Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
10 ser det ut, som Utskotten medgifvit någon förmonsrält för visse fordringsegare. Meningen är dock icke härmed lika med den, jag uttryckt i min §. 8, mom. 3, eller prioritet för innehafvare af creditsedlar och invisningar, hvilket här upplysningsvis omnä innes. Ingressen till 12 §. är onödig. Sista mom. af denna §. är en förändring af allmän Lag och har alltså fått ett origtigt rum i slutet af en §. om lånerörelsen. Vid §. i5 anmärkes, att Revisorer äfven böra utses — att or det öfrige bör utgå. Bih, till R. St. Häftet. 3* 1 IO Hor till Bancooch Lag-Ulikoltens Utlåtande N:o 4- N:o 18. Mot §.17 — att månadtligen synes vara bättre än 8 dagar efter hvarje (, ånads slut. Vid 2:dra Capitlet. Vid 18 §. åberopas hvad förut blifvit vid förra Betänkandet sagdt om allt för små ch derföre veka Banker. I början af ett nytt Banksystems införande borde man synnerligen akta sig för att få för många. Finnes, efter 5 års förlopp, att Lagen var för sträng, då den tillexempel föreskref 4 millioner, så kan en ändring deri ske ulan svårighet. När åter systemet fått utbreda sig såsom i Skottland, då blifva de små Bankerne qväfde af de större och landels rörelse, i kinkiga conjuncturer, af dem uppehållne. Vid §. 19 jemför anmärkningen N:o 9. Att nyttja termen procent, uti en Lag, synes ej nödvändigt, då samma förhållande kan uttryckas med i &c. N:o 22. 4;de morn. synes vara illa redigeradt. N:o 23. 5:te mom, synes alldeles obehöfligt och bättre vöre troligen att i första momentet, vid föreskrift om nedsättningen, hafva tillagt: ‘ för allmänhetens säkerhet.” Qse det alternativa förslaget § 19.) Hela 21 §• är öfverflödig, då man ställt en Banks sedelrörelse inom behörige gränsor i irsta Capitlet.
Svenska anstalterna för fastighets-krediten skulle vara egnad att i väsendtlig mån afhjelpa de olägenheter, som varit en Följd af Hypotheksföreningarnes splittrade verksamhet, och sorn menligt inverka på deras ställning, synnerligast i förhållande till utländske långifvare. En förändring i detta hänseende torde också vara desto mera angelägen, som de lånsökande Hypotheksföreningarnes täflan 0111 försträckningar nästan uteslutande på ett och samma ställe, der de Svenska Hypotheks-obligationerna äro mest kända, nemligen Hamburg, och hufvudsakligen hos ett enda bankirhus, hvilket öfvertagit de flesta derstädes ingångna lån, har, steg för steg, ledt till låneoperationer, der vilkoren blifvit allt mer betungande, och som slutligen måste verka störande på den Svenska krediten i allmänhet. För denna skulle det deremot onekligen vara en fördel, om de många föreningarnes utelöpande obligationer af olika ålder och serier komrne att efter hand försvinna ur rörelsen, och efterträdas af andra, hvilka ej blott, i likhet med de förra, vöre grundade på den säkerhet, som kanske minst af alla är underkastad förstöring eller förminskning, nemligen ett lågt uppskattadt jordvärde, utan derjemte skulle komma att ytterligare betryggas genom inrättandet af en stark grundfond, och genom en fortgående uppsigt från Statens sida öfver den nya Hypotheks-bankens förvaltning. För Statens förbindelse att lemna en grundfond hafva Kommitterade hemtat stöd deraf, att åtgärder, som åsyfta den i jorden intecknade skuldens förvandling från uppsägbar till ouppsägbar och dess successiva aflösande, böra betraktas såsom en angelägenhet, hvilken nära rörer det allmänna bästa, synnerligast i ett land, der jordbruket intager ett så framstående rum i jemförelse med andra näringar, som i Sverige. Kommitterade hafva fördenskull föreslagit, att Staten, 12 Kongl. Majds Nåd.
