Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende härpå får jag hänvisa till hvad jag i ett löregtde plenum yttrat, i fråga om förslag till författning rörtde afsöndring af jord; och yrkar jag, att jemväl det här införda stadgandet måtte förfalla. 8 §:n innehåller: ”Den fattigvårds-ansvarighet, sorn i 4 och 5 §§:na är föreskrifven, må af sockeneller stadsnämnd kunna eftergifvas, i den mån behof och billighet sådant påkalla.” x\tt i cn lag stadga ansvarighet och sedermera öfverlemna åt en sockennämnd alt arbiträr! förfara med tolkningen af lagen, det lärer väl af en hvar, som al - Den c) Sopie m 1) e r f. lil. drig så litel följt med verkningarna af en sådan lagstiftning, cj kunna annat än i högsta måtto klandras. Vi hafva sett följderna af en sådan arbitrage, införd genom lagstiftning inom Englands fattigvårds-communer; och vi känna hvilken massa af oordningar samt hurti mycken scandal derigenom uppkommit. g §:n i mom. föreskrifver: ”Vid utdelande af fattigvårdsunderstöd, skall sockennämnd tillse, alt det motsvarar de nödvändigaste behofven, alltid med beräkning af fattighjonets arbetsförmåga, ehvad den må vara större eller mindre; och ankommer det på nämnden, all, efter sorn den finner mest ändamålsenligt, antingen anställa fattighjonet till arbete för godtgörelse af understödet, eller åt hjonet öfverlemna att fritt använda sin arbetsförmåga, då understödet i förhållande dertill minskas.” Här har således den besynnerlighet inträffat, att i premissen till detta moment säges, att det är de nödvändigaste behofven, som skola uppfyllas, men i slutsatsen stadgas, att understödet till fyllande af dessa de nödvändigaste behof dock skall förminskas, då fattighjonet får vara på egen hand, och att han endast, då han af nämnden anställes till arbete, skall få det nödvändigaste. Något mindre än det nödvändigaste lärer dock icke kunna anvisas, så framt man vill undvika att fattighjonet olofligen tillgriper hvad sorn icke godvilligt lemnäs.
Stat s-U t skottets Betänkan den, uppmärksamhet ät hvad cn värd Ledamot ai Ridderskapet och AdeJn, Herr Wollrat Tham, i anledning af Herr Gripenstedt Motion, yttrat, att nemligen denna upplåtelse icke borde ske förr än efter 60 urs förlopp, samt Orternes innevånare, genom lemnad underrättelse, att någre ulsy11 ingar efter den tiden icke vore att förvänta, uppmuntras att under tiden freda och inhängna enskildt skog; Men Utskotten tro sig af den sorglöshet hvarmed en aflägsen framtids behof vanligtvis emotses, äga skäl att befara, det nuvarande förhållande af misshushållning med allmänna, och bestridande omtanka, till uppfredande af enskildta skogar föga genom ett sådant förhållande skall förändras. Utskotten, som icke skulle ingått i denna utveckling af skälen för hvad förut blifvit af Riksens Ständer beslutadt och nu af Kongl. Maj:t i Nåder godkändt, om icke deras åliggande fordrat, att söka undanrödja någre af en och annan Ledamots framstälde, men, i Utskottens tanka, icke gällande betänkligheter, anse sig likväl ingalunda böra tillstyrka en så vidsträckt upplåtelse af Iironoskogarne, att Staten möjligen skulle komma att sakna tillgång å det för Flottorne och andra Stats-Utskottets Be t än kan (len. 5^ Allmänna behof nödiga virke.
