Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regementets nu egande ordinarie rotering 1,200. Andra Lifgrenadierregementet erhåller: a) nuvarande rothållsnummer 1,000 b) från l:a Lifgrenadierregementet ny ordinarie rotering 44 c) öfrig ny rotering inom Östergötland 62 ^ ^ (Se vidare Bil. I, K och L). 105 Bil. H. Om båtsmans-roteringen i Gestrikland och Helsingland blefve för sjöförsvaret mindre behöflig och hinder motte mot att, på sätt i betänkandet blifvit föreslaget, uppbringa stambataljonernas antal till 50, kunde en tillökning af bataljonerna vinnas genom att i Vesternorrlands och Gefleborgs län bilda, i stället för ett regemente och en corps, två regementen. Ordinarie båtsmans-rotering i Vesternorrland, sedan 13 rotar förenats med Vester - bottens corps 444 riv ordinarie rotering 47 491 ordinarie båtsmans-rotering i Gestrikland och Helsingland 205 ny ordinarie rotering derstädes 12 217 70^ ordinarie soldatrotar vid Helsinge regemente 1,200 nya ordinarie rotar » » » 75 1,275 1,083 n:r. Deraf: Vester bollens regemente på 8 kompanier af 123J n:r 991 och Helsinge regemente på 8 kompanier af 124 n:r 992 j 933 lrr Bil. I. Vermlands, Nerikes ock Vestmanlands regementen. Vermlands Regemente erhåller: a) af nuvarande ordinarie rotering 908 » ny ordinarie rotering inom regementet 4G 954 b) » Nerikes regemente: Alsters kompani, ordinarie rotering . 98 ny ordinarie rotering derinom, nemligen i följande socknar: Nedr. Ullerud l,Ofr.
Såsom pant antagas: a), på landet: Frälse-, Berustade och andra Skatte-Säte rier, Bå- och Rörssamt andra Frälse-hemman och lägenheter, Frälse-Skatle-hemman och lägenheter, Bergs-Frälse-hemman och lägenheter, Krono-Skalte-Rusthåll och andra Krono-Skatte-hemman och lägenheter samt Jernbruk, belägne på egen Säteri-, Frälseeller Skatte-grund och försedde med egne underlydande hemman, äfvensom de så kallade hyttor i Bergslagen, hvilka, ehuru ej upptagne under vanligt hemmantal, ega tillydande jord; kommande jordens betydlighet och värde vid sådana Jernbruk, hyttor och lägenheter att blifva enda grunden för deras lånerättighet; b'). Rikets städer> med undantag af Stockholm: Hus och byggnader, som blifvit försäkrade antingen i Städernas Allmänna Brandstods-Bolag eller i Skånska Brandförsäkrings-Inrältningen eller i Götheborgs Nya Brandstods-Förening, samt tomter, arf och egna äktar och vretar i och utom städerne, dock under iagttagande, vid belåningen af hus och byggnader, af de serskilda föreskrifter, hvilka finnas intagne uti 1 ;sta Afdelningen, 29:de punkten af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 13 Maj 1830. 19;o. Utaf den för belåning af fastigheter så i städerne som på landet, enligt § afsatta fond, utgifvas jemväl lån emot pant af till viss man eller ordres ställd skuldförbindelse &c. &c. — låne handlingarne bifogas. 20: o Mom. i. (Oförändradt.) Mom. 2. I afseende på betalningsvilkoren och Bankens säkerhet för dessa lån, iagttages, enligt 3:dje Art. §§ 11—14 i Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 13 Maj 1830, följande: a~) 2 procent årlig ränta, beräknad från den dag, utassigneringen i Banken skett, skall för dessa lån erläggas.
