Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St a t s-U t s k ot tets 13 c tn lik ii liden» /fi3 Sjöbotten kunna upptaga eskhult lill Ali-» mäll nylla, icke enskildt lill lörman lör någre indi vider, synes det inig klari, alt en sadan im ali ning, öfverieimiad lill enskilde, aldrig kali uppfylla ändamålet tilan alltid sk.til blifva tryckande lör alla delli, som sirö så olyckliga alij behöfva sig deraf begagna. De llögloli. Utskotten hafva befarat-, alt om Slaten skulle öfvertaga delta Verk, skulle del medföra betydliga kostnader för Slals-Velket; Meri sådant är likväl icke, i min öfvertygelse, förhållandet. Organisation af lietta verk tatfvar inga anslag; Dess vinst hunnar utvägar att inom korrl tid completlera inventarier neli .redskap: Verkets Tjenstemän ega inga ständiga löner, den aflönas genom procenter af borgade Skeop och gods. Om delilla Ulskollels faihåga således iir ogruudäd, ålerslår pröfva, huruvida Utskottens tolkning af (o §. i Regeringsformen kan godkännas; Mig synes deli alldeles origlig. Utskotten anser slutmeningen i 6’o §» hvarigenom Konungen icke tillätes alt Statens inkomster förpuck ta eller några Mouopolier fastställa, icke kunna tillämpas i afseende på ifrågavarande inrättning, samt anföra såsom skäl: att Tullinkomsten varit på Arrende Öfver låt en, hvaraf Utskotten dragit deja ^f64 Stats-U ts Lo t tets B etania n dea. siniföljd, alt nian ■ genom, slutet af. Co Regeringsformen egenieiigen sölvi förebygga Sådane för Slais-Vci kels behof lill visst bestämdt belopp påräknade inkomst-källors skiljande från Slatsloryaitningen på jlet hela, samt att åtskilige j å vinst och 1 ö r lus t ingangne Associationer, såsom Asfurance-Compagnierne, längre lid funnits etablerade samt liro med Kongl.. Majrls Kådiga Reglementen föisedde; Att dessa inrättningar bered t
Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, med det tillägg, att de serskildt inrättade Curhus-districten må berättigas att disponera och behålla de Curhusmedel, som inom districtet inflyta, samt att, hvad sålunda vore beslutadt, äfven skulle gälla för nya Curhus-district, som intill nästa Riksdag bildas; hvaremot Högvördige Preste-Ståndet ogillat den af Utskottet framställda åsigt, att Curhus-afgiften ovilkorligen skulle utgå till lika belopp inom hvarje Lån, äfven om derinom funnos flera Curhus och Lazaretts-district, men godkänt beloppet af denna afgift, så i afseende på maximum, som minimum, eller högst fem och minst en skilling för Bih, till R, St, Prot, 1840. 5 Sami. 1 A/d, 20 Haft, 1 2 Bevillnings-Utskottcts Memorial, N.-o 29. hvarje mantalsskrifven person för landet i allmänhet, med förklarande derjemte, att det på vederbörande inom districtet borde ankomma att för detsamma om afgiftens belopp mellan nämnde maximum och minimum efter behofvet bestämma. Då Preste-Ståndet, genom beslutet alt införa ordet ”district” i stället för ”Lån”, synes hafva antydt, att Ståndet i den delen öfverensstämmer med Borgareoch Bonde-Stånden, och blott skiljer sig, i afseende på afgiftens belopp, inom olika Curhus-district; så får Utskottet, under förutsättning, att Preste-Ståndet bifaller, det Borgareoch Bonde-Ståndens ofvannåmnde tillägg må såsom ett förtydligande vid Preste-Ståndets beslut intagas, hemställa, att, till bestämmande af contra-propositionens innehåll, votering först må företagas öfver följande proposition: l:o Den, som vill, att contra-propositionen i hufvudsakliga voteringen skall innehålla det af Borgareoch Bonde-Stånden beslutade tillägg till Utskottets ofvannämnde förslag, att nemligen de serskildt inrättade
