Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrts förnyade 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99. nådiga stadga för rikets allmänna elementarläroverk af den 29 Januari 1859, der det heter i 76 § 3 morn.: “att sökande till läraretjenst i musik vid de högre fullständiga elementar-läroverken bör förete betyg af Kongl. Musikaliska Akademien, att han eger åtminstone godkända kunskaper såväl i harmoni och sång, som i behandlingen af violin, violoncell och pianoforte", —- men för sökande till musiklärareplatser vid de lägre elementar-läroverken äfvensom till Kantorsoch Orga nistbeställningar qvarstår förbemälde stadgande i Musikaliska Akademiens statuter, och kunna alltså till de sistnämnde platserna fortfarande sådane sökande anmäla sig, hvilka endast hafva att åberopa af enskilda personer dem meddelade betyg öfver deras musikaliska kunskaper; ett förhållande som, enligt motionärens förmenande, redan i många år visat ett skadligt inflytande såväl på kyrkomusiken, som på den musikaliska undervisningen i riket och hvaraf följden torde blifva att tonkonsten härstädes alltmera går sin undergång till möte. Enär härtill ytterligare kan läggas den orättvisa, som vederfarps de ynglingar, hvilka uppoffrat tid och penningar för att vid Musikaliska Akademien inhenStö* götfa kunskaper, då de ofta blifva förbigångna af medsökande, som vetat förskaffa sig, på annat håll, vackra betyg öfver alltför ringa musikalisk skicklighet, så har motionären ansett sig ega tillräckliga skäl att föreslå: “att alla, som hädanefter söka musiklärareplatser vid de lägre elementarläroverken eller Organistplatser, ovilkorligen böra hafva godkända betyg Irån Kongl. Musikaliska Akademien i de ämnen, som erfordras i och för dessa platsers erhållande; sökande dock obetaget att, hvarest de finna lämpligast, förskaffa sig denna musikaliska bildning.
Hans lilla pastell, » Nattstämning från Stockholm », är en af de finaste och stämningsfullaste bilder man kan få se; likaså tilltalar mig mycket hans » Vårdag »; den i katalogen med epitetet » Dekorativ målning » upptagna stora, blå stämningsbilden, må hafva sina förtjänster i rent dekorativt hänseende, men konstnärens anseende hade helt visst ej lidit på, om den ej utställts; den verkar som en stridshandske, utkastad liksom af pojkaktigt trots. Berndt Lindholm lemnar ett särdeles godt bidrag till utställningen med sina » Klippor och bränningar utanför Torekow »; här finnes uppriktigt arbete, trofast studium af naturen och skarp observation. Såsom ett mästerstycke i teckning och färg måste jag särskildt påpeka klipporna i förgrunden. Tohan Eriksson utställer flere bilder af ypperlig verkan, med god och saker uppfattning och noggrannt iakttagande af valörer; man betrakte blott ban~ iftonbild från Södra Hamngatan i Göteborg. En stämningsmålare par excellence, ej mindre känslig än Nordström, är N. Kreuger, som inom sitt gebiet icke lemnar någon efter sig; hvem har t. ex. ej beundrat hans små Pariser-bilder, mästerstycken i sin genre. Likaså kan man här på utställningen glädja sig åt några fina småbitar; » Afton » måste tilltala och Öfvertyga äfven den omedgör-ligaste. Kanske grundtonen i de nu af Kreuger utställda bilderna är något väl blåviolett; ett förhållande, som synes mig beroende på konstnärens » originella sätt att se saken », men som omöjligen kan vara ett uttryck af verkligt färgstudium. De verka i alla händelser harmoniskt och äro genomandade af innerlighet; utförandet är läckert. Tvänne norrmän, Fritz Thaulow och Gerhard Munthe, deltaga äfven i utställningen, den förre med fyra dukar, den senare med en. Thaulow-har endast smärre taflor, af hvilka en nyligen tillkommen pastell, visserligen alla mycket goda, men dock ej gifvande någon fullständig bild af hvad denne måhända Skandinaviens främste landskapsmålare är mäktig.
