Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Staten tillåter denna handtering och icke aktar för rof att taga skatt af densamma, anser jag lindrigast sagt besynnerligt, att man från belåning utesluter en vara, som är så nödig för Staten, att skatten för denna varas tillverkning utgör 3- af statsinkomsterne. Denna af BankoFullmäktige uttalade åsigt finnes omnämnd å pag. 11 i Betänk, och är äfven uptagen af Professor Agardh. I likhet med Fullmäktige föreslår han, att sista delen af mom. G, nemi. »eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen äfvensom salt-uplag» bör utbytas emot följande: »eller ock bestå af sådana i säkert förvar nedsatte varor, som antingen äro inom landet producerade, dock med undantag af spirituösa drycker, eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen äfvensom salt-uplag» böra utbytas mot det af Hrr BankoFullmäktige afgifna, så lydande förslag: »eller ock mot hypotliek af i säkert förvar nedsatta varor, vare sig ineller utländska, som hafva ett mera stadgadt värde, och ej äro hastig förskämning underkastade.» När man lemnar ett lån, bör det väl afse den rörelse, som i lånesökanden representeras, och man har då endast att tillse, om den af honom erbjudna säkerheten är tillräcklig. Det måste då vara likgiltigt, om varan är inhemsk eller om den består af bränvin. Varan skall endast icke vara hastig förskämning underkastad och lätt realiserad. Detta anser jag vara det enda rent 9fi Den 20 Januari. praktiska. Jag skulle derföre önska, att på siitt Professor Agardh föreslagit, slutet af G:te punkten måtte erhålla den förändrade lydelse jag nu npläst. Anser likväl 11. o. Ad., att man bör uttala en dylik besynnerlig åsigt om bränvinet, så skall jag icke vidare insistera på min åsigt, sedan jag nu fästat upiriärksambeten på det besynnerliga i det ifrågav:de stadgandet. Emot de öfriga punkterne hade jag ingen anmärkn. att göra, utan anhåller således om bifall derå med det af Hr Mannerskantz i dess reservation gjorda tillägg. Frih.
Genom den, i följd häraf, från Allmänna Brandförsäkrings-Verket utbetalda brandskade-ersätlningssumma, 344>f)8o R:dr, erhöll Riksgälds-Contoret derefter godtgörelse för den del, eller 83,900 R:dr, utaf ifrågavarande lån, som ide brandskadade egendomarne var intecknad. A7id 1828, 1829 oell i83o årens Riksdag, medgåfvo Rikets Ständer, att den sålunda inbetalda lånesumman fick återigen i låneväg utgå till stadens återuppbyggande, och hvarvid bestämdes samma ränta och betalnings-terminer, räknade från början år i83o, som vid nästföregångne Riksdag varit fastställda. Dessutom beviljade Rikets Ständer då Borås stad ett ytterligare låne-biträde af 85,000 R:dr emot 5 procents ränta, af hvilket belopp 15,'ooo R:dr skulle användas till återuppbyggande af de nedbrunna allmänna husen, och 10,000 R:dr anslogos till utförande af stadens nya planläggning, för hvilket sistnämnde ändamål Kongl. Majit derjemte af allmänna medel anvisade ett serskildt anslag af i5,ooo R:dr. I afseende på återbetalningen af detta lån, stadgades, att de lill stadens allmänna byggnader och planläggning anslagna låne-summor, äfvensom låne-underslöden lill de enskilde personer, som uppfört hus af sten, skulle, sedan de under xo år fält 8 Stat s-Utshol tets Utlåtande, 70. utan capital-afbetalningar begagnas, återbetalas med 10 procent å ursprungliga capital-beloppen inom slutet af år iSzfo, och sedermera på enahanda sätt årligen inom samma tid, så att hela lånet vid slutet af år 1849 var inbelaldt. Deremot skulle för de låntagare, som låtit uppföra byggnader af träd, enahanda återbetalnings-skyldighet, eller med en tiondedel årligen af primitiva capitalen, börja år i835. Vid sistförflulne
