Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han kunde ju ej veta, huru hon skulle mottaga ett dylikt upplifvande af flydda tiders förhållande. Men nu upplyfte hon åter hufvudet och fick med det samma syn på originalet till den bild, hon nyss betraktat. En ljusning spred sig öfver hennes drag, hon reste sig häftigt upp, och, glömsk af alla föreskrifter, ' af allt, som utgjort rättesnöret för hennes uppförande på senare tider, utropade hon: » Viktor! » i en ton, som ögonblickligen bragte honom till hennes sida. Hon kände hans armar omsluta henne, hans läppar trycktes mot hennes, och en omätlig sällhet insvepte henne som i ett moln, förtagande hvarje känsla och tanke, utom det enda, allt uppslukande medvetandet, att de älskade hvar andra. Huru länge de stodo så, skulle ingen af dem kunnat säga, men då de började återkomma till sig sjelfva, sutto de i en soffa, fortfarande tryckta intill hvar andra så tätt, som skulle hädanefter ingenting i verlden kunna skilja dem åt. Ännu hade intet ord blifvit taladt, och då Viktor började tänka redigt, föresatte han sig att, om möjligt, inga förklaringar nu skulle komma i fråga. Hufvudsaken hade de klar: de älskade hvar andra, kanske varmare och renare nu efter pröfningarna, än då de i glädjens och lyckans solsken måhända något obetänksamt ingingo sin förening. » Min älskade, » började han, » låt det förflutna hvila. En gång skola vi tala derom, såsom om något, det der händt i en forntid, då någon olycksalig förvillelse bländade oss. V i begynna från detta ögonblick ett nytt lif i kärlek, ömsesidigt förtroende och tillmötesgående, och jag ber dig på förhand att hafva fördrag med mig, om jag stundom skulle förefalla svår och ovänlig. Jag skall göra mitt allra bästa att lägga bort alla fula ovanor, men cn man, och i synnerhet en affärsman, har ofta omtanke och bekymmer, som trycka, och är väl då ej så treflig.
Det är sannolikt, att BancoUtskottet i dess Betänkanden om Bankens lånerörelse, hvilka jag i anseende till min frånvaro icke haft tillfälle åhöra eller genomläsa, utbredt sig om nödvändigheten för Banken, att vid behof hastigt åtkomma sina utestående kapitaler. Om jag då skulle förenat mig med bemälte Utskott, hade åtminstone i mina åsigter icke legat någon motsägelse. Olika lagtolkning i mål af samma beskaffenhet, menlig i synnerhet för ett Verk, hvars vidt utsträckta rörelse sätter det i beröring med så mångå enskilda interessen, måste vara förebygd, då tvister, som röra detsamma, utan. undantag pröfvas och afdömas af en och samma Domstol. Men vinsten häraf är för parterne gemensam. De kunna då med temmelig visshet beräkna, hvad dem förestår, innan de börja en rättegång, och vedan deri ligger en anledning, att många tvister skola i deras frö 202 Den 17 Augusti f. ni. bortdö. För hvarje enskild, som sällan mera än en gäng kommer i delo med Banken, är dock saken mera likgiltig, men icke för den sednare, hvilken, såsom nyss är nämndt, kan få att strida mot en mängd vederparter. Det är yttradt, att höga Kronan utför sina rättegångar vid vanliga Domstolar. Kronan och Banken kunna dock i detta afseende ej jemföras med hvarandra. Banken existerar blott i Stockholm, och derstädes finnas de tjenstemän, hvilka det åligger att iakttaga dess rätt. Kronan eller Staten röjes deremot genom dess organer öfverallt inom Sveriges landamären, och locala dertill bemyndigade Auctoriteter vaka öfver dess rättigheter vid ansvar hvar på sin ort. Konungens Befallningshafvande, och de många dem underordnade Tjenstemän, hafva denna omsorg. Det skulle deremot bero på deras elier andra för tillfället anlitade personers godtfinnande, att emottaga uppdrag af Banken, och äfven i detta fall hade Banken ej hos dem större anspråk, än hvarje enskild Principal hos sin Fullmägtig. Det lärer vara den så kallade juridiska enhetsprincipen, sorn ligger till grund för Utskottens Betänkande.
