Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bränvins-consumtionen innefattar äfven förbrukningen af rimm och conjac med dess destillerade vederlikar såsom olika slag af samma vara, och isynnerhet att jag i motionen närmast och egentligast fästat mig vid den allmänna branvinssupningen ibland både fattiga och rika, emedan den beklagligen utbreder sig öfver landets talrikaste befolkning och verkar ibland den så bedröfligt och förstörande både på dess husliga trefnad, dess sedlighet och dess bergning. Hufvudsaklig» ändamålet är således tydligen att befordra nykterheten och förminska den öfverflödig» och skadliga bränvinssupningen; och derföre bär jag i förslaget sorgfälligt undvikit ali småaktighet vid tillämpningen, så att nemligen ett tillfälligt och sällsynt förtärande deraf, äfven om det inträffade några få gånger pä året, icke skulle till afgift debiteras. Intet medel i béskattningsväg synes mig ändamålsenligare än detta; ty att en högre skatt på produclionen i sådant hänseende nästan ingenting uträttar, är lätt alt inse, emedan derigenom endast uppdrijves tillverkningen, för att med vinsten kanna betacka skatten, och detta äter föranleder nödvändigtvis en ökad conswntion. Deremot har det all sannolikhet för sig, att mången skulle afhålla sig från det dagliga, tidt och ofta upprepade eller öfverflödig» supandet, om han för detsamma skulle blifva i mantalslängd 4 Bevillnings-Utskottels Betänkande, N',o 10, serskildt antecknad och i sin Debetsedel finna sig serskildt påförd en icke för hög, men ej eller för obetyd lig afgift, hvartill han åskådligen ser orsaken, och den han, till sin egen båtnad, när han vill, kunde slippa. Och att de personer, som detoagtadt, vilja bibehålla, eller såsom ynglingar antaga denna skadliga vana, årligen lemna något Lill uppfostran af socknens fattiga barn, hvilka, åtminstone på landsbygden, ej sällan härstamma från dem eller deras vederlikar, innefattar ingalunda någon obillighet.
Efter slutad Gudstjenst begaf sig R. o. Ad. till Kongl. Slottet samt åtföljde H. M. Konungen till Rikssalen, hvarest H. M. med ett tal i nåder helsade R. St. och öppnade riksdagen. Härefter uppläste II. Exc. Hr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena K. Berättelse om hvad i Riket och dess Styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag; hvaruppå och sedan Hr Gr. o. Landtm, samt Talmännen i underd. tal tolkat Riks-St:ns underd. vördnad och tillgifvenhet, R. o. Ad. återbeledsagade H. M. Konungen till Hans rum i Kongl. Slottet, der R. o. Ad., enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, åtskiljdes kl. I 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Fredagen desi 24 Oktober 1862. Plenum kl. 10 f. m. Föredrogs oell lades till handlingarne K. M:ts sistl. dag å Rikssalen upplästa och sedermera till Hr Gr. o. Landtm, ölverlemnade Berättelse om hvad i Riket och dess Styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag. Deu 24 Oktober. 21 Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att val af Bänkman nu komme att företagas, samt anmodade de blifvande Bänkmännen att, enligt i går ntfärdadt anslag, i dag kl. 6 e. m. sammanträda för val af R.o. Ad:ns Elektorer; hvarefter och sedan 18:de §:n Riddarh.-Ordn. blifvit uppläst, förstnämnde val förrättades, dervid till Bänkmän blefvo utsedde för i:sta Bänkmss Afd:n: M 51. Gr. Posse, Arvid, med 10 röster, och » 88. Gr. von Seth, fullm. Frih. Palmstjerna, Garl Fredrik, med 9 röster. 2: dr a Bänkm:s A[ä:n: M 105.
