Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående särskilda åtgärder , till Hospitals-fondens understödjande; gifven Stockholms Slott den 3 December 1847• I sammanhang med hos Kongl. Maj:t väckt fråga om förändring af öfver-styrelsen vid hospitalen i riket och bospitalsfondens förvaltning samt angående åtskilliga i dessa sjukvårds-anstalter erforderliga förbättringar, i hvilket ämne särskilda kommitterade afgifvit underdånigt utlåtande och förslag, hvaröfver ej mindre Kongl. Seraphimer-ordens-gillet, än Kongl. Maj:tsj och Rikets Kammar-kollegium och' Statskontor samt Kongl. Maj:ts Sundhets-kollegium blifvit hörda, har Kongl. Maj;t låtit Sig föredragas Seraphimer-ordensgillets den 1 Juni 1844 och den 22 Maj detta år i underdånighet allåtna skrifvelser, innefattande anmälan, hurusom, dels i följd af de betydliga om kostnader, Gillet måst vidkännas, för att, jemlikt Rikets Ständers underdåniga önskan och Kongl. Maj:ts nådiga befallning, inrätta central-hospitaler och ordna dessa inrättningar hufvudsakligen till kuranstalter för vansinnige, dels i anseende till hospitalshjonens de sednare åren betydligen ökade antal, och den derigenom uppkomna större tillökning i de årliga utgifterna vid hospitalen, dels ock genom den minskning i hospitals-fondens årliga inkomster, som varit en följd deraf, att, sedan hospitalens ullånta kapitaler till större delen blifvit för berörde ändamål medtagna, någon ränta å dem icke vidare är att påräkna, hospitalsfonden blifvit försatt i den belägenhet, att dess årliga inkomster för framtiden ej kunde blifva tillräckliga för hospitalens vidmakthållande; i anledning hvaraf, och enär än vidare förbättringar, nödvändiga nybyggnader och större reparationer förestodo, anslag af allmänna medel vore af behofvet påkalladt. Af Kongl. Maj.-Is Nåd. Proposi ioiij N.-o 37.
Man kan visserligen säga att definitionen uti detta mom. är ett upprepande af detsamma, som blotta benämningen säger; men ordet alla, hvilket deri förekommer, anser jag af någon vigt, emedan HofCancelleren delar Utrikes-Statsministerns göromål, fastän till en obetydlig del, såsom i afseende å besvarandet af notificationer från främmande hof om dödsfall och födelser m. m. Jag tror således, att vi göra rättast, om yi lemna detta mom. utan anmärkning. Frih. Ehrenborgh: Om R. o. Ad. förklarar för dess gemensamma tanka, att definitionen här bör utgå, anser jag det desto hellre vara rätt, som i ti § finnes utmärkt, hvad ministeriella mål betyda; och jag tror dessutom, att hvar och en lärer inse, hvad med Utrikes Departementet förstås. Utsk. var ngdsakadt att icke lemna den ifrågavar. befattningen utan definition, då Utsk. trodde sig böra utmärka föremålen för hvarje af samtliga departementerna; men sedan R. o. Ad. beslutat att endast bestämma och gifva benämning åt vissa departementet-, utan att ingå i någon annan demarcation af de attributioner, hvilka böra tillhöra hvardera af Den G O c 1a b e r e. m. 123 dessa departementer, än den , som ligger i sjelfva benämningen, ser jag icke något hinder emot att jemväl förbigå all definition å Utrikes Departementet. Hr Dalman: Lika med Frih. Ehrenborgh anser äfven jag det icke vara consequent till det beslut, vi på f. m. fattade, att nu ingå i något närmare bestämmande af hvad som bör höra till Utrikes Departementet; och jag hemställer derföre, att den gemensamma tankan må inskränkas dertill, att det skall finnas en chef för Utrikes Departementet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om ]!. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att nu ifrågavarande morn skulle få följande lydelse: en för utrikes ärenderna; dock med förbehåll vid detta, som vid föregående morn., att bestämmandet af departementschefens titel lör det närvar, uppskjöts. Frih. Ehrenborgh:
Ehuru jag är öfvertygad, att, innan denna författning kommer att emanera från K. M., densamma kommer att undergå erforderliga förändringar, vill jag likväl icke förbigå en anmärkn. vid denna §, emedan jag af redactionen finner, att den, som icke deltagit i Utsk:ns arbete, möjligtvis kunde tro, att Utsk:n gjort något nytt chemiskt rön, som icke är kändt af andra. Utsk:n säga nemi. i 2 morn.: ”Enär kannerymden i en bränn vinsredskap befinnes större, än den uppgifvits, men öfverskottet ej öfverstiger -Jj af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare” etc. Utsk:n hafva förutsatt, att genom eldens åverkan pannerymden kan förminskas. Det är sannt, att elden förtär allt och således äfven koppar; men att sådant kan äga rum till den grad, att pannerymden kan förminskas, tror jag icke, och som redactionen således är olämplig, föreslår jag, att man borttager de ord, som dertill föranleda. Hr Stuart: Jag får fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att uti det åberopade mom. af ifrågavar. § står större och icke mindre; och torde den värde talaren vid detta förhållande låta sin nu framställda anmärkn. förfalla. Hr Hjärne: Jag förbisåg verkligen detta förhållande; Den 36 Januari. 187 men just 1 följd af den meddelade upplysningen blir min anmärkn. ännu mera grundad, emedan det är mindre troligt, att eldens verkan kan göra pannan större. 20 § blef af R. o. Ad. godkänd. 21 §. Hr Stuart: Uti sednare mom. af denna § hafva de sammansatta Utskrn tillstyrkt, att den, som tillverkar brännvinsredskap af större rymd än den tillåtna, utan att kunna styrka, det redskapen vore ämnad till export eller beställd till inhemskt bruk, på grund af K. M:s dertill särskildt gif na nåd. tillstånd, skall vara böter underkastad.
Oberäkneligt är ock det inflytande, som Willoughby’s och Chancelors resa haft på den engelska handelns, på hela Rysslands och nordliga Norges utveckling. Af klostret vid Dvinas mynning har blifvit en stor blomstrande handelsstad, och en talrik befolkning har slagit sig ned på Ishafvets förr så öde kust. Redan finnes telegrafledning och regelbunden ångbåtsförbindelse ända till gränsen mot Ryssland. Invånarne i Vardö kunna derför nu på några timmar få underrättelse om hvad som händt ej allenast i Paris eller London utan äfven i New York, Indien, Kap, Australien, Brasilien m. m., medan för ett århundrade tillbaka posten kom dit upp endast en gång om året. Det var då, som en tidningsälskande kommendant vidtog den om stor sjelfbeherskning vittnande åtgärden att ej »sluka» posten med ens, utan läsa tidningarna dag för dag ett år efter det de utkommit. Allt detta är nu annorlunda, och dock är man ej nöjd. Handelns och fiskeriernas intressen fordra jernvägsförbindelser med det öfriga Europa. Dem får man helt säkert om några år, och länge torde det ej heller dröja, innan telegrafen spunnit sitt nät och regelbunden ångbåtsförbindelse öppnats längs Ishafskusten långt bortom det haf, som af Chancelor öppnades för verldshandeln. ANDRA KAPITLET. Afresa från Måsö. – Gåslandet. – Isförhållanden. – Expeditionens fartyg samlas vid Chabarowa. – Samojedbyn derstädes. – Kyrkan. – Ryssar och samojeder. – Besök i Chabarowa 1875. – Köp af samojediska afgudar. – Samojedernas klädedrägt och bostäder. – Jemförelse mellan polarfolken. – Offerplatser och samojedgraf på Waigatsch-ön besökas. – Äldre underrättelser om samojederna. – Deras plats inom etnografien. Vega uppehölls vid Måsö af ihållande motvind, regn, dimma och ytterligt svår sjö ända till den 25 juli om aftonen. Oaktadt väderleken fortfarande var mycket ogynsam, lyftade vi då, otåliga att komma vidare, ankar och ångade genom Magerö-sundet ut till sjös.