Denna fråga är att anse såsom en gengångare från flere föreg:de riksdagar, och har då alltid föranledt vidlyftiga debatter, men, såsom jag sagt, jag förbigår befattningens art, enär jag tror, att hufvudsaken här är, att göra sig reda för, om förändringar vid fjerdingsmans-befattningen, sådan den nu i allmänhet utöfvas, äro af behofvet påkallade och huru de böra vara beskaffade. Jag får fästa Hrr:nes upmärksamhet derå, alt om tjensten skulle blifva ett verkligt kronobestyr och Staten aflöna fjerdingsmännen eller dem, som bestrida fjerdingsmans-befattningen, derigenom skulle förorsakas jordägare större kostnader i och för dessa befattningar, än om, såsom nu är föreslagit, kommunerne sjelfve ombesörja dem. Inom den ort, der jag bor, utgöres fjerdingsmansbestyret omgångsvis. Mångå lega för sig, och vanliga betalningen plägar vara 40 ä 50 r:dr rgd:s om året. Skulle befattningen vara ett krono-bestyr och aflöningen bekostas af Staten, så skulle hvarje lön säkert -upgå till 200 r:dr b:co och måhända derutöfver; dertill pensioner åt fjerdingsmännen, deras enkor och barn. En annan olägenhet af befattningens förändring till tjenst på Stat skulle vara den, att desse tjenster sannolikt komme alt besättas af den mellansortens Den 12 Mars f. m. 325 folk, som med herremanna-anspråk, sakna herremanna-bildning och derföre icke i allmänhet äro särdeles högt upskattade medborgare. Derföre föreställer jag mig, att det både med afseende å kostnaden och i och för den nytta, samhället påräknar af fjerdingsmännen, är häst att socknarnc fortfarande utgöra detta bestyr. Jag anser Ufven billigt, ali alla fastighetsinnehafvare deltaga i detla åliggande. Om fordom någon billighet fanns derutinnan, att säterierne rå och rörs samt insockne frälsehemman voro befriade från deltagande i fjerdingsbefattningen, har likväl denna billighet numera uphört.
N:o 57, i anledn. af framställde förslag för tillvägabringande af förbättring i författningarne rörande inteckning; Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskotten: N:o 19, i anledn. af väckte frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser rörande stängselskyldigheten; 6 H. 28 434 Den 1 Juli e. m. N:o 20, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning; N:o 21, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten att kalla huspredikanter m. m.; Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet: N:o 97, i anledn. af gjorde anmärkmr vid handelssamt fabriksoch handtverksordningarne af d. 22 December 1846; samt N:o 98, i anledn. af väckt motion om burskapsegande handtverksmästares befriande från skyldigheten att, vid besigtningar och kostnadsförslags uppgörande för K. M:s och Kronans räkning, biträda. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 3 Juli 1848. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades ett prot.utdr. för d. 1 dennes f. m. Med tillkännagifvande, att Hr Bildt, Didrik Gillis, såsom ledamot af StatsUtsk., samt Hr Cederstråle, Johan Casimir, såsom ledamot af LagUtsk., erhållit 3 veckors ledighet från d. 7 dennes, samt att ordf:n i BankoUtsk. anmält, att en af detta Utsk:s ledamöter Hr Gyllensvärd, Johan Wilhelm, under längre tid underlåtit att infinna sig vid Utsk:s sammanträden och således jemlikt 24 § Riddarh.Ordn. förlorat sin riksdagsmannarätt för innevarande riksdag, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
'Civilisationens välsignelserika upfostran har icke sträckt sig till qvinnan så mycket som den bordt i 19 århundradet, och hvilket är så ytterst vigtigt, emedan på henne ytterst beror samhällets välbefinnande med hänsigt till goda seder och barnens upfostran. Ja, i Sverige har man gjort rent af intet för detta det vigtigaste på jorden. Derföre önskar jag att samhället måtte omfatta qvinnans upfostran, nemi. i den riktning, att hon upfostras till moder och icke till gouvernant, icke till att parera inför verlden, • utan för att blifva sin mans hustru och sina barns moder. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Det år med ani. af den siste talarens yttrande, som jag begärt ordet. Han talade nemi. om qvinnans magnifika paryr, och att detta, jemte hennes benägenhet för lyx i allmänhet, skulle gifva rika anledningar till skiljsmessor. Jag skulle deremot tro, att lika stora och större depenser göra Hrrne, så inom som utom salongen, äfven om ock deras fruar och döttrar äro klådda i sidenkjolar. Den värde talaren har äfven sagt, att mannen år sådan, som qvinnan vill hafva honom; men jag skulle äfven tro, att qvinnan är sådan, som mannen vill hafva henne; och ofta är det månnerna sjelfve, som åro svage för att deras hustrur skola vara granna och fint parerade. Vi finna dem ock derföre sådana. Det var likväl egentligen icke detta, som jag ifrån början önskade framföra. Jag ber om ursäkt, om jag framställer en sats, som måhända synes vara oriktig, ehuru den icke efter min öfvertygelse är det, nemi. att, när man inkommit på det kapitlet att tillåta äktenskapsskilnad, är det för moraliteten och för att göra dessa fåtaligare bäst att något lossa på de häremot upstälda skrankor. De flera varningarne samt dragandet inför domstol söndra gemenligen mera, än de förena oeniga makar; och då kärleken och förtroendet uphört, år ock äktenskapet uti inre mening uplöst; endast de yttre banden qvarhålla dessa olyckliga såsom förenade.
