Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lades pä Bordet. Ul« »73* Den 27 November. Utdrag af P-vkocollet hållit i Högloft R:os-rsk«pet och A elns plenum den 4 November i8oy. S. D. Dä hoS Hoglaft. Ridderskapet och Adeln, i anledning af stadgandet > Regerings-Formens 75 Z., fräga bi-swit wäck: huru Riddcrsk.ipet och Aoelus Deourerave wid Markegängs Taxors sättande böra utses, har R.dderjkapet och Adeln Veröfwer stadnat i följande besiui: 1 §. Ingen annan, än inom Länet boende och derstädes saft egendom ägande fullmyndig Adelsman kan till Deputerad »vid Markegång Tuxors upräclande wäija eller blifwa wald. I idelningshiswande myndig Adelsman, som inom Länet bor och derstädes fast egendom äger, ware äfwen behörig att »välja och lolifwa wald, Skads-egendom anses ej i AdelsmanS hand såsom fast egendom. 2 §. Hvar och en sä q ialificerad Adelsman som i §. sörestkrifwer, äge en röjt, chwad hans egendorn ar större eller nrindre. z Z. Minst sex weckor före den af Landshöfdingen faststälde bag ull MarkegänqS-T-.xans uprättande, läte han af Predikstolarue kungöra, att »ill wal berättigade Adelsmän böra inom 14 dagar derefter till honom insända deras skrifteliga vota, innehållande de kwänne Adelsmäns namn, hnulka han till Depnrerade utser.
Men denna OfverDirektörens hemställan har icke vunnit framgång, utan i stället har, i likhet med hvad jag yrkade i afseende å de statistiska arbetena, man begärt att, för ifrågav:de karteverks fullbordande, ett visst belopp måtte öfverlemnas till K. Då detta fullkomligt öfverenstämmer med mina åsigter anhåller jag att hvad StalsUtsk. i denna fråga föreslagit måtte varda af R. o. Ad. bifallet. Hr Fährm us, Johan Fredrik: Det är icke utan obe hag, som jag nödgas besvära R. o. Ad. med ett svar på den anmärkning om inkonseqvens, som den siste värde talaren framställt. Jag tror mig dock icke behöfva säga mera än att det statistiska embetsverket är till sin beskaffenhet varaktigt, hvaremot det nu ifrågav:de arbetet är beräknadt att kunna afslutas inomen icke särdeles aflägsen framtid. Följaktligen eger icke samma förhållande rum i de anförda begge fallen. Hr Cederschiöld: Jag har alldeles icke förbisett den anmärkning, som nu blifvit framställd af Hr Fåhraeus, men jag får fästa upmärksambeten derpå, att Sockenkarleverket aldrig de facto blifver afslutadt, dels till följd af de af mig nyss omnämnda naturförändringar och dels till föijd af de förändringar, som jordytan undergår genom odlingar. Då man således en gång börjat med ett karteverk, måste man ständigt göra förbättringar deri, och verket kommer således aldrig att helt och hållet afslutas. Hr Printzensköld, Carl: Skulle den sats, Hr Fåhraeus 344 Den 23 September e. m. framställt såsom svar på Hr Cederschiölds anmärkn., göra sig gällande, så skulle man äfven med mycket fog kunna påstå, att GeneralLandtmäteriKontoret icke borde vara upfördt på ordinarie stat. Ty utgår man från den åsigten, att ett karteverk verkligen kan fullbordas, så torde väl äfven det karteverk, hvars uprättande åligger nämnde Kontor, äfven i en framtid hinna fullbordan.
