Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någre flere än här ofvan i underdånighet tillstyrkte och af Kongl. Maj:t nådigst gillade ändringar i afseende å den utaf Rikets Ständer vid sist förflutna riksdag fasttällda reglering af utgifterna under Riksstatens andra hufvudtitel, ansåg Hans Exellens Herr Justitie-Statsministern sig icke böra för det närvarande föreslå; hemställande Hans Exellens det Kongl. Maj:t i nåder täcktes med gillande häraf, tillåta att utdrag af detta pro^okoll i hvad det rörer ordnandet af anslagen på 2:dra och 9:de hufvudtitlarna eller §§. 1, 3, 5, 6, 7, 9 och 9, finge till Finans-Departementet expedieras, för att i dessa delar läggas till grund för Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof. Denna af Statsrådets öfrige Ledamöter biträdda hemställan behagade Kongl. Maj:t i nåder bifalla. Ex protokollo Sv. P. Ekstrand. 54 Kongl. Ilaj.ts Prop. om Statsverk. iSSO. Protokoll öfver Utrikes-Departementets ärender, hållet inför Hans Maj:t Konungen å Stockhofros Slott den 13 November 1850. N ä rva ra n d e: H:s Exc. Herr Justitie-Stats-Ministern, Grefve Sparre, H:s Exc. Herr Stats-Ministern för utrikes ärenderne, Friherre Stjerneld; Stats-Råden: Fåhreus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt, Grefve von Platen.
Denna §. godkändes, endast med den förändring, att å sjette raden införas, i stället för orden: ”17 år”, dessa: ”18 år”. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Enligt derom förut fatladt beslut, företogos nedannämnde val, dervid utsågos: Till Revisorer för granskning af Stats-Verkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, styrelse och förvaltning. Vid härefter först infallande Revision. Vice Talmannen Per Ericsson från Wermlands, Johan Jacob Rutberg från Norrbottens, Jonas Johansson från Jönköpings, Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs, Anders Andersson från Skaraborgs, oell Peter Petersson i Ädelfors från Jönköpings Län. Vid andra Revisionen. Anders Nilsson från Östergöthlands, Johan Kihlblom från Södermanlands, Jonas Kylander från Wermlands, Hans Hansson från Götheborgs och Bobus, Måns Månsson från Calmar, och Per Persson från Örebro Län. Till förutnämnde Revisorers Suppleanter: l:o Johan Andersson Lundberg från Norrbottens, 2:o Peter Mårtensson från Jönköpings, 3:o Peter Gabrielsson från Kronobergs, 4:o Gustaf Petersson från Östergöthlands, 5:,o Jon Olsson från Gefleborgs, och 6:0 Magnus Frykberg från Wermlands Län. Till Revisorer för granskning af Banco~Discont~Verket: år 184^. Nils Persson från Södermanlands, och Nils Persson från Örebro Län. år 1843• Anders Larsson från Westerås, och Per Mattsson från Wester-Norrlands Län. år 1844. Johannes Andersson från Calmar, och Anders Jonsson i Tuna från Östergöthlands Län. Prot. Vlclr. d. 24 Febr. 1841• i3l Suppleanter: l:o Didric Weström från Stora Kopparbergs, 2:o Olof Carlsson från Wermlands, och 3:o Anders Andersson från Östergöthlands Län. Till Revisorer för granskning af Rikets Ständers Läne-Contoirs i Götheborg förvaltning. år i8\i. David Andersson från Hallands Län. år 1842‘ Johannes Andersson från Skaraborgs Län. år i843. Johan Fredric Dahllöf från Elfsborgs
