Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa anledningar, anser Utskottet sig böra uppföra förslagsvis, till Stat och omkostnader, en summa af 4^0,000. samt netto inkomst . i,5oo,ooo. — ’ ’ i,g5o,ooo. — - Transport i,g5o,ooo. — Betänkande!). 161 Transport 1,950,000. 35:o Salu-Accis af Städerne, påräknas, i anledning af Utskottets bifogade särskilta yttrande Litt. G, med . , . 7,500. — - 36:o PostMedlerij sorn för år 1826 utgjorde, netto inkomst 125,i56: i5. ir., samt till Stat ochUtgifter 232,355: 26. 1. eller tillsammans 35y,5i2:4. och i Kgl. Proposition upptagas till netto inkomst i4o,ooo, samt Stat och Utgifter 2 to,000 R:dr, tillsammans 35o,ooo R:dr; anser Utskottet, i närmare öfverensstämmelse med verkliga förhållandet de senare åren, (af hvilka 1827 års Utgifter uppgingo till 294,000 R:dr) och med antagande af den princip, att vinsten af Post-inrättningen i första rummet bör användas till densammas ändamålsenligare förbättrande, innan någon behållning för StatsVerket må påräknas, höra sålunda upptagas: netto inkomst 100,000. — - till Stat och Utgifter . 25o,ooo. — - 3 ’ 35o,ooo. — - Och hemställer Utskottet derjemte, med hänseende till de i och för Postinrättningens förbättring erforderliga omkostnader, att hvad af Postmedel kan Transport 2,3o7,5oo. — 162 Stats-Utskottets Transport 2,307.500. — - inflyta, utöfver förenämnde för Statsverket i allmänhet beräknade behållna intrad af 100,000 R:dr, må af K. M:t få i förenämnde ändamål disponeras. 37:0 Chartte-Sigillatce-Medelsom i K.
Jemte bifall till Betänkandet N:o 278, beslöt Ståndet, att Rikets Ständer må, samtidigt med detta bifall, i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, att ett förslag till nytt reglemente för arméens pensions-kassa måtte utarbetas, och Rikets Ständer lemnäs tillfälle, att i denna lagstiftnings-fråga deltaga; och skulle respektive Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas, att i detta Borgare-Ståndets beslut deltaga. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 27, i anledning af Riks-ståndens beslut, i fråga dels om upphäfvande af all stängsel-skyldighet, dels ock om ändring i nu gällande stadpanden, rörande samma skyldighet, deröfver Utskotten uti dess under N:o 24 afgifna Betänkande sig utlåtit. Voterings-propositionen godkändes, och i öfrigt lades Memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 135, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 133. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 20, i anledning af Riks-Ståndens beslut och återremisser vid behandling af Utskottets Betänkande, N:o 13, med förslag till förordning angående vilkoren för försäljning af bränvin, vidblef Ståndet sitt förut i ämnet fattade beslut och lade Betänkandet till handlingarne. 486 Prot.-Utdrag den 25 Oktober i8S4.
