Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
23lifioa åter något ©tåubS fanfar fftljafttga från be öfrigaS, cdj famina ©tåub fig icfe efter be öfriga fogar; loarbe ÄonfHtutiou34ttffottct, genom tual af 9itf&> ©tånbenS palena, till fintlig jcmfutitg förftärft till ett antal af tjugu perfoner af Ijtuarje ©tånb, Ijtuiffa, genom famfälb ontröfhttng, ffiljafttgljcterua förena, oct) bet bpmebelft fitllftänbigt berebba utlåtanbct Ijtuite feban till 9liffeit3 ©tänbcrö afgö 23liftua a nafla fRifébag alla 9tif3s©tånbcu om ättbrtngeu café, öftucrlcmue be förflaget beröm titt konungen, genom bera3 talmän, mcb begäran, att konungen mille ©itt bifall bertill gtftua. åfotutngen tnljcmte Ijcta ©tat3s9låbct3 tanfar beröftocr, tage feban ©itt beflut oct) tnebbele 9tiffen3 •9tif3bag3s23eftut 1858. 7 (Stauber a 9ti63fatcn Sitt famtpcfc, elter ocf be crfater, för piutffa epatt tete fants tpcfcr titt bcra3 å[tunban. ■SBitt konungen f;o3 9liffctt3 Stauber förcftå någon änbrtug t ©runbtagarne, t)örc fpatt Statå Stift fiprfet IttfPottet ptuab konungen föreftagit, tjnrite förftaget tift näfta 9tif3bag, bå 9ttffcu3 Stauber [fota fttt Bcftut beröm fatta.
Transport R:mt R:dr 600: — 23,529:9. 187,086: 96. för presterliga göromålens bestridande, från "180 till 300 R:dr, med 120: — 720- — Till underhåll af 3 Fältbrygge-equipager vill Kongl. Maj:t föreslå Rikets Ständer att bevilja ett årligt anslag, för hvarje equipage af 1,500 R:dr eller tillhopa 4,500: — 749- 9 Kavallerioell Artillerihästars remontering och skoning. — Enär detta anslag icke är fullt tillräckligt att bestrida de kostnader, som häraf böra utgå till vederbörande regementen, äskar Kongl. Majit, att den behöfliga tillökningen i anslaget må anvisas med 2,873: 25. Lega för hästar till Artilleriets exercis. — Till lega m. m. för ytterligare behöfliga exercishästar vid Ingeniörtruppen föreslår Kongl. Maj:t, att på ofvannämnda anslag måtte uppföras ett tillökningsbelopp af 3,064: 6. Furagering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar. — Kongl. Majit föreslår, att detta förslagsanslag, hvars i riksstaten utförda belopp icke motsvarar de utgifter, som häraf skola bestridas, må i förhållande till de årliga utgifterna höjas med 40,000: — samt således i riksstaten upptagas till ett förslagsbelopp af 390,000 R:dr; deruti inberäknade ett anslag af 1,618 R:dr, hvilket Kongl. Majit föreslår måtte beviljas till furagering af Ingeniörtruppens ökade anta! exercishästar. Mathållning för manskapet vid Garnisonsregementena. — I anledning af Rikets Ständers Revisorers anförande derom, att mathållningen vid garnisonsregementena i hufvudstaden, ehuru till födoämnenas beskaffenhet oklanderlig, likväl vore till deras qvantitet otillräcklig, samt att icke mer än två mål om dagen bestås manskapet vid något af berörda regementen, har Kongl.