Skrifvelse i\:o 106. väl blifvit hos Rikets Ständer yrkadt, funnit godt att, med upphäfvande af berörde ansvarsbestämmelse, gifva ät ifrågavarande § den förändrade lydelse § 24 i bilagde förslag visar. § 50. (ny 28.) Under förmenande, att kontrollörernes arfvode vore allt för högt i jemförelse med hvad som ålnjöles af andra tjenstemän med motsvarande ansvar, bar förslag blifvit väckt, att berörde arfvode måtte nedsättas; och då af det stora antal sökande, som till ifrågavarande befattningar vanligen sig anmäla, Rikets Ständer dragit den slutsats, det någon förminskning i konlrollörs-arfvodet kan ega rum, utan fara att brist på dugliga sökande derigenom uppstår, hafva Rikets Ständer, med betraktande jemväl af det förökade tillfälle lill förtjenst, sorn för desse tjenstemän måste uppkomma derigenom att bränningsliden blifvit förlängd, funnit skäligt bestämma det arfvode, kontrollörer af Staten skola erhålla, till minst 4 och högst 8 R:dr om dagen. § 52. (ny 30.) Likaledes har blifvit föreslaget, att, då Öfver-koulrollörerna dels hade en allt för hög aflöning, dels egde vid sina resor att beräkna skjutsersättning för allt för stort antal hästar, nedsättning häruti måtte ega rum; och då ifrågavarande tjenstemäns så väl arfvode som resekoslnadsersättning, synts Rikets Ständer högre, än hvad som kan vara behöfligt, få Rikets Ständer bos E. K. Maj:t underdänigsl hemställa, om ej berörde aflöningsförmåner kunde, utan lära för brist pä duglige sökande lill nämnde befattningar, nedsättas, arlvodet till 10 R:dr om dagen och resekostnads-ersältningen till skjuts efter 2 hästar. § 57. (ny 35.)
Vid tagen kännedom om de af Fullmägtige till Utskottet öfverlemnade - kostnadsförslag saint profiloch öfriga ritningar, har Utskottet; som delar Fullinägtiges åsigt angående behölligheten af en utvändig reparation å Riksgählskontorets hus, funnit sig äfven-böra instämma uti hvad Fullmägtige yttrat i fråga om de nu föreslagna reparationsoch dekorerings-arbeteria samt deras efter härmed afsedda ändamål lämpade beskaffenhet; förmodande Utskottet att kostnaderna för desse arbeten icke skola komma att öfverstiga ofvan uppgifna belopp, helst , om underättelse angående desamraas öfvertagande på entreprenad varder på vanligt sätt meddelad i god tid föra den för entreprenad-anbudens ingifvande bestämda yttersta termin, och entreprenaden dessutom, så vidt utan olägenhet för arbetenas noggranna verkställighet sig göra låter, underlättas' genom bestämmandet af någorlunda ■ rymlig tid för deras utförande samt medgifvande! älven», för öfrigt, af förmånliga vilkor för den blifvande entreprenören. Utskottet! får såledés tillstyrka Rikets Ständers bifall till Fullmägtiges framställning om meranämnde »reparationsoch dékorerings-arbSetens företagande. Likaledes och då, enligt 12 § af den för Stockholms stad nu gällande Byggnads-ordning af dien 5 November 1842 hvarje tomt skall vara med stängsel försedd, .samt den låga muren mellan Riksgälds-kontorets gård oell den nedanför densamma längs efter Riddarholmkanalen nyligen anlagda strandgata ingalunda kan anses utgöra*ett författningsenligt stängsel för samma gård mot denna gata, så och enär Rikets Ständer redan vid sistförlidne riksdag förednifvit, att samma gårddpkts skall på dess sydöstra eller mot Riddarholmsbron: vettande sida inhägnas genom v ett »jernstaket på lägre stenfot samt ett par grindar af jern», får Utskottet tillstyrka, att ett dylikt staket jemväl må, genom Fullmägtiges försorg, få anbringas på gårdens andra sida längs efter nämnde gata. Stockholm den 13 Februari 1854. Stata-UiakotteU Utlåtande.
