Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
§7; Förändringar uti denna § äro yrkade: af Olaus Ericsson, som ansett det böra tillåtas församlingarne att sjelfve bestämma de kunskapsämnen utöfver religionsläran, som böra utgöra föremål för underv sningen i Folkskolan; af Lars Norrby och Conrad Rommin, som förmenat läraren i folkskolan böra vara förpligtad att meddela undervisning endast uti ”christendom, räkna och skrifva;” af Sven Jonsson, hvilken föreslagit, alt minimum af lärjungärnes kunskapsmått vid utgåendet från skolan måtte bestämmas till följande: i4 Statssamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 4°' l:o Ren och flytande innanläsning af Svenska språket, Latinsk och Svensk stil; 2:o Religionskunskap och Biblisk Historia, till så stor del, som erfordras, lör att börja Nattvardsläsningen; samt att för öfrigt det måtte få ankomma på föräldrarne sjelfve att låta bibringa sina barn högre kunskapsmått; af Pehr Mattsson, som, under åberopande af erhållet uppdrag, föreslagit följande tillägg till 7:de §; ”Uli vidsträckta församlingar uti de norra orterne må, då föräldrar eller andra vederbörande sådant åstunda, detta kunskapsmått i allmänhet anses för tillräckligt;” af Nils Pehrsson, hvilken trott, att det uti denna § stadgade minimum af kunskaper bör få i allmänhet gälla för alla barn utan undantag; samt af Olof Larsson, hvilken ansett läroämnena för den af honom föreslagna by-skolan böra utgöra: öfning och färdighet i handstil och rättskrifning, Quatuor-Species i räknekonsten, kännedom om mått och mål, öfning i sång efter psaltnodicon, hvartill kunde läggas ett korrt sammandrag af Bibliska Historien, samt Fäderneslandets Historia och Geographie ; äfvensom Herr Proslen Doctor Gumcelius, i afseende på det bestämda kunskapsmåttet, förklarat någon minskning kunna ega rum för flickor, hvilka tills vidare torde böra befrias från ett eller annat läroämne, serdeles räkna.
Arlings skyldighet att dels hålla byemännen skadeslösa för hvad de af den genom åtalade beslutet dem ålagda ersättning fått utgifva, dels ock godtgöra byemännens utgifter i målet; varande, vid sådan utgång, de kostnader, parterne genom detsammas fullföljd hos Kongl. Majit fatt vidkännas, dem imellan qvittade. Från Kgens Bfhde i Vester Norrlands län hade uti skrifvelse den 9 Juli 1851 inkommit en af en derstädes häktad person Smeden Jacob Frisk till mig ställd skrift, hvari klagades öfver långsamhet i ransakning vid Gudmundrå Häradsrätt angående ett mot klaganden angifvet förfalskningsbrott; och sedan jag i anledning häraf underrättat mig om förhållandet, samt erfarit, att frågan om obehörigt dröjsmål i samma ransakning blifvit af Kongl. Svea Hofrätt till Advokatfiskalsembetet remitterad; så har jag uti skrifvelse den 8 ltec. s. å. anmodat nämnde Embete att äfven för min räkning i detta mål föra talan emot vederbörande Domhafvande; hvarefter åtalet blifvit behörigen utiördt, och Kongl. Hofrättens utslag deruppå gifvet den 25 sist). November, uti hvilket Domhafvanden, på anförda skäl, till last föres, att genom olagligt dröjsmål med ransakningen vållats, det Jacob Frisk hållits i häkte sextioen dagar längre än vederbordt, och Domhafvanden derföre dömes att med anledning af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken böta ett hundrade daler silfvermynt med trettiotre ltidr 10 sk. banco. äfvensom att ersätta Kongl. Maj:t oell Kronan för Jacob Frisks underhall i häktet under berörde sextioen dagar med åtta It:dr 22 sk. 8 rst. banco; varande underdåniga besvär öfver detta utslag anförde af Domhafvanden, och af nådig pröfning beroende.