Hvad jag haft den äran att säga hoppas jag emellertid må vara någorlunda tillräckligt för att motivera den öfvertygelsen sorn ledi mig då jag undertecknat förevar:de K. M:s nåd. propos. till hvilken jag nu äfven får tillstyrka R. o. Ad:s benägna bifall. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag vill helst förbigå de många omständigheter, som hår äro nämnda, t. ex. huruvida jernbruken kunna komma att sakna afsättning, äfvensom att genom tull-lindriogarne fiOO.OOO r:dr skola blifvit af tullmedlen årligen efterskänkta, då dessa m. II. upgifne förhållanden icke kunna verka på sjelfva saken. Om man tager i betraktande, att t ul 1-1 indrin - garne äro bestämda på det sätt, all man icke anser de varor som ifrån Transatlantiska orter införas, böra bära högre tull än den, som genom dem upkommer, så har ju ingen efterskänkning heller egt rum, ulan har skälet för denna bestämmelse helt enkelt varit, att man ansett del högre tull icke borde läggas på sådane varor. Detta och annat hvad på f. m. ylttrats om hvarjehanda mindre vigliga förhållanden, vill jag, som sagdt är förbigå, och endast fästa mig vid frågan om lull-lindringarnes bibehållande eller uphörande verkar skadligt på den fraktfart, som Sverige idkar mellan främmande länder. Jag kan icke se och har ej af hvad som anförts kunnat öfvertygas, att uphörandet af desamma derå skall menligt inverka, lika litet som de åstadkommit någon förmån i betydligare del för berörde industrigren. Om det vore förhållandet all t. ex. varor från de vigliga Holländska kolonierna endast fördes till Holland, så kunde fördel deraf för de Svenske skeppen upkomma; men då dessa varor äfven föras till andra länder, upslår ett helt olika resultat; ty då äro afgifterne tredubblade, hvarom en hvar kan göra sig underrättad, som läser de Holländska föreskriflerne härom. Det är sagdt, att den mindre sjöfarten skulle leda kapitalen och hågen från den mera atlågsna handeln: jag tviflar mycket härpå.
Kungen av Sverige har förklarat att inte skilja sina intressen från sina bundsförvanter och Danmarks konung vill i möjligaste mån utsträcka fredens välgärningar och att på svenska kronprinsens begäran ryska och preussiska hoven lämnar officiella försäkringar att Danmark återställer de fredsförbindelser, som före kriget ägde rum. Fredric VI vill inte underlåta något, som kan leda till ett skyndsamt fredsslut med kejsaren av Ryssland och konungen av Preussen. Kungen av Danmark lämnar övertygande bevis på sin goda vilja, genom att förklara krig mot kejsaren av Frankrike och för detta ändamål förena ett antal trupper med de under kronprinsens befäl stående tyska trupper, på det sätt och med de villkor som det fredstraktat han undertecknat med konungen av Storbritannien och Irland. Konungen av Danmark avträder för evärdeliga tider för sig och sina efterkommande till Sverige, konungariket Norge. Undantag för Grönland, Färöarna och Island. Norge skall hädanefter utgöra ett kungadöme förenat med Sverige. Danmark kommer aldrig att göra anspråk på konungariket Norge, vilkas innevånare är frikända för den trooch huldhetsed som de avlagt till Danmark. Sverige utfäster sig att innevånarna i Norge skall ha samma frioch rättigheter och privilegier som tidigare. Danmarks skulder som delas av Norge och andra danska stater, kommer att övertas av Sverige, lämpade efter folkmängd och tillgångar. Beloppet skall uppgöras av kommissarier som båda regeringarna utnämner för att göra en rättvis fördelning, grundad på Danmarks och Norges befolkning och tillgångar. Kommissarierna skall sammanträda i Köpenhamn en månad efter det att denna traktat ratificerats. Svenska kungen avträder för all framtid till Danmark, Svenska Pommern och furstendömet Rügen. Innevånarna blir frikända från den trooch huldhetsed de avlagt till konungen av Sverige. Kungen av Danmark förbinder sig att innevånarna åtnjuter lagar, rättighet och privilegier som för närvarande är gällande och är stadgade i konstitutionsakterna av 1810 och 1811. Då svenska pappersmyntet aldrig blivit infört i svenska Pommern förbinder sig danska kungen att inte göra några förändringar. Även den nederlagsfrihet som Sverige givit Storbritannien i Stralsund skall gälla. Danska kungen tar också över alla skulder i Pommern. Danska kungen godkänner de donationer som gjorts av Sverige till Pommern.
