Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag klandrar hvarken förbudets borttagande eller tull-satsen, men jag reserverar mig mot den å lill satta tull af 2 sk. pr skålpund och mot det principvidriga uti alt belasta detta råämne med ens någon tull. Denna tull blir således lika med hvad Bevillnings-1'tskotlets Betänkande, N:o 3. liir ilen nu är för »grof, Jutsk och Isländsk eller annan dermed jemförlig.» — Alla motionärer, bland hvilka äfven några visat det oriktiga i principen och obehöfiigheten såsom skydd för schäferi-egarne af denna tulls bibehållande, likasom gagnlösheten deraf lill uppmuntran af en utvidgad fårskötsel, alldenstund denna under en lång följd af år ändå icke utvidgats, utan fastmera betydligt aflagit, hafva yrkat tullfrihet å ull; och andra, om sådant ej medgåfves, att tull-satsen skulle bli lika för grof och lin ull. Med det sednare yrkandet har egentligen afselts att kunna få, hvad som nu af välgrundad^ skäl ej är medgifvel, lill hvarje stapelstad införa grof ull. —' Vid import af ull från Tyskland fördyras varan af utförsels-tull, äfvensom genom andra oundvikliga afgifter, provisioner, spedilioner, landoch sjöväga-transport, assurans, kostnader för vexelköp m. m., allt sammantaget med circa 14 ä 15 procent af värdet, och till och med för Jutsk och Isländsk ull, inköpt i Köpenhamn, belöpa sig dessa kostnader till 10 procent.
Vattnet i den har alldeles samma färgton som de italienska vattnen. Men innan ni ger er dit ut, skall ni noga akta er för att läsa en viss författares naturskildringar från de der trakterna. Man tager så lätt intryck af hvad man läser. Ni kunde då i hastigheten inbilla er, att vattnet derute är grönt, ja absintgrönt. Men lyckligtvis kan jag försäkra er, att det är så beskaffadt endast — i vårbrytningen. Faktiskt är det, såsom herr Strindberg nu lyckats uppdaga, lika blått som vattnet i påfvarnes land. Och orangen, aloén, palmerna, acasian - och alla de der prydnadsväxterna, som ni så mycket beundrat på taflor, läst om i reseskildringar, växtgeografier ooh poemböcKer — ack, de äro allesamman importerade af de listiga itali-enarne^för att locka främlingar till landet. Nå, de monumentala bygnaderna, de konstfullt arrangerade trädgårdarne, marmorpalatsen? Ah, inte något alls att tala om! De senare äro så smutsiga, att man riktigt mår illa, när man ser dem. Men allra värst är det med detta lands så mycket prisade och lofsjungna ilatur. Jag riktigt fasar, när jag tänkerpå den. Men ni kanske har sett det sjelf i rese-brefven. Den finnes rakt inte. Strindberg har nu en hel vecka der nere ideligen sökt efter den, men har ännu icke lyckats anträffa den. Han har gått utmed hafsstranden och letat. Han har klättrat uppför ett berg, flere tusen fot högt, i värme och qvalm, öfver otrefliga, af solen brunstekta klippor, släpande på sitt tunga, af mäktiga tankar uppsvälda hufvud och på en tarflig matsäck, hän har gått och stält sig högst uppe på bergstopparne, sett i kikare, tittat ut öfver den förr s. k. ' pittoreska Gampagnan, frågat vägvisare — nej, han har ej kunnat upptäcka den. Den existerar icke. Den är en produkt af resandes fantasi. Har man sett maken? Nu i dagarne har han ämnat sig ut för att forska efter det gamla Roma, verldens forna herskärinna, som vi likaledes mycket hört omtalad.