Holm föreslagit, "att, på det denna för lagskipningen i värt fädernesland vigtiga fråga icke mätte förf alla, Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t sä tidigt under den innevarande Riksdagens lopp, att Kongl. May.ts Svar före dess slut mätte kunna förväntas, förnya dess underdåniga anhållan, det Kongl. Majit täcktes, oberoende af tiden för den nya Civil-Lagens granskning och antagande, bifalla Rikets Ständers vid förra Riksdagen fattade beslut om upphörande af ofvan uppräknade fora privilegiata och äfven af Slotts-Rätten för Stockholms Stad, sorn, efter motionairens öfvertygelse, vore öfverflödig och oformlig, så att endast ett forum privilegiatum cjvarstode, eller Slotts-Rätten för Stockholms Kongl, slott.” Detta har Utskottet öfvervägat; och dä Utskottet delar de sålunda yttrade åsiglerne om nyttan och angelägenheten af ifrågavarande Domstolars indragning, hvilken åtgärd Utskottet jemväl anser böra ulstiäckas lill Slotts-Rätten för Stockholms Slott och Stad, hvilken Domstol, sedan Slotts Rätten för Stockholms Slott såsom serskild Domstol upphört, enligt Kongl. Brefvet den ^3 December 1810, handlägger alla de mål, som förut tillkommit både Slotts-Rätten för Stockholm Slott och Slotts-Rätten i Stockholms Stad, hemställer Utskottet vördsamt: att Rikets nu församlade Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, dels om Nådigt bifall till hvad Rikets Ständers ofvanberörde Skrifvelse innefattar, så vidt sådant bif all ännu icke följt, dels ock att äfven Slotts-Rätten för Stockholms Slott och Stad kunde upphöra och, likasom rörande Slotts-Rätter i allmänhet föreslaget är, densammas domsrätt öfverlemnas åt allmän Under-Rätt. Ankom till Exped.-Utskottet d. io Julii. Betänkande, öfver Herr Robert Cederschölds motion, om ändring i iy Cap. 31 Rättegångs-Balken. Höglofl.
Inrältningarnes liqvider kunna det oaktadt icke jemnt balanceras, hvarom exempelvis må anföras, att för år 1837 utgifterne öfverstiga inkomsterne med 14,240 R:dr 45 sk. 3 r:st. De kostnader, som mest bidragit till detta missförhållande, äro de för Vedoch Lys-hållning, för underhållet i allmänhet samt Aflöningen till Yttre Militaire-bevakningen. Häremot bör dock något klander så mycket mindre framställas, som Fång-Personalen, åtminstone hvad angår den mest utvidgade och kostsamma Södra Corrections-Inrättningen, sällan understigit men oftast öfverstigit ända till ett antal af 35 den i Staten påräknade summan, 600 Correctionister, samt priset på nödvändighets-articlar i de flesta fall varit i stigande; hvartill kommer, att Garnisonen å Långholmen, för att hindra fångarnes i sednare tider tilltagande uppstudsighet och våldsamhet, måst förstärkas. Rättelse härutinnan skulle, i Revisorernes tanka, kunna tillvägabringas, dymedelst att Styrelsen förpligtades att årligen till Kongl. Maj:t afgifva underdånigt förslag till särskild Stat för hvarje underlydande Arbetsoch Corrections-Inrättning, hvilket vore destomera lämpligt, som Stat för hvarje år, efter vederbörandes underdåniga förslag, af Kongl. Maj:t i Nåder fastställes, för den anpart af Fästnings-fängelsernes ekonomi, som står under Kongl. Styrelsens inseende. i — 164 - B) Af Fång-Styrelsens Hufvud-Böker kan ej inhämtas total-beloppet, sorn från Slats-Anslaget till Fångars skjuts, underhåll, medicamenter m. m. eller i öfrigt utgår, till vidmakthållande af de Inrättningar, hvilka hufvudsakligen lyda under Kongl. Styrelsen, emedan dess befattning ej omfattar den egentliga Fångvården i sin helhet.
Kommissarierne få dock upplysa, att del renskrifna exemplaret af afräkningsboken, i anseende tili tillförordnade Boksluts-Kamrerarens sjukdom, under sjelfva revisionen ej var uppstreckad, hvilket dock sedermera ägt rum. Några inoch utgående balanser för hvarje särskild af Kongl. Maj:t anvisad anslagssumma hafva icke, utan alltför stor vidlyftighet, kunnat upprättas och skulle vara desto öfveiflödigare, som räkenskapen i det afseendet är så åskådlig, att hvar och en med lätthet kan se huru mycket af hvarje anslag vid årets början eller slut är uttaget och huru mycket deraf återstår. Herrar Revisorer hafva vidare anmärkt, att uti 1845 och 1846 års hufvudböcker icke iakttagits Herrar Fullmäktiges föreskrift derom, att hvarje anslags i Reglementet uppgifna ursprungliga belopp och hvad deraf före årets början uttagils, borde inom linien