Vidare vill jag anmärka en sak, som jag vid flera föreg:de Riksdagar utan påföljd inom Const.Utsk. anmärkt, nemi. att Utsk. nog godtyckligt gradationsvis framställer sina anmärkn:r. Jag har ansett Utsk. böra följa grundlagens bud, som i 107:de § uttryckligen säger, i hvilka fall anmärkn:r böra göras, nemi. i händelse rikets sannskyldiga nytta icke blifvit iakttagen, eller någon Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete förvaltat. I strid häremot har Utsk. i åtskilliga punkter talat om, att en föredragande underlåtit att påyrka det eller det, utan att Utsk. dervid yttrat sig, huruvida han visat' brist på skicklighet och nit, eller huruvida rikets sannskyldiga nytta deruti blifvit förbisedd. Vid öde punkten, der äfven 107:de § är använd, lägger Utsk. Konungens rådgifvare till last, att de hafva visat ett allt för stort nit, att jag sä må säga, ett nit, som tagit en riktning utöfver den rätta gränsen, och sorn gifvit rum för en anmärkn. om bristande grannlagenhet, men Grundlagen talar icke om någon bristande grannlagenhet eller 0 e n 5 Juli f. m. fil om någon öfverdrift af nit. Uti 8:de punkten, der Utsk. talar om ingenting mindre än att en Grundlags-§ skulle hafva blifvit förbigången, slutar Utsk. med att säga, att det hade varit lämpligt alt i en sådan fråga inhemta StatsKonUs Utlåt. Uti 9:de punkten, rör:de elt anslag till förhöjd aflöning för Usta klassens matroser, talar Utsk. om, att föredragande ”gjort elt uppenbart afsteg frun en regel, af den stora allmänna vigt, alt dess åsidosättande icke bär i något fall lemnäs obemärkt.'''' Sådana besynnerliga circumlocutioner kan jag icke gilla, utan anser, att Const.- Utsk. bör fullkomligt hålla sig till Grundlagen och följa dess hud.
Proposition, rörande Arme'ens Lönereglering i Nåder för godt funnit att reducera Generalitetets Personal från med löneförmåner 103,917: 8. och Resekostnader 6,000: — samt förra Chefslönerne för IngenieurCorpsenoch General FältTygmästarelönen .. A,865:24. n _ "■1 1 '■ *— I o3t till g med ett löneoch Resekostnadsbelopp af 58,5oo R:dr, hvarigenom en besparing uppkommit af 56,282 R:dr 32 sk. Det vill således synas att StatsUtskottet kunnat anse denna ganska starka reduction förtjena uppmärksamhet, såsom bevisande en afgjord syftning till sparsamhet; och att Utskottet således icke saknat anledning att bifalla den Nådiga propositionen, hellst en visad obenägenhet i detta fall sannerligen icke är inbjudande för Styrelsen att fortsätta ett sådant System der det sig göra låter. Utskottet har redan i sitt förra Betänkande nedsatt det af K. M:t föreslagne LöneAnslaget för Generalitetet med gooo R:dr, och nu ytterligare med 3ooo tillsammans 12,000 R:dr eller mera än 20 procent emot hvad K. M:t i Nåder föreslagit. Jag reserverar mig vördsamt emot detta sätt att behandla denna fråga och tror, att R. St:r i stället att ytterligare nedsätta detta LöneAnslag hade skäl att serskildt betyga K. M:t deras underd. tack» 4 B11 162 Stats-Utskottets samhet för den föreslagne reductionen af Generalitetet , hvars nuvarande antal för en Stat som Sverige är för stort. Yid io:de Punden j om Indelta Arméens Befäl. Af H:r Eckerman: I afseende å Höglofl. Ulskottets framställde Förslag, till lönereglering för Indelta Arme'en, anser jag mig böra derjemte vördsammast föreslå, att R. St:r hos K. M:t uti underd. anhålla, att K.