Misstänker han underslev skall han öppna och visitera varorna. § 4 Överstiger godset i antal, mått, vikt eller värde höjs tullavgiften till det dubbla. § 5 Vin, andra främmande drycker, olja och frukt, som kan bli dåliga i transporten får ägaren ta till sig mot pant för tullen. Han får också lossa hälften av salt och spannmål innan tullen är betald. Skulle ägaren vilja övergiva sitt gods hellre än att betala tull, tillfaller det Oss och kronan. § 6 Straffavgift gäller om hela lasten inte är förtullad inom 30 dagar. Dröjer det ett år tillfaller det Oss och Kronan. § 7 Från fartyg som på utrikes ort intagit varor för flera svenska stapelstäders räkning, må i varje stad lossas och förtullas, vad som är menat dit. § 8 Mellan maj och augusti får lossning ske mellan 6 på morgonen och 8 på kvällen, September, oktober och mars mellan 7 - 6, och övriga månader mellan 8 - 4, med 1 timmes middagsrast. Om särskilda omständigheter kräver att lossning sker snabbare anmäls det till tullkammaren. Den bevakning som är satt skall i så fall betalas med 8 skilling för varje timma, som överskjuter normal lossningstid. § 9 Lossning får inte ske obevakad vid vilken tid som helst utan påföljd. Är redare eller godsägare delaktiga i sådan förbrytelse ansvarar de enligt reglementet. § 10 Skeppare får inte under lossning ha fler skeppsportar öppna än tullkammaren tillåter. III Art Vad godsägare och skeppare har att iaktta, då gods skall föras till utrikes ort. § 1 Den skeppare som tänker utföra gods till utrikes ort skall i Stockholm och Göteborg anmäla det hos Broinspektionen och i andra städer hos Sjötulls Kammaren, som ombesörjer bevakningen. Vill någon sända varor med fartyget skall de medföra frisedel och om godset kommer från våg skall vågsedel avlämnas. Inlastar någon gods, innan han fullgjort vad som är föreskrivet, svarar godsägaren för godset enligt lurendrejeri stadgan. Den som har ansvar för skeppet bötar 100 riksdaler. § 3 Efter slutad lastning inger skepparen förteckning på allt gods och avlämnar godsägare en inlaga med skeppets namn och godsets beskaffenhet. § 4 Innan skepparen får avsegla skall slutlig visitation förrättas.
Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till brån vinsbränning berättigade heraman, hemmansdelar eller lägenheter, vilja på ett ställe utöfva bränvinstillverkningen för deras sammanslagne värde, vare sådant tillåtet, under vilkor, alt ifrågavarande egendomar äro belägne inom en mils afstånd, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, ifrån det ställe, der bränvinsbränriingen utöfva», samt att pannerymden, i intet fall får öfverstiga det i 4 §• bestämda maxim i-be lopp. Branvinsbrännings-rätlighet för jord å landet må icke i något fall1 förenäs med bränvinsbrännings-rättighet för jord i städerne, eller efter sammanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas, S& På landet vare tvänne eller flere åboer å samma hemman eller å serskilda hemmansdelar eller lägenheter inom samma byalag obetaget att, emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bränvin»!edskapen belöpande bränvinsbrännings-afgiften och behörig anmälan vid mantalsoch skattskrif ningen, deras bränvinsbrännings-rättighet utöfva med en gemensam panna, pä en viss uppgifven lägenhet inom hemmanets eller byalaget» område, hvilken panna dock. aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannervmden. •l Åboer å sädane hemman, hemmansdelar eller lägenheter på landet, sorn icke uppgå till 3oo Rldr i taxeringsvärde, men i öfrigt hafva de egenskaper, sorn, enligt a §., erfordras lör rättigheten att utöfva bränvinshränning, åtnjuta äfven samma förmon, med vilkor, att det sammanslagne' jord värdet uppgår till minst Trehundra Riksdaler. Bränvinsbrännings-rättighet må ej å annor man öfverlåta», utan ii sammanhang med jorden.. §* 7* Åf de fleste röstegande invånare i hvarje stad', der jorden tillhör staden, må det bero alt, i den ordning, sorn uti; hvarje stad för beslut om stadens; inkomst eller utgift iagltagas, bestämma , huruvida den brän▼ins-b ränning, hvartill staden efter värdet af de serskilda; jjordlötterna är Bevillningssamt Allm.
