Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Ehrenborg,: Friherre Cederström, har emot min begäran om ålerremiss anmärkt, att sådant skujle vara stridande emot da det ensamt af ConstilutionsUtskottet hyror, huruvida målen till RiksRått skoja Öfverlämnäs. Jag får blott erinra, att Utskottet b >r tvenne sårskilte befattningar, den ena att ställa under RiksRått, hvilket år d ess ensak och ej kan af Standen ppöfvas, oyh den andra enligt 107 att anmäla, örn någre Ledamöter icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta. I afseende på denna, som kan påkallas af rnskilfe motioner, lärer Utskottet , som det sjelf medgiiver, icke . vara an - J9en 1» Julii e. m. 441 ij\at ån en underordnad beredning, och då lårer §6 $ RegeringsFormen vara tillåmpelig, som säger; Gåras vid Ut/kottens förjlug i Ståndens plena fäderne anmärkningar, forn hindra antagandet, erhdlle Uljkottet del af defse anmärkningar , Jår att derefter förfaren ytterligare granjka och jemka. Då detta stadgande ej gör undantag för £onstitutionsljtskotU;t, och frågan år om ett förslg;» sorn ConstitufionsUtskottet afgifvit, underställer jag Herr Grefven och LandtMnrskalken, oni icke proposition bör göras till återremiss. friherre Boije anhåller jag oqk att fg besvara med några ord. — Han börjad, e med att förklara, aft jag begått tyå stora jri ingar, men slutade ej med att Öfvertyga mig om någondera.
Min mening med att utesluta den långa mellanmeningen i detta morn. är ingen annan, än den, att få det derhän att åt skolstyrelserna lemnäs rättighet att efter olika localer föreslå sådana skolordningar, sorn för dem kunna vara passande. Om denna mellanmening skall stå qvar, så är den ett betydligt binder derför. Jag vill visserligen icke att barnen skola nödvändigt hållas till daglig skolgång, utan må äga en viss frihet dervid, så alt, der localen är sådan att det kan ske, det må iakttagas, men att i annat fall sådant ej må vara föreskrifvet, och dertill finner jag ganska lägligt att reglementera, när vi komma till 7 momentet. Här finnes dessutom i 16 §:ns 2 mom. uppdraget åt biskopen och domcapitlet alt pröfva och godkänna de särskilda skolordningar, som af vederbör, skolstyrelser upprättas. Jag vidblifver således mitt yrkande om att den långa mellanmeningen nu mätte borttagas. Hr von Hohenhausen: Sedan jag af de talares yttranden, som vidrört den mellanmening, som är i fråga att borttagas, tyckt mig med säkerhet hafva förnummit, att de icke vilja borttaga den lättnad, som den innehåller för fattiga barns föräldrar att kunna tillgodonjuta sina barns arbete, så vill jag för min del icke insistera på dess bibehållande eller derom påyrka särskild propos. och votering. Frih. Cederström: Jag beklagar att jag icke kan vara af den tanke, sorn Hr von Hartmansdorff här behagat yttra, och godkänna de af honom framställda förslag. Skulle något rörrde fattigvården ingå i lagen ang:de skolundervisningen, så vore det en enkel hänvisning derom, att röride barns underhåll stadgas i författningen rör:de fattigvården, men alldeles icke något lagstadgande derom i författningen om undervisningen; men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff hvad väl en sådan hänvisning kunde tjena till, då likväl den sednare författningen måste komma att finnas på sidan om den förra. Behöfver man hänvisa i en författning till en annan, som i alla fall står lika orubbad? Mera kan Hr von Hartmansdorff icke vinna, än alt med fattiga barns underhåll och beklädnad förhålles enligt hvad som i fattigvårdsförordningen stadgas.