Björnberg kilade oupphörligt fram och åter genom contoiret, han flåsade och blåste, som han brukade göra, när han var mycket altererad, och han såg mycket ondskapsfull ut, när han stannade framför hästhårssoffan, där Carnegie alltjämt satt med snusdosan i handen. – Bror sitter som en mandarin och låter den satans Backman röfva från oss rubb och stubb, skrek han. – Hvad skall jag göra annat än sitta still? Vore det bättre, om också jag surrade omkring på contoiret som en spyfluga? Går Kungliga Majestäts dom emot oss, hafva vi ingen annan utväg än att betala! – Det gör jag aldrig i tid och evighet. Jag finner väl på någon råd. Vi erbjuda förlikning – – Och det smickrar bror Björnberg sig med, att Pehr Backman går in på! Märker ej bror, att han med hvarje dag blir allt ettrigare och sturskare? – Jag tänker inte heller vända mig till Pehr Backman och proponera förlikning. Jag vet, hvem jag tänker vända mig till. – Det lyckas inte, det lyckas inte, grymtade Carnegie, den stollen är envis som synden, och dessutom ligger han helt och hållet i händerna på kompanjonen. Härvidlag är intet att göra. – Så, det var intressant att höra, det bror Carnegie af godt hjärta unnar Pehr Backman den nära halfva million, som kommer på hans lott, när domen faller till förmån för John Hall. Men så ädelmodig är icke jag och ej heller så försiktig och betänksam som bror Carnegie. Jag tänker sparka emot med händer och fötter och bita ifrån mig, när meningen är att dessa pengar skola vandra från min ficka ner i hans. – Härvid är intet att göra, sade åter David Carnegie och slog med den ostindiska näsduken omsorgsfullt bort några snuskorn, som fallit på skjortkråset. – Intet att göra! Jo, så tag mig attan skock millioner, om det inte är något att göra! Men det som är att göra, det skall jag göra, fast jag lofvar bror Carnegie, att bror och Law och Åkerman och andra af våra bekanta skola få närvara vid frukosten.
Men da för dessa nya Bastebohl inga andra Lägenheter stått att hnna, än sådane, hvilka i anseende till den skatt de utgöra och de allmänna onera dem enligt vidtagna författningar åligga, lämna Prästerskapet i saknad af en betydlig delaf de formoner, sorn ato tillagde de Hemman och lagen» heter, hvilka af ålder varit till Prästeboställen anslagna, hafva af sådan anledning från flera otter underdåniga Ansökningar till Kongl. Maj:t inkommit, att nya Kyrkoherdeoch CapellansBosthllen måtte förunnas enahanda Friheter och fnrmoner, som Kyrkoherdeoch Capellans-bohl, enligt Författningarne, åtnjuta. Sednast hafva ar 1815 dessa friheter och förmener blifvit hegärde för det nya Kyrkoherde-Bostället i Degerforss och. Cnpellans-Bostället i Norrsjöby af Skellefteå socken och Vesterbottens Län. Kongl. Maj;t har i betraktande af vigtiga skäl, som tala för dessa inrättningar, och som redan i korthet blifvit nämnda, i så måtto dessa underdåniga ansökningar bifallit, att rämntle Boställen måge få njuta Prestbohls-friheter i allmänhet , dock med undantag af ordinarie Roteringen, som kornme att dervid förblifva, intill dess tillfälle sig yppade, att på oroterade Hemman ulan olägenhet densamma förflytta, då likväl Prästegårdai-ne borde underkastas extra Rotering, äfvensom med undantag af Tionden och Kronans ordinarie Räntor. Men då Kongl, Maj:t, af Konungens Nåd. Propositioner1. af Regerings-forrnen, särdeles stadgandet i dess 64. och 66 paragrafer funnit sig hindrad att vidare utsträcka sin omvårdnad för dessa nyttiga inrättningar, har Kongl. Maj-t. likväl ansett sig äga allt skäl att till Riksens Ständes bepröfvande öfverlärnna detta ämne, till den åtgärd i denna del, sorn behofvet och Rättvisan lika synas påkalla.
