Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen sker härigenom en inskränkning i banknäringens frihet, men man må aldrig glömma att denna näring, mindre än någon annan, får betraktas enstaka; det är dess inverkan på de öfriga, som uteslutande bestämmer dess värde för samhället, och dessas första behof är ett i möjligaste måtto orubbligt myntvärde, hvarförutan den ärliga speculationen mäste vika för spelarens vinglerier. Vore meningen att de enskilde bankerne ej skulle få utgifva sedlar under ett någorlunda högt minimum, t. ex. 5o r:dr r:gs, så tror jag nog alt R. o. Ad:s beslut om § i kunde försvaras, emedan det då ej blefve möjligt att onaturligt öka sedelstocken; ty de stora sedelvalörerne circulera hastigast och återvända äfven hastigast till den bank, hvarifrån de kommit, om de för allmänna rörelsen äro obehöfliga. Stadgandet om ett sådant minimum skall dock gifva dödshugget ål våra provinsbanker, till oberäknelig skada åtminstone för de delar af Riket, som redan vänjt sig vid dem. Högre minimum, än 10 r:dr r:gs, bör nu visserligen ej komma i fråga, men då kommer det ock att mera blifva bondbanker än egentliga eommersbanker ; det vill säga sedlaroe komma att ingå i circulationens mindre canaler, hvarifrån de, till återställande af en rubbad jemnvigt, ej så lätt kunna återströmma till sitt ursprung, sorn om de förblifvit i den större rörelsen. Ett inkast af mindre betydenhet, men som dock ej saknar sin praktiska vigt, är den alltför brokiga blandning, sorn uti landt mannens sedelbok skulle uppkomma, om uti närmaste provinsstad funnes 2, 3, 4 eller flera banker, som hvardera utgåfve sin särskilda serie af småsedel-valörer. Den andra oriktigheten, jag tillåter mig anmärka uti den beslutade § i , är, att bankerne nödvändigt måste förläggas uti landsh.reisdensstaden. Om Östergöthland t. ex. skulle få 2 banker, månne det ej vore mera skäl lägga den ena i Norrköping, än båda i Linköping?
Lagstiftaren i fraga om Grundprincipen, aldrig böra fa komma. Sedan äterstar blott att ti fe, det den stadgade Lagen mä lika uppfylla bägge besia syfte mål. Detta har warit wart åliggande: syfcemälen hafwa warit osi sörjkrifne wilkor. Huru wi förmält i wära förslag fullgöra detta åliggande, blifwer en annan fräga; men det wittnesbörd kunna wi med öfwertygelse bära hwarandra, att wi haft SamhällsOrdningen lika mycket som tankefriheten i sigle; och att, om tiden småningom, såsom troligt är, kommer att i Tryckfrihetslagen uppdaga någre menlige brister, sä ligger orsaken dertill i ofullkomligheten af wära begrundningar, och i bristen pä i wart Land redan gifne erfarenheter akt följa eller undfly, icke i saknaden af den ärliga afsigt, att pä en gäng upprätthålla frihet och ordning, utan hwil kas täta förening Regeringssättet mäste snart eller sent urarta kill ett af twä: Despotism eller Anarchi. För öfrigt samtycker jag gärna till det Förslag, art till Lagstiftande Magten ma hemställas, om den, ester fem ärs inhämtad erfarenhet, skulle ivid nästa lagtima Riksmöte behaga gifwa 86 NegeringsFormen en sadan förklaring, som kan stä tillsammans med den för smärre populaira andeliga Skrifter ästundade censur. Jag för min del wägar wäl twifla att en sadan förklaring wore lycklig, emedan ingen 78 Den Z Zebrrrarii ingen afwikelse frän en sann hufwudprincip gerna har goda följder, men da den berättigade Magten i Staten gjort ett stadgande, sa behöfwer wäl ej Medborgaren anse detsamma såsom wist, men del ar hans owillkorliga pligt, akt efterlefwa det likasom det sä wore; ty af alta San hällspriuciper är den främsta den, att inför Lagen, lagligen gjord, bör allt med wördnad böja sig, alla individuel' lika wisst, som alla myndigheter i Staten. Hos Höglofl.