Varor som ej kunna hänföras under någon af de i inlörseistarifen upptagna bestämmelser. 34 Wagnar och åkdon: tvåhjuliga, saint trillor, droskor och slädor . öfriga slag : Want ar , tullbehandlas lika med strumpor. TV att en , mineraleller helsö-, krusen och buteljerna inberäknade TV ax: oblekt blekt eller färgad t TVekarj lampoch lius. Werktyg för slöjderna och bandt verk erierna, ej specificerade Win ^ alla slag: på fastager . på butelier TVindruf j torr Witidrufvor Winsten s rå eller Winstenssalt Wismut Wäfnoder: helsiden-: alngods: re nåd felb och peluche . guld och silfvertyg, Wagnmakarcarbeten, cj specificerade. Waluötter *, se Nötter, Watten, lukt-* se Luktvatten. Wau ■ se Färger. äkta . oäkta Qvantitet för tullberäkningen. stycke stycke 1 kanna skalp. skålp. skålp. 100 R:dr v. 1 kanna 1 kanna 1 lisp. 1 skålp. 1 1 1 skålp. skålp. Införselstull. Banko. R:dr 40 100 skålp. skålp. skalp. specificerade • se Slöjdcvaror, Wasbildcr, tullfria såsom Hilder. Wäfnader: helsiden-: för tullberäkningen. Banko. alngods: lt:dr sk. r:st sammet i skålp.
I Lärare i sång . „ 750. 1 d:o i instrumentalmusik „ 750. 6,500. c). 2 Lärarinnor i handarbeten å 500 R:dr 1,000. Summa löner och arvoden ~~33,400. 'fransport: 99,690. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 8i Tran spor : 99,650. t Sjuksköterska „ 500.| 1 Vårdare för de blinda , 200. 1 Vårdarinna lör d:o 150. (de 3 sistnämnda jemväl åtnjutande fri kos() 1 Dräng och Portvakt „ 600. 1 Nattvakt och Postbud „ 500. 1 Vaktmästare hos Direktionen „ 200. g QgQ Särskilda utgifter: Byggnaders underhåll „ 5,000. Idus och ved 4,500. Undervisningsmateriel 2,500. 12 000 Summa Summarum Riksdaler 117,700. hvilket belopp, fördeladt på 260 elever, visar en totalkostnad för hvar och en af dem utaf omkring 452 Riksdaler eller, om till antalet läggas ytterligare 5 lärare-elever och 15 ambulanter, utaf ej fullt 420 Riksdaler 50 öre. Till betäckande af ofvannämnda årliga utgiftssumma uppgifver Direktionen Institutet hafva att påräkna: Inflytande kollektmedel, omkring R:dr 2,450. Afgift för 104 betalande elever » 26,000. Rentor å Institutets egna fonder till fri-elevers underhåll, för 13 sådana „ 3,250. 31,700, samt af allmänna medel följande bidrag: Ordinarie anslag „ 45,000. Extra anslag till underhåll af fri-elever v 15,000. Extra anslag till löneförbättring åt lärarne och arvoden åt tre nya lärare „ 4,800. g4,800. Det bristande beloppet, eller 21,200. vore alltså hvad genom förhöjdt statsanslag behöfde fyllas.
