Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då för öfrigt de andragna ömsesidiga skälen för 3 proc.-räntans bibehållande, och för bestämmandet al en ännu högre ränta, än Utskottet föreslagit, synts i det närmaste motväga hvarandra, anser Utskottet, på de i Betänkandet redan anförda grunder, sig böra förblifva vidden tillstyrkan, att räntan för lån A Yåg-Effecter måtte till 4 procent bestämmas. Emot det tillstyrkande af Utskottet, Som förekommer pag. 33 och 34 > att med pantförskrifning och Relax af Våg-Effecter må tillgå på enahanda sätt i Stockholm och Götheborg, äro inga anmärkningar gjordaJ och Utskottet, som, ulan förändring, dervid förblifver, får i detta amlie nu endast åberopa dess vidare afgifna Memorial, N:o 79. 36 Banco-Ulskoticts Uttalande JY.o 81. 4:0 Lån på Fahlu Bergslags KopparSedlar. De anmärkningar, som blifvit fram» ställda mot Utskottets, png. 35, gifna Förslag om fortfarande afFahlu Bergslags Creditiv eller lånerättigliet för .högst 3ooo Skft Råkoppar mot 3 procents ränta, har Utskottet redan upptagit och besvarat, samt öfverlemnar nu ytterligare dess tillstyrkan, oförändrad, till Rikets Ständers upplysta pröfning. Betänkandet N'o 5o, angående Bankens utlåning på orörlig pant och på längre terminer. 1:0 Grunderne för redan utgijna låns återgäldande. Vid Utskottets Förslag, pag. *45, om tillåtelse för Gäldenärer, som det åstunda, att liqvidera sina, mot vilkor af Silfverbetalning, erhållna Fastighets-lån, genom erläggande af 6 för hundrade årligen i Banco-Sedlar utaf ursprungliga Capital-summan , har af någre Ledamöter blifvit anmärkt, alt en sådan betalning, såsom svarande mot 144 sk:s cours, blefve under närvarande för - Banco-Utskottets Utlåtande IV.-o 82. hållanden för dryg.
F ö r Göteborg, dar afsattningen p&amp; vhra mönster iir ganska stor och där mariga beställningar efter vira modeller göras, begarde vart ombud därstädes att f&amp; en skyddsstiimpel sig tillsänd, för att sätta föreningens märke pa de mönster och klädespersedlar, som genom henne utsläppas i handeln. E n siidan stämpcl afsiindes till Göteborg i maj m8nad förlidet Ar. Expositioner af vika modeller ha under det gAngna Aret varit anordnade i Jönköping och Upsala. Det %r styrelsens mening att under detta Ar f&amp; modellerna utställda i de stader, dar föreningen har ombud och diir expositioner icke förut ägt rum. Föreningens modeller finnes fortfarande till piiseende hos fröken Ohlsson, Blasieholmstorg 14, Stockholm, diir iifven mönster kunna erhallas och bestallningar göras. Den modell till s p o ~ t - och turistdräkt, som i slutet af naat ffiregiiende arbetshr framlades för tyr els en och exponerades p&amp; Hrsmötet i fjor blef diir pil styrelsens förslag utan nAgra föriindringar antagen. E n af styrelsens medlemmar förfiirdigade kostnadsfritt en kliidning efter den p&amp; mötet antagna modellen. Beskrifning A denna sportoch turistdrlikt var i maj manad införd i tidniogen Idun. Afven fröken Ohlsson hade till fjolirets allmiinna möte 1Qtit förfbrdiga en turistdriikt. Not denna gjordes emellertid stskilliga anmarkningar, och dfi den ej var konstruerad i full öfverensstiimmelse med föreningens principer, beslöts, att nilgon sadan dräkt icke skall införlifvas med dess modellcr. Annons om vara mönster och modeller har till kablenderQrets slut en gang i manaden influtit i veckotidningen Idun. Trots det att kliider efter föreningens modeller komma alltmera i bruk - earskildt de delade kjolarna tyckas ha framtid för sig - har styrelsen arbetat under mycket tryckta ekonomiska förhHllanden, derför att niistan inga n y s medlemmar inggtt i föreningen. I arsafgifter ftis ej in mer iin omkring 250 kronor, och försiiljninpen af mönster lämnar en högst obetydlig vinst.
