Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven han aflade nu vid hemkomsten på eftermiddagen sin lilla visit nere hos fintvätterskan. » Ar hon inte söt? » frågade Fina. Notarien stod i drömmar och lät sin hand smekande glida öfver barnets gyllene hår, mjukt som silke. » Är hon inte söt? » Notarien svarade icke, men upprepade smekningen. Och så föddes, där han stod inne i det halfmörka rummet, en underlig tanke inom honom. Om han skulle åta sig detta barn, rädda det undan fattigdomens förödmjukelser, ge det skydd och uppfostran, vaka öfver det som en far? Som en far! Han måste småle åt sig själf vid den tanken. Han var j u endast ett par och tjugu år, knappast torr ännu bakom öronen — således en tämligen oerfaren pappa. Men i alla fall! Hans pengar skulle bygga en skyddande mur mellan den lilla och världen. En sådan där liten svalunge kunde inte sluka så värst mycket. » A propos — hvad heter flickan? » » Ja, se den som det visste! » » Det är ju sant. Kalla henne Första oktober! » Och från den stunden fick den guldblonda lilla skönheten sitt namn och ett hem. » Första oktober » stannade hos tvätterskan på nedre bottnen in åt gården, medan hennes välgörare fortfarande bodde himlen så nära som möjligt. Hela huset kände snart till, hur historien slutat. Men så stadgadt var notariens anseende, att ingen kom fram med några fula gissningar. Tvärt om höjde det hans aktier i fruntimrens ögon, under det husets herrar visserligen erkände det vackra i handlingssättet, men också ryckte på axlarna åt slik uppoffrande hjärtnupenhet. » Det var en kapital dumhet, » menade de. Men det var inte den enda notarien skulle komma att begå i lifvet. Den som bor i en vindskupa och har endast ett par och tjugu år på nacken blir lätt poet. Det är närheten af vårskyarna och stjärnorna, som gör det. Och den unge notarien undgick heller inte att hypnotiseras. En vacker dag låg där ett litet dikthäfte af en viss Gustaf Drake i bokhandelsfönstren. 1897 Och hans vers gjorde lycka, men den gjorde icke hans. T y det fanns giftiga pilar och dräpande piller i samlingen. Kritiken berömde, men hans förmän i verken vände honom ryggen.
Expeditions-V (skottets För lag till und Skrifvelset N.-o ilo. 455 Enär erfarenheten vitsordat, hurusom, med anledning deraf, att de i åberopade § införda stadganden afse till en del sådana omständigheter, som böra iagltagas af dem hvilka hos Kongl. Maj:t i underdånighet söka att af beviljade statsbidrag komma i åtnjutande, då en annan del åter endast är beräknad att för Rikgälds-Contoret lända till efterrättelse vid utbetalandet, svårigheter understundom uppstått för nämnde Contors Styrelse vid tillämpningen utaf förstberörde del af föreskrifterne, hafva Rikets Ständer ansett de i begge dessa hänseenden erforderliga villkor och bestämmelser böra serskildt upptagas. I det förra fallet, eller rörande hvad af dem, sorn önska att af de å Riksgälds-Contoret anvisade anslagsoch länesummor komma i åtnjutande bör iagttagas, inan medel af Kongl. Maj:t till utgående beviljas, hafva Rikets Ständer beslutat.' l:o Till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och fastställelse skall i underdånighet ingifvas arbetsplan upptagande tiden både, när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt. 2:o Då fråga är om utdikningar och vattenaftappningar eller vägars anläggning eller förbättring, böra vederbörande menigheter alltid före arbetets begynnelse böras, för att angående företagens lämplighet sig utlåta. 3;o Då arbetens utförande öfverlemnas till menigheter, bolag eller enskilde, bör alltid contract härom uppgöras, och de deruti förbinda sig att, elter fastställd plan, fullborda arbetet, utan att framgent väcka anspråk på något ytter ligare bidrag af staten. Derest Kongl. Maj:t, vid närmare granskning, skulle i Nåder finna, att menigheter, bolag eller enskilde böra lemna större bidrag till något arbetsföretag, än som af Rikets Ständer vid Statsanslagets beviljande blifvit förutsatt, är Kongl. Maj:t oförhindrad att derom förordna, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget. 4:o