Antaga Riksens Höglofl. Ständer de nu föreslagna grunder, och får Comitén det uppdrag alt, i sammanhang med sina öfriga åtgärder, uppgöra passande LöningsStater, så tror Utskottet, alt dessa måste Kero på löner - 68o Serskildta TJtskottets Betänkanden. »as beräkning i Spannemål och deras ingifvande efter Markegångspris. Comitén torde för sitt arbete i denna del icke kunna lemnäs någon annan föreskrift, än att öfverse och jemka alla löner, öka eller minska dem efter Embetenas större och mindre vigt eller besvärlighet, samt fastställa dem, som nyss sades, uti Spannemål, och vid sådana tjenstår, der sportlar och Expeditionslösen äga rum, rätta Ordinarie lönen derefter. Äfven borda då i allmänhet fastställas, att ingen person finge innehafva mer än en Tjenst på Stat, utan, så snart han på något ställe kommit till första LöningsGraden, borde han der odeladt använda sina krafter och af sin framtida befodran inom detta eller annat Verk vänta förbättrad utkomst. Då rensbrifning ej kan annorlunda anses än som en näring, sedan den dertill erforderliga skickligheten år så allmän, bör någon Tjenst pa Stat för detta göromål icke uppföras, utan vederbörande Expeditionschefer, sorn erhålla lösen för Expeditioner och handlingar, låta ora deras skrifning besörja, då dertill kunde användas sådane personer, hvilka ej kunna ingå i tjenst, men med denna sysselsättning vore i stånd att förtjena sitt bröd. Der Expeditionslösen ej äger rum, måste å Stat anslås Skrifvarhjelp, som af Expeditionschefen för nyssnämnda ändamål disponeras. Att de utgående handlingarne skola blifva sämre skrifna, tror Utskottet ej vara ätt befara, men den fördel att vinna, att Verken ej be - Serskildta Utskottets Eetdnkanden. 6Q1 lastades med en mängd Ordinarie och Extraordinarie renskrifvare, hvilka väl aga skicklighet till detta yrke, men mången gång finnas oskicklige till andra egent eliga Tjänstebefattningar, då de, i sin tour och i kraft af BefordringsLagarne, dertill avancerat. Dessa sistnämde Lagar anser
Exc. först propos. på bifall till §:n utan förändring, dervid svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på bifall till §:n med uteslutande af den medlersta meningen, då svaren utfölle med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 35. Tillkännagafs vara antagen af MedSt:n och bifölls. § 36. Tillkännagafs vara bifallen af MedStrn. Gr. Mörner: Eör min del tror jag icke att det är nyttigt att bibehålla en sådan föreskrift som den, att fråga om afskaffa:!- det af fullmäktigskap ejma väckas, förrän fem år efter dess införande förflutit. Jag kan sannerligen icke heller inse, hvarföre den dertill föreskrifna tiden bör vara längre än den för hvilken fullmäktige äro valde eller för 4 år. Dessa begge stadgauden stå på visst sätt i strid med hvarandra; ty då man tillsatt fullmäktig hvarje gång för fyra år, skulle man, efter 5 års förlopp från institutionens införande, då fråga om fullmäktigskapets afskaffande kan väckas, vara berättigad att afsätta för tillfället varande fullmäktige, ehuru den tid ej tilländagått, för hvilken de blifvit valde. Denna föreskrift borde således utgå. Dessutom ligger i det beslut, K. o. Ad. i gårdagens plenum fattade, ett så starkt hinder mot alla förändringar, att detsamma bör vara alldeles tillräckligt. Det skulle nemi. behöfvas bifall af 2/3 af de röstegande för att göra förändringar. Eör min del tror jag det vore lämpligast att borttaga hela 1 :sta mom:t ang:de de 5 åren och endast säga, att för afskaffande af fullmäktigskap fordras, att mera än hälften af kommunens hela röstetal efter röstvärdet sig derom förenar. Gr. Lagerbjelke: I allmänhet vill det synas mig vara ett ganska riktigt förfaringssätt i lagstiftningsväg att beslut fattas först efter moget bepröfvande, men icke att man rent af förbjuder de beslutande att besluta. Detta sednare blefve fallet vid tilllämpningen af §:n, sådan den nu lyder; och jag anhåller vördsamt att R. o. Ad. täcktes i ställe antaga den af Gr. Mörner föreslagna redaktionen. Erih.