Brefven af 1818 och 1822 i sjelfva denna särskilta frågan, utan ock af alla de förut gällande stadgandea Si. als-U tskoltets härom voro upphäftie, det de dock visserligen ej blifvit i laglig väg. Och svårligen lärer vid detta förhållande någon, hvarken Domstol eller Executor, tilltro sig, att innan detta hinder för sakeus vederbörliga behandling undanrödjes, å nyo tillämpa de af K. ]\1:t åberopade författningar, eller befordra K. Skrifvelserne till verkställighet; och sådant uudani ödjande kan ej ske i ruin tanka annorlunda, än på sätt jag i min förra Reservation var fri hemställa, att R. St:r ville i Underd. Skrifvelse till K. M:t förklara, det meningen af senaste R. St:rs beslut ej kunde vara, att frånhända Nyköpings Stad en redan ägande rättighet, hvadan R. St:r äfven uti StatsReglcringen denna gång ville observera, att medel till de utgifter, som häraf blefvo en följd, ej skulle saknas. Något annat förfarande härmed finner jag ej förenligt med vår Constitutionsförlattning och Rikets Lagar, och jag hemställer hvarthän det skall leda, om en af K. M:t i vanlig väg, efter alla vederbörandes hörande och Collegiernes tillstyrkande afgjord fråga angående 3:dje Mans rätt, skall af R. St:r så knapphändigt kunna häfvas, och både författningar och Konungens beslut blifva gjorde aldeles inactive. Efter min tanka skall ägande-rättens helgd då snart blifva ord utan mening; och af desse för mig högst talande skäl åberopar jag uti allt min reservation vid förra Betänkandet N:o 36 i den första delen af ämnet. Beträffande åter senare delen, så har äfven Utskottet der, ehuru erkännande att de gjorde anmärk - Beta ii kan den, N:o 2 i3.
M:t redan för flere år tillbaka i Nåder förklarat loo T:r behållen Spannmål såsom det minsta möjliga qvantum för en Kyrkoherdes aflöning, lönen för Pastor i Vaxholm bordt af Utskottet uppföras till ett belopp mera nära detta minimum, emedan bemälde Pastor, för dess dubbla befattning såsom både Kyrkoherde och Fångpredikant icke kunde vara belåten med den ringa Summa Utskottet föreslagit, samt någon KronoSpannemål destoheldre för honora anvisas, som StadsPastor i Marstrand, hvilken tillika vore Fångpredikant på Carlstens Fästning, ägde sig anslagne 5o T:r Spannemål såsom Kyrkoherde i Staden, utom den Penningelön han såsom Prest å Fästningen njöte af Betänkande n, N:o 238. 87 Staten; och borde, om serskildte tillgångar icke meia voro att disponera, utväg för en skälig löneförbättring åt förstnämnde Predikant utfinnas, genom minskning i något af de nya anslag, som på IIufvudTitlarne af Utskottet voro tillstyrkta; Äfvensom hos V. BorgareStändet flere Ledamöter yrkat, att, i anseende till bemälde Pastors högst svaga lönevilkor, hvilka år 1828 sammanlagdt knappt uppgått till 3oo R:dr , åtminstone 20 T:r Spannemål årligen måtte för honom anvisas. I anseende till desse anmärkningar, och då ännu icke II. B. o, A. samt Hederv. BondeStåndet till slutelig pröfning förehaft Utskottets i detta ämne förut afgifna Betänkande, anser Utskottet sig böra hemställa, att R. St:r, med afseende på de upplysningar Utskottet rörande beskaffenheten af lönevilkoren vid KyrkolierdeBeställningen i Waxholms
I sjön; i användbart stånd; alla uppbörderna kompletta 6 Ångkorvetter. Gefle. I sjön; i tjenstgörings-stånd; alla uppbörderna kompletta 11 Thor: do d:o d:o 4 Orädd. d:o d:o d:o 16 Skärgårds va pnet. 52 st. Bombkanonslapar. Under skjul på land; d:o d:o 10, 20 å 30 12. st. Kanonslupar. d:o d:o d:o 15 å 20 122 st. Kanonjollar, d:o d:o d:o 12 å 20 20 st. Kanonskonertar. d:o d:o d:o 8 ä 10 6 st. Mörsarefartyg. d:o d:o d:o 6 å 12 Bil. N;o 4 till Kongl. Maj;ts Nåd. Prop. 1853 om Stals v. 1 Sami. 1 Afd. 1 Haft. - 5 * 30 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1853. Anses tjenstbare antal år. Chefsoch Recognoscerings-fartyg. Under skjul på Iand; i tjenstgörings-stånd; aila uppbörderue kompletta . 6 å 20 9 st. ångfartyg från 140 lill 6 hästars kraft. I sjön; d:o d:o 10 å 15 Kongl. Fartyg. Skonert Amphion. Jakt Esplendian.