Boanninga-Balken förestrifwes, förhöjas i samma förkastande svin Spannemalen stigit i wärde, ifrån dcn tid dä Veste böter stadgades. Att det icke som Domaren enligt ro Cap. 5 §. ByggningaBalken ager för äwerkan serskilt förelägga, och hvilket blifwit ansedt såsom Kronans ensak, mä malsägandcn tistsaila, samt att stadgandet i 40 Cap. 9 §. Mistgernings-Balken ma fa den tillämpning, att vm,mälsägandcii ej sjelf wist anklaga den som äwerkan föröfwat, den inä kara som a Kronans waanar kara ager och da njuta mälsägande ratt; I srägas huruwida answaret för stogsäwerkan borde stärpas eller icke, hafwa efter anställd votering twä Ständ stadnal emot twä, hwarföre Lag, Utskottet får säsom alternativer framställa veste serstilte meningar: Dä nu gällande Lag för snart cttSekel tillbaka utarbetades, wo. ro stogarne i de fleste orter af Riket widfträckte och samfallige, samt följakteligen stogsprodukter af Den olikhet k bestraffningen, som Lagen utstakar i ro Lapitlet r §. Bygg/ ninga. Balken för ffogs - Den -z Julin af ringa warde, och gransorne för enikild ägande ratt lill stoa obestämde. Häruti torde anledningen finnas till de lindrigare pat'lider, som Lagen utsatt för obotlige tillgrepp af skog, oagtadt den sorgfällighet, samma Lag i allmänhet mmärker om ägande rättens wardande och helgd; 0- twifwelattigt är för hallanda nu för tiem gansta mycket förändrat. Skogen är uci alla mera bebodda delar af Riket i wärde, och va somliae orter sällsynt ost mycket dyrbar, sä att trädet pä jorden, utan något dera anwändt arbete, har ett wärde, om be wakander hwaraf ägaren är lika män, som vin annan tillhörig het af lika wärde.
Hurudan var han då, hurudan nu? Då var han icke ännu yngling, nu var han måhända mera än så. Då var han oerfaren, men ren och oskuldsfull; nu kände han redan många af verldens krokar och gångar, hans samvete frikände honom icke såsom alldeles skuldfri, om äfven förderfvet ej hunnit längre än till själens yta. Då var han en gosse, helt och hållit beroende af andra; nu kunde han sjelf föreskrifva sig lagar; den tid var för honom äfven inne att föreskrifva hjertan lagar; han visste sig ju älskad. Vid denna tanke häfde sig hans bröst högt af stolthet; han ansåg sig för ingen del vilja ha barnaåldern tillbaka. Lycklig var jag såsom barn sade han till sig sjelf men är jag icke lyckligare nu, då Helena älskar mig. Redan ha alla mina galna griller ifrån drömmen försvunnit och jag känner mig så lugn, så lycklig, när jag är vid Helenas sida. Sådant anser jag för kärlek; på den öfverspända och passionerade kärleken, hvilken romaner låta en se, tror jag icke; åtminstone är jag för litet eldig till en sådan. Visst är det någonting, som jag liksom saknar och gör, att jag ej är rätt tillfredsställd, men jag förstår nu såväl, hvad det är; det är just det, att intet ord emellan oss blifvit vexladt åt det hållet; den första kyssen har ännu icke blifvit tagen ... jag kan naturligtvis ej räkna de kyssar, jag på grund af slägtskapen haft äran få, ty de smaka just ingenting ... Helena har ännu icke vågat se på mig med så vackra blickar, som hon helt säkert kan ge; min dufva har ännu icke kuttrat för mig sitt kärleksqväde. Allt detta är orsaken till att jag ej är rätt tillfreds; det heter väl, att kärleken är skönast, innan hon talar, men förlåt mig, min kära poët, jag tror dig ej; jag tror, att kärleken emellan Helena och mig just är af det slaget, som sedan den uttalats, oaktadt sin sakta början tilltar säkert. O visst vill mitt hjerta liksom litet klappa, när jag tänker framåt på den tid, då hon är min maka ... låt mig se, månne det dertill åtgår mera än ett eller par år.
