Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla Wärfningstwlffer med tillhörande Bilagor och fallande Utslag samt hwad som rörer Saltbittersjuderi, Merker, sä wäl enskilt som i gemen, jemte dcrwarande Tjenstemäns och Manssaps förrättningar wid Sjuderiet, ehwad de innefatta re, dogörelse, handräknings sökande Hos Domare och Cxecutorer eller annan åtgärd, elier ock fel och för, summelser. I alla de sall, der befrielse frän Charta-Sl-' Mata äger rum för Kronans Manskap, bör den vck af Stadsoch Brandwakter till gods njutaS. iz:o. De Fullmagter och Constitutorialer, hwarmed en eller annan likmätigt Författningar elter - Den 78 Augusts. sgo; bixd-mänö i desta mäl anförde Besvär; äsivensom Handlingar om ändrings sökande i Bewillnmgsmal. 7:0. Ansökningar, Förklaringar och BeswärShandlingar i Brottmål och Fiscaliske Actioner, samt uti alla sädana Economiske, Politieoch Äiilicairearender, hwilka antingen kunna röra någon hel Menighet, eller härleda sig frän allmänna Onera, såsom Puublike Byggnaders, WägarS och Broars under, hällande, Knekte, NustningS» och Noterings-skyldigheters utgörande. Skallgäng och Warggärdars anläggande, KronoFängeoch Gästgifveri-skjuts med mera dylikt, jemte de Utläcanden, Bewis och Expeditioner Domare och Embetsman i desta ärende» meddela, sä wäl som alla Utdrag af Socknestämmo-Pro, toeoll; men uti mäl om öfwerklagade olaglighetrr wid Prestwal och flere tillfällen dä desamma icke innefatta nägon förbrytelse, utan mera för Ciwile än Cn, minale äro alt anse, nyttjas Slämpladr Papper, såsom wid andre Rättegångar stadgadt är. 8u).
Betänkande N:o 5. ] 9 iSedan enligt Kongl. Förordningen den 18 Juni 1864 intyg om kunskap 1 skrifning oell räkning eller burskap icke erfordras för idkande af handel eller annan näring, hade jag trott, att uti 6 § orden: “kan försvarligt skrifva och räkna“, äfvensom 9 §:s stadgande, att “burskap, som hädanefter meddelas, ej medförer rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin", borde utgå; men anser jag deremot, att Utskottet för sitt tillstyrkande, att, på grund af nämnda förordnings innehåll, borde uteslutas sista momentet af 42 §, saknat skäl, enär efter mitt förmenande Utkottets föreställning, att en handlande, som för oloflig bräuvinsförsäljning förklarades enligt samma moment sin handelsrättighet förlustig, skulle ega att genom förnyad anmälan genast återvinna en sådan handelsrättighet, är alldeles origtig. Utskottets förslag att den uti 18 § bestämda afgift för utskänkning af bränvin skulle förhöjas från 40 öre till 50 öre för hvarje kanna har jag icke godkänt; och anser jag Utskottet ej hafva härför anfört giltiga skäl. Hvad angår 32 § torde den mening, som inom Utskottet vid beslutet härutinnan gjorde sig gällande, kunna innefattas uti följande: Bränvin må ej i öppen salubod för handel med andra varor än starka drycker eller uti för handeln begagnadt rum, som med saluboden eger gemenskap, utlemnas eller i sådan salubod äfven utan betalning utdelas. Förändringarne i 45 och 46 §§, på sätt desamma af Utskottet blifvit före slagna, har jag ansett mig icke kunna gilla.“ af Herr B. ti. Falkmun emot § 32: “Den ändring
55. — förbetning af böter för förfum* utah lagfart 84. §. 56. — uphäfmanbe af Äongl. görorb* ningen ben 1 Dftober 1752 . 84. §. 57. — uphäfmanbe af Sågens ftabganben röranbe qpaliftccrabt böbSftraff. 85. §. 58. — inffränfning i fpö* och riéftraf* 1 fenö anmänbanbe 85. §. 59. — StocffiraffetS uphöranbe 86. §. 60. — itpfjöranbe af lottfaftning i brå i* mål 87. §. 61. — änbring i Äongl. görorbningen ben 16 guti 1776 87. §. 62. — anfroaréftabganbe för injTåenbe af fenfter .. 87. §. 65. — förmanbling af böter för ftölb, font ligger i trocböte 90. §. 66. — förf läring af 17 ftap. 11 §. 9lättcgångS*23alfen 90. §. 67. — uphöranbe af 23anfenS och 9tiFS* galbå (Sontoreté forum prioilc* giatum 90. §. 68. — uphöranbe af SftbbarhufetS forum prioilegiatmn 91. §. 69. — förtpbtiganbe af 5 Äap. 68 §. 1 mom. Å'onfurö*£agen ... 91. §. 70. — förflaring af 88 § i ÄonfurS* Sagen 91. §. 71. — uphäfmanbe af öfongl. 23refmet ben 5 gebruari 1768 ... 92* §. 72. — ytterligare granffning af görfla* get till m; (Smil* och dtriminal-Sag 93. §.