uti hufvudbokens conti för de i egenskap af särskilda stats-anslag utbetalda summor antecknas. I anledning häraf få Kommissarierne vördsamt upplysa, att de särskilda, ofvan omförmälda sammandragen, hvilka härutinnan fullständigt utvisa förhållandet med hvarje sådant anslag, blifvit hufvudbökerna bilagda, just för att å hvarje särskildt conto undvika dylika anteckningar inom linien, hvilka icke hafva något sammanhang med sjelfva räkenskapen. Deremot har någon afskrift af den så kallade hufvudräkningen icke blifvit bilagd hufvudböckerna för åren 1845 och 1846, af orsak att Kommissarierne ansett denna afskrift böra bifogas 1847 ^[S hufvudbok, enär berörde hufvudräkning, som omfattar åren 1845, 1846 och 1847, fiirst vid sistnämnde års slut blifver fullkomligen afslutad. Med afseende å hvad Herrar Revisorer anmärkt dervid, att de a:ne särskilda, vid olika tidepunkter och mot olika återbetalningsvilkor, staden Borås tilldelade lån i hufvudboken upptagits å ett enda conto, få Kommissarierne endast erinra, att
Men inför den, hvilken liksom fru Hennings, har tvänne så omotståndliga vapen till sitt förfogande, som natur och ett gediget arbete, kan ju det svaga vapen, öfver hvilket åter en recensent förfogar, i de flesta fall ej brukas annat än till att göra honnör med, och beklagandet deraf,att hvarken vapnet eller förmågan att föra det i ty fall motsvara föremålet, är ingalunda affekteradt. Ramen, som våra egna artister bildade kring gästen, var icke alltid af någon ypperligare beskaffenhet. Det var hvaijehanda flackt och ytligt spel, hvarjehanda forcerad och konventionel naturlighet, och ibland var det rent bedröfligt. Å andra sidan fans det dock äfven ljuspunkter. Det var t. ex. hr Hillbergs Krogstad och hr Fredriksons underprefekt och Relling. — I ett par program tycktes emellertid gästens närvaro verkat som ett välgörande eggelsemedel, så att på alla händer spelet aflöpte bättre än förut. Särskildt föreföll detta vara fallet i » Sällskap der man har tråkigt » och i » Vildänden ». I den förra pjesen hade så t. ex. hr Personne gjort sin Bellac drägligare och märkbart modererat sina besynnerliga armoch bålrörelser och likaledes fru Bosin med sin hertiginna, om ock det otäcka konststycket i skrattväg i sista akten fortfarande mindre trefligt afficie-rade mina nerver. » Vildanden » hade delvis fått en förbättrad rollbesättning och det var der ett sant nöje att se hr Palme på ett förträffligt och karakteristiskt sätt göra en roll. Men hvad skall man säga om det förfarliga begrafningstempo, hvari detta i sig sjelf långsamma stycke framskred. Dram. teatern uppvisar understundom ett så säfligt och släpigt spel, att ingen teater härstädes kan täfla derutinnan; men här öfver-träffade teatern, vill jag tro, till och med sig sjelf.
På sätt bilagde utdrag af det inför Kongl. Majrt i Stats-Rådet den 14 innevarande månad förda Protokoll öfver Finans-ärenden närmare utvisar, har Kongl. Majrt, vid pröfning af särskilda till Första Ilufvudtiteln hörande frågor, funnit följande bestämmelser i afseende å samma Hufvudtitels anslag vara af behofvet påkallade: l:o. Anslaget för Deras Kongl. lliigheter Arffurstarne, hvilket nu utgör 20,000 R:dr Banko eller 30,000 R:dr Riksmynt, kan under förhållanden, väsendtligen olika dem, som egde rum vid anslagets bestämmande, icke längre uppfylla sitt ändamål. Då till följd af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Östergöthland snart förestående förmälning, kostnaden för Dess Hofhållning må skäligen antagas till ett årligt belopp af 150,000 R:dr Riksmynt, deruti inbegripne 18,000 R:dr såsom handpenningar för Hans Kongl. Höghets blifvande Gemål, men härutaf fy eller i rundt tal 44,000 R:dr, enligt den delningsgrund, som med afseende å de förenade Konungarikena Sveriges och Norriges olika folk mängd, blifvit antagen belöpa sig på sistnämnda Rike, föreslår Kongl. Maj:t, att Svenska Statsverkets bidrag till nämnde Hofhållning måtte, under benämning: »Deras Kongl. Höghetcr Hertigen och Hertiginnan af Östergöthland», uppföras i Riks-Staten med det återstående beloppet, Riksmynt R:dr . 100,000. — Hvaremot det hittills varande anslaget för Deras Kongl. Högheter Arffurstarne, stort 20,000 R:dr Banko, eller 30.000 R:dr R:mt, hvaraf någon andel icke längre blcfve för Hans Kongl. Konyl. Maj .Is Nåd. Prop. No 1. om Statsverket 1836.
