Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bysättning, om användande af, efter anstäldt utmätningsförsök. II. R. 327. VI. B. 188, 576. Å. 627. VII. E. 294. Bysättningsförordning,o angående npphäfvande af 3 och 4 §§ i. VI. B. 188, 576. Å. 627. VII. E. 294. Båkafgifter, om befrielse från, för alla de ifrån orter, som ligga innanföre alia bäkar eller fyrningsanstalter, ankommande farkoster. I. R. 216. B. 622. II. A. R. 296. IX. B. 414. A. 669. — om förändring i grunderna för deras erläggande. Se Fyroch båkafgifter. Båtsmansbeklädnad, angående den ändamålsenligaste uppsättningen af, i händelse af passevolancecontracters uppgörande. I. R. 443. VII. B. 354. A. 393. Båtsmanshåll, ordinarie, rörande Piteå och Luleå städers. VII. B. 329. A. 332. E. 399. — städernas, om förnyad reglering af. IX. B. 106. A. 200. Båtsmansrotering, ordinarie, rörande tillökad, inom en del län. III. A. 132. — för Fahlu stad, om nedsättning i. IX. B. 106. A. 207. E. 451. — om lindring uti. X. B. 585. A. 596. E. 684. Båtsmän, om sättet för deras förskaffande till och från tjenstgöringsorterne. Båtsmännens inom Blekinge län tjenstgöringstnr, om förändrad reglering af. IX. B. 106. A. 200. Bänkmansafsägelser, angående. Se Afsägelser. Bänkmansfördelning, angående förrättad, i. 17. Bänkmansval. Se Val af bänkmän. Bänkmännens listor, till val af Electorer. Se Lista.
Låt mig bli din och ana din hemlighet! » Som hon talat slut, drog sig en töckenslöja tätt under månens blanka rund, dess öfversta flik smälte i ljuset, och spöklik, jättestor, sträcktes den nedåt likt en pekande arm. Aristonike sänkte sina händer, som fröso i lätt köld, och gick tyst hemåt. Från grannens hus hörde hon klagande ljud; hon visste, att det var den blinda Euphro, Kallikrates hustru, som låg sjuk. Hon vände sig ännu en gång m o t gudinnan. Under vandringen hade hon ej sänkt sitt hufvud, och hennes blick mötte genast det hvita ljuset igen. » Artemis. » sade hon, » du som lindrar de plågor, dem du aldrig känt, gif henne hjälp! Där tänds ett lif i kval, du vet mot hvad — nu beder man till dig därinne. I morgon offras i ditt tempel, Artemis; gif redan nu den stillhet, som är din gåfva! » Men ljuden hörde icke upp, och Aristonike gick vidare. » Du vet stunden, » tänkte hon, och ännu fylld af nattens ro gick hon att sofva. På morgonen vaknade hon vid att faran var öfver henne. Ätolierna hade smugit sig fram osedda öfver bergen, och i morgonrodnadens flammande röda ljus hade de stormat ned öfver Pellene. Som en öfversvämmande flod brusade de fram genom gatorna; deras bronsharnesk brunno, och svärden glimmade af blod. De fåtaliga försvararne stöttes ned, innan de hunnit samla sig, och röfvarne spredo sig säkra in i husen. Där grepo de kvinnor och flickor i deras gömslen, släpade dem ut i ljuset och drefvo de skrikande till ändan af staden, till Artemis ' tempel, som låg högt på en kulle och var lätt att försvara. Vid foten af trappan hade de ställt en vakt, och däruppe mellan pelarna släppte de fångarna, sedan de satt på dem sina hjälmar för att kunna skilja hvar en sin. Själfva vände de åter, barhufvade och skrattande, för att söka mera byte och efter slutad plundring tända husen. Äfven Aristonike hade förts dit.
