Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med E. K. M:t, anse Rikets Ständer, i fråga om jernvägs-anläggningar, bestämd skillnad böra göras emellan stambanor, eller sådana jernvägs-linier, som i oafbruten sträckning fortlöpa genom flera provinser eller en större del af landet, samt bibanor, eller de smärre jernvägar, som antingen gå från och till någon viss landsort, eller stöta till och sluta vid någon stambana eller vatten-kommunikations-led, eller också sammanbinda några närmare hvarandra belägna, för inrikes trafiken vigtiga punkter. I anseende till de högst betydliga kostnader, som med jernvägs-anläggningar äro förenade, måste antagas för gifvet, att de jernvägar, som böra hänföras till stameller hufvud-banor, här i Riket icke kunna åstadkommas, utan att dertill erforderliga tillgångar varda anskaffade genom Statens försorg eller emot dess ansvarighet för fullgörandet af de vilkor, derunder enskilda medel till dessa företag tillskjutas. Anläggningen af dylika jernvägar måste således ovilkorligen förutsätta Statens medverkan samt mer eller mindre direkta bidrag. Då nu Staten underkastar sig skyldigheten att för sagda ändamål vidkännas stora uppoffringar, synes den deremot böra förbehålla sig rättigheten att ej mindre bestämma ordningen och sättet för-ifrågavarande företags utförande samt framtida underhållande, än ock föreskrifva vilkoren för de sålunda anlagda jernvägarnes begagnande. Erfarenbeten inom andra länder har dessutom ådagalagt angelägenheten för Staten att, åtminstone i sistnämnda hänseende, kunna utöfva en sådan rättighet. Det har nemligen visat sig, att, oansedt den omtanka och det förutseende, hvarmed bestämmelserna och förbehållen vid dylika arbetens öfverlåtande åt enskilde må hafva blifvit uppgjorda, Statens och den allmänna rörelsens framtida fördelar dervid dock svårligen kunnat på ett tillfyllestgörande sätt iakttagas och betryggas, samt att det icke sällan lyckats det enskilda interesset att få dylika bestämmelser åsidosatta eller tillämpade på ett sätt, som föranledt flerfaldiga stridigheter och olägenheter.
En skara af fjärilar, bin och surrande insekter dansade omkring blommornas kalkar, som i full sommarprakt höjde sig ur gräset. Hon satte sig upp, hennes ögon svecio. Hon tycktes ej se något af all den fägring som låg framför henne. Huru länge hon sutit här viste hon ej. Hon spratt till d5 klangen af qvallsklockan från herrgärden hann hennes öra och kallade henne åter till hemmet. Men allt som hon gick, antog hennes drag ett bestämdare uttryck och blicken klarnade. Den sköna sommarqvallens stillhet tycktes lagga sig öfver hennes sjal och dämpa dess strider, medan hennes öga sökte något mål långt bortom .det närvarande. wMin farw, sade Elisabeth några dagar senare, plåt mig resa till England och studera sjukvård.^, Till England, studera sjukvårdr, fadren såg hastigt upp, whvarföre det?, Emedan jag ämnar egna mig åt sjukvård den återstående delen af mitt l i f. ~, Du sjuksköterska !^ utbrast fadren, ~ h v a d ar nu detta för griller? w &gt;Det ar mitt fulla allvar, pappan, svarade Elisabeth lugnt. jag behöfs ej i hemmet, d % systrarna vaxa upp, och jag behöfver ett kall för mitt lif. Att tråna bort som ett sjukligt gammalt fruntimmer kan jag ej., ~ H v e m tusan ber dig tråna! gift dig och f; hus och barn att sköta, det är ditt kall. Vår granne, majoren? begär ej bättre. Du vet nog hur gerna jag såge detta arrangement. Han är en hygglig karl, och du har ruter nog i dig att göra folk af barnen. Huset är i ordning, frun var en ordentlig människa. Vara egor ligga väl intill hvarandra. Jag har länge önskat detta parti.&gt;, Jag älskar ej majoren.^ Du ar ju en förståndig människa. Hufvudsaken är, att förmögenheterna passa ihop. Dessutom skulle vi kunna arrondera våra egor genom gemensamma odlingsföretag, alldeles utmärkt. Låt se att du tar reson och gör mig till viljes. :), Nej pappa; du fordrade en gång, att jag skulle offra min ungdoms kärlek för din vilja, men du har ingen ratt att fordra, att jag skall gifta mig blott derför att det passar dig. Giftermål ar ej mitt kall numera. Jag har bestämt mig för framtiden.