Högstberörde Nådiga Proposition är af samtlige Riks-Stånden till Statsutskottets behandling remitterad; och får, i följd deraf, Utskottet, efter tagen kännedom af Kongl. Stats-kontorets i frågan afgifna underdåniga Utlåtande samt af öfrige ärendet rörande handlingar, anföra: att, jemlikt Kongl. Förordningen den 24 Januari 1778 samt Kongl. Brefvet den 25 Juni 1818 och Kongl. Kammarkollegii derpå grundade Cirkulär af den 11 Oktober 1819, den embetsman vid Civil-staten, som uppnått 70 års ålder och varit i oafbruten tjenst minst 30 år, är berättigad att vid afskedstagande undfå pension, motsvarande innehafd lön; att för t. f. Chefsoch Direktörs-befattningen vid Skogs-institutet någon lön icke finnes på Riks-staten uppförd, hvaremot ett årligt arfvode för samma befattning utgår af det anslag, som genom Kongl. Brefven den 15 Oktober 1828 och den 12 Februari 1846 för Skogs-institutets underhåll, med sammanlagdt 3,900 R:dr årligen, blifvit af Skogsplanterings-kassans tillgångar i Nåder anvisadt, samt att, vid sådant förhållande och då härtill kommer, att Hof-jägmästaren af Ström icke förr än år 1828, då Skogs-institutet inrättades med underhålls-anslag af allmänna medel, tillträdt omförmälda med sagde arfvode förenade beställning, nyssberörde författningar följaktligen icke äro i förevarande fall fullt tillämplige.
När åter Realisationen vunnit förtroende; när vi i ett eller annat är ägt ett fast mynt; när, i följd af enskilda Actieägares inträde i Banken och utländska Capitalisters placering af sina penningar i Svenska industri-företag eller Svensk egendom, rörelsecapitalet ökats samt tidens och industriens utvidgade behof af credit och låntillgångar blifvit i någon mån tillfredsställda; när af sistnämnda anledningar ändamålsenliga och solida PrivatBank-associationer, Ilypotheks-föreningar ni. m. (ämnen, hvaröfver jag troligen framdeles blifver i tillfälle att närmare yttra mina åsigter) bildat sig, — då blir det tid att påtänka StatsBankens upplösning, att upphäfva Statens monopolium att genom Banken utgifva sedlar, som skola erkännas såsom mynt; med ett ord, att öfverlemna hela Banken till ett enskildt Bolag. Men denna tidpunkt är ännu icke inne. Min tro är * 176 Den 17 Fcbruarii f. ra. dock, att om vi fortgå på den bana, jag här ofvan utstakat, om vi handla ärligt i folkets interesse, den är inne inom kortare tid, än vi kunna föreställa oss. Men skulle Vi åter icke stadga ofvanberörde garantier, eller, i den syftning jag föreslagit, söka att förenkla och inskränka Bankens functioner; skulle vi fortfarande låta Banken blifva en Assistance-inrättning för Staten och enskilda, en förlagsman för alla företag, som icke finna någon annan och som följaktligen icke löna sig; skall dess lånerörelse äfven i framtiden bedrifvas snarare såsom ett vingleri eller procenteri än som en affär, då befarar jag, att Realisationen ej vinner förtroende — och på detta beror allt —; då fruktar jag, att föga åstadkommes af allt det goda, en efterlängtad och så allvarligt påkallad ordning i vårt myntväsende eljest erbjuder oss. Jag skall åtminstone då hafva haft den tillfredsställelsen att hafva varnat emot de olyckor och lidanden, som alltid blifva följder af ensidighet i beslut och åtgärder.