Middag: salt fläsk eller torkad fisk 75 ort, surkål 75 ort, preserverad eller färsk potatis 12 ort, preserverade grönsaker 5,5 ort, köttextrakt 1,5 ort, russin 5 ort, risgryn 50 ort, bränvin eller rom 2 k.t. Afton: smör 6 ort, te 1,5 ort, socker 7,5 ort, korngryn 10 k.t., ost 12 ort. Måndag, Onsdag, Fredag. Frukost lika med n:r 1. Middag: preserveradt kött eller fisk 1 portion, preserv. potatis 12 ort, preserv. grönsaker 5,5 ort, preserv. lök 1 port., köttextrakt 1,5 ort, bränvin eller rom 2 k.t. Afton lika med n:r 1 utan ost. Torsdag. Frukost lika med n:r 1. Middag: salt fläsk 1 ℔, ärter 10 k.t., köttextrakt 1,5 ort, korngryn 2 k.t., bränvin eller rom 2 k.t. Afton lika med n:r 2. Tisdag. Frukost: smör 6 ort, chokolad 10 ort, socker 7,5 ort. Middag: salt kött 1 ℔, mackaroni 15 ort (eller bruna bönor 10 k.t. eller gröna ärter 1 port.), fruktsoppa 1 port., bränvin eller rom 2 k.t. Afton lika med n:r 2. Lördag. Frukost lika med n:r 4. Middag: preserverad biffstek eller pannbiff 1 port., preserv. eller färsk potatis 12 ort., preserv. lök 1 port., fruktsoppa 1 port., bränvin eller rom 2 k.t. Afton lika med n:r 2. Dessutom erhöll hvarje man dagligen 1,25 ℔ torkadt bröd eller mjöl (2/3 hvetemjöl och 1/3 rågmjöl), 3 ort tobak och 2 k.t. ättika, samt för hvarje vecka 1 ℔ hvetemjöl, 30 ort smör, 21 ort salt, 7 ort senap, 3 ort peppar och 2 k.t. ättika. Utom hvad i ofvanstående lista uppräknas utspisades från den 15 februari till den 1 april »multegröt», blandad med rom, tvenne gånger i veckan.
Ilo att, emot upphörande af alla sådana till skollärarns ingående afgifter, hvilka Kongl. Majit pröfvar kunna af läroverket undvaras, hvarje lärjunge må åläggas för hvarje läse-termin en afgift af högst 10 ridr banko, hvilken dock efter omständigheterna må kunna af vederbörande lii 1 större eller mindre del, eller ock alldeles, eftergifvas; samt 2:o att, derest sammanräknade beloppet af de afgifter, sorn i så målto till ett läroverk ingått, skulle vid läse-terminens utgång finnas hafva öf verstig it en summa, beräknad efter 5 ridr banko för hvarje lärjunge, som under terminen undervisning derstädes åtnju - 6 Stals-Utshottets Memorialj N.-o 23g. tit, öfverskotta må tillkomma det läroverk, der uppbörden skett, och till dess materiella behof användas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer antagit Preste-ståndets beslut, att, emot upphörande af termins-penningar till lärarne, en skol-afgift af 5 r:dr banko för terminen skall af hvarje lärjunge erläggas, med det undantag allena, att medellösa från denna afgift alldeles befrias. Vidkommande sedermera den ifrågastallde tillökningen i stats-anslagét för elementar-läroverken, så är, enligt hvad ofvanföre blifvit anfördt, denna tillökning af Ridderskapel och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden bestämd till 90,000 r:dr, men af Bonde-ståndet deremot till 30,000 r:dr.
Sedan församlingsboerne i afseende å villkoren för den begärda upplåtelsen å allmän sockenstämma uttryckt den önskan, att ifrågavarande åkerlyckor, som för närvarande äro till enskilde personer utarrenderade, måtte utan annan afgift, än folden nu löpande arrendetiden, åt församlingen öfverlåtas, eller ock, om denna anhållan icke kunde vinna bifall, den nu utgående arrendesumman måtte i nåder utsättas såsom en för alltid bestämd årlig afgäld, att af domkyrkan till Kongl. Maj:t och kronan erläggas, samt magistraten i Kalmar oell Konungens befallningshafvande i Kalmar län, med vitsordande af uppgifne förhållanden, å ansökningen tillstyrkt nådigt bifall; så hade Kongl. Krigsoch Kammar-kollegierne uti afgifvet gemensamt utlåtande af den 23 sisth April underdånigst upplyst, att af berörde, till kyrkogårdens utvidgning föreslagna, mark, lyckan B, utaf 1 tunnland 8,3 kappland, är utarrenderad till den 1 Oktober 1839 mot årlig afgift af 3 r:dr 18 sk.; att lyckan C, afl tunnland 10 kappland, utgörande en del af de så kallade skansjordarne, hvilka, tillsammans 28 tunnland, äro utarrenderade till den 14 Mars 1856 för 63 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, i förhållande till vidden motsvarar 2 tunnor 30,5 kappar årlig arrende-afgift, som bör i penningar beräknas till 17 r:dr 34 sk.; och att lyckan D af 1 tunnland 13,4 kappland blifvit, i följd af Krigs-kollegii beslut den 12 December 1850, under arrende upplåten på 10 års tid med besittningsrätt från den 1 Januari innevarande år mot en årlig afgäld af 4 r:dr 8 sk.; hvarjemte kollegierne, med afseende å de förhållanden, Domkyrko-rådet framställt, och då omförmälde åkerlyckor, såsom belägne invid kyrkogården, voro till dess utvidgning serdeles lämplige, samt icke för annat ändamål angelägnare kunde erfordras, underdånigst tillstyrkt nådigt bifall till den begärda upplåtelsen på följande vilkor: Bilt. till B.