Genom den således iakttagna och mot Reglementet stridande samt ej heller af Kongl. Maj:t, så vidt Dess nådiga skrifvelse till Herrar Fullmäktige utvisar, föreskrifna ordning för nämnde anslagssummas utbetalande, har Kongl. Åkadamien hittills endast kommit i åtnjutande af en del deraf, enär Kongl. Stats-Kontoret, i öfverensstämmelse med hvad sorn i allmänhet är föreskrifvet, angående de till detta Embetsverk från Riksgälds-Kontoret utgående anslag, lärer, ansett sig för hvarje år icke kunna reqvirera mer än i/5:del af anslagssumman. Den, till följd af nu anmärkta förhållande, uppkomna omgång och tidsutdrägt med utbekommandet af ifrågavarande anslag, hvars hela belopp, 3o,ooo R:dr, Kongl. Akademien, på grund af Reglementet för Riksgälds-Kontoret, kunnat när som helst derstädes uttaga, skall för öfrigt hafva förorsakat, att det byggnadsföretag, som Rik ets Ständer genom den dertill beviljade anslagssumma, velat befordra, ännu icke kunnat fullbordas, ehura det redan för ett par år sedan blifvit påbörjadt. Dessutom torde, såsom en gifven följd af dessa byggnadsoch reparations-arbetens utdragande under en längre tid, kunna förutses, att kostnaderna för desamma komma 'ätt icke obetydligt ökas. Ansvarigheten Under åberopande af hvad Revisörerne, i afseende på ansvarigheten f6stsd\nT”återoc^ 1 iq vi d a ti 011 ss ä 11 e t för Städernas byggnadslån redan anfört, hafva Refeetajning. visorerne ansett sig likaledes böra föreslå, att de låneunderstöd, som för — 39 — befrämjandet af kommunikations-anstalter och odlingsföretag m. fl. här uppgifna föremål, hädanefter kunna af allmänna medel varda Släder eller menigheter tillerkända, endast må meddelas under det bestämda villkor, att hvarje Stad eller menighet skall sjelf hafva bestyret med och vara solidariskt ansvarig för inbetalandet af de dess medlemmar tilldelade lånesummor samt derå upplöpande räntor.
Licen, ten till en ärlig Summa af Fyratiofem Tusende Riksdaler Specie. Z-.0.I 2 Att. Riksgälds - Csntskrcrs Fonder, Inkomster, same Lonro rek stj skildr bewiljade föem öhner. i §- Til! liqniderande af ost 'wannämnde Gäld och full>görande af de särsliide förlbindelser, hwilka dessutom blifwit Riksgäld S Contoiret älagde, arv nedan uppräknade Fonder och Inkomiker RikSgäldS Contoir ret tillstagne samt särskilde förmohncr detsamma bewtljade. i:o. Den sa kallade Allmänna Brwillnmgen - som Riksens Ständer wid j denne Riksdag sig ätagit och as RikSgaldS»Contoi rct kommer alt uppbäras till ett paräknadt belopp as Twä Millioner Sexhundrade Femtio Tusende ( 2,6;o,Qoo ) Riksdaler Banco. Den ra Augusti. 2s89 Z:o. SkakterättS-Me, del, hwilka inflyta af de Kronan dehällne Hemmans sörjäljaude till Skatte. 4:0. Alla inflytande Observations-Medel, härrörande ifrän Revisionen af Rättnssaper öfwer Allwänna Mede!, hwilka äro ställde under Riksens Ständers disposition, dock med undanlag af de Observakions-Medel, hwilka äro upptagne mi Förstaget ös, wer SkakS-Werkers In, kvmster. c:o. De Auctions-Medel hwilka kunna falla för Kronans tillhörige Hus i Staderne, härifrån lik, wäl undantagne de, som äro inköpte för Kongl. Amiralitetet i Carlscrona eller Allmänna MagazknsInrättningen. 6:0. Ränta till Fem för Hundrade om äret ä StatS,WerkeiS till Riks, gälds Contoiret öfwerflyt, tade fordran, stor Etthundrade Tjugu TufendeRikS, daler Specie för den del Af WiSmarsie Pantesiiliin - 2, z, 4 vch 5