Emedlertid är dessa häktens ombyggnad, serdeles i de större städerne, ännu mera af behofvet påkallad, i samma mon som, enligt hvad erfarenheten visat, brottens tillvext och fångpersonalens antal är i städerne större än på landet. Sålunda har uti Stockholm, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, antalet af fångar, som i stadens häkten under loppet af år 1839 förvarats, uppgått lill 5,676 personer, hvaraf på en gång varit häktade 307, och de kostnader, staden för fångars vård och underhåll fått vidkännas, hafva från år 1835, då de utgjort 7,034 R:dr 3 sk. 6 rst., årligen ökats, så att de år 1838 uppgått till 20,070 R:dr 20 sk. 1 rst. Stadens styrelse har äfven anmält sig hafva varit betänkt på att uppföra ett större häkte med celler, hvartill tvänne serskilda kostnads förslag med tillhörande ritningar blifvit upprättade, det ena för ett fängelse med 125 celler, att uppbyggas å en staden tillhörig ininvid Rådhuset belägen tomt, för hvilket fängelse kostnaden beräknats till 100,000 R:dr, det andra för ett häkte meri 200 celler, att uppföras å samma tomt, jemte den kronan tillhöriga, derintill gränsande, så kallade lilla Mynlhus-tomt* n, för hvilket kostnaden upptagits lill 170,000 R:dr; men oagtadt den för det större antalet celler beräknade iängelse-byggnadt n vore högst behöflig, har likväl, i saknad af tillgångar, någon verkställighet derå ie^ ke följt. Förändringen af slädernes fängelser är, i förhållande till häradshäkten, mindre beroende af det nya lagförslagets antagande, i så måtto, som härvid icke kan uppstå någon tvekan om stället, der fängelse-byggnaden bör uppföras, hvadan denna förändring för städerne mera allmänt och omedelbart bör kunna verkställas.
Det enda jag har, som åtminstone har varit ganska fint, är en sidenunderkjol, m e n den har jag ej köpt för en spottstyfver, utan den till verkades af en af min mammas gamia sidenklädningar (klädningen kunde verkligen ej användas till något annat än en underkjol, o m den så blifvit söndersprättad, tvättad o c h vänd 100 gånger, så ingen m å tro, här föreligger något af sky värd t slöseri). Ja, jag säger ej detta i afsikt att tillråda någon a t t sprätta sönder sin mammas gamla sidenklädningar för att sy underkjolar däraf, ty det är j u ej alla, s o m ha några m a m m o r m e d gamla sidenklädningar, o c h äfven o m så vore, skulle nog de flesta af Iduns läsarinnor o c h » klädpenningfrågeförfattarinnor » hellre välja att göra sig en » elegant » o c h alldeles s o m ny sidenklädning däraf — eller kanske ett bluslif. M e n jag fann det mera praktiskt att på detta verkligen billiga sätt skaffa mig en fin underkjol. J a g tror visst ej, att jag k o m m e r att öka mina klädpengar g e n o m att vinna något pris på detta inlägg i frågan, men k propos pris, så vore det roligt att veta, h v e m s o m till slut skall vinna det. Skall det bli den, s o m enligt egna uppgifter klär sig elegant för minsta möjliga b e l o p p? T. e x. den som kan klä sig för 75 kr, o m året. Men enligt mitt tycke borde de d ä r 75-kronorsmänniskorna tvingas att insända fotografier af alla sina » eleganta » klädningar, så finge Iduns läsekrets se, o m de verkligen vore så särdeles fina, o c h de själfva ett kärkommet tillfälle att M o d e t i d n i n g och B a r n g a r d e r o b e n ä r ~v^„g få åtminstore sina kläder afbildade i Idun. Ä n n u bättre vore j u att anordna en utställning t. e x.