Plenum koinine klockan 5 i efter - middag att fortsåttas. Herr Tham, Wollrath '. Jag anser mig icke böra uppehålla Ridderskapets och Adelns tid med att yttra mig uti hufvudfrågan, så mycket mer, sorn Friherre Wirséns anförande blifvit begårdt på bordet. Det år endast i anledning af frågan örn ProtocollsUtdraget, sorn jag anhåller att få såga några ord. Att bestämma någon viss tid för Utskotten, tror jag ej år lämpligt, då Ridderskapet och Adeln ej år i belägenhet att kunna kånna huru lång tid för Utskottens arbete erfordras. Men deremot finner jag så mycket mindre någon olämplighet uti att anmoda Utskotten, att så fort* sig göra låter inkomma med project till financeplan, som jag ej vet huru man förr ån detta skedt skall kunna riktigt pröfva de från StatsUtskottet inkommande anslagsfrågor. Jag tror ej att Financeförslaget blott kan innehålla en liqvid emellan creditorer och debitorer; det torde komma att närmare ingripa i Statens öfrige förhållanden. Min önskan vore således, att Ridderskapet och Adeln nu ville lemna hufvudfrågan och förena sig om det beslut, att genom ProtocollsUtdrag anmoda Statsoch BancoUtskotten, att så fort sig göra låter inkomma med grunderne för den blifvande Financeplanen. Herr von Qwanten, Carl: Då Friherre Björnstjernas motion framställdes, tycktes den vinna Ridderskapets och Adelns allmänna bi - Dm 7 April f ni, 165 fall, synnerligen som den var billig och påkallad af magtpåliggande omständigheter. Friherre Wirsén lur val besvarat motionens hufvudfråga om financernes reglerande under denna Riksdag, men jag kan ej dela Friherre Anckarsvärds åsigt att vi skulle anse de af Friherre Björnstjerna i öfrigt framställde frågor, vara, genom Friherre Wirséns anförande i dag, nöjaktigt besvarade. Vi hafva dessutom icke begåTt att få dem besvarade hår i Ståndet, utan ifrån de sammansatte Utskotten.
Den, som vill, att den af Bonde-Ståndet antagna mening skall uppställas till contra-proposition, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer det af Ridderskapet och Adeln beslutade förslag alt till contra-proposition antagas.” Som voteringen utfallit med 61 Ja och 58 Nej, har Bonde-Ståndets beslut blilvit till contra-proposition antaget. Härefter har i hufvudsaken röstats enligt denna proposition för a-.dra Voteringen 1 ”Den, som vill, att Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående förändrad lydelse af 23 Kap. 1 Ärfda-Baiken och tillägg till 7 §. i 20 Kap. samma Balk skall oförändrad antagas, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva, med förkastande af Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition, beslutat: att 1 i 23 Kap. Ärfda - JJth. till R. St. Balken skall erhålla den af Bonde-Slåndet beslutade förändrade lydelse; att till 7 §. i 20 Kap. samma Balk skall göras det tillägg, Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, och således att contra-proposition i enlighet härmed skall i underdånighet framställas; i sammanhang hvarmed till Kongl. Maj:t bör aflåtas en underdånig skrifvelse rörande reglementariska föreskrifter i ämnet, till innehållet öfverensstämmande med det af Bonde-Ståndet i denna del fattade beslut.” Voteringen har utfallit med 97 Ja och 22 Nej; och som Ja vunnit, hafva Rikets Ständer bifallit Kongl. Majrts ifrågavarande Nådiga Proposition. Stockholm deu 5 Maj 1845. Ant, till Exp,-Utsk. den G Maj, kl. 12 no. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på Kungörelsers publicerande i kyrkorne. Hos Högv.
Skulle, enligt 230 §, till pension berättigad tjensteman elller vaktbetjent, i anseende till ohjelpligt sjukdomstillstånd eller försvagade sinneskrafter och arbetsförmåga, vara urståndsalt att behörigen uppfylla sina tjensteåligganden, må, derest göromålens oafbrutna gång eller verkets säkerhet det fordrar, Fullmäktige, äfven utan derom gjord anhållan, meddela en sådan tjensteman eller vaktbetjent afsked från dess innehafvande ijenst; hvarvid dock pension till samma belopp, som den med (jonsten förenade lön, bör honom tilläggas. Derest åter vaktbetjent förr, än han uppnått den för pensions erhållande bestämda lefnadsålder och tjenstetid, skulle, genom sjuklighet eller af annan orsak, blifva oförmögen att sina tjensteskyIdigheter vidare fullgöra, ega Fullmäktige att, efter noggrann pröfning af dn 1 hvarje fall förekommande omständigheter och förhållanden, vid hans förafskedande tilldela honom en årlig pension, uppgående till högst två tredjedelar af lönen. Mtd benämningen riksdaler förstås öfverallt i detta reglemente riksdaler banko. % 234. Några tillförene meddelade och emot det nu utfärdade reglementet stridande stadjauden, angående ttiksgäldskontorets förvaltning och dermed gemenskap egande amilen, få i*,ke vidare åberopas och tillämpas. STOCIQIOLBL Östlund & Berling, 1 Sol. Stals-UlskoUels Memorial, M 345. \ JW 345. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Aug. 1851, kl. 1 e. m.
