Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåd och ynnest städse wälbewagen. 6. ak VVetteriieät, Stockholms Slott den 5 Jannuarii !8io. Protocyll hällit inför Konungen j StatS,Radek. Närwarande En ak Rikets Herrar, Stats,Ministern för Utrikes Ärendcrne Herr Friherre von b.nZctiröm. StatS, Den ; Januarii. Stats,Raden Friherre kolonblack. Friherre von slaten. Friherre ^cllcrbetk. Undertcknad Hof.Cankzler. Sedan Stats.Radct inträdt k Konungens Förmak, befalte Kongl. Maj:t underlek,ad Hos,Cantzler alt uppläsa en pä Hans Kongl. Masts Nadlga befallning uppsakt Proposition kill Riksens Ständer om ukwäljande af en stor Deputation till Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, sadan den wid della Protocoll finnes bilagd, och hwaruci StatS-Rädets samtelige Ledamöter i underdånighet instämde. In iiäem I'rotocoIIi. 6. af IVetterlicch. Likheten med Originalet intygar I^ars von Lngeliröm. Ester en kort wentikalion om antalet af Höge kost. Ridderstapets ocb Adelns Ledamöter till denna stora Deputation, hwarunder tankarne alternerade mellan z6 och 48, blef dek sednare antalet, uppå gjord Proposition af.Herr Landtmarstalken, enstam, migt bifallet. Herr Lock, Lorktr: l^uclvi^, begärde att äfwen bestämmas mätte huruwida detze Ledamöter ssul. le, såsom till andra Depmalioner, genom Riddare hus.FiffalkNs försorg urses, eller genom Ridderstapetö och Adelns E-ettorer. Herr Grefwe» och Landcmarfkakken före klarade att utnämningen »cke sä hastave, att icke denus jräga för i dag kunde hwtla. Herr Den 5 Januari!. 209 ^crr von Lckubscnkmm.
Den nu ut komna nya upplagan är betydligt tillökt och förbättrad af én inom kokkonstens område högst erfaren och ansedd gammal busmoder; kokboken är därför äfven en synnerligen lämplig och billig present till edra tjänarinnor. Pris: häft. 1 kr., inb. Till salu i alla boklådor och hos Adolf Johnsons förlag, Stockholm. L Muffls Tillhandahålles äfven på 5-kilos lådor. rekommenderas. Ende tillverkare C. A. JANSSON, Ragvalds ' rappor A. Tel. 3718. Staden: August Andersson, Tunnelgatan 27. Aug. Boivie, Jakobsgatan 12. August Carlson, Malmskilnadsgatan 5. Gustaf Ek, Klara Södra Kyrkogata 11. Oscar Feyc-hting, Drottninggatan 75. Arvid Flodin, Regeringsgatan 44. Aug. Fiedlund, Kungsholmsgatan 25. John Garström, Hötorget 6. John Johnsson, St. Badsiugatan 40. Ernst Löfgren, Mästersamuelsgatan 40. Martin Ohlsson. Erik Ohlsson, Malmskilnadsgatan 42. Sundström &amp; C:o, Höiorget 13. Th Svensson, Mästersamuelsgatan 64. F. A. Westerberg, Drottninggatan 93. Vasastaden: Bl Handlande: Ernst Lind, Scbéelegatan 3. Knut Spira Flemmingg. Norr: är Bröstkaramellen Kungsholmen: Joh. Alm, Sibyllegatan 65. A. Brunander, Östermalmstorg. C. Gust Carlsson, Storgatan 34. Carl Dahlgren, Nybrogatan 40. Axel Friedleif, Kommendörsgatan 24. Carl Högström, Karlavägen 41. K. Wilh. Lindström, Branegatan 39. Erik Sjöman, Karlavägen 10. Wiktorm &amp; Grafström, Artillerigatan 40. Aug. Österberg, Nybrohamnen 26. Ett godt ocb billigt bordssmör KONSTVÅFNAD AF OLGA MAMBE.RO FIMNE.S I ALLA BOKLÅDOR ^PRIS KR. !l50 — •
317 stone kunde varda förskonade från ÖfverRäntans gäldande å deras Lån ifrån början af detta år och till den 1 Julii. Hvad således beträffar Öfver-Räntans afskaffande, så enär Discont-Reglementet uti 3 §. 5 Mom. deruti någon förändring icke blifvit af Utskotten föreslagen, stadgar att, med beräkningen så väl af lagliga Räntan, som af Straffräntan i Filial-Disconterne, skulle förhållas i enlighet med hvad som för Banco-Disconten kommer att fastställas, lärer den lättnad som för desse Gäldenärer kan i detta afseende vara att förvänta, helt och hållet bero af det beslut, som derom, i anledning af de väckte Motionerne, kan varda för Banco-Disconten fattadt; Och då Utskotten dessutom ansett det nu gällande Reglementet böra, i fråga om Öfver-Räntan, till sin kraft och verkan fortfara, intill dess Rikets Högl. Ständer jfcommit i tillfälle att derom annorlunda förordna, samt några nja skäl nu icke blifvit anförde, som kunnat hos Utskotten verka till ett annat omdöme, hafva Utskotten icke trott sig böra föreslå Öfver-Räntans nedsättande till 6 proCent, från längre tid tillbaka, än den dag då Rikets Ständers beslut, rörande Filial-Disconterne blifver expedieradt; äfvensom Utskotten ej heller ansett lämpligt, att denna förmån skulle utsträckas utöfver den 1 Julii, då första anståndstiden är tilländalupen; i synnerhet 318 Stats-Utskottets Betlinkanclcn. som det icke berott p;"t Utskotten, att förekomma de binder, hvilka vållat, att Rikets HÖglofl.