St:r framlagda; och då jag vid noga öfvervägande af allt hvad både mot och för förslaget blifvit vidlyftigt i tryck utgifvet och äfven muntligen anfördt, icke kan inse att någon egentlig våda kan med förslagets antagande vara förenad, utan att fastheldre frid, enighet och försoning emellan de olika samhällsklasserna deraf böra blifva en följd; — så drar jag för min del desto mindre i betänkande, att åt förslaget obetingadt lemna min röst, som jag är Den i December. 207 fullkomligen förvissad, att dess ogillande inom detta Stånd skulle öfver Adeln neddraga en så bitter fiendtlighet, att det välgörande inflytande, Adeln tillförne på representationen utöfvat, skulle derigenom blifva nära helt och hållet tillintetgjordt. Detta mitt godkännande stöder jag dock icke uteslutande på min egen uppfattning af förslagets förtjenster, utan jag grundar det äfven på det bifall och de sympatier, förslaget i den allmänna meningen vunnit, och som högljudt uttalat sig af tusentals röster vid de offentliga möten, som i afseende derpå allestädes inom landet hållits. Icke så, som skulle jag anse, att alla bland dessa tusental haft förmåga eller tillfälle att åt förslaget i hela dess utsträckning egna den sorgfälliga granskning, som vederbort; men den förkastelsedom öfver ståndsförfattningen, som dervid öfverallt gifvit sig tillkänna, den förefaller mig deremot vara desto mera betecknande. Då, oaktadt allt hvad R. St:r ostridigt verkat till landets båtnad och förkofran, folket likväl på detta sätt nära enhälligt utdömer dem ur representationen; så måste jag antaga, att, med eller utan skäl, föreställningen om behofvet af representationens ombildning hos folket utvecklat sig eller, om man så vill säga, rent af urartat till en snart sagdt instinktlik politisk trosartikel.
Inom Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium, hafva icke allenast meningavne varit delade i afseende på det öfverträdelser af denna Författning åsatte urbota-ansvar, hvilket Collegii Pluralitet velat rättfärdiga, än genom jcmnförelse emellan Författningens stadgande derom, samt Allmänna Lagens Föreskrifter, rörande bestraffning för inbrott, förfalskning m. fl., än att om den verkliga brottslingen icke kan träffas och straffas, är det icke Lagens fel, emedan sådant jemnväl inträffar vid andra förbrytelser, än åter, att det icke kan läggas Lagen till last, att Domare och Åklagare äro så förgätne af sine Tjenstepligter, att de af hvad motivsom lieldst, se genom finger med den brottslige, eller icke bemöda sig om dess upptäckande, hvaremot ett icke obetydligt antal af Collegii-Ledamöter delat den meningen, att användandet af urbota-ansvar för ifrågavarande förbrytelser, hvarken blifver verkande till deras förekommande eller bör anses lämpligt i annat fall, än då en flere resor fortsatt utöfning af brottet, och af samma person , ådagalägger hans sjelfsvåld och ohörsamhet af de för det allmännas väl meddelade stadganden, äfvensom flere ställen i Författningen äro utmärkte såsom tarfvande dels förändring, dels ock rättelser. 220 Bevillnings-Utskottets Kongl. Maj:ts Högsta Domstol till hvars granskning ofvanomförmäldte underduniga yttranden äro öfverlemnade, har sluteligen, då fråga förekom, att fastställa en för framtiden bestående Lag i detta afseende, ansett sig böra ingå i en noggrannare undersökning af de grunder på hvilka den, enligt Högsta Domstolens tanke, bör hvila.
Denna öfvertygelse är hos Ridderskapet och Adeln lika fast som den tillgifvenhet, hvilken med så mycket skål förenar Ridderskrpet och Adeln med det Hedervärda BondeStåndet. Jag anhåller att Deputerade behagade för det Hedervärda Ståndet förklara Ridder - 46 Den 21 Januarii, skåpets och Adelns orubbliga vänskap och fortfarande tillgifvenhet. Sedan Deputationen blifvit på vanligt sätt utbeledsagad , fortsattes låsningen af Riksens Stånders Revisorers nyssnämnde Reråttelse om RiksgäldsContoircts tillstånd intill slut; och beslöt Ridderskapet och Adeln, det skulle sammi Berättelse med de öfrige Riks-Stånden commuuiceras. Anm åltes och emottogs en Deputation från det Yålloll. BorgareStåndet, anförd af RiksdagsFullmågtigen från Stockholms Stad, StadsMajoren, Rådmannen N. Limnelius, hvilken å sitt Stånds vägnar hälsade Ridderskapet och Adeln med följande tal: Högvålborne Herr Grefve och LandtMarskalk, Kongl. Majds Öfverste Kammarjunkare, Skattmästare vid Kongl. Maj:ts Orden, samt Commendeur af Kongl. Nordstjerneorden, så ock Högvålborne och Välborne Herrar Ledamöter af HÖglofl. Ridderskapet och Adeln! Då Svea Rikes Ständer nu åro församlade till en Lagtima Riksdag, den första, sedan för nära i4 år tillbaka Svenska Folket åter in* trådde i dess naturliga Samfundsråttigheter un"! Dea 21 Januarii. 4; der en Lagbunden frihet, hastar BorgareStåndet att, genom oss, dess Deputerade, till Högvå!borne Herr Grefven och LandtMarskatken samt Hög]oil. Ridderskapet och Ad> In framföra Ståndets vördsamma helsning, i förenlig med dess välönskning för Herr Grefven» och LnndtMarskalkehs samt Höglofl. Ridderskepots och Adelns ostörda sällhet och välgång.