Län försorg, i närvaro af Öfver Directeuren vid General Landtmäteri - Contoiret och Kammar-Collegii AdvocatFiscal, samt det dervid utrönte förhållande i underdånighet uppgifvas till Kongl. Majus Nådiga granskning, och det Beslut, sorn i Nåder kunde anses Iämpeligast att vidtaga. Utom i Stockholms, Svartsjö, Örebro, Carlstads, Upsala, Vestmanlands, östergöthlands, Kronobergs, Jönköpings, Calmars, Skaraborgs, en del af Götheborgs och Bohus, Hallands, Gefleborgs, Vester Norr* - Hen 16 Juli. *■317 Norrlands, Gottlands och Nordmalings Socken af Vesterbottens Län, skall icke, uti de öfriga Länen af Riket, hö, eller halm utgöra någon lente-persedel. A Gottland vöre likväl endasc hö af denna egenskap, men icke halin. Kongl. Kammar - Collegiutn förmodade således att det skulle kunna anses öfverflödigt, art bestämma vigten å hö och halm, för Stora Kopparbergs, Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Elfsborgs, Jämtlands, Vesterbottens, utom Nordmalings Socken, och Norrbottens Län, då de levereringar deraf, som, under namn af gärd, utgöras, skola, till deras grund, vara af så skiljaktig beskaffenhet med rente hö och halm, att ett lika förhållande i vigten imellan dem i ke biefve nödvändigt; utan kunde, vid gärders utgörande, hvad vigt som heldst föreskrifvas och vara lämplig, allenast den imellan lika skattskyldiga biefve enahanda, och i fråga om hö och halm, såsom heinkalls-persedlar till Soldater och Båtsmän , borde antingen upprättadt Contract eller det allmänna förhållandet i orten tjena till efterföljd. Rikets Ärendets Allmänna Beredning har, den 15 nästförflutne April, på de skäl, sorn sålunda blifvit af Kongl.
I afseende på granskning af Förslitne och bristfällige sedlar af 3 och 2 R:drs valören, äldre sorter, samt 16, 12, 8, i/j och 10 sk., hvilka till Banken inlefvereras eller, hvad skillings-sedlarne angår, till'utbyte företes, kommer det att bero af Commissariernes i Sedel-Contoiret urskiljning och uppmärksamhet, att icke, å ena sidan, genom för långt sträckt eftergifvenhet, hvarjehanda svekfulla företag och försök till enfaldiges förvillande måtte undeilättas och befordras, eller Banken tillskyndas förlust, medelst dubbel inlösen af en och samma sedel, men sedel-innéhafvarens billiga anspråk icke elier, å andra sidan, genom öfverdrifven stränghet vid granskningen, må blifva åsidosätta.' Börande, i sådant afseende, såsom allmänna grunder gälla och iagttagas: 1:0 att en sedel antingen må blifva till fulla värdet antagen, eller ock helt och hållet casseras; 2:0 alt den fjerdedel, nedantill åt hoger, hvarå namnteckningarne befinnas, och hvilken, genom olikheten i det så kallade fina trycket, utvisar, ensam för sig, sedelns rätta valör, inlöses, då denna fjerdedel är fullständig och sammanhängande, utan att afseende göres å de stycken af andra sedlar, som dervid må finnas bifogade; 3:o att om på denna fjerdedel antingen båda namnen elier fina trycket saknas, eller om delar af någoidera, eller af dem alla, blifvit från det qvarvarande skiijda och icke kunna företes, sedeln likafullt är antaglig, enligt sin rätta valör, såvida dä det öfriga utaf en sådan sedel eller åtminstone det återstående af dess nedre hälft, är helt och hållet sammanhängande; /r. o att deremot sådane hopfogade ofullständiga bitar, af hvilka ingendera för sig är inlösningsbar, ej kunna, genom blotta sammanklistringen, vinna ett eljest saknadt värde, och på sådan grund, ovilkorligen måste casseras.