På grund af hvad sålunda är vordet anfördt, får Utskoltet hemställa, att Ilikets Ständer må till lön åt en vice Bibliothekarie vid Kongl. Bibliotheket anvisa ett ärligt belopp af 1,200 li:dr. Från Bonde-ståndet bar Utskottet erhållit återremiss å 3ulje punkten, angående löne-tillökning åt notarierna vid Stockholms stads och samtlige stiftens Konsistorier; men som de öfrige 3:ne Riks-stånden bifallit berörde punkt, hvadan, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. 4:de punkten, om löne-förhöjning åt Amanuensen vid Stockholms stads Konsistorium, är af Preste-ståndet återremitterad, men af de 3:ne öfrige Riks-stånden bifallen; och då, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning.
Jag tager mig derföre friheten att, i öfverensstämmelse med min reservation, föreslå, att R. o. Ad. ville besluta, att utbytet må ske, men ulan den conlanta mellanafgiften å statens sida. Frih. Cederström, Jac.: Jag instämmer fullkomligt med Frih. Palmstjerna. Den egendom, hvars bortbytande här kommit i fråga, är uppgifven till ett par tusen r:dr lägre värde än Hessensteinska huset, men är dock en vida större byggnad, och så mycket större, att otvifvelaktigt en dubbelt större summa åtgått till dess uppförande. Då kan det icke vara skäl att annorlunda än jemnt om jemnt utbyta detta hus emot det Hessensteinska, och jag hegär således propos. enligt den reservation, Frih. Palmstjerna afgifvit. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: På de af Utsk. anförda, ganska talande skäl, som dels förut och dels nu i anledning af de vid återremissen gjorda anmärkningarna blifvit framställda, får jag tillstyrka R. o. Ad. bifall till ifrågavar. betänk. Jag tror, att i fråga om detta utbyte icke blott bör tagas i betraktande husens storlek och den kostnad, som åtgått till deras uppförande, ehuru jag äfven i detta fall alldeles icke är öfvertygad, att uppförandet af Gen.-Assistance-cont:s hus varit kostsammare, än byggnaden af det Hessensteinska huset, utan jag tror, att man bör afse husens relativa värde och läge. Hvad jag bestämdt vet, är, att en enskild ägare till Hessensteinska huset kunde påräkna 4 a 5 proc. af dess nu uppgifna värde, hvaremot en enskild ägare af Gen.-Assistance-cont:s hus knappast kunde räkna 2a3 proc. på värderingssumman. Enskilda skulle således icke tveka alt utbyta Assistance-cont:s hus mot det Hessensteinska med mellanafgift efter mätismanna ordom. Då det är otvifvelaktigt, att detta utbyte är förmånligt för såväl statsverket som Stockholms stad, och då derigenom befordras ett ändamål, som hittills utgjort statsbestyr, skulle jag föreställa mig, att intet skäl för R.
N:o 34) 8:e d:o 9:e d:o För påbyggnad och förändring af Rikets Ständers hus och f. d. Hebbeska huset. Ersättning till Stats-kontoret för åtskilliga förskott Oafgjorda enskilda motio ner För Posttidningen (2:dra Lån: Tillstyrkta af Stats-Utskottet eller dess afdelningar, men ännu icke pröfvade af Rikets Ständer. Föreslagna i Kongl. Propositioner, hvaröfver Stats-Utskottets LittC. Tal>lå öfver anslag och Andel i öfverskottet Saldo, brist Inkomst. trafikmedlen för åren 1866 och 1867 upptages till Riksmynt. 2.250.000 4.430.000 Summa R:mt 6,680,000 (till Frih. Klinckowström* reservation.) StatsUtskottets Utlåtande N:o 78. lån till Jernvägsbyggnader. 53 Föreslagna Tillstyrkta af Kongl. Pro Beviljade nf T?iIrAte Beroende på omröstning StatsUtskottet, men ännu positioner, hvaröfver StatsSumma Ständer. i Förstärkt icke pröfvade utskottets Riksmynt. Stats-Utskott. af Rikets Utlåtanden Utgift. Ständer. ännu ej afgifvits. Anslag för fullbordande af nordvestra stambanan mellan Arvika och Riksgränsen, att utgå under år 1866 1,200,000: D:o under år 2,900,000 1867 1,700,000: 2,900,000 Dito till påbörjande af nordvestra stambanan mellan Christinehamn 500,000 och Arvika 500,000 Dito för komplettering af trafikmaterielen å de redan färdiga stambanorna 2,000,000 250,000 ' - 2,250,000 — Dito för utvidgning af bangården vid Clan: sjö 500,000 500,000 Dito för fullbordande af jernvägen mellan Arbo160,000 ga och Köping.