FRU BERG. DAHLMAN. Sedan KERSTIN. DAHLMAN. Vi ha ju fått riktig sommar. Godmiddag, godmiddag! Ett så'nt gudaväder! FRU BERG. DAHLMAN. Ja, det ä' mycket skönt. dansa i det gröna. Men hur står det till? Det ä' visst inte riktigt bra? Jo, för all del. FRU BERG. DAHLMAN. Man skulle nästan vilja ut och hoppa och Nej, det måtte jag väl se. Ledsen eller sjuk? (Tar henne i händerna.) FRU BERG (småleende). DAHLMAN. Ledsen eller sjuk? Svara nu! Ingendera delen. Har det händt något? (Till Kerstin, som kommer i dörren.) Vet du, hvad det ä'? Nej, hur skulle jag kunna veta det? FRU BERG. KERSTIN. Jag har litet ondt i hufvudet. Det ä' alltihop. ­ 61 ­ DAHLMAN. ser allt ledsen ut också. Har ni ondt i hufvudet i hufvudet? Hvad ska vi göra för det, då? Men ni för ni ä' ledsen, eller ä' ni ledsen för ni har ondt FRU BERG. ledsen? Och jag tror knappt jag har ondt i hufvudet heller. DAHLMAN. FRU BERG (skrattar). DAHLMAN. Kors, så'na idéer! Hvarför skulle jag vara Hvar, då? Det vet jag inte riktigt. som med frun, som skickade efter doktorn. Har ni hört det? KERSTIN. Jaså, på det viset. Det ä' kanske med er för kapten Blom. Ja då, det talade du om två gånger i förgår DAHLMAN. FRU BERG (skrattar). DAHLMAN. KERSTIN. Hon var så eländig och sjuk, så... Precis som jag. Och kunde inte vända sig i sängen en gång... Förra gången sa' du, att hon inte kunde blinka. ­ 62 ­ DAHLMAN. torn veta, hvar hon hade ondt. Ja, sa' hon, det Berg skrattar.) Nå, det ä' väl detsamma. Och så ville dok sitter nå'nting besynnerligt i bröstet, sa' hon.
R:dr 86 öre pr centner, år 1864 uppgick till 70 R:dr 8 öre pr centner, anses dessa 1100 centner här kunna, efter 69 R:dr pr centner, utföras med 7:o Tiondetackjernet. Inkomsten häraf beräknades vid de två senaste statsregleringarne till 17,000 centner, motsvarande, å 2 R:dr, ett värde af 34,000 R:dr, och har under åren 1861 —1863 i medeltal uppgått till 16,192 centner med ett värde af 41,023 R:dr. Transport R:dr 6,922,885: — Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, Om Statsverket 1865. R:dr häraf synes denna inkomst nu böra upptagas till endast 16,000 centner, men efter 2 R:dr 50 öre pr centner utföras med 8:o Svafvelbrukstionden, hvilken innefattar jemväl tionde af vitriol och rödfärg, beräknades år 1860 till 1700 R:dr och år 1863 till 4000 R:dr samt har utgjort år 1861 R:dr 4,696, 186 1863 3,731.
Banco, Torna HäradsRätt fortsatt ransakningen rörande samma person, såsom angifven för delaktighet i annan 6 C 4* ) stöld', och, medelst Utslag den 5 derpåföljde Juni, icke funnit honom förvunnen till brottslighet i berörde afseende, men, under åberopande deraf, att han af Skytts HäradsRätt vore ansedd saker till bestraffning såsom för första resan stöld, dömt honom att, enligt 4° Kap. i § och 41 Kap. 3 § MissgerningsBalken och Kongl. Förklaringen den a3 Mars 1807, böta de stulna varornas tredubbla värde, med 10 R:dr, eller, i brist af tillgång dertill, straffas med fyra dagars fängelse vid vatten och bröd, samt dessutom undergå uppenbar kyrkoplickt en söndag i Fru Ahlstads sockenkyrka, derom kungörelse jemväl i Swedala kyrka borde ske; hvilket Utslag, då Nils Clemedsson icke förmått böterna gälda, i vanlig ordning kommit till verkställighet; så och enär härigenom uppenbart sig visat, att af Skytts HäradsRätts beslut icke rimligen kunnat dragas den mening, som skulle Nils Clemedsson, ehuru stulna godset ej öfverstigit tio daler silfverrnynt, straffas, såsom för stöld, men Torna HäradsRätt likväl, vid tillämpningen af samma beslut och utan anledning af dess innehåll, emot tj^dlig Lag, 47 Kap. förr åberopade Balk, sakfällt Nils Clemedsson för sådant brott i mål, der endast snattarebot bordt äga rum; hade jag, uti skrifvelse den 3i December ofvannämnde år, anmodat Ad vocatFiscalsEnibetet i Kongl. IIofRätten öfver Skåne och Blekinge, att, för sålunda af Torna HäradsRätt fattad, olaga dom, anställa åtal emot den vid tillfället forordnade Domliafvanden, och i sammanhang dermed bereda Nils Clemedsson ersättning och upprättelse för det honom öfvergångna lidande, örn lian åstundade en slik förmon tillgodonjuta. Efter laga utförande af denna sak inför Kongl.