Och då, en, ligt min öfvertygelse, de uti Kongl. Majits Nådiga Proposition framställde ämnen tillhöra både Statsoch Bevillriings-Utskottens upptagande , lärer samma Proposition böra till båda Utskottens handläggning öfverlemna*, hvarefter Utskotten äga att antingen hvar för sig, eller ock på sätt äfven är tillåtit, med hvarandra sammanträda, samt. efter föregången gemensam pröfning, deröfver afgifva ett samfält utlåtande, Grefve v. Schwerin, Fredr. Bogislaus.- Jag finner för min del Friherre Stael v. Holstein® Motion vara ganska rigtig , och tror, att innan de redan ingångne frivilliga öfverenskommelser varda till en ständig Skatt förvandlade, borman först afgöra, huruvida en sådan beskattning må vara ovillkorligen nödvändig eller icke. Jag är visserligen af den öfvertygelsen, att Riksens Ständer icke skola afslå den föreslagne afgiften, men anser likväl, till undvikande af ett farligt prejudicat för framtiden, Formerne böra iakttagas, samt att i följd deraf, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition först bör till Stats - Utskottet remitteras. Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag kan för min del icke finna, att Kongl. Majit kunnat vidtaga någon annan åtgärd, då fråga är omen för ett allmänt behof nödig utgift, än att till Riksens Ständer framställa både vigten och nödvändigheten deraf samt sättet huru ändamålet lämpeligast kan vinnas. Riksens Ständer äga Den 18 December. således tillfälle att öfverväga och pröfva ämnet i hela dess vidd. Då nu fråga endast är ort) Remiss, vill jag för min del, för att förena tankarne, allt för gerna medgifva, att Propositionen i hela dess omfattning till Statspch Beyillnings-Utskotteu öfverlemna?.
"Jag borde bara" Alma plockade bort torra blad från växterna "visa mig så litet som möjligt." "Gå inte alls på den sidan. Var här i salongen och i mitt rum." "Det vore bäst att jag inte vore hemma alls. Jag kommer ändå alltid att gå dit, så snart jag hör henne gråta." "Så föga karaktärsstyrka ha ni kvinnor. Men om vi nu, mitt lilla gryn, skulle försöka öfva oss deri. Hvad ? Det här vore just ett ypperligt tillfälle, tycker jag." Alma stod allt ännu bortvänd och plockade om växterna. Hon svarade ingenting. John såg på en bok, som låg på bordet. "Nymark har varit här?" "Han stack sig in på ett ögonblick." John steg upp och gnolade på en melodi. Alma vände sig om, likasom ville hon ännu säga något, men det blef likväl ingenting af. John gick in i sitt rum. På kvällen kom Alma in dit med sitt handarbete. John skref; Alma satt tyst, men såg allt efter litet upp från arbetet och lyssnade. "Gråter Helmi, eller hvad är det ?" frågade John leende. "Nej, jag tyckte bara . Der ringer någon!" tillade hon i detsamma och kastade sitt arbete åt sidan. "Bara det inte skulle komma främmande. Det vore bra olägligt nu." Alma gick att öppna och kom efter en stund tillbaka, åtföljd af Nymark. John rynkade ögonbrynen ett grand. "Du lär vara upptagen, John," sade Nymark. "Något litet, om jag skall säga sanningen. Men sitt ner i alla fall." "Jag skall inte heller dröja länge. Jag kom bara i ett litet ärende." Alma sydde ifrigt och såg ej ens som hastigast upp. "Och det vore?" "Jag ville förleda din fru att komma med på en lustfärd." "Med ångbåt till Imatra?" "Du vet således redan af det?" Nymark såg på Alma. "Alma har ingenting sagt. Jag hörde bara, att en sådan utflykt var påtänkt." "Det blir en glad utfärd. Och trefligt sällskap. Och militärmusik medföljer. Fru Karell skulle helt säkert komma att känna sig riktigt lifvad och stärkt, då hon kommer hem igen." "Hvad menar du, Alma?" "Jah ... kanske nog ... också för Helmis skull... Men det beror på dig."
