Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Convoy-Commissariatet får härvid tillägga, att Eders Kongl. Majit, genom Nådigt bref af den 22 December 1837, i anseende till deri anförde skäl och omständigheter, lemnat Nådigt bifall till General-Consuln Lagerheims ifrågavarande ansökning. b) Innehåller, att de tillförordnade Consuln Schultze tillagde, och af sednast församlade Revisorer omförmälde, löneförmåner af tillsammans 2,600 R:dr Hamburger Banco innehafvas af honom ännu oafkortade. Anledningen härtill har Convoy-Commissariatet i sitt underdåniga utlåtande af den 13 Februari 1838, öfver nyssnämnde Re - — 101 — visorers framställning, fullständigt motiverat, dertill således underdånigst liänvises. c) Omförmäler, att Convoy-Cassans fordran af 6,358 R:dr 42 sk. 3 r:st. uti Handlanden i Christiania Rösners concurs ännu icke blifvit afskrifven af det skäl, att Rosner erbudit 30 procents accord, att betalas under 10 år räknade från och med år 1840, hvilket, då Rosner sedermera icke lemnat någon garanti för uppfyllandet, icke heller kunnat antagas. Genom Nådigt bref, af den 2 Februari 1838, har Eders Kongl. Maj:t, uppå Convoy-Commissariatets underdåniga hemställan, huruvida det af Rosner, genom Stifts-Amtmannen Petersen i en förnyad framställning, erbjudna accord af 30 procent på 10 år ifrån 1842, och icke, som Revisorerne anföra, frun 1840, borde antagas, i Nåder beslutit, att anbudet så mycket mindre kunde antagas, som någon säkerhet för fullgörandet ej blifvit erbjuden.
Län ifrån skyldigheten att bygga och underhålla Läns-fängelsena; och med fästadt afseende å det härvid förekommande förhållande att, med undantag endast af de norra Länen, i n vå öarne i Rikets öfriga Län blifvit befriade ifrån byggande och underhållande af Läns-häkten, funno Rikets Ständer billighet och jernlikhet i rättigheter medborgare emellan påkalla, att enahanda befrielse komme de förstnämnde Länens inbyggare lill godo. På sådan grund beslutade äfven R. S., efter hvad deras d. 25 Sept. 1829 aflåtne underdåniga skrifvelse innehåller, att, emot det allt anspråk å ersättning för uppförandet af sjelfva fängelse-husen uti ifrågavarande trenne Län förfölle och hvarken då eller framdeles vidare finge väckas, Staten må öfvertaga och ensamt bekosta underhållet af lands-fängelsena i samma Län, på sätt med de i Rikets öfriga Län varande dylika byggnader egde rum. Då delta beslut är tillämpligt på alla i omnämnde Län befintliga landsfängelsen, har Stats-Utskottet, efter tagen kännedom af den till dess handläggning ifrån Bonde-Ståndet remitterade motion, af J. O. Dahlberg, om Medelpads invånares befrielse ifrån skyldigheten att underhålla Läns-häktet i Sundsvall, funnit denna motion, såsom genom ofvanberörde beslut redan afgjord och bifallen, icke kunna föranleda någon vidare åtgärd å R. S. sida. Stockholm den \ Ankom till Exp-Utsk. d. 4 Apr. kl. 3 c. m. Utlåtande , i anledning af Kongl. Maj:ts JVädiga Proposition om Civil-Statens Pensions-Cassas anspråk på nådår s-besparing af pensioner å allmänna Indragnings-Staten. (U. A.) Sedan Kongl.