Enligt det förslag, som blifvit utarbetad t af särkildte Committerade till ofvannämnda Pensions-Innrättnincj, komma o *G Landshöfdindarne och sådane Ambetsmäpi, hvillka inehafva de högre värdigheterne och Lönerne i Staten, icke att i mån deraf erhålla Classfördelning i T ' : - ; ' v ; \ t _ » i56o Stats-Utskottets Betänkande denna Cassa, men då de snccessive genomgått lägre platser inom Civilen och derunder alltså varit Contribuerande till Cassan, äfven sedermera tillhöra inrättningen i den Class hvari de förut stodo, samt deras Pensions-rätligheter derutöfver i afseende på deras sednare förhållande till Staten blifva beroende af särskild pröfning och reglering; i afseende hvarpå åter förekomme, att Landsliöfdinge platserne ofta beklädas af Militaire Ämbetsmän, hvilka förut äro delagtige i Arméens eller Amiralitets Pensions-Cassorne och således icke under den förut tilhyggalgde tjenstemanna-banan deltagit i Civil Statens PensionsCassa samt att afgifternes retroactiva erläggande på en gång för att blifva berättigad till pension, vore för dessa Ämbetsmän allt för kännbart. Och hafva Committerade, då de på sådane med flere anförde skäl funnit sig böra utesluta amovible Åmbetsplatserne från denna inrättning, dervid förutsatt, att när för Stadsstyrelsen ansetts nödigt att visse högre Åmbeten kunna sålunda förklaras ledige och med andre personer besättas, Staten deremot äfven särskildt förser sådane Ämbetsmän med det i hvarje fall efter omständigheterna lämplige under - Stats-Ulskottets Betänkanden. i56i häll, dä de antingen titan egen ansökning från sine Ämbeten skiljas, eller och i anseende till liög ålder anse sig icke vidare förmå dem utöfva och äro i behof af Statens understöd, och hvilken förmån, såsom belöning för ett vigtigare allmänt värf icke vore beroende af den i af följd egne afgifter beredde delagtighet i Pensions-Cassan.
Det är i sanning ett beklagligt förhållande, alt Regeringen gjort skulder, hvilka den nödgas begära att folket skall betala, utan att den kan uppgifva för hvilka ändamål de blifvit gjorda; att vi haft så oredliga ministrar, alt de kunnat rädt sin Konung till sådana transactioner, som dem vi nu en hvar känna. Men det skulle blifva ett ännu beklagligare, ett bedröfligt, ett hvarje sann fosterlandsvän oroande förhållande, om R, St., genom försummandet af sina pligter, gåfvo folket ännu mera anledn. lill klagan, handlade så, att dylika företeelser som den med cabineltscassan komrne att höra till ordningen för dagen, sedan man erfarit, att man intet äfvenlyrade dervid; om de, som skola bevaka fäderneslandets väl, blundade för dess förderf och lade öfverseendets hyende under det onda. När man tänker på, Den 27 Februari f. m. 671 att vi haft ministrar, hvilka slutat freder sådana som den i Fredrikshamn, som den i Kiel utan tullfrihet i Öresund; hvilka, födde soin Diogener, lefvat som Luculler, lemont den cassa, som stålt under deras våld i sådan ställning som cabinetlscassan och lemnat efter sig millioner, samt i minnet dermed sammanställer, jag djerfves ej säga Oxenstjerna men kanske Adler Salvius, som deltog uti Westphaliska fredsunderhandlingarna och under trettioåra kriget försträckte sitt fädernesland ansenliga summor, hvarför han fick den belöning, alt en otacksam eftertid, som vi väl kunna minnas, frikände Staten från betalningsskyldighet för dessa på samma gång som för flera andra lagliga och af Staten förut erkända fordringar, de förra till och med då de öfvergått i arf till efterkommande af Gustaf Adolphs räddare vid Stum, Weissenburg; när man, alt förbigå alla andra historiska minnen, drager sig tili minnes den olycklige fremlingen Görtz, skulle man vara färdig att utropa: ”hvad patriotismen har gått tillbaka! finnas mera ära och tro?” Mine herrar! patriotismen har icke gått tillbaka; den har endast blifvit tillhakaställd.