Men de kallas aldrig Gustafsson eller Fredriksdotter o. s. v. utan Gustafva Kålle, Fredrika Hjalmar, Mågnisa Hedda, Johannesa Alfred, Nissa Viktor, " ilasa Gideon, Pettersa Helga o. s. v. Soldaters barn heta Munter-Henning, Löf-Elin, Fröjd-August o. s. v., och hustrurna helt enkelt Muntersa, Löfvesa, Fröjdeca. De äldre heta ofta Maja-stina, Inga-Lisa, AnnaBrita, äfven förekomma namnen Lena, Khirsti, Marghit, Lotta, Hakan, Svenning, Eskil, Arvid, Sven, Lars-Petter, Jonas, Aron; till och iiied Ingebörj har jag hört, men blott hos mycket gamla. Bland barnen äro dessa namn ovanliga; de heta Vilhelmina, Augusta, Amanda, Ottilia, Ester, Jenny, Teodor, Ernst, Robert etc. - men först och sist Johan och Hanna. Folket tycker mycket om rosor, blommor och blonistcr *), och utanför hvarje stuga tinnes en ' khölgår " (trädgårdsland) med något eller några ' rosenland " (blomsterrabatter), mer eller mindre väl ordnade. ' Trädgard " finnes äfven vid livarje stuga; den består af ett stycke ouppodlad mark med en mängd körsbärsträd, som se ut som viixe de vildt. Man gör folket en stor glädje med att gifva dem frön och plantor och att visa dem blomsteranläggningar. Sa snart blomniorna ' spritta ' (slå ut), ha barnen alltid med sig i skolan några blommor, som de lägga framför sig på bänkarne, men som distrahera dem tiiniligen; ju starkare blommorna dofta och Ju större " rosera ' äro, ju " likare " (bättre) äro de. De större bondgirdarne äro riitt ansenligt hygda, och många hållas utmärkt prydligt, nied vackra plaiiteringar och Glonisteranläggningar, som verkligen rensas från ogräs. Folket har utprägladt skönhetssinne. Qvinnorna äro slöjdkunniga, spinna och väfva sina och sina mäns kläder, men ha alltid sömmerskor och skräddare att sy dem. Symachiner ha dock de fleste af de mera välbergadc bönderna.
Dalum ul susira. t/^c//'crg <7/^ /Vo/oco?/c^ o/nen Kcrur/ucr^-^z-e^n/e/r, /lc?//ek c>r/o> //tt/cc Xontt?rg^?r rclr ^>cl c/e/r 2./ l>lärvaranc1e: Hans Dxeellens 8lal8-Nii,isl6rn kör Utrikes Xrenelena, Herr DiiI>erie ^/e/vre/^ 8lals-1laelen: Herr Diili-rre Drill erie 7107/ ä'e/icc/2cvc/ce/»r, O rekve //önc/, Driilerre 6)//ecr/rcrcr?^ lills. Dillk. 8iai8-8eereleraren snmälle i unclerclänigliel Dikels 8läuclers, saint Loncje-8l2nc1eis serskilcli, vick sislkörllutne Diksclag akgikne unöercläniga skrik - 14 ^conZ/. /'rolror?'5ro/r lV.-o 27. velser, rörande skjutsväsenclet i lliket, jemte Kongl. ^lajrts samtlige Def:,!lilmgsllgfvuncies vell Kammar-Lollegii, i anleclning clerus, aigifna unclercläniga utlätanclen. lilli. 8tats-8ecreteraren oell 8tats-lläclets Declamoter, inecl nnclantag ak Orekve //l?/l/^ tillstvrkte i unclerclänigliet, att en l^iiclig sliiikvelse i timnet, i enligbet med clet vicl cletta Dcotoeoil kogacle förslag, mätte till lliicets 8täncler akgä.