Man bör äfven taga i betraktande, att flere församlingar ofta bestå af ett enda Frälsegods, der en Inspector ej sällan äger så mycket inflytande, att han gemensamt med Pastor annars kunde behandla cassan på ett alldeles enväldigt sätt, sorn ingalunda vore för Kyrkan förmånligt. Man bör derföre ej 6kära alic öfver en kam, utan taga hvar sak för sig i närmare betraktande. Dm 10 December e. m. So 5 Herr Lagerhjelm, Pehr: Enär det ännu icke blifvit utredt, om dessa cassör verkeligen äro af enskilt ursprung, utan sjelfva deras ålder gör, att man är derom i ovisshet, tror jag icke, att man bör upphäfva den allmänna granskningen deraf När dessutom denna granskning existerat från långliga tider tillbaka, och inga klagomål deröfver inkommit från det Embetsverk , som handlägger Revisionen, så vet jag icke ens något skäl , hvarföre den ej kan fortfara, Att den är nyttig, utvisa de baiancer, som ofta varit föremål för detta Embets-Verks åtgärder. Jag yrkar derföre, att den måtte fortfara, efter ingen enskilt person eller autoritet derutaf förnärmas, samt instämmer helt och hållet med Herr Ribbing och Herr von Hartmansdorff. Herr von HejneGeorg: Vid denna Riksdag har mycket varit i fråga om vidtagande af Municipal-inrättningar, men icke sådana, sorn berättiga en menighet, att sjelf afgöra sina vigtigaste anlägenheter, utan snarare ett slags Police - anstalter. Ifrågavarande förslag intenderar till en mera ren Municipal-inrättning, nemligen att Församlingarne skola sjdfve få förvalta och revidera sina cassör. Jag anser indifferent hvarifrån medlen tillkommit , dä man vet, att de nu tillhöra Kyrkorna, jag vet icke heller , hvarföre en olikhet skall äga rum emellan dessa församlingar och alla öfriga. Och om på något ställe endast en ägare finnes till hela Församlingen, så lärer det väl vara hans interesse j att underhålla sin Kyrka i det bästa 5o6 Den 10 December c. m. skick. Jag tillstyrker derföre bifall å Betänkandet. Herr Hjerta:
Nu är stadgandet sådant, att det kan finnas tidningar, som icke äro portofria, likasom det kan finnas andra, hvilka äro portofria. Följaktligen kan jag icke eller inse annat, än att den del af §, som Frih. Cederström uppläst, snarare bevisar motsatsen af hvad han trodde dessa ordalag skola bevisa. Jag instämmer således med Frih. Palmstjerna derutinnan, att det nu föreslagna tillägg måtte afslås. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s ifrågavar. tillstyrkande. Ropades ja och nej. Propos. till afslag å delta tillstyrkande blef sedermera framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det ban trott sig finna', att den sednaste propos:n blifvit med öfvervägande ja besvarad. Härefter förekom Utsk:s, jemte yttrande öfver Hr Grundelsljeruas motion, rörde de örn porlofrihet för brochure gällande stadgandens intagande i chartmsigill.förordn., afgifna förslag till förändrad lydelse af förordningens 9 §. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller, att samma rättelser i af seende på quadratylan mätte iakttagas här, som i förmiddags, eller alt den blir en och en half quadratfol eller 150 quadr.- dec.tum. Hr von Hartmansdorff: Jag tror visserligen, alt II. Gr. o. Landtm, torde i alla fall iakttaga det; men dä Gr. Cronhjelm nyss gjort en erinran i afseende på denna §, så torde det äfven tillåtas mig att hemställa, det den sista meningen här måtte uteslutas, på grund af det beslut, som R. o. Ad. förut fattat. Frih. Raab, Adam Christian? Jag får vördsamt fästa uppmärksamheten på, att i andra moni. af denna § förekommer uttrycket ”Sveriges Statstidning”, hvilken fans när Utsk:s i Den 8 Januari e. m. 107 betänk. skrefs. Detta lärer nu böra utgå.