Maj:ts hofförvaltning förskjutna, tillika hemställt, att Kongl. Maj:t måtte täckas att, i öfverensstämmelse med hvad vid föregående likartade tillfällen egt rum, af Rikets nu församlade Stander äska ett anslag, motsvarande ofvannämnda af hofförvaltningen förskottsvis utbetalda summa; så har Kongl. Maj:t, uti till Stats-utskottet den 1 Februari detta år aflåten nådig skrifvelse, föreslagit Rikets Ständer att anvisa föienämnda summa, 161,508 r:dr 13 sk. 3 rst, som åtgått för inredningen af DD. KK. HH. Kronprinsens och Kronprinsessans våning i Kong), slottet, samt för bosättning och Hill. till ti. St. Prut. 1850 $ 1851. 4 Sami., 1 A/d., 2 B:d, 5 Hält. a) Bosättningskostnad b) Förmälningskostnad 161,508: 13. 3. 21,861: 40. 3. 110,420: 3. 2. 30,896: 17. 10. 46,952. 19. 8. c) Uppsättning af stallet d) Resekostnad e) Serskilda kostnader . eller tillsammans Banko R.dr 371,638: 46. 2; 2 Stdts-Ut.skolteki Utlåtande, N:o HO. anskaffande af sådane inventarie-persedlar, hvilka finnas i behåll och äro att anse såsom statens tillhörighet; hvarjemte Kongl. Maj.t täckts förklara, det Kongl. Majit vore sinnad att Sjelf vidkännas de ofvan under Litt. b, c, d och e omförmälde utgiNs-posler, uppgående till ett sammanräknadt belopp af 210,130 ridr 32 sk. 11 rst. Utskottet tillstyrker Rikets Ständer att bifalla förbeiörda af Kongl. Majit äskade anslag att med 161,508 ridr 13 sk. 3 rst från Riksgälds-koutoret utgå. Stockholm den 17 April 1851.
Detta ät en afgift, Ijmflfen icfe får affortaö, få åligger Det Den, font nteDDelat tilljtånDöbref, att genom antaganDe borgen förfafra Ätonan om afgiftenö utgöranDe. <£n fåDan fafetf>et bör årligen förnpaö, miD påföljD af tillflånDetö förlujt. ©e reDan antagne ‘Dtäringöibfare af Denna €laji, mare fig borgare eller anDre, åligger enafyatiDa jfplbigfyet i affeenDe på Q3orgenö flällanDe ocl) Defj årliga förnpanDe, få miDa rättigf>e* ten mill bibefyållaö. ©en, font mill unDgå fSorgenö flällanDe för året, mare ffplDig att förffottémiö betala afgiften få fnart Sapering för ftg gått. 2illa krögare, kröger jf or, ©piöqmarterö* ocl) ‘SfiärDöltuöjbfare fantt Sracteurer, f>milfa Ijafma en bättre odf) förmonligare rörelfe, än De minft taperaDe krögare, jfola taperaö till gent för ^unDraDe af Den tit* fomft, De anfeö Ijafma af Dtörelfen. ©enna afgift erläggeö äfmenafl)mar ocf> en annan, forn, meD behörigt tillflånD, t minut förfäljer bränmin; odf) taperaö fåDane per fotter ferjfilDt, oanfeDt De utgöra föemillitittg för S3or* gerlig fXörelfe. 22 9\:Dt 12 — 8 — 4 — 3 — 2 Ztypare, i gern Slaget: götga Slagen . SlnDta tito §teDje
Stjernhöök och Lundius sågo då ej annat, än att skepnaden åter utgick genom dörren, hvilken så hårdt igenslogs, att fönsterna och hela byggningen darrade. Rummet blef i detsamma uppfyldt af en “olidlig stank“, hvilken äfven kändes af vakten, utan att densamma, på ytterligare tillfrågan, kunde upplysa något eller bemärkt dörrens öppnande.