För att kunna upnå delta mål anser jag, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Just.Ombudsm. uttalade åsigter, det vara erforderligt: för det första, att lönen förhöjes för Högstadomstolens ledamöter, så att platserna derstädes kunna, utan ekonomisk förlust emoltagas af domare i allmänhet, och af dem komma att eftersträfvas såsom en verklig utmärkelse för den sanna öfverlägsna förtjensten; för det andra, att domstolarnes arbetssätt blifver sådant, att det, belrakladt såsom skola för den praktiska lagfarenheten, hos den yngre domarepersonalen på samma gång skärper omdömesförmågan och stärker den sjelfständiga kraften i viljan, hvartill bland annat erfordras en öppen diskussion och en motiverad omröstning vid hvarje saks afgörande uti Ofver-rätterne, och att således icke, på sätt åtminstone inom en af dem nu tillgår, saken, såsom det lärer hela, tages för afgjord, utan alt den lärgirige protokollsföranden ens har någon aning om att beslut deruti fattats, och än mindre vet hvad beslutet skall innehålla; samt för det tredje, att opinionsnämnden sättes i tillfälle alt kunna med oväld utöfva den makt, som grundlagarne åt densamma updragit. Såsom medel, att åtminstone lill någon del vinna det sistnämnda ändamålet, har jag, vid 1840 års riksdag, inom LagUtsk. föreslagit, att Just.Ombudsm. borde uti sina berättelser redogöra för sådane uti Högsta Instantien i lika beskaffade frågor meddelade beslut, som befinnas stå i uppenbar strid mot hvarandra, samt tillika upgifva hvilka ledamöter, deltagit uti hvardera beslutet. De sedermera förflutna tio arens erfarenhet har ej gifvit mig anledn. att förändra denna min åsigt, men väl att komma till öfvertygelse derom att Jusl.Ombudsm:s berörde redogörelse bör erhålla en ytterligare utsträckning. Visserligen vore det samhälle högeligen att lyckönska, der ingen hade anledn. att tvifla, det Högsta Instantiens beslut någonsin vore stridande mot rättvisans for - 352 Den 8 Februari. dringar. Men det mål hvartill lagskipningen bör sträfva, vore dock ej ensamt härigenom fullkomligen npnådt.
Stts deputerade vid de årliga markegångstaxornas upprättande skulle i taxan uppföra värdet, i rund summa, af så väl dagportionen, inheräknadt brödet, som rationen för tågande trupper och hästar, på det sätt, att i dagportionens värde skulle ingå ej allenast hvad beståndsdelarna af portionen verkligen kosta , utan äfven kostnaden för vedåtgången , kärlens begagnande m, m., samt alt det portionsoch rations-värde, som sålunda bestämdes, skulle vara oberoende af den, enl. K. kungörelsen den 20 Sept. 1815 , Kammar-colhm tillkommande granskningsoch pröfningsrätt af mai kegångslaxorna, i hvad K. M:s och Kronans rätt rörer, samt följaktligen ej kunna af Kammar-colhm jemkas och nedsättas. Huruvida en sådan grund för betalningens bestämmande skulle i sin tillämpning funnits billig, må hvar och en opartisk bedömma. Jag fann den icke billig, då fråga icke var om frivillig gästning, och ansåg mig dessutom så mycket mindre böra tillstyrka bifall till R. St:s begäran, som följden deraf, i anseende till den betydliga förhöjningen i kostnaderna för tågande trupper, skulle blifvit, att ej blott passevolance-fondens tillgångar, utan isynnerhet anslaget för beväiingens exercis skulle funnits otillräckliga för sina ändamål, och att således antingen andra, härtill icke afsedda medel skulle användts eller ock truppernes och beväiingens vapenöfningar inskränkas. Uti 22:a punkten anmärkes tillstyrkandet af en för rotehållarne betungande ändring i stadgandet om den för en infanteri-rekryt vid antagandet tillåtna högsta ålder, att den nemi. skulle nedsättas från 36 till 3o år. De uti bilagan anförda, af Statsrådets ledamöter åberopade skäl för deras tillstyrkande äro icke af Utsk. med ett enda ord vederlagda, och torde icke kunna vederläggas. Svårligen lärer man ock kunna föreställa sig, att rotehållare i allmänhet funnit anleda. lill obelåtenhet med K. M:s beslut i detta amne.
