Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dylika berättelser och kanske ännu sällsammare hade hon hört mången gång i vakstugan, men aldrig hade hon dock hört något så galet, tyckte hon, att någon straffats, om han velat rädda sin nästa från trolldom, när han sjelf ingenting gjort. — Det var Fingerlisas vanliga lögner — sade hon när denna gått — och det ska' I icke tro på, mor. Denna fann dock Fingerlisas tal både naturligt och riktigt. — När man vill bedraga vår Herre, ser du mitt barn — sade hon andäktigt — får man nog lida sitt straff. Nu hade den elake verkligen vunnit af vår Herre en själ, och denna måste förgås, om ej någon annan lemnades i stället. Elsa gick denna qväll tidigare än vanligt in i sin kammare och när Lars inträdde med dagens fångst på ryggen, sof hon redan. Han hade emellertid hört omtalas af några grannar uppträdet ute i gränden, och ville gerna säga Elsa ett och annat ord. Han brummade och svor fasligt. Men när han var i detta lynne, lät mor Greta alltid honom hållas. Hon styrde nämligen i det stora både säkert och förståndigt; och då han icke handlade, utan endast ordade tyckte hon det kunde göra det samma, om han väsnades eller ej. Följande morgon, då Elsa inträdde i stugan, satt hennes far i lifligt samspråk med en storväxt, groflemmad karl med rödfnasigt, uppsväldt ansigte och knäfvelbårar. I skymningen kunde denne varit skräckinjagande nog, men vid dagsljus föreföll han, med all sin krigiska hållning, alltför beskedlig och narraktig, för att vara farlig, och om icke lukten efter det sista ruset afhållit derifrån, skulle helt säkert hvilket barn som helst känt sig frestad att leka med hans röda hakskägg. Hans drägt inbjöd äfven på sätt och vis dertill. Den utgjordes af en kort rock af rödt kläde med guldränder i sömmarne, gula sämskskinnsbyxor och röda strumpor. Oaktadt dessa bjerta färger var den likväl på långt när ej så lysande, som man skulle tro, ty de många fläckarne framtill läto den röda färgen skifta väl mycket i brunt, och guldränderna voro på de fleste ställen bortnötta eller urblekta.
Ständers onrpröfvande, med tillkännagifvande af Utskottets afsigt att med möjligaste första inkomma med VotgringsPropositioner rörandd de delar af Betänkandet, hvari de emellan BorgareStåndets och de öfrige Respective RiksStåndens Beslut yppade skiljaktigheter befinnas vara så betydlige att en jemkning dem emellan icke kan , efter Utskottets mening, äga rum. Stockholm den 1 Julii 1818. JBeeillntngsUtsk. Betänkandets, 405 N:r 34. * Rik ?em Höglo fl. Ständers Bevill• vings Utskotts Memorial, om Bevill• vincens utgörande af vissciM Öfverflods Artiklar. < *->edan BevillningsUtskottet, utan att tro sig hind rädt genom Vällofl. BorgareStåndets fattade Beslut , det skulle den , vid Beviilningens utgörande efter 1815 års Författning, som äfven ligger till grund för Utskottets nu afgifne Project, tillkomne brist af 166,000 R:dr genom en ökad FyllnadsAfgift ersättas, eller serskildte I,edamöters inom samma Stånd afgifne Reservationer, den 25:te i sistledne månad inkommit , dels med utlåtande öfver de mot förra Projectet till III Art. om Afgift för Consumtion och Öfverflöd, gjorde Anmärkningar, dels med förnyade Förslag till den blifvande lil Art., lämpade efter den af Riksens Högloft Ständer beslutne nedsättning i BevillningsSumman och grundade på de hos Utskottets Ledamöter uppstådda skiljaktiga meningar, i afseende på vissa varors beskattning; Så syneä denna åtgärd hafva vunnit trenne af de Respective RiksStåndens bifall , då Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeSiåndet den agtde i samma månad gillat och antagit första Alternativet i Utskottets aflåtne Förslag, och Högvördige PresteStåndet den 2 7:de godkänt det sednare, hvaremot Vällofl. BorgareSåndet, Bihang till Rikt. St.