Nu har nya Jagen likväl deri gjort den förändring, att annan trolofning än den, som tillika genast åtföljes af lysning från predikstolen, icke skulle vara lagligen gällande; en förändring, som, då den bryter allmänhetens begrepp, visser - Den sg April f, m. 379 ligen skulle, måhända i 5o eller 100 år, innan begreppet hos allmogen förändrades, lemna åt mannen, som trolofva! sig, men för hvarjehanda möjliga orsaker icke genast finner sig vid att göra detta steg allmänt kunnigt och derföre icke uttagit lysning, öppet rum att undandraga sig aftalet; och — jag frågar — behöfver man väl mera än sundt förnuft, för alt inse de vådor, som denna lagförändring skulle länge åstadkomma för den godtrogna qvinnans heder och välfärd? Då man vidare går till motiverna för förändringen, nemi. att förekomma obetänksamma och alltför långa förlofningar, såsom verkande skadligt på allmänna sedligheten; och man dervid besinnar, dels huru otillräcklig lagförändringen vore, för att hindra obetänksamma förlofningar, och dels, att nya lagen ingalunda utsätter någon viss tid efter förlofningen, inom hvilken vigseln bör äga rum; hvaraf alltså följer, att förlofningstiden kan blifva efter lagförändringen alldeles lika lång, som nu för tiden: så frågar jag, behöfs mera än sundt förnuft för att finna, att då den förmenta skadliga påföljd, som skulle genom lagförändringen undanrödjas, likväl ovillkorligen qvarstår, så har icke förändringen uppfyllt sitt ändamål, och måste, åtminstone för långliga tider, vara, om icke bestämdt skadlig, dock ganska äfventyrlig? Förhållandet med denna lagförändring, jemte Götha Hofrätts och Högsta Domstolens derom enhälligt afgifna ogillande, står alt läsa i den officiella tableauen, pag. 12, l3 och 14. 2:0 Gamla lagen stadgar, att då qvinna blifvit lägrad under äktenskapslöfte, och löftet, då det förnekas, blir af domstolen godkändt, har qvinna äkta hustrus rätt och barnet äkta barns rätt.
Du ser mig inte mer! Jag vill gå, innan Borg kommer och söker mig. Jag uthärdar inte skammen att säga honom, att jag bedragit honom. Fru Bark. Nej, Pontus – du får inte – du kan inte. Bark (gråtande). Hvad kan jag göra bättre än gå ur vägen för er? Ni ha aldrig hållit af mig – och det är inte mer än rättvist, jag erkänner det. Jag har bringat er från välstånd och öfverflöd till fattigdom – sådant kan inte ens en hustru förlåta, det förstår jag nog. Det är bittert, att jag inte kunde få tillfälle att visa er, att jag ännu kan upprättas – jag hade hoppats att nu få börja ett nytt lif och slutligen lemna ett aktadt minne efter mig – men en sådan lycka har jag naturligtvis inte förtjänat – nu återstår mig därför ingenting annat än att dö med ett fläckadt namn. Fru Bark. Pontus – hällre hvad som hälst – åh, om jag bara egde någonting – jag skulle gifva dig det alt – alt – –! Bark (skjuter henne tillbaka). Det är ju bara ett talesätt – en tom fras. Ingenting vore ju lättare för dig än att hjälpa mig, om du ville. Fru Bark. Säg mig bara hvad jag skall göra! Bark. Hvar är det där olycksaliga gåfvobrefvet? Fru Bark. Det vet jag inte. Bark. Har Berta gått till banken? Fru Bark. Nej, inte ännu – bara bort med en renskrifning. Hon kommer igen, innan hon går på banken. Bark. Då ligger troligtvis papperet där inne i hennes skrifbord. Fru Bark. Pontus – du har ingen rätt att taga det. Ett lagligt bevittnadt papper Bark. Jag! Taga det! Det kan inte falla mig in. Mitt öde ligger nu helt och hållet i dina händer. Om du ännu hade en gnista kärlek för mig, så skulle du naturligtvis göra om altsammans – förstöra hela gåfvobrefvet, innan Berta kommer igen. Fru Bark (i ångest). Kan jag det, Pontus Bark. Naturligtvis kan du det. Ingenting är vanligare än att man till exempel ändrar ett testamente. Men gör inte ett sådant offer för min skull. Mitt lif är inte så mycket värdt.