Vid omröstning i förstärkt StatsUtsk. segrade Bevilln.Utsk:s förslag; men i Tulltaxan af d. 4 Dec. 1848 nedsatte Konungen tullen till 1 r:dr Lisp. 88 Den 8 Januari. Följden deraf blef att införseln af ost steg, under päföljande år, 1849 till 4 gånger det belopp, som bon år 1848 utgjorde, eller 16,900 Lisp., bestående nästan hell och hållet af Holländsk, förnämligast s. k. Kumminost. För 1850 äro upgifterna öfver förhållandet ännu icke tillgängliga. Nedsättningens verkan på den inhemska tillverkningen har varit, alt åtskilliga osttryckerier i Småland och Skåne samt måhända flerestädes, måst för bristande afsättning nedläggas, och att ost af de slag, som kunnat i riket åstadkommas, åter blifvit en af de varor, hvilka onödigtvis lynga handelsvågen till rikets skada, och medverka till utskeppning af Bankens silfver. På landthushållningen har delta förhållande den menliga verkan, att jordbrukare, som förut ställt sin afsättning på bränvinsbränning, men derefter rigtat henne på boskapsskötsel, föranledas att återtaga den förra tillverkningen, hvilken ej gifver födoämnen, såsom ladugårdsalstren, utan sprider enskildt och allmänt förderf, både i moraliskt och fysiskt hänseende. Jag föreslår alltså, alt den ifrågavar. tullen måtte återställas till litt förra belopp, 2 r:dr pä Lisp., för att så hastigt som möjligt godtgöra den skada, nedsättningen vållat. Frih. Raab, Adam Christian: Såsom sjelf producent af denna vara, anser jag mig böra beledsaga motionen med några uplysningar. Den ost, som mest under sednare åren blifvit införskrifven, är den s. k. kumminosten, hvilken beredes af samma ämne, sorn den allmänt bekanta dejosten, nemi. af skummad mjölk. Dejostens pris har i allmänhet varit högst 3 r:dr 16 sk. r:gs Lisp.
Vidt omfattande anstalter kunna visserligen klandras; men de äro goda i mån af att de äro gagnande, och då det är min pligt, att från delta rum fritt yttra min öfvertygelse, blir det hvarje mans yppersta belöning, att förr eller sednare få rätt. Föredrogs å nyo orh bifölls Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den So Juli pa Bordet lagda Utlåtande öfver Den 82 Juli. e. m~. 1125 de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande om Allmänna Statshushållningen. Till afgörande föredrogs öeconomieUtskottets den 20 Juli på B ml et lagda Betänkande, rörande väckt fråga Om jemkning uti Extra Roteringsskyldigheten. Herr von Heyne, Georg; Jag anhåller vördsamt, att få uppläsa irsta punkten u i OeconomieUtskolteis Betänkande af den 30 Mars 1810: (Herr von Heyne uppläste här denna punkt.) Af detta utlåtande, som antogs såsom Riksens Ständers beslut, syntes tydligen att alla åtgärder, sorn i verkställigheten skett, varit provisionella, och att Riksens Ständer förbehållit sig att närmare bestämma och besluta i detta ämne. Jag tror således, att Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Extra RoteringsCommissionen äfven måste anses för provisionel, och icke ligga i vägen för en rättvisare grund, än den som följes vid dessa provisionella indelningar. Då jag först väckte frågan, har jag just utgått från den princip, att då Extra Roteringen är ett nytt onus på en del medborgare, utan att ett motsvarande ä - Den S2 Juli. e. m. lagts de andra, borde detta onus möjligast lindrigt och billigt bestämmas_det är dä naturligt, att jag icke ansett tänkbart, att de bättre hemman skulle härdare tryckas an de äro, men de svagare njuta lindring, och det lärer vara pä ganska få ställeD, der mera än 3 hemman utgöra en Soldat. Grefve Mörner, Carl Stellan: Det är icke utan den fullkomligaste anledning sorn
Och jag, som alltid trott, att teaterspråket var det finaste språk som fans! Måtte jag bara inte glömma af, att rekvisitakarlar betyder sådana som får ovett — den högsta graden af ovett! Hvem kom i detsamma flygande emot mig med rosenröda kinder och guldgula lockar, om inte Fanny Flax! »Hur ser jag ut, hur ser jag ut? sa hon ifrigt. »Som din egen dotterdotter», sa jag beundrande. Och det gjorde hon. Teatern måtte då riktigt vara platsen för antikviteters förskönande! »Var så god och sitt ned, fru Petterkvist», sa Grefven med sminkpytsen i hand. »Nu är det er tur.» Jag tänkte säga, att det inte lönade stort mödan att kosta krut på döda kråkor, men så kom jag att tänka