Men i alla fall har det varit en lättfotad person, och vi skola åtminstone upptäcka, hur han kommit och gått, — sade Alf, förargad öfver det sätt, på hvilket han hållit löftet om sin vaksamhet, och på samma gång påminnande sig de båda nattvandrarne på vallen, som försvunnit så hastigt. — Du ser det nu sjelf, när skall man vara lugn för denna infernaliska varelse? Om man vakar i tio, tjugo, trettio nätter, så somnar man slutligen, man tror sig en gång i ro, och då man minst förmodar det, är han åter bredvid en, — sade Malkolm, med en ton af nedslagenhet och förtviflan, som nästan lät Alfs bestörtning och harm öfvergå till samvetsqval öfver hans ringa vaksamhet. All Malkolms sorgsna modlöshet, som minskats under resan, var nu återkommen; han kastade sig på soffan, utan att deltaga i Alfs ifriga undersökningar, och försäkrade honom endast, att det tjente till ingenting. Dörren var reglad och stängd utåt korridoren; det var icke rimligt, att någon gått derigenom, men fönstren deremot voro alls icke svåra att öppna, de gingo inåt rummet, liksom öfverallt i Tyskland, och kunde ganska lätt skjutas upp utifrån, ty de hade inga hakar. Der utanför var en balkong, tolf eller tio fot öfver den stenlagda gården, och den syntes omöjlig att komma upp till utan en stege. Som husets trenne våningar imellertid sköto ut öfver hvarandra, så hade denna balkong ett tak öfver sig, och ifrån våningen deröfver skulle man med lätthet kunna komma in. Den, som varit inne, tycktes således böra bo i hotellet eller också varit gömd der öfver natten. Så långt hade Alf kommit i sina slutsatser, då Johan, Malkolms betjent, som en stund varit inne i rummet, hastigt utropade: — Ha herrarne kanske satt undan silfverschatullet? Jag kan icke hitta det. — Du brukar ju ställa det der i skåpet? — Ja, men det finnes icke der, och jag har nu sökt öfverallt. — Här var väl stängdt, medan vi voro ute i går qväll? — Ja, äfven det, men jag satt här dessutom och skref, efter som jag fick barons tillåtelse dertill, medan herrarne voro borta.
Direftionen redan förut ifrån Gottland betingat och erhållit den oslackta Kalk, som till murningen kunde erfordras samt jemväl om Murares antagande fogat anstalt, på det de skulle vara till hands då limmingen kunde företagas. Till detta års Canal-arbete har, uppå underdånig Reqvisition, Direäionen erhållit en Arbets-Commendering af 250 Man, jemväl af 336 StatsUtskotieis BetänJtanderi. KonglSödermanlands Regemente, och hvilkéri den 10 sistl. Maji tili Söder-Telje ankom. Grundläggningen till Slussen var denna Sommar i synnerhet föremålet för Canal-arbetef och i sådant ändamål fortskyndades upbilningen af Bjelkärne till Rustverket, hvarmed början till en del förut var gjord, och höphUggningen af Pråmen företogs derefter. Sedan jemning af Slussbottnén blifvit fullbordad samt Pråmen färdig, vidtogs sammansättningen deraf på vattnet och begyntes murningen den 17 sisti. September. Murningen hat derefter pågått och AngMachinerne hafva 1 afseende härå liela denna tid oafbrutit varit i gång; och oaktadt desamma som oftast söndergått, har likväl murningen sä vida avancerat, ätt äf Slusströsklarne, som färdighöggos förledna Sommar jemte hvalfvén, ena ändan nu är inmurad och på den ändra, fröskelen jemväl finnes inmurad och hvalfvet inemot färdigt, hvarjemte första hvarfvet af Stenmuren är laggd; kommandes hvad vidare af detta arbete i ar bör undangöras och än återstår, att innan Arbets-Commerideringens afmardh, den i:stä nästkommande November fullbordas. Pråmen # jsotn under murnings-arbetet sjunkit, står nu på botten af Ganalen; och har till befordrande deraf Stenfyllning blifvit gjord, hvarmed än vidare fortsattes, på det Pråmen orubbad må på sitt ställe blifva qvarstående.
