Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man säger väl, att ett anspråk är eller icke är rättmätigt; och detta sker derföre, att anspråket till sin beskaffenhet kan mätas och bedömas efter gällande lagar eller till rigtigheten allmänt erkända och antagna rättsgrunder. Men icke later värdet af ett föremål, detta värde må nu vara materiell eller af hvad slag som helst, på enahanda sätt sig bestämma. De derpå verkande omständigheter äro helt och hållet relativa, ty det värde å en sak, som vid ett tillfälle anses vara och verkligen är det rätta, kan vid ett annat blifva alldeles motsattsen. Orsaken ligger deruti, att inga rättsgrunder, utan endast vltre förhållanden, sorn föranleda till föremålens jemförelse med hvarandra, här finnas till värdemätare, och när så är, så blir det alltid origtigt att vid värdebestämmelsen begagna ett epilhet, som endast på rättsgruuderne kan hafva afseende. Den redaclions-förändring, Utskottet föreslagit, skulle således, derigenom att den icke uttrycker något verkligt begrepp, i fall den antages, leda till förvillelse och osäkerhet vid Bevillnings-stadgans tillämpning. Och då det är af högsta vigt, att sådant förekommes, samt den grundsattsen hittills alltid varit anlagen och äfven synes vara den enda både rigtiga och naturliga, alt det värde å ett hemman, som vid beskaltningstillfället anses vara det rätta, bör blifva den måttstock, hvarefter bevillning för detta hemman skall utgå; så har jag ansett redactionen af ofvannämnde 50 §, sådan den nu finnes, böra oförändrad bibehållas. Slutligen har Utskottet ändrat redactionen af 108 § sålunda, att det gångbara värdet icke skulle hädanefter utgöra någon norm för uppskattningen Bevillnings-Uttkotlcts Betänkande t No fr. 3g af lius, åbyggnader och tomter i Siäderne samt hus å lägenheter och lustställen på stäihriies grund, utan att denna uppskattning skulle ske, såsom oiden lyda, 'V förhållande till husens och tomternas beskaffenhet, läge, förmoner och onera"
Utom beviljande ak sersbildt anslag kör b vartdera Universitetet, till uppkörande ak ätsliilliAö ännu salinade, bÖASt bebökliAe b^AAnader, att kör en AänA utAä, pä 8ätt bär nedan omkörmales, föreslär IlonAl. Naj.t allt8ä, att, säsom fortfarande anslaA lör dessa b-äroveid, ma ä I0:de Hukvudditeln uppköra8 del8 de vid sistkörklutne lliliscla» anvi8te, men ldott till nästföljande llilisda» beviljade 4,000 1l:dr lör bvartders Universitetet, till materiella bebok, del8 kör 83mma ändamål, äfvensom till en n^ l^rokessors-lön oell löne-körbättrinAar, en ^tterlioare 8umma ak' 7,000 Il:di, eller kör beAAe Universiteten till8amman8 22,000 K:dr, att användas, enligt de närmare 1>68tämmel8er, 8om innekattas i bosköljande IltdrgA ak bieelesiastib-Iixpeditionens krotoeoll kör den 13 i denna mänad; bommande allt8ä den verbliza tillöbninAen kör Ilniversite ten L denna ditei att utföra enda8t 14,000: 3:o 8edan llibets 8tänder vid 8i8ta klibsdaA 1>68lutat, att de 8ä baltade
St. redan beslutat, D c h a i April. 219 icke skall underlåta att, så långt tiden under innevar. riksdag medgifver, göra sina anmärkningar vid förslaget såväl i afseende på principerna sorn redactionen, hvarefter det tillkommer RiksSt. att göra de ytterligare anmärkningar, hvartill de kunna finna sig befogade; och först derefter kan det komma i fråga att, om så pröfvas nödigt, tillsätta en ny committé' för förslagets granskning och omarbetning i enlighet med de grunder derför, R. St. kunna besluta; dervid jag likväl önskar, att denna nya committé' måtte besättas med män, som icke äro så upptagna af andra embetsgöromål, att de, lika med den granskande Lagcommitteen, börja ined den förklaring, som igenfinnes i de nya lagförslaget åtföljande protocollen, att coinmitteen ej kunde medhinna en fullständig granskning af förslaget, utan derföre inskränkte sig till en granskning endast af de §§., öfver hvilkas redaction de arbetande ledamöterna varit af olika meningar. Hr Strussenfelt: I anledn. af Gr. Snoilskys yttrande, att de juridiska faculteterna redan utlåtit sig öfver förslaget till ny civillag, får jag förklara, att, åtminstone så vidt jag känner, något annat utlåtande öfver civillagen icke från faculteterna inkommit, utom måhända ett eller annat yttrande i sammanhang med deras utlåtande öfver criminallagen. Gr. Cronhjelm har sagt, att faeulteternas utlåtande vore mindre behöfligt, särdeles som en f. d. juris professor för närvarande innehade en plats i Högsta Domstolen. Jag ken likväl ej tro, att denna tillfälliga befordran skulle utgöra ett tillfyllestgörande skäl för att förbigå de juridiska faculteterna. Sådant är åtminstone icke vanligt i andra länder och har icke heller tillförne varit vanligt här; ty åtminstone hvad juridiska faculteten i Lund beträffar, blef dess yttrande öfver civillagen infordradt, ehuru utan resultat, emedan tiden för utlåtandets afgifvande var allt för kort för att den enda professorn, som i Lund utgör juridiska faculteten, skulle jemte öfriga embetsåligganden kunna medhinna ett sådant yttrande.