För öfrigt, och med förbigående, i anseende till tidens korthet, af hvad angående åtskilliga sig så kallande kristna sekter kunde sägas, torde, enär frågan örn religionsskydd är en allmänt mensklig angelägenhet, jag få citera några rader ur ett nyligen för allmänheten tillgängligt, ganska underhållande, lifligt och snillrikt skrifvet arbete, kalladt: »En vinter i Orienten, anteckningar från Egypten, Nubien, Sinai och Palestina, af Robert von Kraemer.» J håfven, Mine Hrr! säkerligen läst detta i en allmänt spridd tidning utkommande arbete, men det skadar icke att i afseende å det skydd, orientalernc åt siri tro egna, och hvaraf äfven vi kunna något lära, upplifva i minnet, hvad derom är sagdt, och jag för tillfället har i handen, helst jag tror R. o. Ad:n gerna återhör hvad som är på samma gång väl sagdt, och, som mig synes, tillika ganska sannt och på vårt ämne tilllämpligt. Der står på ett ställe i den nummer, som utkom deri 16 dennes, författaren skildrar deri förhållanderna i Egypten: »Må man framför allt aldrig tänka på något sådant som tolerans i en museimans bröst. Detta är ej heller så mycket att undra på, ty tolerans är nog ändå för det mesta, om ej kusin, så åtminstone syssling eller brylling med indifferentismen.» Jag anser indifferentismen, eller, på Svenska sagdt, kallsinnigheten, liknöjdheten, vara ett af de aldra största själseller tidslyten, och den har heller icke, ehuru vi äro födde under detta kalla klimat och befinna oss grannar med nordpolens is, fallit på vår lott, aldra minst, gudilof, i afseende å religionerna. Jag önskar äfven att vår nationalkarakter aldrig må behäftas med ett sådant fel; och derföre måste jag vara ganska försigtig i omhuldande af dess kusiner.
I anledning af gjorda anmärkningar vid Stats-Utskoltets Betänkande af den 32 sistlidne April , angående Herr von Törnes förslag om Postfrihet för sådana Tidningar, som anses lända till allmän upplysning, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat detta ärende , tillika med de dervid gjorda anmärkningar, till StatsUtskottet återremittera. Uti dessa anmärkningar yrkas, att en allmän Postfrihet måtte förunnas åt ej mindre Literaira och Stats-Oeconomiska Dagblad och Journaler, än alla både Svenska och Norrska Tidningar, som nu utgifvas eller framdeles komma att utgifvas , af hvad namn och beskaffenhet de vara må Stats-Utskottet får härvid tillkännagifva , att Stats-Utskottets Betänkande i detta ämne redan blifvit af 3:ne utaf de Respectiva Riks-Stånden bifallet, nemligen af Högvördiga Prest-Ståndet den 15 sistlidne Juni, af Vällofl. Borgare-Stån." det den 27 nästlidne April och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 5 sistl. Maj. Stats-Utskottet bör för öfrigt endast tillägga, att hvad Stats-Utskottet föreslagit, instämmer med Riksens Höglofl. Ständers eget förklarande vid 1809 och 1810 årens Riksdag, uti deras underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 14. Mars 18ro, deruti Riksens Höglofl. Ständer yttrat , att Riksens Ständer ansett nyttigt, om Postfrihet thädanefter beviljades, ej allenast - Pen 7 Juli. lenas* för Postoch Inrikes-Tidnjngar , såsom dittills varit vanligt, vitan afven för andra Dagblad, sorn då eljer framdeles med vederbörligt |i|ls!pnd utgåfvps, pch af Cantzli-Styrelsep , hvif* Isen cfetfra borde tillhöra * pröfyades vara af deh beskaffenhet, att de leda tiU -det med Tryckfriheten åsyftade ändamål; Litteraturens tillväxt pph allmänna upplysningens befordran*
Den proposition, som gjordes till antagande, af detta Betänkande, blef af Ridderskapet och Adeln bifallen, JHerr Danckwardt, Carl (rustaf, ansåg särskild proposition behöfva göras å Betänkandets slutmening, som innefattade ett öfverlemnande till Ridderskapets och Adelns eget godtfinnande huruvida Ridderskapet och Adeln skulle villja inbjuda de trenne öcriga Stånden, hvilka redan tillförene bade antagit Utskottets första Betänkande, att bifalla den i det sednare föreslagna förändring. Grefve Gyllenborg, Johan Henninge uppläste ett Dictamen, så lydande: Sedan Ridderskapet och Adeln med anmärkningar återremitterat Oeconomi eUtskot-. tets Betänkande om flyttningstiden, bär Utskottet, med tillkännagifvaude att Betänkandet blifvit af 5;ne Ständ bifallet, hvartill Ridderskapet och Adeln anmält den tanka, *lt flyttningstiden icke olämpligen kunde framflyttas till medlet af October månad. Med afseende derpå, och med den allmänna Landtmanna erfarenhet, att det är högst skadligt för Jordbruket, att för en flytt - Deu 14 Juli. /. m. ningsvecka de angelägna Landtmannagöromålen skola sakna handläggning vid den tid då Potatesskörden infaller och ofta, vid inträffande våta höstar, vårsäd annitär dels oskuren dels icke inbergad, och da deremot icke hufvudsakligt afseende bör lemnäs åt Städer eller särskilda mindre näringars större eller mindre ba^vämlighetj i anseende till flyttningstiden, utan Jordbrukets fordran bör äga första rummet, hemställer jag vördsamligen om icke i öfverensstämmelse med den allmänna öfvertygelse, att nuvarande flyttningstid vid förändrade Oe* conomiska förhållanden icke nu mera är lämplig, i afseende hvarpå äfven genast, efter Finlands afsondrande från Sverige, detta land förändrade flyttningstiden till den 1 November, Högloft.