Exempelvis må nämnas, att ehuru inom WesterNorrlands län år 1853 endast 9 L:$f. 2 U., men under åren 1852, 1854 och 1855 ingen salpeter tillverkats, äro likväl, enligt 1855 års räkenskaper, på ordinarie aflönings-staten för detta län upptagne en Under-styresman med 250 R:dr och 6 verkmästare med tillsammans 153 R:dr 28 sk. i lön. Det synes Revisorerne att, i likhet med hvad förhållandet är i andra län, derifrån ingen eller ringa salpeter erhålles, dessa löntagare böra på expektans-stat uppföras. § 4. På sätt räkenskaperna utvisa, hade fonden vid 1855 års slut en i Rikets Ständers Bank innestående kontant behållning af 88,894 R:dr 13 sk. 1 rst. Revisorerne hemställa, huruvida icke någon del af detta betydliga belopp kunde genom inköp af obligationer göras ränte-bärande. § 5. Vid det å Staby egendom i Upsala län befintliga institut för danande af skicklige salpeter-sjudare har, enligt Föreståndarens vid institutet till Kommittéen för salpeter-ärendena för år 1854 afgifna berättelse, undervisning under nämnde år meddelats åt två elever, hvaremot enahanda berättelse för år 1855 icke omförmäler, att > någon elev under det året begagnat undervisningen. Af tillgängliga handlingar hafva Revisorerne inhemtat, att Föreståndaren för nämnde institut, salpetersjuderi-direktören J. J. Edman, som, jemlikt Kongl, brefvet den 20 Januari 1824, mot skyldighet att vidmagthålla institutet, af salpeter-fonden innehaft ett lån å 14,000 R:dr mot 5 procents ränta, sedermera, uppå derom i underdånighet gjord och af Kongl.
Man finner äfven häraf, att hvad i de förslaget åtföljande motiver yttras derom, att den Första Kammaren skulle kunna göra siri åsigt gällande, när majoriteten der vore mera kompakt än i den Andra, ej vitsordas af sjelfva stadgandena, ty i anslagsoch bevillningsfrågor kunna Första Kammarens 119 Ledamöter, om de ock alla äro ense, och mera kompakt kan majoriteten ej vara, ingenting uträtta mot endast en del af den Andra Kammaren. Detsamma, som nu blifvit yttradt angående anslagsfrågorna, gäller äfven i afseende så väl å bevillningen, med dertill hörande skyddstullar med mera, som ock å Ranken och Riksgälds-kontoret, och måste jag för min del vara af motsatt åsigt mot Regeringen i afseende å dessa sistnämnda frågors vigt, då t. ex. det sätt, hvarpå Ranken styres, måste vara en af de för hela landet vigtigaste; och de olägenheter, som af en öfverdrifven och ojemn beskattning kunna uppkomma, lida ingen jemförelse med de olyckor, som för hela Riket kunna och måste uppstå, i händelse Styrelsen af ett verk, så beskaffadt som vår Dank, med dess rätt att utgifva sedlar, som i Riket skola enligt grundlagen gälla såsom mynt, med mera, skulle uteslutande tillhöra en enda klass i samhället, och detta den, som är till en sådan myndighets utöfvande den minst lämpliga. Bättre hade utan tvifvel varit att i allo bibehålla den såsom grundsats uttalade jemnlikheten mellan Kamrarne, hvilket med den frihet, hvarmed man behandlat de bestående förhållandena, utan svårighet kun - Den 20 Januari. 125 nät ske på flera sätt, t. ex. derigenom att man låtit den Första Kammaren innehålla, åtminstone i det närmaste, lika många ledamöter som den Andra. Uti 87 § Regeringsformen, 2 morn., finnes infördt ett nytt stadgande, att K. M:ts oell Riksdagens rätt att stifta, förändra eller upphäfva Kyrkolag hädanefter skulle vara så till vida inskränkt, att dertill fordrades samtycke af allmänt kyrkomöte.
Pä grund af hvad Kammar-kollegium sålunda upplyst och anfört, har E. K. Maj:t funnit någon annan förändring i föreskrifterna, rörande ularrenderingen och förvaltningen af Statens egendomar, än den Kollegium uti omförmälda underdåniga utlåtande föreslagit, icke vara af behofvet påkallad; Och har E. K. Maj:t, i öfverensstämmande härmed, nu föreslagit Rikets Ständer, all Esta punkten i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 mätte erhålla följande förändrade lydelse: “Då jordlägenhet af nyss omförmälda slag skall under arrende upplåtas, bör ett minimum, hvarunder, och ett maximum, hvaröfver det årliga arrendet ej får gå, utsättas med hänseende dels till lägenhetens beskaffenhet, utrönt genom tillgängliga kartor och egobeskrifningar, m. m., dels till beloppet af de för andra egendomar i orten utgående arrenden, hvilka med arrendatorns utkomst och egendomens behöriga skötsel Expeditions-(Jtsioltets Förslog lill willérd. Skrifvelse, IS:o 97.