Denna omständighet har ånyo upkallat den redan flera gånger väckta frågan om en sådan förändring i Hof-rätternas arbetsordning, som, med möjlighet för dess ledamöter att åstadkomma den största arbetsprodukt, förenade säkerhet för allmänheten, att målen inom domstolen blefve sorgfälligt pröfvade. Med någon erfarenhet af arbetssättet inom nämnde domstolar finner man huru mycken tid derstädes åtgår till handlingarnes föreläsande infor Hofrätten, ett sätt att kontrollera föredragn:n af målen, sorn inom alla Hof-rätter är vedertagit, och hvartill åtskilliga utfärdade, ännu gällande författningar gifvit anledn. För vinnande af ofvan upgifne ändamål, torde således i första rummet denna tidsödande läsning böra inskränkas; och efter min öfvertygelse gifvas, med bibehållande af de i vår rättegångs-ordning gällande former, medel att, i st. f. den vidlyftiga läsningen, bereda en annan kontroll öfver föredragningen. Ett sådant medel vore, alt ål de i 22 Kap. R. B. påbjudna Berättelser gåfves den fullständighet att parterne derigenom kunna förvissa sig, att föredrag:de ledamoten fullständigt och riktigt upfattat frågan hvarom tvistas och målets sammanhang. Genom införandet af så beskaffade Berättelser, och vissa andra dermed i sammanhang stående stadganden, blefve obehöfligt att för Hof-rätten föreläsa större del af ett föredraget - Den 23 December. 177 get mål än det öfverklagade beslutet och parternes i Hof-rätten vexlade skrifter samt tilläfventyrs det hufvud-dokument, hvarå rättsanspråk grundas. Visserligen skulle härigenom det redan ganska mödosamma kammar-arbetet för Hof-rättens ledamöter ännu mera ökas, men, under förutsättning att R. St., dels genom tillökning i lönerne upmuntra ledamöterne att åt sina tjenstegöromål egna ännu mera ansträngning, samt dels genom anslag till Kansli-personalen bereda möjlighet af biträde, som för närvar, saknas, torde en sådan tillökning i arbete kunna dem åläggas; och otvifvelaktig! är att genom en sådan tidsbesparing Hof-rätlerne skulle kunna med slut afhjelpa ett vida större antal mål än nu är fallet.