487 före åtnjuta särskild vedergällning, ehuru denna förvaltning, enligt min öfvertygelse, icke är ansvarigare än den af Filial-Disccnterne varit, anser jag mig af rättvisan påkallad yrka, det Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret nu måtte tilläggas någon, deras hittills nedlagde stora möda och visade nit, motsvarande belöning för Förvaltningen af Filial-Disconterne, — Och jag tror att med denna belönings bestämmande minst bör fördröjas nu, då fråga är om förlängning uti Utredningstiden af Disconterne och följagteligen om en utsträckt ansvarighet för Riksgulds-Contoirets Fullmägtige, Jag är förvissad, att Hederv, StåndsBröderne inse billigheten uti mine framställningar och förena sig uti desamma, äfvensom örn Motionens remitterande till vederbörligt Utskott. Stockholm d. 28 Februarii 1823.” Olof Jonsson ifrin Elfsborgs Län. Onekligt är väl å ena sidan,attDiscontInrättningarnes Utredning förorsakat Herrar Fullmägtige ett vida större besvär och funnits i allmänhet af en mera brydsam art, än .Rikets Högloft. Ständer tilläfventyrs förmodat, då denna Utredning ansågs böra med Öfver-Styrelsen af Piiksgälds-Verket förenas; men enär å den andra, Förvalt - 488 Stats-LJtskottets Betänkanden. ningen af sjelfva Riksgälds-Verket, sedan de egentliga föremålen för dess verksamhet blifvit vid föregående Riksdagar i så väsendtlig mån inskränkte, vid ganska få tillfällen påkallat Herrar Fullmägtiges åtgärder i andra än mer eller mindre courante ärender, skulle Stats-Utskottet, med kännedom af Herrar Fullmägtiges tänkesätt och att Herrar Fullmägtige säkerligen skola uti Rikets Högloft.
Med Generalconsul von Stahl instämmer jag deri, att i allmänhet, på sätt de större staterne vanligen bruka, consulsgöiomålen ombesörjas både af verkliga lönta embets - Den 19 September e. m. 53g män, som icke i egen handelsrörelse på den ort, der de äro anställde, kunna äga ett någon gång stridigt intresse med dem hvilka de äro skyldige att lemna sitt biträde. Men då både de förenade Konungarikenas handel och förhållandena i öfrigt äro ganska olika på olika orter, och tillgångarna troligen aldrig komma att medgifva oss att anslå fast lön åt alla consuler; så skulle jag anse, att consulaten borde fördelas i alne classer, 1:0 i dem som förseddes med bestämd lön, och 2:0 i dem, för hvilka ingåen sådan anslogs, utan der man påräknade att kunna få platserna tillsatta ined handlande på stället, som i de ökade förbindelserna med vårt land, hvartill deras anställning beredde dem tillfälle, funno sin hufvudsakligaste ersättning. Under närvarande förhållanden skulle jag sålunda tro, att consuler af första classen, d. v. s. med lön, och som till åtskilnad från de andra måhända kunde benämnas g e n e r a I - c o n s u I e r, borde anställas: en för Finland, en , Preussen och Mecklenburg, en , Hansestäderne, Hanover, Oldenburg och Holstein, en , öfriga Danmark med säte i Helsingör, och som, med afseende på denna consols särskilda skyldigheter att bevaka Svensk och Norrsk rätt vid Sundska tullklareringen, borde förses med eget cancelli, en , Nederländerna, en , Belgien, en , Storbritannien och Irland, en , Spanien, en , Portugal, en , Italien (utom Österrikiska staterna), en , Grekland och Joniska öarne, en , Turkiet, en , Tunis, en , Tripolis, en , Algier, (för det närvar, en af de vigtigaste ham nar för Svenska sjöfarten i Medelhafvet), en , Marocco, en , Förenta Staterna af Norra Amerika, en „ Vestindien (egentl.