Jag har sökt ådagalägga det inflytande på realisationens bestånd, som möjligen indragandet af alla sedlarna, upgående till ett belopp af 2,400,000 r:dr, derpå kunde utöfva, men icke vidrört det obetydliga inflytande dessa 240,000 r:dr kunna åstadkomma. Man har sagt alt lämpligaste sättet till att betrygga realisationens bestånd, vore att utsprida sä stort antal silfvermynt, som möjligt i allmänna rörelsen. Huruvida detta kan ens långt utsträckas, tror jag vara ådagalagdt genom hvad jag förut yttrat, att nemi', om endast sedlarne på 2 r:dr, och på 32 sk. b:co skulle ersättas af silfver, så komme Bankens silfverfond betydligen att medtagas. Jag tror att omsilfret sprides allmänt, så att hvar och en får sin förmögenhet i handom, så kommer Staten förr eller sednare att göra bankrutt, hvilket icke kan vara förmånligt för landet. Sedan öfverläggningen förklarats härmed vara fulländad, hemställde II. Ex. Hr Frih. och Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla BankoUtsk:s förevar, utlåt., och besvarades denna propos. med starka ja, blandade med många nej; hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. 3 H. 22 338 Den 5 Februari. Då härvid ropades på votering, anmälde sig och yttrade Hr Bråkenhjelm: Ehuru jag förut yttrat mig vara anhängare till de åsigter, som af den ledamot hvilken begärt votering, hysas, hemställer jag likväl till honom, huruvida han icke skulle vilja afstå derifrån, enär han och jag troligen befinna oss uti minoriteten. Br Björnstjerna: Så framt jag är den enda, som begärt voteiing och härutinnan icke blifver understödd, så afslår jag derifrån. Hr Aminoff tillkännagaf, att äfven han begärt votering och icke ville derifrån afstå. Uplästes lill justering och godkändes följande förslag lill voter:s-propos.
Betänk anden. antaget, tror Utskottet, att allt för mycken omgång, särdeles vid de tillfällen, då i något härad Ledamöter af ett RiksStånd antingen alldeles saknades eller ej funnes, till det föreskrifne antalet, skulle uppkomma, om valet af häradets egne innevånare besörjdes-, och har Utskottet för den skull på ofvannämnda 2:ne anmärkningar icke kunnat fästa det afseende, som dermed åsyftats. Då Utskottet i sitt förra Betänkande tillstyrkt Riksens Ständer att hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, det jemnkningsförrättningarne måtte, sedan afla förberedande åtgärder blifvit vidtagne, nästkommande är 1824 varda öfver hela Riket påbörjade, och sedermera få i oafbruten ordning fortgå, har Utskottet redan föreslagit det enda steg, som Utskottet ansett kun» na vara lämpligt till beredande af förrättningarnes snara fullbordan; och den erindran, om än kraftigare åtgärder till befordrande af ärendets skyndsamma verkställighet, som af en Ledamot inom Hedervärda BondeStåndet blifvit gjord, kan förthy icke å Utskottets sida föranleda till någon ytter^ ligare framställning i detta ämne. Af en annan Ledamot inom samma Ständ bar blifvit yttradt, att det vore billigt, det Åsele Lappmark vid den blifvande roteringsjemnkningen ihogkommes, emedan rotering derstädes ännu icke blifvit Besv. o(h Ekon. IJtsk. Betänkanden, J339 verkställd. En sådan billighet kan Utskottet likväl icke inse, enär öfrige Lappmarksorter i Riket är o från extra rotering be EJ friade, och d ess utgörande uti ifrågavarande Lappmark hvarken lär kunna instämma med innevånarnes derstädes förmåga att bära en sådan tunga, eller skulle kunna tillskynda försvarsverket någon synnerlig båtnad; och kan Utskottet för den skull å den härom väckte fråga icke tillstyrka bifall.