3 Herr von Hartmansdorffs förslag upptager Äldre och Yngre Hamrarne hvardera till 125 ledamöter, eller 25 af hvart Stånd, tillsammans . 250. Bengt Gudmundsson åter föreslår antalet för Första Kamaren till 155. och för Ändra Kamaren till 75. tillsammans 230. Vidkommande för öfrigt Riksförsamlingens sammansättning, föreslår Herr Danckwardt, att Biskopparne och Pastor Primarius skulle, i Andra Kammaren, förblifva sjelfskrifne representanter 13. samt att till ledamöter i denna Kamare dessutom skulle få väljas af Universiteterne och Vetenskaps-Academien 6. och af Ridderskapet och Adeln 19. tillsammans 38 ledamöter, hvilka skulle sammanträda med Första Kamaren och gemensamt med den välja för Andra Kamaren det antal ledamöter, som brister i 75. Valrätten inom Adeln borde dock icke vara ovilkorligen fästad vid dass valet, utan Frälseman öppet, derest han sådant hellre önskade, att välja inom districtet, der, för öfrige medborgare, allmänna val föreslås. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med 1840 års representations-förslag, öro äfven af Herr Ekholm och Bengt Gudmundsson samfäldta val för Riksdagsmäns utväljande föreslagne, hvarvid dock, till förebyggande af valrättens alltför betydliga utsträckning, beloppet af valcensus och röstberäkningen på olika sätt förändrats, samt Herr Ekholm dessutom inskränkt valrättigheten inom vilkoret af minst 25 års ålder. Likaledes är af dessa begge motionärer valprincipens allmänlighet modifierad derigenom, att, till Yngre eller Första Kamaren, Städerne skulle ega att välja serskilt* enligt Bengt Gudmundssons förslag .i » ... 35 leda mötet-, och enligt Herr Ekholms, gemensamt med större Köpingar, 30 — Derjemte föreslår Herr Ekholm, att Äldre Kamarens ledamöter böra för 5 lagtima Riksdagar väljas af den Yngre, men, utom det att åldersvilkoret för valbarheten blifvit bestämdt till minst 35 år, skulle valet vara inskränkt inom vissa qvalificationer, sålunda att bland Äldre
46 — § I A anslaget till farsoters och smittosamma sjukdomars botande, förslagsvis beräknadt till 40,000 R:dr, hafva utgifterna för vanliga sjukvården uppgått till 40,125 R:dr 49 öre och för kolerasjukvården till 2,384 R:dr 2 öre, eller tillhopa 42,509 R:dr 51 öre, hvadan för fyllande af den sålunda uppkomna bristen, egentligen utgörande blott 1,184 li.dr 51 öre, enär i berörde utgiftspost ingått 1,325 R:dr, utgörande innehållna andelar af provincialläkare-löner till godtgörande af vikarier, 2,000 R:dr måst från Kongl. Statskontoret reqvireras. Härigenom har å ifrågavarande anslag, som, inberäknadt reseoch traktamentsförskotter samt innehållna aflöningsmedel, egt en tillgång af 43,325 R:dr för betäckande af förenämnda utgiftssumma 42,5119 R:dr 51 öre, uppkommit en behållning af 815 R:dr 49 öre, hvilket belopp jemte 647 R:dr 25 öre, för föregående år ersatte förskotter, under år 1861 till Kongl. Ränte-kammaren inlevererats. § 2. Utgifterna å det till mediko-legala besigtningar i stat uppförda anslag, 10,000 R:dr, jemte influtna anmärkuingsmedel 25 R;dr 7 öre, eller tillsammans 10,025 R:dr^ 7 öre, hafva uppgått till 11,135 R:dr 18 öre, hvadan å detta anslag uppkommit en brist af 1,110 R:dr 11 öre. § 3. Af de till Svenska Läkare-sällskapet, Barnbördshuset Pro patria, Prcvincialkirurgen i Stockholms län, Allmänna barubördshus-inrättningen, vaccinationens befrämjande samt pensioner och stipendier i Fältläkare-kåren beviljade anslag, hafva de trenne förstnämnde till fullo utgått.