N:o 27. 5) till föreståndare förordnar han äfven en af lärarne vid institutet och för en tid af t. ex. 5 år, ungefär såsom vid andra Statens läroverk; 6) vid institutet bilda lärarne ett lärare-kollegium, som uppgör och bestämmer detaljerna rörande undervisning, disciplin bland lärjungar m. m., jemlikt reglementets allmänna föreskrifter; 7) förvaltningen af kassor, anslag m. m., handhafves af föreståndaren i förening med t. ex. ordföranden i Inspektions-nämnden och redovises för Civil-departementet eller Förvaltnings-komitéen. Jemte vördsam anhållan om remiss af denna framställning till vederbörligt Utskott, hemställes till detsamma, huruvida icke, då saken är högst angelägen och Regeringen å sin sida lärer vara betänkt på någon omorganisering af bemälda angelägenheter, lämpligt vore och ledande till snabbaste och säkraste samverkan med densamma för vinnandet af ändamålsenligt resultat, att Utskottet för detta ärendes behandling bland sina ledamöter utsåge eller bildade sig, eller någon afdelning, till komité, hvilken förstärktes dels med lämplig ledamot af Landtbruks-akademiens Förvaltningskomité, dels med en äldre och erfarnare lärare frånijhvartdera Landtbruks-institutet och från hvilken sålunda sammansatta komité Rikets Ständer då kunde snart nog få, i formen af Utskotts-betänkande, införvänta ett på anförda eller andra lämpliga grunder fotadt, detaljeradt förslag till reglemente för båda instituten, och hvaröfver Ständerne sålunda blefvo i tillfälle att sig yttra till ledning vid det nådiga reglementets slutliga och definitiva affattande. I vidrigt fall torde sådant tillfälle ej blifva dem beredt. Genom detta förfarande vunnes tid och ändamål samt undvekos äfven de långsamma omvägar och dryga kostnader, hvilka nästan äro oskiljaktiga från allt annat komitéväsende. Stockholm den 8 November 1865. J. Sundvallson. Af Herr SundVällSOD, J, om inskränkning af universiteter nas disciplinära myndighet öfver studerande.
Enär hufvudsakliga delen af berörde motion innefattade begäran om en undersökning i afseende å vissa, Technologiska Institutet rörande, förhållanden, samt pröfningen deraf måste föregå frågan om anslagets för nämnde Inrättning yrkade nedsättning, hade Utskottet den 3 nästlidne September begärt yttrande derutinnan af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, som, i anledning deraf, uti ett till Rikets Ständer afgifvet, med Stats-Utskottet communiceradt, Utlåtande, N:o \6, af den S innevarande October, på anförda skäl, tillstyrkt bildande af en Comité för utrönande af tillståndet inom den Technologiska Undervisnings-anstalten, samt, i fall skäl till anmärkningar förefmnas, till utredande, huruvida orsaken dertill ligger i Institutets Stadgar eller i desammas försummade efterlefnad. Instämmande i denna Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets yttrade åsigt, tillstyrker Stats-Utskottet, att anslaget för Technologiska Institutet, x 4,200 R:dr, måtte uppföras endast intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer, i händelse Inrättningen, efter den föregångna undersökningen, befinnes ej vidare motsvara sitt ändamål, må blifva i tillfälle att indraga anslaget, liro Undervisnings-anstalter för Handel och Sjöfart. Till Utskottet äro remitterade följande motioner: Åf Hr Palander, C. bV., att en Navigations-skola, i likhet med den, som inrättats uti Wisby och Carlshamn, måtte etableras i Carlskrona samt nödige medel dertill anslås; Af Hr Fomanderj, Thatt en förhöjning af 200
Förrän man hade någon slags visshet derom, att medlen skulle användas till direkt och omedelbar lättnad för jordbruket, jernhandteringen och fabriks-industrien, samt såsom tillfällig hjelp endast åt sådana exportörer, som, med i öfrigt bevisligen solida affärer, icke kunnat erhålla liqvid för sina egna verkliga fordringar i utlandet, men ingalunda att betala Svenska handlandes och importörers utländska skulder, (hvartill i alla fall det ifrågavarande beloppet icke långt förslår), syntes det mig vara betänkligt, alt obetingadt biträda Utskottets i öfrigt enhälliga beslut, att ulan några sådana i förväg öfverenskomna fördelningsgrunder, endast med anledning af den närvarande penningeförlägenheten helt enkelt tillstyrka upptagande af ett lån å utrikes ort på 12 millioner R:dr Riksmynt, och derigenom ännu ytterligare föröka den omätliga skuldmassa till utlandet, hvaruti Sveriges rike och dess innebyggare, N. B. nian någon trängande nöd, allt mer och mer fördjupat sig under de sednare åren. Slutligen kan jag icke frånträda min öfvertygelse alt man