Kavallerioell Infanteri-Regementena: (Derunder lörslags-anslag för Jemtlands rotering 2,850 R:dr.) Penningar: Nuvarande anslaget 353,302:80. Tillkommer: a) Ersättning åt Södermanlands Regemente för förlust i följd af förändring uti sältet för salpeler-hjelpens utgörande inom en del al Södermanlands län b) Ersättning ål Lif-Regemenlets Hussar Korps för skjulsfärds-penningar c) Tillökad aflöning ål Läkarne Indelta Räntor enligt markegång på forsla Värde, enligt 1855 års stal . Transport 2,523,961: 58 Expedit/inis(j Iskol tets Färsing till lindard. Skrif valsa N:o 194. Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Indelt, på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kub. foten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub. foten. S umma. Riksmynt. St. Brot. 185U—1858. 10 Sami. i Afd. 2 Band. 42 __ ExpeditionsUtslto Hets Förslog till anderd. Siri frelse l\:o 194. Indelt Spanmäl: 1855 års stat anslår (19,993 T:r) 125,955,9 k. f. med ett förslagsvärde af 199.930: — Förhöjning lill 2 R:dr per kub. fot 51,981: 80. 251,911: 80. Oimlelt Spanmäl: 1855 ars stal anslår (653^ T:r) 4,117 k. f. med eli forslagsvärd e af . 6.535: — Förhöjning lill 2 R:dr per kub. fot 1.699: — 8 ^34’ Till löneförbättringar vid Indelta Arméen Mililie-Bosläils-kassan:
Postverket tillkommer skyldighet att ansvara för bref, tidningar och paketer m. m„ sorn ifrån det ena Postkontoret till det andra genom Postverkets försorg afsa nilas, men Poststyrelsen vill helt och hållet fritaga sig ifrån att lemna någon ersättning åt egare af så kallade löspost-väskor, hvarken för dessas innehåll eller för sjelfva väskorna, då dessa genom Postverkets förvållande förkomma, förebärande att dessa väskor icke äro under Postverkets hägn, ehuru desamma genom Postverket fortskaffas. Enär landsbygdens befolkning utgöres af öfver |:delar af hela rikets, och dessa, lika väl som städernas, bidraga till Postverkets bestånd och inkomster, samt dessutom äro belastade med dryga utgifter och onera för postens fortskafFande, torde väl billigheten fordra, att Postverket icke åsidosätter landtbefolkningens fördelar, utan att äfven denna måtte, i likhet med stadsboarne, erhålla någon säkerhet för sin brefvexling samt ersättning för sådana förluster, som genom Postverkets mer eller mindre direkta förvållande kunna iuträffa. Då särskildt arfvode erlägges för dessa mindre postväskor, och General-Poststyrelsen genom cirkulär förordnat att egare häraf dessutom skola godtgöra postiljonerna för väskornas emottagande och aflemnande, är så tydligt att dessa icke af Postverket gratis befordras; samt torde således de Författningar, som af Poststyrelsen åberopas till stöd för vägran att ersätta förlusten af förkomna postväskor fordra ändring. — Emellertid, då dylika fall inträffa, hänvisas allmänheten af Poststyrelsen att bäst den gitter af postiljon eller postbonde utsöka ersättning, ehuru detta väl snarare torde tillkomma Poststyrelsen, samt för öfrigt då försiggå med mindre omständigheter, alldenstund postiljonerna äro i Postverkets tjenst och kontrakt lärer vara ingånget med postbönderna om postens säkra förskaffande. Nämnda förhållande, att Poststyrelsen afsäger sig all ansvarighet för löspostväskor, skall vidare försvåra, ja, helt och hållet omöjliggöra inrättandet af sparban - 262 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Dömes han till böter eller skadestånd eller att gälda rättegångskostnad; håfven åklagare och målsägare rätt att ur den egendom, som i goda mäns vård finnes eller af arfvingar tillträdd