I afseende på borgen för tjenstemän, så är den, på sätt bär förut blifvit uplyst, vanligen 1,000 å 1,500 R:dr; såvidt den angår landt-staternes tjenstemän och hos sådane, som hafva upbörd om händer, hafva länens styresmän i denna borgen någon säkerhet för den up bördsbrisl som möjligen kan upkomma. lag tior äfven att det i allmänhet icke är svårt alt både pröfva och få borgen för dy lika förbindelser, och man känner vanligen det folk i orten, som ingår på sådana borgens-förbindelser. Jag tror visserligen'med Frih. Tersmeden att samma säkerhet skulle vinnas om man t. ex. hypothiserade inteckningar eller andra räntebärande papper, men sådane handlingar kunna ej lätteligen realiseras om upbördsbrist eller balans af hvad beskaffenhet sorn helst skulle dertill föranledas. Detsamma gäller äfven om nedsättning af en större kontant summa, som ej alltid kan med lätthet åstadkommas af en medellös tjensteman. Sådane föreskrifter skulle ofta försvåra möjligheten att fä tjenstemän, som passa till dylika platser, och det bör icke vara förmögenheten, som bestämmer en tjenstemans större eller mindre duglighet till sin plats; han kan vara ganska fattig, och dock gerna önskas företrädesvis lill en landt-slatstjenst, hvartill han icke kunde föreslås och antagas, derföre att han ej kunde prestera den kontanta summa, som fordrades, har han åter säker borgensman, som af vederbönde godkännes, möter ej hinder för äfven den medellöse tjenstemannen att söka en tjenst och att upfylla de förbindelser lian sig iklädt. Sådan är min mening i afseende på tjenstemännen; hvad åter beträffar arrendatorerna af boställen, så får jag hänföra mig till hvad Hrr Nordenfelt och Silfverstolpe yttrat. Man känner att de utarrenderade Reg:ts-boställenas behållning tillfaller lönefonden, och det är således af stor vigt för denna fond att kunna utaf dem draga den största möjliga inkomst. Vid arrenden af sådana till kronan indragna boställen inställer sig vanligen en stor mängd spekulanter.
Hafva utgjort. i j Summa Är 1855. j År 1856. j Ar 1857. j under åren j j [l 855 i 857.i Antagas komma att utgöra. År 18 60. j under åren i ! Årliga ränte-anslaget till II. M. Konungen Ränteoch Kapital-afbelalning å Stats-Verkels skuld till Banken Dito ä Riksgälds-Konlorets skuld, i anledning al' den med afseende å Kreditivet för Neutralitetens upprätthållande, verkställda upplåning Utbetalning af de för ekeplanteringar deponerade medel, jemte derå upplupen ränta Räntor ä Riksgälds-kontorets öfriga skulder, utom de för jernvägs-anläggningarne upplänta medel Riksdagsoch Revisions-kostnader Aflöning för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och tjensteuväimen vid hans Expedition m. 11. samt expenser och resekostnader, m. in Löner, Arfvoden och Expenser vid Riksgälds-kontoret Pensioner och Expeklanslöner för tjenstemän och Vaktbetjenter vid Riksgälds-kontoret och I. d. General-Assistans-kontoret m. II Observations-arfvoden till Kongl. Kammar-Rättens tjenstemän, bevillnings-taxerings-kostnader, samt omkostnader för kortoch tidnings-stämplingen, restitutioner m. 111 Barnhusens, jemte andra inrättningars andelar af Kortstämpei-afgiften Stockholm den 2 Mars 1858. C. G. Stuart Hör till StataUtskottets Uti. 1866—1858, N:o 291. Litt. D. Rikets Ständers Riksgälds-kontors inkomster, utom Allmänna Bevilluingen och krediliv-albetalningar samt tillsvidare förräntade medel och särskilda, enligt Rikets Ständers beslut, till detta Verk iifverlemnade tillgängar. Hafva utgjort. Antagas komma att utgöra. Summa Summa År 185 r). År 185 7 under åren Räntor och Kapital-afbetalningar å meddelade län
Fjerdingsmans-befattningen af viss med lön försedd person bestrides, uti Fjerdingsmannens aflönande, lika med andra i sådant afseende förbundne, deltaga, hos E. K. M:t underdånigst anhålla om Nådigt bifall härtill, samt alt en härmed öfverensstämmande ändring må ega rum i E. K. M:ts Nådiga Kungörelse, röraude skyldigheten lill deltagande i Fjerdingsmans-bestvret, af den 9 Augusti 1851; framhärdande Rikets Ständer &c. Stockholm den 4 Februari 1857. 32 ExpeditionsU isko Itets Förslag lill tinder d. Skrifvelse N:o 18. Xlit 18. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 31 Jan. 1837. Preste-Slåndet den 31 Borgare-Ståndet den 31 Bonde-Ståndet den <4 Febr. — Rikets Ständers un d er dån ig a£ Skrifvelse, angående undersökning i afseende på rättigheten till laxfisket i hafvet utanför Listers härad af Blekinge län. (Allm. Besv:s o. Ekon.-Ulsk:s Bel:de N:o 13). S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anmäldt, alt, ehuru den allmänna rättigheten till fiske i öppna hafvet vöre inskränkt endast genom de i 8 och 9 §§ af l Kap. uliE.