Om framställande af proposition och ordningen för fattande af beslut, gälle hvad i §§ 20 och 22 om kommunalstämma sagdt är. Omröstning sker öppet, och tillkommer hvarje röstande en röst. Äro rösterna å båda sidor lika delade, gälle den mening ordföranden biträder. Vid kommunalnämndens sammanträden före ordföranden protokoll, eller vare för dess ordentliga förande ansvarig. Han ombesörjer skriftvexlingen, emottager alla till Nämnden ställda skrifvelser och framställningar, ansvarar för räkenskapernas ordentliga förande, samt vårdar Nämndens handlingar och håller öfver dem register, allt utan annan ersättning, än den godtgörelse för skrifmaterialier, postporto samt skrifvareoch räkenskapshjelp, som af kommunalstämman anslås. De biträden, som vid utförande af dessa göromål kunna befinnas nödiga, ege Nämnden antaga och entlediga. § 52. Protokoll och beslut skola, antingen genast eller sist vid Nämndens nästa sammanträde, justeras; dock kan Nämnden särskildt för hvarje gång uppdraga åt två eller flera af sina ledamöter att, jemte ordföranden, justeringen verkställa. 15 S 55. En hvar, sorn det åstundar, ege att af protokollet taga afskrift och alt utan lösen få afskriftens riktighet af ordföranden bestyrkt. § 54. På Nämnden ankommer alt, der den så nödigt finner, för olika delar af kommunens område sig till biträde antaga särskilda personer, hvilka handla på Nämndens ansvar och efter de föreskrifter, densamma meddelar. § 55. Kallas någon, som inom kommunen hor eller sig uppehåller, till inställelse inför kommunalnämnden, för alt höras i ordningsmål, eller i ärenden, för hvilka han inför Nämnden redo skyldig är, vare han pligtig kallelsen hörsamma, så vida han minst två dagar förut deraf erhållit del. Uteblifver han utan laga förfall, bote en riksdaler riksmynt till kommunens kassa och tillhålles af Nämnden genom förnyade vitén, som dock tillsammans ej må öfverstiga femton riksdaler riksmynt, att sig inställa. Kan den tredskande ändå ej förmås till inställelse, lite Nämnden Konungens Befallningshafvande lill. § 5G.
Det kan visserligen synas djerft af mig att yttra mig emot en sådan auetoritet som Hr Bernhard Rosenblad, som så väl vet alt åberopa andra anctoriteter för alt nedslå sina motståndare, men jag anser detta anslag böra af R. o. Ad. afslås. Jag känner visserligen icke localen vid Wadstena så noga, att jag skulle kunna bedomina 0111 en hamn der vore nyttig eller icke; men hvad jag vet är, att det finnes kanske ingen provins inom Sverige, på hvilken Staten uppoffrat så mycket som på Östergöthland. Största delen af Götha canal går genom denna provins. Dessutom har denna provins del lyckliga läge, att den har Östersjön på den ena sidan och Wettern på den andra samt communicalion med Vesterhafvet genom Götha canal. Den är en af de rikaste trakter i Sverige, och om denna hanni är så nyttig för orten, så må den också af orten anläggas. Jag anser icke hamnanläggningar inom landet vara af den beskaffenhet, alt de böra af statsmedel bekostas. Helt annat är förhållandet med andra hamnar, som anläggas på våra kuster i och för den utrikes handeln, hvartill ortens innevånare ej kunna ensamt bidraga. Jag instämmer således i Hr Weslfells anhållan om afslag å Utskts betänk, i denna del. Hr von Hartmansdorff: Om Östergöthland är ett landskap, på hvilket Staten har användl betydliga summor, så är det också ett landskap, sorn synes vara förtjent deraf; ty då man jemför jordbruket i Östergöthland med jordbruket i andra landskap, så ser man skilnaden. Om man t. ex. gör jemförelse med jordbruket i Westergöthland, hvarigenom Götha canal också går, så finner man hvar jorden skötes bäst. Det förefaller eljest besynnerligt, ali icke Staten skulle använda sina medel fördelaktigast just då hon au - Den 17 Mars e. m. 451 vänder dem på de orter, som kunna gifva den största afkomsten. Efter min förmening vore det lättast att begagna dem just der landet vinner mest, i stället från att använda penningar der, hvarest afkastningen är ringa.
Orsaken må nu hafva varit antingen de åsigter, hvarifrån man helst ville betrakta föreningen, eller de då ännu outvecklade statsrättsliga principer i allmänhet, detta är nu för oss likgiltigt. För oss, för brödrafolket, för hela Skandinaviens 462 Den 18 Febrna ri f. m. framtid är det högst nödvändigt, att dessa frågor bagrundas, diskuteras och afgöras; att unionen bestämmes genom ömsesidighet i förpligtelser och fördelar till sina lagliga former och till sin princip. Men skall detta blifva möjligt, dä måste begge folken lefva i sina intressen. Till sådana gemensamma intressen höra försvarsväsendet och vissa handelsförhållanden m. fl. Den fråga, som i dag diskuteras, är onekligen icke utan vigt, likväl synas de andra frågorna genom den ha kommit i bakgrunden. Politiska förhållanden göra en så uppfattad union lill en nödvändighet. Hvarje uppskof med dessa frågor aflägsna oss från målet. Vi kunna förebrå oss att vid detta Riksmöte icke hafva lånat tillräcklig uppmärksamhet häråt. Låtom oss likväl söka upprätta hvad vi härutinnan hafva brutit. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att ytterligare 15 talare anmält sig till afgifvande af yttranden i förevarande ämne. och i anseende till den långt framskridna tiden framstäld prop. uppskjöts fortsättningen af denna öfverläggning till eftermiddagens Plenum samt åtskiljdes H. R. o. A. kl. 3. e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 18 Februari 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. Pleni-prot. för d. 31 sistl. Januari. Fortsattes den på f. m. började öfverläggningen om Const.- Utsk:s Mern. N:o 5 med utlåt, om K. M:s Nåd. Prop., angtde förändring i och tillägg till RiksAkten af d. 6 Aug. 1815; och yttrade sig Printzensköld Carl: När jag första gången genomläs4 det nu föredragna Betänk., så lyckades det mig icke att i ringaste mån uppfatta dess innehåll.