är, utsöka, hvad sålunda ådömdt blifvit, sedan domen vunnit laga kraft; och vare om den egendoms redovisande till dem samma lag, som om redovisning till ägaren, der han återkommer. § 35. Förklarar Rätten, att målet ej kan i den tilltalades frånvaro afgöras; kommer han sedan åter eller varder ertappad; då skall han för rätta ställas och med honom efter lag förfaras. Sker det under den tid, då hans egendom står under goda mäns vård, eller hans — 91 — rätt ännu fortfar mot arfvingar, som egendomen tillträdt; och varder han sakfälld; njuten då målsägare och åklagare ur denna egendom, hvad dem tilldömdt varder, med den rätt, ägaren sjelf tillkommer. Härmed iiro således 21 §§ besparade af de 56, som lagförslaget innehåller. De, som icke blifvit ersatta, äro den 50:de om qvarstad och de 4 sista om embetsoch tjenstemäns suspenderande under rättegången. Skulle man finna qvarstad å tilltalad persons egendom nödig i andra fall. än der den kan beviljas äfven i tvistemål; så behöfdes derom en särskild §; men sådan synes mig den icke vara, som finnes i lagförslaget; och hvad der säges, bör otvunget följa af hvad Utsökningsbalken innehåller. Denna § kunde således ersättas med en enkel hänvisning så lydande: § 36. Om qvarstad för skadeståndsfordran, så ock å visst gods, som påstås höra målsägare till, eller vara förverkadt, vare lag, såsom om qvarstad i allmänhet sagdt är. Frågan om suspension för tjenstemän lärer icke tillhöra detta ställe i lagen. För öfrigt erfordras det att ytterligare motifvera de tillstyrkta ändringarna, hvilka under redaktionen sträckt sig utöfver gränsen af de redan anförda motifven.
Stälde, att den angående ett Spannmåls-MagaZ;ins inrättande i Borås väckte Motion måtte tillika med de i anledning deraf na afgifne Yttranden, till Stats-Utskottet remitteras} hvil. ket bifölls. Företogs till pröfning Allmänna Besvärs och Oeconom:* Utskottets den 26 sistledne Januarii afgifne samt den 13 i denna månad på bordet lagde Betänkande, i anledning af vackt fråga om allmänna Landsvägar. nes rätande och förkortande* Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde; Sedan Herr Prosten Osterman framställt den Motion, att genom tillägg i Lagen skulle stadgas, att den, sorn på egen bekostnad förkortar en Landsväg borde vara berättigad att vid allmän vägdelning, denna iörkortning alle. na tillgodonjuta, samt att äfven, med andra väglotts ägare, i utbyte af vaglen ter ingå} och Oeconomi* Utskottet, af anförde skal, instämt i nyttan af sådan väg-föikortning, samt yttrat det Landshöfdingaroe icke deremot lägga Den 17 Februarii. 377 hinder i vägen; har det varit oväntadt att utan att ingå i bestämdt svar på hvad i Motionen blifvit föreslagit, eller huruvida vid allmänt Storskifte af Vägar, der sådant förut icke blifvit verkställda den som Landsvägen på egen bekostnad förkortadt, borde allena äga förkortningen, till afdrag i dess väglott, att tillgodo njuta, Utskottet i slutet af Betänkandet, sig utlåtit , att något stadgande derom vore öfverflödigt, Och då Utskottets mening i premisserne af Betänkandet icke kan anses såsom något beslut, då densamma är obestämd, och något Resultat af tillstyrkande icke dermed står i sammanhang; så tror jag mig äga anledning att, i ett förändrat Betänkande begära svar på de i Motionen gjorde framställningar, om nemligen Landsväg får på enskildt bekostnad förkortas, och förkortningen allena komma den till godo, vid allmän vägdelning, som densamma verkställt, samt rättighet till byte af väg* lotter, väglotts ägare emellan, varadem öppen.