De skäl, hvilka sålunda föranledt författningens tillkomst, ega deremot mindre tillämplighet på de fall, då lånet, utan sönderdelning, tillfaller en enda person; och, hvad itals-JJtshollets Utlåtande, N.o ig6. 5 säkerheten för lånets infriande beträffar, så lärer densamma otvifvelaktigt kunna fortfarande beredas, äfven utan vidtagande af den utaf motionären föreslagne åtgärd. Vid sådant förhållande och då den ifrågaställda nja bestämmelsen icke torde kunna retroaktivt tillämpas på de lånebidrag för odlingsföretag, hvilka utaf de för dylikt ändamål vid 1840—1841 och 1844—1845 arens riksdagar anvisade tillgångar redan blifvit af Kongl. Maj-.t beviljade, samt härvid för öfrigt förekommer, att den af dessa tillgångar ännu återstående odisponerade behållning endast uppgår till ett mindre betydligt belopp, och, i följd af bristande medel, Utskottet nu icke kunnat föreslå statsbidrags anvisande för ifrågavarande ändamål, finnér Utskottet sig sakna skäl att tillstyrka bifall till hvad i herr Brincks motion blifvit hegardt. 3:o Likaledes har till Utskottet remitterats en af herr Th. L Bohnstedt inom Borgare-ståndet väckt motion, deruti, med afseende å det af erfarenheten vitsordade förhållande, att kostnaden för valtenaftappningar och utdikningar, så vidt markens natur icke är alldeles otjenlig, vanligen inom några års förlopp genom jordens afkastning återgäldas samt alt fältets fortsatta odling sedermera alltid väl lönar sig, blifvit hemstäldt, att dylika odlingsföretag hädanefter icke måtte af staten understödjas annorlunda än medelst lånebidrag, utom i de fall, då fråga vore om dåliga, ej odlingsbara, mossars afdikning i ändamål att derå befordra skogsväxt, för hvilket sistnämnde föremål, efter motionärens tanka, jemväl anslag ulan återbetalningsskyidighet borde kunna meddelas.
St:r, att nu besluta afskaffandet af NurnerLotterilurättningen saint att stadga såsom grun-. Betänka nelen, N:o ia3. 37 der för verkställigheten deraf, att spelningen å ifrågavarande , så kallade Genuesiska Lotteriet må bestämdt upphöra med 1833 års utgång; samt att det årliga Arrende-belopp 5oo R:dr, som SeraphimerLazarettet hittills påräknat för öfverlåtelsen af dess in nehafde privilegium å ett Lotteri, från och med i834 å Stat uppföras. Hvarjemte hos K. M:t bör i underd. anhållas, dels att något Privilegium i Lotterispel hädanefter icke må utfärdas, dels att kraftiga controller mot sådana Spellnrättningars införande i allmänhet må vidtagas samt dels att de vacancer, som inom NumerLotteriVerkets Embetsoch Tjenstemanna-personal yppas, måtte, så vida återbesättning är nödig, endast genom provisionella förordnanden tillsättas. Blifvande det, så vida R. St:r besluta Lotterilnjättningens upphörande, nödigt att vid StatsRegleringen på annat sätt för år 1834 afse den hittills beräknade inkomsten af LotteriVerket. 4-o Danska. Fyringsmedlcn. Hr CommerceRådet Santesson har åberopat sin i i detta ämne förut afgifna Reservation, som igenlinnes i i:sta Bandet pag. i65. Uti denna serskilta tanka hafva Hr Frih. PalmStjerna och Amiral von Schantz jemväl instämt. I Stats-Utsk. Betan kand en, N.‘o 124. i N:o 124. Utlåtande, i anledning af någre i K. M:ts Nådiga Proposition, om StatsVerkets tillstånd och Behof, förekomne Allmänna Frågor. D -till R.