Rosén, Prost och Kyrkoherde i Gryt af Strengnäs Stift. L. S. J. J. Nibelius, Prost i Vestr. Rekine Contract och Kyrkoherde i Öija och Westermo af Strengnäs Stift. L. S, G. Nibelius, Theol. Doctor, Prost och Kyrkoherde i Fellingsbro af Westerås »Stift, L. S. P. G. Svedelius, Contracts-Prost och Kyrkoherde i Mora. L. S. 01. Senell, Prost och Kyrkoherde i Rättvik af AVesterås Stift. L. S. G. Hvasser, Th. Doct., Prost och Kyrkoh, i St. Schedvic af Westerås Stift, L. S. Christoph. Isac Heurlin, Theol. Doctor, Domprost i AVexiö, L. N. O, L. S. E. Bergqvist, Math. Lect., Prost och Kyrkoh, i Hubbo Prteb. af Westerås Stift, L. S. Daniel Nordin, Contracts-Prost, Kyrkoherde i Willstad. L. S, Joh. J. Öhrnberg, Contracts-Prost, Kyrkoherde i Wernamo. L. S, Jonas Albin Engeström, Th. Doct., Chein. &c Fys, Profess. i Lund, Contr. Prost och Kyrkoh, i Hardeberga af Lunds Stift. L. S. Carl Hallbeck, Contracts-Prost, Kongl. Hofpredikant och Kyrkoh, i Helsingborg, L. Sj And. Olto Lindfors, S. S. Th., Doct., Eloij. & Poes. Prof., Prost och Kyrkoh, i Bjeresjö och Oxie, I,. N. O. L. S. L. F. Westman, Philos. Tbeor. Professor vid Universitetet i Lund, L. S. C. J. Grevillius, Tli. Doct., Prost och Kyrkoh, i Kalfs, Mårdaklefs, Håksviks och Frösunda Församlingar, L. N. och W. O. L. S. S. P.
Lagförslaget var sålunda uppgjordt under förutsättning af antagandet af nya redactionen till 72 §. En emedlertid temligen allmänt yttrad önskan, som syntes utgå från R. St., föranlät K. M. att låta berörde lagförslag till Ständernas kunskap komma, innan nya redactionsförslaget ännu blifvit företaget. Omförmälda önskan uttryckte den mening, att meddelandet af förslaget måtte äga rum, på det att Ständerna skulle få kännedom om de stadganden, som K. M. ansåg böra blifva gällande, i händelse 72 §. antogs, och på det att desamma måtte samtidigt med grundlagsfrågan kunna behandlas. Då K. M. förnam detta, afgaf K. M. Sin senare Nåd. Skrifvelse med förslag till banklag, utan att derföre återkalla den förra, om 72 §:s skyndsamma företagande, och således utan att rubba den af nämn - de Skrifvelse antydda naturliga ordningen för begge frågornas afgörande, att förändringen af grundlagens 72 §. borde föregå afgörandet af förslaget till banklagen. K. M:s önskan och afsigt har derföre oförändradt varit, att frågan om 72 §:s nya redaction skulle först och förslaget till banklagen sedan till afgörande förekomma, och tillstyrkandet af en sådan mening här instämt med min öfvertygelse om grundlagens helgd, och lärer icke bevisa något förbiseende af Rådgifvarens pligt. Jag kan således icke inse något lagstridigt vara härutinnan begånget. Hvad åter beträffar motiverna till lagförslaget, har en värd ledamot, Gr. Horn, här visat, att de åtföljt lagförslaget och StatsRådets protocoll. Jag har aldrig ämnat förneka denna deras af mig fullkomligen kända och erkända authenticitet. Af föredraganden äro emellertid dessa motiver författade och äro frukter af hans egen eftertanka och åsigter öfver saken, samt innehålla ganska många, af uppmärksamhet förtjenta ämnen. Man fäster sig vid, att 1 §. i nya förslaget innebär en redaction, som borde ändras. Denna §. innehåller den alternativa benämningen afR.
