Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende så väl härå, som å hvad i öfrigt under frågans behandling förekommit, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, dels eD författning om förlagslån af följande lydelse: ”Med upphäfvande af hvad om förlagslån och förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt nu är genom särskilda författningar stadgadt, förordnas, som följer: § 1- Gifver någon förlag i penningar eller varor att dermed drifva jordbruk, bergsbruk, abrik, handtverk eller fiske, och vill det förlag inteckna, varde afhandling derom upprättad med namn, dag, årtal och vittnen under. I den. afhandling skall uppgifvas såväl försträckningens belopp och dess egenskap af förlag för viss uppgifven rörelse samt vilkoren för återbetalningen, som ock stället för rörelsens drifvande eller, om förlaget åt fiskare lemnats, dennes hemvist; och må inteckning icke fastställas, utan att förlagstagaren i handlingen sådant uttryckligen medgifvit. § 2. Förlagsgifvare ege, der afhandlingen efter nästföregående § upprättad är och intecknad blifvit, att åtnjuta så stor vinst af förlaget, som han betingat, ändå att den öfver sex för hundrade om året stiga skulle. § 3. Räkning öfver intecknadt förlag skaij för hvarje år inom tre månader efter dess utgång förlagstagaren af förlagsmannen bevisligen tillställas. Är räkningen förlagstagaren vederbörligen tillställd, och har han ej, inom tre månader sedan han den mottog, antingen tillsagt förlagsmannen, att räkningen ej godkännes, eller ock klander derå instämt, vare då räkningen lika utmätningsgild som förfallet skuldebref. § 4. Afhandling om förlag intecknas hos den Rätt, inom hvars domvärjo den rörelse drifves, för hvilken förlaget är gifvet, eller fiskare har sitt hemvist, och intages i pro - 36 ExpeditionsUtskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, Jfs 95. tokollet angående bouppteckningar, morgongåfvobref samt afhandlingar om lösöreköp. I öfrigt skall angående förlagsinteckning tillämpas hvad om inteckning i fast egendom stadgadt är. § 5.
Borgare-Ståndet, som för öfrigt gillat Utskottets förslag till berörde stadgande, bar dock i så måtto förändrat detsamma, att orden: ”emot den möjligen lägsta ränta,” blifvit utbytta emot uttrycket: ”på möjligen billigaste vilkor.” Ehuru Utskottet anser sig icke ega anledning förutsätta en sådan tydning af ofvan anförda stadgande, som i den hos Ridderskapet och Adeln deremot framställda anmärkning förekommer, finner Utskottet sig likväl, enär nu fråga endast är om en redaktious-förändring, böra tillstyrka; att sista meningen af merberörde stadgande må erhålla följande lydelse: ”samt att Fullmäktige, såvidt af deras tillgöranden beror, böra söka att på de för Riksgälds-kontoret mest fördelaktiga vilkor erhålla de medel, som måste upplånas. ” Stockholm den 29 November 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Nov. 1854, kl. 9 c. m. Memorial, med förslag till reglemenlariska stadganden, angående några, vid uppgörandet af förslaget till Riksgälds-konlorets Reglemente, af Rikets Stunder ännu icke slutligen behandlade ämnen. (R:gs Afd.) Vid afgifvandet af de, Rikets Ständers granskning och fastställelse utaf StatsUtskottet underställda, förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, har Utskottet måst förbigå några §§, i anseende dertill, att på deras lydelse inverkande frågor då ännu icke voro af Rikets Ständer slutligen behandlade. Dessa frågor hafva dock numera blifvit afgjorda, hvarjemte Rikets Ständer, efter berörde förslags uppgörande, fattat åtskilliga andra beslut, hvilka föranleda nya stadganden i samma reglemente.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkeu erinrade, att dess förut afgifne förklaring endast innehöll en framställning af det skäl, på grund hvaraf Hans Excellence, enligt sitt begrepp om Grundlagens ordalydelse, ansett någon annan proposition å ExpedilionsUlskotlets Memorial icke kunna göras, än att det lades till handlingarne; men deraf följde icke, att Hans Excellence tilltrodde sig att fälla något omdöme öfver den mer eller mindre vigligheten af de öfrige RiksStåndens beslut, hvarom det lika litet tillkom Hans Den ii Februarii f. ra. Excellence att ingå i någon pröfning, som det vore öfverensstämmande med grannlagenheten och aktningen för MedStänders beslutande rätt att vägra en proposition, som endast innefattar ett erkännande af denna beslutande rätt i förevarande fråga; och vore det af sådan anledning som Hans Excellence ansåg sig icke kunna vägra den utaf Grefve af Wetterstedt yrkade framställningen. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Jag kan ej förstå annat, än att Ridderskapet och Adeln bör uttala en egen bestämd opinion om tiden för nästa Riksdags utsättande; och att Ridderskapet och Adeln ej kan bifalla hvad de öfrige tre Stånden i detta hänseende beslutat, följer klart af Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran att framställa proposition på annan tid, än inom loppet af år i833. Det återstår således endast alt besluta sig för någon dag inom detta åretal, och, som här synes vara brist på alternativer för propositionerne, får jag vördsamt föreslå tidens utsättande till den i5 Januari i833. Friherre Cederström: Då fråga nu uppstått om tvenne contra-propositioner, nemligen Grefve af Wetterstedts och Herr Cederschjölds, lärer ej annan utväg vara öfrig, än att contra-propositionen genom votering bestämmes; och derom får jag Den ii Februari i f. ni. 2l5 anhålla, för alt icke ännu ytterligare utdraga tiden med en onyttig discussion. Herr Hjerta:
Det såg jag vid bordet. — Det tror jag är ett misstag. Han är bara mycket sjuklig och litet retlig, det talade hon om. De komma visst hädanefter att äta på sina rum. Baden söka honom. Hon kommer i alla fall till mig om förmiddagarna, så det är lika roligt det. Jag tror inte han vore något vidare trefligt sällskap för dig, så det är ingen förlust. Och i alla fall, om eftermiddagarna har jag ju dig, och då vill jag inte ha någon annan, tillade Maja med den uppriktigaste egoism. De syntes ej till på middagen, men följande morgon vid tiotiden knackade madame med ett hvitt parasollskaft på deras salongsfönster. Maja satt i soffan och läste. Hon flög upp. Hon var så rädd, att knackningen skulle väcka Robert. Nej, nå det var för väl! Hon gick ut i trädgården, och de slogo sig ner i de låga, djupa korgstolarna, som stodo där. Robert hade sagt till Maja, att hon ovillkorligen skulle presentera sig, och hon kände sig mycket olycklig, innan denna ceremoni var öfverstökad, på så sätt att hon räckte fram sitt kort till fransyskan med ett förläget: — Tillåter ni? — ’Madame Marie Stål’. Det är ett bekant namn, madame de Stael. — Nej, det är inte alls så. Marie Stål. — Hon uttalade namnet mycket långsamt och tydligt. — Jag skall väl också presentera mig. Voilà ma carte! Mon dieu, quelle étourderie! Jag har tagit min mans kort. — Comte Horace de Brachet. — C’est ça, ni känner namnet, inte sant? Det är den yngre grenen af den hertigliga familjen d’Albège. När den gamle hertigen dör, han har ingen son, blir mr de Brachet duc d’Albège. Maja var så ung, att hon rodnade af förtjusning vid tanken på att hemma tala om att hon kände en blifvande hertiginna. Det hade hon ändå inte väntat. De pratade mycket trefligt tillsammans, och Majas blyghet försvann allt mer och mer. Hon hade berättat för sin gäst om den märkvärdiga likheten med tant Eva och talat om flere af hennes många roliga infall. Madame gouterade dem mycket och ville också höra om den öfriga familjen, isynnerhet om Majas mor.
Friherre af Nordins, Carl Johan, den 6 dennes på bordet lagde, Motion, att Saltpeter-medlen må, på ett för Fondens framtida Den 9 November. bestånd ändamålsenligt sätt, genom utlåning af de, öfver behofvet, disponible medlen, göras fruktbare. Ut Supra. Ilögloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan ~ till xi örn aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Söndagen den 9 November. Plenum klockan haf till 5 eftermiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet bos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 7 November i8a3. S. D. Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets ej mindre den 23 sistledne Augusti under N:o 49 afgifne, samt den 2 der - Den g November. påföljde September eftermiddagen på bordet lagde Betänkande med generelt förslag till Reglementariske Stadganden för de särskildte Afdelningar af Banco-Disconten, sorn böra inrättas för Rikets Vestra och Södra Landskaper ; än ock den 3o sistledne October under N:o 65 meddeldte, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande gilla, likväl ined iakttagande af följande förändringar: 1:0. Att den af Utskottet åt Riksens Ständers Revisorer uppdragne befattning i händelse af en möjligen nödig ansedd temporaire tillökning i den,'efter fördelning af Diseont-Creditivet, förslagsvis bestämda utlåningssumma för hvart och ett af DiscontVerken, borde i stället åt Herrar BancoFullmäktige öfverlemnas. 2:0.