Stat uppförde inkomster ingen tillgäng stätt att erhälla, fä Riksens Ständer till Eder Maj t i underdånighet hemställa, om icke Eöer Maj.t skulle i Räder finna godt, att pä den Ade Hufwudtitteln, hwars hufwud.förs. Den 14 October. 299 mäl är Landtbrukets och Näringarncs upphjelpande, till understöd för detta Bolag till Sillfiskes idkande pä djupet bewilja de förefiagne 60.000 Riksdaler. Och i händelse Eder Mant härtill täckas gifwa fitt bifall, hafwa Riksens Ständer, pä det nägot hinder för Summa, s erhällande genast icke mä uppstä deraf ali o ds Hufwudtitteln icke förr än näfta är dä rätta beloppet af besparingarne blifwcr kändt, kan formeras, b.slutit, att med wilkor om ofelbar ersättning i den morr berörde besparingar blifwa att tillgä, af Riksgälds. ContvireL dctza 50.000 Riksdaler i förskott meddela. I följe häraf, och derest Eder M-cht till denna inrättning käckes gifwa fitt Nädiga samtycke, fä Riksens Ständer i underdänighet anhälla det Eder Maj:t i Räder Läcktes läta upprätta och utfärda Reglemente och Privilegium för det till inrättande Bolaget, samt r Räder föranstalta vm Subseriptions öppnande ttil deltagande deruti. Om denna teckning uvp. gär till eller öUversrjutLr den för ändamälet tlllräckeliga ansedda Summan, bör det anslagna understödet icke komma att utqä. Men i annor händelse stall det blifwa Bolaget öppet att begagna detsamma till sä stor del, som till fyllnad i berörde Summa af 50,000 Riksdaler erfordras. Den större eller mindre del af anslaget, som Bolaget lälunda uttager, stall räntefritt fä begagnas intill dest fem är förflutit ifrän första Bolagsstämman; men fisk efter denna tids förlopp, om ej sädant wid gynnande Lvo
— SBtbfontmanbe utgifningen af en meb ptanfdjer förfebb .jpanbbof i ©wenff ^ontologi, hurtid 4,000 rbr af dlifetS ©tänber anflagitS, h^r 2anbtbrufS*afabemien på nåbig befall* ning afgifwit pttranbe i ämnet, ^tuarefter Jfongl. 93laj:t uppbragit åt afabemien att nteb en tilt företaget fndt ffidlig perfon, filofofie boftorn £)lof ©neroth, forn erbjubtt [ig att utarbeta ifrågawaranbe ^artbbof, uppgöra öfwerenSfommelfe örn benfautmaS utgifwanbe på be af honom ftyrelfe ftg ttllbr a g tt febau fifta Stilöbag. Bctingabe willor odj t enlighet meb be Beftämmelfer röranbc innehållet, hwilfa afabemicn atif ett ftg Böta föreflå. Sif arBetet har förfta häftet reban utlömmit, od; fortffittningen ar unber trRefning. ©et på @w eufia SIfabemtenö flat uppförba, till Jbottgl. 9Jtaj:t8 bt3 Slfabeutienö utwibgabe werlfantljet unber be fenare åren, pär förflag B lif mit framftälbt om åtffilliga anbringar i be för afabemien ben 18 UtoOemBer 1856 utfärbabe ftabgar. -Kongl.