Och ännu mera meningslöst är det, att jag aldrig blir mig själf igen. Ibland om nätterna drömmer jag, att jag gär ensam pä vår gata och väntar på en, som aldrig kommer. Och ibland — rätt ofta — drömmer jag, att allt är som förr, och att lyckan ej dött, att vi båda gå ensamma i en värld, som finns till endast för oss, ensamma med vår kärlek och rika och lyckliga som inga andra. Jag drömmer också, när jag är vaken. Jag väntar på benne. Jag vet, att hon är borta, och att hon ej kominer igen. Men jag väntar ändå, jag kan inte annat än vänta — fast jag vet, hur meningslöst det är. » * * * Han följde mig fram till Stortorget. Men han hade nu åter blifvit tyst och inbunden. Det var endast på deras egen gata, han kunde tala. Oeh jag tyckte naturligtvis, att jag var ett dumhufvud och en dålig kamrat, som inte kunde gifva honom till afsked annat än de dumma orden: » Vänta ett år, få vi se, hvad du då tänker om saken. » När jag nästa kväll for söderut, såg jag honom stå på samma ställe, där tåget korsar Storgatan, och se upp till de upplysta kupé- erna. Han kunde inte låta bli att vrida om knifven i sitt sår. A f andra stadsbor hade jag fått höra, att han på sista tiden blifvit betydligt angenämare än förr, mera tillgänglig och sällskaplig. Han arbetade mycket, mera än det egentligen ansågs passande i det lilla samhället. Han festade också, som sed och bruk voro — han var inte längre någon enstöring som förr. Och det tycktes ej gå någon nöd på honom. Jag återsåg honom, som sagdt, pä Gästis. Han var språksam och bullersam ocb ostentativt vänskaplig. Han påmiote mig ej om den höstkvällen, dä han var sentimental för mig, och då han beklagat sig som ett barn. Han ville Dog ha den aftonen utestruken ur sitt lif. Jag fick inte veta, hvad han nu » tänker om saken ». Inte heller, om han ännu drömmer om den där gatan, som han en gång ej var ensam om. Mot koleran.
Brottet stall straffas enligt 6 Cap. Missgernings-Balken, vch Skriften confisceras. 8:0 Smädliga uttryck om Rikets Embelsoch Tjenstemän, i och för Embetet. Brottet stall straffas ester allmän Lag gno Smädliga, förgripliga, eller kill osämja med främmande Magter syftande omdömen och yttranden vm samtida Nationer eller Stater, med hwilka Riket är i fredligt förhållande, om deras warande Ofweihtt. Regering och Regeringssätt, höge Embetsman och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag eller underhandlingar. Förbrytelsen stall straffas enligt 6 Cap. c §. Missgerning» - Balken, jemförd ined Kongl. Förordningen af den 2° Jan. 1779. Är Skriften ej smädelig eller förgriplig, men genom densamma missförstånd med Utländsk Maat sig yppadt, ma den utan Rättegång kunna confisceras. o:o Allt kungörande i tryck af hwad som röker Statens a fardc warande underhandlingar med främmande Magcer, eller eljest af Konungens i sammanhang med dem tillernade bestut vch afsigtcr, samt Dess Ministrars, Rads, och Sändebuds wärf, vm det ej ster med Regeringens tillstånd» eller med officiel tillåtelse. Förbrytelsen straffas i likhet med - Den 22 Juni 78; Hwad i föregående moment stadgadt är. Sker sähant kungörande af den, som Konungens vch Statens hemligheter betrodde mo, straffes brottet enligt 4 Cap. 5 8- Mtssgecnings. Balken, och l bada fallen confisceras Skriften. liw 'Angripelser mot Mild man, hwilka a ara ga, elier för dess borgensen namn och rygte förkknliga äro. Brotten ffaffas efter 62 Capitl. Missge-nings - Balken, och warde dessutom Skriften confisccrad.
Men här synes mig en sådan utgallring af mindre nödiga motiver svårligen kunna äga rum, ty några sådana äro ieke framställda, utan Utsk. säger blott att det föreslår ett stadgande af den och den lydelsen, — och detta i temligen tydliga ordalag, att blifva gällande för den itrågavarde statsreglerings-perioden och icke längre. Om man nu bifaller de af 272 Den 21 Mars e. m. Utsk. föreslagna vilkor, om hvilka ingen discussion ännu ägt rum, så följer ju deraf att Exped.Utsk. vid upsättandet af den underd. skrifvelsen måste följa den tankegång, som i de af StatsUtsk. begagnade ordalag finnes uttryckt, nemi. att vilkoren omfatta nästa statsreglerings-period; och kan man icke bestrida att vilkoren äro inskränkta till denna, så måste de förra naturligtvis förfalla då den sednare uphör. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 12 December e. m. 601 bär medgifvit, att man icke känner Skogarnes beskaffenhet och vidd. Man har sagt , att denna bristande kännedom är en försummelse af Jägeri-betjeningen. Det må äfven så vara , men det är åtminstone ett skäl för bifall till Herr af Robsons reservation , helst det måtte vara ett allmänt interesse, att känna, hvad Staten äger, innan man beslutar att afhända Staten något deraf. Jag tillstyrker således , att Herr af Robsons mening må af Ridderskapet och Adeln vinna bifall med den modification jag föreslagit. Grefve von Rosen j Jxel: Då jag nu ber att få förena mig i den reservatjon, som af Herr af Robson mot Utskottens Utlåtande blifvit afgiEven , så har jag redan yttrat min mening, hvarföre ock, då så mänga talat i detta ämne, jag icke skulle vara vidlyftig i hvad jag nu går att anföra, om jag icke genom exem ^•i kmiiiy u^iu, ju u'ii munin hill urul bättre utan sämre, sin egendom, än den som Staten vårdar. Herr von Hartmansdorff har redan omtalat ställningen i Småland, hvilket fullkomligen instämmer med sanna förhållandet.