Stats-Ver - 1200 Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden'. ket är snart i förlägenhet och Riksgälds - Contoiret likaså. Man må ej, säga, att syftet är att skaffa vinst åt dem, sorn spéculerat på Discontpapperen, ty inan har orätt: syftet är af allmän vigt och angelägenhet, ja väsendtligare än många föreställa sig. Man skall snart få erfara tillständet i Vestra delarna af Riket och i flere, om ingen skyndsam reglering mellankommer* Det är dervid icke allenast fråga om inactiviteten utaf det belopp af Rörelse-Capitalef, som genom Discont - papperen representerades , ehuru betydligt det också är; utan fastmera att, så länge ingen decision blifvit tagen, vållar osäkerheten en allmän stagnation ; och omloppet af det återstående activa Capitalet blir ännu trögare än förut. Minskad production i följd häraf, blott under några få månader, utgör en vida betydligare National-förlust, än det biträde af Ranken, Disconternes reglering kan påfordra. Må vara, att jag ser mörkare än förhållandet i sjelfva verket är; jag underkastar mig detta fall deras närmare kännedom , som från Provinceriie tillstädes kommit; hvad mitt samvete emedlertid vitsordar är, att jag ser det icke som Innehafvare, hvarken af Discont-papper eller Canal-Actier. In nan jag återgår till det speciella af ämnet, må mig än tillåtas nämna några ord i fråga om de uti Disconterne insatte allmänna medel. De äro af arne slag: Stats-medel och Allmänna Inrättningars Fonder. De förra äro insatte efter högbehörig auctorisation, för ändamål, sorn varit under serskildt öfvervägande, Statsöch Bånkö- Utåioiterls Belilnkanderi. \läi' lii besluten derom blifvit fattade. G-rttndlagéri bestämmer, huruledes Vederbcirancles åtgärder i sådahö fall i sista rummet pröfva*, öch derefter antingen gillas eller till ansvar bringas. All anhart profning deroth är ohéhötig. Emedlertid är det ju tydligt, att den brist»
Jag undrar, när vikingarna begagnade gungstolsbeklädnader? Kanske när de satt i vikingabalken och drack mjöd. Nå ja, åt tvillingarnas pappa kommer den då alltid att duga. Sedan tog vi vägen till Museum. Vattnet glittrade, båtarna flåsade och små ulliga moln seglade med vinden. Det var för rart. »Nej, men titta på Strömsborg», sa jag. »Hela holmen gungar på vattnet som en riktig bukett! Ja, det säger jag, Vesuvius må spruta så mycket eld det kan, och Neapel glittra bäst det vill, (jag håller just på att läsa en Italiensk resebeskrifning), så Gud ske lof för hvad vi har! Det skäms inte för sig minsann.» »Nej – inte ännu. Men vi får väl se, när dårhuset kommer», sa Villy. »Dårhuset!» sa jag förfärad. »Ska de bygga ett dårhus på den där förtjusande holmen?» »Joo, och det ett jubeldårhus ändå.» »Då borde det finnas lag mot naturplågeri lika väl som mot djurplågeri», sa jag bestämdt. »För öfrigt, tror du, att Hans Majestät, som haft den obeskrifliga nåden att hälsa på mig, skulle gå in på något så gement? Tänk alldrig det!» När vi kom fram till Museum, hade jag alldeles mist lusten att gå in. Det var för innerligt vackert utanför. »Ja, då går vi väl en annan dag då», sa Ester vänligt. »Nej», sa jag med en suck, »visst ska vi gå in. Men det säger jag, att nog kan man vara glad att inte vara artist, ty nog har de en förfärlig konkurent i den här vårluften. I förstugan stod en herre bakom en kordong och såg bister ut. »Parasollerna», sa han buttert. »Behöfs inte», svarade jag fryntligt, »dem behåller vi själf.» »Förbjudet.» »Förbjudet? Jag vill just se den människa i ansiktet, som kan förbjuda Lovisa Petterkvist att hålla sin egen parasoll i sin egen hand.» »Parasollerna», sa han en gång till och räckte mig en alldeles värdelös mässingsplatta med nummer på. »Pass!» sa jag.