Ständer sädanr beflutit, hwaremvt dä fråga nu är akt bestä en lika summa ärligen för obe, stämd tid, eller efter förmodan minst under loppet af fem är, sä kan jag icke annat an anse förmånligare att hela anstalten uphörer, och att deputerade för den förflutna tiden erhälla hwad i mohn af 50Q R:dr för äret, dem tillfalla kan. Riksens Höglofl. Ständers Justitiä-Ombudsman kan i ställe! fä sig updragit, att med desi upmärksamhet följa detta revisions-arbete, och af Kongl. Kammar-Ratten qvartaliter asta och erhälla slkriftelig underrättelse om fortgängen deraf, samt akt wid nästa Riksdag till Riksens Höglofl. Stander afgifwa berättelse om förhällandet, med hwad han funnit nödigt derwid ennora eller tillgöra. Till denne wördsamma tanke tror jag mig äga desto större flät, som Riksgälds-Contoiret wid denna Riksdag färt stora och bekydeliga updrag uran alt anslag af medel kunnat göras till bestridande af de u gifrer, som de i fräga warande arf« woden för deputerade wid revisions-arbetel fordra. Lades Den 12 Augusti. 697 Lades pä bordet. Uplästes och kades pä bordet Stats-Utskvltets betänkande af förledne gårdag, angående en wist summa, som af Herrar Fullmagtige i RiksgllosContoiret mä disponeras till arfwode för en C-6- seur och Casiastrifware wid Credit-sedelwerket, utvfwec 1812 ärs fastflälde stat; samt Ett betänkande frän samma Utskott, m ma dag, angående del arfwode, som mä Embets» och Tjenstemä.nen ivid Riksens § tän. Riksaälds-Conloir för extra arbete med smärre c: - Liksedlars strifning och numerering. Justerades följande: Utdrag af protocollet, hållet hos Högloft. Ridderstam och Adeln ivid Urlin a Riksdagen i örebro d. 12 Augusti 1812.
Under rubriken skogshushållning äro uppgifne de trädvaror, som åren 1856—1860 från länets hamnar utfördes; och torde här böra omnämnas hvad af jern endast 1860 från samma hamnar skeppades, och hvilket utgjorde 779,616 centner stångoch manufakturjern, stål och spik, 502,814 centner tackjern samt 3,552 centner smältstycken. Med undantag dels af tackjernet, hvilket till största delen, om ej allt, afgått till andra Wenerns hamnar för att vid bruken i mellersta och vestra Wermland samt på Dalsland förarbetas, dels ock af blockarne, som gått till sågverk utom länet, äro berörde jernoch trädvaror afsända till Göteborg för export. Fraktandet af allt detta gods samt till länets hamnar af köpmannavaror, som hufvudsakligen tagas från nyssnämnde stad, och vissa år äfven af större partier spanmål från Westergötland, förorsakar en liflig sjöfart på berörde hamnar, hvari fartyg, som icke tillhöra länets innevånare, jemväl taga del. På vissa trakter intill Wermlands långa gränsband emot Norge äger handel rum emellan Norrmän och innevånarne här i länet. Den afser förnämligast skogsprodukter, hvilka säljas än från ena än från andra landet, allt efter som de kunna å vattendragen flottas till Norge eller till Wermland. Det är här ofvan nämndt, att af de skogseffekter, som flottas på Klarelfven, kommer en del från Norge; och tilläggas bör nu, att denna del, dessa norska skogsprodukter, komma egentligen från skogar i Tryssild, som sågverksägare i W ermland till afbrukning inköpt, samt att på lika sätt Norrmän förvärfvat sig afbrukningsrätt för vissa år af skogar inom Wermland, isynnerhet uti Nordmarks härad. Dessutom afsätta länets gränsboer ladugårdsprodukter och boskap till Norge samt hemta vanligen derifrån i små partier sina husbehof af specerier. Wermlands län. Bränvins-minutering och utskänkning.