ANNA (skrattande). Gör VICTOR. Hå ANNA. Tack för det! (går ner.) Ja vars, 'var 'Anna vill! dig inte besvär, kära kors! Mins du hinte 'ur väl det var mellan hoss, när du var 'emma? KALLE (spelar). Kan ni visan om flickan och hennes sjöman, som hade varit borta i sju år? Ja det var då det! Rospiggarna. KALLE. Men då svarar flickan: Det gick en flicka på stranden sköna, Till henne kom der en ung sjöman: "Och hvarför går hon så här allena? Ge mig sitt hjerta som jag begär!" "En vän jag hafver, ja om han lefver, Som för sju år sen reste bort från mej, Och lefver han så har han mitt hjerta, Och är han död, så har Gud hans själ!" "Jag satte ringen uppå hans finger, När som han seglade så gladelig; Och honom vill jag till döden bida, Och ingen annan kan jag ge min tro!" Här har ni 'na! (sjunger). Nej, låt hoss 'öra den! var en styf flicka! Hon hade förtjent sig en gardeskarl! på med? HANNA (kommer upp). Hvad HULTING (dricker). Det hä' det nu Kalle 'åller BOMAN (ser på henne). Det hä' hom hen trofast flicka, ska' 'Anna veta! Sätt sig 'är hå 'ör på! (Hanna sätter sig på sin förra plats.) KALLE. Jaha, och då säger sjöman så här: "Och jag är just den samma sjöman Som för sju år se'n reste bort från dej: Se här är handen, se här är fingret, Se här är ringen som jag fick af dej!" Och jungfrun dånade till jorden neder, Det var så ynkeligt att se derpå; Så tog han opp'na i sina armar, Och kysste henne så hjertelig!" Det var hett gentilt slut på visa! Och så var det med den saken! BOMAN. HULTING. Så der ja! Nu ska' man se på utsigten, sa' tuppen flög upp på hönshon! (ställer sig på relingen 51 i fören och håller sig i focken.)
Galon och snören ä vapenrocken Galon ä kapniten Snören ä vapenrocken Snören ä kapotlen Snören å vapenrocken Axelprydnader 1 Rem lill slagliufvars förvarande 1 Bandoler 1 Bandoler-rem . 1 Kopparflaska . 1 Flaskrem 1 Ränsel med remmar 1 Kopparflaska . 1 Flaskrem 1 Rensel med remmar För Korpraler tillkommer: För vice Korpraler tillkommer: För Trumslagare och Hornblåsare tillkommer c) Itemtyg och Utredning. För Spelet endast: 1 Förskinn 1 Trumrem 2 Trumbärremmar 1 Blus af blå tällduk 1 blält och gult Skärp 2 Skjortor 1 pär Kalsonger . 2 par Strumpor . 1 pär Tältduksbyxor 1 par dito stibleller 1 par svarta klädes-stibleller 1 par byxhängslen För Kompani-trumslagare tillkommer: B) Mindre Mondcrin^cn. 03 5r Värde. 03 C/l Ärligt CL. År. r:tlr. sk. ist. r:dr. sk. rst. Halsdukar par Buldansbvxor Ylletröja par Skor par Halfsulor . Näsduk . Spegel . Kam 1 par blå Klädesvanla 1 Gevärspropp 1 Putspåse med tillbehör 1 Syväska med d:o 1 (lokväska med d:o 1 Mattornist af buldan 1 Sabel med jernbalja 1 Sabelhandrem . 1 Koppelgehäng k 1 Studsar-pistol . 1 Flankör-pistol . 1 Pistol-laddstock 1 Laddstocksrem med ring 1 Pistol-löskolf . 1 Pistol-löskolfsrem 1 Tappnyckel med skrufmejsel och krat 1 Nötpåtryckarc och Nötulryckare 1 Fjäderess 1 Fodral till Fjäderess . 1 Oljeflaska 2:o) Kavalleriet (l)rngonernc). A) Stora Munderingen, a) B eväpnitog en med dertill höra b) Be kl 1 Kask 1 Lägermössa 1 Vapenrock 1 par Ridbyxor 1 Kapott . d n a d e n |l3rukningstid. Värde. Totalt. Årligt. För Korpraler tillkommer:
Sedan tog jag ett " B? socker 3 qvarter saft, Dag. Behandlingen af förstoppning rättar sig till stor del efter orsaken till den samma. 1 allmänhet lemnar massage (helst i förening med gymnastisk behandling) af kompetent person det bästa resultatet. Dernäst är eu af läkare anordnad brunnskur af stor betydelse, men valet af vatten är här olika allt etter det individuella fallet. Så t. ex. kan ett mildt jernvatten, som eljes i regeln gör magen hård, medföra god verkan. Äfven dieten är naturligtvis af stor vigt: lättsmält föda, äfven om magens tillstånd i öfrigt är godt. I många fall kan ombyte af vistelseort vara det bästa medlet. De rent medikamentösa hjelpmedlen hafva gemenligen blott tillfällig verkan. Bäst äro i detta afseende preparat af rabarberrot (radix Rhei) eller denna sjelf. Carline. Förekommcs genom begagnande af handskar. I Öfrigt intet att göra. B. Belägg de af utslaget angripna ställena med följande salva: salicylsyral del, zinkoxid och stärkelse, hvardera 10 delar, vaselin 20 delar. Strykes pä flerc gånger dagligen. Utslaget kommer dess utom att förbättras allt efter som barnets tillstånd i öfrigt blir bättre. Hvad er sjelf beträHar, så synas de symptom, öfver hvilka ni klagar, vara beroende på blodbrist (och möjligen nervsvaghet). Använd de medel, som tillrådts Sigrid i JS:o 7. JJallåh. Det kan möjligen bero på den orsak, ni antar, ehuru det knappast är sannolikt. Äro ej edra tänder belagda med vinsten? Om så är, måste denna af läkare aflägsnas. Sköt i öfrigt munnen väl, och använd tills vidare som munvatten Gargarisma adstringens. Tag en gäng dagligen ett 32° varmt bad med tillsats af 1 skålpund soda till hvarje bad. Lindrig torkning efter badet. Fukta vid stark kläda utslaget med blyvatlen. Förbättras ej häraf utslaget, så bör ni vända er till läkare, helst specialist. Viran. Ytterst svårbotadt. Försök emellertid den behandling, som tillrådts Lisa 21 år i N:o 7.
Då detta förfaringssätt icke kan vara rigtigt och för Utsk:ts framtida verksamhet kan blifva ett vådligt prejudikat, torde ensamt denna omständighet utgöra tillfyllestgörande skäl till återremiss. Det är likväl icke det enda. Jag återkommer nemi. nu till det formella skäl, hvarpå Utsk:ts motivering hvilar. Motionären har gjort begäran om tillägg till K. Förordn. 1860 och i sådant afseende framställt tvenne förslag, det ena och första åsyftande ändring, det andra blott förklaring af nu gällande lag. Af dessa båda har Utsk:t blott upptagit och granskat det sednare, dervid Utsk:t på skäl, som äfven af mig godkännas, förklarat en sådan förklaring obehöflig. Det förra förslagets lämplighet elier olämplighet har deremot af Utsk:t icke blifvit i Betänk:t med ett enda ord berörde, tvärtemot föreskriften i 33:dje §:n R. O. Det enda som derom nämnes, är ett förnekande af dess befintlighet, ett förnekande, som synes mig alldeles oförklarligt. Icke behöfver väl i hvarje förslag, åsyftande en lagförändring, tillika uttryckligen 398 Den 14 Febrnari f. m. sägas, att den nu gällande lagen skall upphäfvas. Konseqvenserna af en dylik åsigt, t. ex med afseende på det nu under Utsk:ts behandling varande förslaget till ny strafflag, ligga för öppen dag. Att Utsk:t alltså förbigått en vigtig del af motionen, är mitt andra skäl att önska en återremiss. Men mitt tredje och hufvudsakliga skäl dertill är den vigtiga lagförbättring, som genom antagande af ett sådant förslag kunde vinnas. Familjen är samhällets grund. På bevarandet och helighållandet af familjens inre lif beror ytterst samhällets friskhet och kraft. Det är derföre ett stort, ett omätligt ondt, om familjebanden slappas, om hos folket aktningen för dessa band genom missbruk undergräfves, om familjerna ej värdigt uppfostra sina medlemmar, utan i stället i samhället utkasta sådana, som från barndomen Järt sig att i familjebanden afsky ett helvete på jorden.