Då nu förstärkta StatsUtsk. afslagit den tillökning, K. M. äskat till löner åt nya tjenstemän oell arfvoden åt biträdande personer vid Riksarchivet; så är sistnämnda utväg, att få extraordinarie-göromål förrättade, afskuren. 1 anledn. af detta R. St:s beslut, och med stöd af 56 §:n 328 Den 12 December f. m. Riksd.Ordn, tager jag mig friheten att, innan extra-statsregler:n afslutas, fästa H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på belrofvet af anslag lill ett för K. Riksarchivets fullständigande erforderligt extra-arbete, hvilket är lika nödvändigt, antingen embelsverket förflyttas eller icke. Enligt cancelli-ordningen af den 23 Oclober 1809, skola concepten lill alla utgående K. bref utskrifvas af copister och e. o. caneellister till s. k. registratur, motsvarande hvad hos enskilda plägar kallas copieböcker. Registraturen skola inbindas, och efter 3:ne år, likasom andra handlingar, öfverlemnas till Riksarchivet, för att der till framtida efterrättelse förvaras, i händelse något af de lösa concepten skulle förkomma. Registraturens utskrifning är i de fordna Cancelliexpeditionerna mer eller mindre försummad, särdeles under de sednare tiderna, då tjeosterna i Konungens Cancelli till stor del förrättades af personer, som antingen hade ingen lön, eller någon ringare, än som motsvarade deras befattning, och då cheferne måste åtnöjas, blott det lyckades dem att få de löpande förrättningarna någorledes undangjorda. Redan för 17 år sedan sökte jag, i mitt tryckta förslag till inrättningen af Sveriges statsförvaltning, 2:dra afdela, s. 443 och följande, fästa allmänna uppmärksamheten på denna försummelse; men förgäfves. Under det jag utöfvade Hofeancellerens embete, hvilken det hittills ålegat att vaka öfver cancelliordningens handhafvande i allmänhet, samt hafva närmaste inseende öfver Riksarchivet särskildt, anmälte dess t. f. chef, Hr Landshöfdingen m. m. Järta, den 20
Jag anser derföre det oundvikligen böra stadgas, att ingen lägre myndighet, än Konungens Befalsningshafvande eller den dess embete innehafver, må lemnäs rättighet att krigsmanskap uppbåda och mot uprorsmän använda, utom i de städer, som, utan alt vara Landshöfdinge säten, ega garnison, der äfven Borgmästaren må ega förenämnde rättighet. Jag är förvissad, att, om denna §. någon gång kommer att tillämpas å landet, Landshöfdingen skall förr kunna komma till stället, än det blifver möjligt att få krigsmanskap uppbådadt och samladt.” Häruti förena sig: P. Sahlström, F. von Zweigbergk, Hindric Hansson. STOCKHOLM, eckstein ska boktryckeriet, 1840. Rättelser af tryckfel i Lag-Utskottets Betänkande J N:o m3. lidan 16 raden 6 står : följas läs: —, 17 — 23 folkmassor 19 — 13 Myndigheternes — 21 — 11 straffas —■ 22 — 17 _ lia t — . 23 — 1 &
Lånet må hälst emottagas uti 2 å 3 terminer under loppet af innevarande och nästkommande år i83r. 4:o RiksgäldsContoiret öfverenskommer med långifvaren om obligationernes valeurer; dock skola desse ställas å jemna 100-tal. 5:o Mellangiften och provisionen för delta till 4 procents ränta bestämda lån, deruti inbegripen kostnaden för Silfrets transport och lefvererande i Ranken, må ej öfverstiga 8 högst 10 procent, med afseende å den jemkning sora, vid villkorens uppgörande, kan förekomma äfven för de båda olika fallen, att lånet upptages antingen i Svenskt mynt med räntebetalning i Stockholm eller i Utländsk myntsort, med räntebetalning å Utländsk ort; börande likväl företräde lemnäs åt det förstnämnde sältet. 6:0 Hrr Fullmägtige i RiksgäldsContoiret äga att med Långifvarne öfverenskomma: a) om den tid som bör förflyta ifrån Lånets emottagande, innan uppsägning af större eller mindre del af Lånet å RiksgäldsContoirets sida får ega rum, hvilken uppsägning ensamt förbehålles RiksgäldsContoiret; b) om bestämmande af uppsägningstiden; och c) i hvilka tidningar uppsägningen skall tillkännagifva». 7:0 Om Lånet icke kommer alt igenom bestämda årliga Capital-afbetalningar amorteras, utan, genom Beta nkanden, Nlis 383, 384- 3gr Obligationers inlösande, bör RiksgäldsContoiret med influtne inbetalningar inköpa Obligationer, då de säljas under eller till pari; men, när de stiga deröfver, begagna uppsägningsrätten. 8:o Skulle emot en högre mellangift, meri lägre ränta, lån af RiksgäldsContoiret kunna upplagas, vare det Hrr Fullmägtige öppet lemnadt, att i öfverenskommelse derom ingå, så vida större förmoner deraf, än efter ofvan gjorda beräkningar, kunna visa sig. Den i Febr. i83o.