på, att Ruffen nog skulle tycka om att få se sin Lovisa påbättrad litet, och så kunde det ju inte skada häller, att de i salongen fick se hvem barnen brås på. Visst var grefven litet öm i ögonen, när han sedan gned in Beda med vaselinet och nog drog han sin stol bra nära, men, Herre Gud, skulle vi kvinnor bry oss om allt sådant där, så skulle det väl bli ett evigt väsen. Också gjorde den oskyldiga ängeln alldeles rätt i att sitta där och se ut som om hon inte begrep en smul, hvilket inte kunde hindra Axel att ställa till en stor scen bakom vår stora byk-så, som blifvit uppflyttad för brandsyns skull. »Jag såg, att han trampade henne på foten», halftjöt den vilden. »Nå, hvar skulle han eljest trampa henne», sa jagond. »På näsan kanske?» När jag väl skiljt dem åt och fått på mig min svarta siden, så hvem nästan rent föll jag i armarna på, om inte på unga Laxén, kostymerad som apa, om det kan kallas kostym att ha en lång svans bak, eljest ingenting alls. »Gud, så Carl ser ut!» skrek jag. »Det är ju trikå.» »Snygg trikå, som inte syns», sa jag förargad. »Carl sätter på sig ett par byxor och det genast.» »En Apa i byxor!» vrålade han.
I andra civiliserade länder har man, för att undgå att blifva pungslagen af presterna, inrättat det s. k. civiläktenskapet. Detta tillgår så, att om 2:ne kontrahenter äro sinnade ingå äktenskap, uprättas ett äktenskapskontrakt, der de förklara sig villiga taga hvarannan till äkta. Detta förevisas vederb:de myndigheter, och publiceras genom Notarius Publicus i tidningar eller på annat sätt, i händelse något äktenskapsjäf skulle vara förhanden, och om 2 å 3 veckor lägger verldsliga makten icke något hinder i vägen för dessa personers äktenskap, hvilket är lika fast och oftast fastare än vår prestlysning och prestvigsel, och jag vet icke hvarför detta ej äfven kunde ske här. Hvarför skall allting bero af presterna? Hvarför skola de hafva del i allting? När man skall gifta sig här, har man ett grufligt bråk. Först, när lysningen skall försiggå måste man besväras med tillståndsbref och anskaffande af betyger af alla slag innan presten kan taga någon befattning dermed, och derefter är man betungad med en mängd olika utbetalningar. Man skall betala till de fattiga (å la bonheur! det må så vara, derom har jag ingenting att säga), till klockare, som bär lysningen upför predikstolstrappan, o. s. v. När man sedan skall vigas, så, att icke tala om det möjligen storståtliga brölloppet med alla dess onödiga omkostnader, kan man ej undgå, i den samhällsställning, hvari de flesta af bär närvarande Hrr befinna sig, att smyga en 20, 25 eller 30 It:dr bko-sedel i Den 19 Nowmber. 247 handen på presten. Med ett ord, det Sr ett väsen, kostnad och och besvär utan ali ända.
Dock bör Utskottet erinra, att i samma mon mängden af olika Sedel-valeurer ökas, är svårigheten större att dem emellan uppgöra de bestämda och lätt märkbara skiljaktigheter i format och utseende, som egentligen kunna freda Allmänheten emot förfalskning från en till en annan valeur; äfvensom att det ej lättligen torde lyckas genom något valeurernas blotta utbyte eller förändrande, att med ett så ringa antal Sedlar verkställa liqvid och remiss på alla upptänkliga Riksdalerlal, både i Banco och Riksgälds, som det låter sig göra med de valeurer, Utskottet föreslagit , hvilket af härhos bifogade 2tne tabellariska uppställningar nogsamt finnes ådagalagdt; så att, då man derjemte afser finheten af papperet och Sedlarnas förminskade format, Utskottet tror sig kunna såsom säkert antaga, att dessa valeurer komma att medföra all önskad beqvämlighet och icke eller föranleda någon, i ringaste målto, märkbar porto-lillökningv Banco-Utskollets Utlåtande N.o 117. 5 Emot den andra punkten, och deruti utstakade gräns-skillnad emellan större och smärre Sedlar, förekomma icke några serskilda anmärkningar till besvarande. Deremot hafva desto flera blifvit rigtade emot den 3:dje, innehållande förslag till förändring af Sedlarnas yttre form, m. m.