Z« emot - 34 Den 5 Aebruarri - emottaga sädana förordnanden, och med detsamma förbinda sig att oupphörligt mistas i Orten, utan annan förmon, an den, att enar någon gäng de till ett Urtima Tings hällande päkastas, fä för hwarje förrättning sig till godo beräkna skjuts och tractamente, som ej blifwer mera än sivarande emot deras kostnader, och att i mohn af deras förkjenster warda med befordran ihogkvmne, hwilket Nådiga löfte ej lärer kunna wid befordringar lemna dem någon serskild förmonsrätt eller frän Kongs. Mattts Nädiga hugkomst utestänga dem, som utom HofRatten elier i annor »väg genom flit och skicklighet gjort sig berättigade, g:o Akt ändamälel icke eller härigenom all id kan winnås, sa att en häcktad Person owi-korligen innom z:ne »veckor warder hos Domaren instäld, en.edan häirdelser kunna inträffa, da siere Personer för brott i serftildte osta ifrän hwar« annan »vidt aflägse Härader af en och samma Domsaga, pä en gäng kunna hafwa blifwit häcktade. 4:0 Att det är enligt »ned Författniugarne, att Häradshöfdinge bör emot hivad honom af det allmänna besiäs, utan serskild »vedergällning, tractamente eller skjuts, Urtima Ting i brottmäl hälla, och hwilket äfwen sträcker sig till Nämnden; Hwaremot Kro« nan tilläswentyrs ofta nog skulle, genom hwad nu blifwit föreslagit, fä »vidkännas flere förut" ej wanlige utgifter samt tillfällen och anledningar för Ordinarie Domaren lemnäs, att fädana för dem kostsamma förrättningar sig undandraga. Af h»pad salunda är anfördt, anser Högste Domstolen för sin del: att någon bestämd lid "för undersökning-rs anställande i brottmäl icke tarswas, dä
» 209 20 90 Bränvin frän Frankrike på fat, fr. 1: 10 till 75 öre & alkohol 185,955 26,583 Böcker med inbundet rent eller linieradt papper, fr. 50 till 20 % förhöjning . kan ej beräknas. 94 Champignoner, fr. 50 öre pr & till 16 öre D:o Citronsaft, fr. 16 öre pr k:na fri k: n r HO 17 60 Citronsalt, » 35 » » ^ fritt skälp. 415 145 25 Etuis, fr. 75 till 35 öre » 10,243 4,097 20 Fingerborgar och Syringar, fr. 40 till 20 öre » 3,202 640140 Transport | 145,731172 BevillningnUtskottets Betänkande N:o 8. InförselsMinskning qvantitet i år 1864. tullinkomst. R:dr. öre. » 2,112 63 36 mussiv-, puderelier unsen-, fr. 2 till 1 öre » 656 6 36 Gulddragarearbeten: kantiljer m. m., äkta, fr. 6 till 1 öre pr ort » — oäkta, fr. 2 till 1 öre pr ort 1,162 11 62 fransar m. m., äkta, fr. 16 till 1 öre pr ort » 1,428 214 20 fransar, oäkta, fr. 8 till 1 öre pr ort » 742 51 94 Gummi, från 1 öre fritt skålp. 70,729 707 29 Transport j 240,679|29 Bevillnings-Utskottels Betänkande N:o 8. fiö InlorselsMinskning qvantitet i år 1864. tullinkomst. i R:dr. öre. R:dr till 40 öre pr stycke » 11,217 17,947 20 » halm m. m., fr. 1:
Bet änka n d e a. 4*7 dels-Balken handlande ora mvisningar, hl elve godkänd t och gilladl, dels alt nred u pph älVande af Allt, som särskildt rora lide invisningar blifvit i sednare tider stadgadt, mi endast borde afgifvas ett enkelt förklarande, att utom hvad som anginge Assignatiöner på Rikets Ständers Rank samt växlar, hvarom särskildt vore löt eskrifvet, 4 Uip. G §. Ulsöknings-Balken ensamt komme att förblifva gällande, med tillägg dock af förbudet emot tryckte Assigliatibners ulfärclattde, samt af ett tydligare uttryckande deraf, att alla stadgar rörande utgifuingen, betalnings-sället och iitsöknings-formalitelerne i frågor om löpande skuldsedlar, äfven vore lämplige till deni, som anginge Invisningar enskilde emellan. Då likväl Utskotten ansett, och oaktadt hvad deremot blifvit anfördt, ännu, på de grunder, hvilka, uti Utskottens förra Betänkande blifvit uppgifne, fortfara alt anse elen nu gällande inskränkningen af enskilda Assignations-rätten till endast summor af 100 R:dr Banco, och derutöfver, såsom oförenlig med hvarje medborgares anspråk uppå den, enligt sakens Natur ov-ilkorliga rättigheten genom au - 4:de Sa ml. 5 Band. ipiS Stats-U tskottets