13 finsilfver, Kölnisk vigt, bör utmyntas 9} R:dr Svenska specier, dock att de bankosedlar och öfriga förbindelser, sorn blifvit ställda att infrias med silfver enligt 1830 års myntfot, varda efter denna grund inlösta.” Tliksdags-fullmäktigen Lars Gustaf Andersson frän Elfsborgs län har häruti instämt. Af Herr Kontraktsprosten Almqvist: ”Emot Utskottets beslut att afstyrka all förändring i den antagna lödigheten för silfverin) ntet af 25 % koppar mot 75 % silfver fär jag anmäla reservation. Om än icke, såsom i strid med myntbestämningslagen af 18:0 och medförande i viss mån myntförsämring, någon förändring införes i myntets korn eller att silfverinnehåilet i speciemyntet nedsättes till fullkomlig likhet med Hamburger banko, Holsteinska, Danska oell Norska specier, vill det synas för min öfvertygelse påtagligt, att dess skrot bör bringas i öfverensstämmelse med förhållandet i de liesta andra länder, der silfvermyntet är 14-lödigt eller innehåller 90 % silfver och 10 % koppar, alldenstund Utskottet vunnit tillförlitlig upplysning derom att den nuvarande legeringen med 25 % koppar, på samma gång den åstadkommer ett till utseendet mörkare, ojemnare, i intrinsekt värde med hänseende till volymen sämre och tyngre mynt, likväl gör det till föremål för uedsmältning. Det officiela yttrande, som inför Utskottet aflcmnats, har bekräftat, att ju mera koppar ett silfvermynt innehåller, desto svårare, långsammare och dyrare är dess tillverkning vid gjutning och valsning, i förening med machinernas starkare nötning, och då det icke kan åstadkomnias till fullkomlig likhet ej ens emellan lika valörer, kurserar det i verldsrnarknaden och har således mindre värde, hvarföre det icke förvaras utan nedsmältes med det premium, att en million specier lemnar 20,000 £E koppar, uppskattade till 16,666 § rdr och utgörande en ren present af ett värde, som väl lanns, men icke beräknades i myntet.
Förordningen angående inteckning i fast egendom den 15 Juli 1818, jemte de särskilda stadganden, som antingen ändra eller förklara föreskrifterna i samma lagrum eller dervid något tillägga, med! undantag af hvad särskildt är stadgadt angående förmånsrätt i brandförsäkradt hus för ogulden försäkringsafgift, förordnas, alt nämnda Kapitel frän och med 8 § skall erhålla följande förändrade lydelse: § * Sedan åge borgenär, för hvars fordran lös egendom blifvit, i laga ordning, i mät tagen och satt i allmänt förvar eller under utmätningsmäns försegling, förmånsrätt till betalning ur den utmätta egendomen. Är densamma utmätt för fleras fordringar; håfve deri, för hvars fordran utmätning först verkställdes, företräde: har utmätningen skett på en gång; åge hvar lika rätt. Ar utmätning verkställd inom en månad före den dag, gäldenärs konkurs börjades; åge den förmånsrätt, nu sagd är, ej rum: ej heller då utmätning skett efter gäldenärs död, innan en månad förflutit från den dag, då uppteckningen af den dödas bo slutades, der konkurs inom sagda tid börjas. § 9- Har någon inteckning i gäldenärs fasta egendom; äge, näst efter de fordringar, hvarom i fi | förmäles, förmånsrätt i samma egendom frän den dag, inteckningen vid Rätten söktes: dock gälle ej förmånsrätt till ränta, som före konkursens början upplupen är, för längre tid än tre år. Ar fast egendom intecknad för fleras fordringar, och räcker den ej till för alla; håfve den, som äldre inteckning äger, företräde. Hafva flera inteckning sökt å en dag: äge lika rätt. Om företräde till betalning för ogulden köpeskilling, gälle hvad i 11 Kap. 2 § JordaBalken skils. I hvilka fall inteckning, som är sökt en månad före början af konkurs, eller i död mans fasta egendom, blifver utan verkan, derom är särskildt stadgadt. Lag-Utskottets Betänkande N:o 38. § 10. Sedan tagas omyndigs fordran hos föräldrar eller förmyndare ut. Aro förmynderskap flera; eige de omyndiga sig emellan lika rätt. § 11.