Jag var af illamående hindrad att tillstädesvara, då ärendet föredrogs. Underteckn. Ridd.Secret.: Föredragningen af ifrågavar. Betänk, skedde sålunda, att detsamma först företogs, på ii H. ti 8a D e 11 4 Augusti f. ni. sätt oell i den ordning det till justering nu upplästa prot.- utdr. utvisar. Derefter, och uppå af Frih. Cederström framställd fråga, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att betänk, i öfrigt, såsom innefattande endast raisonnementer öfver och premisser tili de af Utsk. tillstyrkta punkterna, icke utgjorde föremål för särskild föredragning eller beslut. Gr. Cronhjelm: Om man, i anledning af den handläggning betänk, här vederfarits, får antaga, att hvad som deraf icke blifvit utaf R. o. Ad. afslaget, är att anse såsom bifallet, så har jag icke något deremot. I annat fall, och skulle betänk, icke till alla dess delar få anses definitivt afgjordt, reserverar jag mig emot ett dylikt sätt att behandla ärendet. Då nu ånyo skulle föredragas StatsTJtsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda, under N:o ig3 afgifna förslag tillliqviderande af Riksg.cont:s skuld vid i834 års slut, för upptagna lån utaf allmänheten, anmälde sig Hr von Troil, Emil, och yttrade: Jag bestrider, att detta mål nu må komma under .öfverläggning. Jag grundar detta bestridande på 28 § Ridd.- Ordn., som lyder: ”För hvarje plenum bör, sedan Talmans”öfverläggningen för sig gått, genast uppgöras en särskild ”föredragningslista, hvaraf en afskrift under påstående ple”num bör vara uppsatt i Riddarhussalen, derå alla förändringar i föredragningsordningen, hvarom Ståndet i enlighet med 74 § Riksd.Ordn. kan öfverenskomma, skola gehast anmärkas.” Ändamålet med detta stadgande är det, att någon öfveiläskning icke må kunna äga rum.
En kock eller en kajutvakt, som förbryter sig, men hvars tjenst ändock ej kan undvaras, lärer icke kunna degraderas, och vid sådant förhållande återstår ej annan utväg än att nedsätta hyran, som måhända också i de flesta fall torde vara det verksammaste korrektivet. I öfrigt förekommer i denna § endast en ordförändring i afseende å ordet »skeppsdagboken.» § 77. Då det utan tvifvel är rederiet och icke befälhafvaren enskildt, som bör bekosta den förhalning af fartyg till särskild lastningseller lossningsplats inom hamn, hvarom i 1 mom. af denna § förmäles, har Utskottet ansett ordet »egen» i slutet af momentets sjette rad böra utbytas mot ordet »rederiets»; hvarjemte i afseende å stadgandet i 2:dra mom, angående liggetidens början vid lastning eller lossning i de fall, att aflastaren icke är känd, eller att konnossementet är släldt till innehafvaren eller till viss man eller order, Utskottet funnit nödigt föreslå tillägg för jemväl de händelser, alt aflastaren, ehuru känd, icke är att träffa, eller ali konnossementet lyder ä viss man, utan att denne kunnat anträffas. % 78. Jemte det Utskottet i sista momentet af denna §, likasom på andra ställen i förslaget, der »helgdagar» nämnas, utan förening med söndagar, tillagt orden »ion-» »och», har Utskottet ansett att uti det bestämda antalet liggedagar ej heller borde inberäknas de dagar, då fartyg af storm och andra naturhinder icke kan lossas eller lastas. § 80. De här föreslagna redaktionsförändringar hafva ansetts nödiga till förekommande af möjligheten att befälhafvaren kunde vägra att verkställa de flera flytt - 4:o. Om befraktning. 16 Särskilda Utskottets Betänkande M 2. oingar af fartyget vid lossning eller lastning, hvilka vederbörande aflastare fanne erforderliga. § 82
Dessutom vill det synas, sorn 0111 ägare af en hemmansdel, med ett värde af 3co rtdr htco, icke skulle al sin årsgröda, sedan hushållet vore framfödt, få något öfrigt för brännvinspannan. Måhända skulle man kunna framställa den ölvertygelsen derjemte, att om minimivärdet, som berättigar lill brännvinsbränning förhöjdes, skulle i någon män den skadliga hemmansk lyfningen förekommas, och hvad som alltid vore en gifven följd, besparingen af skog befordras. § 6. 1835 års förordn. uppmanar flera abner, att, genom sammanslående med en gemensam panna, utöfva brännvinsbränningen. Detta medgifvande har varit ett sätt, att i hvarje bylag framkalla brännerier samt förskaffa en och annan hemmansägare mångdubbel bränningsrätt, genom grannars öfverlåtelse, hvilka sjefve aldrig ämnat begagna sig af den colleetiva rättigheten. Det synes mig af sådan anleda. att den nu tillåtna här omnämnda gemensamma brännvinsbränning icke hädanefter bör tillåtas. I sammanhanbang med det förslag, att tiden för brännvinsbränningens ulöfvande skulle inskränkas endast tili 3 månader om året, skulle någon anmälan till beskattning derföre för kortare tid icke få ske; äfvensom, under hvilka omständigheter som helst, hvarken inskränkning af denna lid, eller totalt förbud kunna äga rum. 2:dra art. Om redskapen.