Med uttalande af dessa känslor, dessa förhoppningar, anhåller Bonde-St:t genom oss, dess deputerade, att hos Eder, Hr Gr. o. Landtm., samt en hvar af Eder, ädle Hrr af R. o. Ad., få vara i vänlig hågkomst inneslutet. 710 Ben 22 Juni e. m. Hr Gr. o. Landtm, svarade: För Bonde-St:ts vänskapsfull afskedshelsning aflägger R. o. Ad. en upprigtig tacksägelse. Vi inträda nu i ett nytt tidskifte, då nya lagar gifvit nya former för lagstiftningen. Formen är dock endast det yttre skalet; men att äfven den inre kärnan är frisk, derför ege vi en borgen deruti, att denna kärna är Svenska folket. »Det folket, det är godt i sin innersta rot», säger en af våra skalder; och den roten har lif och kraft att låta uppspira ett träd med hållfast stam och lummig krona, ett träd, i hvars skugga kunna blomstra frihet och endrägt, lag och rätt. Med dessa förhoppningar och under en liflig önskan om lycka och välsignelse för Konung och fädernesland anhåller R. o. Ad., att Deputerade ville till Hederv. Bonde-Stit återföra uttrycken af R. o. Ad:ns vänskap och tillgifvenhet. Deputationen blef härefter på vanligt sätt utbeledsagad. Emottogs en Deputation från Vällofl. Borgare-St:t, anförd af vice Talmannen, Grosshandlaren Pehr Murén, hvilken höll ett tal af följande lydelse: Borgare-St:t, hvilket i dag slutar sin sekelgamla tillvaro, sänder genom oss sina utsedde deputerade Ilöglofl. R. o. Ad. sin sista vördsamma och hjertliga afskedshelsning. Borgare-St:ts städse uttryckta fasta tillit till Höglofl. R. o.
Majit, genom Nådigt Bref den 18 Oktober i836, anbefallt, Kongl. Stats-Kontoret att till Chefen för Topografiska Corpsen — 18 — för det ökade besvär, han genom Telegraf-Inrättningen fått vidkännas, utbetala 160 Rdr årligen, af 3;dje Hufvudtitelns anslag för oförutsedd» Militärbehof, bar, enligt Memorialböckerna för åren 1838 och 183 q, sådant verkställts sålunda tätt utgiften qvartaliter anordnats af anslaget för Topografiska Corpsen, emot ersättning af oförutsedda Utgifis-anslaget hvilken oriktighet i bokföringen härmed anmärkes; finnande dessutom Revisorerne utgiften böra, likasom det öfriga, som för Telegraf-Inrättningen utgår, drabba Postmedlen, på det att å ett ställe i Räkenskaperna må blifva synliga de för denna Inrättning belöpande kostnader, 2:0 Utom den i föregående moment omnämde utgift hafva , å anslagen till oförutsedda Militärbehof, under åren i838 och i83q, anvisats följande, af permanent egenskap' varande, utgifter, hvilka, enär de årligen återkomma i Räkenskaperna, icke synas kunna hänföras till benämningen ^oförutsedda”':; Till Majoren Silfverstolpe, såsom Inspektör öfver Krut-tillverkningen i Riket, . Majoren Fahlstedt, såsom Adjutant i Kongl. Krigs-Kollegium , „ Kommendanten i Stockholm, rationsersättning för 1 häst, , Förste Majoren vid L i f be v är in g sRe gementet, dito dito .. Sekreteraren vid Krigs - WeltenskapsAkademien Kapiten Dreijer, för tillsyn vid GeneralAdjutants-Expeditionens lith ografiska arbeten, „ Kapiten Aschling, för tillsyn vid gjutning af jernkanoner, „ Lärare-personalen vid Gymnastiska Central-Institutet, löneförbättring, . „ Materielens derstädes underhåll Ved och Ljus för Gymnastiksalen Fältkamreraren Felin, för vården af pontoner, .