S D. ^ anseende till gjorde anmärkningar, äierrenulierade Ständet Stats och OeconomieUtffottens, efter Banco Utffoltets hörande, den Z l denna mänad afgifne Utlätande, i anled. ning af Kongl. Maj-.ts remitterade Nädiga Prvposition, angäende Allmänna Magazins Inrätt, ningen i Riket; Och skulle Utskotten anmodas, att med sitt yttrande öfwer Anmärkningarne ofördröjeligen inkomma. Ur supra. Lx ?rotocollo Oabrisl Oämaun. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz Oktober i8ro. S. D. föredrogs Stats-Utffottets den 4 och ro dennes, pä remisi och ätcrremitz gifne Utlätanden, angäende ej mindre kostnaden ä tryck, ningen af Riks-Ständcns Protocoller, med sä kallade Bihanget, än RikS-Ständens och Utskot. tens kostnader ä skrifmaterialier, ljus och wed, m. m Och bifölls Utskottets yttrande, angä. ende sistnämnde ämne; men hwad anginge det förra, beflöts, att tryckningen af Bonde-Stän. 188 Den iI October. dets Protocoll och Bihangct till alla Ständens Protocoller för innewarande Riksdag borde be. firidaS af StatS. Werket; Hwadau ock Stats. Contoiret flulle anmodas att medel härtill fö. reflä. dir supra. klx krotcicollo 6abris1 Oämsan. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bom deStändet wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz October i8ro. S. D. (§om Bonde-Ständet redan i gär bi. fallit Bewillnings. Utskottets den 4 dennes af. gifne Utlätande öfwer Hans Nilssons frän Gefleborgs
Den förlust, som den enskilde köpmannen icke ikläder sig för en sådan vexel, den skulle Banken således åtaga sig. Det är också klart, att om Banken skulle köpa vexlar, sä följer deraf, att om cursen här faller genom öfverflödig tillgång på vexlar, så komma köpmännen och anmäla sig alt fä 128 sk. af Banken, när de icke kunna få mer än 12t> sk. på börsen. Detta är mycket beqvämt för köpmännen, men ganska ofördelaktigt för R. St:s Bank och för Svenska folket i allmänhet; ty de der 2 sk. på r:drn göra capitaler, då summorna bli stora, och hvartill skall allt delta tjena? Jo, för att inleda oss alt hilda en liten delegation inom Bancostyrelsen, som af Fullmäktige får förtroende ali sköta denna rörelse. För denna delegation kan rörelsen blifva ganska fördelaktig; ty de provisioner, som åt denna delegation skulle komma att erbjudas, skulle icke blifva obetydliga. Bunkens förluster fick man sedan erfara; och den korta mellantiden till nästa riksdag lärer vara tillräcklig, för att förlusten skulle blifva betydlig nog, äfven i deras ögon som nu yrka bifall till Utsk:s betänk. Första mom. af 2 § i detta betänk, lyder sålunda: ”Bancofullm. bemyndigas likaledes, att, på tjenligaste vis, disponera 20 G •Den 13 November f. m. den fond, som genom föregånget vexelköp eller annat aftal' finnes bos Bankens lius i Hamburg för Bankens räkning slående, antingen medelst afgifvande af vexlar eller indragning af silfver in natura.” Hvad är väl detta för ett hus, som här nämnes. Någon uppgift derom finnes icke. Några inköpta hus kan det väl icke vara; ty lill någon sådan handel hafva Bancofullrn. icke blifvit bemyndigade. Några handelshus äro icke uppgifna. Man skulle likväl häraf förmoda, att Banken har hus i Hamburg, och det in plurali, och således skulle det vara flera; men hvilka de äro det veta vi icke. Man torde måhända vilja förklara detta derigenom, att Banken har transactioner i afseende på det silfver, som skall i Hamburg nedsättas. Nä viii!