borde närmare göra sig reda för det ondas omfång och beskaffenhet äfvensom för orsakerna dertill, för att kunna föreslå ändamålsenliga utvägar till dess afhjelpande. Man kari väl, såsom också skett, förlöjliga en läkares förfarande, som först efterforskar, de verkliga orsakerna till den sjukdom, han skall bota. Men om sjukdomen icke är ett plötsligt olycksfall, utan småningom grundlagd och förorsakad af en felaktig diet och ett länge fortsatt lefnadssätt, som undergräfl lifskraften, så torde väl kännedomen härom tillförlitligast indicera kurmethoden och säkrast anvisa patienten hvad han har att iakttaga för att återvinna helsan och undvika recidiv. Den smärtsamma samhälls-sjukdom, hvaröfver man nu 8 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. bittert klagar och emot hvilken man ropar om ögonblicklig hjelp, synes mig härmed hafva någon likhet. Men alt ådagalägga detta och utveckla grunderna för en sådan åsigt medgifver icke närvarande tillfälle, ej helier utrymmet i en reservation.
Jag har sjelf såsom inspektor för ett större läroverk kommit i erfarenhet af svårigheten att anskaffa fullt skickliga och dugliga lärare, och frågan härom är enligt min åsigt af vida större vigt, än att anlägga nya skolor, Utsk:t har sjelf erkänt detta, då det i nu föredragna Betänk, (pag. 30) hemställt att de nya lärarebefattningar, för hvilka anslag vid innevarande riksdag beviljas, endast må tillsättas i den mån fullt kompetente personer derför finnas att tillgå. Hvarje uppmuntran till personer, som egnat sig åt djupare specialstu - 603 Dea 26 April e. m. dier, att beträda denna bana, är derföre af sådan vigt att R o. Ad:n icke kan nog behjerta densamm. Jag yrkar bifall till K. M:ts Propos. Sedan öfverläggningeri härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, dels af Gr. Sparre, alt R. o. Ad:n, med afslag derå, skulle antaga K. M:ts nåd. framställning i ämnet, och dels af Frih. Alströmer, med hvilken flere ledamöter sig förenat, att R. o. Adin måtte afslå Utskits merberörde hemställan samt bifalla K. Mits nåd. framställning med följande tillägg: »dock med undantag af de två första åren af deras så beskaffade tjenstgöring;» framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskits hemställan, hvarvid svarades många nej jemte åtskillga ja, sedermera propos. på afslag derå samt antagande af K. Mits framställning i ämnet, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja, och slutligen propos. på afslag å oftanämnde hemställan och bifall till K. Mits framställning med ofvan omförmälda tillägg, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Den, som å den döde gjort ringare misshandel, straffes för delaktighet i dråpet efter 3 Kap. 4 §, der ej gerningen eljest är med högre straff belagd. 8 §. Kan ej utrönas hvilken eller hvilka tillfogat den döde skador, som i och för sig eller i förening varit lifsfarliga; vare straffet för den, som i uppsåt att döda gjort våld å den dräpne, straffarbete i högst sex år; för den, som med Bih. tdl 11. St. U Häft. A 26 Lag-Utskottets Betänkande M 35. berådt mod, men utan sådant uppsåt, som sagdt är, deltagit i misshandelo, straffarbete i högst fyra är; och för den, som af hastigt mod och utan uppsåt att döda varit i görningen delaktig, straffarbete i högst tvä år. 9 g. Är någon ouppsåtligen, genom vårdslö^-het, oförsigtighet eller försumme'se, vållande till annans död; dömes till böter, dock ej under femtio Riksdaler, eller fängelse i högst sex månader. Var vållandet synnerligen groft; då må lill straffarbete i högst två år dömas. 10 g. Ilar någon misshandlat annan så, att han deraf fått svår kroppsskada, och var sådan skada åsyftad; dömes, om skadan skedde med berådt mod, till straffarbete från och med fyra till och med tio år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med ett till och med fyra år. Var, i sednare fallet, gerningsmannen, utan egen skuld, af den misshandlade till vrede retad, såsom i 3 § sägs, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må tiden för straff'arbetet nedsättas till sex månader. Med svår kroppsskada förstas i denna lag förlust af talförmåga, syn eller hörsel, svårt lyte eller annat svårt kroppsfel, stadigvarande svårt men ä helsa, eller lifsfarlig sjukdom. 11 §. Har någon misshandlat annan, såsom i 10 § sågs, utan uppsåt att åstadkomma sådan skada, som i samma § nämnd är; då skall gerningsmannen dömas, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från och med ett lill och med fyra år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete i högst två år.