Skrifvelse N:o -164. 481 2:o alt alla med lull belagde varor, ulan undantag, må å nederlag kunna uppläggas: _ 3:o ali liden tor nederlags-rällens begagnande inskränkes från 5 lill 3 är; 4:o all nederlags-rekognilionen, nu bestämd lill \ procent ä lull-värdcl. för de va ror, som i nedenags-magasin uppläggas eller deri Trän för re-exporl utlagas, beräknas vid säväl inkommandel som utgåendet med 1 procent å den lör varu-qvantilelen belöpande tull-afgifl; 5:o att då godsegare på en gång inbekommer oell på nederlag angifver af Bränvin .• minst 10,000 t(. Kaffe „ 20,000 „ Bomullsgarn „ 10,000 ,( Ullgarn , 5,000 „ Hudar och Skinn „ 10,000 „ Socker , 20.000 „ The „ 2,000 „ Tobaksblad och sljelk „ 15,000 „ saint Vin på faslager , 12,000 „ till och med hälften af dessa qvanlileter, på gods-egares i angifnings inlaga derom gjorda begäran, må genast efter varu-undersökningen lill hans fria disposition utlrmnas, och all, då, äfven efter sålunda skedd ullagning. den å nederlag qvarliggande qvanlileieri af berörde varu-slag öfversliger eller uppgår lil) de bestämda minimi-qvanlilelerne, fortsatt uttagning af högst hälften må medgifvas.
Det synes vara obilligt, att om antingen bränneriet kommer sä uti olag att för någon längre tid tillverkningen måste afstadna, eller om bränvinsbrännaren, under tillverkningen, eller inom 14 dagar före terminens början, finner prisförhållandena eller andra omständigheter menliga för tillverkningen, han dock skall tvingas att antingen dermed fortsätta, eller ock, med inställande af bränningen, för densamma betala skatt. Afvensåväl har man svårt att kunna finna en gillig orsak hvarföre icke bränvinsbrännaren, hans upgift må hafva varit hvilken som heldst, icke skall få drifva tillverkningen inom det al lagen bestämda minimum och maximum. Man kan härtill lägga det minst sagdt oegentliga uti ett stadgande af maximum, som icke är ett maximum, enär ett annat maximum Vs högre finnes. Jag anser för min del att bränvinsbrännaren, blott han på förhand erlägger afgiften för den, bör få fritt drifva sin tillverkning inom det stadgade minimum och maximum, (om det sistnämnda anses böra bibehållas) så länge afgiften betäcker tillverkningen. Uti samma stund tillverkningen derutöfver stiger, skulle deremot kontrollören stoppa bränneriet, intill dess, om så önskas, ny afgift blifvit erlagd. Genom införandet af en sådan förändring uti författningen, skulle en stundom temligen orättvis och hård tunga borttagas ifrån tillverkningen, utan att Staten deruppå något kunde förlora. Ett enda stadgande torde vid förändringen böra göras, det nemi., att om bränvinstillverkaren icke minst 14 dagar före terminens ingång augifver sig vilja inställa bränningen, eller om denna, afbrutet) under månadens gång, icke upgår till det uti lagen bestämda minimum, bränvinstillverkaren skulle kännas skyldig att utbetala det för kontrollören för en månad bestämda arfvode. Hvad som förvånar mig är att den K. Proposm, under vitsordande af den ständiga underbetalning, småbrännerierna erlägga, upgående stundom till mindre än !/3 af den för k:a tillverkacit bränvin beräknade skatten, dock förordar bibehållande af den särskilda lagstiftningen för dessa små bränneriet-, endast med förhöjning uti skatt på dem af 50 proc. utöfver den de nu erlägga. Lätt är att fatta, hvarföre år 1854 den särskilda lagstiftningen antogs.