Här ser man praktfulla kistor, gamla italienska möbler, och stjärnehimmeln, hvilken hvälfver sig som takdekoration i det ena gemaket, påminner om Tyko Brahe. Taken äro för öfrigt öfverallt konstnärligt målade — de äro också berömda. Mest nöje hade jag af att se den tredje våningen med dess väldiga taflor, som framställde i bild viktiga tilldragelser från Danmarks historia. Där ser man stormningen på Köpenhamn 1659, den holländska flottans ankomst 1658, riksdagen 1660, den grundlagsgifvande församlingen 1849, bilder från det första Schleswigska kriget och från kriget 1864. Den nyaste taflan var Tuxens stora duk med porträtter i kroppsstorlek af den talrika danska kungafamiljen; denna tafla tillhör emellertid staden Köpenhamn och utställes här endast för tillfället. Om alla präktiga möbler från olika tider, som samlats här, vill jag ej tala — de kunna ändå ej beskrifvas. Slottskyrkan är äfven mycket sevärd. Här finnas Blocks ypperliga målningar, som framställa Jesu lif, samt den märkvärdiga orgeln, hvilken är byggd år 1612. Parken omkring Fredriksborg är mj cket mindre än den vid Fredensborg. Det är en stilfull fransk park med häckar, klippta i olika fasoner och raka, höga alléer. I denna park ligger slottspaviljongen, hvarest man kan hvila ut efter den intressanta, men ansträngande promenaden. När vi suttit här en stund, gingo vi upp på en höjd och sågo slottet ännu en gång. Sågo det ligga där i majestätisk skönhet, själft en bild af Danmarks stolta förtid och gömmande i sig så många dyrbara minnen. Uppfyllda af dagens mångskiftande, rika intryck gingo vi därefter in i den lilla staden Hilleröd, hvarest vi ville dröja till nästa morgon. o 7 V. Bernstorff och Charlottenlund. Jag vill ej trötta mina läsare med en detaljerad beskrifning af vägen från Fredriksborg till Bernstorff. Det är samma leende, omväxlande, tätt bebyggda Sjtelland, som vi vandrade igenom. Och mat och hvila kan man få i de präktiga Landsbykroerne, som finnas i hvarje by.
Län, rörande fri handel med alla Landtmanna-varor; befrielse från böter för dem, hvilka icke vid Upphörds-stämmån betala deras Krono-Utskylder, samt jemnare Reglering af Rotehållen. 33:o Daniel Nordqvists, från Carlstads Län, Memorial, om anslag af Staten, till anläggande af en ny Landsväg i nämnde Län. 34:o Nils Nilssons och Jöns Håkanssons, från Calmare Län, Memorial, om inskränkning i Pastorers rösträttighet vid val till Kyrkobetjent. 35:o Ett Memorial af Borje Börjesson, från Halland, om upphörande af Kustbevakningen. 36:o Eric Brobergs, från Södermanlands Län, Memorial, om rättighet för Hållskjutsskyldige, att med Gästgifvare Öfverenskomma 0111 skjutsningens bestridande. 37:0 Anders Sandsten, från Jönköpings Län, Memorial, innefattande förslag, att Lands-Fiscaler ej må afsättas utan Laga ransakning om dom. 38:o Lars Pelirssons , från Westerås Län, Memorial, om upphäfvande af Bergmästares rättighet, att utfärda Ekonomiska föreskrifter. I Riks-Ståndens 3g:o Carl Henricsson Bergmans, från Gefleborgs Län, Memorial, om jemnare fördelning af Krono-skjutsen. 4o:o Anders Anderssons, från Östergöthlands Län, Memorial, om Allmänna Postens fortställande med Gästgifvare-skjuts. 4i:o Gustaf Pehrssons, från Stockholms Län, Memorial, angående bestämdt Stadgande i afseende å den till Upsala Akademi anslagne Tionde-Spannemål. Från Högl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: 1:0 Kongl. Majrts den 24 sisth Februarii f. m., på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående anslag, så väl till åtskillige byggnader vid Veterinair-Inrättningen som till dess framtida underhåll, uti dess fullkomnade skick.
