Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna omständighet har undfallit både Hammarsköld och Sondén. Äfvenså har varit dem obekant, att i Höppenerska Samlingen, förvarad å Kongl. Bibliotheket i Stockholm, finnes den sednare hälften, eller utfallet mot Presterne, såsom ett särskildt helt, kalladt ”Preste-Rim af Landtmätaren Kruse 1738”; med anmärkning, att man hade ”tagit denna skrift för ett foster af Argus”, och att den gifvit anledning till mycken förtörnelse. Oss förekommer sannolikt, att Dalin, om än icke skrifvit det hela, dock på något vis haft sin hand med i spelet. Att en del deraf inkom i första Dalinska upplagan, bevisar åtminstone, att denna upplagas utgifvare, som var Dalins egen halfbror, ansåg det vara författadt af honom, och troligen hade funnit det bland hans öfriga handskrifter; men velat frånskilja den anstötliga prest-målningen; der tidens protestantiska presterskap skildras ungefär alldeles så, som det sjelft plägade skildra det katholska. Ur den nya och mera vårdade upplaga, som utgafs af smakläraren Rudin, blef hela stycket rentaf uteslutet: förmodligen dock ej af nit för den goda smaken, – emedan ett annat i samma maner (Fabeln ”Ängen”) der upptagits48; utan derföre, att Rudin antingen betviflade dess äkthet, eller icke ville ånyo väcka Presteståndets vrede. Ganska Stjernhjelmisk deremot, både i form och andra egenskaper, är den sednare af dessa båda satirdikter: hvilken, genom sättet af sin afslutning, tillkännagifver sig varit ett Bröllopps-qväde. Äfven detta stycke fanns endast otryckt, innan det af Hammarsköld utgafs: men det har alltifrån äldre tider varit skattadt för ett verk af Stjernhjelm; är såsom sådant af hans biographer angifvet, och under hans namn i Palmsköldska Samlingen infördt.
flicka maren plats i familj på landet, för att un1) 1 föreståndare, lön 2,000 kr; dervisa yngre barn i vanliga skolämnen. plats. Svar till » Svea », Iduns exp. 2) 1 lärarinna med examen från Högre Svar torde sändas till » E. 18 år ». Iduns (747) Lärarinneseminarium, lön 1,100 kr; exp. OT FRITT VIVRE och fria resor önsk. 3) 1 folkskollärarinna med elementarbildning, lon 900 kr. lärarinna med elementarunderb. under 19 ARS BÄTTRE FLICKA önskar sommaren Eventuelt lönetillägg efter visst antal TjiN plats ferieläsn. i något godt hem. Svar i någon bättre familj nu till somtjänsteår, beroende på skolans utveckling maren, såsom sällskap och gå frun tillhaninom den 1 juni sändes till » 22 år ». Nyoch styrelsens pröfning. Sökande, som komda. Är kunnig i musik. Goda rek. finnas. köping p. r. t.751) ma att genomgå den af rektor K. E. PalmSvar till » Smålandsjänta », Jönköping. Läroämnen: Matlagning, linnesöm, strykning, handarbeten, träskärning m. m. gren i Stockholm anordnade kursen i språk(737) undervisning under instundande sommar, Höstterminen 22 maj — 21 dec. &gt; Prospekt på begäran. elev vid k. musikaliska Akademien önskar äga företräde. - nXAM. KVINNLIG SJUKGYMNAST (muunder sommarmånaderna mot fritt vivre Ansökningar insändas före 1 juni till Stysik.) önskar under sommarmånaderna meddela pianoundervisning i treflig familj relsens ordförande ingeniör É. STRIDSplats i familj. Villig deltaga i husliga gö- på landet. Svar till » Bildadt hem », denna BERG, Trollhättan. (G. A. G. 967) romål samt att handhafva barn. Svar till tidnings exp. M. » Iduns exp.