Lmedan under sredens lugn oeb goda Zr bäds borde oeb kunde, af den Länkens vinst som ingär till 8taten oeb Öfverskottsmedlen besparas ärligen 400,000 L:dr sä att pä 2 är den erforderliga sonden sär 8tora Lreditivet vore gifven, bvilken estel band ekä insättes i Lanken sär alt i lliscontväg utlänas emot ränta som tillfäll 8taten. Oenom en sadan mesure vore Lanken genom viss lid försäkrad om återbetalning af Lapitslet dä det Letänkanden, X:o 3. oq liftades, oeb vid olyckan af ett inträffande krig lVationens krafter genom krigsgärd eller ökad Bevillning ej genast bebäsds älitas till sällande as de aldrafärsta bebosven. 4:o Lmedan om 8l:rne nu uppskjuta gsgörandet sk förevarande fraga, skulderne troligtvis blesve sä manga oeb stoi a att Lanken säkert blesve den sista som erbäll betalning, oeb kanske alldeles ginge i mistning derom. Lagman oeb (lowmereeLädet santesson Dme, Lllskottens förslag rörande anvisande pä Lanken as det 8tora Lreditivet, som enligt 63 §. Leg.sormen skall lemnäs X. N:t för den ol^ckeliga bändelse asett inträffande krig mäste vi reservera oss i den del, att Utskotten ej föreslagit nu genast användbar godtgörelse derföre, i sall as lastning, bvilken ej later göra sig medelst den pä 8tatevs vägnar af L:g:sLonto>- rets Lullmägtige afgitvande skuldförbindelse för bela summan, oeb dess bänvisande ater tillkommande 8t:rs derom fattande beslut oeb genast användbare, samt derföre indelade i valeurer frän oeb med 1000 till oeb 10,000 L:dr, oeb att lullintraderne derföre b)potbeceras.
Ad. har återremitterat denna punkt för att vinna bifall till Hr Bråkenhjelms motion. Jag hemställer om icke Ståndet skulle vilja besluta, att, till befrämjande af det Svenska Läkare-Sällskapets verksamhet, måtte utöfver härtill förut anvisade belopp af 500 R:dr beviljas ett anslag af 1000 R:dr årligen. Propos. till bifall å Utsk:s rör:de denna punkt afgifna Utlåt, blef först framstäld och besvarad med starka Nej, blandade med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad., på sätt Frih. Åkerhjelm föreslagit, behagade besluta, att, till befrämjande af det Svenska Läkare-Sällskapets verksamhet, må, utöfver dertill förut anvisade belopp af 500 R:dr, beviljas ett anslag af 1000 R:dr årligen, samt efter denna propos:s besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. 33, 33 och 39 punkterne. Utsk:s yttnden lades till handlingarne. Hr von Troil: Vid 42 punkten i Ulsk:s Betänk. JYs 73 yttrar Utsk.: ”1 anseende dertill, att erfarenheten serdeles under sednare tiden skall visat behofvet af ett anslag å denna Hufvudtitel till bestridande af reseoch traklaments-koslnnder, har K. M:t äskat, att för sådant ändamål ett förslagsanslag af 1000 R:dr mätte å Hufvudtitelns ordinarie stat upföras. Då utgifter af föreva:de beskaffenhet, i de fall sådana må ifrågakomma, synas kunna anvisas å anslaget till extra utgifter, hvilket hittills blifvit derför anlitadt och jemväl lemnat tillgång, har Utsk. trott sig icke böra till hvad K. AI:t i delta hänseende äskat tillstyrka R.