Jag afstyrker således i allo bifall till motionen derom, öfvertygad att den besparing i Statsutgifterne, som derigenom åsyftas, skulle å stället medföra stora förluster för Staten, oberäknadt de svårigheter och den osäkerhet, sorn genom Länens sammanslående skulle å nyo blifva deras Invånares lott. Herr Franc Sparre, Bengt Erland i Med anledning af Grefve Cronhjelms motion, om sammanslående af Artilleriets och Ingen eurcorpsens Läroverk, har jag erhållit tillstånd att upplysningsvis tillkännagifva, hvad inför Hans Kongl Höghet KronPrinsen i egenskap af bögte Befälhafvare för Artilleriet, i detta ämne blifvit discuteradt. Samma fråga hac nemligen blifvit väckt, men man har icke kun^ nät finna att nå^on synnerlig nytta af ett enkelt sammanslående af desse Läroverk kunde Den 6 Martil' uppkomma, hvarken i anseende till undervisningen eller till kostnaderne. Icke i anseende till undervisningen emedan begge Corpsens Elever skulle fordra en vidare sträckt undervisning i hvarderas särskilta, ehuru hvarandre nära liggande yrken. Icke i anseende till kostnaden, emedan Ingeneurcorpsens Lärerverk endast kostar 1,200 R:dr pä ordinarie» Stat, hvaraf så mycket mindre någon indragning skulle kunna äga mm, som Professorer för sine 1000 Rdrs lön, äro pligtige att verkställa Triangelmätningarne, och för de 200 R;dr som äro anslagne till Lectionsarfvoden, äfven bestrides våtden af Archiveroe.
Jemte meddelande häraf får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta underrätta fullmäktige i Riksgälds-kontoret ej mindre om de terminer, då statsbidragen böra utbetalas, sfi vida icke dessa terminer blifvit i kontrakt utsatte, än om de förändringar uti för statsbidragens lyftning m. m. stadgade bestämmelser, hvilka under arbetets fortgång, kunna i nåder medgifyas. Stockholm den 51 Juli 1851- Stoio-CiikotUt» Uilåtmie, Mjo Mi. m N:o 299. ånk. till Exp.-Utsb. den 2 Äng. 1851, kl. f (.a WMlanäe, angående dispositionen af den å ackord&- förskotter och ersättningar varande reserverak de behållning. (U. Ä ) Sedan Utskottet uti fö punkten af sitt utlåtande N:o 85, angående regie» fiag af utgifterne under riks-statens fjerde hufvudtitel, tillstyrkt Rikets Ständer, att vid nu skeende statsreglering utesluta hittills på denna hufvudtitel uppförda anslag af 6000 r:dr för ackords-förskotter och ersättningar, samt Utskottet, i sammanhang med detta tillstyrkande, hvilket blifvit af Rikets Ständer bifallet, anmält, att Utskottet ville, sedan Rikets Ständer fattat sitt beslut i afseende på Wermlands fältjägare-regemente, tillse, huruvida skäl kunna förefinnas att föreslå Rikets Ständer vidtaga någon åtgärd, i afseende på den å förenämnde anslag reserverade behållning,; så och efter det Rikets Ständer nu mera beslutat angående den föreslagna successiva indragningen af berörde regemente, får Utskottet öfver användandet af omförmälde behållning afgifva yttrande.. SS Stat *-Ut skot tets Vflit anie, fi:o 299.
Slutligen hvad beträffar de anmärkningar» D Samt, 4 M tj6 Stat* - Utskottets Betänkahdert sorn inom Ridderskapét ock Adeln samt Borga-' re och Bonde Stånden blifvit gjorde vid Utskottets yttrande i frågin om anslagets bestämmande till forsvars Verkets allmänna föremål, eller A - meens och FJottornes utredningsoch Underhålls kostnader samt dertill hörande Förråders förstärkning, Fästnings och Skeppsbyggnader m. m. äfven som rörande den föreslagne fördelningen af netta anslag emellan Handt försvaret och Flottorne; Så emedan Utskottet hu fått emottaga Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse om anvisande för försvars Verket i allmänhet af det oförminskade belopp Kongl. Maj.t dertill i Nåder äskat uti dess proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof anser Utskottet lämpligast, att uti det Utlåtande sorn deröfver med första skall afgifvas till Riksens Höglofl. Ständer upptaga och besvara berörde anmärkningar, hvilka då egentligen böra till profning företagas. Detta alt hemställes vördsämllgeh till Rik-' sens Höglofl. Stätlders eget ompröfvande, jemte någre .Ledamöters anmälde reservation.