Boye den åsigt, att Ständerne uti intet fall må äga att fästa villkor vid sina beslut i statsregler:s-mål; men såvida Frihrn dermed förstår att dessa villkor icke få vara sådana som ingripa i Konungens styrande rätt, så delar jag Frihtns åsigter; men det finnes andra villkor, som egentligen höra till sjelfva statsregler:n, — sådana villkor äro icke regeringsärenden, i hvilka Ständerne ej måsöka intränga, utan de röra redovisningsärenden, formen för anslags erhållande, villkoren för deras erhållande, så vidt dessa villkor äro redovisningsmål, så att icke de anslag Ständerne gifva, må till andra utgifters bestridande dragas, än Ständerne beslutat; men, mine herrar! annat är att så stadga, och annat är att genom sjelfva villkorens natur vilja regera! Delta låter sig göra på sätt Frih. Boye framställt, och jag delar hans åsigt helt och hållet i detta fall. Jag fruktar, att vid denna riksdag man synnerligen sträckt sina bemödanden åt detta håll; samma bemödande har väl äfven visat sig vid föregtderiksdagar, mendet har blifvit undertryckt af majoriteten inom Stånden. Vid denna riksdag åter är förhållandet motsatt, och Representationen pligtig att framträda med motsägelser mot dessa bemödanden, så vidt hon dertill tror sig äga anledning. Jag vill icke uppehålla R. o. Ad. med någon lång discussion i detta fall nu: jag torde kanske blifva nödsakad dertill, när vi komma till de speciella frågornas behandling, nu vill 16 H. 3g 3oG Den ii November f m. jag blott nämna, att Frill. Sprengtporten ibtanil annat framdragit ett exempel, sorn skulle bevisa, att på samina sätt förut blifvit beslutndt som nu; men oaktadt jag icke vill neka, alt dylika försök tillförene ägt rum oell äfven någon gång lyckats, så är det citerade exemplet dock ej bär tilllämpligt, emedan det rörer roteringsverkel, hvarom Konung och Stunder äga rätt att fatta gemensamma beslut, oell icke en statsreglerts-fråga, deruti Slunderne ensamt besluta.
S. D. I anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ltskottets nu föredragna Memorial med återlemnande af en utaf E. J. Budberg från Kalmar län väckt motion, rörande Landlhandlandes rättighet att försälja spirituosa m. m., åtog sig motionären, i enlighet med hvad Talmannen iöreslog, att låta omskrifva nämnde motion; och beslöt Ståndet, att den del deraf, som rörer sådana handlandes böckers vitsord skulle remitteras till Lag-Utskottet, samt den andra delen eller hvad som rörer bränvinsminuteringen skulle till Rikets Ständers Särskilda Utskott för behandling af bränvinsfrågan öfverlemnas. S. D. F’öredrogos och remitterades till Stats-Utskottet följande af nedannämnde ledamöter väckte motioner, nemligen af: l:o Per Bengtsson från Kalmar län, om förbättring af länsmännens lönevilkor; 2:o Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, om anläggande af jernvägar i Riket; 3:o Petter Mårtensson från Jönköpings län, om anläggande af en jernväg emellan Malmö och Jönköping; jemte i anledning af densamma föranledde yttranden; 4:o Nils Andersson från Christianstads län, om upphörande af Helgonskylden; 5:o Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, om anslags beviljande åt Kongl. Sekreteraren J. A.
Riddekskapet och Adelns tålamod för detta tillägg, som i gemenskap med föregående uplyser hwad jag tanker; I dek zo Den r December. I dek samma som deras anförande beundras hwilka wäsa sina pennor eller annar efter förmåga. Da Riksens Högloft. Ständer yttra en under, daniq önckan i de delar, som röra Stats WerkctS reglering, synes wig att talesättet innebär en mera din» dande kraft än dä de göra sadant uri Oeconomislka mäl, hwilka widare i Regerings-Formen omtalas; Hwaraf följer, att icke sädane önskningar kunna med hwarandra jämföras. AfwcnledcS tros att det brukade talesättet bör nyttjas dä thronen nalkas såsom det enda wärdiga. Fördenskull är och sörbliswer tillsätt» ningen af orden, sä widt möjligt är, en förändring af den rätta meningen, som till intet göra föremålet Utaf en bestämd summas erbjudande, ifrån hwilken icke kan Mjas, ätföljande bestämde ordningar, och hwacförutan HofhallningeU kan blifwa dyrbarare än han någonsin har warit. Nn för ögonblicket aro icke desie tillsatte ord uröswer Ständers nära wenne manöver gamle Vestnr akt frukta*, da wi kanna Kongl. Maj:tS wishet, godhet och ömhet för sitt Folk, men paminnom Osi alt hela denna upställning är gjord för framtiden, och antagom att Swerige ännu en gäng katt komma i lika stallning, och kan sä ester 6c> är en Re« gent till princlpe lik f. d. Konungen; Sa tror jag att Han nied lagligan rätt kan skänka Riks.Staten en del as Företrädarens Höf-Skai; och dä detta kunde möjengen blifwa följden inser hwar och en faran Utaf Expeditions. UrssottelS gjerda förändring innan någon sadan bliswii samtyckt, och uran att den ens förestås såsom nödwändig uti ett afgiswit Betänkande.