Utsk. sina kol vid det Bruk, han lämpligast funne , och med hans bästa förmon förenas kunde; har Kongl. Muj:t, hvad först beträffar kol-handeln, funnit ingen ändring kunna beviljas uti hvad lag och författningar, samt deribland 76 §, i Kongl. Förordningen orri Skogarne i Riket, af den 1 Augusti i8o5, derom stadga och förmå; äfvensom förut uti berörde författningar är stadgadt, för de serskilda dels äldre, dels andra Bergverk och Bruk, som få sin kolbetjening, med andre verks uteslutande, ifrån vissa, medelst privilegier och resolutioner, anslagne hemman och trakter, så att, då skiljaktighet om kolpris uppkommer emellan Bruks-egaren och hemmans-åboen, den missnöjde eger att anmäla sig hos Konungens Befallningshafvande i orten, som då låter genom Bergmästaren, i fall det är inom Bergslag, men utom Bergslag, genom Häradshöfdingen, samfäldt med Bergmästaren, utröna gångbara kolpriset i orten, samt, jemte iakttagande af forlönen och de flere förekommande omständigheter, föreslå hvad de anse skäligt, hvarefter Konungens Befallningshafvande som berörde förslag pröfvar, sedermera utfärdar dess Taxa på kolpriset, inrättad efter den olika längd af väg, sorn kolen måste framföras; och emedan billigheten nödvändigt fordrar, att på denna sistnämda omständighet afseende gö - Dcsv. och Occon. Utsk. Vtl.iie. JY.-o 10.6. 5 ras bör, så liar Kongl. Maj:t äfven funnit olämpligt , att endast vid kolpriset följa markegången, som innehåller blott ett enda pris på ränte-kolen öfver hela Länet; och skulle någon med förenämnde af Kongl. Majrts Befallningshafvande reglerade Taxa, på ena eller andra sidan, vara missnöjd, eger han deruti söka rättelse, om det är inom Bergslag, hos Bergs-Collegium, men, utom Bergslag, hos Kammaroch Bergs-Coliegierne gemensamt.
Rikets Ständers sednast församlade Revisorer hafva, i deras, den 14 December 1855, aflemnade berättelse, angående verkställd granskning af stats-verkets och åtskilliga andra af allmänna medel bestående fonders räkenskaper och förvaltning för åren 1852 och 1853, gjort, rörande den redovisning, som Direktionen i Sällskapet för vexel-undervisningens befrämjande afgifvit för Sällskapets normal-skola, följande anmärkningar, nemligen: l;o. Då berörde räkenskaper icke blifvit granskade i Kammar-rätten, men en del af de medel, som för skolan disponeras, utgöres af statsmedel, borde, enligt Revisorernes tanke, den årliga redogörelsen för skolans inkomster och utgifter hädanefter, likasom öfriga allmänna verks och inrättningars räkenskaper, undergå revision i bemälte embetsverk. 2:0. Enligt 1851 års räkenskaper, ägde skolan, vid samma års utgång, en fordran i aflidne Rokhandlaren Ragges konkursmassa å 834 R:dr 33 sk. banko. Då likväl denna post hvarken funnes balanserad eller blifvit afskrifven i räkenskaperna för de år denna revision omfattar, hade Revisorerne ansett sig böra detta förhållande anmärka, jemte det de låtit, i en upprättad tabell, upptaga beloppet såsom en normalskolans tillgång. Genom nådig befallning af den 5 dennes, har Eders Kongl. Majit låtit förständiga Direktionen att öfver berörde anmärkningar inkomma med underdånigt utlåtande så tidigt, att detsamma kan, inom den i 7 § 3 mom. af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 bestämda tid, till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att tillika med revisions-berättelsen till trycket befordras. — 320 — Till denna nådiga befallning» fullgörande, får Direktionen i underdånighet anföra: De statsmedel, som