Directioners styrelse varande Cassör, föreslog Kongl. Maj:t i Nådig Proposition till förlidne Riksdagens Ständer, huruvida, enär Konungen kunde finna godt att i sådana frågor höra Ständernas Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret eller vederbörande Emhetsoch Tjenstemän vid deras öfrige Penninge-Verk, Ständerne ansågo nödigt förse dem med någon Instruction för deras utlåtande. På denna Nådiga Proposition, som var ett lika talande bevis af Konungens faderliga hjertelag för oskyldigt olycklige undersåtare som af dess oinskränkta förtroende för Rikets Ständer, följde ett svar, som vida öfversteg gränsen af Propositionen och innefattade ämnen, mindre lämpliga till frågan. Riksens Ständers pluralitet yttrade nemligen, att, då den äskade Instructionen icke kunde föreslås, Konungen skulle täckas låta verkställigheten af Domar och Utslag i ersättnings-frågor om hvilkas eftergift underdåniga ansökningar blifvit gjorde anstå till dess Riksens Ständer sammanträdde och sjelfve kunde komma i tillfälle att sitt utlåtande deröfver meddela, och att, om under loppet af Rättegången den Sökandes egendom skulle vara till Statens säkerhet belagd med Seqvester, en sådan Seqvester icke annorlunda än mot behörigen godkänd borgen måtte upphäfvas. I detta svar instämde likväl icke Högloft. Ridder - skapet och Adeln efter hvad jag tror mig veta; tvärtom fann detta Stånd, att det tillstyrkte uppskofvet med slike eftergifts-frågors afgörande skulle betaga all med ansökningen åsyftad verkan, samt att det enligt Sveriges Grundlag vore Konungens enskilta rätt att dispensera Lagen och i brottmål göra Nåd, hvaraf följde, att pröfningen om eftergifter ej tillkomme Riksens Ständer, och derföre beslöt Ridderskapet och Adeln, att hädanefter, som hittills, denna pröfning ensamt skulle Kongl. Maj:t tilhöra, samt att, då Kongl. Maj:t vill i Nåder inhämta Riksens Ständers Fullmägtiges eller vederbörande Embetsmäns Bilaga till Expcd.
Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 23. ( 37 ) Beväringen, om anslag (ill dess beklädnad. Se Slals-Ulskoltels Ullålanden N:o 69 oell 151. — angående förslagsanslaget för dess vapenöfning. Se Stats-Utskottels Ullålande N:o 69. Beväringsskyldig, .angående nphörande af rättighet för, alt lega karl i sitt släde. II. 28. R. 50. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltels Belänkande N:o 23. Beväringsskyldigheten, angående erläggande af vakansafgift för vinnande af befrielse från. II. 284. III. 36. R. 58. Se vidare Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Olskollens Betänkande N:o 23. Biblioiheket, Kongliga, om anslag till inköp af saknad äldre litteratur. Se Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 160. — Akademiska, i Upsala och Lund. Se Universiteten. — Strengnäs Gymnasii-, angående löneersätlning åt Bibliothekarien vid. Se Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 73. Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, angående upplagans storlek af. I. B. 158. A. 193. — angående prenumeration å. I. B. 158. A. 193. — angående förändradt tryck af. II. R. 303. IV. B. 161. A. 168. — angående acceptering efter riksdagens slut af räkningar å tryckning och häftning af. XV. B. 211. A. 212. Bjelkar, bräder och annat virke samt tjära, om tullfri införsel landvågen från Finland af. Se Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 126. Bjelkar, spiror och sparrar, angående utförselstull å. Se Bevillningsutskottets Betänkande N:o 3. Bjerken af, Pehr Göran, yttrande.