I tidningarna cirkulerade nyligen en berättelse om barnbalerna i Paris så lydande: Om barnbalerna i Paris skrifves från hufvudstaden vid Seinestranden till en tysk tidning: Vid barnfesterna under förra säsongen utvecklades en så dåraktig lyx, att sparsamma mödrar voro verkligt bekymrade deröfver. Hvarje liten kavaljer måste öfverlemna till sin dam en bukett, hvars pris i ett finare sällskap varierade mellan 20 och 50 frcs. Några af de unge dansörerne voro så artiga, att de med ponyekipager hemtade sina damer från deras bostäder. Kostymerna strålade af äkta juveler och spetsar. I fråga om lyx gåfvo de små ej efter för de store. I år skall det bli slut med detta ofog. Den enda tillåtna baldrägten vid barnbaler är en hvit drägt. Blommor få ej bortskänkas, emedan deras doft inverkar skadligt på de späda nerverna. Under barnbaler serveras endast glace och bakverk. I förliden säsong såg man deremot många herrar i den höga åldern af sex eller åtta år ragla hem med ett champagnerus. När vi läsa en sådan skildring »ur barnens lif», tycka vi förstås, att det är väl starkt, och vår dom öfver detta stycke pariserlif blir nog icke så mild. Men må vi äfven gå till oss sjelfva. Våra barnbaler stå icke långt efter de parisiska i dårskap. Och sedan går de ungas uppfostran i samma stil under hela deras uppväxt; det är mycket vanligt. Genom denna flärd och yppighet grundlägges en dådlös njutningslystnad, som fortare än man tror kastar den unge i lastens armar. Sedeförderfvet bland de unga är ofta en naturlig konseqvens af den uppfostran och de vanor de fått i hemmen från deras tidigaste år. Och jag vill härvid lägga tonvigt på ordet naturlig. Hvad Strindberg och hans anhang talar om det ohelsosamma och skadliga i att undertrycka lustan och om det naturliga i att tillfredsställa den, är ju på sätt och vis riktigt. Att förtäras af begär, som oupphörligt näras, men icke tillfredsställas, måste ju vara både själens och kroppens ruin.
Ar det slutligen en sanning att inga andra än skrymtare och munchristna kunna tvingas att bekänna och antaga för rätt hvad de mot bättre vetande icke kunna tro, — då måste samvetsfriheten vara ett ämne som framför andra är värdt att utaf rättsinnige män försvaras. Då torde detta ämne kunna upmana menniskokärleken till verksamt deltagande för dem som heldre lemna sin frihet, vore det ock sitt lif, än den trosöfvertygelse de fattat, kunnande icke hålla sitt hjerta och sitt samvete falt om ock för de bästa jordiska fördelar. I Herrans Jesu namn upmanar jag hvar och en som af Gud är begåfvad med egenskaper att kunna försvara en rättvis sak, att icke låta sina vapen hvila, utan draga ut i striden under den Allsmägtiges segerrika banér. Det religiösa tillståndet i Sverige har länge gifvit anledning till bekymmer hos dem, som behjerta sina medmenniskors tillstånd. Religiösa rörelser hafva länge oroat Statskyrkan och varit föremål för åklagare och domaremaktens verksamhet. En af de aktningsvärdaste och för sin fromhet allmänt vitsordad man har, för icke längesedan för en mindre divergence i läromeningarne, blifvit exilerad för att aldrig mera återse sitt fosterland och, utom de våldsamheter emot fredliga innevånare, som jag i min motion vidrört, fortfara ännu länsmän och kronobetjente att mot föräldrars vilja rycka deras barn med våld utur deras hus för att undergå tvångsdop, om det under dylika omständigheter rimligtvis kan kallas dop. Ehuru förslag till Kyrkolag blifvit utarbetad och en komité tillsatt för utarbetande af en Handbok och Katheches, så är dock detta goda, efter mitt förmenande, endast halfva Den 19 I) ecember. 303 messyrer, ty folket, nemi. den delen derutaf, som med mera allvar omfatta christendomen, äro dermed icke tillfredsställda.