Det stora fall sockeroch särdeles caffeprisen undergingo näst före 1842 års införskrifning, verkade, alt under det de vanliga importörerne, enligt deras vanliga beräkningar, gjorde sina införskrifuingar, delaljörerne, lockade af det lågä priset och lill dels af utländska kringresande expediter, på egen hand också gjorde directa införskrifningar, och hvad socker beträffade, så uppmuntrade den fördelaktiga afsättningen 1842 på Finland till ökade speculationer, hvilka dock icke följande året lära lemnat lika gynnande resultater. Hr Fåhraeus har äfvenledes visat, att under sistförflutna år jemvigten emellan Rikets utoch införsel Den 11 Januari f. m. 179 icke endast blifvit återställd, utan att äfven silfver kunnat till Banken ingå, hvilket sistnämnda förhållande dock torde lill en stor del böra tillskrifvas af Banco-styrelsen vidtagna omedelbara, ehuru starkt klandrade åtgärder. Dessa obestridliga data visa tillräckligt orsaken, hvarföre metallisk valuta från Banken utgått, ulan att man behöfver genom konstlade slutledningar söka den, än i formen för Bankens lånerörelse, än i tull-lagstiftningen. Det ligger i handelsoch närings-förhållandenas natur, att stundom kriser skola inträffa, som i mer eller mindre betydlig mån rubba den vanliga jemviglen emellan inoch utförsel, och då bristen måste salderas, antingen med klingande valuta, när landets lagar och ordnade myntväsende tillåta della, eller ock på det vida dyrare sättet genom utländsk räntebärande skuld, enskild eller Statens. Under de 25 år, som förflutit sedan Hr Peels bill ålade Engelska Banken att ånyo vid anfordran inlösa sina sedlar med guld (Englauds realisation), har mångfaldiga gånger denua Banks metalliska cassa inom kortare lid nedgått t. ex. från 13 till 4 (och t. o. m. till lj), 16 till 4 millioner o. s. v., utan att detta verkat rubbning i dess förmåga att uppfylla sina förbindelser. En värd talare, som anfört en utländnings yttrande om våra luxuriösa middagsmåltider, har tillagt, att nöden vore den bäste lärmästaren.
Supra. Upplåstes till justering följande. Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lag - Den 27 Maji J. m. Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 20 Maji 1823. S D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Kongl. Mij:ts den 16 dennes aflåtne samt den 21 derpå följde förmiddagen på bordet lagde Nådiga Skritvelse till Riksens Ständer, angående offentlighet vid Ståndens öfveriåggningar, med anmodan till Utskotten att, icke allenast uppgöra ett fullständigt förslag till en Lag för ordningens bibehållande bland de främmande åhörare, hvilka kunna komma att Öfverläggningarne bevista samt till bestämmande af det ansvar hvarmed Öfvertrådelser deraf böra beläggas, utan ock författade reglemehtariska föreskrifter, som för offentlighetens verkställighet blifva nö^ dige och som ej mindre med lagstiftningen i allmänhet , än hvarje medborgares rått böra vara Öfverensstämmande. Ut Supra. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag vill erindra mig, att en särskild proposition blef af Herr Grefven och LandtMarskalken för hvarje sak framställd, så, att nemligen Lagutskottet skulle uppgöra förslag till en lag för förbrytelser, sorn begås af åhörare vid RiksStåndens Plena, samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet det feglementariska j men efter det nyss upplåste ProtocollsUtdragets lydelse, synes det som, om bägge Utskotten skulle gemensamt behandla målet. Propositionen var Ridd. o. yld. Pr. IV. Band. 55. Ä4® JD«* 27 Maji f. m* ej sådan, och derföre böra äfven remisserna vara åtskiljde.