Af Herr Friherre Alströmer, C. J. O., som anförde: ”Om, såsom mig vill synas, staten, för att icke förr eller sednare nödgas genom särskilda eganderätlen kränkande - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 5b. 5 kande lagstiftnings-åtgärder störande ingripa i den enskildes skogshushållning, bör begagna hvarje tillfälle som erbjudes att i skoglösa orter tillegna sig sådan lill skogsplantering tjenlig mark, som kan till billigt pris erhållas, för att der såväl till föresyn sorn för beredande af framtida tillgång på skogsprodukter, uppdraga och vårda skog, då sådant kan ske utan större uppoffring än att ersättning derför framdeles kan med säkerhet påräknas, så följer häraf att Herr Hasselrots af Utskottets majoritet på synnerligen svaga och haltande skäl afstyrkta motion, förtjent en större uppmärksamhet. Enligt min förmening hade Utskottet, med hänsigt till hvad motionären och Öfverjägaren i orten anfört, bordt föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att, sedan utredt blifvit dels om och på hvad vilkor den ifrågavarande marken kunde af staten återbekommas, dels huruvida densamma kunde med fördel till skogsplantering användas, Kongl. Maj:t, efter sig företeende omständigheter, måtte taga i Nådigt: öfvervägande, om inlösen deraf för skogsplanterings-kassans räkning borde ske, ellei’, derest kassans tillgångar sådant ej medgäfve, om framställning i ämnet borde till Rikets näst sammanträdande Ständer aflålas.” Härmed förenade sig Herrar Lektor Soliden, P o*-a”ntfJEmanuelsson, Ljungqren och Gahne samt Herrar Thomée och Gahn. Bih. till B. St. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande IS:o US. 1 \n> 50. Arik. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om tillägg till tolfte punkten af Instruktionen för Postmästare den 16 Februari 11 Oi.
Jag anser det väl vara önskvärdt, att fastighetsvärdet i allmänhet kunde bibehållas oförändradt under en längre tidsföljd och att man kunde förekomma att fluktuationer uti dessa värden allt för ofta inträffade; men då detta är overkställbart, så är det med rättvisa och billighet närmast öfverensstämmande, att vid taxeringsförrättningarne påföres hvarje fastighet det belopp, som 16 Bevillning.?-Utskottets Betänkande N:o 3. motsvarar dess verkliga värde, hvilket icke kan ske om det en gång påförda värdet skall bibehållas under tre år, såvida icke de uti förslaget, från den nu gällande förordningen uppräknade utomordentliga omständigheterna skulle föranleda ändring uti detta värde. Ett sådant stadgande kunde försvaras, så länge riksdagarne inträffade hvart tredje år, men sedan Rikets Ständer antagit Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om årliga riksdagar, anser jag detta stadgande ej böra af Rikets Ständer bibehållas, helst nästa riksdag möjligen kan besluta en förändring uti detta afseende, hvilket skulle kunna föranleda samma missförstånd, sorn ett likartad! stadgande uti den af Rikets Ständer beslutade Bevillningsförordningen för år 1862 orsakade uti flera delar af riket. Der stadgades nemligen att fastighetsvärdet skulle bibehållas oförändradt under tre år (alltså 1862, 1863 och 1864); men år 1864 tillämpades en ny Bevillningsförordning och detta föranledde att, ehuru de fastighetsvärden, som påfördes enligt 1862 års Bevillningsförordning, ännu icke mera än två år varit bibehållna oförändrade, verkställdes på de flesta ställen uti riket en förnyad uppskattning, hvaremot detta på andra ställen icke skedde förr än år 1865. Jag anser derföre lämpligast att denna paragraf utelemnas, men då detta tilläfventyrs icke vinner bifall, föreslår jag att 7:de paragrafen må erhålla följande ordalydelse:
Man har invändt, att så små silfvermvnt, som de nu föreslagna fyra-skillingsstyckena äfven finnas i andra länder, hvilka på de sednare tiderna omreglerat sitt myntväsende, såsom Holland, Ryssland, England. Men ehuru de små uncferafdelningarne finnas, förekomma de likväl egentligen såsom kuriositeter. I England t. ex. har slagits, af sorter under ett värde af cirka 16 sk. riksgäldssedlar, för icke fullt 700 Rdr Rgs om året af hvarje sort och de flesta Engelsmän hafva kanske aldrig sett ett sådant mynt. I Holland har allmänheten icke att från myntet fordra lägre valör än }2 gulden, som motsvarar 24 sk. banko. Smärre belopp jernnäs alltid med kopparmynt. Det föreslagna fyra-skillingsstvcket i silfver har äfven den olägenheten, att blifva särdeles kostsamt