Men förräderiet upptäckes af hans son o c h denne måste till sist döda sin far i tväkamp för att hindra dess fullbordan o c h kunna tända varningssignalen. Men fadermordet tynger " h o n o m, o c h när han själf misstankes för faderns brott, offrar han sig själf o c h räddar m e d detta till det yttersta skärpta martyrskap faderns minne. Häri är inflätad en rörande kärlekssaga: en zigenerska s o m den unge fursten räddat ur förnedring, följer h o n o m äfven i hans martyrium o c h befriar h o n o m till sist därur g e n o m att ge h o n o m döden, hvarpå h o n äfven dödar sig själf. Bland de uppträdande sätta vi främst fru Fahlman s o m furst Mikaels onda genius, hans gemål Basilea. Det var glöd, smidighet o c h fägring äfven denna framställning. H r Skånberg s o m hans ädle, olycklige son Constantin bär ståtligt u p p kostymen, kroppsligen s o m andligen, ty i denna pjäs är äfven andligheten kostym från skaldeskrädderiet. Fröken Janzon, zigenerskan Militza, verkade föga zigenerska, m e n deklamerade sin vers innerligt o c h fint. H r Personne s o m den förklädde turkiske spionen gaf en god karaktärsstudie. Uppsättningen var vacker, d o c k ej öfverdådig eller synnerligen uppseendeväckande. I det hela torde man väl knappast ur detta länge utpuffade o c h motsedda nya program få fram fullt hvad man väntat — vare sig på publikens eller direktionens sida o m intressena. Ibsenföreställningen å Vasateatern i måndags afton hade naturligtvis samlat en till sista plats fulltalig premiérepublik, sammansatt af det yppersta af hvad hufvudstaden äger af intelligens, konstintresse o c h konstförstånd, o c h den förväntansfulla spänning, m e d hvilken man motsåg förlåtens uppgång, gaf från början den rätta högtidsstämningen.
De 48.52Z R.dr z; st. t rst. sock, enligt hwad Stats Contonet här ofwan haft dkäden anföra, blifwic anticiperade af t8ir ars Olwerfkott pg de fleste, likmätigt Regerings-Formens 60 §, såsom Bewillning influtne Inkomster, öeflä i estert' följande utgifter, nemligen: 1) 25,969 R:dr 2y st. t rstsom Ägatt tiö kostnader wid Urtima Riksdagen i Orebrosamt Hanö Kongl.- Höghet Kron-Prinsens och Dest HöSa Famillcs emottagning och hitresa, utöswer de t56,260 R:dr som Riksens Stander uti underdånig strifwelse af den it Octob^ 1816 dertill utsattcch af deras Riksgälds Contoir förstottswis blifwit Stats-Werket meddelte 2) t2,55z R:dr 44 st. 4 rst. efter serffilte ^ders Kongl. Masts Nådiga Bref och BefallninSar, anordnade i Förskott till den CoMmiltL, soÄ ombesörjt werkställigheten af Riksens Ständers förordnande om reglering till en förbättrad förtvattiM * * M 596 Den rz Junii. af Strömsholms och Kvngsöhrs Kongsgardar samt Stuteri. Genom afmätning och undersökningar af desse Kongsgardar samt Stuteriets widstrackta agor haswa Coinmitterade sörwärswat erforderlig kännedom om deras rätta fördelning kill winnande af förmanligaste Arrende-anbud, och dertill, sa roal som till anskaffande och iständsättande af nödige Byggnader wid Stuteriet, hwilket härefter wid Strömsholm allena kommer att fortsättas, stall förenämnde Förskott, hwarföre behörig redo kommer att wisas, wara anwändt, och mera penningar ännu betarfwas.
Riksens Ständers Protocoll vid Riksdagen 1817 och x818, 8;de Bandet, sid. 657 och 658- **) 8:de Bandet af Bihanget, sid. 656 och följande, samt 883 och följande. 5 som med ändamålet närmast instämde, emedan Nationen då först kunde till fullo begagna sin rättighet att för Ministerens förvaltning fordra redo c) ; men att, jemte en sådan ny reglering , de oeconomiska författningarnes genomseende och förenklande , på sätt förutnämde Committé föreslagit, nödvändigt borde företagas **). Öfver Utskottets förslag meddelte Riksens Ständer icke något yttrande, utan anhöllö uti underdånig skrifvelse, den 2 Julii 1818) att en Committé, på sätt Riksens Ständer under då nästförflutne Riksmöte i underdånighet begärt, måtte tillförordnas, att genast och verksamt företaga ny reglering af Rikets ämbeten och tjenste^ samt ett förbättradt arbetssätt inom Rikets Styrelseverk, på det Committerades förslag dertill kunde , vid denna Riksdag, Rikets Ständer föreläggas. Konungens Nådiga förordnande för den sålunda ytterligare begärde Committeen utfärdades också den 2 Februarii 1819 » och den 21 påföljande Maji befallde Kongl. Majit desse Committerade, tillika med Lag-Committe'en och de till ceconomiske författningarnes öfverseen/ de förordnade Committerade , att under utarbetandet af deras Förslag, noga tillse, det alla rättsfrågor från förvaltningsmyndigheterne blefvo skilde , på det att de 2:ne stora ändamålen : kraft och verksamhet i Statsförvalt - *) 8:de Bandet af Bihanget, pag. 662 och följande. **) Bihanget pag, 67f och §81» ningen å ena sidan , samt noggrann vård af enskild rätt och säkerhet , genom Lagarnas oväldiga skipande af en oberoende Domaremagt å den andra, må kunna vinnas *).
