Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 133. G. Snoilsky. L. S. N:o 137. Grefve Sköldebrand. Fullm. Carl Åkerhjelm. Carl Gustaf Duvall. N:o 77. L. W. Rehbinder." L. S. N:o 211. Claes Henr. Cederström. Friherre Ruuth. LsFullm. C. G. von Rosen. l. s. N:o 338. W. F. Tersmeden. Friherre Ulfsparre, LsFullm. Th. Cederström. l. s. ♦ 72 SUföbagsGSeflut 1860. N:o 370. J. G. Paykull. N:o 391. C. Hochschild. L. S. N:o 400. Friherre Bergenstråhle. Fullm. G. W. von Francken. Riddersoch Adelsman. Joh. Lilliehöök. Axel Ros af Hjelmsäter. l. s. N:o 86. C. G. Stuart. Arvid Drake af N:o 100. Herr Uggla. Li s' Hagelsrum. Fullm. R. Th. Cederschiöld. l. s. N:o 119. Herr Duse. Fullm. Friherre C. F. Palmstjerna. Rääf i Småland. Fullm. Casimir Lewenhaupt. A. F. R. L. Lind af Hageby. C. Planting Gyllenbåga. N:o 240. G. H. Gyllensvärd. L. S. N:o 406. Gustaf Fahnehjelm. N:o 484. C. G. Breitholtz. L. S. N:o 491. A. Kalmberg. i. s. N:o 678. Gillis Bildt. i. s. N:o 857. E. Tigerhielm. L. S. ° N:o 1,960. A. Robert Montgomery. L. s. N:o 1,038. J. L. Bogeman. L. S. N:o 1,351. Muhl.
N:o 199. stora mängdens gensvar till sina bemödanden, med mindre lagstiftningen tagit iniativet och framlagt den enkla, den naturliga sanningen i hvarje sak, och sålunda likasom stulit slumrande känslor ur allmänhetens bröst, framläggande för densamma uttrycken deraf uti naturliga lagar, som skola komma den att, igenkänna sin egen outvecklade inre aning om det sanna och det rätta, och säga: så hade vi velat tänka. Äktenskapets stora sociala institution, grundvalen för alla andra, kräfver i högsta måtto Statens uppmärksamhet, och dess lagstiftningar utöfva det djupaste inflytande på samtid som efterverld. Hedningarne omgåfvo gemenligen äktenskapet och kopulationen med betydelsefulla ceremonier, som stodo i förbindelse med deras gudadyrkan, hvilken, som man vet, stod i det mest oupplösliga samband med deras statsrättsliga förhållanden. Hednakyrkan och hednastaten stodo till hvarandra i förhållande såsom själ och kropp, och hvilket förhållande hedendomen icke nog kunde beprisa, ändock den enklaste fördomsfria slutkonst hade gjort origtigheten af denna theori uppenbar, om man ock kunde blunda för den förfärligt praktiska öfverbevisningen genom det utgjutna blodet från martyrerne för denna grundsats. Med kristendomens antagande kunde derför icke dess sanningar magta bryta alla hedendomens traditioner, hvilka så inmängde sig, att kristendom och hedendom sammansmälte i Statens och Kyrkans sköte till ett helt. Man gaf Staterne en halft gammal-hednisk och halft kristlig karakter genom deras institutioner, och kallade dem kristna Stater. Hurn oegentligt ett sådant uttryck var, borde likaledes vara klart vid det minsta betraktande af kristendomen, hvilket är ett rike »som icke är af denna verlden», då Staten är »ett verldsligt rike» till skydd för det lekamliga lifvet. Såsom med allt annat, sökte således de så kallade kristna Staterne, att sammangjuta det kyrkliga och det borgerliga vid äktenskapet i en enda kombinerad lagstiftning. Det hedniska Rom, från hvars lagar de flesta Stater äfven hemtade sina, hade haft det så i uråldriga tider, och med Kejsar Constantin den Stores vidunderliga omhvälfning, hvarigenom hela det hedniska