Ty penningen har sina naturliga rörelselagar, likasom himlakropparne; ingen lärer väl kunna befalla solen att stanna, eller säden att växa eller icke växa. Rikedomen inom landet beror alltid på bättre eller sämre skördar, större eller mindre flit, och deraf upkomma äfven de tillgångar, som göra penningen lätt tillgänglig eller icke. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, kan jag icke inse att något ändamål kan vinnas med det föreslagna särskilda Utsk:t, hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. icke dertill måtte lemna sitt bifall. Gr. Frölich, David: Jag hade visserligen icke väntat mig, att R. o. Ad. utan någon diskussion skulle bifalla mitt förslag, och icke heller torde jag påräkna att ens blifva understödd af de personer med stor inflytelse på detta rum, hvilka vid förra Riksdagen stredo för tillsättandet af ett särskildt Utsk, i afseende på behandlingen af bränvinsfrågan. När jag fattade föresatsen att väcka det nu ifrågav:de förslaget, åläg det mig naturligtvis att tillse hvad som rörande tillsättningen af berörde Utsk. vid förra Riksdagen passerade, och jag fann då, att skarpa strider egt rum just om den enkla fråga, som 36 g 3 mom. Riksd.Oltin, innehåller. Detta mom. är i första punkten af följande lydelse: »Skulle R. St. finna flera Utsk. vara af nöden, må de af Ständerna obehindradt tillsättas.» Det är således ganska riktigt att tillse, huruvida de äro af nöden eller icke. Nu är jag af den meningen, att det af mig föreslagna Utsk:t verkligen är af nöden: men vi hafva hört Ordf:den, eller den, som står främst bland Fullmäktige i R. St:rs Bank, förklara, att det icke är behöfligt. Jag vill ogerna nu med Gr. Gyldenstolpe ingå i någon egentligen statsekonomisk undersökning om kapitalernas vandring eller om sådana satser, hvilka snarare höra till studerkammaren, än till detta rum; jag skall dock, om jag dertill blir tvungen, innan jag slutar, vidröra några af dessa satser.
Palladios, sångaren, som nyss hade tystnat, satt där bredvid med ena armen kring sin cittra och den andra kring livet på en femtonårig, svartögd, syrisk dansarinna, lyssnande med ironisk förtjusning till pelarhelgonets sträva sång. Karmides, insvept i en veckrik mantel, låg i samma behagliga ställning som hans vän Olympiodoros, men i stället för att välja ett lika hult örngott i Myros knä, hade han med armbågen stödd emot relingen lutat sig över vattnet och roade sig med att skåda månens bild där nere i djupet och doppa fingerspetsarne i den svala böljan. Myro hade tagit kransen från hans huvud för att fläta violer i rosorna och kastade allt emellanåt, liksom det övriga sällskapet, en blick bort till pelaren och småskrattade eller försökte småskratta, alldeles som det övriga sällskapet, åt den underliga, skrovliga sången, som likväl skar igenom märg och ben, allvarlig som han var, och i de känslor, de tankar, han väckte och uttalade, så avbrytande mot den sorglösa omgivningen, den tysta nejden, den milda himmelen, den sköna natten med dess trolska ljus. Ty Simon sjöng om något, som är jämmerfullt och förkrossat, om en varelse i skapelsen, som icke delar hennes harmoni, vars ben smäkta, vars lemmar brinna av syndmedvetandets tärande eld, som ryter i sitt hjärtas ångest, seende att synderna likt stormande vågor slå tillsammans över hennes huvud. Simon sjöng om en sträng och förskräcklig Gud, vars vrede ingen kan stilla, som försätter bergen, rör jorden, så att hennes pelare darra, talar till solen, att hon ej går upp, och förseglar stjärnorna; som sänder sina änglar med vredens skålar över världen att omstörta hedningarnes stad, det stora Babel, det glada, av silke, guld och scharlakan skinande, så att ljus och ljusstake icke mer skall lysa där, bruds och brudgums röst aldrig mer varda hörd därinne ... När denna sång tystnat, ljöd ånyo från den blomsterprydda båten cittrans toner, som ledsagade följande dityramb: Gossar och flickor! härlig är livets rosiga morgon.