Fredrik, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att CanalDirectionerne må anses skyldige ärsätta de vid dem arbetande Soldaters arbetskläders slitning m. m, 2:0 Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 12 dennes e. m, på bordet lagde Motion, att de till och från ÖfningsLäger roar-^ cherande trupper måtte tåga såsom i fält med tross, och hvarje afton uppslå deras tält m. m. 3:o Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, den 12 dennes, e. m. på bardet lagde Motion, angående ålsk ill ige föreskrifter, hvilka vid utfärdande af Pass bora iagltagas. Den 29 December f. m. 4:o Grefve Hamiltons, John, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion angående inrättande af MunicipalSty reiser i Länen. Bevillningssamt Allm. Besvärsoch EkonomieUt skotten : Herr Anckarswärds, August, den la dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående medel lill Fårafvelns upphjelpa lide. RiddarhusUtskottet: Herr Rothliebs, Carl Fredrik, den ia dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående inköp af framlidne CommendeurCapitainen Friherre af Klerkers Genalogiska Samling. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 29 December. Plenum kl. half till Sex Eftermiddagen. Herr Hjerta, Gustafj hade inlemnafc följande, som upplästes: Jag anhåller, att få utveckla Motiverne till mitt den 12 dennes f. m. gjorde Den 29 December e. m. Förslag till LåneReglemente för RiksgäldsContoiret. Föreskriften i ira Afd. §. 1 stödjer sig, på sätt af denna §. synes, uppå 72 §. Reg.- Formen, som allenast medgifver Creditsedlars utställande af Banken.
Enligt 11 §. i Kongl» Majits Nådiga Instruction för Kongl. KammarRätten den 21 Junii 181-4». bade» efter det balance-räkningar upprättats» målet blifvit af Kongl. Krigs-Collegium till Kongl» Kammar-Rättens pröfning öfverlemnadt, och hade Kongl. Krigs-Collegiuin bland annat-tillkännagifvit, dels att inventeringar årligen blifvit verkställde uti de Brattström anförtrodde cassör» utan alt anledning till cassa-brist försports» dervid» till Slats-Utskottels Berättelse N.-o 3x5. utrönande, att elen ena fondens tillgång icke skulle betacka en annans brist, alltid den contanta behållningen på en gång för alla enssorne sammanslagne blifvit uppräknad; dels alt Karaereraren Dahlerus genom Banco-attester och öfrige handlingar styrkt, att Arlillerie-Departementets bela cassabehålhring innestod uti Rikets Ständers Bank elen 16 Dec. J83o, hvaraf således vore uppenbart, att baiancen icke under bristande tillsyn blifvit efterhand åsamkad, utan tillkommit genom brottsligt tillgrepp några få dagar förrän den yppades. Sedan derefter ej allenast fråga blifvit vackt, huruvida aine uti baiancen inbegripne från Utrednings-Departementet till Artillerie-Departementet anordnade summor, tillsammans 18,002 R:dr 25 sk. B rst., borde anses såsom till det senare Departementet behörigen levererade, då de icke blifvit genom Ulrednings-Deparlementets försorg i Banken för Artillerie-Departementets räkning insatte, eller huruvida dessa 18,002 :R;dr 25 sk. 6 rst. vid nämnde förhållande borde anses såsom balance å Utrednings-Departementet; utan ock sistbemälde
Ehuru jag anser det vara alldeles principlöst att tillåta sedelemission på hypothek för creditiver, alldenstund dessa böra till bankens egna lånehandlingar, får jag dock tillkännagifva min öfvertygelse, att privatbankernes tillvaro kommer alt häraf mycket bero, emedan det är ganska säkert att deras vinst sedermera icke skall blifva så mycket afundad som nu, enär den, genom borttagande af rättigheten att få beräkna cassacreditivs-hypotheker, såsom fond för sedelemission, betydligen kominer att förminskas. Jag är dock icke, såsom Hr Aminoff, af den öfvertygelse, att creditivrörelsen derigenom skall försvinna, emedan ingen privatbank kan undgå, oaktadt vinsten skulle blifva större genom discontering, att bibehålla creditivi örelse, enär genom denna rörelse det mesta riksmyntet inflyter, och den bank, som later bedraga sig genom större vinst af discontering, gjorde i sanning illa och komme att häröfver känna ånger i afseende på liksmyntscassan. Jag kan alltså icke instämma med Hr Aminoff, utan biträder Utsktns förslag. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då åtskilliga anmärkntr blifvit gjorda vid i morn., det torde blifva nödigt att framställa särskilda propos:r å de olika momenten, hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla i mom. i 9 §:n. Ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej. Hr Aminoff: Jag anhåller, att det af mig föreslagna tillägget måtte framställas till antagande, d. v. s. i öfverensstämmelse med BorgareSt:s beslut, dock med den skilnad, att det skulle vara a5 proc. af aclieteckningen i stället för 4o procent. Hr von Hartmansdorff: Sedan Utskms betänk, är utan tillägg bifallet, så ser jag ej luiru det skall vara möjligt för Hr Aminoff att få propos. framställd på det af honom föreslagna tillägget, med mindre han begär votering och i den vinner de flesta rösterna för sin mening. Hr Aminoff:
Åkerhjelm, Fritz; , 1872. Hr Wallencrona, fullm. Hr Uggla, Carl Gustaf; Allmänna Besvärsoch Ekon.Utskottet: N:o 1992. Hr Lagerstråle, Gustaf Rudolph. Vidare öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i LagUtsk. efter N:o ig43. Hr Bergenschöld, Erik Johan; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1884. Hr Hummelhjelm, fullm. Frih. Åkerhjelm, Knut. Gr. Frölich, David: H. R. o. Ad. torde erinra sig, alt i sista plenum blef beslut fattadt på Hr Landtnäs fram - Dein 29 April f. m. 383 ställning till Ståndet, rörtde tind. skrifvelse till K. M., om riksdagens förlängning efter den 6 Maj ytterligare en månad, och att detta beslut blef till Exped.Utsk. afsändt, i afsigt att Utsk. skulle uppsätta förslag till denna und. skrifvelse. Ett sådant förslag ligger nu på It. o. Ad:s bord, och jag anhåller vördsamt, att Hr Landtm, ville inhemta Ståndets yttrande, huruvida det lillåtes, att detta mål nu genast föredrages, då R. o. Ad. nogsamt lärer inse angelägenheten af, att ett hastigt beslut i ämnet fattas, då blott några dagar återstå af den 3:dje månaden efter riksdagens början. Föredrogs Exped.Ulskts mern. N:o 7 till H. R. o. Ad. samt Högv. PresteSt., angtde en af de båda öfrige RiksSt:n yrkad anmälan uti en afgående und. skrifvelse om riksdagens förlängande en månad. Hr von Hartmansdorff, Aug.t Jag anhåller, att så väl R. o. Ad:s, som de öfriga RiksStrns beslut i detta ämne mätte för R. o. Ad. uppläsas, samt att derefter få tillfälle yttra sig.
Ehuru qvinnorna äfven i barnåren äro flera samt männernes äfventyrligare arbeten, hvaraf en del äfven äro för helsan skadligare, otvifvelaktig! föra mången af dem till en förtidig död, torde dock det anmärkta förhållandet i någon mån kunna härledas från en del arbetares oordentliga lefnadssätt och begifvenhet på starka drycker, hvartill männernes sysselsättning samt flera tillfällen till dåliga sällskaper genom kroglif kunna gifva anledning och hvilket sedan lätt blir en vana, som alltid undergräfver helsan, och icke sällan leder till sådana brott, hvilka skilja dem från samhället. Begäret efter starka drycker samt förbrukningen deraf kan visst lyckligtvis sägas i allmänhet vara i aftagande, och då den anmärkta skillnaden emellan personernes antal af olika kön inom länet nu är något mindre än den tillförene varit, torde detta förhållande kunna få antagas såsom ett bevis, att ofvan anmärkta mindre ordentliga lefnadssätt bland en del arbetare är minskadt, ehuru ännu visserligen icke alla af ifrågavarande arbetare kunna sägas hafva upphört att begagna sig, på ett för sedligheten menligt sätt, af den ymniga tillgång på bränvin, som tillförseln deraf från andra orter lemnar till mycket lågt pris, och oansedt det beklagligen ännu måste medgifvas icke 8 allenast att bland dem, för hvilka omåttlig bränvins-förtäring blifvit en vana, bibehåller sig oförminskad denna last, hvarförutan få brott och lagöfverträdelser skulle vara till; utan äfven att förbrukningen af kaffe bland en del qvinnor och andra dyrare drycker hos åtskilliga af den arbetande klassen tilltager. Ett minskadt användande af dessa ^utländska varor vore, åtminstone vid menliga handelskonjunkturer, lika mycket att önska, som en inskränkning i tillförseln och gårdfarihandel med bränvin från andra orter otvifvelaktigt skulle blifva för orten gagnelig. Då arbete hos andra inom eller utom orten är att räkna såsom en huf vudsaklig binäring för en betydlig del af länets befolkning, borde tillgång på arbetsfolk icke kunna här saknas.