M. sålunda behagat i Nåder framställa hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och som af i83o års crediti v-undsältningsfond, enligt de upplysningar Rikets Ständer genom deras Stats-Utskolt erhållit, vid sisth November månads början, blott uti a:ne Län eller Westerbottens och Norrbottens Län, inneslod icke mindre än 549,109 R:dr 39 sk, 4 r:st., hvarföre dels eftergift och afskrifning lili en tredjedel och dels anstånd med återbetalningen af de öfrige f redan är vorden af Rikets Ständer beviljad; så och då af nämnde fond innan nästa Riksdag icke torde knnna påräknas större tillgång, än omkring 5oo,OooR:dr, hafva Rikets Ständer funnit, att, vid inträffande mera allmänna och svårare missväxter, den anvisade tillgången uti i83o års creditiv-medel blifver mindre tillräcklig att dermed undsätta de mest behöfvande; hvadan Rikets Ständer beslutat: 1:0 att på Riksgälds-Contoret anvisa ett creditiv af 400,000 R:dr B:eo till E. K. M:s disposition i missväxtår, under vilkor, ait hvad sorn deraf lyftes, skall af undsättningstagarne till fullo återbetalas; 2:0 att, i händelse E. K. M. i Nåder fastställer en oföränderlig tull å inkommande spanmål, åtminstone för en tid af 5 år, all sådan inflytande tull må, emot vanlig redovisning, öfverlemnas till E. K. M:s Nådiga disposition, för meddelande af undsättningar i missväxtår; och 3:o att Rikets Ständer till E. K. M i underd. öfverlemna, att, i frågan om sättet för undsättningars meddelande, vidtaga de åtgärder, som för hvarje tillfälle pröfvas tjenligast oclt till ändamålet ledande; dock att, i fall undsättningstagare erhålla af inflytande tullmedel understöd, utan återbetalningsskyldighet, sådane understöd må, om möjligt, af dem med allmänt nyttigt arbete återgäldas. Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Jag skulle torka bort till ett petrifikat, om jag ej egde Bella. Hennes aktning är min starkaste sporre till det goda. Fru Palmfelt tryckte hennes hand. Gud skydde er vänskap, sade hon varmt, och låte den få fortfara till lifvets slut. En verklig vän är dyrbarare, än alla jordens skatter. Dekoration Dekoration September var inne och bantågen hade de senaste dagarne rullat in till hufvudstaden öfverfylda af skolungdom. Bellas föräldrar hade stannat qvar på landet, men sändt in de tre äldsta barnen med gamla Lena till hushållerska. Hanna följde med; hon hade åter hyrt det lilla rummet i närheten af Bella, det var det billigaste hon kunde få. I skolan sammanträffade kamraterna en måndagsförmiddag för att uppvisa betygen och höra veckans lexor. Det var roligt att ses igen. Gammal vänskap uppflammade, och gammalt groll glömdes. Man tryckte med värme hvarandras händer. Femte klassen kände ansvaret af att vara skolans föredöme och uppförde sig lugnt och hyggligt. Den ena efter den andra af de gamla kamraterna dök upp, och några nya, hvilka antingen stannat qvar på klassen eller tenterat in, stodo afsides från de andra, litet främmande och oroliga för de nya förhållanden, i hvilka de råkat. Nej, Bella, så brun du blifvit! utbrast Agnes Lund och slog ihop händerna af bestörtning. Du har då alls icke brytt dig om att bevara din hy. Nej, det har jag sannerligen icke, skrattade Bella och höll upp sina runda bruna händer. Men du är fin och hvit som en prinsessa. Åh, sade Agnes blygsamt, men tacksam för erkännandet. Du har blifvit duktig, Bibbi, riktigt som en flicka bör se ut! Och Hanna slog ett tag på Bibbis kraftiga axel. Ja, ser du, jag lade bort snörlifvet i somras, och sedan har jag blifvit så tjock, att jag riktigt skäms. Hurrah, Bibbi, det var det klokaste du i ditt lif kunde göra! Se hit, flickor, en så kraftig flicka Bibbi blifvit på tre månader. Och Bertha hurrade henne förtjust. Uff, så tjock som en gris, hviskade Agnes till Alma. Men mer i min smak, än du, gaf denna käckt till svar.