Vid de tre sistförflutna riksdagarne hafva Rikets Ständer anvisat ett årligt anslag af 9,000 R:dr för åren 1858—1866, att enligt Kongl. Maj:ts disposition användas till understöd åt officerare af arméens särskilda hufvudvapen, som kunde vara hugade att inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående magt, hvars armé till större eller mindre del befunne sig på krigsfot, med Kongl. Maj:t förbehållen rätt att hvad af anslaget inom etl år kunde komma att besparas få under ett följande år för ändamålet disponera; och då af Statsråds-protokollet inhomtas, att de härtill för de förflutna åren till och med 1865 anslagna medel ärö disponerade, med undantag af ett för sistnämnda år ännu återstående belopp af 500 R:dr, tillstyrker Utskottet, att jemväl för år 1867 ett extra anslag af 9,000 R:dr må för ifrågavarande ändamål anvisas. 43:o. De frivilliga Skarpskytteföreningarne. För dessa föreningar har Kongl. Maj:t äskat nedannämnda anslag nemligen för instruktörers aflöning 40,000 R:dr; för beredande af tillgång å målskjutningspremier 10,000 R:dr; för skarp ammunitions anskaffande 10,000 R:dr; för anställning af 3,000 stycken infanterigevär, å 45 R:dr 75 öre, till ersättande af ett lika antal målskjutningsgevär, som från Kronans förråd skulle till skarpskytteföreningarne utdelas 137,250 R:dr; De frivilliga skarpskytteföreningarne, hvilka vid tiden för sistlidna riksdag nyligen börjat bilda sig, förmodades då kunna under de följande tre åren vexa till en styrka af ungefär 20,000 man, och Rikets Ständer anvisade för nuvarande statsregleringsperiod, dels ett extra anslag af 75,000 R:dr till anskaffande af 2,000 refflade infanterigevär, för ersättande af ett lika antal sådana gejär, som skulle från Kronans förråd utlemnas till de enligt Kongl. Kungörelsen den 8
(1841 års Rev. Ber. pag. 168. Revisorerne hafva anmärkt, att, på grund af Kongl. Brefvet den 6 April 1778, å Södermanlands Läns Ränteri under åren 1838 och 1839 anordnats 8 R:dr 16 sk., såsom tullfrihets-ersättning till Nyköpings Hospital, hvilken afgift Revisorerne ansett hafva bordt upphöra redan år 1809, vid Landttullarnes då verkställde indragning.. 56 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 54. Sorn, enligt Utskottet meddelad upplysning, det af vederbörande Revisions-Contor i anmärkningsväg framställda yrkande oin återbäring af livad uti dylika afgifter under de Tio sistförflutna åren utgått, numera blifvit af Kongl. Kammar-Rätten gilladt samt i följd häraf 83 R:dr 16 sk. till Stats-Verket återlevererats, anser Utskottet vidare åtgärd uti berörde afseende icke vara att vidtaga. Technologiska Institutet. § 84. (4841 års Bev. Ber. pag. 203. 1843 års Rev. Ber. pag. 286.) Utskottet instämmer uti den af Revisorerne yttrade åsigt, rörande beliefvet af en rymligare och mera passande local för nämnde, i afseende på Landels näringar, vigtiga Inrättning; men då, i följd af en vid denna Riksdag inom Borgare-Ståndet väckt motion, frågan om Technologiska Institutets nuvarande organisation och de förändringar deruti, hvilka, för vinnande al de med berörde anstalt afsedde ändamål tvifvelsutan erfordras, sannolikt kommer att i sin helhet underkastas Rikets Ständers pröfning, anser Utskottet något serskildt förslag å dess sida i anledning af Revisorernes förenämnde anmälan icke lämpligt eller behöfligt. Kongl. Slottets i Sto eltholm Byggnaäs-medel. § 85. (1843 års Rev. Ber. pag. 289.
Maj:ts, i anledning af Riksens Ständers yttrande, uti den, vid 1766 års Riksdag, förehafde frågan, om Räntomes utgörande i persedlar eller deras värde, den 7, Maji samma år medeldte Nådiga Bref; Äfvensom de för öfrigt anfort, huruledes desse orter icke skulle kunna tåia den större tyngd, som skattens af bördande å annat än nu gällande sätt komme att medföra, och hafva Riksdags Fullmägtige fran Skåne, ä ortens inbyggares vägnar, förklarat, det de hvarken önska eller begära att, såsom tkskottet föreslagit, vidare än nu skett, blifva i ämnet hörde. Desse mot hvarannan så väsendtligt stridande anmärkningar bevisa otvifvelagtigt, att den ifrågakomne förändring i utgörandet af hemmans, räntorne uti oftanämnde orter, hvarom ock ej 4 Samt. 4 B***- * * iii Stats-Utskottets Betänkanderi miiidre Kongl. Maj.-t Befallningshafvande derstädes hvar för sig; än äfven Kongl. Krigsoch Kam* mar Collegierné yttra! skiljagtige meningar) icke är så klär och östridigj sorn någre Ledamöter af Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet sålunda vilja hafva den ansedd. Utskottet tror sig jemn* val hafva i dess förfä Betänkande utredt och framstäldt tillräcklige skäl för den föreslagne fullständigare htvecklingen af ärendet, i afseende på äldre' och sednare tids förhållanden, tili vinnandet af en med billighet och rättvisa förenlig säker grund för bedömandet af denne både för Stats tVerket samt Räntegifvare och Räntetagare vigtiga fråga; Men Utskottet får dock, i anledning af hvad anmärkningsvis deremot blifvit anfördt, tillägga att, efter hvad Riksens Ständers Secreta Utskott vid 1766 års Riksdag hade grundligt litt redt och ådagalagt samt Ridderskapet och Adlen äfven antog, hafva krono och Skattehemman i Skåne1, Blekinge och Bohus