Directionen disponerar, är tillräckelig ja öfwerflödig til! detta ändamål; ett nytt anslag för ett redan belastadr Slatswerk, nya mlagor för redan starkt beffattade undersåtare behöswas ej, endast ett bättre an-» wändande af dem som redan agas, ctr gifwit bifall af medborgare art, till allmänt wäl, ärligen emot betalning hälla Kronan det ofwanstäende qvantum tillhanda. Långt ifrän den förmätenhet akt tro detta förslag fullkomligt, eller ens hoppas, att icke af flera inom detta Ständ öfwenräffas, är del mine medbröderö mogna och räkkwisa bedömande det underkastas; med tacksamhet skola deremot grundeliga föreställningar emottagas och jag känna mig lycklig vin derigenom wunnits, om ej annai , åtminstone wäckelse för andra att inkomma med förslag mera tjenande till ändcnnälet, en allmän hjelp i allmän nöd, utan StatSwcrketS eller medborgares bettingande. Jag fär anhalla om remch af detta memoria! till Oeconomraoch Beswärs-Urstkotket samt att jqg malte äga tillstånd, mitt yttrande med de öfrige re» spectivs Medständen communicera. Remitterades till Allmänna Beswärsoch Oe ceuo första Del. N o 47» 7z8 Den 22 Junit. eonomiä Utskottet samt tilläts författaren att' med de öfrige respcctioe Stånden kommunicera. Herr Lt^rnstsMz I.u6v'8i upläste ett sä lydande yttrande: Wälborne Herr Landt-Marskalk; sä ock Höglofl. Ridderskapet och Adeln t
Jag anser, att vårt myntvärde icke kan få någon verklig stabilitet, förrän man erkänner konungamaktens rättighet att härvid skilja de stridiga intressena emellan, och tror således, att denna Ulsk:s här uttalade princip bör vara en sådan bestämmelse, som må i 1830 års banklag inflyta. Sora medlem af BancoUtsk. blir jag der i tillfälle att pröfva de särskilda inkast, sora mot detta betänk, blifvit framställda; men jag utber mig dock att nu få besvara några af de punkter, som Frih. Palmstjerna anmärkt. Frilen har trott, att Utsk. till ett visst belopp fixerat utlåningen mot pant af guld och silfver, om jag rätt fattade hans ord, till 350,000 r:dr. Utsk. har likväl sammanslagit denna lånefond med belåningssumman för jern och andra exportabla effecter. Denna för beläning ä guld, silfver och jern gemensamma fond, är så högt tilltagen, alt den hittills aldrig varit öfverskriden. Jernbelåningen, som är beräknad till 2,600,000 r:dr, har i denna stund nedgått till circa 1,600,000, och jag tror alltså, alt detta anslag är så mildeligen tilltaget, att detsammas ökning icke är af behofvet påkalladt, utan bör ett sådant öfverskott derå uppkomma, att jag högeligen motsätter mig den i betiiuk. uttalade princip, alt hvad pä deuna rörelse blifver Den IS December o. m. 501 öfverskott skulle till någon annan utlåning öfverlemnas, minst anser jag tiel böra ske till Handelsdisconten. Skulle åter mera medel för en sådan utlåning erfordras, så anser jag sådant kunna ske genom upplåning, på sätt Frih:n föreslagit; men en sådan upplåning bör i min tanka ske hellre mot inskrifning i Bankens böcker än utfärdande af 2j proc:s obligationer, emedan obligationer med så låg ränta snart antaga naturen af pappersmynt och voro således i myntvärde lika farliga som bancosedlar. Denna anmärkning gäller äfven mot det förslaget att börja en uppoch afskrifningsräkning i Banken mot lika beskaffade papper.