RiddarhusOrdningen, 18 §:n, om dess bringande i öfverensstämmelse med 4' §:n Riksdagsordningen. I. 52. R. 221'. V. R. ^06. VII. B. 138. E. ig|, — 19 §:n, om förändring i. XVIII. i3o. XIX. A. 6g. RiddarliusSalen, angående dess begagnande vid det sammanträde af vettenskapsmän från de tre Nordiska riken, som kommer att äga rum år 1842. XXV. A. 64. — om ordnande af de derstädes befintliga vapensköldar. Se Vapensköldarne. w om förändrad inredning af. III. 3g6. IV. R. 4>2- V. B. 291. A. 37 1. — angående läktaren uti. Se Läktare. RiddarhusSecreteraren, angående hinder för, alt, i anseende till jäf, föra Ståndets protocoll. V. 416, 442- VIII. RiddarhusUtskotlet, angående delgifvande åt, af ConstitulionsUtskotlets memorial N:o 3. II. 421. R. 475. RiddarhusUtskollets Me moria ler: om tryckningen af Ridderskapets och Adelns protocol! under innevarande Riksdag. I. IV. A. 584. — öfver väckt fråga om tillbyggnad af läktaren i Riddarhussalen. II. R. 452. lil. 3i. IV. A. 18. — i anledning af åtskilliga förslag till ändring i RiddarhusOrdningen. E. 196. — i anledning af väckt motion oin conccntrering af bänkarna i RiddarhusSalen. V. B. 291. A. 372. — i anledning af Herr Anckarsvärds motion om uppförande af en ny läktare. V. B. 4°°- VIII. 147. A. 289. — i anledning af Herr von Ehrenhoffs motion 0111 hemlighållande af förbrytelser emot ordningsstadgan. V. B. 4q>.
Enligt de upplysningar, Revisorerne vid deras besök i Bankens tryckeri erhållit, kan ingen enda af de nya sedelvalörerne den 1 Januari 1858 vara alt tillgå. Större delen af året torde dessutom åtgå innan alla valörer kunna allmänheten tillhandahållas. De i och för anskaffandet af papper och tryck till berörde sedlar hitintills af Banken bestridda utgifter uppgå till ett sammanräknadt belopp af 13,945 R:dr 30 sk. B:ko, en gratifikation häri inbegripen, stor 1,000 R:dr, lill Professoren Ullgren för af honom verkställda försök till pappersmyntets skyddande mot pholografiskt eftertryck. Ofvanuppräknade kostsamma och invecklade åtgärder förefalla Revisorerne hafva varit mindre ändamålsenliga. Som 14 § af Kongl Maj:Is Nådiga Förordning om Rikets mynt af den 3 Februari 1855 föreskrifver, alt från och med det år då ny af Rikets Ständer fatsslälld statsreglering tager sin början, stats-räkenskaperna för samma år och sedermera framgent skola föras i enlighet med den nya mynlberäkningen samt denna från och med sistberörde tid eller 1858 års början kommer alt tillämpas jemväl å Bankens, Diskont-Verkens och Tumba Bruks räkenskaper; så hafva Fullmäktige åt vederbörande uppdragit att vidtaga de förberedande åtgärder, som af berörda förändring påkallas. § 24. luva/ing i Nedan uppräknade Läns-Slyrelser hafva under tiden från den 30 Juni 'nå 1855 till slutet af nästlidet år från Banken reqvirerat förskott lill invexiankutediar, ling af JörslHna småsedlar, nemligen:
Det har nemligen i allmänhet, då fråga varit om större vägsträckningar, visat sig, att mängden af personer och varor icke utgöres af dem, som fortskaffas längs efter hela jernbanan, utan af dem, för hvilkas transporterande blott delar deraf begagnas; och hvad särskildt beträffar de tvänne jernvägar, om hvilka nu är fråga, kunna dessa lätteligen fördelas i flera sektioner, af hvilka hvar och en komme att utgöra ett helt för sig och derföre blifva af stor vigt och nytta för kringliggande orter. Det synes för öfrigt icke rätt lämpligt alt så pådrifva jernvägs-arbetena på en enda ort, att derigenom en alltför stor arbetsstyrka komme att, till förfång för jordbruket samt andra dervarande yrken, dragas från dessa under den tid, som jern vägs-byggnader forlfore. Med de särskilda landsorternas rättmätiga anspråk på åtnjutande af likartade understöd och förmåner från det allmännas sida torde det ej eller öfverensstämma, att södra Sverige måste, ända lill dess hela jernvägen emellan Götheborg och Stockholm blifvit fullbordad, belt och hållet sakna de fördelar, dylika vägars anläggning medföra, helst denna del af Riket, i jemförelse med de medlersta provinserna, hvad kommunikations-väsendet beträffar, är särdeles vanlottad, såsom saknande 518 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, A'.-o i83. de inom nämnda provinser befintliga sjöar och sådana kanaler och jernvägar, sorn med bidrag af allmänna medel derstädes redan blifvit anlagda. På grund af hvad sålunda uti detta ärende blifvit af Rikets Ständer underdånigst anfördt, och med instämmande uti E. K. M:ts Nådiga framställning angående sättet för verkställigheten af särskilda, jemförelsevis smärre jernvägs-anläggningar, hafva Rikets Ständer, för sin del, velat förklara, besluta och stadga, sorn följer, nemligen: 1:0.