Utskottet ansett någre delar deraf ej vara antagliga, nedsatt beloppet deraf till hälften af hvad Rikets Ständer bestämt, anser jag hvad Utskottet föreslagit vara fullt motsvarande, och lämpligt till nyttan af samma förslag. På grund af hvad jag nu baft äran anföra, anhåller jag om proposition till bifall på betänkandet, under förmodan och hopp, att det skall lyckas Bankostyreisen att till nästa Riksdag hafva förberedt och till en del satt i verket de nu föreslagne förändringar, på ett sådant sätt, att Rikets Ständer dermed skola blifva belåtne och de vidtagne åtgärderne må blifva öfverensstämmande med allmänhetens förmåner och säkerhet. I afseende å det föreslagne formatet för de nya småsedlarne har blifvit anmärkt, att det är för litet, och att lidande derigenom för den sämre classen skall förorsakas; men jag är deremot af en alldeles motsatt tanka, ty då denna dass menniskor, hvilka lill större delen är försedd med sedelböcker, kan deruti lägga sedeln enkel, och ej behöfver, såsom nu, vika den i 2 eller 4 delar, tror jag det sedlarne komma att slitas betydligt mindre. Man har ock derföre i alla de främmande länder, der man i senare tider fått nya sedlar, gjort dem så små, att de ej behöfva 60 H. 5 GG Den i Februarii f. ni. vikas, och man har till och meri i vissa $ såsom i Preussen, genom styfhet i papperet sökt göra det omöjligt att vika dem. Jag slutar med att upprepa, att jag i detta Betänkande ej funnit det ringaste, som fordrar omarbetning. Visserligen finnas deruti några punkter, som skulle kunna göras fullständigare; men då det hela blifvit ställt under Bankostyrelsens ansvar, tror jag icke att någon förändring behöfves. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framsällde proposition på bifall till BancoUtskottets ifrågavarande memorial, hvilken proposition med Ja besvarades. Herr Rosenblad j Bernhard: Jag får den äran föreslå, att de öfrige Stånden måtte inbjudas att instämma uti det af Ridderskapet och Adeln nu fattade beslut. Friherre Cederströms Jacob:
Motionären, som i sammanhang härmed förklarat båtsmanshållet vara en mindre lämplig institution, hvilken icke för framtiden borde bibehållas, och ansett 3,686 båtsmausnummer när som helst kunna utan olägenhet indragas, har vidare fästat uppmärksamhet å ett annat sätt att gå till väga med bemanningen och som skulle finnas framstäldt i en liten skrift: “Vår tid och vårt sjöförsvar11. Deruti vore föreslaget att flottans förnämsta stamtrupp skulle utgöras af kustsjöfolk, anvärfdt och tjenstgörande ungefär på samma säl t som soldaterne vid Wermlands fältjägare-regemente. Af detta verkliga sjöfolk borde en korps upprättas af t. ex. 2,400 man samt båtsmanshållet indragas i samma mån som organisationen af denna korps fortginge.
Maj 1835, angående dels försäljning af åtskilliga till Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori hörande hus och lägenheter, dels användande af en del utaf Rikets Ständers vid förutgångna Riksdagen gifna anslag för gevärs tillverkning, till förändring och utvidgning af samma faktori, förekommer, i förra hänseendet, den framställning, att med de i Regeringsformens 77 §. omförmälda Kronans egendomar skulle förstås endast sådana, af hvilka Kronan droge skatt, ränta eller inkomst, hvarföre de ock uti 5 §. af AnsvarighetsLagen för Konungens Rådgifvare kallades gemensamt Kronans domäner, men icke sådana, hvilka till gagn och nytta för någon serskild inrättning finnas till Konungens disposition under en bestämd hufvudtitel och således upphört att vara domäner, såsom förhållandet vöre med de ifrågavarande lägenheterna, hvilkas försäljning tillstyrktes emot köpesummans användande just till förbättringar vid den inrättning, hvartill de hörde. En sådan, till sina följder nog vådlig, tolkning af åberopade grundlagsstadgandet kan deremot å min sida icke antagas, emedan den synes oförenlig med sjelfva stadgandets ordalydelse, hvilken åter ej lärer kunna genom någon annan författning förändras eller förklaras. Regeringsformens 77 §. måtte nemligen, just genom det deri, efter uppräkning af Kronans betydligare egendomar;, tillagda allmänna uttrycket: Kronans öfriga lägenheter, lika tydligt som bestämdt utmärka, att icke någon henne tillhörig lägenhet_, af hvad namn och beskaffenhet den vara må, blifvit undantagen ifrån förbudet emot försäljning eller afhändande annorledes, utan Rikets Ständers samtycke, och att detta förbud således gäller kronans alla så beskaffade tillhörigheter, icke 249 blott dem, af hvilka hon sjelf dräger inkomsten, utan äfven de till boställen eller andra allmänna behof upplåtna, helst dessa ändock bibehålla deras krononatur.