A c k det finnes så månget » hvarför » här i lifvet, som man aldrig får svar på! Icke heller visste Tinnie, hvarför mamsell Nyberg alltid nickade så vänligt åt henne, och när den lilla kom för att göra sina små uppköp, drog ut själfva russinlådan och gaf » på köpet » fem, sex russin, och det inte af de torraste och minsta, heller! Elsa Fougt. Hennes lifs öden erbjuda ingenting af hvad man — tämligen enfaldigt ibland — brukar kalla » romantiskt ». Hon var dotter af den framstående boktryckaren Momma i Stockholm och blef vid 18 års ålder gift med innehafvaren af Kongl. boktryckeriet, sekreteraren i Bergskollegium Henrik Fougt, den förste på sin tid i sitt yrke och äfven den förste svenske boktryckare, som erhöll Vasaorden (af Gustaf I I I och redan 1774). D å han 1782 aflidit, öfvertog enkan Kongl. boktryckeriet och förestod det i många år, » med ovanlig skicklighet », intygas det. Elsa Fougt skildras såsom » ett vittert och ansedt fruntimmer », och af hennes hand har man tryckta åminnelsetal, hållna i Amaranterorden öfver fruarna Schröderheim och Theel. Hennes dödsår uppgifves 1815, men detta är orätt, ty hon lefde till strax efter 182G. Det silhuettporträtt af Elsa Fougt, hvaraf vi här ofvan meddela en afbildning, eges af hennes dotterdotterson, kapten J. E. Hagdahl i Stockholm, den bekante konstsamlaren och mecenaten. ihåg, hvad jag nu säger: du får honom aldrig! Han reser härifrån och kommer aldrig tillbaka. Men jag — jag skall komma igen, ty jag vill se dig, när ditt stolta sinne är förkrossadt och din trotsiga nacke är böjd! » Och så var han borta. Och det gick, som han spådde. Den sprättige » skrifvaren » fick Helénes ja och föräldrarnes förtjusta bifall och reste med ett guldhjärta i en svart snodd om halsen såsom underpant på hennes tro, i utbyte hvaremot han gifvit henne ett par örhängen med ametister, som sedermera befunOm hem och skola.
Landshöfdingar vara behörige att i Utskottet ega säte om slämma, H vad sålunda förekommit, har Stals-Utskottet tagit i öfvervägande och funnit påkalla den förklaring, att Utskottet anser Ridderskapet och Adeln hafva haft anledning, så väl af 41 § Riksdagsordningen och Grundlagarnes allmänna anda, sorn. af de jäfsförhållanden, hvilka utaf Konungens Befallningshafvandes ställning till både Stats-Verket och Riksgälds-Cotitorel kunna föranledas, att icke till Ledamöter i Stats-Utskottet invälja 3;ne Landshöfdingar. Stockholm den 23 Augusti 1844. Reservationer: Af Hrr Friherre v. Krcemer: ”Då tvänne Riks-Slånd lågt Stals-Utskottets memorial N:r 2 till handlingarne och sålunda ogillat den deri gjorda framställningen, kunde jag ej föreställa mig annat än, att all fråga härom borde förfalla, inen då Utskottet, det oaktadt, ansett sig kunna än ytterligare göra en framställning i ämnet, får jag mig reservera mot ett sådant beslut, af följande skäl; Stadgandet i 41 §. Riksdags-Ordningen: ”Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och embets-åtgärder kan förekomma, ” angår tydligen Stats-Ministrarne, Stats-Råden och serskilde föredragande i Stats - Departementen samt Jusliliae-Råden och för öfrigt Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret. Val kunna Ständerne måhända äska redo och påyrka ansvar af hvarje annan tjensteman eller medborgare, vare sig för förvaltningen af Statens och allmänna medel, eller eljest; men sådant icke annorlunda än, efter anmälan hos Konungen, genom Regeringsmagtens och Domstolarnes mellankomst. Man har af Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Landshöfdingar i Riket, gifven den 4 November 1734, sökt hemta stöd för ifrågavarande betänkande:
I sistnämnda fall blefve följden endast den, att författningen Lomme att qvarstå så god som den varit förut, d. v. s., så att den afven derefter fortfarande kunde tillämpas af sådana domare , som icke ansågo sig vara af grundlag, samvete och pligt derifrån förhindrade. Om deremot R. St., såsom jag hoppas, antaga författningen till lag, i den ordning som grundlagen föteskrifver, — ty jag föreställer mig ej , att R. St. skulle vilja betunga sitt samvete med en sådan öfverträdelse af hvad pligten bjuder, — så vinnes det ändamål, som jag har åsyftat, och som jag ej tror att någon, som tänkt på saken, skall kunna bestrida, att del är godt, nemi. att hvarje domare skall, med bibehållande af sitt samvetslugn, kunna tillämpa författningen. Jag förnyar mitt yrkande af propos:ns framställande. Hr von Hartmansdorff, Åug.: Hr Cederschjöld yrkar, att R. St. matte förklara en gälfande författning för gällande. Med samma skal kunde lian också göra en motion, att R. St. matte förklara en upphäfven författning vära upphäfven. Frågan huruvida denna författning är gällande eller ej, hafva R. St. redan afgjort, derigenom alt de afslagit motionen om hennes upphäfvande. Jag finner således ilr Cederschjölds motion innebära en sjelfmotsägelse, och att detta är tillräckligt för att ej remittera henne. Men då hon tillika är i strid mot den grundlags-^, som redan är uppläsen, emedan saken under en annan form redan förevarit och blifvit hos R. St. afgjord; så anser jag det vara destomera gifvet, att Hr Landtnäs vägran af propos. är riktig. Frih. Cederström: l anledn. af Hr Cederschjölds yttrande om domares samvetsfrid vid författningens lillämpiug, så lärer väl, i händelse domare underlåta att tillämpa gällande författningar, del finnas andra författningar, hvarefter desse domare kunna tilltalas och till ansvar fällas för det de förbisett en riktig tillämpning af gällande författningar.
Hvad beträffar Hr Santessons reservation, vid hvilken Hr Stuart fästat sig, och som afser grunden af 10 års medium i stället för 5 års, så har Utsk. ansett, att den fördel, som genom ett så beskaffad! beräkningssntt skulle uppkomma, i thy att förhållandena af det enä årets bättre emot det andra årets sämre gröda mera komme att jernnäs genom utsträckning till 10 år, än om man antoge endast fem, att denna fördel likväl icke uppvägde den olägenhet, alt de berättigade eller förbundna personerna, för att få godtgörelse för möjlig förlust, å ena eller andra sidan, i afseende å skiljaktigheterna emellan markegångsprisen och de för året gångbara, mäste, i orubbadt förhållande till hvarandra, upplefva så mångå år, hvilket troligen oftast icke komme att inträffa. För öfrigt äro Hrr Sten - Den 3o O c t o b e r f. m. 3Sg Lammars och Santessons reservationer i bestämd strid med hvarandra; ty den förra klagar isynnerhet deröfver, att säkerhet icke är beredd derför, att hvar och en skall hinna komma i åtnjutande af godtgörelse för förlusten på ett eller annat år, då deremot den sednare vill utsträcka vilkoren för erhållande af en så beskaffad säkerhet. Hr Stuart: Den siste värde talaren har, till vederläggande af min anmärkn. rör:de tiden, hvarefter medelpriset borde beräknas, framställt den betänklighet emot detsammas bestämmande efter 10 års spannmålspris, att, i sådant fall, mången nuvar. ränteägare icke skulle komma att under sin tjenstetid åtnjuta full ersättning för den förlust, som de förändrade grunderna för lösningsprisets bestämmande möjligen kunde för honom medföra. I anleda, häraf får jag dock förklara, att jag ingalunda anser denna omständighet vara af den vigt, att densamma på något sätt bör inverka på fastställandet af de grunder, som vid bestämmandet af ränlespannmålens lösningspris för framtiden skola iakttagas.