Maji I. 268. — angående gjorde förslag till åtskillige ändringar uti nu stadgade Rättegångsordning, April I. 149, 229, 389, 3q4, 425- — örn ÖfverSlåthållare-Embetets i PoliceÄrender ställande under HofRättens granskning, April I. i5o, 267, 389, 394, 425. Maji I. 268. — angående skyldigheten för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att till Riksens Ständers Justitias-Ombudsman insända sine beslut, hvarigenom någon person dömes till arbete vid Correctionshus eller å fästning, April I. 3o4, 364» 431* April II. 35i. Maji II. 299, 623. — om förändring i nu stadgade sätt för up 8 - 114 penbar Kyrkopligts verkställande, April I. 3o5, 398. Lagutskottet, om en förändrad, redaction af Lagens stadgande uti 2 och 6 §§. af 7 Cap. HandelsBalken, rörande Marknader, April I. 429- April II. 119, 334, 354- — i anledning af gjorde förslag, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande må blifva pligtige att till Justitiae-Canzleren och Justitiae-Ombudsmannen insända ett exemplar af de Kungörelser, som af dem utfärdas; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes obestämde rättighet till Länens Innevånares kallande till mundtligt förhör må inskränkas; och att med utmätning må innehållas af debiterad afgift, då jäf mot behörigheten af krafvet väckes, April I. 439» April II. 124, 125, 334, 34i, 357.
Jag tror, att det hnfvudsakli■gast är detta förhållande, som bör tagas i betraktande, och ehuru jag i öfrigt instämmer med Hr von Troil, angalo behofvet af controll vid legningar, så skulle jag likväl anse för en stor olycka, om legosumman tages till allt för stor för näringsidkaren, för hvilken det kan vara af vida större vigt, än för den förmögne, att blifva utestängd från möjligheten ali kunna köpa sig fri. Då dessutom K. M. löfval, att vid en kommande riksdag komma in med en fullständig plan för vårt försvarsverk, så tror jag tiden nu icke vara inne att hvarken böra eller kunna utveckla de förhållanden, som kunna komma i fråga, hvarföre jag tillstyrker bifall lill €lsk:s betänk. Frih. Cederström: Hvad som af de 2:ne siste talarne blifvit anfördt, har redan från början af öfverläggningen i denna fråga blifvit framhållet, men då lika litet grundadt som nu. Jag skall söka bevisa det. Man har invändt, att som K. M. har för afsigt att framkomma med förslag till armeens reorganisation, så borde lill dess frågan om legning för beväringsskyldige uppskjutas. Jag frågar, om man vid närmare betraktande ej skall finna, alt genom denna frågas afgörande nu, en stor lättnad skulle beredas K. M. vid ofvannämnde reorganisations verkställande? Må detta vara tillräckligt i afseende på det hinder, som förmenas ligga i den K. propos., som framdeles är att förvänta. Man har talat om Preussens exempel och den enlhusiasm, som der gjorde, att denna fråga med så mycken beredvillighet omfattades; jag önskar, att försynen måtte bevara Sverige från en dylik erfarenhet, som den hvilken uppväckte denna enlhusiasm i Preussen. Det var de olyckor som drabbade Preussen, olyckan att se landet inom några få veckor inkräktadt, att se en armé af flere luidralusen man tillintetgjord, det var dessa olyckor, mine Hrr, som vållade den enthusiasm, hvarom Hr von Troil talat, och hvarifrån jag beder Gud bevara Sverige.
Ständers godkännande, hemställes tillika, om icke det må öfverlemnas till Expeditions-Utskottet, att, vid Bevillnings-Förordningens författande, iakttaga de rättelser, i afseende på citationer och paragrapheringen, hvartill Ri« 48 B . t, Bernilla.-Utslcs Utlåtande, N:o 66. kets Höglollige Ständers beslut kunna föranleda. De vid detta Betänkande gjorda reservationer bifogas vördsammast. Stockholm den 28 Jai.uarii 1830. Reservationer: af Herr Tham, t Mollrath: ”Öfverlygad, att det icke allenast varit Bevillnings-Utskottets skyldighet, att tili besvarande upptaga de anmärkningar, som inom Riks-Stånden blifvit gjorda emot §:n uti den föreslagna nya Bevillnings-Förordningen, utan äfven att en sådan behandling bidragit till sjelfva frågans skyndsammare afgörande, har jag reserverat mig emot Utskottets, i min tanka, oformliga beslut, att med nämnde anmärkningars besvarande uppskjuta till dess de återstående voteringarne, i förstärkta StatsUtskottet, öfver de till samma Utskott aflemnade propositioner om Tullbevillningen blifvit verkställda. Att Utskott egenmägtigt kunna uppskjuta besvarandet af Rikc Ståndens anmärkningar vid deras förslag, tror jag uppenbart strida emot Grundlagens föreskrift om behandlingen af de mål, som till Utskott remitteras. Alt Bil. t. Bevilhi,-Utså:.t Utlåtande, N:o 6G. 49