1 anledning af redogörelserna för indelta Arméens nya mötesfond, hafva Revisorerne, uti §. 2 af berättelsen rörande granskningen af dessa redogörelser, fästat uppmärksamhet vid det förhållande, att sedan ett belopp af 1,987 Kalr 26 sk. 11 rst., vid lägret på Ladugårdsgärdet är 1849, blifvit utdeladt dels i kontant och dels i forplägningsartiklar, af hvilken summa likväl 704 R:dr 39 sk. frän Eders Kongl. Maj:ts handkassa till fonden åter ingått, såsom ersättning för en del af dessa artiklar, denna ersättningsliqvid i statsverkets räkenskaper ingått, och att, då de förplägningsartiklar, för hvilka godfgörelsen uppgifves vara beräknad, uppgå till ett värde af endast 445 R:dr 15 sk., det ville synas som skulle ersättningen med 259 — 277 — R:dr 24 sk. hafva öfverstigit det belopp, hvilket enligt räkenskaperna skolat fonden tillkomma. Kollegium, som icke kan dela Revisorernes åsigt, att något fonden tillfallande ersättningsbelopp för utgifter, bestridda vare sig för ett eller annat ändamål, ej bör i fondens räkenskaper ingå, får i afseende på den förmenta olikheten mellan den utbetalda summan och den derför meddelade ersättningen, i underdånighet upplysa, att sedan Eders Kongl. Majit år 1849 nådigst behagat ur Sin handkassa godtgöra åtskilliga, vid öfningslägret å Ladugårdsgärdet, till manskapet utdelade extra förplägningsartiklar, uppgående i värde till 704 R:dr 39 sk., detta belopp af Kollegium utbetaldes till vederbörande lefverantörer i 2:ne poster år 1849 med 445 R:dr 15 sk. och år 1850 med 259 R:dr 24 sk.; varande verifikationerna för detta belopp sistnämnde års hufvudbok bifogade.
Jag ber endast att, på sätt jag vid de allmänna öfverläggningarne yttrat, få förklara, det jag i provinsens intresse naturligtvis skulle önska, att en jernväg blefve dragen genom denna provins; men att jag, med afseende på Statens redan hardt anlitade tillgångar icke nu kan förorda saken. Det enda jag begär, är att lt. St-.r icke genom beslutande af en jernväg, som för den ojemförligt största delen af Sveriges innevånare icke blir af någon nytta, måtte förhindra möjligheten för dessa provinser, att, om Staten i en framtid icke vill fortsätta anläggandet af stambanor, sjelfve utföra sina jernvägar i den för dem förmånligaste sträckningen. Då provinserna dessutom för närv:de icke önska något annat, lin att undvika en olägenhet, synes mig denna önskan så billig, att den af representationen icke gerna bör afslås. Hr Tham, Carl Wilh. Au g.: Jag skall icke länge taga E. o. Ad:ns tålamod i anspråk. Jag beklagar i flerfaldigt afseende, att den nu föreslagna vägen mellan Stockholm och Upsala icke kan denna gång vinna bifall. Det är att beklaga, med väsendtligt afseende på våra kommunikationer, emedan hufvndstaden och Universitetet deri - Den 10 Juni f. m. 143 genom allt mera hindras från förbindelsen med hvarandra. Det är vidare och isynnerhet att beklaga det frågan om Universitetets flyttning blifvit indragen i striden mellan norra och södra banan. Denna strid, som redan i går skulle vara afgjord, hvarföre skall den nu åter uprifvasp Hvarföre kan man icke nöja sig med att upskjuta dess slutliga afgörande till en annan gång? Det är af denna or sak, som jag skulle vilja önska upskof till nästa Eiksdag med beslutet rörande den nu ifrågav:de banan. Det är nemligen onekligt, att ett beslut i denna väg skall innebära något bindande för framtiden. Beslutar man sig för att anlägga en direkt kommunikation emellan Stockholm och Upsala, så har man för alltid eller för lång framtid afslagit den norra banan, och vice versa. Frågan har ännu en annan sida, hvarföre den tål upskof, nemi. den, att de hittills gjorda undersökningarne svårligen torde vara tillräckliga.