N:o 67 3 Inqvai lerings-besväret till sina grunder och huru det hittills blifvit utgjordt, dels anbefalla utarbetandet af eli förslag till dess jemnare fördelning, hvilket kunde vid nästa Riksdag föreläggas Rikets Ständer till ledning för ett beslut, hvarigenom den grundade klagan, en del Städer föra öfver ganska märklig skiljaktighet i Jnqvaiteringsr besväret, må kunna för framtiden förekom* mas.” Rikets Ständers sislberöi de Skrifvelse innefattar i öfrigt den önskan, att af dc till försvarsverket i allmänhet hörande medel, lämplige och tillräckjige Cassernbyggnader måtte blifva ajdagde och underbållne i de Släder, hvarest ständig Garnison finnes, så vidt tillgångar derföre kunna af Kongl. Maj:t utfinnas, äfvensom Stall och Forn ragemagazin, i man af lillgångarne, anskaffas på de orter, der Cavallprie är förlagd!, så att i3of) och 1810 årens RiksdägsBeslut i denna del, så fort möjligen ske kan, måtte vijina verkställighet. Kongl. Maj:t, som, med berntsd anleda ning af Rikets Ständers underdåniga anhållan ornen undersökning af förhållandet med Inqvarterings-besväiet lill sina grunder och luiru detsamma hittills blifvit utgjordt, anbefallt Dess och Rikets K' igs-ColJegium och Slats-Contoir att en sådan undersökning anställa, har, sedan hemälle J£mbets-Vt*t k, under deli 10 J11 lii 1828, med gemensamt un» 4 Stais samt /liim, Besv, o, Qec. Uts/i, Uti.
Bibliotheksbetjeningen snarast och möjligast kunna blifva öfverflödig, emedan det icke är otänkbart att det kunde firmas dillettanter med egna tillgångar, hvilka, utan anspråk på lön af Staten, af ren vet* tenskapslust och nit för Bibliographien och djupare forskningar, och för att äga ett fullkomligt och obehindradt tillträde till det rika Bokförråd som ej utan svårigheter är för allmänheten tillgängligt, skulle vilja åtaga sig de skyldigheter, hvilka nu åligga Kongl. Biblioteksbetjeningen, sorn derigenom kunde indragas. Då nu Kongl Majus Nådiga proposition om en allmän reglering af Statens Styrelseverk till Högloft Ridderskapet och Adela ankommit torde Herr Hammarskölds ifrågavarande motion såsom helt och hållit öfverflödig, böra, dela lika lott med dess framställning rörande EvangeliiBokens granskning och endast till honom sjelf remitteras. N:o 12» Herr Printzensköld, Axeli. Då jag uti Plenisessionen den 3 Mars tog mig friheten anhålla om Höglofl., Ridderskapcts och Adelns ynnestfulla uppmärksamhet å behofvet af en förändrad reglering af lönerne iaorn Konungens Canzli och StatsExpeditionerj Den 7 Martil. 649 var det med föranledd öfvertygelse om ett alli minnare deltagande tor Statsadministrationens möjligaste fullkomnande och med förutsättande att detts ämne i Rikets Ständers upplysta och rättvisa omdöme kunde finnas, i viss mån, nied samhällets behof och angelägenheter äga gemenskap. Vid detta högtidligt vigtiga Riksmöte, utmärkt af stora förhoppningar och förenade bemödanden till betryggande af Fäderneslandets ära och vällärd, torde ingen enskild tanke, som ingår bland föremålen derföre böra undertryckas, eller uttalad, omildt bedömmas, då den har redlig syftning, om än bristande insigter och erfarenhet icke medgifva en skickligare utveckling.