Utskotten, som icke kunnat igenfinna någon af Rikets Ständer under senare Riksmöten medgifven tillåtelse för vissa Bergslager att erhålla sitt enskildta krutbehof med fri Krono» skjuts fortskaffadt, och icke eller anse en dylik, med Allmogens oskäliga betungande förenad förmon för Bruksegare nu böra tillstyrkas, få, med hemtad anledning af förevarande motion, hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka underdånig anhållan hos Kongl: Maj:t, att en allmän författning må i nåder blifva utfärdad, innehållande bestämda föreskrifter, huru förfaras skall vid kruts transporterande för enskildes räkning, samt att, genom samma författning, derjemte må varda förordnadt: att, så snart transporten öfverstiger en viss af Kongl. Maj:t i nåder pröfvad qvantitet, dess fortställande genom landet icke må tillåtas, med mindre en eller tvänne Krono-Betjente, i förhållande till transportens storlek, densamma åtfölja, för att tillse, det alla skyldiga försigtighetsmått noggrannt varda iakttagna ; att desse Krono-Betjente äro berättigade,’ så väl för framsom återresan, att af egaren till krutet erhålla skjuts och tractamente efter Rese-Reglementet; samt att för hvarje sådan transport, dervid Krono-Betjent åtfölja bör, nödigt antal Kronoskjuts-hästar för krutets fortskaffände skola hös vederbörande Konungens Befallningshafvande Stats■ samtAllm.Besv.o.OecUtsiUti. N:ris 3.4. 3 reqvirewis, men med skyldighet för egaren till krutet, att den sålunda uppbådade och begagna, de Skjutsen till vederbörande betala efter enahanda grunder, som för Gästgifveriskjuts äro föreskrifna. Och som, genom dessa åtgärder, de af Motionairen öfverklagade vådor och olägenheter, hvilka, vid kruts transporterande för Vestra Bergslagens behof, hittills skola egt rum, för framtiden £varda^ afhulpne, anse sig
Riksens Ständers Revisorer af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858 hafva anmärkt: »Att räkenskapen för Padagogien i Hofva VA 1 i credit upptager Padagogiens skuld från år 1857, 124 R:dr 61 öre R:mt, såsom varande betald, men' att verifikation till bestyrkande af detta förhållande saknas, samt att behållningen, 21 R:dr 85 öre, till år 1859 icke blifvit af Inspektor Schola attesterad.» Hvad den förra delen af denna anmärkning angår, »att verifikation till bestyrkande deraf, att kassans skuld, 124: 61 Runt, blifvit betald, saknas», så torde obehöfligheten af en sådan verifikation bäst upplysas af en blick på nästföregående räkning ifrån den 24 Juni till den 1 Januari 1858, jemte thy åtföljande verifikationer, hvaraf tydligen inses att utöfver kassans dåvarande tillgång fordrades ett tillskott af icke mindre än just de anmärkta 124: 61 R:mt, samt att vederbörliga verifikationer för alla den räkenskapens utgifter voro densannna följaktige, hvadan en itererad verifikation för de ifrågavarande 124: 61 icke gerna kunde komma i fråga på annat sätt, än att helt enkelt införa nämnde summa i räkenskapens credit. Och torde detta förhållande så mycket mindre kunna läggas räkenskapsföraren till last, som han af egna medel förskjutit dessa 124: 61, utan att uti 1858 års räkenskap beräkna sig någon ränta till godo. Hvad den sednare delen af anmärkningen rörer, »att behållningen, 21: 85 Runt, till år 1859 icke blifvit af Inspektor Scholae attesterad», så torde den finna sin tillräckliga förklaring deruti, att räkenskapsföraren och Inspektor Scholm, för tillfället, var samma person. Hofva den 12 December 1860.