Man har vidare yttrat, att StalsUtsk-.t vid beräkningen af folkmängden skulle utlåtit sig på ett sätt. som visar af hvilken ringa betydenhet sififror öro. Då Utsk:t emellertid fann, att det kostade öfver 3 millioner mera att föra vägen öfver Hässjö, emedan det var 3V2 mil längre, än att gå genom Westergöthland, så ansåg Utsk:t att man borde efterse, hvilka fördelar, som kunde vinnas genom att välja nämnde riktning, och om man derigenom kunde framkalla en större trafik och bereda Staten en större inkomst. Dör att undersöka detta, har StatsUtsk:t, tagit i betraktande de omständigheter, som komitéen sjelf åberopat, nemi. befolkningens fördelning, landtbruket, skogsnäringen, bergsbruket, fabriksoch binäringar, samt varuhandeln, kommunikationsoch transport-kostnader. Alla dessa förhållanden har Utsk:t underkastat en noggrann granskning, för att undersöka i hvad mån de skulle kunna gifva Staten någon ersättning för den förlust, som genom denna riktning för densamma upkomme. Hvad då först beträffar folkmängden, fann Utsk:t att komitéen upgjort, sina beräkningar och behandlat siffrorna på ett sätt, som väl kunde benämnas, hvad en talare kallat, icke fullt berättigadt. Komitéen har nemi. beräknat folkmängden utan att laga i betraktande den förändring, sorn genom banans dragande åt vester skulle ankomma. Utsk:t har kommit till det resultat, som synes i Betänk. nemi. att befolkningen pr trafikmil utgör 8,947 på Nässjölinien och 8,076 på Laga-linien, ett förhållande, som vissell, utvisar en öfvervigt på den förra af nära 10 %, men dock icke ut! öv mer än 900 personers skillnad pr mil. Hvad betyder väl 900 Den 25 A p r il e. m. 37 i personer pr mil? Man kan härvid göra, som Hr von Troil gjorde, nemi. fördela detta antal på hvarje dag, då det blott gör en inkomst af I2V2 rdr. Det låter ganska litet; men hvarföre kan man icke taga hvarje timme, så låter det ännu mera obetydligt?
Der gästgifverihållning är mellan flera åboer fördelad, må utskänknings-rättighet af dem icke samtidigt utöfvas, utan af hvardera endast under den tid, han gästgifverihållningen besörjer. Den, som vill sin andel i utskänknings-rättigheten uppsäga, vare dertill berättigad, der uppsägning sker inom den tid, som i 3 mom. är bestämd. Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortlarande idka, och dellage i afgiften hvardera i förhållande till den tid, lian utskänknings-rälten i förening med gästgifveribållningen utöfvar. §• 13. Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet få idkas; gore derom framställning hos socknenämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas. Socknenämn - 640 Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 203. den skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet till Kyrkoherden öfverlemnas. Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på socknestämma, som blifvit två söndagar å rad pålyst, socknemännens utlåtande i ämnet. Yarder framställningen af både socknenämnd och socknestämma ogillad; förfalle frågan. Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom. tre veckor från det socknestämma blifvit hållen, Kyrkoherden socknestämmo-protokollet och socknenämndens yttrande, jemte eget utlåtande i ämnet, till Konungens Befallningshafvande in. Konungens Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det socknenämndens ordförande tillkänna. Fråga, huruvida i sådan ordning tillkommen utskänknings-rättighet bör upphöra, sedan tiden för dess tillvaro tilländalupit, skall på enahanda sätt väckas och behandlas.