Af de sålunda anmärkta ojemnheter har man velat sluta, att beräkningarne i den nya regleringsplanen måste hvila på väsendtliga misstag om den grund, som rätteligen bordt härvid afses och hvaraf en annan följd skall blifva, alt innehafvarne af de mindre domsagorna ej komma alt vid tjensten så sysselsättas, som ske borde, i fall de vore med nödiga inkomster försedde. Att afhjelpa följderna af dessa misstag, i hvad domhafvandernes bergning beträffar, lärer ej annorlunda blifva möjligt, än att penningelöner anslås åt dem, som komma att befinnas särdeles vanlottade*). Regleringsfrågan, hvilken hittills varit behandlad endast såsom en ekonomisk angelägenhet, skulle på detta sätt blifva en beskattningsfråga. Och för öfrigt torde den anmärkningen ej finnas obefogad, att äfven om sportelsystemets afskaffande skulle stå i sammanhang med reformplanen, den imellan domsagorna ojemnt fördelade mängden af göromål då skulle komma i ett afgjordt missförhållande till de genom anslagna löner jemnade inkomsterna. Ojemnhet både i göromål och inkomster förefinnes visserligen redan i de gamla domsagorna, men består dock egentligen deruti, att vissa domsagor äro alltför stora. Deremot äro endast ganska få så små, att icke, efter nu varande aflöningssätt, inkomsterne gifva en domhafvande nödig utkomst. Till dessas förstorande och de andras förminskning äro således ostridigt partiella om regleringar af nöden. Men vid uppgörande af sådana saknas ej tillfälle och nödigt rådrum att taga alla omständigheter i noga öfvervägande, sedan hela förhållandet blifvit fullständigt undersökt och utredt; och härvid böra således svårligen betydliga misstag vara alt befara, då deremot vådorne för sådana misstag vid en öfver hela riket utsträckt, på osäkra beräkningar uppgjord totalreform torde vara obestridliga. På livilketdera sättet som reform tillvägabringas, återstår likväl en betänklighet, som jag här ej kunnat förbigå. Sådant förslaget är uppgjordt, skulle det föröka domsagornes antal med 45, hvilket vill säga med lika många nya ordinarie domaretjenster.
doktorn, fröken Kätlie Windscheid, dotter till den bekante nu aElidne rattslarde professor Windscheid, har, efter aflagila Iiögre larariliiieexamina, som åhörarinna under en följd af hberistat föreliisiiingariia vid Dresdens universitet. Till fabriksinspekförer, med uppdrag att öfvervaka tillämpandet af den lag, soin bestämmer de villkor, under Iivilka kvinnor fk användas i verkstiider och fabriker, liar engelska inrikesministern Asquith ytterligare utsedt ett par damer, dR antalet af de redaii befintliga kvinliga fabriksinspektörerna visat sig m r a allt för ringa. Resultatet af de förut tillsatta inspektrisernas arbete föreligger redan i en vidlyftig rapport, utarbetad af sthe lady assistent coinin is si on ers^? på nppdrag af regeringen. Denna rapport ' behandlar Iiiifviidsakligen: skillnaden i nians och kvinnors betalningsvillkor; det inflytande kvinnans användande i industriex utlifvar p i lialeau, nioralen och hemmet; anledningen till kvinnans iiteslutande ur vissa för henne 1aniplig.a yrken o. s. v.. Aineri ka. hinnors rösfriltf i Förenta sfaterna. 1 ~ i w. l W 3 antog staten Colorado med öfver 7,000 rösters öfvervikt en lag, soni beviljade politisk rösträtt Bt kvinnor, d2rvid följande stateii Xyoiiiiiigs eseinpel, dar, som bekant, i nies iiii ett fjiirdedels sekel kriniiosiia utöfvat denna ratt. Hittills liar dock intet af de stora politiska partierna i Föreiita staterna intagit iiilgoii bestanid stiilliiiiig till frigan I;, då det republikanska partiet upptagit densainina p i sitt förr 811 i X prograni. Sybehörs&amp; Modeaffar, i18 g a n 18. wixi~orgs. LACTOSERIN-CACAO Viilsmakande, kraftigt niirrtnde, hiilsosm! Förordad af professoreïnn, Olof Hsmmmsteii, C. E. Bergstrancl, rnecl. d: r Ch.