Enligt ro. Stat s-Utskottets Btrdit Ise !\J:o 332. '7 Enligt Cassa-Räkningen skulle behållningen i Ranken utgöra .3,26a Ä:dr so sk. a rist, -nien Banco-qvilteneet utvisar endast ..en behållning af i,o4g R-’dr 17 sk. Skillnaden 2,213 R:dr 3 sk. 10 rist-utgöres, enligt anteckning i Hufvudboken, af en proprie Balance hos aflidne Kamererare^ 'runman, hvilken balance, såsom på laga handläggning beroende, icke erfordrar någon LRikets Ständers åtgärd. Slockholm den 4 Nov. Ankom till Exp.-Utsk. den 13 Kot. Berättelse, angående verkställd revision af Kongl. InvalidhusFondens Räkenskaper. (I. A.) Denna Fond, sorn tillkommit utaf en del af de, genom AdelsfaneRegementets Indelningars indragning, till Stats-Verketingående räntor, egde vid 1831 års början! Contant behållning , fordran för al Stals-Verkel öfvertagen Spanmål in natura lnnestående Krono - Uppbörd, dels levererad , dels resterande Förskott lill redovisning . Proprie balance Tillkommer proprie balance 1 831 års Uppbörd . Bitning eill R. St. Prat. 1834- 4 S-aml. g:de Häftet. Utgifterne. Öfverleverering Afkortning Anordnad!. Remisslage Aflöning för Invalid - Inrättningen vid Ulricsdal Gratificalioner derstädes utbetalde Invalid - Corpsens derstädes underhåll, m. m. Contant behållning . Fordran för af Stats-Yerket Öfvertagen Spanmål in natura Inuestående Krono-Uppböid, ilels leve verad, dels innestående . Oredovisade gralifieations-medel . Anmärkte poster ... I anledning af den, uti 45 §•
Vid sådant förhållande och enär under den sedan sista riksdag förflutna tid någon samma skulder rörande obligation eller annan handling icke blifvit lill riksgälds-kontoret ingifven eller derstädes företedd, samt på det att meranämnda skuldposter omsider må kunna ur räkenskaperna afföras, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att, i likhet med hvad vid sednaste riksdag beslöts, bestämma slutet af nästkommande år 1849 såsom den tidpunkt, hvarförinnan innehafvare af ofvanberörda obligationer samt de under depositionss-kaidema inbegripne obligationer och attester, äfvensom egarne af öfriga dertill hörande summor böra, vid förlust af all räll till betalning, för liqvids •ihållande samma obligationer, assignationer och attester, jemte andra fördringsbevis, till riksgälds-kontoret inlemna; och få Rikets Ständer, med åberopande af omförmälda underd. skrifvelse, i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes, under loppet af innevarande år, om den sålunda fastställda preskriptionstiden i nåder låta utfärda allmän kungörelse, med uppgift derjemte å ifrågavarande obligationers nummer och förfallotid samt depositions-skuldernas beskaffenhet och belopp, enligt den häröfver i åberopade underdånig* skrifvelsen intagna förteckning. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 April 1848. 76 Expeditions-Vtskottets Förslag till imil. Skrifvelse, N-o 48* N:o 48. Uppläst och' godkändt hos Ridd. oeh Adelil den 29 Mars 1848- Presle-slåndet den 29 Borgare-ståndet den i April — Bonde-ståndet den 1 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksgäldskontorets på Krigs-kollegium öfverlåtna fordringar hos städerna Malmö och Ystad. (Stats-utsk.
Den 30 November f. m. 83 Hr Kr igsministern liar gjort anmärkn. emot hvad jag yttrat ang:de beväringens vapenöfningar. Ja, mine Hrr! inom detta rum finnes så många militärer att jag vågar vädja till deras omdöme, huruvida det finnes någon, som tror alt beväringsexersiserna hafva verkat på annat sätt än det jag uppgifvit, nemligen för det politiska ändamålet att bibehålla menigheten vid känslan af deras beväringsspligt. Jag kan åtminstone icke göra mig något annat begripligt; och emot den ringa erfarenhet, jag ägt om villkoren för soldatbildning, strider det fullkomligt, ty hvad som af bevärings-exersis för en gång vinnes i år, det förloras inom nästa år, och deraf finnes 2 eller 3 år sednare alldeles intet i behåll; men förlusten af den utgifna kostnaden står alltid qvar. Jag ber Hr Krigsministern observera att jag talar emot de ändamålslösa kostnaderna, som icke medföra något gagn, och att det är med dem jag önskade hafva annorlunda släldt. Emot den af mig yttrade tanken, att det skulle vara mera nyttigt, och af en större inverkan än man kanske i början föreställer sig, om det vore möjligt att komma derhän att de beväringsskyldige beklädde sig sjelfve, har det blifvit anfördt, att det står i strid med K. Rescriplet af d. C November 1834, som säger ali det strider emot beväringspligten alt komma med några sådana förslag. Detta är något som jag alldeles icke förstår, ty frågan är väl alltid fri, då den är ärlig. Jag tror icke det vore omöjligt att få allmänheten att gå in på ett sådant förslag, om man sade: ni får så och så mycket om ni går in på att hålla en beväringskarl med rock och byxor och med en mössa. Behofvet af kask för beväringen kan jag alldeles icke inse, och om den Franska arméen på sina röda byxor har kalkylerat en besparing af 32 sk., så är det alldeles icke att lemna ur sigte att bos oss göra en besparing på beväringsynglingarnes beklädnad.