JK 60, i anledning af väckta motioner om Biskops-embetens indragning. Bifölls. JK 62, i anledning af väckt motion i fråga om utsträckt fribrefsrätt för Länsmän. Bifölls. JK 63, i anledning af väckta motioner angående förändring i sättet för kronobrefbäringens utgörande. Bifölls. JK 64, i anledning af väckta motioner om ändring i nu gällande reseregle mente, m. m. Bifölls. JK 65, i anledning af väckt motion om förbud för fattigvårdsstyrelserna att utackordera fattiga barn genom entreprenadauktion. Bifölls. JK 66, i anledning af väckta motioner, angående ändringar och tillägg i nu gällande stadgande» om fattigvården i riket. Utskottets första tillstyrkande återremitterades, men dess två sednare hemställanden biföllos. JK 67, i anledning af vackt motion om inrättande af ett Öfver-konsistorium. Bifölls. JK 68, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 42 Januari 4855, angående Svenska jerneflfekters stämpling. Bifölls. JK 70, i anledning af väckt motion i fråga om utfärdande af en författning, angående försäljning af maltdrycker, kaffe och the samt andra icke sprithaltiga drycker. Af slogs. JK 74, i anledning af väckta motioner i fråga om förändrade bestämmelser, rörando mått och vigter samt justering deraf, m. m. Med afsteg å Utskottets första hemställan, antog Ridderskapet och Adeln det uti Herr Isbergs vid Betänkandet fogade reservation framställda förslag; hvaremot Utskottets två sednare hemställanden biföllos. JK 72, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande af tiggeri. JM 73, i anledning af väckt motion om revision af jordeboken. Bifölls. JM 74, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i fråga om den till inre tullbevakningen hörande personal. Bifölls. JM 75, i anledning af väckt motion om förbud mot gesällvandring. Bifölls.
Banko jemte ränta derå från den 8 Maj 1843 till käranderne utgifva samt ersätta deras kostnader i målet med4R:dr Banko tillika med lösen för Kongl. Hof-Rättens Dom. Oell har, efter hvad Fiskals-Embetet anmält, anledning icke förekommit till underdånig talans fullföljande emot omförmälde Dom. 36 §• 45. På Tackjern (§. 171 i Banko-Reglementet) är blott ett enda Lån ullageti nemligen under sednare halfåret 1845 på 1,800 R:dr. Inbetalningarne på dylika Lån hafva uppgått till: 1845 sednare halfåret R;dr 18,641: 13. n. 1846 , 6,560: 34. i. Summa Banko R:dr 25,202: Och öfverstiga således utlåningen med 23,402 R:dr Banko, §. 46. Låne-rörelsen mot hypothek af Låne-Bankens Obligationer (174—176 §§. i Banko-Regi.) bar förhållit sig sålunda: På äldre Låne-Banko-Obligationer, förr kallade Låne-Banko-Atiesler och Låne-Banko-Capitaler, äro, under sednare halfåret 1845, meddelade 5 Lån på B:ko R:dr 23,900. Enligt stadgandet i 176 §. af Banko-Reglementet, bar, från och med 1846 års början, utlåningen emot pant af ifrågavarande Obligationer upphört; och är räkningen öfver så beskaffade Summa B:ko R.ilr 88,654: 21. — hvadan denna lånegren förminskats med ett belopp af R:dr 64,754: 21 sk. Banko. Återstoden af Lån på Obligationer för inlemnadt Silfver, eller så kallade Silfversedlar utgjorde, enligt 1845 års Revisions-Berältelse, 100 R:dr Banko; och har denna summa år 1846 blifvit i qvittningsväg gödlgjord. §. 47.