Det tillhör ConstitutionsUtskottet, att ådagalägga, om Konungens Rådgifvare luli rådslagen företedt fullkomlig kännedom om. Statsförfattningens anda, och om Den 18 Julli e. m. 3i3 samhällets kraf vid frågor af en allmän syftning, och om enskildtes rättigheter och skydd, då någon fråga uppstått till kränkning derutinnan, Det är ConstitutionsUtskottet allena förbehållit, att ifrån rådslagen upphämta liufvuddragen af en förvaltning, hvars godkännande, om den varit felaktig, naturligtvis verkar till en skadlig fortsättning. Det ar ConstitutionsUtskottet ensamt medgifvit, att utur StatsRådsProtocollen framlägga rådslagens caractére af sparsamhet, eller misshushållning, med allmänna medel, Det är ConstitutionsUtskottet ensamt niedgifvit, att ådagalägga, om StatsRådsProtocollen icke vitsorda någon särdeles de Föredragandes eller Rådgifvares arbetsamhet, i anseende till förslagen för upphjelpandet af Rikets allmänna hushållning, och dess mera eller mindre syftning till möjlighet för enskild, och dermed förknippad, allmän förkofran. Det är ConstitutionsUtskottet ensamt förbehållit , att vid StatsRådsProtocpllens granskning inhämta, om Rådgifvarne i allmänhet med någon serdeles ifver, med något verkligt nit, omfattat den allmänna Folkbildningen; och det tillhör härutinnan ConstitutionsUtskottet, att antingen i anseende till de hinder, sorn för Folkundervisningen 314- Den iS Julli e. m. mött, rättfärdiga de Rådgifvande för de bristande resullaterne i denna del, eller öppet framlägga Styreläfeörganernes bristande vårdnad om Rikets sannskyldiga nj^tta, i anseende till ett för det allmänna så magtpåliggande föremål. Det är ConstitutionsUtskottet ensamt förbehållit, att utur StatsRådsProtocollen inhemta de
Gyldenstolpe blifvit biträdd, alt 6 § i ansvarighetslagen icke slår i harmoni med det nya stadgandet i 5 §, så medgifver jag, att detta åtminstone lemnar rum för någon tvetydighet; men jag får tillika äran tillägga, att det lättaste sättet att fä denna tvetydighet undanröjd vore, att helt och hållet utesluta den 6 § i ansvarighetslagen, hvilken i sjelfva verket icke har det ringaste der att göra. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: I anlcdn. af den skiljaktighet, som jag trott mig finna emellan den 106 § Reg.- F. och den 29 § Riksd.Ordn. i sä måtto, all det enligt den förstnämnda § vore för Const.Utsk. blott en rättighet att ställa en Konungens rådgifvare under tilltal inför Riksrätt, dä del deremot enligt den sednare § vore för samma Ulsk. en pligt, alt så förfara, sä vill jag endast gifva Hr von Hartmausdorlf tillkänna, att det exemplar af Reg.F. som jag nu innehar, är af följande lydelse uti 166 § Reg.F.: ''du eige" etc. Till följd af den upplysning, som Hr von Hartmansdorff meddelat mig, att 106 § Reg.F. uti ifrågavar. afseende är lika lydande som den 29 § Riksd.Ordn., finnér jag, att mitt minne i det fallet felat, då jag icke ihågkommit att 106 § Reg.F. i berörde afseende undergått förändring. Men då man sålunda funnit nödvändigt alt vidtaga en dylik förändring, på det alt de båda §§ mätte stå i fullkomlig öfverensstämmelse med hvarandra, sä måtte väl detta vara ännu ett ytterligare skäl för, alt få ansvarighetslagen ändrad i öfverensstämmelse med dessa båda §§ i grundlagen. Jag förnyar ännu en gång hvad jag sist hade äran yttra, att jag ej förstår hvarföre Hrr ledamöter i Const.Utsk. ej tillvägabringa en sådan ändring i grundlagen, och får jag i detta hänseende till dem framställa en ödmjuk anhållan, pä det att Riksrätt sä mycket som möjligt må kunna undvikas samt ansvarighetslagen komma i fullkomlig harmoni med grundlagen.