Jag anhåller derföre vördnadsfullt, att Hr Frih. o. Landtm, ville förklara, om jag kan få min åsigt gällande, i följd af den propos., sorn Hr Frih. o. Landtm, nu ämnar framställa, eller om min mening är afskuren, i händelse jag afstår ifrån min begäran om votering. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, i anledn. af Hr Lefrens framställning, att han icke på förhand luinde utlåta sig om hvad propos., som kunde komma alt framställas. Hr Leffe')! yttrade, att i sådant fall begärde han votering. Hr Hjerta: Sedan Hr Frih. o. Landtm, framställt fråga om remiss af Hr Munck af Rosensehölds motion till Ridd.Utsk., och R. o. Ad. derpå enhälligt svarat nej, men Hr Lefrén ensam deremot begärt votering, så är det klart, att Hr Le fren s contra-propos. icke kan blifva någon annan än att motionen skall remitteras till Ridd.Utsk. Jag hemställer då lill den värda talaren, om det är tjenligt att han vid detta tillfälle begär votering. Det kommer sedermera en annan propos. att framställas, hvilken redan varit en gång förut framställd, nemi. alt motionen skall förfalla. Denna propos., som redan en gång blifvit med ja besvarad, biifver väl äfven naturligtvis nu af R. o. Ad. bifallen. Den måste nu komma i ordningen, och då Hr Munck af (Rosenchöld på förhand förklarat sig nöjd med denna propos., som tillintetgör hans motion, så är det också derföre gifvet, att den bör komma att blifva den nästa propos., hvarom fråga kan uppslå. Om något särskildt tillägg skall göras, så är det Hr Lefren öppet att få sin talan i sådant afseende uttryckt i contra-propositionen. Gr. Horn:
December afgifna utlåtande N:o 21 gjorda tillstyrkande, hufvudsakligen gillat Revisorernas i ofvanberörda hänseende framställda förslag, i fråga om postremissvexlars begagnande af de verk och inrättningar, som ega fribrefsrätt, får Utskottet, enär samma skäl, som gälla för dylika vexlars begagnande af dessa verk och inrättningar, äfven äro tillämpliga i afseende på Rikets Ständers Riksgälds-kontor och dem, hvilka det åligger att med posten försända detta Kontors kontanta penningar, tillstyrka, att Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad sålunda i afseende på Kronans embetsverk blifvit medgifvet, måtte besluta, att, vid remisser af Riksgälds-kontorets medel, postremissvexlar, utgifna af Bankinrättningar, som Kongl. Maj:t oktrojerat, äfvensom af deras direktioner bemyndigade kontor, samt ställde att vid uppvisandet å den ort, dit vexeln skall afgå, betalas till den person eller myndighet, till hvilken vexeln är afsedd att öfversändas, må, der sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, begagnas såväl af Riksgälds-kontoret för penningeförsändningar till landsorterna, som af dervarande verk och myndigheter vid penningars öfversändande till nämnda Kontor; dock under vilkor att, i fråga om penningeförsändningar emellan Stockholm och de orter, hvarest Rikets Ständers Bank har lånekontor, bemälde Banks eller lånekontors anvisningar böra begagnas. Under förutsättning af Rikets Ständers bifall härtill, får Utskottet derjemte hemställa, dels att Rikets Ständer behagade uti afgående underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes till vederbörandes kännedom härom utfärda nådig Kungörelse; dels att Utskottet må, utan afvaktan deraf, om Rikets Ständers beslut i detta ämne meddela Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörig underrättelse Stockholm den 16 Januari 1863. Bih. till R. St.
Hollsteinsk Courant, utom särskild till obestämdt belopp yrkad ersättning för de under samma tid af landet besörjde talrika transporter för Svenska Arméen; i anledning hvaraf och efter det de till berörde fordringars styrkande företedde documenter och bevis blifvit behörigen granskade, och fordringarne , i följd af dervid gjorde anmärkningar, till stor del antingen helt och. hållet bestridde eller betydligt nedsatte, E. K.'vi. uti en den 15 Junii 1821 afslutad öfverenskommelse fastställt en summa af 40,000 R:dr Hamburger Banco, såsom full ersättning för alla af berörde Hertigdömens Inbyggare till Svenska troupperne, efter freden i Kiel, gjorda lefveranser, under hvad benämning som helst, utan att i framtiden något ytterligare anspråk i sådant afseende kunde ega rum; och har E. K. M., som, enär nämnde summa icke varit i någon af de vanliga fonderne att tillgå, för betalningens erläggande utsatt en tid af fem år, räkDad från slutet af innevarande Riksmöte, öfverlemnat till Stats-Utskottet, att hos Riksens Ständer föreslå nödige utvägar för fullgörande af E. K, M:ts omförmälde, å Svenska Kronans vägnar, åtagne förbindelse. Vid öfvervägande häraf, hafva Riksens Ständer väl funnit, att den af Kongl. Danska Regeringen uti förrberörde måtto fordrade ersättning är grundad i ofvanåberopade Artikel af FredsTractaten i Kiel, äfvensom att den summa af 40,000 R:dr Hamburger Banco, hvartill ersättnings-beloppet, genom E. K. Mus Nådiga om» ZJnderdäniga Skrifvelser. 501' Borg, blifvit nedsatt, bör af Svenska Stats-Verket godtgöraS; men Riksens Ständer anse något särskildt Stats-anslag för detta ändamål icke erfordras, enär Svenska Kronan ännu eger hos Kongl. Preussiska Regeringen betydliga fordring?