Men derigenom berndes han ju tillfälle att dela med sig åt arbetaren, hvilken han då begagnar i sin tjenst. Hr Brakel har vidare sagt, att man icke kan genom tull-lagstiftningen göra ett land rikare elier lyckligare. Jag frågar dä Hr Brakel, om icke den lagstiftning är lyckliggörande, som bereder jordbrukaren tillfälle att utvidga sin näring, och om icke detta utgör ett medel till rikedom så väl för honom sjelf som för hela landet. Hr Brakel har ytterligare sagt, att skydds-systemct härleder sig från det enskilda intresset. Det förefaller mig högst besynnerligt, att en man, utrustad med så mycket skarpsinne som Hr Brakel, kan framkomma med ett sådant påstående. Ar icke hela samhället en sammansättning af enskilda intressen? Hvad förer It. St:r tillsammans, om icke de enskilda intressen, som skola bevakas och tillika verka till samma mål. Det är dessa enskilda intressen, som skola sammanjemkas och endast derigenom kan det stora allmänna intresset slutligen på ett ändamålsenligt sätt befrämjas. Lagar stiftas för att förena det ena intresset med det andra, och så vill jag gå tillväga i tull-lagstiftningen, i st. f. att utgå från utopiska idéer, som ovilkorligen skola leda till följder, hvilka äro allt annat än båtande för fosterlandet. Gr, af Ugglas: Åtskilliga röster hafva vid denna riksdag 60 n 2 Juni e. m. förnummits, framhållande behofvet af skydd för jordbruket och des alster. Låtom oss undersöka befogenheten af dessa anspråk. Att jordbruket, synnerligen uti ett land med dg förhållanden som Sverige, hvarest det stora flertalet af innevånare åt denna näring egna sig och som till följd af geografiskt läge under flera månader af året ifrån andra länder är afskiljdt, företrädesvis krafvelatt upmärksammas och omhuldas, är ostridigt. A andra sidan torde ingen vilja förneka den icke allenast sunda, utan äfven, såsom Hr Fåhraeus så riktigt anmärkt, sannt kristliga grundsats, att Staten icke utan nödtvång bör genom någon sin åtgärd fördyra lifvets första förnödenheter. Frågan blifver då den: finnes här detta nödtvång? Kan jordbruket ej utan skyddstull för dess alster bestå och förkofra sig?
Denna bestämdhet eger rum, trots att det reala är konstitueradt genom ett annat attribut, utsträckningen, än det ideala, som är konstitueradt af tänkandet. För ett utomstående betraktande (filosofiskt) medvetande måste gifvetvis detta påstående te sig såsom hvilande på ett dogmatiskt antagande, då medvetandet icke kan bestämma något, som icke är af medvetandet själf alltigenom konstitueradt. Hos Fichte sättes det reala såsom bestämbart af medvetandet, emedan det är alltigenom af medvetandet konstitueradt, och bestämmes därför enligt medvetandets lagar såsom med sig identiskt och mot medvetandet motsatt. Antagandet af denna bestämbarhet kan icke af ett utomstående medvetande sättas såsom ett dogmatiskt antagande, emedan enligt Fichte det reala är alltigenom satt genom medvetandet. Men då medvetandet sätter det reala såsom af sig bestämbart, i det att det sätter detsamma såsom med det själft identiskt och mot medvetandet motsatt, sätter medvetandet eo ipso det samma såsom för sig yttre och främmande och därför icke af sig bestämbart. D. v. s. just i det att medvetandet sätter realiteten såsom bestämbar af sig, sätter det densamma såsom icke bestämbar, emedan sättandet af det realas bestämbarhet innebär sättande af det sammas motsatsförhållande till medvetandet, d. v. s. uteslutande af dess bestämdhet af det senare. Alltså sätter medvetandet utan att i detta sättande vara dogmatiskt bestämbarhet, men utesluter eo ipso denna bestämbarhet såsom dogmatiskt antagen, såsom alls icke bevisad46. Under det att sålunda Spinoza endast för en utomstående betraktare är dogmatiker, sätter sig hos Fichte det medvetande, som är objekt för filosoferandet själf såsom dogmatiskt. Spinoza behöfver en främmande kritiker och är därföre »dogmatisk» filosof. Fichte kriticerar sig själf och är därför »kritisk» filosof. — Hos Spinoza fordras vidare en relationsgrund för relationen emellan det ideala och reala, emedan de äro af olika attributer konstituerade. Denna reaktionsgrund är substansen såsom med sig själf identisk och på olika sätt bestämbar eller modifierbar.