“ Sådana mäns berättelser skulle naturligtvis göra det onda ännu värre. Hofrätterna förde under tiden sina ransakningar med den yttersta noggrannhet, och inga uppgifter voro så orimliga, att de ej upptogos i protokollerna. Anklagade fyllde hvarje fängelse, ingen var säker om sitt goda namn och rykte: trolldomsraseriet “gick som en vådeld öfver allt Sveriget“. – “Inqvisitionens bål“ – säger Wieselgren – “flammade i Sverige med lika frätande eld som i Spanien för att utrota en Lucifers-kult, hvilken liksom Frejas sejd blott öfvades af qvinnor, och hvilken utfördes under den natt, då påskfullmånen inföll. – I Småland hafva vi funnit denna vidskepelse allmännast. Hexan på Wisingsö i Carl XI:s tid har fått ett namn i historien. Hon ansågs bestämdt ha haft sammankomst med djefvulen; mötesorten var vid Seva (Sieba Hin onde visade sig här som en man, men var kall som jern. Han lofvade sina anhängare (hedningarne) stora rikedomar, förde dem öfver vatten, än roende, än seglande. Man vet ännu i Småland berätta huru, t. ex. vid Wieslanda, prosten Wiesels drängar rörde kyrkklockan just som tre påskkäringar flögo öfver spiran. De föllo ned, men hade samma förmåga som deras systrar vid Rhone tusen år förut: de förvandlade sig här i getter och klättrade upp i en gammal björk. Men en man, som stod vid björken, högg ena geten i foten. Sedan haltade en gumma i Håramon, och ingen tviflade då längre, att hon varit en af de nedringda hexorna. Tydligt är, att folket antog Blåkullafärden som en religionsakt, hvars iakttagande förutsatte afsägelse af kristendomen.
Det skulle äfven vara lämpligt att ditflytta en mängd handlingar, som för närvar, finnas uti Kammarrättens Rcvisionscontor, och hvarigenom de rum, som nu för dessa ändamål begagnas skulle kunna för nyttigare ändamål användas. Jag måste således, lika med Gr. Lagerbjelke, afstyrka bifall lill StatsUtsk:s förslag i denna del och anhåller, alt nuvar. Sundhetscollegii hus måtte förblifva Statens tillhörighet. Ilvad beträffar inköp af det lius, som Ur von Hartmandorff omförmält, så kan jag icke annat än med honom dela den öfvertygelsen, att den ifrågavar. localen skulle vara alldeles förträfflig för det afsedda ändamålet, men huruvida de skäl, som Frih. Tersmeden deremot anfört, kunna vara af den beskaffenhet, alt Hr von Hartmansdorffs anmärkmr böra leda till återremiss eller icke, det öfverlemnar jag till R. o. Adis upplysta bedömmande. Ilr von Hartmansdorff: Jag har ingalunda ifrågasatt, alt SlatsUtsk. i detta fall ju icke gått tillväga med all möjlig noggrannhet; men jag har befarat, att SiatsUtsk. måhända varit allt för hush ali sak tigt, och låtit sig af den höga köpesumman afskräckas. Jag vill försöka att visa, det denna köpesumma vore väl använd, om hon för ifrågavar. ändamål utbetaltes. Mun har funnit det ifrågasatta huset vara dyrt. Det må vara sant; men det är Ständernas eget fel, emedan huset vid förra riksdagen hade kunnat fås för en mycket ringare summa. Hvad man försummade den gången, kan blifva skadligare nu om man gör pä samma sätt, emedan huset torde vid en ,3:dje riksdag blifva ännu dyrare. Ju längre R. St. dröja med inköpet, ju mera få de utan tvifvel betala för sin oförsigtighet att icke i tid begagna tillfället till en så väl belägen egendoms erhållande. Den etta delen af huset är mindre god än den andra; men delta bör icke hindra inköpet, ty om den mindre goda delen framdeles måste ombyggas, för ökadt behof af utrymme, så är dertill godt tillfälle genom flygelbyggnadernas uppförande lill samma höjd med det stora huset.