V[låtande, Ti: o 2T9. derbörandes hörande, ansåge framställningen förtjena nådigt afseende, till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet:; samt att åtskillige innevånare i köpingen derefter i underdånighet anhållit, att då Arvika köping vore anlagd endast på J mantal af krono-skattchemmanet Sohlberg, med en areal af blott 5 tunnland 18 kappland, som uteslutande upptages af köpingens 96 tomter, jemte gator och allmänna platser, samt icke lemnade utrymme för köpingens vidare tillvext och förkofran, än mindre till mulbete för innevånarnes kreatur, Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig proposition, att öfverjägmästare-bostället Gate antingen måtte vid dåvarande innehafvarens afgång från tjeusten, till Arvika köping såsom lagfången egendom öfverlåtas på de vilkor, Kongl. Maj:t kunde finna skäl i nåder bestämma, eller ock, derest hinder skulle möta för dess öfverlemnande till köpingen såsom donation, få af köpingens innevånare i föreskrifven ordning till skatte lösas.
Ridderskapet och Adeln sålunda: ”Alla å en tomt, eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet varande pannor” &c. samt af Högv. Preste-Ståndet på följande sätt: ”Alla de pannor, som af någon till bränvinsbränning berättigad be - Eevilln.- Lagsamt Allm. Besv.- och Otton. Utsk. Memorial JY.& i3. 7 gagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet, »kola val, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas;” &c. tåen af de tvänne öfrige Stånden är Utskottens förslag bifallet. Då desse förändringar icke i hufvudsaken afvika från det af Utskotten föreslag ne stadgande, derutinnan samtlige Ståndens beslut äro sammanstämmande, utan endast åsyfta ett förtydligande af samma stadgande, i hvilken omständighet Preste-Ståndets redaction synes vara ändamålsenligasl, finna Utskotten sig böra tillstyrka, att de Irenne öfrige Stånden ville uti berörde redaction sig förena. 10 §. Högloft. Ridderskapel och Adeln har för denna §. antagit följande redaction; ”Mantalsoch Skattskrifva^ åligge det, att, inom Januarii månads utgång, enligt mantalsoch skattskrifnings-handlrngarne, socknevis upprätta förteckningar på alla dem, hvilka anmält sig till bran vinsbränning, upptagande så väl pannerymden, sorn den dass, hvartill redskapen hörer, äfvensom den tid, hvartill hvar och en anmält sig alt bränna. Dessa förteckningar insändas lill Konungens Befallningshafvande, som ege att deraf lemna vederbörande del för control och eftersyn, äfvensom ett exemplar af samma förteckningar skall anslås j församlingens socknestuga eller å annat lämpligt ställe,” Hvaremot Utskottens förslag blifvit af Högv.
Ifrån första Reformations-tiden och ar 1528 skall härstädes hafva varit ett Fattighus inrättadt, och det af private Personers sammanskott.’ Tvenne i Staden då varande Klosterhus och Ut* jordar hiefvo af Konung FRILDRIC I i Dannemark dertill gifne, och år 1597 urulfick äfven Hospitalet af då varande Danska Regeringen Krono-Tionde Spannemål af (vänne Socknar, Jemväl skall detta Hospital blifvit tillagdt Räntan af en inhägnad på Stadens Utmark. Efter ett ingifvit och af Lands-Confoiret verificeradt Förslag för år 17^4, bestå Hospitalets inkomster i följande: Räntan af Jordarne 6 D:r 26 örJ Krono Tionde Spannemål i Penningar 95: 21* Interesse-Penningat » - 164: 7. Pung-penningar, Sakören och Extra Utgifter - Cl: 7. Summa 327 D.‘r 9 Ör.’ Silfvermynt —• StatsUtskottets Bettini anden'. 1659 Calmare Stift, 34:0 Calmare Hospital. Om delta Hospitals ålder och Första inrättning skall ingen underrättelse kunna gifvas; men att det likväl hade ägt KronoTionde uti Kunevalds Härad i Cronobergs Län, da Drottning CHRISTINA år 164.6 den 7 Februari densamma derstädes indrog och i det stället förlänte Hospitalet Krono-Tionde Spannemål uti detta Län af Socknar nära intill Hospitalet belägne. År 1683 är af Konung CÅRL XI förlänt Hemmanet Törneby uti Calmare Socken, som ifrån 1 , sedermera blifvit förmedladt till | Mantal. Jemväl är Hospitalet anslagen af den i Calmare Stift såkallade Allhelgona * hjelpen. Uti ett af 1754 års Räkning ingifvit och af Lands Contoiret verificeradt