i tillverkningen. Alla uppgifter öfverensstämma deri, att kostnaden för så små mynt uppgår till mera än fern procent, då legeringskopparen jemväl beräknas. Under sådana förhållanden kan med skäl frågas: hvilketdera är mera rationell, antingen att begagna ett handterligt och för deras behof, hvilka mest använda detsamma, fullkomligen afpassadt mynt, som tillika utan någons belastande gifver en väl behöflig tillverkningsbehållning, eller ett för samma medborgareklass särdeles obeqvämt mynt, om hvars olämplighet i alla afseenden de bästa finans-författare äro ense och hvars tillverkning medför en betydlig förlust, som medtager nära sextonde-delen af myntets värde? Härtill kommer, att detta lilla mynt, i anseende till ytans storlek i jemförelse med vigten, samt den beständiga omsättning ett skiljemynt är underkastadt, nödvändigt måste genom slitning förlora en ganska anmärkningsvärd del af sin silfvermassa, kanske 5 procent på 10 år. Engelska sex pencestyckeu, som äro mera än tre gånger större och således i ett fördelaktigare förhållande, hafva vid officiela undersökningar befunnits på samma tid hafva förlorat nära 4 procent. På kopparmynt är slitningsförlusten af ingen betydenhet.
Önnerups hemmanet, hvars nästan hela areal duger till åker, utlagt'^:del af areala innehållet till ängmark, så bör äfven Flädie-h em manet beläggas med minimi-afgift blott för f af Den 28 Octo ber f. m. aag sitt areaia innehåll, ehuru det blott har 6 kapplands ängmark, och ett sådant afdrag hör tillgodonjutas vid beräkningen af livart och ett hemman, som liar mindre ängmark i förhållande till arealen, då Önnerup, hvilket af alla nu ifrågavarande fått sig beräknad den i proportion mästa ängmarken. Likväl tillägges till miniirii-afgiften en efter proportionen af uppskattningen beräknad tillökning i spannemål. Således blir minimi-afgiften för hemmanen med sämsta jordmånen | tunna för hvart, tunneland öppen åkerjord (med trädes åkren inbegripen), men med afdrag för så mångå tunneland häraf, som skulle varit ängmark, i fall samma proportion emellan åker och äng iagttagits, som på Önnerups-hemmanet. Men minimi-afgiften för det bästa hemmanet eller Önnerup blir 1:0 ^ tunna för hvart tunneland åker, 2:0 så mycket mera, sora det är högre uppskattadt, och det i förhållande till sitt areala innehåll minst uppskattade hemmanet, eller t. ex. | mera än Ilåstenslöfs-hemmanens minimi-afgift, i fall Önnerups uppskattning vore \ högre.
Derföre att Norrmännen vidtagit en åtgärd, som tvingar oss att emot dem skydda vår sockernäring böra vi ej emot andra höja sockerlullen lill 6 sk. och derutöfver. Det allmänna förhållandet till andra må bestå, sådant det hittills varit, men det särskil dta lill Norrige allena rättas. Att upskjuta vårt beslut i denna ^råga anser jag icke välbetänkt, ty tiden skyndar, och om Utskrs förslag anlages, har Ståndet till Konungen öfverlemnat att välja, hvilket alternativ Honom lämpligast synes. Anstånd behöfves icke för att afvakta en Kongl, propos. i ämnet, ty om Konungen vill aflåta en sådan, kan det ske till följe af den Ständernes hemställan som här föreslås. Jag anhåller således om bifall till Utsk:s betänk. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: I sjelfva saken ämnar jag icke yttra mig; men anser mig likväl skyldig att uplysa om ett misstag i upgiften, hvartill en ledamot här gjort sig skyldig. Hr Rosenblad har nemi. yttrat, att i det utlåt. Commerce-colhm och IG Den 13 J uni. Genera! Tullstyrelsen till K. M. afgifvit, föreslagits ett alternativ bestående deri, att tullen på raffineradt socker skulle förhöjas till 8 sk. (Jag tror att han nämnde detta belopp}. Jag anser mig pligtig att lemna den tiplysning, att oaktadt den värde talaren såsom ledamot deltagit i nämnde embetsmyndigheters berörda ututlåt. och, såsom jag tror, varit referent i målet, här hans minne vid detta tillfälle svikit honom. Ett sådant förslag finnes icke i det afgifna utlåt. Jag har velat nämna detta, på det att Hr Rosenblads upgift icke må spridas längre. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Lika med Frih. Palmstjerna tror jag, att det icke är i sin ordning att genom en undantagslagstiftning, sådan som den förevar:de, gå tillväga emot ett naborike. Jag kan icke inse något skäl, hvarföre man behöfver skydda de Svenska raffinaderierna mera emot det socker, som med Drawback införes från Norrige, än emot det socker, som införes från andra orter.