Ordsaken åter härtill måste väl till någon del sökas uti följderne af 1826 och i83o årens missväxter, samt derigenom hindrade giftermål och, må hända, ökad mortalitet under åren 1827 och 1831; men det synes annars höra till naturens ordning, att, i samma mån som nativiteten under en viss period varit utomordentelig, måste den under en påföljande blifva minskad, intill dess de öfver vanligheten tillkomne barnen hunnit manbarhetsåldren, då folkökningen i än större proportion kan tilltaga, om yttre hinder 7 icke motverka öfverdriften deraf; och sådane lära här icke uteblifva, i så måtto, alt, sedan erfarenheten under hårda år hunnit undervisa jordägare om vådan att tillåta bosättningar uti Backstugor och Inhyses-torp samt på obetydliga jordlotter, mera varsamhet härutinnan skall framdeles iakttagas, hvilket äfven torde böra genom författningar inskärpas. — Man kan väl icke misskänna det stora och välgörande inflytande, potatoes-odlingen haft till födoämnenas ökande och följakteligen äfven på den besuttne folkmängdens tillväxt; men beräkningen alt lefva nästan ensamt på afkastningen af en potatoes-täppa, eller någre polatoes-land, har emedlertid åstadkommit många lättsinniga bosättningar af fattiga hushåll med talrik afföda, som ej sällan, jemte föräldrarne, ligger samhället till last; och man kan derföre just icke beklaga ett samhälles tillstånd, som skulle förminska detta onda, om än folkökningen tillika något förminskades, emot hvad den varit under dess starkaste progression. Detta sednare är likväl icke någon nödvändig följd så länge jorden, rikligt fördelad och bättre hafdad, kan, i bredd ined nya binäringar, lemna uppehälle åt ett ökadt antal inbyggare. De finnas, som påstå att folkets fysiska styrka i sednare tider aftagit, och uppgifva såsom orsak dertill dels öfverflödig njutning af bränvin, dels det omåttliga bruket af potatoes såsom födoämne, emedan man tror sig hafva märkt att befolkningen mera degenererat i trakter och bland den dass som hufvudsakligen lefver af denna växt.
Naj:t allena deror, att, efter omständigdeterns, reglera dulien ä inkommande oed utgäende spanmäl, vili Kongl. Naj:t likväl nn dufva öfverlemnat denna daga till dikets 8tänders ytterligare omprötvande, pa det dikets 8täuder, i sammandang med dull-devillilingens allmänna reglering, mä ega tillfälle att äfven om 8panmals-tul!en sig utlåta, ve därom fattande deslut kunna derefter erdalla tillämpning tran samma tid, dä den n^a dull-taxan träder i verkställigdet, ned Lördlilva gällande under derpaloljande kem ar; doek vill Kongl. Naj:t därmed dufva gifvit dikets 8tänder tillkänna,att,emedan det icke gf Kongl Naj:t deror, att nu, till följd dlott af en genom diketr Ständer yttrad önskan, dslt oed dället uppdälva de rättigdeter, sorn innefattas uti n^ssäderopade al' en utaf Konung oed Ständer gemensamt desvuren Orundlag, sä dlikver den tull-destämmelse, dvilken, enligt dikets Ständers lörenämnde andällan, kan komma att ega rum, endast att anse säsom ett reglementariskt stadgande, lavars gällande kraft inom derorde tid af lem ar degränsas. Kongl.