Vrångö-ed måge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt: dock ege Hof-Rätt, dä hufvudsaken dit kommen är, pålägga endera parten, eller bägge, denna vrångoed utan uppskof i rättegången svärja, om sanning ej armars .utletas kan. XV. C A P. i5 och 16 §§. i detta Cap. skola lyda sålunda: 15. §. Alle ega Rätten heder och vördnad visa: Ty skall ej någor, i stället för laga fullmägtig, låta öfvermaga, tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrifter in eller till munteligt förhör skicka: gör det någor; bote i Under-Rätt fem daler, i Hof-Rätt tio daler. 16. §. Täger någor sig talan för Rätta i den sak, der han hvarken är mälsegande, eller ombudsman, eller eger å embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill lof häfver; bote i Under-Rätt fem daler, i Hof-Rätt tio daler, eller mera, som saken är till. Sker det hos Konungens Bef allnings/ufvande; bote fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. XVI. Cap. §. Andra punkten i denna §. ändras till följande lydelse: JSöjes endera parten ej deråt; gifve iian det Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag till ända gått, och lägge sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, sorn i lagvadda saker föreskrifven är . Bihang .till R. St. Häf tet. X V II. CiE, 3. §i Fjerde punkten af denna §. ändras sålunda: Kommer ej vittne, sorn, stämdt är; bote i Under-Rätt tre daler , i Hof-Rätt jeni daler: och lagge Rätten sedan viss dag och vite före.. 31. Slutet af denna §.: ”Fäller Lagman någon till ed, då bär han den gånga, innan Tinget slutes :
Ock) widksmmande Lagfart ä Frälseränta, hofwa wäl Riksens Ständer funnit, att det i allmänt tal wedertagne fö kortade uttryck, enligt hwilket Skattemän ä frälsejord sägaö äga jorden, sälja jorden os w. i motsats till ränlehafwaren som jages äga räman m. m , gistvik anledning till 0- lika bruk, sä akt, när rättigheten till räntan blifwtt, genom afhandlingar upplåten, den, som den samma ätkommit, ofta ej trott sig, i krask af itta och 4'.de Capitset JordaBalken, förbunden, an d-ttmed Lagfara, men emedan Skatkemcms tillhörighet egsnttUgen består i den rämghercn ott jorden besitta och diöpvrma lika som ränttägarens ioi6 Den 27 Januari/. vck'ä ej är annat än en rättighet att af samma jord njuta en ärlig och för altid bestämd afkomst, jamt ott akwen besittningsrätten derof, när ben utom börd säljes, inlösa, hwaraf tydeiiam ffönjes, att ränteägarenS, icke mindre än Skaltemans tillhörighet, är en jorden ästöljande rättighet; anse Riksens Stände!-, d?» l 2 §. r Capiilet samt r § 4 Kapitlet ZorbaB-lkrn grina förskrift, wara lika gällande för athandlingar om rältighe en till Ränta, som om Skattemanna-räkten, bwilket ock / öftverenssiämmer med r §. Förordning vm börd Ler utrryckeligen stadgas, att Fräst ränta bör rätter bördeman upvbjudas; och h stwa Riksens
votre (Ai) M. E. E. Han småler åt brefvets innehåll och ton, det är hon upp i dagen, M. E. E., Marie Elisabet Eyben. Hon är i den doft, som hänger fast vid bokstäfverna och i den ton af öfverdådigt lättsinne, som klingar genom orden med det sublima föraktet för alla rättskrifningens regler. Det är nu redan mer än ett år sedan han såg henne första gången i Glückstadt, där hon vistades hos sin farfar, som var kansler vid landsregeringen. Under loppet af sommaren mötte han henne sedan ofta, än på den ena, än på den andra af de holsteinska herregårdarna, och fängslades af hennes liflighet, kvickhet och behag. Han sluter sina ögon och ser henne i inbillningen: smidig och smärt, med kattmjuka rörelser, kommer hon mellan två klippta buxbomshäckar – i strålande solsken en julidag. De grå ögonen glittra i skuggan af långa, mörka ögonhår, munnen står halföppen – en röd blomma, som slår ut – och där leker ett retande leende omkring de fylliga läpparna tidens hela lättsinnighet småler mot honom från detta ansikte, tillhörande en ung dam, som ännu icke fyllt tjugufyra år. – Nyfikenhet och fåfänga tände eld i hans blod; men aldrig har han någonsin eröfrat en borgarjungfru så lätt, som han vann denna adelsfrökens gunst. Det hade gått alltför fort! Därför har han från början ringaktat hennes känsla. Han lägger handen på sitt bröst: där inne slår hjärtat helt lugnt i sin vanliga hvardagstakt. Medvetandet om, att han väntar ett kärleksmöte, gör icke starkare intryck på hans fantasi, än medvetandet om, att han snart skall supera. Han längtar ibland efter sin första ungdoms starka och sunda aptit – numera smaka honom de dyraste rätter och de ädlaste viner icke så väl, som den enkla brödbit, hvarmed han stillade sin hunger på den tiden, då han studerade medicin vid universitetet i Halle och lefde i sina föräldrars hus. Han vaknar tidigt följande morgon; ett sjukbud från geheimerådet Berckentin kallar honom till Pinneberg. Det har klarnat, himmeln är blå, och det bleka solljuset väcker en svag erinring om sommar.