General Licutcnanten ^älerci't!ut2, 647. — om Constitutions-Utffottets Förslag titt SuccesiionS-Ordning, 647. — rörande BancoUtffottets tillstyrkande om wiktorén för Bangucus biträdcssumma till Riks-Discontcn, 648. — (den 14 Nov. e. m. rörande Stats-Utffottets utlätande om indragning af Adelsfane Regementet, 8. — med ätcrremisi ä Lag-Utffottets Betänkande rörande wilkor wid afhandlingar om fast egendom, 8- — angäende Stats-Utffottets Protocolls Utdrag rörande huruwidr frägan om Biffops Embetenas indragning borde inom Utffottet företagas i sammanhang med frägan ii4 Register. om ett nädär till Staten af alla ledige blifwande Embeten och Tjcnster, 8- med ätcrremisi ä StatsUtffottets Protocolls Utdrag om lättande af Statens behof derigenom att alla ledige blifwande Embeten och Tjcnster stöde ett är ledige, 9. med ätcrremisi ä Consiitutions-Utffottcts Förslag till Answarighets Lag för Stats-Nädets Ledamöter, 9. — om Lag-Utffottets Betänkande rörande förslaget att brott som af Garnisons-manskapet begäs utom Caserner mätte wid ordinarie
Äfven får jag gifva tillkänna , att hvad hela titeln angår, uppkommer en effectif besparing, ehuru titeln synes ökad ; men xåo^ooo R:dr Hamb. B:co hafva förut varit begagnade till MinisterStaten, hvaraf blott gö,ooo varit å Stat anslagne; men 4o,ooo R:dr utgått af Extra utgifts-medlen , beräknande likväl efter Pari Cours, genom det obestämda som man trott sig finna i denna del af RiksSiaten. Sedan denna Stat nu på denna titel blifvit uppförd, år deri likväl icke ökad med mera ån 10,000 R:dr Hamb, IÉco; Extra utgifts-medlen kunna dereinot blott i Svenskt Banco uttagas, och ordning för redogörelsen är fästad sorn ett vilkor för anslaget., Jag tillstyrker således bifall till denna titch Herr nen 5 fulii /. m. Herr von Hartmansdorff: Det är redan upplyst, att de ajne ProtocollsSecreterarne och Cantzlisterne uti JustitieeReyisionen åtnjuta löner å titeln besparingar. Min mening är icke, att de skulle nekas dem för framtiden , utan blott att förhållandet måtte förblifva detsamma sorn förut, tills en allmän reglering kan äga rum. Så skulle jag önska att det kunde tillställas med alla de löne-anslsg, som emedlertid möjligen beviljas, emedan man annars får på indragnings-stat aflöna de Embetsman, Regeringen då icke beliöfver, eller möjligtvis ej vill behålla. Man har anmärkt, att här ej vöre fråga om ett administratift utan ett DomstolsVerk; men JustitiasRevision är för närvarande bägge delarne, nemligen föredragande i StatsRådet, så väl som i Högste Domstolen.
» frågade j a g ty jag kunde jag, I alla hänvar det länge, länge sedan vi Vägen veta, vi gamla bekanta, tyckte h u r u o c h från och träffa V i äro j u g a m l a b e k a n t a. med en drömmande blick i M e n fager var taflan: i sina söder molnet, blåviolett o c h guldkantadt, döljande fyrtornet och nedanför oss hvithämmande skummiga solljus; utsikten; vågor, öar och blågröna holmar, och glittrande i l u m m i g a o c h lätta; o c h vikar, långa o c h g l ä n s a n d e; idylliska boningar bland blommor himmelen, och grönt; hälften klart blå, mörkt violett. Hon man, såg ut men frågade öfver jag den vida, sköna såg mest på henne. » s a d e h o n. ni väl gaf, böjde något fingret. » Men det borde veta! » att jag ödmjukt mitt borde outrannsakligt goda vänner, men veta hufvud det, och medvi voro ju sätt gamla bekanta ändå, på och ändå. skälmaktigt. och mjuk, Också M i n a kartor Och rörde värd vånad på mig. jag och o c h behagligt. erinrade drogs och lyckönskade både henne och aflupit för folk, eller figur, var blekt m e d böjd alldeles M e d några utan utomordentligt förr. så v a r och Hon dräkt ansikte ej okända en smidig, elastisk lätt ning var ömsesidig! log också och gjorde, s o m hon önskade. rängliga sett min och hänryckning. förändring ville j a g draga bort m i n arm. med den damen. färg p å sin bleka k i n d o c h sin någonsin b ö r j a d e litet närmare hålhvarjenamn, detta, erinrade blef m i g helt naturlig, o c h om hennes mindre, lågt; s o m h o n var, kunde hjälpa fram, vaggande båten mådde förskrämdt uttryck. och upprörd steg skyndsamt på henne ej var o m två oss tycktes i n g e n b e k y m r a sig. i den ena båten förvisso! om sammanträffande fräsande fjärden det oss Kände jag icke nu allt mörknade förvånad.