I anledning af det gjorda yrkandet, att KronoBecjente icke må ega att, utom Landshöfdinges föreskrift, meddela några Påbud, få Utskotten erinra, att KronoBet)ente endast ega att verkställa Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förordnanden, samt att någon rättighet, att sjelfve meddela föreskrifter til! efterlefnad, annorlunda än pa grund af gällande Författningar, icke är dem tillagd; hvadan, örn sådant inträffat , det år ett missbruk, som, i behörig ordning öfverklagadt, icke lärer sakna nödig rättelse; förmenande Utskotten således denna omständighet icke påkalla någon Riksens Högloff. Ständers åtgärd; hvilket äfven torde vara förhållandet med den väckta frågan, om förvarandet i Kyrkorne af alla Kungörelser och föreskrifter, till åtlydnad för hvarje Läns innevånare, enär ofvannämnda Kongl. Förordning om Sockenstämmor och KyrkcRåd äfvensom äldre E^örfattningar redan derom meddelat nödige föreskrifter. Hvilket allt, jemte några Ledamöters särskilda meningar till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlennäs. Stockholm den 29:de Maji 1823- Vidväg af Protocollet, hållet hos Riksens Båglofl. Ständers Lagsamt Lagutskottets Betänkaitdstt. Alhniimm Besvärsoch Ekonomim Utskotts Plenum den 10 Maji 182.3. S. D. Upplästes Lig" samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotténs sammansatta Berednings förslag till Betänkande, i anledning af väckte frågor, om öfverseende och förbättring af Rikets Oeco» nomiska och PolitieFörfattningar, samt om Landshöfditigarnes rätt att utfärda Vitesförbud m. m. Under öfverlaggnirtgen hårom yttrade: Herr
Sahlgren kunnat uppresa åt sig, hvilken ät honom ärligen hemhär mångfaldiga i armodet suckande föräldrars tysta välsignelser och 150 frän undergång och okunnighet räddade barns varma tacksägelser. Utom omnämnde landtegendom, som betaltes med 100,000 d:r sp., deponerades i R. St. bank ett lika stort capital, eller 100,000 d:r sp., hvilket skulle blifva en för everdeliga tider stående fond för barnhuset. Direct. Sahlgren lemnade således denna välgörenhetsanstalt tvenne lika stora vingar att utsträcka till nödlidandes räddning, och hvilka han naturligtvis ansåg böra kunna någorlunda lika bidraga till att rufva de värnlösa , som samlats under dess skugga. Men banken klippte snart den ena vingen och betog barnhuset derigenom möjligheten att, i den utvidgade scala det eljest kunnat, utsträcka sin verksamhet. Banken betalar nemi. ä de insalta 100,000 d:r s:mt icke större ränta än 060 r:dr 32 sk. b:coscdlar, emedan banken år 1777 i sina räkenskaper förvandlade summan frän 300,000 d:r k:mt, hvilken myntsort derförut varit använd i bankens böcker, till 16,666 r:dr 32 sk. b:co, utan afseende på att summan blifvit insatt i silfver. Det är detta förhållande jag, såsom disponent öfver Östads barnhus, ville framlägga till li. St:s allvarliga behjertande, under hopp ali det för framliden ej skall, sorn hittills, inskränka de å barnhuset hulpna barnens antal med 40 ä 50 under hvad de, enligt testators gåfva, kunde vara. Verk - Den 17 Aug«st i f. m. 243 liga förhållande!., som jag bär torde få upplysa om, är, att ungefärligen detta antal ansökningar årligen måste afslås, i anseende till bristande medel.