Han betraktade henne med undran. Hon var som en annan menniska; det hade väl kommit så småningom, men han hade aldrig märkt det så som nu. Trots blekheten var klemigheten i hennes förra utseende förbytt till en viss ungdomlig friskhet. Marianne kände sig trygg och glad. Hon var säker på sig sjelf nu. Börje och ingen annan! Hvad som varit kunde aldrig komma igen. Älska en och höra honom till. Hon log upp emot denne ende. Det var så jublande härligt att känna sig så hel och odelad. I denna samlade känsla fans det ingenting af sjuklighet och öfverspända nerver, ingenting af tomma gyckelbilder eller en oren fantasi. Han der var verklighet, en påtaglig realitet med breda, fasta skuldror att slå sina armar omkring, i sund lifsstark hängifvenhet. »Börje!» Han böjde sig ned ett ögonblick och kysste henne, medan hon smekande som ett barn lade sina armar kring hans sträfva nacke. Så återtogo de sin förra ställning. »Detta är liksom att bli född på nytt», sade han. »Det skall bli någouting till härligt att lefva nu, – du, – hustru! Men säg mig en sak, du blir väl inte ledsen för det jag vill det skall vara min mor och inte din, som skall hålla honom till dopet?» »I det skall du göra precis som du vill.» »Och så ... Men det var märkvärdigt, hvad du blifvit förändrad! Det är verkligen inte inbillning.» »Det har du också blifvit, eller också är det bara jag, som tycker så», svarade hon med ett slags beundran. Och så tego de igen. Det slog henne plötsligt att det egentligen icke var den fysiska styrkan, som låg till grund för det intryck Börje gaf, utan det var någonting helt annat, någonting i ögonen, i sjelfva dragen, och han skulle gifvit samma intryck äfven med en spenslig figur, lik Påls. Hon kände sig med underlig makt fängslad af detta, som hon aldrig lärt sig förstå: hans individualitet. Och just nu, när han pratade så öppet, nästan barnsligt, greps hon af en aning om hvilka outforskade labyrinter denna skenbart så osammansatta karaktär kanske kunde ega för henne. Hvad visste hon! Det kunde ligga mycket bakom dessa gråa ögon med de korta ögonhåren.
Efter ånyo skedd föredragning, lades till handlingarne Bevilluings-, Las:- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memori O ' O al N:o 22, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslul, angående /öreslagna förändringar uti Kongl. Förordningen till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 December 1835. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Memorial: N:o 54f, med förslag till ytterligare föreskrifter att intagas i Reglementet för Riksgälds-Contorets framtida förvaltning. Bifölls. N::o 545, med förslag till Expectanceoch Pensions-Stater vid Riksgälds-Conto ret; Memorialet och Bilagorne godkändes, med rättelse af ett tryckfel, i afseende på Öfver-Commissarien IVastenii enkas pension, hvilken är utförd lill x5o tunnor spanmåly men utgör r5o Riksdaler. Nro 546, i anledning af återremiss å Memorialet Nro 519, med förslag till en volerings-p oposition. Lades till handlingarne. och N:o 547* i anledning af återremiss å de i Memorialet Nro 4p4> föreslagne reglementariska föreskrifter för Riksgälds-Contorets framtida förvaltning. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskoltets nedannämnde Memorial: Prot. Utdr. den 2 Juni i SJ} i • N:o 182, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti 5 Artikeln af nu gällande Banco-Reglemente. Godkändes. K;o j83, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter uti 6 Artikeln irsta och srdra Afdelningarne af na gällande Banco-Reglemente. Godkändes. N:o 187, i anledning af återremisser å Utskottets Utlåtanden, ]\:ris 176, 177 och 178. Lades till handlingarne.