Man bör äfven akta sig att ej, såsom jag förut nämnt, det må kunna hända, att hufvudstadens innevånare blifva entreprenörer för riksdagsmannavärfvet i landsorterna. Det kan ofta vara något att förtjena på egenskapen att vara riksdagsman, likasom på hvarje annan befattning hvarmed inflytande är förenadt. Det kunde således hända, att candidater ville väga något för att vinna hvad man önskade. Det har handt att personer åtagit sig riksdagsmannakallet utan aflöning. Jag har hört alt en person icke blott velat resa för intet tili denna riksdag, utan till och med ville gifva en hederlig skänk för att blifva riksdagsman. Om sådant kunnat ske nu, så lärer det ännu mera kunna inträffa hädanefter, då valrätten blefve så vidsträckt, att Stockholmsl boer kunde i landsorterna utses till riksdagsmän. Troligen skulle de företrädesvis väljas dertill, enär de kunde åtaga sig befattningen emot mindre ersättning, än de som bomme från landsörterna. Det kunde då hända, att ortens commissionärer, t. ex. de som skaffa discontlån eller vore ombud uti collegierna, blefve riksdagsmän. Äfvenså skulle förmodligen privatbankernes directeurer eller commissionärer vid Landsh.embeten i residensstäder företrädesvis blifva valde; med ett ord, man kunde till riksdagsmän få personer, som idkade riksdagsmannavärfvet såsom ett näringsfång. En annan omständighet förekommer äfven, den nemi., att om tillfälle öppnades att utom districtet välja riksdagsmän, så blefve naturligtvis utsigterna att kunna väljas så mycket vidsträcktare och i samma mån ansträngningarne på ena eller andra sidan så mycket större. Ät blifvande partier lemnades då utrymme att förskaffa sina anhängare röster från hvad ända af Riket som helst. Det gifvet' Regeringen samma utrymme att söka förskaffa röster åt dem, som äro henne tillgifna. Man har i Frankrike sett partiernas utmärktafe män blifvit samtidigt valde för 2, 3 eller flera district, då de sedermera tillkännagifva hvilketdera de ville representera. Hvad som liändt der, kan äfven inträffa hos oss.
1 afseende på de kostnader, som skulle erfordras för ifrågavarande läroverk och hvilka äro af två slag: or g an is a tion skostnader, eller sådana som ifrågakomma - för läroverkets första ordnande och för en gång böra utgå, samt underhålls-kostnader, eller de, som till årliga aflöningar in. m. erfordras, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet öfverlemnat ett i samråd med erfarne personer och med ledning så väl af förhållandena i orten som af de upplysningar, hvilka kunnat från Ultuna erhållas, uppgjordt lörslag, upptagande följande anslagsbehof för en gång i Kongl. Maj:Is Nådiga Proposition N:o 71. 27 Riksmynt. Afträdessumnia till nuvarande arrendatorn, deruti inberäknad ersättning för öfverbyggnad, höstutsäde och vårfoder 45,000: — Till byggnad af boningshus, mejeri och ladugård, stall, smedja, verkstäder och laboratorium, sädesmagasin och tegelbruk 145,000: Till inventarier: För gårdsbruket, kreatur m. m 45,000: — Husgeråd och inre inventarier 20,000: — Utsäde och förlag 10,000: — qqq. Summa R:dr Kant 265,000: — Om härifrån afdrages för befintliga hus, samt för beräknad minskning i bvggnadskostnaden genom teglets brännande på stället . 20,000: — samt 21 års underhälls-anslag, som beräknats kunna få till organisationen användas 45,000: — gqqq, skulle återstoden eller Riksdaler Riksmynt ~ ~ ~ 200,000: — blifva det belopp, som för Institutets första ordnande erfordrades, och hvilken summa Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet hemställt måtte hos Rikets Ständer äskas, all utgå med ena hälften år 1858 och med den andra hälften är 1859, under förutsättning, att den föreslagna öfverlåtelsen af arrendet i Nåder godkändes, då Institutet hösten år 1860 skulle kunna träda i verksamhet.