Sedan Utskottet, dels, i Memorial N:o gi, framlagt förslag till åtskilliga förändringar i 4 Art. 5 Afdeln. af i83o års Banco-fteglemente, och några dermed samband egande föreskrifter, uti i8a3 års Reglemente för Låne-Contoren, dem Utskottet ansett böra i blifvande Banco-Reglemente inflyta, dels ock, efter emottagandet af Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets under N:ris jg och 8o afgifne Belänkanden, uti Memorial af denna dag, tillkännagifva de hinder, hvilka mott för uppgörande af redaction till §§. i och i3 af ifrågavarande Art. och Afdeln., med anmälan derjemte om den åtgärd, Utskottet trott numera böra vidtagas, till afhjelpande af samma hinder, har Utskottet, till granskning företagit ej mindre öfrige under litt A i nämnde Art. upptagne allmänna föreskrifter och regtementariske stadganden i afseende på Bankens Discont-rörelse, än äfven de föreskrifter och stadganden af sådan beskaffenhet, hvilka finnas införde uti i8a3 års Reglemente för Lånc-Conloren, och dermed jemfört så väl det af Kongl. Maj:t år 1816 i Nåder utfärdade, som det af Rikets Ständers dåvarande Banco-Utskott serskildt gifne, i vissa delar ännu gällande Reglemente för Banco-Diseonten, för att tillse, om och hvilka af dessa föreskrifter, med eller utan förändringar eller tillägg, böra i blifvande Banco-Reglemente intagas; samt dervid funnit: i:o att, till följd af Rikets Högloflige Ständers beslut, i anledning af Utskottets uti Betänkandet N:o 36 gifne tillstyrkan, och enligt Utskottets uti Memorial N:o io4 denna dag gjorde hemställan, bör i blifvande Banco-Reglemente, der så lämpligt pröfvas, i stället för morn. i i §. 2 af nuvarande f.de Art. 5:te Afd., intagas följande föreskrift:
Om Herr Grefven och LandtMarskalken täckes förklara, att Utlåtandet blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit, vill jag visst icke genera med votering; i annat fall förblifver jag vid mia anhållan derom. Med Friherre Cederström kan jag ej instämma deri, att det är egalt, huru saken här afgöres; ty sådant skulle förutsätta bestämd kännedom, huru Förstärkta StatsUtskottet tänker uti ämnet, i händelse det blef dragit under dess pröfning. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade ännu en gång de af honom förut gjorde propositioner dels till bifall dels till afslag å SlatsUtskottets Utlåtande; men de blefvo åter båda med Ja och Nej besvarade. Hans Excellence förklarade, det han af Ridderskapels och Adelns svar å de af Hans Excellence framställde propositioner, icke kunnat med fullkomlig säkerhet utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet; och då votering redan blifvit af Herr Rosenqvist i sådant fall begärd, finge Hans Excellence föreslå följande Voterings-proposition: Den, som bifaller SlatsUtskottets ytterligare Utlåtande angående anslag af medel för tryckning af Landshöfdingarnes ErabetsKungörelser, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 16 November e. m. Vinner Nej, anses StatsUtskottets berörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan ett qvart till q e. m. och befunnos efter voteringens slut klockan g e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 35. Nej — 26.
Svenska folkets grundlagsenliga rätt är att beskatta sig sjelf. Utöfvande denna rätt, skola alla Den 10 Mars f. m. 197 afgifter, som blifvit beviljade, enligt grundlagen, utgöras intill en bestämd tids förlopp. Nu frågas: då afgifter, grundlagsenlig! af R. St:r bestämda för en viss tid, under denna tid af regeringen nedsättas i kraft af en makt, om hvilken grundlagen icke innehåller ett enda ord; kan denna makt, i ett konstitutionel samhälle, anses laglig; och kan denna nedsättning konstitutionel! försvaras? Kan någon förståndig menniska, som känner Svenska språket, ärligen påstå, att alla de beviljade afgifterna då utgöras intill den i vår grundlag bestämda tiden? Svaret gifver sig sjelft. En sådan handling måste erkännas icke öfverensstämma med grundlagen, alltså vara olaglig. Och, skulle den blifva erkänd, och fastställd såsom laglig; då är Svenska folkets sjelfbeskattningsrätt dermed obestridligen tillintetgjord. Ett försvar sökes uti 60:de §:n, som innehåller förbud blott emot förhöjning af de ifrågav:de allmänna afgifterna. Då nedsättning icke förbjudes, påstår man denna tillåten. Men, till vederläggning häraf, kan man ju icke behöfva spilla hvarken tid eller ord. För min del beder jag att, emot den här beskrifna grundlagstolkningen, få nedlägga min vördsamma reservation. Frågan gäller nu dessutom Svenska folkets sjelfbeskattningsrätt, icke blott för denna riksdag, utan för en lång följd af riksdagar. Utom det absolut grundlagsvidriga att så kringskära kommande riksdagars rätt, erkänd äfven i den nya R. O., kan just härigenom den gjorda nedsättningen möjligen blifva en regeringens åtgärd till förhöjning af någon af de i 60:de §:n R. F. omnämnda allmänna afgifter.