De byggnadsarbeten å Waxholms Skans, till hvilka Nådigst gillade förslag finnas och återstå alt utföra, anser chefen för Ingeniör-korpsen böra, oaktadt de sednare årens utöfver beräkningarne stegrade utgifter, kunna nästa år fullbordas med redan anvisade tillgångar, då förrådsvärdena deri inberäknas, så framt icke allt för ofördelaktiga förhållanden med afseende på aflöningen och andra utgifter Bih. Ull R. St. Prop. JM 1. om Statsverket 1856. inträffa. Emedlertid är för närvarande intet skäl att, till betäckande af en möjlig, men obestämd mindre brist, begära någon särskild tillökning. Enligt äldre förslag böra, sedan de för Waxholms skans hittills Nådigst godkända arbeten blifvit fullbordade, de för Rindö, Kammarholmen och Tallholmen afsedda verk företagas och i följande ordning utföras, hvartill redan år 1839 kostnaden förslagsvis angafs: för Rindö till 239,000 R:dr. » Kammarholmen 259,000 » Tallholmen 210,000 Som stegrade priser på adöningar och allt annat föranleder en högst betydlig förhöjning i dessa, för 17 år sedan beräknade kostnadssummor, på sätt jag här nedan får i underdånighet närmare framställa, och det är möjligt att genom några täilägg i Rindö-verken och förstärkning af det på Waxön redan befintliga batteriet, ersätta den tillämnade befästningen på Kammarholmen, så får jag, till vinnande af den betydliga minskning i kostnaderne, som derigenom uppkommer, underdånigst tillstyrka, att, hvad chefen för Ingeniör-korpsen äfven i underdånighet hemställt, förslaget till Kammarholmens befästande måtle få förfalla. I fråga hvilkendera af de återstående, Rindöns eller Tallholmens befästningar böra först förelagas och utföras, så förekommer att, ehuru Rindö, med afseende på sitt beherrskande läge, hittills utan tvekan blifvit dertill uppförd i första rummet, Tallholmen, i följd af Sjö-artilleriets utveckling under sist förflutna 3:ne åren, fått en vida större vigt i försvaret än denna plats dittills varit tillmätt.
I detta tillstyrkande instämde Rikets Ständers nästlidet år församlade revisorer (tryckta berättelsen § 33), och Banko-fullmäktige hafva, uti deras till Utskottet afgifna berättelse (pag. 24) gjort framställning om upphörande af all tillverkning och utgifning af sedlar å 16, 12 och 8 sk., samt till stöd för denna hemställan anfört: dels att bankens metalliska kassa svårligen torde vid någon tidpunkt med mera lätthet kunna ersätta berörda sedlar, än vid den närvarande; dels att, oberäknadt den förenkling i göromål och deraf föranledda förminskning af tjenster, som skulle följa af dessa sedlars indragning, en årlig besparing i utgift uppkomme af omkring 40,000 r:dr, hvartill deras tillverkning och spridande uppgår; samt dels att myntets värde icke kan anses vara befåstadt, förr än silfver kommit i allmänna rörelsen, Bih. till R. St. I förevarande fråga har dessutom, jemte protokolls-utdrag af den 22 December nästlidet år, Utskottet från Vällofl. Borgareståndet emottagit en af Herr A. F. Ericsson väckt motion, deruti han, på anförda skäl, tillstyrkt, att allt utgifvande från banken af sedlar å 16, 14, 12, 10 och 8 skillingar måtte upphöra med innevarande riksdag, eller någon annan derför utsatt tidpunkt; men i motsatts till så väl denna motion, som de af Rikets Ständers revisorer och Banko-fullmäktige gjorda framställningar, har Herr prosten Berlin, uti en inom Högv.