I fråga 0111 t de personer, hvilka skola underskrifva assignationerna, skiljer Hr Gr. sig från Utskm hufvudsakligen deri, att Utskms förslag lemnar fritt, att assignationerna må underskrifvas antingen af 3 directörer eller 2:ne directörer och en bankens tjensteman, men Hr Gr. icke lemnar denna frihet, utan säger, att de alltid skola underskrifvas af 2:ne directörer och bankens kamererare eller annan tjensteman. Jag tror, att det här, såsom i hvarje administrativt verk, är nyttigt, att, på sätt Hr Gr. föreslagit, en af de constanta tjensternännen, som hafva bokföringen om händer, skrifver under, och att det således ej bör tillåtas, att, enligt Utskms alternativa förslag, assignationerna underskrifvas af 3 directörer, af hvilka möjligen ingen haft att göra med bokföringen och således ej heller med den controll, som öfver assigneringen fordras. Jag har således skäl att äfven föredraga andra punkten af Gr. Frölichs förslag framför Utskms. Hvad 3:dje punkten, eller kungörelsen om hvilka personer skola meddela underskrifterna, beträffar, så säga Utskm, att den skall ske i allm. tidningarna, men Gr. Frölich säger derjemte, att den skall utgå inom i4 dagar från bankinrättningens öppnande, hvarföre Hr Gr:s förslag är bestämdare och förtjenar företräde. Dessutom innehåller Utskms redaction ett språkfel, då den nämner förändring med underskrifterna, hvaremot Hr Gr. säger förändring med underskrifvandet. Underskrifterna kunna ej förändras; men med underskrifvandet kan genom ombyte af personer förändring inträffa. Således tror jag, att Gr. Frölichs förslag till alla delar äger företräde framför Utskms; isynnerhet är det bättre i hvad sorn rörer invisningar på R. St:s Bank. Han säger nemi.: ‘”anvisningar å R. St:s Bank, i enlighet med derför gällande författningar.” Utskm nämna deremot endast: ”invisningar på R.
Landfä- stenas höjd öfver rustbädden 7 fot, bredd 113 fot och tjocklek 11 fot. Transport R:dr R:mt 1,610,806 — 38 Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. R:dr R:dr Orri R:dr Transport R:dr R:mt Grundläggning: 167 kub.-f:r grundgräfning, å 3 R:dr 800 st. furupålar med nedslagning, å 10 R:dr 1,539 kub.-fot furuvirke till pålrutor å 60 öre 16 tolfter 3/9 tums 14 fots plank till spåntpllning, å 20 R:dr Landfästen och påmurning: 326 kub.-fot murning i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr Belclädnadsmurar: 30 kub.-f:r kallmur, å 45 R:dr Bro öfwer Sag-ån. Brons längd 68 fot. Brospannens antal — 1 och spännvidd Landfästenas höjd öfver rustbädden ~ 11 fot, bredd Bro ofver jernvägen vid Boksta. Landfästena bestå af berg. Spännvidden Väg under jernvägen vid Sörliy. Stenhvalf med 20 fots spann. Längd melTransport R:dr R:mt |l,690,901 |71 i 40 tillaga till Siats-Utskotlels Utlåtande N:o 87. R:c)r örej R:dr öre| R:dr öre Transport R:dr R:mt Ian dagöppningarne 34 fot. Tre stenbroar af tillsammans 70 fots längd, å 10 R:dr 33 öre per fot En 15 lots trumma, 20 fot lång, å 37 10 60 Rätning af vattendrag: 115 kub.-f;rs gräfning, å 3 R:dr .
I följd häraf hafva naturligtvis åtskilliga näringar, dels tidigare än andra fått skyddet förminskadt, dels antingen helt och hållet, eller jemnförelsevis, redan trädt utom detsamma, under det andra i mer eller mindre fullt mått ännu äro i åtnjutande deraf; tillåtande sig Komiterade att för närmare belysande af förhållandet härutinnan, i hvad angår så väl upphäfvandet af förbuden, som förändringen i tullsatsernas belopp, hänvisa till bilagda Sammandrag Litt. A, hvilket för samtliga de i Svenska tulltaxorna upptagna artiklar af någon betydenhet lemnar en historisk öfversigt i detta afseende för tiden från och med år 1825 till och med år 1863. Då olika industrigrenar sålunda äfven för det närvarande betinna sig i olika beroende af skyddssystemet, och så väl beroendet sjelft, som olikheten deri, äro ett faktiskt förhållande, sora ej får lemnäs ur sigte, enär betydliga kapital och arbetskrafter derigenom skulle uppoffras eller blottställas, hafva Komiterade, vid fullgörandet af sitt uppdrag, haft att inskränka sig till framläggandet af endast ett nytt öfvcrgångsförslag, afsedt på en gång att än ytterligare minska beroendet sjelft och att göra detta i en riktning, tjenande att, med uppmärksammande af de särskilda näringarnes skiljaktiga ställning i detta hänseende, fortsätta den utjemning af olikheterna, som måste föregå skyddets fullständiga borttagande och införandet af en fullt prirtcipenlig tullagstiftning. Under sådana förhållanden har det svårligen låtit sig göra att i alla delar och enskildheter undantagslöst genomföra vissa bestämda grundsatser vid föreslåendet af tullafgiftérnas belopp. Men Komiterade hafva såsom allmän regel i detta hänseende antagit, att nämnda belopp ej borde öfverstiga 10r procent af varuvärdet, derest ej varans egenskap af kassa-artikel funnits erfordra en annan grund för beräkningen; och för de fall, der detta värde till någon större del betingades af värdet hos den i artikeln ingående råvaran, samt denna senare åtrtjöfe tullfrihet, har tillverkningskostnaden inom landet, i stället för varuvärdet i dess helhet, ansetts såsom den lämpligaste måttstocken vid tullsatsens bestämmande.