Hr Man er skant z: Jag hemställer om det icke vore ända målsenligt att återremittera hela det andra mom. med hemställan att en millin R:dr måtte afsättas till kreditiv åt Hypotheksföreningarne, samt att punkten i följd deraf måtte omredigeras, ty alt nu genast omredigera densamma tror jag skulle blifva svårt. Hr von Hartmansdorff: Den rättelse, ä detta morn., hvilken den siste värde talaren begärde, har äfven Frih. Tersmeden yrkat. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte falla beslut i öfverensstämmelse med dem Ståndet förut vidtagit och låta mom. vara oförändradt, med det undantag att, på sätt Frih. Tersmeden hemställt, siffran minskas med en millin K:dr emedan denna summa redan är medtagen. Häri hoppas jag Ståndet instämmer, sedan det uttryckt sin mening att icke vilja öka sedelstocken. Jag anhåller således, att R. o. Ad. antager §:n utan aönan ändring, än den, jag nu föreslagit. Gr. Gyldenstolpe: Den första delen af 2:dra morn., som slutar med ordet ”oktroy”, kan i min tanka antagas med de af Frih. Tersmeden föreslagna förändringar, men den sednare delen torde böra af Utsk. ånyo pröfvas, emedan det icke är bestämdt, huruvida denna summa af 800,000 R:dr, bör utgifvas ytterligare. På sätt Frih. Tersmeden har anmärkt, så, derigenom att det är tillåtet att gifva en millin R:dr till kreditiv åt Hypotheksföreningarne, skulle om den millin, jemte dessa 800,000 R:dr lemnäs i rörelsen, rörelsekapitalet komma att ökas, hvilket icke varit Utskis mening, utan en - \ Den 19 Juni. tlasl att dessa 800,000 R:dr, sora förut varit i rörelsen, skulle äfven hädanefter komma alt ulga.
Jag anser det vara rätt, att inga utländningar lå nedsätta sig i landet utan Konungens tillstånd; men när man rnedgifvit dem rätt att inkomma i Sverige, inser jag ej hvarföre de icke också borde erhålla full frihet att försörja sig bäst de kunna. Det är visserligen sannt, att de hinder, som deremot möta, numera icke äro synnerligen stora; men det återstår dock tvenne, nemi. dels en temligen godtycklig pröfning af Konungens Bef:de och dels föreskriften, att utländsk man måste, hvad ej Svensk behöfver, ställa borgen för utskylder till staten och kommunen under tre år. Jag tror ej att man genast bör inleda hit inkomna utländningar i det Kongl. Svenska borgenssystemet, helst som det ofta torde blifva svårt för främlingar att anskaffa dylik borgen. Min åsigt om det olämpliga i dessa restriktioner har löranledt mitt förslag, att R. St:r ville hos K. M:t anhålla, att han måtte genom underhandlingar med främmande makter söka utverka, att Svensk man i ett främmande land måtte i afseende å rätt att idka handel eller annan näring tillförsäkras samma rätt som landets egna innevånare, mot vilkor af reciprocitet. Jag har således i denna min motion sett saken från en ganska allmän synpunkt. Visserligen har jag gjort tvenne undantag, nend. angående Norge och Danmark; men mina skäl dertill hafva varit, hvad först Norge beträffar, att jag anser att man bör så snart som möjligt bereda enahanda rättigheter i afseende å handel etc. för de båda folken, helst då, enligt den nyligen afslutade Franska traktaten, Fransk undersåte nu torde i vissa afseenden hafva bättre rätt än Svensk i Norge och än Norsk i Sverige. Orsaken, hvarföre jag gjort ett undantag för Danmark, har varit det, att jag, ehuru icke politisk-skandinav, är social-skandinav, att jag tror att då 2:ne folk hafva samma ursprung, samma seder, samma språk, samma religion, man bör sträfva att undanrödja alla hinder för liflig samfärdsel dem emellan, äfven om ej man önskar se dem förenade under samma Konung.