Derjemte har kommunen sjelf, under lifligt erkännande af sin pligt, att för det uppvexande slägtets väl vidkännas alla de uppoffringar, hvaraf den är mägtig, utaf egna medel tillskjuta 42,000 Ridr samma mynt, men för anskaffande af de ännu återstående 41,000 R:dr eger delta mindre bemedlade, samhälle ej annan utväg, än att ånyo anlita Rikets Ständers mellankomst. Kommunen vågar äfven hysa den glada tillförsigt, ali Rikets Ständer, som vid förra riksdagen anslogo del behöfliga fvllnadsbeloppet i då tillgängliga medel för läroverksbyggnaden, skola, sedan uppdagadt blifvit, att detta fylinadsbelopp ej motsvarar den verkliga bristen, linnas så mycket villigare att bevilja hvad nu ytterligare behöfves, som kommunen sjelf denna gång ikläder sig ett, med afseende på sina tillgångar, icke obetydligt tillskott för det goda ändamålets vinnande. På grund häraf vågar jag derföre vördsamligen framställa en ödmjuk begäran, det täcktes Rikets Ständer vid denna riksdag anslå Fyratioett Tusende (41,000) Riksdaler Riksmynt såsom bidrag till uppförande af nytt läroverkshus i Falun, i enlighet med af Kongl. Öfver-intendents-embetet uppgjord och af Kongl. Majit i nåder gillad och fastställd ritning med kostnadsförslag; och anhåller jag vördsamt om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott, dit nämnda ritning jemte kostnadsförslag, före frågans afgörande derstädes, skall blifva öfverlenmad. Stockholm den 19 November 1062. Anders Andersson, från Kopparbergs län. 148 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N;olOS. Häruti förena sig: J. Bergström. Sven Ersson. Lars Olsson, Jan Andersson. Af J. Lekberg från Örebro län, om hundskattens upphörande. Vid sistlidne riksdag väcktes, af sjelfkloke män, motioner om en allmän hundbeskatlning. Vid behandlingen kunde ingen undgå att se, alt genom det väckta förslaget, om det anloges, skulle vägen öppnas, för att återkomma till det så förhatliga beskattningssystem, som i en lång följd af år egt rum.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial N:o 60, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 51, i fråga Prot.-Utdrag den 19 December 1857. 739 om stiftande af lag, angående ordningen och vilkoren för utländsk mans upptagande till Svensk medborgare. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och godkändes Stals-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 174, angående ett lån till Geflc-Dala jernvägs aktie-bolag; N:o 175, angående ytterligare låns beviljande för den pågående jernvägs anläggningen emellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län; N;o 176, angående ett ytterligare lån utaf allmänna medel åt Nora-Ervalla jernvägs-bolag; N:o 177, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående åtgärder lill behöfvandes undsättning i missvext-år; N:o 178, i anledning af ånyo väckt fråga om afskrifning af Stats-verkets fordringar bos innevånarne inom Westerbottens och Norrbottens län för meddelade undsättningar; N:o 179, angående stats-ansiag till trycknings-kostnaden för de af Skepps byggmästaren J.