Herr Grefve G. af Wetterstedt, å Kongl. Maj:ts höga vägnar, uppläste trenne Kongl. Maj:ts Nådiga Tal, innefattande svar uppå åtskilliga Grund-; lagsoch Lagfrågor, Sedan Ridderskapet och Adeln från Rikssalen till Riddarhuset återkommit, upplästes, 37® £>en 13 September, uppå derom af Herr Grefven och Landf Mara skalken gjord framställning, Kongl. Maj.ts Högstberörde Nådige Tal, så lydande: Välborne, Ädle oell Välbördige, Ärevördige, Vördige och Vällärde, Äreborne, Förståndige och Välaktade, Hedervärde och Redelige, Gode Herrar och Svenske Män! Sedan J, Gode Herrar och Svenske Män, under den j i sistlidne Junii, till vinnande af Mitt Nådiga bifall, öfverlemnat de lagligen beredda, och från 1817 och 1818 årens Riksdag hvilande, samt vid innevarande af Eder gillade och antagne förslag till förändringar i Rikets Grundlagar, har Jag, efter att hafva inhämtat Mitt StatsRåds underdåniga tankar, stadnat i följande beslut: Jag har icke funnit skäl att gilla och antaga de af Eder föreslagne förändringar uti 9 §. sista punkten och 107 §. usta momentet af RegeringsFormen, samt uti 2g §. 6:te punkten af Riksdagsordningen. Jag anser, att det ej varit af glömska, men af en allmän öfversigt af Grundlagens syftning och anda, som den ifrån sin upprinnelse icke ställer StatsRådets Ledamöters ansvarighet inför RiksRätt i bredd med det, af tidens intryck och en rådande känsla beroende, allmänna omdöme öfver deras handlingar, som af Rikets Ständer efter 107 §. RegeringsFormen, kah fällas, samt att det ej heller kunnat vara Lagstiftarens ursprungliga ine - Den io September. 377 ning, att underkasta denna Riksens Ständers pröfningsrätt Konungens Rådgifvare i Commandomål, hvilkas tjenste-befattningar och dervid åliggande, i Grundlagen tydeligen utstakade, skyldigheter
Ku ändtligen har den bittra kalken blifvit ifylld äfven för dessa mäktiga potentater, och från detta ögonblick föreser 10 H, 4o 3i4 Den 29 Juli f. m. jag med full förhoppning, att sans och afseende på nationa I-intressen skall för framtiden intaga det rum vid tull-lagstiftnings-åtgärderna, som sedan 1823 års riksdag innehafts af ö fver drif ten och ett omedvetet undseende för utländningens intressen. Är det troligt, att R. St., vid denna riksdag, blott af fåfängligt begär att från tulltaxan utplåna ordet förbud, skola inför det förvånade Europa blotta hela svagheten af vår statsekonomiska praktiska bildning, under prålandet med theorier, som ingen statsekonom i andra länder slafviskt följer? Är det troligt, att R. St., såsom pris för detta sjelfsmicker, skola uppoffra de stora national-intressen, som i närvar. stund hägnas genom förbuden mot utförsel af tackjern och införsel af brännvin? Jag tror det ej, och om jag häruti icke bedrager mig, så är ock stafven bruten öfver den ultra-liberala tull-lagstiftningspriucipen, och derigenom starrstickningen lyckligen tillvägabragt på dem , som af dessa tiltraistiska och ofosterländska läror låtit sig förblindas. Ty 0111 nödvändigheten af förbudens fortfarande till skydd för dessa begge mäktiga intressen blifver, såsom jag för visso tror, enkänd; så äro ock de öfriga intressena på samma gång återställda i sin naturliga rätt att af lagstiftande makten blifva upptagna till pröfning efter den måttstock, som national-intresset vid handen gifver, samt sålunda emanciperade från tlieoristernes obarmhertiga all näringsflit förstörande boktyranni.