Att I skolen älska Herran edar Gud, och lyda hans röst, och hålla eder intill honom; ty det är ditt lif, och din långa ålder, att du må bo i landena, som Herren dina fäder, Abraham, Isaac och Jacob, svorit hafver dem att gifva. Och Mose gick bort, och talade dessa orden med hela Israel; Och sade till dem: Jag är i dag hundrade och tjugu åra gammal; jag kan icke mer ut och in gå; dertill hafver Herren sagt till mig: Du skall icke gå öfver denna Jordan. Herren din Gud skall sjelfver gå för dig; han skall sjelf förgöra dessa folk för dig, så att du skall taga dem in; Josua skall gå för dig deröfver, såsom Herren sagt hafver. Och Herren skall göra dem, såsom han gjort hafver Sihon och Og, de Amoreers Konungar, och deras lande, hvilka han förgjort hafver. När nu Herren gifver dem för eder, så skolen I göra dem efter all de bud, som jag eder budit hafver. Varer tröste, och vid godt mod; frukter eder intet, och grufver eder intet för dem; ty Herren din Gud skall sjelfver vandra med dig, och skall icke draga handena ifrå, ej heller förlåta dig. Och Mose kallade Josua, och sade till honom för hela Israels ögon: Var tröst, och vid godt mod; ty du skall föra detta folket i landet, som Herren deras fäder svorit hafver dem att gifva; och skall utskifta det emellan dem. Men Herren, som sjelfver går för eder, han skall vara med dig, och icke draga handena ifrå, icke heller förlåta dig; frukta dig intet, och förskräck dig intet. Och Mose skref denna lagen, och fick Presterna, Levi söner, som båro Herrans förbunds ark, och allom Israels äldstom;
Jag vill endast i förbigående nämna, att Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 17 November 1823 ganska uttryckligt innehåller, att Kongl. Majit begärt detta Creditiv årligen j och sedan närmare slutet, att denna Kongl. Majits begäran blifvit beviljad med sådana ord: ”äf”vensom att använda de 66,666 R:dr 32 sk. ”sorn af Sjötullslntraderne äro ConvoyCom”missariatet anslagne, och för hvilken sist - 78 I Den 4 Maji e. m. ”nämde summa, som nu kommer alt serskildt å 3:dje HufvudTiteln uppföras, ett *Jmotsvarande Creditiv skall ställas å Riks”gäldsContoret, att efter föregången pröfning och Eders Kongl. Maj:ts Nådiga beslut &c.” Då det således på 3:dje HufvudTiteln uppförde anslag var bestämdt, att årligen utgå , och det sedermera anslagne Creditivet skulle vara deremot svarande, är det ConvoyCommissariatet visserligen medgifvit, att årligen lyfta delta Creditiv, så vidt jag är mästare af språket. Hvad för öfrigt beträffar Herr Hjertås anmärkning om serskild redovisning för 3-procents-lånet, så kan jag ej finna annat, än att en sådan är afgifven på Tabellen Litt. F, der det helt och hållit är upptagit, och visar RiksgäldsContorets behållning eller insättning i lånet af en million 646,000 R:dr; och jag kan ej tro, hvarken att detta eller andra öfverskott smält bort i räkningen, enär det å pag. 22 i Utskottets Utlåtande står om denna summa: ”huruvida och till hvad belopp sist”berörde summa må kunna påräknas, be”ror af de regleringar, sorn, vid innevarande Riksdag, i afseende på Rikets pen”ningeväsende, komma att vidtagas.” Summan är således ej afförd eller fördold.