St. akta banken väl, aldenstund svära päkänningar för honom stunda och de hafva redan infunnit sig, ty dä banken på en postdag försäljer 180,000 m:k Hamb.luco, utom hvad som ulföres i silfver oell guld, så visar sig redan vid krisens början att den blifver svår. Efter denna betraktelse af saken i allmänhet, anhåller jag att få fästa mig vid de anmärkmr, som blifvit gjorda emot Ulsk:s betänk. Den första frågan måste naturligtvis blifva den: ökas sedelstocken eller icke, derigenom att ifrågavar. upplåning äger rum? Man har erkänt, och ingen har best ridt det, att en del af de medel, som nu stå oförränlade i banken, skulle på delta sätt blifva förräntade och utgå i lån lill allmänheten samt följaktligen varda utelöpande. Om så förhåller sig, är det ju klart alt flere sedlar skulle linnas i rörelsen och kunna påkänna bankens silfverförråd, än om dessa summor qvarstode på deposition. Man säger, och det med skäl, att de sedlar, som stå på deposition och dagligen kunna uttagas, äfven böra räknas lill den utelöpande sedelstocken. Sä sker ock, men dessa sedlar, som stå pä deposition, gå icke så lätt ut när man icke kan göra dem räntebärande på sätt åtskiliga ledamöter här hafva föreslagit. Dessa depositioner 186 Den 19 April f. m. liro för närvar, sa betydliga, alt de uppgå till 11 millioner. Säkert är ali de Heste enskille gerna låna åt banken, som han känner och tror, om denne upptager lån, men att mången drager i betänkande att låna åt en bruksägare eller annan näringsidkare, som lian icke känner. Följaktligen kommer mycket af dessa depositioner att qvarstå och således alldeles icke besvära bankens silfver med någon påkänning. Ilar är föreslaget, att sedlarne skulle böjas ifrån 100 r:dr, såsom Gr.
Härvid har inom Vällofk Borgare - Ståndet Blifvit anmärkt, att vid Bruks-värdering någon jemnförelse med gångbara pris å Smides-rättigheter icke borde föreskrifvas * emedan sådane rättigheter nu för tiden icke gå i köp annorlunda an med sjelfva Bruket; att Förslaget icke nog tydligt ultryökte , det skulle med det maximum af J-, och minimum af i, hvilket är bestämdt för Uppskattningen af Bruksegare^ behållna vinst, förstås -f och - af det utaf Corn mitteer ne för Bevillningens åsättande och fördelning faststäldta pris å Jernet, och att Förslaget lemnade rum för misstydning äfven i deli mening som innehåller , att den Summa, hvilken högst belöper, bli Tver det värde, hvarefter Debiteringen skall ske. Utskottet som väl anser en sådan miss tyd - \ Betänkatiden. tydning icke kunna ega rum, föreslår likväl vördsamt, att till undvikande af alla missförstånd, må efter orden: ”Anses såsom Egarens behållna vinst af hvarje Skepprd privilegierad t Smide, införas detta tillägg: ”Enligt det af Cöhimitiéradé fastStiilda pris.” Och sorn Momentet för öfrigt är redigeradt i fullkomlig öfverensstämmelse med det af Biksens Högloft. Ständer, angående grunderne för Bruksoch Berg-Verks värdering fattade Beslut, så kan Utskottet ej eller deruti till* styrka någon vidare ändring. 3 Å rt. 3 §. i<) M o m.
" Trettionde första Voterings propositionen. Se Memor. N:o 78, Piop. G. ”Den, som vill, alt 2 moni 72 §. Regerings-Formenskall erhålla följande lydelse: ”Rikets Ständers Banks sedlar skola, vid anfordran, med metalliskt mynt ejler ordalydelsen inlösas. Dessa och inga andra sedlar skolauti all Kronans uppbörd och i alla betalningar till Stalen^ emottagas lika med Rikets metalliska mynt.” ”röste Ja; ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, godkännes följande redaction; ”Rikets Ständers Banks sedlar skola, vid anfordran} med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas. Dessa sedlar skola, uti all Kronans uppbörd och i alla betalningar till Staten} emottagas lika med Rikets metalliska mynt.” Trettionde andra Voterings-pr opositionen. Se Memor. N:o 78, Prop. D. ”Den, som vill, att, för Banklags stiftande eller ändring, alla fyra RiksStåndens samtycke och Konungens sanction skola erfordras, ”röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anses Baco-lagsliftnings-frågor kunna afgöias efter tre Stånds beslut, med Konungens sanction.” Bihang till R. ii. 1’ror. i834 och i835. 3 iiml. 36:te Häftet. u 3 io Constitutions-Utikortctt Memorial t\':o lif. Trettiondetredje Priterings-propositionen. Se Meraor. N;o 78, Prop. E. "Den, sorn vill, alt, för beslut om sedelstockens förhållande till metalliska inlösnings-fonden, samtliga Riks-Ståndens bifall och Konungens sauction skola erfordras, "löste Ja;” "Den det ej vill, röste Nej.” "Vinner Nej, voteras öfver nedanstående proposition:
Hvad Herr Rosenblads förslag beträffar, så låter det bra i början, men slutmeningen gör det alldeles onyttigt; ty om jag säger, att billerne äro bestämda i Silfver, eller i Sedlar efter 128 sk. curs, så är det endast olika talesätt, och saken är i alla fall densamma. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Den siste värde talaren har förekommit mig i hvad som angår Herr Rosenblads anförande. Denne sednare har ingått uti så konstiga evalvationer i financeläran, att jag nödgas begära hans förslag på bordet, såsom innefattande en ny motion. Herr Rosenblad: Jag vill visserligen icke ingå i någon föreläsning för Herr Crusenstolpe rörande qvatuor species. Milt förslag in nehåller blott, att om cursen faller nedom 128 sk.; skulle löner ne nedsättas, och inträffar ingen myntbestämning, skulle de 44 Den ar September f. 111. utgå, såsom af StatsUtskottet är föreslagit, hvarigenom Friherre Cederströms anmärkning förfaller; ty då blir det en bestämd curs till nästa Riksdag, hvarigenom åter den fördel vinnes, att lönerne väl till nästa Riksdag utgå i bestämda summor i sedlar, men som de äro faststälda i silfver, så, om vid denna Riksdag ingen myntbestämning skulle ske, och cursen vore låg vid den nästa, förefunno icke Ständerne lönestater uppgjorda i ett mynt, som blifvit förbättradt, en väsendtlig fördel i ett land, der man såsom grundsats antagit, att en innehafvares lön ej under hans tjenstetid kan nedsättas under hvad en gång honom genom formelig stat blifvit beviljadt. Herr Cederschjöld: I anledning af den siste värde Talarens anförande till upplysande af sin framställning, får jag i så måtto förena mig med honom, att, om realisationen skulle beslutas vid denna Riksdag till en lägre curs än 128 sk., de nu förhöjde Lönerne äfven derefter borde beräknas så.att icke mer erhölles i Silfver, än Utskottet nu efter 128 sk. curs beräknat.
Som prof på de ordalag, i hvilka en dylik verlds-borgares ankomst omförmäldes, kan anföras ur den danska hofjoumalen rörande prins Christians födelse en junidag1697, att “ då solen började visa sig på denna verldens himmel, märkte hennes kungliga höghet kronprinsessan, att det rikets ljus som Gud hade anförtrott henne, också var sin uppgång nära, och då var klockan omkring 4. Det gjordes då skyndsamt anstalter för att mottaga detsamma * och i anledning häraf sändes bud till några af de förnämsta hofdamerna; men innan dessa hunno att infinna sig hade Gud redan låtit en liten sol uppgå öfver riket och gladt konungahuset med en frisk och välskapad ung prins, och var klockan då mellan half 5 och tre qvart. “ Så snart konungen blef underrättad om “ den af Gud förlänade lyckliga nedkomsten ", gick han strax upp och gratulerade kronprinsen och kronprinsessan. På hans majestäts befallning notificierades den glädjande tilldragelsen för franske ambassadören och envoyéerna. Hennes kungl. höghets lakejer skickades ut till alla rangspersoner o. s. v., såsom måhända tillgår än i dag. Hvad man troligen numera icke har, det är ett sängomhänge så ståtligt (upptagande 150 alnar tyg), att det kostade i vårt mynt inemot 40,000 kronor, hvilket enligt danska hofräkenskaperna förr i verlden stundom kunde vara fallet. Vi lemna härmed de danska förhållandena vid dessa intressanta omständigheter, men innan vi öfvergå till vårt eget land, skola vi nämna att de öfverdådiga fadderkalasen, som i sin onaturliga ståt lära härstammat från det prunkande hoflifvet i Versailles, gingo slutligen i sin urartning till ett för faddrarne högst besvärligt pungslående. I en tysk tidskrift hafva vi sett en skildring öfver ett furstligt barndop (1670) på slottet Bevern nära Braunschweig, deri det heter: “ Efter en uppräkning af de närvarande högt uppsatta faddrarne — bland de frånvarande var äfven * 1 sammanhang härmed skola vi anmärka en språklig egenhet.