S:gr 689,664:92. 16. rl ill pris af 37 R:dr R:mt per mark finsilfver, kölnisk vigt, försäljning liar silfver i omyntad form blifvit från den 14 September nasti, 0fy ftig frii. till och med d. 13 September detta år försåldt för R:mt 119,348: 99. och då detta silfver i räkenskaperna bokförts till värde i Rant Silfver af 117,294:58. visar sig å denna försäljning en vinst af Det den 18 April sisth år till 8 R:dr 30 öre för stycket In-och fastställda invexlingspris å dukater bibehölls oförändradt till den 10 påföljande Oktober, då, med afseende å de stegrade noteringa rne å guld i Hamburg, berörde pris höjdes till 8 R:dr 35 öre pr dukat; men, sedan guldpriset i Hamburg åter fallit och vid verkställda beräkningar af dukatvärdet, på grund af kostnaderna tor guld, sorn blifvit under början af innevarande års sommar 20 från Hamburg för Bankens räkning inköpt, en nedsättning befunnits ändamålsenlig, bestämdes invexlingspriset å dukater åter, från oell med den 18 Juli, till 8 R:dr 30 öre för stycket. Utvexling af dukater har oafbrutet varit medgifven till det i Reglementet stadgade pris at' lo öre utöfver gällande invexlingspris; och sedan Fullmäktige, genom inköp af guld, kommit i tillfälle att öka det betydligt sjunkna förrådet, har förbudet mot utvexling i hvarje vecka af högre parti än o00 dukater fran och med den 18 sistl. Juli blifvit upphäfdt. § 18. Uppköp oeh 1 § 17 af 18(31 års Revisionsberättelse är redovisadt för får‘fexiar. Bankens vexelrörelse till och med den 14 September samma år, då behållningen utgjorde i Hamb.-B:ko mark 5,210,024: 1. hvaraf innestodo hos: Handelshuset P. Siemsen &
Skjutslegan torde och bör vara motsvarande det besvär, de så kallade skjutsskyldige lida, och äro älagde fullgöra. 5:0 Af Riksdagsmannen Jon Jönsson från Malmöhus Län: ’’Att medborgares rättigheter och skyldigheter blifva jemt och lika förd dadé, bör väl vara den Lagstiftande Magtens hufvudsakliga föremål 5 äfvensom jemkandet emellan den enas förmon och den andras bekostnad och lidande; dessa äro de skäl och grunder, hvarpå jag fäster denna min reservation emot det af Riksens Höglofl. Ständers Ekonomi-och Besvärs-Utskotts Anira Beredning -Beil!, och Ekon* Utsk. Betänhanden. fattade beslut att tillstyrka fortfarandet af den ringa ersättning för utgörandet af Kronoskjuts, som hittills varit stadgad. Det ordas val, att skillnaden är ingen, om denna ersättning är hög eller lag, emedan den utgår af Stats-Cassan, och just de, sorn utgöra denna skjuts, äro äfven skyldige, att bidraga till StatsCassans intrader; men denna princip har ingen i ig tig grund, ty de fleste medborgare äro alldeles frie ffån skyldigheten att utgöra kronoskjuts, och andre så litet dermed besvärade, att det kan vara dem likgiltigt, om derföre erhålles någon betalning eller icke ; men deremot känner jag orter, hvarpå detta besvär är ett verkligen strängt Onus, samt Höst och Vär till stor skada för dess åkerbruk, der Landtmannen, i ofta svårt väder och våglag, får begifva sig 2 å 3 mil bort til! det ställe, der kronoskjutsen skall emottaga*, och derstädes, utan all ersättning, får ofta bida i 8 å io timmar, innan de uppgifna kronopersedlarne ankomma, hvilka då, som oftast, äro af tungare och svårare beskaffenhet, såsom Canoner, gröfre virke, m. rn. kvilket skall fortskaffas till ännu 2 mils, eller längre väg bort från den skjutsandes hemvist.