Stånd stanna mot 2, uti några af de på bordet hvilande mål , deruti StatsUtskottet yttrat sig, angående RiksgäidsContoirets förvaltning samt om icke då frågan skulle af nämnden afgöras ? Ej eller kan jag påminna mig om alla mål äro afgjorde , som angå Riksens Ständers Revisorer. Detta är dock blott en formfråga; och för sakens skull har jag visserligen icke något emot att förenämnde personer inväljas. Men jag anser det vara af vigt att detta nu bestämmes, på det icke det må blifva för sent att skrifva sin vallista, då den åsyftade upplysningen vinnes. Herr von Qvanten, Carl: Jag förenar mig med Grefve Spens i hans framställning om upprättandet af en lista pä de personer, hvilka icke kunna i Stora Nämnden inväljas;, men jag kan ingalunda dela den tanka, att Bevillningsutskottets Ledamöter derifrån böra utcsiutas, mera än andra Utskotts medlemmar. Den i4 Juni i f. m. 331 Herr Tham har förekommit mig 1 utvecklingen häraf. Ett bevis att Ledamöter af andra Utskott måste i Stora Nämnden inväljas är de andre RiksStåndens fåtalighet, som gör det oundvikligt för dem, att till förstärkning uti ett Utskott välja ett annat Utskotts Ledamöter j emedan ingen Ledamot af de tre Stånden lärer finnas, 60m ej är medlem af något Utskott. Herr Hjerta, Gnftaf: Vid förra Riksdagen hade jag tillfälle erfara de svårigheter, som pläga uppstå vid valet till den så kallade Stora Nämnden, och jag kan derföre ej annat än tillstyrka bifall å den af Grefve Spens föreslagna ordningsanstalt att en förteckning på de ej valbare Ledamöterne uppslås. Hvad åter betrafftr den så länge omtvistade frågan hvilka desse Ledamöter äro, får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på enkelheten af denna fråga. De personer , hvilka icke få inväljas äro de som finnas uti 41 §.
Wid förnyad föredragning af Constitutions-Ulffotteks förledne gärdag pä bordet lagda memoria, af den 28 dennes, innefattande hemställan, att Riksens Ständer mätte behaga stg förena i det beslut, glt alla sedan de föregäende 2.ne Riksdagarne hwilande grundlags frägor, som icke redan wid denna Riksdag blifwit uptagne eller »vunnit handläggning, skola lill den nasta blifwa hwilande och dä kunna till pröfning förekomma, bestöt Ridderskapet gch Udeln för sin del, att till berörde hemställan lemna bifall; och skulle de öfrige respeciive Ständen härom manligen underrättas, samt inbjudas, att med Ridderskapet och Adeln instämma akc hos Kongl. Maj:k i underdånighet anhälla, om dest nådiga bekräftelse ä ett siikt af sanuelige Riksens Ständer fattadt beslut, flt 8upra. S, D. Förenade sig Höglofl, Ridderskapet och Adeln uti hwad de öfrige respcctive Ständen redan ansett, akt i 2 §. af Riksdags beslutet bland skalen kill de amagne förändringarne i tryckfrihetslagen afwen kUlide införas, att desie förändringar äf wen - §*en 3° Juli!. 4-7 Mn warit föranledde gf de inom Riksstånden gjorde anmärkstingar. Pr tupra. SH. Föleorogos a nyo o.h brföllos följande, Constl utions-Ukskertels den 2^ ststledne pä hordet lagda meinvrsal. ,:o I anledning af Ri sdagsmannen kria Svengtons ifrån Honde.Ständer remitterade motion rörande ändring i Juststiä-Ombudsmans instruktion. 2.0 Angående remiss af Justitiä-Ombudsmans berättelse. i den del som rörer Konungens rätt att göra nåd, pr luxra.