Ridderffapet och Adeln för sin del, at sedan kancoUtffoltet nu för dessa biträden fastställt ett klaximuin, för rn tredjedel af KanciuenZ Försträckningar til Oisconten, endast z proLent komma at erläggas10t supra. Friherre 8tael von hollstein,LorkitL I.n6viZ. Dä jag ej war närwarande när detta beflut fattades, som i detta krowcolls-Utdrag innehälles, fär jag i anledning deraf göra den motion, at sä snart den NU warande vlscontsns OckroxUP» hör, viscomen ej mera mätte drifwas för privatas, ritan för Langens räkning. Herr i4l8 Den zo Mars. Herr Grefwen och Landtmarskalken wille uplysa Friherre §tael, ar denna fragg nyst warik wäckt, men såsom ny ej kunnat upragas. Herr dlorclenstolpo, fVnclers. Om pä Herr Baron Leäc-isrröms yttranve det ar en afgjord sak, at OLkio^en ej kan fa nägon tiiökt ny sermin (om den ock wid början af i8i; stulle til anda gä) förr an Riksens Ständer derom desima, och hwilket wi med tämmelig witzhet kunna förutse stall ike omkring meclium af ar iZl;, sa har jag för min del ingen ting at påminna, det den gamla
St., hvilka, om de finna Itikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur Statsrådet och ifrån embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärka, blifvit gjord.'1'1 Då detta lagbud beviljar den här omförmälda anmärkningsrätt, på det att R. St., om de finna Rikets väl det kräfva, måtte kunna hos Konungen anmäla deras önskan om den Statsrådsledamots entledigande, emot hvilken anmärkn. blifvit gjord, så saknar det all tillämpning, när, såsom här är förhållandet i de 5 målen, anmärkn. rörer personer, som dels redan afträdt ur både Statsrådet och Rikets tjenst, dels äfven lemnat det timliga. Dä i dessa frågor ingen åtgärd kan blifva en följd af de framställda anmärkmrne, är ali öfverläggning om dem eller pröfning af deras behörighet ändamålslös, hvarföre jag anhåller om propos., att de 5 mot framlidne II. Ex. Törnebladh och f. d. Statsråderne af Wingård, Grubbe och Heurlin anmälda anmärkmr mätte läggas till handlingarne. Den mot Statsrådet Fähraeus gjorda anmärkn. är den enda, sorn i form är riktig och kunnat föranleda någon åtgärd. R. o. Ad. har redan genom sitt beslut öfver mern. N:o 17 underkänt denna anmärkn., och derigenom uttryckt sin hyllning åt 2:ne stora grundsatser, den ena af rättvisa i sak och den andra af erkännande af det nit, som, när det gäller att uppfylla stora pligter, icke drager i betänkande att sätta äfven de dyrbaraste enskilda intressen på spel.
Låt mig resa.&gt; Fadren s i g på henne med en lång blick. nåv val sköt dig sjelf och res. Men ångra dig får du, och ett säger jag dig på förhand: väljer du att lemna din plats i hemmet, så far du stå ditt kast och sörja för dig sjalf. Det ar mitt sista ord.# sJa, min far, hjälp mig blott på vag och gif mig ditt bifall, så skall jag nog nå mitt mål., Hennes öga mötte fadrens med fasthet, men stämman darrade något. Orden lato strafva, men då Elisabeth sade sin fader farväl för att ensam gå ut i lifvets kamp, lade den gamle välsignande sin hand på hennes hufvud, och människorna häpnade vid detta drag af mildhet hos den eljes ' så bistre mannen. Den bleka vinterdagen var till anda. Aftonronden var gjord. Skymningen föll på. Hon satt ensam i sitt lilla rum. De hvita gardinerna och det hvita tacket skimrade fridfullt i haifmörkret. Det ' var hennes vanliga tysta hvilostund, i dag den sista inonl dessa murar, der hon kampat s i ifrigt for hvad hoii ansag ratt och lidit s2 mången motsägelse, rönt så månget ogillande der hon bort finna stöd och hjelp. En lärjunge till Florence Nightingale, hade hon kommit med varmt hjärta och öfvad hand att lindra plågan och ordna vården för de minga sjuka, som fylde sjukhusets salar. I de svåraste ögonblick hade hon stått utan att svigta, i de minsta pligter hade hon noggrant vakat. Hvad hade hon vunnit? Tunga tankar fylde hennes sinne. &gt;Var då min tro på en lifsgerning ett misstag? Hade han ratt, min fader, då han spådde mig ånger öfver min sjalfrådig-. het? Fins ingen plats för mig och mitt arbete i verlden ?~ Så frågade hon sig ingestfullt. Det knackade p5 dörren - i den breda ljusström som från den upplysta korridoren föll in i hennes lilla rum då dörren gick upp, stod en högrest, manlig gestalt. frågade en röst. ~Jaw, svarade hon modlöst. Han strök eld på en sticka; ofrivilligt framräckte hon ett ljus.