Bör det ske i en tid, då ett allmänt rop om saknad patriotisme, om egoismens framsteg, om egennyttans inkräktningar, snarare kräfver en ökad och kraftigare uppmuntran till försakelser och uppoffringar för fäderneslandet? Kanske skall någon häremot anföra dels en befarad omåttelig förökning af denna klass i nationen, dels möjligheten af oförtjenta personers upphöjelse och den deraf härflytande vida större orättvisan emot samhället, om äfven deras efterkommande skulle behålla en förmån, Bilaga F till Exped. N:o 10. 683 hvartill sjelfva Stamfädren voro oberättigade. Följderne i det förra afseendet skall jag bjuda till att af statistiske underrättelser upplysa; det sednare hörer till de ofullkomligheter, som åtfölja alla menskliga inrättningar. Må det blott tillåtas mig i allmänhet tillägga, att, om många Stamfäder se sin ätt fortplantas genom efterlemnade barn, finnas deremot många andra, sorn nödgas sakna denna tillfredsställelse, som under en af mödor uppfyld lefnad till andra försakelser nödgats lägga den af en huslig sällhet och af naturens käraste böjelser, sorn på sin dödssäng endast kunna omfamna, i stället för arfvingarne af sitt namn, skuggan af det tomma hoppet om ett minne hos efterverlden. Det andra ändamålet af Adelns inrättning är otvifvelaktigt att utgöra ett med särskild constitutionel röst begåfvadt Riks-Stånd; men jag tror icke, att detta ändamål är uppfyldt, när man lyckats att i detta röstägande Stånd bibehålla ett tillräckeligt antal Ledamöter, hvilket likväl äfven jag anser för ändamålet nödvändigt. Jag tror, att detta Stånds organisation bör dessutom uppfylla en annan vigtig bestämmelse, hvartill den serskilda rösträttigheten ensam ej är tillräckelig, den att tjena till jemvigt i Staten emellan Enväldets och Democratiens ytterligheter, att vid befarade möjeliga missbruk vara ett stöd antingen för Thronen eller för lolket. Låtom oss undersöka den nya inrättningens förhållande i framtiden i bägge dessa afseenden. Mankönet af Ridderskapet och Adeln utgjorde år 1810 4,420 personer eller vid pass Y268 det * Sverige.