Maj:ts disposition å Riksgälds-kontoret anvisas ett reservationsanslag af 9,000 R:dr, för att, under de vilkor i afseende å kommunens bidrag, sou) Kongl. Majit kan finna lämpligt bestämma, med en tredjedel årligen under nästa statsregleringsperiod användas såsom bidrag för vård och skötsel af de i provinsen Helsingland befintlige, al sjukdomen spetelska, angripna personer. 129:o. I sammanhang med förevarande ämne har Utskottet förehaft till behandling nedannämnda, i Borgareoch Bonde-Stånden väckta motioner: a) af Herr O. /i. L Dahm, som uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (Nio 86) erinrat derom, att länslasaretten, med undantag af de enskilda donationer, som på några ställen kommit dessa inrättningar till del, och de åt dem anslagna kollektmcdel, hvilka likväl vore en obetydlighet och äfven i de folkrikaste län utginge med högst 500 Ridr årligen, icke hade andra medel för uppfyliande af deras bestämmelse än möjligen blifvande öfverskott å kurhusafgiflen, hvilken till största delen medtoges af kostnaden för kurhusens underhåll och vården derstädes. Till följd häraf kunde också länslasaretten icke, såsom sig borde, emottaga fattige sjuka, som vore i behof af sjukvård, under det kurhusen deremot egde tillräckliga medel att afgiftsfritt vårda dem, som blifvit behäftade med venerisk smitta. Motionären ansåge det derföre icke vara för mycket begärdt, att samhället åt dem af våra lidande likar, hvilka, utan att vara behäftade med venerisk smitta, behöfde vård på sjukhus, ansloges ett ungefär lika stort belopp, som vore afsedt åt dem, hvilka lida af denna sjukdom. Enligt officiela uppgifter hade kurhusafgiften inom Calmar län i medeltal under de sista 10 åren uppgått till 6 öre för hvarje person af länets folknummer, eller 66 Ridr för hvarje tusende innevånare.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Expeditions-Utskottets den 14 dennes på bordet lagda, under N:ö 81 afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående transito-handel mellan Sverige och Norrige, blef detta förslag af Ridderskapet och Adeln godkändt med följande förändringar: att, i stället för orden: ”hurusom i sednare tider knappast något exempel kunde företes, utom i förhållandet mellan dessa länder, att ett land, ”sorn ej gränsar till hafvet, eller som har en del af sina provinser närmare belägna till ”en grannstats hamnar”, infördes: ”hurusom i sednare tider något exempel knappt torde 1 kunna företes, 1 at( ett land, sorn har en del af sina landskap närmare belägna till en 1grannstats hamnaratt, uti uttrycket: ”de så nära politiskt förenade länderna”, ordet "så” uteslöts; att, i stället för orden: ”såsom Jemtland, vore af största vigt, enär denna ”provins hade den naturligaste fördel af att hemta sina utrikes förnödenhets-varor från ”Norska hamnar vid Nordsjön, i hvilka hamnar man”, infördes: ”såsom Jemtland, vore af ”vigt, enär detta landskap hade betydlig fördel af att hemta utrikes förnödenhets-varor från ’’Norriges vid Atlantiska hafvet belägna hamnar, i hvilkajnan”att, i stället för orden: ”under alla årstider möjlig”, infördes: ”under alla årstider öppenatt, i stället förorden: ”Norska auktoriteterne”, infördes: ”Norska myndighet erne”’, att, i stället för ordet: ”destina”tions-orten”, infördes: "bestämmelse-orten”; att, i stället för orden: ”då den uti ifrågavarande hänseende här gällande Förordning af den 24 Maj 1825, i Norrige utfärdad år ”1827, derstädes utgjorde en lag, som icke utan Stortbingets samtycke kunde ändras, det ”vöre af stor vigt, att framställning derom skedde”, infördes: "då den i förevarande hän”seende här gällande Förordning äf den 24 Maj 1825, i Norrige utfärdad år 1827, derstädes utgjorde en lag, sorn icke kunde utan Storthingets samtycke ändras, det vore nödigt ’att framställning derom skeddeatt, i stället för orden: ”anhålla om vidlagande af lamp”liga åtgärder”, infördes: ”anhålla om lämpliga åtgärders vidtagandeatt, i stället för orden: ”undersöka hvilka förändringar uti gällande bestämmelser i afseende på handelsoch 294 Prot.-Uldrag den 15 Juli 1854. i ”sjöfarts-förhållanderne”, infördes: "undersöka hvilka ändringar i gällande föreskrifter rö"rande handelsoch sjöfarts-förhållanderne”;