Jag har sjelf läst den officiella upgiften \ af en utländsk sjöman, som hade besett Carlskrouas hvarf, att det vore märkvärdigt alt se så gamla skepp så väl konserverade, och att de voro utmärkt vackra små fartyg, ehuru af en alldeles föråldrad modell. Denna officiella rapport är en auetoritet, som jag icke tror kunna jäfvas. Det är svårt att i frågor, hvilka i så hög grad som denna blifvit gjorde till stridsfrågor, uttala en bestämd öfvertygelse utan att på den motsatta sidan stöta på en lika stadgad, och jag vill således icke längre uptaga tiden med mina egna åsigter i della fall, utan vädjar lill hvar och en opartisk, som vill läsa en artikel uti en, åtminstone af R. o. Adis ledamöter, temligen allmänt läst tidning, nemi. den Svenska tidningen för i går. Han < skall der linna en artikel, sorn jag tror ingen kan anklaga för att vara skrifven af en person, som alltför uteslutande gynnar skärgårdsvapnet, och han skall erhålla bevis derpå, då han finner alt artikel-författaren, för att ge en viss glans åt Svenska flottans nuvar:de försvars förmåga, upräknar bland de linieskepp, 6 till antalet, som Sverige skulle kunna utsända, enl. hvad man med kursiv stil utmärker ’V sommar”, äfven sådana, som, enl. hvad han på 1 nästa rad medgifver, icke förr än i höst kunna begagnas. Således i' måste denna artikel icke kunna anses vara alltför mycket benägen 1 för skärgårdsvapnet. Jag tror dock att hvar och en opartisk, som läst densamma, icke skall i detta fall tvista med mig eller någon annan,[sorn i samma syftning uttalat sin öfvertygelse, om han blott lager sitt eget sunda omdöme till råds och inom sig öfverväger huruvida han finnér att de penningar, som blifvit nedlagde på nybyggandet af sådane linieskepp, som största delen af dem vi nu ega, verkligen blifvit väl använde? Jag säger ännu en gång att, då man hyllar en åsigt, bör äfven sanningen i sin helhet framläggas för dem Den 10 April f. ni. 151 som skola tillskjuta medlen, hvarmed densamma skall sätlas i verket; men jag vill dermed icke säga att sådant kanske är det försigtigaste.
Ett omdöme om de möjliga brister och felaktigheter, hvilka vidlåda denna institution, likasom alla andra menskliga inrättningar, skulle jag väl här kunna afgifva, men också icke något mera. Det återstår således för mig endast att anhålla, att, i händelse några motiver för förslaget och den besynnerliga inrättning, som motionären önskar i st. f. KrigsAkademien, framdeles komma att framställas, få yttra mig i saken och meddela några nödiga uplysningar. Jag utbeder mig, att dessa mina anmärkn:r måtte få åtfölja remissen till vederbörligt Utsk., och att de måtte anses såsom förklaring, hvarföre jag nu icke kan lemna fullständig redovisning för mina åsigter i ämnet. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: De 2:ne sista talarne hafva här upträdt emot Frih. Greutz’s motion. Den ene af dem, min värde frände, har egentligen fästat sig vid det visserligen något oegentliga uttrycket i motionen: militär-fakultet, och han har icke utan skäl äfven fästat sig vid de svårigheter en sådan inrättning skulle möta, om den vid universiteterne bokstafligen infördes. Jag har emellertid föreställt mig, att Frih. Creutz’s mening egentligen varit, att, innan en bättre ordnad tiliämpningsskola för militären åstadkommits, de, som sådant önska, kunde lämpligen vid Universiteterne inhämta de kunskaper, som med militärväsendet äga sammanhang. Detta rörer likväl endast sednare delen af motionen. Hvad deremot den förra delen deraf beträffar, så har en annan värd ledamot förklarat, att han saknar motiver för densamma. I följd af den discussion här nyss förevarit, är det icke underligt, att sådana saknas. Jag anhåller derföre att få upgifva några.
Skrifvelse, IV:o 2. häradsfängelsers ombyggnad anvisade summa, 100,(X)0 r:dr, återstå 98,500 r:dr och af för stadsfängelser anslagne 300,000 r:dr, äro i behåll 220,0(X) r:dr, eller af båda dessa anslag tillsammans 318,500 r:dr, underd:st tillkännagifva, att då, efter hvad i högstberörde nådiga skrifvelse omförmäles, åtskilliga efter cellsystemet inrättade länsfäugelser för närvarande äro under byggnad, men, eldigt hvad ofvan är nämndt, det vid 1840—1841 årens riksdag för länsfängelset ombyggnad anvisade belopp numera helt och hållet eller i det närmaste medtagits, Rikets Ständer, till förekommande af skadligt afbrott i förrberörde byggnadsföretag, medgifvit, att hvad som återstår å det, enligt Rikets Ständers und. skrifvelse af den 5 Juni 1841, till cellfängelsebyggnader beviljade anslag må, utan hinder af den då stadgade fördelning emellan läns-, häradsoch stadsfängelser, kunna, efter E. K. M:ts nådiga pröfning af behofvet, användas till fortsättande af redan påbörjade fängelsebyggnader, utaf hvilketdera slaget som helst. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Januari 1848. Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 4 Jan. 1848. Pieste-Ståndet den 4 Boi gai e-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående medels anvisande för Topografiska korpsens arbeten, samt för fortsättning af fästningsbrggnaderne under innevarande år. (Stats-Utsk. Uti., N:o 4.) S. A. K.