Och om de af Friherre Lagerbjelke uppgifne Kronans Intrader, såsom Jern, Alun, Koppar m. m., härtill skulle begagnas, så frågas billigt, om icke dylika tillgångar alltid skola befinnas otillräcklige för ett behof, som hvarken nu eller framdeles med någon visshet möjligen kan förutses eller beräknas, och i alla fall måste blifva utan den åsyftade verkan, då, igenom en sålunda verkställd Export, nödvändigt uppkommer en motsvarande brist eller minskning för den individuelle Speculation, samt en i mohn deraf äfven förminskad Växel-tillgång. 456 Den g Jannar ii. Sveriges olyckliga erfarenhet af dylika VäxelContoirs, Administration och verkningar böra dessutom ifrån sådana ytterligare företag afskräcka. Redan den 12 December 1747 slöts ett VäxelContract med vissa Associerade, som , einot vilkor 1:0 att disponera alla Kronans Växlar för Utländska Subsidier, och 2:0 6 å 900,000 Daler Kopparmynt, att nyttjas utan ränta oell 4^0,000 Daler samma Mynt årligen, på vinst och förlust, förbundo sig att hålla Courseo, i Holländskt Courant räknadt, första året till t\i, det andra till 4 r och sedermera till !\o Marker. Contoiret råkade, efter några år, i sådan förlägenhet, att Banken måste biträda med ganska betydliga Förskotter i Specie R:dr och myntade Plåtar. Genom förnyadt Contract den i3 0ctobcr 1756, erhöll VäxelContoiret ännu större tillgångar af Staten, men detta fortfor icke heller länge, emedan Coursell, i stället för att falla, uppgeck till 43 Marker. Det tredje Contractet slöts den 29 i nyssnämnde månad och år, med andra Associerade, hvilkas förvaltning af Växel-ärenderne var ännu olyckligare, och upphörde innan 1757 års slut, sedan Coursell stigit till 5o Mark. Associerade anhöllo sjelfva om Contractets upphäfvande, med den yttrade öfverty - Den g Januarii. 457 geise:
Man måste således antaga, att anfall i så stor Scala, att det kunde förmodas vinna någon framgång, troligen kommer att uppskjutas till den årstid, då det med Flotta och Transportfar - * 184 Den 8 December,e. m. tyg kan verkställas; emellan våra klippor och skär skola Svenska Thermopyler di finnas, icke obevakacje vill jag hoppas, utai behörigen försedde med Canonslupar och Ganonjollar, hvilka, med användande af ångkraftens biträde, kunna vinna en roilighet öfver all väntan, och således beredde, att möta på alla puncter, som hotas eller angripas; och med hvilket vapen man hälst skulle rigta sina skott emot ju större skepp, ju säkrare att träffa, En påtaglig likhet i förhållanden emellan Landtoch Sjö-försvaret framställer sig deruti, att 0111 BefästningsSystemet vid det förra skulle antagas såsom hufvudsak, större delen af den activa Armeen skulle förvandlas till Garnizoner för det passiva försvaret af Fästningarne. Samma förhållande inträffar i sednare fallet, när man sätter Skeppsflottan i främsta rummet, ty bemannandet af dessa flytande Fästningar, uppslukar både Befäl och Manskap, så att det activa vapnet, Skärgårdsflottan, antingen göres overksamt eller ofullständigt för det stora äudamålet, Fäderneslandets försvarande, och hvartill den ovärderli ga gåfva naturen gifvit oss i den förmur af tusentals holmar och grund, antyder detta medel, att jämna ali fientlig öfverlägsenhet med ett väl ordnadt motstånd till vår fördel. Såsom transportmedel för Armeen är Skärgårdsflottan, genom Ångfartygens bi - Den 8 December e. m. i85 träde, af en ofantlig nytta, då inga forcerade marcher, som hafva truppernes fatigerande till följd, kunna jämföras med fördelen att framföra en ArmeeCorps flera gånger hastigare, och uthvilad, till det ställe på kusten, hvilket påkallade en sådan rörelse. Beskaffenheten afSkärgårdsflottans sammansättning och underhåll för sitt ändamål, fordrar likväl medel för dess bestånd, hvarken tillhörande Personalen eller Fartygen, utan utgörande blott locala anstalter på hvarje station.