Banco; och år 16 g 5 förbundo sig åboerne å 71 3o/36 hemman att uppsätta 100 man Cävallerie, emot ett Statsbidrag för hvarje nummer af4o daler sdfvermynt, som ännu åtnjutes på det sätt, att rusthållaren först innehållér räntan af rustningsslammen och sedermera uppbär i räntan contant af Augmenlsdiemmanel, och hvad derefter brister ersättes honom af dertill anslagne och med förvandling utgående hemmansräntor i VesterNorrlands Län; börande jemväl anmärkas, att, genom åtskillige Kongl. Resolutioner och deribland starl fäste Isen å sjelfva roteringen, blifvit försäkradt, att Jemtlands Regemente, ”vid fejd och hvarjehanda påkom* ”mande händelser, skulle blifva i landet qvarstående, till den gränsorwtens defension emot Norrige, och icke bortcommenderas, såsom förr ha”de skett;” hvarföre ej heller vid roteringen i Jemtland blifvit följd sådan grund, som för den öfriga Armeen. Genom Kongl». Brefvet den 2 October 1806, angående de i Sverige då ännu oroterade hemman, har Kongl. Maj:t förklarat, att, i anseende till den stränga rotering, som. Jemtland undergått, samt den af alla tiders erfarenhet bestyrkta svårighet, om icke omöjlighet, att då Rikets tjenst fordrade, vederbörligen recrutera afgången uti det der indelte Regemente, Statssamt Oecon. Utsk Betänkande N:o 29. 29 ansåg Kongl. Maj:t nyttigt kunna blifva, om en ny allmän rotering flerstädes företages; hvarvid, dä lika grunder följdes, som för den öfriga Svenska roteringen blifvit tagde, tillfälle torde gifvas att till Kronan indraga de nu på roteringen anslagne räntor; och oin Militaireförsvaret lill numerlalet derigenom skulle minskas, kunde Kongl. Majit deremot förvänta, att det qvarblifvande Soldathållet derefter skulle med samma lätthet sons i den öfriga delen af Sveiige sedermera kunna recrute» ras och underhållas,.
St:rs Riksg.-Kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Hamilton, Henning Ludvig Hugo, f. d. Stats-Råd, med 140 röster; Hr Hierta, Carl Gustaf, Kapten, med 156 röster; Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, Major, med 150 röster. Företogs val af tre Suppleanter till Fullmäktige i R. St:rs Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Frih. Stjernstedt, August Wilhelm, Ceremonimästare, med 104 röster; Hr von Francken, Georg Wolfgang, Kapten, med 63 röster; Gr. Wirsén, Axel Emil, Major, med 58 röster. Anmäldes och inbeledsagades Hr Stats-Rådet m. m. Henrik Gerhard Lagerstråle, hvilken å K. M:ts höga vägnar öfverlemnade 5 Nåd. Propos:r samt 2 Nåd. Skrifvelser till R. St:r; och blef Hr Stats-Rådet härefter utbeledsagad. Företogs val af tre Suppleanter till Fullmäktige i R. St:rs Riksg.-Kontor; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Hr Bogeman, Johan Ludvig Christoffer, Kammarherre, med 82 röster; Frih. Leijonhufvud, Carl Viktor, Hofmarskalk, med 72 röster; Hr von Schantz, Malcolm Gustaf, Expeditions-Chef, med 71 röster. Företogs val af Styrelse-ledamöter och Suppleanter vid Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Styrelse-ledamot vid Låneliontoret i Göteborg: Hr Mörner, Carl Otto Stellan, Ofverste-Löjtnant, med 62 röster; Suppleant derstädes: Hr Virgin, Johan August Samuel, Kapten, med 115 röster; Styrelse-ledamot vid Lånekontoret i Malmö:
Enär detta anslag står i närmaste samband med seminariernas tillvaro och organisation, samt ingen sannolikhet är förhanden, ett anslagets belopp skulle kunna framdeles inskränkas, anse Rikets Ständer samma anslag, i likhet med det för seminarierna afsedda, böra på ordinarie stat uppföras, och hafva alltså, till stipendier för seminarii-elever anvisat en summa af 300,000 R:dr årligen, att å Åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras. A anslaget till nrfvoden och resekostnader för folkskole-inspektörer har E. K. Majit äskat en förhöjning af tillhopa 13,000 R:dr, så att detsamma skulle komma att uppgå till 30,000 R:dr årligen. I detta afseende hafva ock inom Riks-Stånden blifvit väckte flera förslag, hvarigenom åsyftats förhöjning af anslaget till och med till högre belopp, än det E. K. Majit begärt, hvarjemte framställning skett om tryckning och utdelning af inspektörernes berättelser. I anseende till den allmänt erkända nytta denna inrättning visat sig medföra, torde Staten fortfarande böra anvisa de medel, som kunna erfordras för att sätta inspektionen i tillfälle att ändamålsenligt utveckla sig, vare sig genom förökande af arfvodet för hvarje