Borgare-ståndets protokolls-utdrag af den 17 dennes, deruti det vällofliga Ståndet, sorn, med afslag å den uti förevarande utlåtande framställda inbjudning, ansett en och samma kateches, både till text och bibelspråk, böra vid allmänna undervisningen antagas, och underdånig anhållan om föreskrift i detta hänseende böra hos Kongl. Maj:t af Rikets Ständer göras, inbjudit Medstånden, att uti delta beslut med Borgare-Ståndet sig förena, afslog Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets ifråga v arande utlåtande, samt lade Borgare-ståndets berörde inbjudning lill handlingarna. Prot.-Utdrag den 1!) och 23 April 1851. 243 S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 och 16 dennes på bordet lagda utlåtande: N:o 78, i anledning af väckt motion om nedsättande af en kommitté till granskning af nu gällande Lindbomska Katechesen, Handboken och Psalmboken. S. D. F öredrogs ånyo och afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 och 16 dennes på bordet lagda utlåtande: N:o 82, i anledning af väckt motion om bestämmande af företrädesrätt till befordran för Juris kandidater. Frän Höge. Preste-Ståndet. 8. D. Vid förnyad föredragning a/slogs Lag-Utskottets betänkande: N:o 19, i anledning af väckt motion om förklaring af föreskrifterne, rörande verk ställighet af utslag i vissa mål. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande, N:o 82, i anledning af väckt motion om bestämmande af företrädesrätt till befordran för Juris kandidater. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, N:o 8, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet deu 19 Juni 1S30, i fråga om beräknande af "matlag” eller ”rök.”
Kongl. lVIept teebtes, enligt 8tet8-Kälets unlerlänige tillst^rbenle, 1 biäcler gille lette körsleg, selent let linnes protoeollet bileglt, oeb bekellle, ett Kongl. Nepts Kälige 8lcrikvel86 sbulle i öfverensstämmelse lermel unler lenn» leg till llilcsts 8tänlers btets-lltsbott expeäieres. Kx protoeollo, a/ 16 l','o/>05rk/on^ /^:c> ö"9, ?^:o 59° ilul;. till Lxx. Iltrli, äen 18 klaj, lil. A e.
Till äterupphjelpande af den salunda sjunkande Saltpeterberedningen har Kongl. Maja i näder förordnat, dels att understöd, lbestäende af räntefria län, mä frän Salcpeterfondett utgifwas till anläggare af Saltpeter-lador inom Westerbottens, Norrbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Upsala, Stockholms, Westmanlands, Gefleborgs, Östergöthlands, Kronobergs, Calmare, Jönköpings och Christianstads Län, eller de 13 Län af Riket, hwilka äro till Sjuderi-Distrikter indelade; dels att räntefria förstock till anskaffning af Sjudningspannor mä lemnäs ät wederbörande jordegare, samt att defia förmäner äfwen kunna utsträckas till jordbrukare inom öfriga Länen. Till ytterligare uppmuntran af Saltpeternäringen har Kongl. Mast frän l3 och Md är 1844 och lillö widare höjt Saltpeter-inlösningspriset till 5 N:dr 32 sk. Lispundet, hwartill Saltpeter-fonden lemnar tillgältg. För att bereda Saltpeter-producemer tillfälle att leverera renad Saltpeter, hvarigenom rabatt undwikes, har Kongl. Maj:t pa Saltpeterfondenö bekostnad lätit trycka och kring Riket sprida de af Direktören i l:sta Saltpeter-Sjuderi-Distrikcet Aflefloren Plageman i sädant afseende författade underrättelser. Nya kontrakt med krutbruken hafwa sedan de gamla lupit till Knimill -> c> ^ ^ v o,. ^ iverkniiige». ända Upprättats pa 15 är, räknadt fran 1844 ärs borian. Den ärliga kruttillwerkningen är derigenom bestämd till 800 centner Handgewärskrut, 1,500 centner Styckekrut och 3,500 centner Bergskrut, eller tillsammans 5,800 centner.