Emellertid ser man, alt Theaterns verksamhet icke är mera maktpåliggande, än att hon kunnat lill följe af hofsorgen nyligen inställas. Deremot har icke försports, alt Kammar-Colldi arbeten kunnat för hofsorgens skuld afbrytas. Det mäste fortgå, antingen det är glädje eller sorg, icke destomindre åsidosätter Utsk. detta Verk, men omhuldar deremot en inrättning, hvilken utan rubbning i allmänna ärenders gång kan uphöra. Anställa vi jemförelse mellan förhållandena inom sjelfva embetsverket, sä befinnes att eli Kammar-Råd i lön innehafver 1,752 R:dr, ehuru ingen lärer förneka alt Kammar-Colhm är bland embetsverken belastadt med det tyngsta arbetet. Deremot åtnjutas 2,400 R:dr af hvarje ledamot i Bergs-Colhm, hvars göromål enl. Civil-DeparhtsChefens yttrande lill Slats-Råds-prot. när Stats-propns:n föredrogs, icke till mängd eller beskaffenhet tål någon jemförelse med Rikets öfriga collegier. Om således ett Kammar-Råd jemför sitt arbete och sin aflöning med ett Bergs-Råds, hvilken känsla och hvilka tankar skola icke hos den förre upsla? Utan tvifvel måste den, som ser sig åsidosatt, känna sitt nit för Statens tjenst afkylas. Kan sådant vara nyttigt i ett embetsverk, der upmärksamheten, noggrannheten och nitet så mycket tagas i anspråk, som i Kammar-Colhm, hvars ärenden de flesta icke känna, och på hvars större eller mindre noggrannhet kronans inkomster i många fall hero, icke blott för ögonblicket, utan för en längre framtid. När HofR:ne, Landtmäteriet och Landtstaterne voro i fråga, brydde StatsUlsk. sig icke om att sporllerna ej voro beräknade, utan tillstyrkte löneförhöjning. Kammar-Colhm har deremot efter 5 års medeltal för sina tjenstemän på runstycket uptagit sportlerna upgående till 3,225 R:dr.
Rättigheten att drifva en sådan rörelse till förekommande af eljest ovilkorligen iuträftände ränteförluster, är ock bemälda Föreningar tillerkänd uti de för dem nu gällande reglementen, och då dessa reglementen tillika föreskrifva, alt rapporter, angående Föreningarnes ställning, skola till Kongl. Majit å bestämda lider insändas, är Kongl. Majit deraf i tillfälle att pröfva och tillse, det Hypotheks-föreningarne ej må utsträcka sin rörelse längre, än som med obligalions-innehafvares trygghet och säkerhet är förenligt. Vid del, till beredaude af nyssnämnde ändamål, nu framställda förslag, att le* damöterne i Hypotheks-föreuings direktion borde, till ett antal af 12, vara en för alla och alla för en, såsom för egen skuld, ansvarige för Föreningens alla utelöpande obligationer, föranlåtes Utskottet erinra, att som endast direktionens ledamöter, men icke Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande X-.o 30. 7 Föreningens samtlige ledamöter skulle vara underkastade denna ansvarighet, komme förslagets antagande icke att medföra någon visshet derom att valen till direktionsledamöter alltid skulle så utfalla, att derigenom vunnes den ökade säkerhet, som med föreskriften om solidarisk ansvarighet just är vorden afsedd. Men, oberäknadt detta förhållande, hvilket ensamt torde ådagalägga att förslaget icke i sig innebär den åsyftade garantien, synes det med skäl kunna belvillas att fullt lämplige personer skulle, under vilkor af dylik ansvarighet, vilja i en Hypotheks-förenings direktion deltaga, likasom detta vilkors tillämpning vid förekommande fall ofelbart komme att föranleda stora svårigheter.