När Ystadsbanken stiftades, tycktes man, såsom ett medel att undvika författningarnes föreskrifter, hafva antagit benämningen af depositionsbevis, i stället för creditsedlar, som de i sjelfva verket utgöra. Är det de enskilda bankernas rätt att, utan att någon ny lagstiftning sådant medgifver, sätta creditsedlar i omlopp, så tillkommer samma rätt hvar och en enskild Den 22 Augusti f. m. person i Sverige; ty något annat förbud derför än det allmänna, som äfven måste gälla för bankerna, finnes icke. Den hufvudsakligaste frågan, hvaruti skiljaktighet emellan mitt och Utsktns förslag förefinnes, är den, huruvida actie-banker böra tillåtas eller ej. För att kunna rätt framställa, huruledes mitt omdöme i denna fråga uppkommit och utbildat sig, anhåller jag alt få gå något längre tillbaka med mina uppgifter. Det var vid i8s3 års riksdag, som realisationen grundlädes. Af de förslag, som jag i detta hänseende framställde, nemi. 1:0 att banken skulle årligen consolideras med minst 100,000 r:dr specie, 2:0 att realisationsgrunden skulle bestämmas till 128 skillingar för en r:dr specie, 3:o att banken till detta pris skulle invexla allt det silfver, som erbjöds, och 4:o afd den som insatte silfver, skulle erhålla ett särskildt bevis, som berättigade honom att återtaga silfver emot det erhållna beloppet i bancosedlar; antogo R. St. år 1823 blott irsta och 3:dje punkterna. Sedan allmän invexling till 128 sk. var tillåten, kunde väl någon realisation till mindre belopp ej vidare komma i fråga, men utvexlingens tillvägabringande medelst den s. k. öepositbanken ville man då ej tillåta. Det var först år 1829 som ofvannämnda andra och fjerde punkter jemväl blefvo R. St:s beslut. Om sådant skell år 1823, hade, så vidt af sedermera inträffade förhållanden nu kan slutas, realisationen kunnat vara verkställd år 1824 eller sednast år i8a5; men man måste dock erkänna att genom uppskofvet bankens ställning blef solidare än den tilläfventyrs annars varit.
Hvad jag nyss nämnde om de begge Statssecreterarne, nemi. att anlednrn, hvarföre de blifvit entledigade, måste vara, antingen att de sakna Konungens förtroende, eller att de afgått af egen fri vilja, inträffar äfven på dessa Hrr Statsråder, hvilka eljest kunnat sitta qvar som consultativa, så mycket hellre, efter hvad det vill synas, som det märkvärdiga förhållande äger rum, att tvänne consultativa Statsrådsplatser ännu äro otillsatta. Hvad Gr. Hård beträffar, så var han ända till i8?.8helt och hållet privat man, och inträdde då genast från det enskildta lifvet i ett Landshöfdinge-förordnande, hvarmed följde icke obetydliga inkomster, samt har sedermera beklädt flera af Rikets högsta platser med thy åtföljande löneförmåner, utan alt ännu hafva tjent gtdel af den tid, som fordras för att erhålla pension. Det kommer du an på, huruvida den omständigheten, att hafva innehaft de högsta platser och de högsta löner i Staten, skall medföra bättre rätt till pension, än att hafva bestrid t en lägre eller den lägsta syssla med den lägsta lönen. Skulle åter considerationelanses böra utgöra regeln för Ständernes beslut i frågan, så medgifver jag visserligen, att dessa mera än för någon af de öfriga må lagus i beräkning i afseende å Gr. Hård. En blick i Const.Ulskts betänk, ger vid handen, att Gr. Hård, som kallades till Slatsråds-embetet från en plats i Högsta Domstolen, der han var en aktad medlem, nu är genom sitt afskedstagande urståndsatt att återkomma till denna sistnämnda; och det må alltså stå derhän, i hvad mån consideration i afseende på bemälde ledamot må komma i fråga. Jag anser det likväl vara representantens skyldighet att motsätta sig allt som synes hafva till ändamål att etablera den princip, som skulle Konungens afskedstagande Statsråd äga rättighet till pension, — en rättighet, som enligt min öfvertygelse skulle leda derhän att göra hela vår constitutionella ansvarighet, såvida den skulle bestämmas efter 107 §:n Reg.Ftn, till ett fullkomligt gäckeri.