St:r nu antagit till 4 i stället för 3 år, hafva R. St:r beslutat den underd. begäran hos K. M:t, att vid nästa Riksdag fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet må R. St:r meddelas, för att vid då skeende Statsreglering tagas till grund för beklädnadsanslagets bestämmande, och att då, för R. Strrs Statsutskott må samlade tillhandahållas de näst före Riksdagen öfver Beklädnadsmedlen afslulade års redogörelserne. i4:o I anledning af den hos R. St:r väckta fråga huruvida icke, i ändamål alt för framtiden befrämja Arme'ens stridbarhet och den hos dess högre Befäl Betänkanden, N:o 335. 71 dertill erforderliga skicklighet och krigserfarenhet, stipendier af allmänna medel borde anslås för Aromens Officerare till bevistande af Krig utrikes, hafva R. Sl:r enär Statens knappa tillgångar icke medgifvit anslags uppförande på Stat för detta ändamål, ansett sig böra till K. M:ts Nådiga bepröfvande i underd. öfverlemna, att, på det sätt K. M:t i nåder finner ändamålsenligast, af 3:djc HufvudTitelns besparingar anslå lämpelige understöd för skicklige Officerare i nämnde hänseende, hvaraf Fäderneslandet kan påräkna gagn och fördel i en kommande tid. Fjerde IlnfvudTitehij hvilken, enligt den af R. St:r beslutne omflyttning, i stället för den 10 HufvudTiteln, nu mera upptager Anslagen för Militaireoch FörsvarsVerket till Sjös, (Se Bilag. N;o 4) har, ifrån den för desse föremål vid i8a3 års Statsreglering bestämda summa , , R:dr i,i39,oa5: 38. 6. blifvit ökad med ett belopp af 73,491: 16, 10. och utgör således Summa R:dr 1,212,517: 7. 4- 1:0 Jemte det R.
Till hvad Herr Grefven och LandtMarskalken nyss anförde, skall jag utbedja mig att blott få tillägga, att då Grundlagen bestämdt innehåller, det StåndsOrdningarne skola i enlighet med densamma författas, så följer deraf ock, att om ett förslag förekommer till ändring i StåndsOrdningarne, som ställer dem i strid mot Grundlagen, åligger det LandtMarskalk eller Talman, att derå vägra proposition; och detta är fallet här. Herr von Hartmansdorff: Jag är af Herr Gref.; ven och JLandtMarskalken, samt de värde Ledamöter, som efter honom sig yttrat, hufvudsakligen förekommen i hvad jag ämnade säga. Jag får blott tillägga, det jag ej tror något Stånd böja handla mindre väl betänkt, när det angår dess enskilda angelägenheter, än när det angår allmänna frågor. Det torde synas öfverflödigt af mig, att vidare orda härom, sedan Grefve von Schwerin förgäfves yrkat Memorialets läggande till Handlingarne; men jag vill dock fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å faran, afj. hänskjuta ärnrigt till ConslitutipnsUlskottets be_ 5i6 pen ri October e. m. dömande, emedan det möjligen delar Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt. Vi skulle då endast komma att förlora på ett dylikt steg, Herr Hjerta: Hvarföre jag ej afskräckes af den fruktan, Herr von Hartmansdorff hyser, är, att jag anser bättre, att nu genom ConstitutionsUtskoitets svar få frågan afgjord, än att striden vid en kommande Riksdag skulle fortsättas, Dessutom anhåller jag att ännu en gång få fästa Herr Grefvens och LandtMarskalkens uppmärksamhet derpå, att RiksdagsOrdningens 45 ock 5 5 §• §• innehålla föreskrifter, hvilka till deras natur äro ganska skiljaktiga. 55 (jj. gifver nemligen vid handen, när LandtMarskalk eller Talman skall vägra proposition j men den 45:te åter, hvad de hafva att sjelfva innom Stånden föreslå.
Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Reutersvärd, Jag får den äran gifva tillkänna , att Bonde - Ståndet, och, enligt hvad man berättar, äfven Preste - Ståndet återremitterat detta mål. I fall Ridd. och Acleln icke skulle vilja deri instämma, får jag anhålla om votering. Herr von Hohenhausen: Jag tror då äfven mig vara skyldig lemna den upplysning, att Borgare-Ståndet bihdlit Betänkandet. Att gjöra en minskning i afbetalningen, då räntan redan förut blifvit nedsatt till 5 prC:t, vore alt gjöra det alldeles omöjligt för andra än de rikaste, och i följd deraf med bästa Lån-document försedd* samt närmast intill Stockholm boende, att erhålla något lån. Dessutom strider det helt och hållet emot ali princip af en Dis_ Den 17 Not ernber f. rn. eont-Inrättning, att göra den till en stående Låne-fond. Skulle icke den Värde Ledamoten vilja afstå från sitt yrkande afVotering, så anhåller jag, ätt den, ju förr dess häldre, måtte verkställas. Emedlertid hoppas jag, att Ridderskapet och Adeln noga besinnar, hvilka följder för det allmänna en sådan minskning i afbelalningarne skulle åstadkomma. Herr Grefven och Landt-Marsk al k en lorklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, dan af Herr Landt-Marskalken sist gjorde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr liljestråle: Om den värde Le damoten, som nyss yrkade Votering, afstå derifrån, nödgas jag begära densamma, då contraproposition torde blifva på återremiss. Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde derefter följande Voterings-Proposition: Den som bifaller Eanco-Utskottets Betänkande, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning och det reglementariska för samma Diseont-Verks förvaltning, voterar Ja; Den 17 November f. m. 39 Den det ej vili, voterar ]STej; Vinner Nej, kommer nämnde
Då det alltid måste vara en fördel för den låntagande egendomsegaren, att hafva summan fördelad, emedan'försäljning och re laxa t ion derigenom lättades, måste man väl antaga, att gemensam inteckning icke meddelas, utan att långifvaren fordrar det. Att denne således alltid måste anse sig äfventyra något på fördelningen , vore tydligt. Kanske långifvaren blott derföre vägrade lånet, emedan panten vore långt aflägse och han omöjligen kunde conlrollera, om hvarje faslighet vore fullt vederhäftig för hvad derå, enligt taxerings-värdet, belöper. I alla fall vöre det omöjligt att förutse, till hvad pris en fastighet å execuliv auction kunde gä. Den ena fastigheten blifver af serskilde omständigheter mera begärlig och betalas högt; en annan råkar i vanpris, ehuru båda varit lika taxerade: Med afseende på taxeringsvärdets mindre tillförlitlighet, i synner het då fastigheter lyda under olika Taxerings-Comile'er, kunde sådant lätt inträffa. Detta skulle således blifva en ytterligare minskning i den säkerhet inteckning lemnar. Och då en Lag, i alla fall, i händelse af pantens styckning, måste finnas för den gemensamma inteckningens fördelning, hvarföre icke lata denna för alla fall blifva gällande, då någon våda eller olägenhet för det allmänna icke derigenom uppstod? Skulle, det oaktadt, ett sådant förbud meddelas, så borde det ovilkorligen så styliseras, att ingen tvekan uppstår derom, att ju det ankommer på borgenären och gäldenären alt bestämma annan fördelning af summan, än den som, på grund af taxeringsvärdet, skulle ega rum, men för egen del afstyrkte Motionarrcn, att i personers fria rätt till aftal må göras en inskränkning, sorn icke syntes vara af något verkligt behof påkallad. Motionairen -föreslog således, att den lagförklaring i ämnet mätte antagas, sorn, vid sistlidne Riksdag, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutades, af innehåll: att ir) § väl föreskrifter sältet för gemensam intecknings gäldande utur flere fastigheter, då » Lag-Vtskoltcts Bet.
