii försorg utarrenderas, äfven utan byggnadsskyldighet för blifvande arrendatorn; — samt att Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 11 Augusti 1857 förklarat, att enär, enligt hvad upplyst blifvit, afoch tillträdessyn å bostället stora Isie då ännu icke blifvit hållen emellan Ahlbeck och hans efterträdare i länsmanstjensten, nuvarande sökanden Hultberg, Kongl. Maj:t icke ville för tillfället utlåta sig om den af Ahlbeck sökta befrielse från honom åliggande byggnadsskyldighet, och att, vid det förhållande att Hultberg hade förklarat sig vilja bostället tillträda, Kongl. Maj:t funne den väckta frågan om detsammas indragning till Statsverket hafva förfallit.
Uti betänk, heter det på 5:té sidan : ”Som tillverkningskostnaden för hvarje kanna brännvin ■"blir relativt högre för de mindre pannerymderna, samt ”större delen af brännvinsbrännare, i följd af det mindre ”värdet å den jord de innehafva, äro nödsakade att för de”ras brännvinsbränning begagna en mindre pannerymd, baf”va Utskm trott billigheten fordra, att brännvinsbrännings”afgiften för enkla pannor från och med 20 kannors rymd ”och derunder minskas med 5 proc. för hvarje enhet i brännvinspannans kannerymd.” Pag. 9 §. 6 stadgar: ”På landet ”vare 2:11c eller flere åboer å samma eller särskildta herneman, hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom ”samma socken och högst på en mils afstånd från hvarandra belägna, obetaget alt, emot samfäldt erläggande afdén ”på gemensamma brännvinsredskapen belöpande brännvins”bränningsafgift och behörig anmälan, deras brännvinsbrän”ningsrättighet utöfva med en gemensam panna på den af Den 37 Juni f. m. ”dessa lagenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock ”aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymdcn.” Härigenom har allmogen erhållit! 2tne förmåner: den ena, att den, sorn bränner med mindre panna, erlägger mindre afgift, än den större i förhållande till rymden måste erlägga; och den andra, som består deruti, att om några vilja bränna med större panna, kunna 2tne eller flere förena sig om en sådan. Derigenom hafva de smärre jordbrukarne blifvit betydligen gynnade. Följden blir utan tvifvel den, att de blifva ensamme om brännvinstillverkningen i landet, och alt fabriksbränningen och konstbrännerierna komma att alldeles förqväfvas och upphöra. Huruvida det kan vara nyttigt för landet, lemnar jag lill Ståndet att bedömma. För min del måste jag afstyrka det, såsom, i min öfvertygelse, af ett högst skadligt inflytande för landet i allmänhet. Jag förenar mig således i anhållan om återremiss af betänkandet.
Ceder skot) och Jonas Andersson: att bördsrätten ej allenast i stad utan äfven å landet måtte helt och hållet upphöra samt således allt hvad lag och författningar rörande samma ämne innehålla, varda kraftlöst förklaradt; och bar Herr Dalman i förening dermed yrkat, att så beskaffade förändringar mätte ske i 6 Kap. ] § Jorda-Balken, 4 Kap. 5 § samina Balk samt Kongl. Förordningen den 21 Mars 1835, som, då bördsrätten borttages, kunna blifva behöfliga i afseende på utöfningen af viderboendes och nabos samt egares af frälse-ränta och frälse-skattejord, genom berörda lagrum och författning medgifna, lösningsrätter, hvilka, efter motionärens åsigt, böra bibehållas; af Herr Boos: att nabos rätt att lösa såld fastighet i stad deremot måtte upphöra; af Riksdags-fullmäktige Samuel Odman, Joha?i Persson och P. F. Mengel: att den lösningsrätt af frälse-skattejord, som är medgifven den, som räntan eger, i det fall att jorden säljes utom börd, jemväl måtte upphäfvas; af Herman Öbom: att skyldemans rätt till börd af jord å landet måtte inskränkas till sådan jord, som omedelbart fallit i säljarens hand, och hvad 3 § 5 Kap. Jorda-Balken innehåller om bördköpt jord följaktligen upphöra att gälla; äfvensom att 11 § i samma Kap. måtte så ändras, att den, som bördar, må blifva skyldig gälda säljaren ej allenast den nödiga, utan äfven den nyttiga kostnad, han å jorden och för dess skull gjort; af Anders Jonsson: att rätt till börd af såld jord å landel ej mätte få ega rum efter det fem år förflutit från den dag, köpet afslutades och köpebrefvet utfärdades; af Anders Eriksson: att det, med ändring af 5 Kap, 6 § Jorda-Balken, måtte stadgas, alt bondeman skall med ed vita, alt han ”utan list eller vinningslystnad, samt med fullt uppsåt att egendomen behålla, densamma bördar”; och slutligen af Johannes Andersson: att till stadgandet i 5 Kap. 1 § Jorda-Balken, att börde-skilling 4 LagUtskottets Betänkande N.o 12. skall i Rätten nedsättas i det mynt, som i köpebrefvet står, malte göras ett tillägg af denna lydelse: ”eller sådant mynt, som i all män uppbörd och handel är gällande.” Derjemte har Utskottet utaf det utdrag af Ridderskapet och Adelns protokoll,