Derigenom uppkomme för Lånsökanden fördelen, att kunna underställa annan Autoritets-pröfning en afslagen låneansökning, och Öfver-Stvrelsen befriades från ett, under andre förhållanden, för den mera främmande bestyr. Som, vid nästlidet års slut, tillgångarne i och för Skiftesoch Odlings-Lån icke motsvarade antaglige Iåneansökningar, fördelades summan på Länen, i förhållande till det inom hvarje sökte belopp. Låneunderstöd medelst Kreditiv från Banken. 55:o. Riksgälds-Kontoret har, på grund af 188 § i Banko-Reglementet, begagnat kreditiv å Banken till den summa och på de tider, hvilka genom samma § bestämmas. 54:o. För det, till Manufakturernes och Fabrikernes understöd. Kongl. KommerceKollegium tillhandahållne Kreditiv å 1,500,000 R:dr, har förnyad förbindelse blifvit till Banken aflemnad och är kreditivet begagnadt i öfverensstämmelse med föreskrifterne i 189 § af Banko-Reglementet. 32 Berättelse of Banko-Fullmäktige. 55:o. Riikenskaperne öfver Jern-Kontorets Kreditivfond uro granskade för hvarje Sr, utan anmärkning, efter hvad de derom till Fullmägtige aflemnade berättelser gifva vid handen. 56:o. I hvad män Fahlu Bergslag anlitat den genom 191 § i Banko-Reglementet, Bergslaget medgifne Kreditiveller Läne-rättighet å så kallade kopparsedlar, utvisar 48 punkten här ofvan. 57:o. Malmö, Lunds och Christianstads Spur-Bauker hafva fortfarande å Malmö Låne-Kontor innehaft Kreditiv. Öfver en af Direktionen vid nämnde Låne-Kontor gjord framställning, angående ändring i vilkoren för begagnandet af dylika Kreditiv, skola Fullmägtige afgifva särskildt yttrande: Uti 1847 års Revisions-Berättelse omnämnes, att för Sparbankens i Wisby räkning, uppå gjord ansökning, väl blifvit uti Gottlands Läns Landt-Ränteri såsom Kreditiv nedsatte 2000 Rdr
Rät ter, der lagens föreskrift iakttages, till en del vanligen lottas emellan dess Ledamöter, hvilka sålunda hvar för sig ansvara för de utlottade målens beredning till föredragning, och hvarigenom en så väsendtlig skillnad emellan desse Domstolars Ledamöter både i tillfället för insigters förvärfvande och tjensthandläggningar uppkommer, att jemförelse härutinnan icke eger rum. Någon olägenhet för rättsökande parter lärer väl aldrig, genom det ansvar Lägen för ifrågavarande försummelse ålägger, varit förspord. Skälet för Lagens upphäfvande måste således endast och allenast sökas i Rådmäns och Kämnerers beqvämlighet, jag kan icke antaga okunnighet, emedan ingen menniska, anställd i Domareväg, lärer vara så blottad på begrepp och urskillning, att den ej förmår fatta föreskriften i a §. 5 Cap. och 6 §. 6 Cap. RättegångsBalken, och som, i händelse försummelse af denna art genom andras tillgörelse vöre att befara, ej skulle kunna lära sig att deremot göra påminnelse inför Rättens Protocoll och reservera sig, såsom icke skyldig till fflet, ifrån ansvaret. JJ BiL till LngUtskottets Betänkande N:o ig. Jag hemställer alt derföre, om, för beredande af en sadan beqvämlighet en Lag bör upphäfvas, sorn icke allenast aldrig medfört olägenhet för det allmänna, men verkat till det nyttiga ändamål, att väcka omtankan till uppmärksamhet på sin tjenstepligt hos de personer, för hvilka den blifvit stiftad, och om icke, genomen sådan ändring, anledning till liknöjdhet emot Lagens qvarstående bud vöre anvist, hvarifrån Lagutskottet lätt fördes på en kanhända icke overksam önskan att befrias från iakttagelsen af dess öfrige föreskrifter, helst jag för min del tror, att äfven då, när det någon gång är högst angeläget ändra en Lag , sådant måste ske med varsam och darrande hand och det mest sorgfälliga vårdande af alla offentliga försighetssteg, på det ej menigheten, genom omvexlande och i allmänna omdömet mindre nödiga förändringar , mä förlora aktningen för Lagbudens helgd.’’ Ut supra.