I detta afseende som i flera andra – exempelvis den stränga arbetsmoralen, det djupa förståendet af allt mänskligt, den hjärtliga humorn och den optimistiska tron på lifvet – liknade hon George Eliot, med hvars tidigare utvecklingshistoria Ernst Ahlgrens också har åtskilliga likheter. Men George Eliot fick, vid rätta tidpunkten, allt hvad Ernst Ahlgren måste sakna hela sitt lif. Hvem vet huru nära Ernst Ahlgren annars nått upp till denna författarinna, hvars arbeten hon först under de sista åren af sitt lif lärde känna, men som då vardt den enda kvinliga diktare, hvilken ingaf henne en lidelsefull beundran och vördnad. Hvad världsliteraturen i öfrigt angår, så var det Shakespeare och Dickens, Flaubert och George Sand samt Turgenjeff och Tolstoy af hvilka hon känt sig lära mäst. Bland de skäl hon några månader innan hon dog gaf för sin önskan att försöka lefva, var att – läsa Göthe, som stod på hennes hylla, men som hon icke hunnit tillegna sig. Hon led djupt af sin ofullständiga literära bildning, af att sakna så väl råd att skaffa sig böcker, samt tid att grundligt studera sig in i dem hon egde. Ty äfven i fråga om tillegnelse af andras produktion arbetade hon långsamt. Med afseende å sin egen produktion insåg Ernst Ahlgren, att hennes styrka låg i skildringen af det hon innerligt lefvat sig in i, däremot icke i att fasthålla en mera flyktig stämning, att återgifva ett mera ytligt intryck. Och hvad själfva arbetsmetoden angår, så förkastade hon helt och hållet för sin del den, där det upplefvade skildras utan urval. Hon komponerade tvärt om sina arbeten mycket noga, och därvidlag angaf hon sitt säregna sätt att gripa sig an med ämnet, då hon sade sig älska att hugga ut en vy, så låta löfhvalfvet skymma en del och så hugga ut en ny vy, men däremot ej gärna föra läsaren längs en öppen väg, där allt syntes lika tydligt. Vid själfva utarbetandet var hon också den omsorgsfullt pröfvande och sökande konstnären. Hon brottades med orden, tills hon funnit det mäst träffande uttrycket; hon lade till och tog bort, ända tills hon nått det mäst lifsvärkliga framställningssättet.
Förhållandet har sålunda förändrat sig på det sätt att, under det tillfällena till korta kredit-försträckningar, som kunna vara fullt tillräckliga för omsättning af redan färdiga produkter emot nya produktionsämnen, högeligen ökats, har deremot det, vid det Svenska jordbrukets ännu varande ståndpunkt, vida större och väsendtligare behofvet af kapital för uppdrifvande af produktionsförmågan i samma grad fått vidkännas en minskning i tillgångar för dess fyllande. Man vill måhända vederlägga detta påstående med en hänvisning till hypoteksinrättningarne och de summor dessa i låneväg förskaffat jordbruksnäringen, som kunna antagas uppgå till omkring 120 millioner K:dr. Dessa utgöra dock säkerligen icke annat än till den mindre delen en verklig, men ingalunda mot näringens, i följd af ökad lifaktighet, stegrade behof svarande tillökning i jordbrukets förlagskapital, utan hafva till stor del måst begagnas till återgäldande af enskildas, förut mot inteckningar eller ock endast personel säkerhet lemnade, men återfordrade lån, och således icke beredt annan tillgång, än till omsättning af förut varande skulder. Så omöjligt det än är att med någon säkerhet bestämma huru stora belopp må hafva gått till den ena eller andra användningen, finnes dock en ledning för omdömet uti den kända omständigheten, att då under de sednare åren äfven hypoteksbanken och hypoteksföreningarne varit satta nära nog utom all verksamhet och jordbruksidkarnes förlägenhet derigenom stigit till den höjd, som nu öfverklagas, denna klagan allmänt yttrar sig såsom brist på medel till betalande af korta, i banker och annorledes upptagna lån, med hvilka man sökt tills vidare hjelpa sig fram, under förhoppning att kunna betäcka dem med amorteringslån, dem man från hypoteksföreningarne påräknat och för hvilka man redan iordningställt lånehandlingar. Till försvårande af den förlägenhet för jordbruksnäringen, som, åtminstone till en del, uppkommit genom penningerörelsens omförmälda förändrade rigtning, hafva äfven andra samtidigt inträffade, dels inom de civiliserade samhällena allmänt verkande dels för vårt land särskilda omständigheter bidragit.