Grefwe hamilton, ^xel, förnralte sig icke hafwa märkt, pä huru mänga ar den föreflagne jemnknings-rattigheten wore Fullmägtige updragen. Grefwe körner och Grefwe Oo la 6ar6is tilkannagäfwo, at den wore dem uttryckeligen updragen til nasta Riksdag, hwilken borde infalla § ar härefter. Skulle Rikfens Ständer dessförinnan sammanträda, sä uphörde Bewillningen, pä sätt Regerings-Formen föreffrifwer, och med detsamma Fullmägtiges jemnknings-rätt. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde härefter proposition til bifall pä BewillningsUtffottets krotocolls - Utdrag, hwilken med Ja beswarades. Företogs Bewillnings-Utffoktets den 19 Mars pä bordet lagda ?rotocoils-Utdrag, rörande Grefwe Oe la Laröies motion, at det mätte bestämmas pä hwad sätt, i fall Stockholms och Götheborgs Jnwanare icke tillätes utöfwa branwins-bränning, den derigenom upkommande bristen i den påräknade Bewillnings-afgiften ffulle ersättas. Sjette Bandet. Gref - §46 Den 2z Maks. Grefwe ve Is 6»r6-e hemställde, om sedan genom Nämndens Utslag nu mera blifwit afgjordt, at Stockholms och Götheborgs Jnwanare icke ssola fä bränna, och deraf billigtwis borde följa, ak Dem ej eller kunde älaggas nägon afgift/ Ridderssapet och Adeln icke skulle behaga besluta, at Allmänna kckag-irjns-vireLionen borde Utgöra l Bewillning Ven Lomma af 19,000 R:d., hwartil afgiften för Bränwins-rättigheten för desse 2:ne Stader, om dem tillåtits bränna, skulle efter Lalculen hafwa upgätt.
Efter en meddelad beskrifning öfver verk* ställ dt arbete sedan sista Riksdag, då genom den gynnande uppmärksamhet, Riksens .Ständer åt detta gagneliga företag lemnade , Bolaget erhöll förmåga att med kraft söka besegra de flevfa 1- diga Natur-hindren för Arbetsplanens verkställighet, förmäles, att till bestridande af de kostnader, som återstående arbetet krafvel-, inga andra utvägar sig förete, än förnyadt tillskott af Actie-Agarne, eller biträden af allmänna medel; och att, ehuru villige Actie-Ägarne alltid varit och ännu äro, att göra de kännbaraste bidrag för arbetets fullbordande, vore dock att befara, det följden af de Hestes oförmögenhet klefve, att de, enligt privilegiernes innehåll i anseende till 162 Banko-Utskottets Betcinkandent delaktighet uti detta Boing, sedan de likväl contant tillskjutit 148-3 procent utöfver den tecknade Subskriptions-Sumrnan, och utom dess ej allenast samfällt häfta för Bolagets Skuld till Banquen 100,000 R:d, utan ock genom användande för Canal byggnaden af det sedan år i K12 anslagne räntebidrag, oafbrutit varit i saknad af all inkomst på deras gjorda tillskott. Af desse med flere sammanlagde skjäl, och med öfvertygelse om detta Canal-Verks blifvande nytta för det Allmänna, anser Herr Friherren sig böra föreslå, och till Riksens Högloft. Ständers behjertande hem falla : 1:0 Att Bolaget matte intill nästinstundande Lagtima Riksdag få uppbära de detsamma förut tillerkända 5 procent för skedda och skeende tillskott: 2:0 Att af Rikets Ständers Banque derå må förskjutas Femtio Tusende Riksdaler emot 3 procents ränta, och under villkor tillika, att Bolaget ersätter detta förskott åren 1821, 1822 och 1823 med en tredjedel hvarje år.