Redan den 21 Junii 1820 förordnade K. M:t, att kostnaderne för desse För - Transport i5,8og: 7. 7. Bet :in banden, N:o i55. 4'5> Transport 15,809: 7. 7. rättningar, hvilka skulle af Statsmedlen Bestridas, borde till godtgörande eller afskrifning hos R. St:r anmälas. Utgifter vid den verkställde regleringen af Stuteriinrättningen vid Flyinge och Dahlby Kungsgårdar, enligt R. St:rs Beslut d. 17 April 1818 och K. M:ts derpå grundade Nåd. Bref. d. 9 Junii samma år 7,262: 12.8. 12:0 Restitution till samma Stuteri för den dagsverkslösen, som för åren 1816 med 1820 ingått till Malmö Ränteri, pnder Titel Statsmedel, men, enligt skedd utredning, tillkommit nämnde Stuteriinrättning med 14,870:31.5. jemlikt K. Brefven d. 7 Dec. i8-i3 och 6 Junii 1820. i3:o Ersättning till f. d. Allm. Sp:ml till Ölands Läns LandsStat för senare halfåret 1819 samt hela året 1820 2,462: 11. 7. All vidare utgift i detta hänseende har upphört sedan, enligt It. St:rs underd. framställning vid 1823 års Riksdag, Öland blifvit åter förlaggd under Calmar Län. i4:o Anslag till Monumentets uppförande efter Ilögts. H. K. H. KronPrinsen Carl August, enl. K. Brefven d. 18 Aug. 1818 och d. i3 Mars 1S22. för år 1823 1,000. 1824 3,o54. 8. 3)054; 8. _ afgå återlefvererade 8:43. r. 3,o45-12.11. hvilken utbetalning grundat sig på R. St:rs underd.
S. D. Remitterade tili Stats-Utskottet: Herr Hjertås, Gustaf Adolph, den 2 8 sistlidne October e. m., på bordet lagda motion, att, till Hästafvelns förbättrande, medel måtte, i mon af behofvet, få, under vissa bestämda vilkor, lånas utur den i Riksgälds-Contoiret befintlige så kallade Hingstmedels-Cassan. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Expeditions-Utskottets, under N:o 207, afgifna och, sedan nästlidne gårdag, på bordet hvilande Memorial, med förslag till jemkning i Riks-Ståndens olika beslut, rörande anslag till Utskottets renskrifningskostnader. Härvid förklarade Bonde-Ståndet, att då i Fröt. Utdrag den 3 Nov, 1829. 19 nämnde fråga, såsom Expeditions-Utskottet upplyst, två Stånd stannat emot två, så har anslagsfrågan förfallit och Expeditions-Utskottet således icke egt anledning att ytterligare sätta i fråga beviljandet af anslaget, i afseende på hvilket förslag det dessutom förekommer, ätt, om votering också kunnat ega rum, Expeditions-Utskottet icke tillhört, att en så beskaffad fråga afgöra, samt att Utskottet, med afvikande från Riksdags-Ordningeris föreskrift, föreslagit till Contra-Proposition en ny, afRiks-Ståndens beslut i anslagsfrågau icke föranledd, utväg till befordrande af samma ändamål, som anslaget afsett.