I likhet med Hr Gripenstedt, anser jag således att hypotheksföreningarne böra bibehållas vid sin förra rätt i nu förev:de häns:de. Jag delar äfven den åsigt, som både Gr. Mörner och Hr Gripenstedt uttryckt, eller att belåningsrätten hör inskränkas till hälften af värdet. Frih. Tersmeden: Jag afstår ifrån ordet och ber att lå förena mig med Hr Gripenstedt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. H. Gr. o. Landtm., att, beträffande den nu förev:de 3:dje §:n, blifvit yrkadt, dels bifall tili densamma utan förändring, dels att §:n skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Det värde, för hvilket jordegendom till delaktighet i hypotheksförening må antagas, kan antingen efter bevilln.taxering eller efter särskild värdering bestämmas; Och må delaktighet i föreningen för högst hälften af värdet kunna medgifvas; föreningens styrelse alltid obetaget att, efter sig företeende omständigheter, delaktighetens belopp, så i det ena som i det andra fallet, derunder nedsätta»; och dels slutligen, att §:n måtte varda till Utsk:t återremitterad. Hr Hjå rne: Då jag i hufvudsaken yttrat samma åsigter som de talare, hvilka nu begärt en förändring i denna §, hvilken förändring jag äfven för min de! anser såsom en förbättring, emedan den ökar hypotheksbankens säkerhet, återtager jag mitt förut gjorda yrkande om bifall till <§-.n och instämmer i hvad som af Hr Gripenstedt blifvit föreslaget. Härefter framstälde H. Exc. propos. derå, att <§:n skulle antagas, med ofvan omförmälde förändrade lydelse; och blef denna propos. med ja besvarad. § 4. Bifölls. § 5. Gr. Mörner: Då R. o. Ad. nyss bestämt, att ingen skill nad i afs:de å lånerätten skall ega rum, vare sig att värdet bestämmes efter bevilln.taxering eller efter särskild värdering, synes också ingen af de i denna § föreslagna summor böra qvarstå.
Deremot erfordras fortfarande dylik instruktion för revisionen af Lånekontoren i orterna; och hafva Rikets Ständer, vid granskning af den nu gällande, nyss omförmälda Instruktionen, funnit densamma kunna bibehållas oförändrad, med undantag allenast, dels af sådana redaktionsförändringar, sorn följa deraf, att Instruktionen skall tillämpas endast på Lånekontoren, samt alt uttrycken ”Direktion" och 'Direktörer” utbytas mot ”Styrelse” och "Styrelse-ledamöter’’, dels deraf, att, sedan Rikets Ständer beslutat, det någon resekostnadsersältning icke må till Revisor utbetalas, om han, i följd af annat allmänt uppdrag, under den lid revisionen pågår, vistas ä revisitionsorten samt för sådant uppdrag åtnjuter dylik ersättning, äfvensom att traktamente ej skall få åtnjutas af Revisor, som tillika utöfvar riksdagsmannakallet, Rikets Ständer ansett dessa sladganden böra gälla äfven beträffande Revisorerne öfver Låne-kontoren: hvarföre Rikets Ständer Bih. tilt 11 St. Skid frelse, N:o 159. äfven infört ett tillägg härom i nedanskrilne Instruktion, hvilken Rikets Ständer härmed 1'å i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes genom nådig kungörelse till allmän kännedom meddela. ”Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Lånekontoren i orterna. § t Revisorerne sammanträda årligen uti Låne-kontoren i Göteborg och Malmö första helgfria dag i Mars månad samt i Wisby första helgfria dag i Juni månad. Revisions-arbetet bör vara verkstäldt och alslutadt i de två förstnämnda Lånekontoren inom en månad, samt i det sistnämnda inom åtta dagar. § 2.