§ar ffattffpfbig efter mantalsfrifningen uppgifvit fin egenbom tid Sorge* närer, eder bör f>att efter uppbörbSåretS början, fad, efter febb begåfning, Se* miditing gälbas af (SoncurSntafian eder fterbbufet, utan att utrebning eder flut beböfmer afmattas. 86 35 c m i t lni it g örorbntitg 185 5. ©m 21 fk ort n in g ar. §. 138. 3lftortning å 35emitlning må ega rum enbaft: i:o för bent, font aflibit före beit i Sftaji, bå uppbörbéåret börjag, t tjmilfet fatt beit aftibned 35emitlning, efter i 3trt. i benna ©tabga, fontnter att förfmiitna; men bör tjenfteman imber åreté torp, etter ersdtter t)an afjleb, ertäggeé SBemittning enbaft titt beit bag, bå löiten I)onom etter befi fterbljnö frångår; 2:o för ©efåtter od) arbetare, font före upp Slffortiting eger atbrig runt för beit SSemitlning, font af jörb etter egenbom utgå bör. §. 159. i:o Stftortninggtängb 'nnbertedtne, meb anfmar för riftigfjeteit, mib 9iegenteit 2:o 3 ftab flätt benna fiängb befutom af SRagiftraten od) ntinft tmännc af Xa.rertitgömämteit graitflad, oerificcraö od) unberflrifmaö. 3b tanbet fiola Sang SS civin nt 11 gö
Då härtill kommer, att de äfven äro prisbilligare, finna vi det helt naturligt, att allmänheten vid fyllandet af sina behof i den vägen ej väljer annat än det svenska fabrikatet. Såser. Kardinalsås passar till många olika mjölrätter och puddingar och är finare och mera välsmakande än de flesta andra såser med vin. I en liter vatten kokas 60 gram sagogryn, 7 rifna bittermandlar och några stycken kanel. Detta pressas genom en sikt, så snart sagogrynen äro tillräckligt mjuka. Därpå rifvas ett pomeranskal och ett apelsinskal på 170 gram socker; saften af frukterna pressas öfver sockret, och detta upplöses i litet hvitt vin, medan den silade sagosaften kokas jämte en tillsats af hvitt vin. Till sist slås sockret i vinet, såsen kokas upp helt hastigt och tages af elden. Efterrätter. Deserten skall vara den mest glänsande afdelningen vid ett större middagseller supébord, och husmodern bör därför söka att göra den så frestande för ögat och gommen som möjligt. Då det finns god plats på bordet, kan man strax vid dukningen ställa deserträtterna på bordet som prydnader, men då det icke låter sig göra, framsättes deserten, först sedan hufvudmåltiden är förbi, alla tallrikar och servietter äro borttagna och duken afborstad. I midten på bordet ställes t. ex. nå- got större bakverk från konditorn och på båda sidor om den kristalleller porslinsskålar med fin biskuit, bonbons och frukter af olika slag, småskålar med kompott af syltad frukt, blommor, ost under glaskupa samt bröd och smör. Desertservisen, såväl fat, skålar och korgar som tallrickar böra vara smakfulla och helst passa till hvarandra, knifvarne böra vara försedda med skaft af silfver eller elfenben, skedarne böra vara af fint porslin eller massivt silfver och servietterna små med fransar.
Den 10 Juli i j. m. i den För helt verldens Näringar gemensamma förlägenhet, öfvergången från ett allmänt krigstillstånd, hvars långvarighet gifvit det egenskapen af naturligt, till en allmän fred måst medföra, som i vår enskilta oordning i myntväsendet, en oordning, som då den störer säkerheten för äganderätten, för förtroendet och industriella beräkningar måste hämma Näringarnes och välståndets förkofran. Till afhjelpande af detta hufvudonda har Regeringen till Ständerne öfverlemnat ett Förslag, bearbetadt och gilladt af samtelige de Konungens Constitutionella Rådgifvareg i allmänna Regeringsårender, som varit medlemmar af FinanceComitéen. Måtte Riksens Ständer , som i detta afseende äto ensamme maktägande, vidtaga de åtgärder, Fäderneslandet* väl ålägger oss såsom en helig pligt. I afseende på Rikets utländska HandelsJårhållanden har det System blifvit fullföljdt, sorn åsyftar att genom förbuden i införsel befordra inhämsk industri. Jag, som tror, att alla näringar lemnade åt sin egen fria vexelverkan lättast fortgå till målet af sin utveckling, kan ej gilla detta system, och jag är fullt öfvertygad, att ingen Skanderbeysarm förmår föra det prohibitiva svärdet till båtnad för handel och näringar. Men om jag kunde äga den förmätenheten att ansa nödigt rättfärdiggörelse af Regeringsåsigter , derföre att de varit motsatta mina, så äfven i denna händelse, skulle jag finna en sådan i den erinran, att striden emellan dc begge så kallade Liberala Deri 10 Jul i i /. m* i S? i •' och Prohibitiv* Systemen ännu ej tyckes i Theorien vara slutad; att det senare i nära ett århundrade med tå afbrott herrskat hos oss, och slutligen i minnet af 1815 års Riksdag, dåvarande Ständers underdåniga skrivelser och serskildta Utskott. I full Consequens med systemet och Riksens Ständers yttrade önskningar hafva skärpta stadganden i nya SeglationsOrdningen och nya Lurendrägeristad* gan blifvit införde.