Vi hade nu för tredje gången i dag fällt ankar, och nu passerade oss åter kanske omkring 30 till 40 större fartyg, som med den friska aftonkåran från NO kommo ut från Konstantinopel, utom de säkert lika många som voro bakom oss och arbetade sig upp, och de ännu flere små fartyg af alla möjliga utseenden, som dels rodde, dels seglade af och an. Så kunde jag ännu i den klart nedgående solens eldröda aftonglans beskåda den kanske skönaste anblick i verlden. Kaptenen hade under hela dagen varit mycket otålig och gått omkring och mumlat "satan" för sig sjelf, och äfven jag, oaktadt allt det herrliga som ligger framför mig, börjar bli något otålig att komma i land. Togo på oss litet och foro upp till Galata. Vädret var mulet och luften tjock, så att vi ej kunde rätt njuta af den så högt beprisade anblicken af Konstantinopels hamn och utsigten uppåt Bosforen. Voro hos åtskilliga ship chandlers och på Ryska kansliet. Det intryck Galata och Pera gjorde på mig var högst vidrigt: trånga, förskräckligt smutsiga gator, bildade af snuskiga trädkojor som tycktes luta till sitt fall, bland hvilka de här och der synliga större och vackrare husen togo sig ganska dåligt ut. Roligt var dock att se den starka rörelsen af alla möjliga sorters folk och nationer, och de ganska simpla Turkbodarna, mera liknande våra marknadsstånd än handelsbodar. Voro inne hos Hyrén, åto middag med honom på ett Tyskt värdshus, voro i en oupphörlig disput med honom och sade honom dugtigt sanning och ovett. För öfrigt släpade mest hela tiden omkring i ship chandler shops och hade mera tråkigt. Hyrén låddes vara sjuk och genomgå, kur under en Grekisk qvacksalvare, berömd för utomordentliga kurer i syfilis. Han hade nu legat trenne år här och glömt allt det ringa han hade lärt sig i orientalia; i dess ställe hade han här laggt sig på studium af vattenkuren och af bibeln, men isynnerhet af Johannis uppenbarelsebok, till hvilken han hade någon Engelsk kommentar. Han var galnare nu än förr och torde väl alldrig bli rätt som andra, utan att dock bli mer än andra.
Slutligen iakttager jag tillfället att, lika med Motionären, åter upprepa nödvändigheten af att Nationerna under fredens lugn bibehålla uppmärksamheten fästad på de liufvudsakligaste olyckshändelser, som kunna inträffa vid ett påkommande krig, på det dessa då ej må väcka modlöshet och misströstan. Men jag her Motionären tillika behjerta, att intet är så farligt för sjelfständigheten, som att göra en inbillad, omöjlig, evig fred till talämne och trosartikel i en Nalion och att idkeli - Den 8 December e. ra. gen upphöja och beskrifva fredens fördelar; hvilken känner och erkänner ej deni? och att sålunda, vaggande folket till säkerhetssömn, qväfva dess urgamla krigiska anda, som stundom missledd, likasom dess helbroder frihetskänslan, likväl utgjort och ännu utgör vårt slutliga och egentliga varu och tillflykt i nöden. Säg folket ärligt att det har fiender nu sorn i alla tider, ty detta är sannt; säg att krig icke kunna undvikas, om man vill lefva sjelfständig; påminn folket om dess fäders bragder, ty folkets söner hafva obemärkte, meri med fröjd stupat kring dessa sköldar, som här hänga kring väggarne med Wasas i hjertat; säg alt det icke nu mera än fordom saknar krafter till sitt försvar, ty äfven detta är sanning; att friheten och sjelfständigheten är ett odalarf, som det icke äger rättighet alt förslösa genom maklighet och karghet, och man skall snart lyckas att åter upplifva hos en ädel och storsinnad Nation samma heliga kärlek till fäderneslandet, sorn lågade i dess mest lysande tidskiften; denna kärlek som är alla Öfriga samhällsdygders moder. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr CoijetCarl Fredrik, anförde skriftligen: Friherre Anckarswärds Tankar om Sveriges Försvarsanstalter, sorn blifvit Stats - Den 8 De c mber e. tn. Utskottet meddelade, påkalla en stor uppmärksamhet och föranleda till några erinringar i hvad som egentligen rörer Skärgårdsflottan.
Slutligen, och sorn angående en bland ännu balancerade äldre fordringar upptagen Summa i6,4S5 R:dr 34 sk. 2 rst. såsom Svenska Postverkets fordran hos det Norrska, och hvilken fordran härleder sig från ett af det Svenska beräknadt, men af det Norrska bestridt 374 ExpeditionsUtskottets Memorial N:o 157. Portobelopp för Norrska bref lill oell från Altona, målet på E. K. Majrts Nådiga pröfning beror, oell R. St. ansett angeläget, att frågan om denna betydliga balancepost må till skyndsamt slut befordras, få hos E. K. M. R. St. i underdånighet anhålla, att detta mål med det snaraste varder delinitivt afgjordt. Rikets Ständer framhärda etc. Memorial, med hemställan om Tractamenten för Extra-Ordinarie-Cancellisterj m. m. Sedan R. H. S., uppå Expeditions-Utskottels redan vid början af innevarande Riksdag gjorda vördsamma hemställan, bifallit, att, utom den vid Utskottet, enligt 24 §• Riksdagsordningen, antagna Betjening, en Cancellist till Secreterarens biträde vid Cancelligöromålen och 2:ne Cancellister i och för Correcturläsning af handlingar, tillhörande Bihanget till RiksStåndens Protocoll, finge tillsättas; har Utskottet, ehuru föreseende behofvet af serskildt biträde i och för renskrifning, hvartill nämnde inom Utskottet anställde Tjenstemän, såsom för serskilde, på hvardera af dem fördelade tjensteåligganden erforderlige, ingalunda kunnat påräknas, likväl icke ansett sig böra hos R. H. St. väcka fråga om ytterligare förstärkning af den sålunda fastställde Cancellipersonalen, så länge göromålen Expeditions-Utskottets Memorial N:o 157. 375 icke varit trägnare, än att de möjligen kunnat af densamma förrättas.