Beträffande styrelsen af Danviks hospital, inhemtas af berättelsen: att densamma, från inrättningens första början och intill år 1783, utöfvades af Stockholms stads Magistrat; att Serafimer-ordens-gillet derefter hade öfverstyrelse]! samt Stockholms stads Politie-kollegium den speciella förvaltningen af hospitalet intill år 1808, då inrättningen förenades med allmänna fattigvården och styrelsen öfverflyttades till Fattigvårdsdirektionen; samt att slutligen år 1813 förvaltningen uppdrogs åt en ny Direktion, bestående af Öfverståthållare!!, såsom ordförande, och 6 ledamöter, jemte Polismästaren i hufvudstaden, till följd af dennes embete, med rättighet för denna Direktion att styra inrättningen på det sätt, som ansågs för ändamålet tjenligast, utan hinder af förut gifna stadganden. Denna Direktion, som emottog inrättningen i skuldsatt och förfallet tillstånd, men genom nitiska bemödanden lyckats ordna och — 200 — upphjelpa dess angelägenheter, har sedermera till sin sammansättning blifvit i så måtto förändrad, att densamma för närvarande består af Öfver-ståthållaren eller, i hans frånvaro, Under-ståthållaren, samt, utom Polismästaren i hufvudstaden, 6 ledamöter, hvilka af Kongl. Majit i nåder förordnas.
Raabs förslag skulle antagas, så skulle den föreskrift, hvarefter alla Stånden skulle från början konstitueras, komma att få följande lydelse: ”valen förrättas i enlighet med den Riddarh.Ordn. som af R. o. Ad. beslutad, af Riksnämnden antagen och af Konungen gillad och fastställd är”. Nu kan likväl ingen Riksförsamling bildas innan alla val äro ordnade och fullgjorde, huru skulle då Riddarh.Ordn. kunna blifva vederbörligen legaliserad? huru valen efter densamma kunna äga rum? Riksförsamlingen blefve då aldrig i sin ordning bildad. Således är det en fysisk omöjlighet, om Frih. Raabs förslag antoges sådant som det är, att någon verkställighet derutaf kan följa; hvarföre jag icke ser huru det kan blifva möjligt för R. o. Ad. att antaga detsamma. Gr. Mörner: Delta förslag förutsätter nödvändigt alt, innan det autages och gillas, en förändring i Riddarh.Ordn. skall vara gjord, af nuvarande representation redan utarbetad och antagen, ty eljest kunna de nya elementer, som här äro omtalade, icke hafva någon valordning för sig föreskrifven. Det är lika nödvändigt att en valordning på något sätt upgöres, som att någon grund finnes för förändringen i framtiden. Det är en brist om man så vill i förslaget alt det icke finnes något stadgande, som underrättar huru öfvergången från det närvarande till det kommande skall förmedlas, men detta kommer troligen Const.Utsk. att nu taga i öfvervägande, när saken till Utsk. återkommer och det kommer i erfarenhet af de serskilda Ståndens gemensamma tankar. Då undanrödjes förmodar jag den brist, som nu förefinnes, och om det sker, kan jag icke finna någon olägenhet af det tillägg som Frih. Raab till dessa §§ föreslagit. Det är alldeles nödvändigt att en valordning är uprättad och antagen af nuvarande representation innan förändringen sättes i verket, ty eljest kommer den alidrig i verksamhet. Frih. Raab: Det fågnar mig att mitt förslag till gemensam tanke har vunnit understöd af en värd ledamot här midtemot mig, och jag nekar icke till att det äfven fågnar mig att förslaget till dess tanke äfven vunnit understöd af Gr. Lagerbjelke och Frih. Palmstjerna, emedan dessa
Maj:ts Nådigste Proposition till Riksens Ständer vinna den underdånigst sökta eftergift, hvilka, sedan Banco Utskottets utlåtande deröfver blifvit jnfordradt, icke torde finna sig obenägne, att ädelmodigt bidraga till olyckliga och lidande Medborgares räddning, synnerligt i en tid, då för Riket och alla dess Inbyggare lyckliga och de mest tillfredsställande utsigter för framtiden dertill föranleda, Med all undersåtelig trohet och lydnad framhärda , Stormagtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtls allerunderdåmgste och tropiigtigste undersåter And. Andersson Aberg: Moses Johansson, fran Westerbotten. O. C. M. Ahlman: Eric Pjeti, från Norrbotten. Liu Lit. B. Stormägtigste Allernådigste Konung! Då lill underdånigste fullgörande af Eders Kongl. Maj:ts befallning , uti Nådig Remiss under den ao innevarande månad, undertecknade åligger att med underdånigt utlåtande inkomma öfver den af Westeroch Norrbottens Kans Allmoge, genom deras Fullmägtiga vid påstående Riksdag gjorda underdåniga anhållan om Eders Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets församlade Ständer om eftergift till någon del af det pen-i ninge-understöd, Rikets Ständer 180g vid krigets slut Westerbottens