Bet torde val i afseende härå invändas, att desse officerare hafva rum sig anvisade i kaserner, men då man af 52 veckor är tvungen att begagna permission 41 veckor med betydlig minskning i sine löne-inkomster, så torde det, med hänseende till behofvet att söka ersättning för denna löneförminskning, blifva en ren nödvändighet att utbyta kasernen mot annan bostad. Oaktadt af mindre vigt, torde det doek jemväl böra anmärkas, att såsom afdrag å nuvarande löner upptagits de frivilliga bidragen till musik-korpsernes underhållande, utan att det blifvit ifrågasatt, att dylika afdrag äfven för framtiden kunde komma att ega rum. Äfven uppgiften å löne-beloppen fordrar alltså troligen en icke så ringa jemkning; och ur sigte får ej elier lemnäs, att en stor del af befälet vid den nuvarande arméen, genom jordbruk och andra sysselsättningar, är i tillfälle att förskaffa sig biförtjenster, hvartill det föreslagna garnisonslifvet skulle lemna föga eller intet tillfälle. En stor del af indelda arméens yngre officerare, vanligen provinsens barn. erhålla lill en stor del hos vänner och anförvandter både bostad och uppehälle, och det är endast detta förhållande, som förklarar möjligheten deraf, att de, med si ne små otillräckliga löner, kunna draga sig fram. Utskotten tro sig i det föregående hafva visat, att, i afseende på nu-« rrterisk styrka och försvarsförmåga, det är serdeles problematiskt, huruvida det föreslagna systemet är fördelaktigare än det nu gällande; att i afseende på kostnaden^ stora jemkningar måste göras i de framlagda beräkningarne, och alt det dernäst är tvifvelaktigt, huruvida ens någon besparing skulle komma att ega rum; att, i afseende på den af författaren framlagda jemförelse emellan officerarnes löner efter den nuvarande och efter den föreslagna organisationen, äfvenledes rättelser äro af nöden, och att, ehuru lönerne i alla fall attalia fördelaktigare efter det nya systemet, vår armées egendomliga förhållanden likväl orsaka, att skillnaden ej blir så stor, som den på papperet svnes.
Sedermera fann man att åtskilliga malversationer ägde rum vid tullbehandlingen, emedan varor förtullades efter lägre belopp än det 'lagligen bestämda, och då insåg man, att, ehuru varans värde var den rätta grunden, man borde öfvergå till ett annat system, nemi. vigtsystemet. Således är denna Grins upgift icke något skäl för tolagens afskaffande. Den enda åtgärd som af förändringen i systemet bör blifva en följd i afseende på beräkningen af tolagen, består deri, att man reviderar föreskrifterne om tolagen och dervid följer samma grund som blifvit antagen för tullens bestämmande; men att förklara det tolagen skall ingå i tullsatsen på de här upgifna skälen, visar huru ytligt man öfverväga saken. Grin har sagt, att dessa värden tagas på en höft. Så tillvida kan detta vara rätt, sorn, då vigten tages till grund eller man ingick på vigtsystemet, man öfvergaf ett närmare skärskådande af varuvärdet, som borde utsättas i Tulltaxan; men Grin misstager sig ganska mycket, om Grin tror att man vid Tulltaxans upgörande under den tid då tullbehandlingen verkställdes efter varans värde, icke med största sorgfällighet inom Bevilln sökte utreda det egentliga och verkliga varuvärdet. Således kan man icke af Grins anförda skäl hämta ringaste anledn. att till ett sammanföra tolagen och tullsatsen. Grin måtte icke hafva riktig kännedom om förhållandet, då han omtalat den stora olikheten i de olika städernes tolagsproc. Utaf den reservation som åtföljde Betänk, hade Grin likväl bordt inhämta, att tolagen icke utgår med någon proc. af tullafgiften, utan efter tullvärdet, och att således den omständigheten, att en stad fått 40 proc. i tolag, icke utgör något bevis att tolagen är större för denna stad än för den som endast får 3 proc, och jag vill äfven ådagalägga detta. Ett Skeppid stångjern, som sliter hamnskoningen betydligt, drager en tull af 24 sk. och tolagen för detsamma upgår icke till mera än 4 sk., och för några lod prima-lärft betalas äfven samma belopp i tolag.