N'r således upgiften först göres wio Berednings Commi Len, nar denna har kärlighet göra sina amnärkmngar, och TrxerinqsEommiiem alt latta beslut, nar änteliaen u'i Lane-CommicLen en ny contrvll ö'wer d-fia bäoablifwit titlagd, har iag sivärt olt tro n yckel underslef kunna aga ruin. Igenom upgiften hwilkas rigtighel iag wäl icke sielf undersök», men som jaa af en tredje man erhällit, har jag mig bekant, all beloppet as den pä taxering för behållen inkomst grundade afgift, stal! under det efter förra Bewitliiingsckbrfattnknnen »varande systeme, mgivrdt omkring Zvo,ooo R:dr. Enar nu progressionsasgisicn »cke bilftvit höare beräknad än till >z6 ooa R:vr, t or jag, atl om också ben stulle upbäras pa det sill jag söre Hagu, stu >e derigenom möjligkwis »igen c> p säkerligen ing-n bekyoelig minstning inträffa. Det är icke i afgiften, men i grunderna för bestämmandet, som jag söresiagit en förändring; och iag wägac tro, akt de af mig föresiagne, icke nöd,oändigk medföra följden af ett oparäknadt afdrag. Iag tror derföre också» att ingen ersättning behöfwer pätankas. Friherre ak lstsksnlcm: I Swerige halma blott 2:ne laxerings-prin iver hitkists warit fö,sökta; cn för behållen inkomst, och en för synbar förmögenhet. Bäda kunna hafwa sina fördelar och sina olägenheter; men att antaga ?:ne principer säsom pa en gang gällande, tror jag för min del skulle wara skadligt. Det enda jag wille förestä, ener progntzion i sig sjelf innebär en witz obillighet, wore, alt i fall den kan umbäras, den samma - Den ro Augusti. 635 ma stulle alldeles förswinna, och helt enkelt afgift för synbar förmögenhet erläggas.
Stockholm den 27 November 1862. C, F. Ridderstad. Af Herr Slllldt <l!!»S0Il: Om inskränkning af universitetemas disciplinära myndighet öfver de studerande. I sammanhang med de nya statuterna för universiteten i Upsala och Lund, utfärdade Kongl. Maj:t den 2 April 1852 nådiga Förordningar, dels angående upphörande af universitetemas domsrätt, dels angående den universiteten tillkommande disciplinära myndigliet*öfver de studerande. fyA Från den härvid etablerade allmänna regeln, att ”tvistemål, brottmål eller andra domare-ärenden, som skiljas från Universitets-Konsistorieras handläggning, skola af allmänna domstolarna upptagas,” göres uti 3 § af Kongl. Förordningen om domsrättens upphörande det märkliga och mindre lämpliga undantaget, ”att studerande ej må för brott, begånget i universitetsstaden eller inom en mil deromkring, tilltalas vid domstol, innan saken blifvit dit utaf vederbörande Konsistorium öfverleinnad. ” Enligt 3 § af Kongl. Förordningen om den universiteten tillkommande disciplinära myndigheten öfver de studerande, sträcker sig denna exceptionela inskränkning till ”alla förbrytelser, större eller mindre, som af studerande begås inom det sålunda bestämda området, och skola dessa alltid hos Rektor till åtal anmälas, 236 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Uti lindrigare fall ransa kar, pröfvar och dorner denne embetsman, som oftast icke eger någon juridisk bildning, sjelf oell allena; svårare förbrytelser hänvisar han till vederbörande Konsistorium. Det heter visserligen, att Konsistorium skall uti sålunda hänvisade mål först pröfva, om ”det angifna förfarandet kan med disciplinärt ansvar försonas,” och eljest utan uppehåll öfverlemna saken till allmän domstol; men någon närmare bestämning, som lagbinder och reglerar den understundom ganska subjektiva och egendomliga uppfattningen af förseelsernas straffbarhet och art, lemnäs icke för denna Rektors och Konsistorii ompröfning.