Maj:ts Nådiga Proposition om CivilStatens PensionsCassas anspråk på Nådårs besparing af Pensioner å Allmänna IndragningsStäteiv S, D. ånyo föredrogos och biföllos Lagutskottets den i5 dennes på bordet lagde Belänkanden: N:o a5, öfver Riksdagsful-lmägtigen Erik Erikssons ifrån Westmanland motion, om praescriplionstid för dom fäste fordringar; N:o 27,. öfver Riksdagsfullmägtigen Juhan Anderssons ifrån Upp - I 1.0 Prot. Vidi', d. 25 April \S34 land motion, dels om uppläsande vid hvarje Ting och en gang om året ifrån Predikstolarne af Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798, angående vissa omständigheter uti lagsökningsoch utmätningsmål samt af Kongl. Förklaringen den i5 Januarii 1806 rörande behörig Domstol för Flander emot räkning å borgade varor, dels sock att hänvisning lill klander måtte å sådan räkning af borgenären tecknas; N:o 28, öfver väckta motioner, angående skärpning af s trallet för skogsåverkan; N:o 2c), öfver Herr Gustaf Klingstedts samt Riksdagsfullmägtige Peter Perssons ifrån Jönkopings och Botvid Jonssons ifrån Östergöthlands Län motioner, om nedsättning af räntan å penningelån. 8. D. Beslöt R idderskapet och Adeln att till Allmänna BesvärsiOch OeconomieUtskottet återremittera dess den i5 dennes på bordet lagné Betänkande JN:o :;g i anledning af vackt motion, derom, att Arieplougs och Arfvidsjaurs Lappmarker matte till Norrbottens
Grefve von Essen rätteligen hafva förfarit, då han gjort denna framställning så vidt Hans Exell en ce om behofvet år öfvertygad, hvarom åter den enskifta aktning jag hyser för ho,norn, och den kännedom jag åger arn Hans caractere, icke tillåter mig att tvifla, enär Hans Exel lenie det inför delta RiksSiåiid Ben 5 Julli f, m, yl frat. I afseende på hvad Friherre Ankarsvärd anföri om de 200,000 R:dr, sorn af Riks» gåldsContoiret årligen utgå till Hans Maj:t Konungen, får jag blott hänvisa till i8i5 års Ständers underdåniga skrifvelse, sorn upplyser, att desse medel ej höra till förevarande fråga. Jag tror visserligen att Folkets bördor äro stora, men jag tror icke att Folket år förtryckt. Jag tror att StatsUtskottet samvetsgrant sökt vid alla tillfällen bedömma, hvilka utgifter oundvikeligen påkallats, samt hvilka kunnat undvikas eiler fördröjas, och det år, efter en sådan pröfning, Utskottet ansett sig böra tillstyrka de ifrågavarande 100,000 R:dr. Utskottet har trott sig böra söka ledning uti framfarne förhållanden. Det har tagit kännedom af och jemfört, för detta Konung Gustaf Adolphs och Guslaf JII.s Hofhållnings-summor; hvaraf inhemtats, att ifrån 1781 till 1785 Medel-summan gjorde 275, ©26 R:dr i silfver; ott under Gustaf Adolphs tid ifrån 1801 till i8o5 den utgjorde 000,080. Rldr i silfver. Om man na tar silfvret till en cours af blott 120 skilling så går den lörsta sumniazi till 6Sg,ooo R:dr, och den sednare till; y5o,oo@ R:dr. Vidare har Utskottet tagit kännedom af förhållandet, då 180g i, November Riksens Ständer beslöto ett anslag af 270,000 R:dr åt Konung Carl XIII.