B. 333, 383. Å. 38g. X. R. u5. XIV. U. 170, 332. XVI. A. 208, 2.5o. XXI. U. 99, 578. XXII. A. 7, 46. XXIII. U. 426. XXIV. A. 3o3. XXV. U. 86. U. 126. A. 128. B. i45. A. 154- XXVI. E. 62. — N:o 3. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående ersättning till Kronolänsmannen för resor, som af dem anställas till försegling af biänn - ( 54 ) vinsredskap. Beviliningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — K:o 4- i anledning af Herr Tornerhjelms, Rudolph Victor, motion, angående tiden för den blifvande nya författningens, rörande brännvinsbränningen, tillämpning. XII. B. 337. A. 49°* XIII. E. 611. — N:o 5. i anledning af gjorda anmärkningar vid sammansatta Utskottens betänkande N:o a, angående grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningens utöfning samt afgiflerna derför. XIV. B. 170, 332. XVI. A. 208, a5o. RXI. U. gg, 578. XXII.
Om ett så lyckligt resultat kunde påräknas, så skulle jag vara den förste, att, äfven med npoffring af egen öfvertygelse, bifalla förslaget; men sålänge vi hafva en tryckfrihet, sådan som den nuvar., samt ledamöter, hvilka inom ett eller annat Ständ agitera för alt derigenom söka göra sig angenäma inför den radikala pressen och bereda sigen slags betydenhet, som de eljest skulle komma att sakna, så lära ämnen för politiska tvister icke uteblifva, och kommer den nu förevarande tvisten en gång alt uphnra, så torde den värde talaren nog få erfara, alt källan för tvistefröns utkastande ingalunda med denna sak är uttömd. Denna omständighet bör således icke innefatta något skäl att gä annorlunda tillväga än som påkallas af både sakens natur samt en nödig försigtighet, nemi. att utreda först för att sedan kunna både i lmfvudfrågan och alla dess detaljer med fullkomlig sakkännedom besluta. En värd ledamot har såsom skäl till bifall å denna punkt anfört, det första steget i samma syftning som nu redan togs för 100 är sedan genom att bestämma vissa persedlar till utgående i penningar. Mina kameralistiska kunskaper sträcka sig icke sä långt att jag har mig bekant, att i Sverige några räntor blifvit i penningar förvandlade. Har det skett, så är det i så inskränkt skala, att det verkligen undfallit min npmärksamhet. Men hvad jag känner, det är, att i de s. k. conqueterade provinserna, till hvilka jag räknar en del af Götheborgs äfvensom af Jemtlands län, der hafva grundskatterna, sedan dessa provinser kommit under Sveriges lydno, utgått i penningar och derigenom nedsjunkit till en obetydlighet. Men denna rättighet att betala grundskatterna endast i penningar har icke tillkommit genom något Konungens och Ständernas medgifvande, det lärer en och hvar hafva sig nogsamt bekant, utan har sin grund i de fredsfördrag med fremmande makt, hvarigenom dessa provinser kommo under Sveriges krona.