Ehuru jag icke kan berömma mig deraf, att det är första eller att det blifver sista gången jag nppH. VI. 28 434 Den 28 September e. m. häfver min röst inom detta rum, ber jag dock R. o. Ad. behjerta hvad jag nu vill yttra. Jag väckte, såsom bekant, vid början af denna riksdag motion om pension åt enkan elter en, efter alla auktoriteters utsago, utmärkt man, Post-inspektoren Tinnerholm, hvilken vid slutet af sin lefnad till följe af sjukdom nödgades tillgripa sin obetydliga förmögenhet för att tillfredsställa sina och sin familjs oundgängligaste behof. Då nu be mälda enka tinder riksdagens lopp allidit, anhöll jag uti en se dermera afgifven motion att någon pension skulle beviljas åt Hr Tinnerholms efterlefvande dotter, hvilken, såsom synes af de min till Stats-Utsk:t remitterade motion bilagde betyg, lider af ett i allmänhet bräckligt helsotillstånd, till följe hvaraf hon eger en minskad förmåga att genom arbete kunna förskaffa sig sitt uppehälle, .lag vågar derföre hos R. o. Ad. anhålla om beviljande åt Post-inspektoren Tinnerholms dotter af 150 rdrs årlig pension. Summan är ju ganska obetydlig, och då så liten del af Betänk:t åerslår, torde icke genom beviljandet af nämnda årliga understöd hulvudtitelns anslag i någon anmärkningsvärd mån ökas. Häri instämde Hr von Francken. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: När jag först genomläste detta Betänk. ang:de 9:de hufvudtiteln, föreställde jag mig att l*lsk:t gått allt lör frikostigt lill väga i afseende på beviljandet af pensioner. R. o. Ad. bar dock icke ansett lllskit gått nog långt, då Ståndet ej allenast bifallit de af Utsk:t tillstyrkta pensionsbeloppen, utan älven sådana som af Utsk:t afslyrkts.
Vid sistlidne Riksdag anhöllo Rikets Ständer i Underdånighet om indragning af LandsFiscals-tjensterne i de Län, der Krono-betjeniugen icke hade vidsträcktare district, än alt de äfven kunde medhinna utföra de åtal, som tillhörde Allmän Åklagare; men Kongl. Ma:jt har i Nådigt Bref af den 20 Aug. 1825 förklarat sig icke kunna Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla. Yid sådant förhållande, och då dessa LandsFiscaler ej allenast skola bibehållas, utan derjemte, på ett sådant sätt, lill ett plågoris för folket, få utöfva deras befattning, är för oss ingen annan utväg, än att söka ändring i de Författningar, som väl och måttligt handhafde, eljest kanske varit goda nog. 348 Den 11 November e. m. Må bända är icke förhållandet öfver allt sådant, som det af mig beskrifna, men nog af att det kan blifva det; och tid är verkeligen att fästa uppmärksamhet härå, så väl för det moraliska förderf, som spioneri och angifvare-systemet, jemte Rätlegångarne, medföra, som för den osäkerhet lill person och egendom, som falsk ed lemnar att befara. För att i någon måhn afhjelpa det onda, föreslår jag den ändring i fyllerrförfattuingen, att deruti stadgade penningeböter alltid förvandlas till motsvarande vatten och bröd; eller ock, om lämpligare finnes, fängelse i mörkt ruin; emedan jag tror, att följden af denna förändring skall blifva, att, sedan hopp om sakören för Åklagaren sålunda upphört, han skall inskränka sig till att anställa åtal endast der saken det fordrar, såsom då någon oftare beträdes med att vara öfverlastad, eller, under det han är i sådan belägenhet, jemväl störer allmän ordning.