Jag är inte värd att ligga för edra fötter och låta er trampa på mig! » Andra gånger var han gladare och berättade om det muntra lifvet där ute i Paris, om hofvets baler och de vackra bulikerna och de stora teatrarne, och i synnerhet var hans beskrifning på operan med all den prakt den utvecklade och alla de stora sångarne och sångerskorna, hvilka uppträdde, som en fesaga för To:iy att höra. Hon tappade lutan på golfvet och satt med sammanknäppta händer o c h halföppna läppar o c h lyssnade till allt hvad grefven hade att berätta därom. Tänk, om hon en gång kunde komma att sitta i en af dessa praktfulla loger o c h dela sin uppmärksamhet mellan att se på den eleganta, förnäma publiken och att lyssna till orkestern och de sjungande konstnärerna inne på scenen! Hvad han var lycklig, som hade upplefvat allt detta! När han då länge hade berättat om sig själf, tog han hennes hand och sade: » Nu skall också ni berätta om er! Hvad har ni upplefvat i ert korta lif? » 9to€ert 2&gt;itzinger 312 I U U I N » Jag har aldrig upplefvar något! » sade Tony med en suck och drog ihop ögonbrynen. Hon kunde icke riktigt förklara för sig själf, hvarför hon icke ville tala med honom om onkel Jonas. Men en dag hade onkel Jonas varit där till middagen o c h tillbragt ett par timmar tillsammans med flickorna inne vid grefve Magnus ' soffa. Det var en söndag, o c h alla hade varit i en munter stämning. Onkel Jonas hade ' talat om alla förändringar, som gjordes borta på Å b y, och slutat med att säga: » Nu måste ni, flickor, verkligen snart komma dit öfver. Jag vill rikttgt veta, hvad Tony tycker om det hela! » Dagen efter, då Tony kom upp till grefven, mottog han henue med tystnad. Han räckte henne icke ens handen till god dag. Han låg med nedslagna ögon och såg på sina händer, men plötsligt såg han upp. Hans ögon hade ett mörkt, hotande uttryck.
Sprit: landet af gällande införsels-förbud å ”alla andra slag af Brän af Sädj Fotavin och Sprit, utaf säd, potates eller andra jordfrugter, tes eller andra odistilleradt eller distilleradt” än "Cenievre, Holländsk”, för jordfrugter, hvilket sistnämnde, äfvensom för alla de öfrige slagen Bränaf Socker eller v*n och Sprit Utskottet hemställt, att tullvärde och inlörsels Bumm, tull måtte bestämmas, det förra lill 2 R:dr och den senare af Ris eller Artill 3a sk. kannan, då varan håller till och med 12 gra rac< ders styrka, samt 3 R:dr värde och 1 R:dr införsels-afgilt, då den håller öfver nämnde gradtal. Hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, har blifvit afPresleStåndet godkändt. Ridderskapet och Adeln deremot har ansett, att redactionen och lull bestämmelserna å denna artikel borde blifva sådane, att Bränvin och Sprit, af Ris eller Arrac; al Socker Bcvillnings-Utskottets Memorial, N'.o 41, eller Rumm; Cognac, införd från Frankrike, och Geniévre, Holländsk, skulle på ett tull värde af 2 R:dr för det af till och med 12 graders styrka draga 32 sk. införsels-tull per kanna, och på ett värde af 3 R:dr för det af högre gradtal beläggas med 1 R:dr införsels-tull kannan; hvarjemte alla andra slag odistilleradt eller dislilleradt borde vara till införsel förbudet.