erinrar dock om ett gnmmdt ord, iii högsta ditt Lin vam högsta o r Y i ~ Wtt emot mig sjdf, sonning att ej vilja inlaga en titel. till hvilken jag icke har s. k. laglig rPtt, kan bliha grymhet, och. ram det visnr sig, g a p l ö s grymhet emot mitt barn. Yngvrs. dotterns, sinne Pi nemli n, I b g t ifdn att vara höjdt och renadt af detta sinningskrsf, hvamnder hon li % sil mycket, tslrtom s i fOrbittmdt, att hon visst ickc motsvimr doktorns beskrifning. att en sölare, hUtm uppfostrad flicka icke kan finnar; och nuvarande innchihnrionin i f mlen lyckas icke hdler u t framstlilla en p i annat slit tilltdindc bild. Fru Hmsrers Thorn 1PfIar deremot med Herr Fredrikrons Dokfev Sandin om priset; b M i I m fönriifriiga, och det Yr ett verkligt nöje att ahöm s M i n i dialoger som mellan desss tvi muRare i replikens s d m konst - i !pprPttningcn i r i det hela lyekid, och d i man lemnar tcatcm, höres. blind lifliga diskussioner om styckets innchill, en dlmPn å herse ett nytt skidespel af sammn förf. Ett m e n tillfredsÖnskan att snart t stlllindc vittnesbörd om nIlmEnhctens p n s t k m d l nappeligen &amp;. Tt~l,ro&lt;rn. Blond de R o eror. opcreltci eller lyriska stycken, hvilka lifver huhud t y e t torde ii ut, Kr in, kunna pinkna r b l i k e n s gunst, s t b i främsta l e d a Carmen. Kommer min som resande till hu vudstndcn. Pr det alltid med tillfredsrtQlelse man ser annonscmdt detta.
Och så följde ett doft slag af ett läkte mot karet (det var en bomb, som exploderade på vallarne). “Nä-ä“, replikerade Bazaine på bredaste skånska och smuglade en karamell ur byxfickan upp i munnen. Han visste mycket väl, att det var en lumpenhet — när man känner sig stor och på förhand misskänd, borde man minsann ha annat att tänka på än att äta slisk! Han hade också ganska länge kämpat en hård dust mot sina sämre instinkter, men slutligen dukade också han under för frestelsen. Herr Blomgren gick fram till fönstret och drog några djupa, uppfriskande andedrag, medan hans blick uttryckslöst dröjde vid de lekande barnen. Han kände sig beklämd. Det var icke det, att han skulle resa. Tvärtom! Det skulle ha känts så lätt, så lätt, om det icke varit något annat som tyngt: ett beslut, som han fattat — ett oryggligt beslut om en handling af rättvisa, som han ville utöfva. Harmen hade bott inom honom ett helt år. Den hade bränt och bränt, men aldrig fått slå ut. Nu skulle den få luft — ändtligen! Och i afskedets stund skulle dess utbrott vara förintande. Var det’ verkligen icke mer än ett år som han varit informator här ute hos doktorns? När han tänkte tillbaka, syntes honom tiden så lång — som en oöfverskådlig kedja af förnärmelser. Han var en några och tjugu års man, med ett blekgult, finnigt ansikte, nästan päronformigt framifrån sedt. Pannan var tämligen hög, bred öfverst, men afsmalnande nedåt mot tinningarne. Hårfästet sträckte sig som en tunga ner i dess midt, men vid sidorna var alldeles kalt. Man tyckte sig nästan se märken efter händerna, som stöttat hufvudet under träget, ansträngande arbete vid boken. Från ett fattigt hem hade han kommit ut i världen. Hela hans barndom hade förflutit under torftiga omständigheter. Han hade varit ringaktad och förbisedd; och detta hade tryckt sin prägel på hela hans personlighet. Han hade blifvit till ytterlighet misstänksam och trodde sig spåra ringaktning öfver allt.
' S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Betänkande IS':o 34, i anledning af väckta motioner om upphäfvande, förändring eller förklaring af 1726 års konventikel-plakat, ofslog Preste-Ståndet Utskottets här gjorda tillstyrkande, hvaremot Ståndet biföll det i Professor Brings vid detta Betänkande fogade reservation framställda förslag till ändring af berörde plakat, med de förändringar deruti, som af Högloll. Bidderskapet och Adeln blifvit beslutade och hvilka uti bemälda Riksstånds Protokolls-utdrag N:o 294 af den 21 innevarande månad finnas omförmälda. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande. N:o 167, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om beviljande åt staden Örebro, dels af ett anslag utan återbetalnings-skyldighet och ett amorterings-lån för verkställande af ny tomt-reglering derstädes, dels ock af ett byggnads-lån.