S. D. I anledning af Expeditions-Utskottets uti Memorial af den 20 dennes gjorda hemställan , angående bestämmande af dagen till nästa Riksdags början , fann Piest-Ståndet för sin del skäligt dertill utsätta den 1 5 Januarii år 1823. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Viii föredragning af ExpeditionsUtskottets , sedan den 23 i denna månad på bordet hvilande Memarial, angående bestämmande af dagen för Riksens Ständers nästa sammanskomst; beslöt Bonde-Ståndet för sin del, att utsätta densamma till den Femtonde (15) Januarii 18^3, hvarom alltså vederbörande skulle erhålla underrättelse. ProtokollsUtdrMg d. 6 Juni 1818. Från Vällofl. B or gare-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeclitions-Utskottets Memorial N:r 150, angående bestämmande af dagen för nästa Riksdag , utsattes den samina till den a5:de Januari 1823,' hvarom underrättelse skulle meddelas. 324 Expe/Iitions.Ut skottets Memorial, N:r i5t. Expeditions-Utskottets Memorial till Riksens Högloft. Ständer angående tryckningen af några Tabeller, som höra till Bihanget till Riks-Ständens Protokoll. Ibland Bilagor till sädana handlingar, sorn sirö tryckta i Bihanget till Riks-Ständens Protokoll , finnas äfven följande Tabeller : 1. 2. Utdrag af Riksgälds-Contorets Raken* skaper för arén 1815 och 18 »6, åberopade under Litt. A & B i Riksens Ständers Revisorers Berättelse om Riksgälds - Verket N:r 4; a:dra Samlingen af Bihanget, sid. 63, samt 3, 4, 5,6. Tabeller öfver Stats-Verkets Inkomster och Utgifter åren 1812, 1813» 1814, och 1815, åberopade i Rc visorernes Berättelse om Stats-Verket N:r 6, samma samling, sid. lil.
Närmast grinden stod bland den bidande ungdomsskaran en liten flicka med ljust hår och klara, blå ögon, en äkta nordisk typ. Hon tycktes vara omkring åtta eller nio år, men öfver hennes ansikte låg ett drag af allvar vida öfver åldern. Hon hade stått på samma plats en lång stund, med blicken oaflåtligt riktad utåt landsvägen. Därifrån närmade sig vid detta lag en åldrig man med grått hår, yfviga mustascher och militärisk hållning, ehuru ryggen var något böjd. Han stödde sig mot en grof käpp, men på bröstet bar han medaljen för tapperhet i fält. » Se där kommer korpral Björn, » utbrast en af de unga männen, småleende mot gubben. » Nu få vi väl höra något om kriget 1814, medan vi vänta på det höga herrskapet. » » Åh nej, » svarade den tilltalade, » korpral Björn har nog reda på mer än de strider, i hvilka han själf varit med. I dag skulle jag vilja berätta något, som tilldragit sig här vid Tullgarn på den stora ofredens tid, och då var det andra tider i våra trakter än hvad det nu är. Visserligen var jag inte med, ty så gammal är jag inte, men jag har berättelsen från min far, som var uppfödd här under kungsgården och själf var med i leken. » Ungdomen, som alltid gärna lånade sitt öra åt den språksamme gamle, slog genast en ring omkring honom och lyssnade begärligt till den utlofvade berättelsen. » Det var 1 7 1 9, » började han, » då ryssen for fram här i skärgården och härjade och brände hvar han kunde. Här i socknen fanns då en prost, som inte var rädd af sig, och som kunde ta kommandot lika bra som en kapten. Han hette annars Scharf, om ni vill veta det. Nog af, när han hörde att ryssen var i annalkande, sammankallade han skärgårdskarlarue, intalade dem mod och inmönstrade de raskaste under sin klockares befäl på spetsen af en udde i TuUgarnsviken. Själf bivuakerade prosten hos sina gossar. På andra sidan viken posterade han klockarens bror med några raska bussar. Och nu ska ' ni få höra, huru finurligt han sedan bar sig åt.