Men när Nilenius fick se huvudet på gubben, mörknade han. Han vände sig till hustrun och sade med något som skulle föreställa gott humör: Vet du, om jag mötte den gobben ensam i en skog tog jag å hängde han i näsduken. Ysch, så du säjer! skrek hustrun i det hon försvann in i stugan. Diakonen Nu hade David dock efter en veckas mer än vanligt vidrigt umgänge med Nilenius, varunder denne fått hysteriska utbrott och omväxlande förbannat, smädat Gud och människorna och gråtit, beslutat sig för att bli honom kvitt. Han hyrde stugan han tänkt på han hade redan börjat skriva på sin bok och även lyckats sälja några skildringar till ett par mindre huvudstadstidningar och befann sig nu en mil från bygden. Om Nilenius kom skulle han helt enkelt vägra att gå med honom mer. Det var redan en visa i byn: David Ramm har blivit sällskapsdam åt Nilenius. Nu ordnade han sina böcker som han köpt i Amerika, spikade ihop ett skrivbord av gamla lådor, bredde tidningar till duk däröver och började arbeta. Men hans osäkra ställning och ensamhet plågade honom, åter och åter ältade han minnet av det förflutna. Ibland när han satt sig att skriva, greps han av tvivel på om detta var hans riktiga område. Var han kanske bara en inbilsk narr, ett ämne till en inkräktare på andras områden? Men också det gamla filosofiska grubblet kom igen, understött av de nyligen inträffade samtalen med Hartman. Han längtade efter denne, efter någon undervisning i att tänka systematiskt och förnuftigt om det som han sökte undfly men ständigt åter råkade fast i, det planlösa grubblet om själen, det odödliga, synden, straffet och det stora onda, samt det gudomligas förhållande till smärtan en sak som Hartman lärt honom att stirra sig blind på. Nu hade han kommit så långt att han ej trodde på Gud mer, icke ens en minut, men nu ville han antaga ett gudomligt väsende. Skillnaden var ganska stor, men den förvirrade honom. Han ville dock alltid antaga vissa egenskaper hos detta väsende, och han fann hur djupt rotat begäret efter en gud att bedja till i nöd var hos människohjärtat. Det var svårt att icke alls kunna tro på en personlig gud och ändå alltid ha ett brännande behov av en sådan. Och det där med “väsende“ låg inte i själva ordet en ansats till egenskaper?
Att uppmuntra byggnadsföretag af personer, hvilka dertill mäste begagna mera lån ta än egne tillgångar, anser Utskottet skadligt och ledande till sådane Entrepreneurers undergång, och för den, sorn eger ett capital, verkligt motsvarande byggnadsföretagels storhet, torde, serdeles i Hufvudstaden, lånetillgångar ej saknas bos enskilde eller uti redan befintlige allmänna Cassör, utan att dertill någon ny fond hehöfver af Statsmedel anvisas; I följd hvaraf det härom i första puncten af motionen framställde förslag, af Rikets Högloft. Ständer torde böra lemnäs nian afseende. Och som det lärer tillkomma Städeriie enskildt, att, om sine inkomster eller eftergift deraf, sjelfve förordna, och befrielse ifrån bevillning ej synes vara lämplig, derigenom den af Rikets Högloft. Ständer åsyftade fördelning deraf, möjligen kunde förfelas, utan att någon lättnad af värde åstadkommes, saknar Utskottet skäl, att å framställningen, om befrielse för nyBi/inng till R St. Bavoch Oecon.-Utskottets Bet. K:o 61. byggde stenhus ifrån afgifler lill Städerne och Stats* Werket, Rikets Höglofl. Ständers bifall tillstyrka. Men du 1111 gällande tvångslagar, i afseende på hvarje Stads handtverk ares uteslutande ratt att vid byggnadsföretag inom Staden med arbete tillhandagå, för dylike företag lägga de största svårigheter i vägen, och dem stundom alldeles hindra; så, och enär de handtverkare inom Städerne, hvilka ega känd skicklighet och pålitlighet, alltid, äfven under taflan med handtverkare ifrån landsbygden, företrädesvis kunna påräkna att blifva anlitade, anser Utskottet sig höra, med understödjande af hvad Molionairen i 3:dje punkten hemställt, vördsamt föreslå, att Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Skråförfattningarne i Murmästare-^ Timmermansoch Byggmästare-hand t verken mätte i Nåder upphäfvas.