Jag hörde huru man grät vid min säng, och att sjukvakterskan sade: “Han är död.“ Jag kan ej uttrycka, hvad jag kände vid dessa ord. Jag använde hela kraften af min vilja för att röra mig; men jag förmådde icke en gång röra ögonlocken. Efter en liten stund kom min bror och med darrande, nästan konvulsiviskt rörd hand strök mig öfver ansigtet och tillslöt mina ögon. Verlden låg nu i mörker för mig; men jag kunde ännu höra, känna och lida. Sedan mina ögon blifvit tillslutna, hörde jag någon af de närvarande säga, att min bror gått bort ur rummet, och snart förnam jag, att man lagade sig till att kläda mig som lik. Känslolösheten hos de qvinnor, som hade denna befattning, var för mig ännu förskräckligare, än mina vänners bedröfvelse. De skrattade sins emellan, under det de vände mig än på den ena, än på den andra sidan, och handterade under lättsinnigt prat min kropp, den de ej ansågo för annat än ett kadaver. Sedan de klädt af mig, gingo dessa usla varelser sin väg, och nu började den skändliga formaliteten med en tillgjord sorg. Under tvänne dagar kommo mina vänner för att se mig. Jag hörde dem tala sakta om mig, och två af dem rörde mig med sina fingrar. Mot aftonen andra dagen tyckte någon att det började kännas liklukt. Man lade mig i likkistan. Min bror lade mitt hufvud på min, som man trodde, sista hufvudkudde, och jag kände hans varma tårar falla på min panna. Sedan alla de, som på något sätt deltagit i mitt öde, beskådat mig i likkistan, hörde jag dem gå sin väg. Tvänne personer lade locket på kistan och började spika till det. Den ena måste gå ut, innan arbetet var slutadt; den andra började hvissla, under det han slog i spikarne, likväl upphörde han snart med hvisslingen under det han fulländade spikningen. Man lemnade mig derefter ensam i rummet. Jag visste likväl, att jag icke var begrafven; och ehuru orörlig samt omgifven af mörker, hade jag ännu något hopp; men det räckte ej länge.
Bonde-St:s den 5 dennes bordlagde transsumt af prot. för 3 d:s, med inbjudning till Med-Stånden att biträda Bonde-St:s för dess del fattade beslut om tillsättande af ett särskildt Utsk. för behandling af frågor rörande elementar-läro verken, pedagogierne och folkskolan. H. Exc. Hr Gr. Sparre, Gustaf Adolf: Närmast på föredragningslistan står Lag-Utsk:ts Bet. N:o 5, angående återlemnande af en inom Vallöf!. Borgare-St. väckt och till nämnde Utsk. remitterad motion. Jag tager mig friheten, i enlighet med hvad vid Talmans-konferensen blifvit öfverenskommet, föreslå, att R. o. Ad. måtte uppskjuta föredragningen af detta Betänk. intilldess underrättelse ankommit om hvad beslut Borgare-St. härom fattat. Derigenom att motionen icke i öfver - Den 10 December e. m. 457 ensstämmelse med 51:sta §:n R. O. omfattar endast ett ämne, utan innehåller två sins emellan alldeles olika frågor, och vidare derigenom att Borgare-St. remitterat begge frågorna till LagUtsk:t ensamt, äfvensom att Lag-Utsk:t återlemnat motionen i sin helhet, således båda frågorna, har ärendet kommit i ett någorlunda besynnerligt skick. För att nu återföra det i en bättre form, torde vara önskligt att motionen delas i två särskilda delar. Om så sker, och om Borgare-St. sedermera remitterar hvardera af dessa delar till sitt vederbörliga Utsk., kommer motionen att blifva behandlad i öfverensstämmelse med grundlagens bud, och då erfordras icke här någon vidare handläggning af Lag-Utsk:ts ifrågavarande Betänk. På dessa skäl förnyar jag min anhållan, att R. o. Ad. ville låta med föredragningen af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 5 anstå, intilldess kändt blifvit hvad beslut Borgare-St. fattat. Sedan öfverläggningen om detta förslag förklarats slutad, blef detsamma, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.