Vi medgifva ock, att sammanhanget är ovanligt strängt, för att vara i en ballet, der gemenligen allt hänger löst samman; men lägga vi på detta stycke måttstocken af dramatisk handling, då hafva vi att tala om bristande motivering, öfverflödiga scener, onödiga omtagningar430. Men, som nämndt är, på balletter får man ej hafva för höga fordringar. Äfven ”den plastiska objektivitet,” som H. berömmer i detta stycke, lider stundom afbräck af den ständigt genomskimrande allegorien samt af de ur det moderna medvetandet framgångna, ofta skalkaktiga reflexionerna öfver Cupidos barndom, såsom då denne kallas en Morsgris, och det undras öfver, att han, som knappt är afvand från spenarna, redan är kär, med mera dylikt. Lemnande åsido det dramatiska, som i dessa balletter ändock väger så litet, tro vi oss bäst se Stjernhjelms ära till godo, om vi inskränka våra loford till det, som bevisligen är hans, så mycket mera, som detta i sjelfva verket är det företrädesvis lofvärda. Ännu samma år tog Stjernhjelm del uti författandet af en annan ballet, som uppfördes på drottningens födelsedag. Äfven den hade en fransk, en tysk och en svensk text. Den franska texten har till titel: ”La Naissance de la Paix;” den tyska benämnes ”Des Friedens Geburtstag,” och den svenska: Freds-Afl, Ballet, danssat på Stockholms Slott på Hennes K. M:tz Wår Allernådigste Drottningz födelse-dagh som är den 8 Decemb. Anno 1649. Enligt en anteckning i Palmsköldiana skall Poirier hafva författat den franska texten; den namnkunnige Joh. Freinshemius har skrifvit den tyska431, och Stjernhjelm den svenska texten. Balletten förherrligar den förra året afslutade Westfaliska freden, och Christina firas i Pallas’ person, genom hvars inflytande en gräns blifvit satt för Martis välde. Om någon handling är ej fråga.
Om H. M. skulle äga förklara, att enl. billighet och rättvisa ordinarie räntan öfver hela riket skall ulga efter kronovärdi, livad lilefve följden häraf? Jo! hela ordinarie räntans nedsättning med T9„. Således skulle denna säkra och orubbliga krono-inkomst förvandlas till bevilln., emedan skillnaden emellan kronovärdiet och markegångsvärdet mäste fyllas med sådan tillfällig och rörlig skatt. Mig gör det ondt, hvarje gång jag förnimmer att Konungens rådgifvare tillstyrkt borttagandet af någon ordinarie ränta för att ersättas af bevilln.; ty det är ett försvagande af Konungamakten, emedan hon varder mera beroende af bevilln., som godtyckligt kan förändras. Hvad sjelfva rättsfrågan angar, så hemställer jag lill Eder Mine Hrr, om StatsUtsk. med skäl kunnat tillstyrka R. St., att lemna det äskade anslaget, sålänge outredt är, hvilka nu på lön upbära salpeterhjelpen och hutu högt beloppet stiger. Räntetagarne hade bort i ämnet höras, hvilket ej skett. StalsUtsk. har således icke kunnat med skäl tillstyrka R. St. att på förhand gifva ett förslagsanslag, innan man ungefär känner, huru mycket som i sådant fall erfordras, och hvilken deraf skall komma i åtnjutande. Om på den grund att ifragavande ränta inom öfriga lanskap utgår efter kronovärdi, man vill förklara, att hon äfven skall inom Småland och Öland likaledes erläggas, så borde man väl på enahanda sätt förfara med alla andra räntor, hvilka ojemnt utgöras. Hvarthän skulle sådant leda? Vi erinra oss, hurusom för några veckor sedan fråga här förevar om nedsättning i de Halländske insockne frälsehemmanens rotering, ehuru 6 af dem äro sammanslagne till en rote. Skulle nu Småländningarne, hvilka utgöra rotering med $ mantal om en karl, åtnjuta nedsättning i denna skyldighet, till likhet med Halländningarne, eller med Bohusländningarne efter 4 mantal om en karl, huru skulle då indelningsverket i andra landskap kunna äga bestånd.
Då Justilie-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitie-Stats-Ministern och två Stats-Råd, två af Högsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till protokollet sig yttra, som 9 §. föreskrifver. §. 27. Till Justitie-Cansler må Konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig Man, som i Domarevärf varit nyttjad. Honom, såsom Konungens högste ombudsman, åligge fönämligast, att föra eller genom de under honom ställda Fiskaler låta föra Konungens talan i mål, som röra allmän säkerhet och Kronans rätt, samt att, å Konungens vägnar, hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, som af Domare och Embetsmän begångne blifva. §. 28. Konungen eger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum j vare likväl Konungen obelaget, att uti militära Embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i fästningarne. Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till civile Embetsmän inom Riket och till Domare må sådane män 72 Förslag lill ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran. Hvarje Departements Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster, vid de. Verk och Stater, som under Departementet höra. §• 29.