S. D. Föredrogos ånyo Siats-Utskottets utlåtanden: N:o 258,i anledning af Kongl. Majäs Nådiga Proposition, angående Cölönien S:t Barthelemys återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning: Eif olls; N:o 259, i anledning af väckt motion, angående utsättande, af liden för nästa revision af Stats-Verkets, Bankens och Riksgälds-Contorels tillstånd, styrelse och förvaltning: Bifölls; och Prot.-Ltdragj den 18 April 1845. 837 N:o 261, i anledning af anmärkningar vid Utskottets, under N:c> 227, afgifna belänkande, angående eli låneunderstöd för återuppbyggandet af Conradsfors bruk: Betänkandet, N:o 227, och utlåtandet, N:o 261, af ilogos. S. D. Föredrogs å nyo Banco-Ulskotlets ullålande, N:o 51, i anledning af vackt fråga 0111 åstadkommande af prof på eli förbällradl sedelin viii:
Den som egde en sådan kännedom kallades för lagman, hvilken titel på Island icke tillhörde en viss embetsman, ty den som ersatte vår medeltids lagman hette på ön lagsagoman, utan var allenast en hederstitel. Sagorna hafva mycket att förtälja om sådana lagmän. En var så stor lagman, heter det, att ingen dom ansågs fullt laglig, om han icke varit med om honom. Alla dessa advokatyrens konstgrepp måste naturligtvis medföra stora svårigheter. Det hände lätt, att en skicklig motståndare kunde genom några svepskäl förstöra den billigaste rättegång. Dertill kunde ock medverka andra omständigheter, som icke berodde på någons eller någras illvilja. Det hände icke så sällan, att det ej blef för domarna möjligt att få ett utslag, hvari alla ville instämma. Blefvo tvenne partier inom domstolen lika starka, stannade det dervid, att hvardera åsigten högtidligen uttalades, på det den, som fält rätt dom, skulle kunna blifva fri för framtida ansvar. Men hvilkendera domen var i sjelfva verket den rätta? Det lemnades oafgjordt och kunde icke förlikning mellankomma, måste parterna gå bort med oförrättadt ärende. Detta kunde icke vara förmonligt för rättsskipningens anseende, för lagens helgd. Den vise Njål genomdref en ändring uti dessa olyckliga förhållanden. Yttersta anledningen till hans uppträdande var, säger sagan, hans afsigt att åt en sin skyddsling förskaffa ett godord, då det för tillfället icke var möjligt att få köpa ett gammalt. Njål uttalade åtminstone öppet denna sin åstundan, men man har fullgiltig anledning till det förmenande, att han derjemte och icke minst drefs af sin insigt i det förderfliga uti det gällande skicket och af begär att förbättra det. Då det led emot allthinget år 1003, kom på vanligt sätt den ene efter den andra, för att af Njål få råd, hur de skulle göra med sina processer. Han gaf dem alla råd, men med afsigt sådana, att de flesta målen åstadkommo split bland domarna och kunde icke afgöras. Thinget upplöstes under allmänt missnöje. Sedan förberedelse sålunda var gjord, skred Njål till sjelfva utförandet af sitt anslag. Han infann sig vid 1004 års allthing.
Ridderskapet och Adeln den 2 9:deMaji, Högvördige Preste-Ståndet den ay:de dito och Vällofl. Borgare-Ståndet den 3 Hvilket' Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 10 Junii 181S. Stats-Utskottets Betänkanden. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utksotts Utlåtande , öfver Anmärkningar vid dess yttrande, angående öjversteIndelningens vid f. d. Östgötha CavalleriRegemente upplåtande till Kongl. Maj:ts Kådiga Disposition. id Stats-Utskottets Utlåtande den 12 sistledne Maji, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga skrifvelse rörande Öfverste Indelningens vid f. d. Östgötha Cavalleri-Regemente upplåtande till Kongl. Majus Nådiga disposition för att användas till lön. åt någon .Fält-Marskalk eller General , hafva hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln Herr Grefve A. G. Mörner och Herr Friherre Ludvig Bojie samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet Riksdags-Fullmägtigen C. Fr. Berg gjort [anmärkningar, hvilka föranledt till frågans återremitterande. Herr Grefve Mörner har anmärkt, att, då Kongl. Maj:t aflåtit Nådig Proposition om nödvändigheten af ifrågavarande Boställes anslående till lön åt en Fält-Marskalk eller General, för att derigenom belöna en pröfvad Militaires förtjenster : då Kongl. Maj:t ansett denna anstalt vara af högsta nytta för Arméen 3 och då Kongl. Maj:t sjelf gjort så stora uppoffringar af egne medel till befrämjande af Militairens bättre organisation, hade Stats-Utskottet likväl icke i denne sak gått Kongl. Majus Nådiga önskan till mötes; äfvensom Riksdagsmannen Berg erinrat, att Stats-Utskottet ej bordt anse sig af Bikseus j85° Stats-Ulskottets Betänkanden.