Om Academien gjorde försök med kål, sä funné Revisorcrne dem måhända böra ske med rofvor, och skedde dc med vicker, så borde de ske med ärter. Pä delta sätt finge Academicn mycket göromål, men troligen ulan nytta. Jag har haft tillfälle alt se huru det går med papperstillverkning, när Revisorerne derom yttra sig. Min tanka är, att vetenskapliga inrättningar böra, sä vidt möjligt är, lemnäs ät deras omsorg, hvilka hafva fält förtroendet att dem sköta, utan att R. St. befatta sig med förvaltningen. Om Landtbruksacademien verkligen är, hvad lion borde vara, cn vetenskapligt vårdad anstalt, så skulle det möjligen kunna hända, alt Revisorerne förstode saken mindre, än Landtbruksacademien, emedan Revisorerne ulan tvifvel väljas mera med afseende pä penningcförvailniugen i det hela, än med afseende på de vetenskapliga framstegen. Del kunde Ilända att lärjungen ville lära mästaren. Jag befarar äfven alt de resor, som Revisorerna nu företaga sig, icke blott inom hufvudsladeu, utan äfven till Eskilstuna, skulle komma atl ökas med resor lill Landtbruksacadcmiens experimentalfält, oell alt således Revisorerne linge flere distractioner än förr. Pä alla dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. mätte alsia denna punkt. O Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Jag hyser den öfver tygelse, att del är skäl bifalla den nu föredragna punkten, oell anhåller derför att fä förena mig med deni, sorn yrkat detsamma. Af de talare, som här förfäktat en motsatt mening, har såsom ett hufvudsakligt skäl blifvit andragel, att Laudlbruksacademien icke ägde något årligt anslag; men samme värde talare hafva icke desto mindre sjeifve medgifvit, att Landtbruksacademien fåll af Staten emottaga högst betydliga anslag.
Då i detta ätnne så mycket är talat, att något vidare ej kan fordras för dess upplysning, så borde jag ej uppehålla tiden med något vidare tillägg., heldst jag tycker mig finna, deni Utkottet rådande taukan, ej vara öfverensstäm5, te Bandit. 43. 44, man - I 338 Dea g Juli. mande med den jag hyser derom, men dä det är tillfredsställande följa sin öfvertygelse och att yttra den, så nödsakas jag anmärka, att då Krutbruk lika med alla andra Bruk äro underkastade Bevillning efter deras ägande värde och då likväl särskild Bevillning af Krutbruk för tillverkningen kommer att erläggas, så böra väl Besolutioner och Contracter, de sednare slutade på god tro, vara lika gällande i detta fall, som i alla andra, der Utskottet haft det fasta och rättvisa ögnamärke, att dem respectera, och på denna grund, samt då skedde missbruk ej böra utestänga eller försvåra ett lofligt bruk, och utrönt är att Sex skillings Bevillning endast varit beräknad af Krutbruk, vid de derom med Kongl. Majit och Kronan slutade Contracter, då handteringen är ganska vådlig , och då rörelsen, med Krut-tillverkningen är inskränkt endast till handel med Kongl. Majit och Kronan och för dess behof, eller efter dess anvisning, hvarigenom denna vådliga rörelse blifver mindre förmonlig än alla andra, så kan iag ej annat finna, än att Bevillningen bär bibehållas, vid hvad i Contracterna är utsatt och i Calcul ingått.