4:0 14 g 2 punkten, som handlar om underlåtenhet att tillse det ingifne handlingar äro rigtigt karterade, skulle redigeras i öfverensstämmelse med hvad i 11 g 2 punkten kommer att stadgas, så att all tvetydighet undvikes om hvem som egentligen ansvaret tillhör. Om remiss till Bevilln.Utsk. anhålles. Begärdes på bordet. Hr Adlercreutz, Axel, bade inlemnat följande motion: Genom K. M:s Nåd. Kungörelse d. 17 Juli 1847 meddelades åtskilliga förändrade stadganden i afseende på utarrendering af-sådane Kungsoch Kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, för hvilka arrendeafgiften omedelbarligen till Statsverket ingår. Dessa stadganden borde, enligt hvad ingressen innehåller, i den mån förut afslulade arrendekontraktet löpte lill ända, vinna tillämpning vid hädanefter skeende utarrendering. Håller man sig strängt vid nämnde ordalydelse, skulle tvekan kunna upstå, huruvida För - Den 3 December e. m. 237 fattnin vore tillämplig .i fråga om Kungsgård, hvilken blifvit af R. St:r på viss tid bortförlänad och vid förläningstidens slut skall på arrende uplåtas. Då emellertid alla de skäl, som föranledt omförmälda författnings tillkomst, äga full tillämplighet på det af mig nu upgifna fall och det för innehafvare af bortförlänad fastighet är af stor vigt att veta, efter hvad han har att rätta sig, vågar jag härmedelst vördsammast föreslå, det R. St:r måtte för sin del besluta en sådan förklaring öfver ifrågavide Kungörelse, att de genom densamma meddelade stadganden skola vinna tillämpning jemväl i det fall, att bortförlänad Kungsgård, Kungsladugård eller annan kronolägenhet skall efter förläningstidens slut för Statsverkets räkning på arrende uplåtas. Om remiss till vederbörligt Utsk. anbålles ödmjukligen. Begärdes på bordet. Hr Munck, Bror Gust. Reinh., hade inlemnat en så lydande motion:
S. D. Företogs, på sätt 108 § af regerings-formen föreskrifver, val af elektorer till utseende af kommitterade för tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, dertill vara utsedde: Prot.-utdray den 15 Maj 1848. 371 Biskop Holmström; Biskop Nibelius; Biskop Heurlin; Biskop Hallström; Professor Fries och Domprosten Reuterdahl. samt till suppleanter: Professor Thomander och Doktor Stenhammar. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 158, i anled ning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående rusthållarnes inom det så kallade Kungsöhrs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedags-verken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras. Detta utlåtande blef, på grund af deremot gjorda anmärkningar, åter rem itteradt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets utlåtande N:o 165, i anledning af väckt motion, angående rättighet för assessoren J. A. Törnemanj att å allmänna indragnings-staten bibehålla sin, i egenskap af kommissarie i det nu mera upphörda revisions-kontoret för allmänna magasins-ärendernas utredning, innehafda lön. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnda utlåtanden, heslöt Ståndet som följer: N:o 9, i anledning af väckt fråga om båtsmanshållets indragning och förminskning. Bifölls; N:o 10, i anledning af väckt motion om reglering och jemkning af roterings-skyldigheten på Gottland. Bifölls; N:o 11, i anledning af väckt fråga om bestämmande af premier för dem, som anställa försök att bereda socker af potates. Bifölls; S. D.
Till bestyrkande häraf får jag, ur den sednast anställda ytterligare granskningen af arbetet, hvarunder det framstått i sin fulla och rätta dag, åberopa blott följande af det utförliga underd. betänkandet: ”KammarRättsRådet Ekholm har den förtjenst, att ■”systematiskt hafva ordnat allt, hvad som till oeconomiska ”administrationen under krig hörer; och böl jandes med Krigs”Öfverstyrelsens formerande, Arme'ens uppbrott och uttåg, ”(einnar hans Reglemente föreskrifter för alla oeconomiska "åtgärder, som förefalla under fälttåget, och slutligen för * ”Armeens hemmarche, förrådernas realiserande och Krigs”redogöreIsens afslutande.” ”Icke allenast den förut uppgifna na turliga ordningen för tankan, hvarefter KammarRättsRådet "Ekholms Reglemente är uppstäldt, utan ock de muntliga "förklaringar KammarRådet haft tillfälle under gransknin - 8 Den x Mars f. m. ”gen afgifva, hafva bibragt mig öfvertygelsen om projectets ”fullkomliga godhet i afseende pä plan och uppställning, ”och alt rubbning deruti skulle, långt ifrån att förbättra, ”mycket försämra arbetet. ”Hvad angår andan och principerna, som legat till grund ”för Ekholms arbete, så afser han Arine'ens rörlighet, Ge”neralBefälets oberoende, uuderhållstillgångarnas hushålls”samma begagnande, skyndsam redovisning och nödige con”troller. En ganska stor förtjenst ligger i det hufvudsakliga ”ändamål Reglements-projectet afser, att Krigs-redogörel”sen, inom en ganska kort tid efter fälttågets slut, kan ”vara afslutad, och att på redogörelsen för Batailloners och ”Corpsers underhåll svårligen någon anmärkning kan uppkomma, sedan deras liqvider i Commissariatet månadtligen ”blifvit uppgjorda.