Prot. 1844- ? Sand., a Afd., 4 Haft. 1 2 Lagsamt Allm. Desv.- cell Ekon.-Unkotlens Betänkande, N.o 14. passande; pä grund hvaraf motionären föreslagit: att det undantag ifrån Skiftes Stadgans berörde allmänna föreskrift mätte göras för ofvannärnnde Norra del af Stockholms Län, att väl storeller tegskifte må, på en enda hemmansde/egares yrkande, verkställas, men att för enskifte skulle erfordras, att der, hvarest flere än tre delegare finnas, två utaf dem, och der antalet öfverstiger sex, minst tre sig om jr kan det af laga skifte förena. Hvad nu först angår motionärens förslag att vid delning af ägorne i By kunna erhålla så kalladt tegskifte, så skulle en återgång till detta delningssätt, hviiket redan för mera, än en mansålder, måst gifva vika för de då införde storskiften, innefatta ett, för jordbrukets förkofran och utveckling, i högsta måtto menligt tillhakaskridande, hviiket säkerligen så allmänt ogillas, alt någon vidlyftigare utveckling af skälen, hvarföre forslaget icke kan af Utskotten godkännas, må.ste anses helt och hållet öfverflödig. Beträffande sedermera den föreslagna skillnaden emellan storoch enskiften, så få Utskotten erinra, att, enligt nu gällaude skiftesförordningar, icke någotdera eger rum, sedan de sei sk ild te förut antagne delningssätten hlifvit utbytte emot laga skifte, hviiket, såsom utgörande en förmedling emellan de, skarpt åtskiljde, storoch enskiftes-delningarne, otvifvelaktigt är det lämpligaste och rättvisaste af hittills kände salt för delning af jord.
Jag drar ej i betänkande, att deruti instämma, oaktadt sedelmyntets värde i silfver ej gör stort mindre nu, än 1810, då dessa löner blefvo bestämde, och det i förhållande till isynnerhet jordbrukets produkter är större, än då, samt oaktadt således de produkter jordbrukaren, som mest skattar, har att sälja, äro, äfven till nume - Den 25 September f. m. jf>() rären, i lägre pris nu, än dien tiden, och de år, då de äro högre, gemenligen åtföljas af en misslyckad production, samt således äfven ofta af behof för jordbrukaren sjelf att köpa. Ingen skattebörda kan vara så tung, som den af oskickliga och egenia jttiga Domare i Högsta Instancen, och oskickliga eller kraftlösa Ministrar. Denna löneförhöjning bör ge oss hopp, att dessa höga Embetsmän genom lättade bekymmer för egen bergning blifva iståndsatte, att dess mer fästa sin uppmärksamhet på fäderneslandets, på undervisningsverkens reform, och på jordbrukets, handelns och näringarnes förkofran, hvarigenom nationen sättes i stånd att uthärda sina skatter, ja äfven drygare, än de närvarande, hvilka utomdess äro mera tryckande genom deras ojemna fördelning, än genom deras höga belopp. Grefve Posse j Jrvid'. I fråga om beloppet af lönerna förde ifrågavarande Embetsmännen, förenar jag mig med Herr Hjerta, att vid detta tillfälle de ej må bestämmas högre än till 4ooo R:dr; men, i afseende på Herr Hjertås förslag, om fördelningen af summan, får jag fästa uppmärksamheten derå, att den förra lönen utgjorde 2736 R;dr 32 sk. Billigheten fordrar, att ej bestämma den nu blifvande ordinarie lönen till lägre belopp. Jag föreslår derföre, att lönen bestämmes till 3ooo R:dr, och taffelpenningarne till 1000 R:dr. 170 Den September f. m. Herr Rothlieb Carl Fredrik:
Hr Gr. af Wetterstedt lemnat, att arbetarne på Finspång så hastigt lärt sig, icke blott att använda deeimalräkningen, utan äfven de främmande namnen. Det var tvenne nyheter pä en gång; men med den reda i begrepp, som vanligen finnes hos Svenska allmänheten, undrar jag ej, att det gick lätt för dem att reda sig i dessa complicerade förhållanden. Vi hafva samma erfarenhet icke långt härifrån vid Myntet. Arbetarne der räknade genast efter första veckan efter det nya vigtsystemet, och det skulle vara högst besvärligt för dem att gå tillbaka till det barbariska räknesätt, de förut följt, Ilr Cederschjöld: En värd talare har sagt, att det icke brådskade med det nya sedelmyntets utgifvande, och att roan ej borde hafva det afseende på brottslingarna, att för deras skull skynda dermed. En annan värd talare har deruti instämt. Men jag får erinra, att ifrågavar. olyckliga menniskor blifvit brottslingar just derföre, att det varit så lätt att förfalska Bankens sedlar. Då det kunnat ske med en träpinne, såsom vi sett i dagbladen, måste det vara hög tid att genom sedlarnas förbättring undanrödja frestelsen till dylika brott; och jag skulle anse mig vara vållande till förfalskarnes olycka, om jag icke högt yrkade, att dessa sedlar må afskaffas. Hr Hegardt: Det tyckes mig, som discussionen skulle afvika från ämnet, och jag vill blott i anledning af Hr Leflens yttrande förklara, att jag antingen uttryckt mig otydligt, eller också, att mitt yttrande blifvit oriktigt uppfattadt. Jag har ej sagt, att det ålåge Fullmägtige att skynda med ulgifvandet af något slag af de nya sedlarna; min afsigt var att uttrycka, det R.
Ständer finna i sin ordning, att, om delta jsmkningsförslag icke bifa lies, vidtaga den åtgärd lill Beslutets afgörande, hvartill Grundlagarne kunna föranleda. Stockholm den 8de Juni 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid dess afgifna Betänkande rörande väckta motioner om en friare handel med Svenska Skogsproducter. leetta Betänkande har blifvitåterremitteradt: 1:0 Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under den 2t sisth månad, till följe af flera Ledamöters, nämligen Herr Friherre Boyes, Herr Rosenschölds, Herr Mannerstams, Herr Wingårds, Herr Friherre Ccderströmsf 956 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Herr Grefve Spens’s, Herr Silf ver stolpes, Herr D. v. Schultzenheims, Herr Grefve De la Gardies dervid gjorde anmärkningar, hvilka alia innehålla: att Utskottat, som i premisserna af Betänkandet upptagit de skäl, hvilka kunna anföras för en friare Trädvarur handel, äfven i Resultatet bordt hafva bestämdt yttrat sin tanka: att, som frågan i alla fall skolat öfverlämnäs till Kongl. Maj:ts Nådiga omprofvande, hade Utskottet dertill icke behöft tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, samt slutligen att Betänkandet borde förändras till enlighet med de af Friherre Edele rantz uppgifna grunder.
Pa dcsta grunder, dem sag i möstligaste korrthet, som med ämnetö wigt stätt ak sörena, hast äran anföra, riisiyrker jag bifall til Hemliga UtstottetS Betänkande i den säkra förhoppning, at flere af Riddcrstapels och Adeins Herrar scdamöler med mig härutinnan instern ma. Derefter uvläftes et os Herr von kor Gck ok, ingisivet ftftftlman, A lydandet lick oen wigriga staga om gr^nhcn, hwarefter Riksgälds Sedelns L nLo-wärde stan >' stämmas för en förestående re,stila'nan af detta Lrsölt Mynt, en sräga som rättwisa och försigtighet samfäldt mäste afgöra, med opartisk ömhet för allas ägande rätt, anHMr jag at wordsamt ul Hög'ofl. Ridderstapetö och Adelns krorocoU fä afgifwa mic yttrande. I stöd as den allmänt erkända grundsatts, at en werk. ig Sedels-mynts ro-Iickulon, som utföres Med ens, ar nuet afmcnkyr underkastad, ock) medförer mindre olä o de'er än en som ster efter hand, död det emot at up, gtftvu hrpyrr tzst xn -D..n stell? ku"na agw rum: u>eu med den närmare kännedom, som jag, updcr Högloft.