Procent blifva för förädlingen afsatte, tillstyrkes 55 procents Tull för Carckiser} I öfrigt hoppas Utskottet, att de Respective Stånden förenar sig om bibehållandet af den föreslagne Tullbevillningen, heldst den hvad blader angår under 35 Procent, skulle göra en betydlig minskning i Tullintraderne - I afseende på den lindriga re* cognitions afgift , som här finnes utsatt; hoppas Utskottet^ att Höglofl. Ridderskapet oeh Adeln äfven torde den , lika med de andra Stånden bifalla. Jemnkning s F örsläg. H £3 ni s*r* '—< O 3 00 pj O 3 p 3 C(b GO f 25 ( 25 55 \ 50 / 50 35 !■ Hörer till Bevillnlngs - Utskottets Be tänk anden, Pag. 490. Enligt Utskottets Förslag. Enligt H. Ridderskapefs och Adelns Beslut. Enligt Vällofl.BorgareStåndets Beslut. • Jemnknings Förslag. Inkommande, a cTq COO 9 p 9* Inkommande. Utgående. Inkommande, Utgående. Inkommande. Utgående. Trädvirke, axeltcäd oell Blan\ karder, hjul, lotar och ( naf af hvad slag som heldst ] 50 1 50 1 Den föreslagne Redactionen torde med Respective Ståndens goda minne böra i TullTariffen inflyta. -— Gevärsstock ämnen 5 Äfven denna Artikel anser Utskottet böra, till tvätydighets förekommande, vidTullTarifiens uppsättning iakttagas och sorn derå finnes öfverflödig tillgång inom Riket föreslås. 5 — Bjelkar eller Balkar af 2 Q - 5 2Q. — af ek - 30 5 3° 5 30 — af björk och bok ' ] IO 5 10 Sorn härå finnes tillräcklig tillgång inom Den högre utförsel - afgift Vällofl. BorgareStåndet beslutit, saknar Utskottet an* ledning, att hos de öfrige Ståriden tillstyrka, hvarföre Utskottet hoppas att Vällofl.
I den Mussetska komedien, s o m här o c h hvar tröttade g e n o m sin längd, uppbar fröken Jansson på ett erkännansvärdt sätt hufvudrollen; hennes apparition var tjusande o c h replikbehandlingen vårdad s o m alltid hos denna artist. D e öfriga roller na, hvilka innehades af hrr Palme, Törnqvist, Envaoch Hagman, gåfvos en smula torrt. Mera af den romantikstämning, s o m fyller den lilla dikten, hade varit önskvärd h o s de spelande. Betzonichs originellt skrifna lilla komedi satte till gengäld publiken i ypperlig stämning. Fru Lindberg o c h fröken Widcll täfiade o m att frambära de stiriska o c h lustiga replikerna m e d vederbörliga aplomb, o c h det goda resultatet uteblef, som sagdt, ej heller. Pjäsen gjorde verklig lycka. Detsamma kan tyvärr ej sägas o m vådevillen » Den svaga sidan », hvilken på ett obarmhärtigt sätt blottade de spelandes — svaga sidor. A en följande premiére har framförts » Den nye bibliotekarien », välbekant från Södra teatern. Hrr Bergström o c h Wagner innehade sina gamla roller och framkallade naturligtvis stor munterhet hos 7Sr [THEA-ROS-PARFYM M. FL. prisbelönta vid i8gy års utställning med Försäljes i v&amp;ra butiker 8 I ?EGERLNSFEG&amp;T&amp;N — YEETERLANSRSE&amp;tRn 16. A. T. A. T. 34 97. samt kos alla finare parfy-mkandlare i riket. publiken, ehuru den förre, allt sedan han gjorde sin entré på Dramatiska teaterns scen, lagt sig till med ett reserveradt spelsätt, s o m passar h o n o m så illa s o m möjligt. Bland de öfriga uppträdande framstod särskildt frkn Åhlander i en engelsk guvernants skepnad o c h frkn Bosse, s o m förlänade ett fint o c h rörande behag åt sin obetydliga flickroll.