Dessutom får jag fästa uppmärksamheten derpå, att då missväxt i de norra Provinserna inträffar, blifver alltid Stockholms Discont starkt anlitad. Om ett sådant behof hastigt påkom, bl,ef det icke möjligt att, såsom behofvet kunde fordra, genast dit återflytta den del af fonden, som provisionel lemnats de andra Contoiren. Derföre tror jag ock, att en längre tid för Ledömmandet, och en viss termin der til äro af nöden. Grefve von Rosen: Alldeles instäm mande med den sist talande värde Ledamoten deruti, att det fordras viss tid innan man kan bestämma, när förstärkning eller öfverflyttning af Lånefonden bör ske, tror jag dock detta bäst vinnes derigenom, att Den 7 November f. m. det till Fullmäktiges omsorg öfver lätes , med föreskrift, att någon rubbning ej får äga rum förr än ett år efter Discontrörelsens början. Sedan denna tid tilländalupit, tror jag bedömmandet vara lättare för Fullmäktige, som ständigt äro i function, än för Revisorerne, hvilka ej kunna stödja sitt förutseende på erfarenheten. I händelse af missväxt, vore indragningsåtgärden lika svår för de sednare, som för de förre. Herr Rosenblad: Riksens Ständer hafva bestämt Lånefonden till åtta och en half millioner Riksdaler, och förslagsvis fördelat densamma, samt öfverlemnat öfverstyrelsen deraf åt Herrar Banco-Fullmägtige. Den erfarenhet desse under utöfningen af denna deras befattning kunna samla, och som omöjligen nit af Riksens Ständer kan ägas, synes mig lemna en grundad anledning till medgifvande af rättighet för Fullmäktige att efter omständigheterne jemka fördelningen af fonden emellan de särskildta Discont-utgreningarne, hvarföre jag instämmer med Grefve von Rosen. Herr Hjerta., Gustaf: Jag utbeder mig få fästa uppmärksamheten derpå, att frågan nu endast är om fördelningen af summan mellan Södra och Vpstra Låne-Contoiren men icke af hela Discontmässan.
Men icke kan jag finna, att en tillökning af några hundra tusen r:dr gör till eller från i saken. Jag anhåller om bifall till §. Härmed förklarades öfverläggningen vara slutad, hvarefter 47 § af R. o. Ad. bifölls. § 48. Bifölls. § 49. Hr Rosenblad: Då Riksg.cont. lärer behöfva dessa medel, oell då de i alla fall i Utsk:s förslag äro inberäknade till sedelstockens tillökning, skulle jag för min del anse Uisk:s tillstyrkande i denna § vara mindre nödigt, och hemställer derföre, alt det måtte få förblifva vid hvad Utsk:s förra betänk, i detta afseende innehöll, nemi. att Bancofullm. måtte förständigas att återbetala lill Riksg.cont. det derstädes upptagne lån. Frih. Palmstjerna: Ehuruväl jag tror mig veta, alt 3 Stånd hafva bifallit denna punkt, anser jag likväl densamma vara af beskaffenhet att icke gerna kunna af R. o. Ad. bifallas, enär R. o. Ad. både äger kännedom af Riksg.cont:s behof samt dessutom inser det verkligen ovänligen förhållande, som af denna § skulle blifva en följd* i det att Banken skulle nedsätta räntan på det lån, som Banken gjort i Riksg.cont., återtaga de räntebärande obligationer, som Banken såsom säkerhet för samma lån lemnat, men det oaktadt låta lånet qvarstå. Jag torde först få lemna del af min mening i afseende på Riksg.eont:s behof af ifrågavar. summa. Riksg.cont. har att af R. St. emotse ganska betydliga anvisningar i och för en hel hop extra ordin» anslag, hvilka uppgå till det ganska betydliga beloppet af 900,000 r:dr för hvarje år, hvartill kommer ytterligare åtskilliga mindre lånesummor, dem R. St. beviljat, så att under året 1845 troligen öfver en million r:dr förutan statsbristsumman kommer att utgå. Riksg.contis conlanta tillgångar beslå uti 402,000 r:dr, utgörande £ af den delen af bancovinsten, som R.