inspektör eller genom förminskning af distrikternas vidsträckthet eller genom samtidigt användande af båda dessa utvägar, allt efter olika lokala förhållanden. Den gällande förutsättningen, att hvarje folkskola inom distriktet skulle under en tid af tre år åtminstone en gång besökas, synes nemligen, om inspektionen skall blifva af verksamt gagn, böra förändras så, att hvarje folkskola åtminstone en gång hvart år besökes. Af synnerlig vigt bör det äfven vara, att, på sätt hos Rikets Ständer är vordet förslaget, inspektörernes berättelser blifva af trycket utgifna och sålunda allmännare kända. Att inspektionen för folkskolorna icke kan komma att upphöra, utan bör äfven framgent fortfara, torde vara allmänt erkändt. För att för framtiden trygga dess bestånd, är det, på grund deraf, i Rikets Ständers tanke nö - 46 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Det angelägna föremålet lemnades likväl icke utur sigte. Flera rådplägningar höllos, mycken verksamhet utvecklades och sammanskott i mon af den bräckta förmågan beslutades; hvilket allt jag desto säkrare kan vitsorda, som jag under någon tid deltagit i kyrko-ärendenas ledning i denna ort. Dessa bemödanden fortgingo, visserligen långsamt i afseende på samhällets inskränkta, i sednare åren högst ofördelaktiga, rörelse, bestående nästan endast af frakter och commissions-arfvoden för kringliggande orts skogs-och bergs-elfecter, jemte hushyror vidden så mangrann t besökta Fastings marknad; men de fortgingo dock oafbrutet och omsorgsfullt, intill dess staden för omkring 4 år sedan å nyo hemsöktes af den härjande fien - St alsUtskottets Utlåtande, N'.o 2/7. 9 fienden, genom anställd mordbrand, hvaraf den förut skonade delen ödelädes. Det är lätt begripligt, i hvilken beklagansvärd belägenhet detta samhälle måste, efter så hårda pröfningar, befinna sig, helst i en tidepunkt, då dess hufvudsakliga inkomstkälla, jernhandteringen, i kringliggande ort fullkomligen uttorkat. Och det är i denna belägenhet, Christinehamns stad trott sig kunna påräkna Rikets Ständers behjertande, icke, likt många andra dylika samhällen, för att återuppbygga sina enskilda boningar, hvartill den, efter sina genomgångna olyckor, hvarken erhållit eller någonsin begärt allmänt understöd, utan för att fullborda den af motgångarna förhindrade byggnaden af ett värdigt hus för sin offentliga gudstjenst. Att lånet begäres nu, ehuruväl, byggnaden icke företages förr än 2 ä 3 år härefter, synes mig långt ifrån att motverka, snarare böra tala för bifall, enär de för byggnaden nödiga förberedande anstalter , materialiers inköp m. m., icke kunna påtänkas utan visshet om tillgängliga medel. Jag vågar förena min bön med stadens; och hemställer vörsammast till Rikets Ständers ädla deltagande, huruvida icke det begärda lånet måtte bifallas.
Maj:t i underdånighet begära det en allmän undersökning i berörde hänseende’måtte företagas, samt Kongl. Majit derefter i Nåder pröfva och afgöra hvilka pastorater, som vid nuvarande innehafvares afgång lämpligen kunde delas; hvarvid borde iakttagas att då annexförsamlingar eller kapellag ansåges böra utgöra serskilda gäll, der redan anställde komministrar skulle till kyrkoherdar befordras, med bibehållande af innehafvande boställen samt rätt till alla pastors inkomster af annexförsamlingen, eller kapellaget, men mot afträdande till pastor i moderförsamlingen af de inkomster, som derifrån till komministern nu utgå.
Let darnot af det eller de Verk, hvarifrån det befi arnd a antalet ej utgått: och böra i ofvannåmnde händelse Högfie Befälhajvarén öfver Hufyudftadens Garnison ersättas af Krigs Hofi Rättens äldfie MilitairLedamot, Jarnt Högfie Befålhafvaren för Arméens Flottas Efcader vid Hufvudfiaden, af den, som närmafi honom åger befälet. Är Presidenten i Svea HofRått af laga förfall eller jäf hindrad, företrädes dess ställe af den äldste i tjenst varande Presidenten, och efter Presidenterne, af den Ledamot, forn innehafver högfia Embetsvär-l digheten. Denna Domstol åge, sedan ransakningen år fulländad och Domen efter Lag fälld, att densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen håfve Den 22 April f. m, magt att sådan Dom ändra, Konungen obetagit att göra nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig till den persons dterinfdttande i Rikets tjenfi, Jorn blifvit dömd sitt Embete förlustig. Herr von Heijne, Georgi Jag finner visserligen i den föpeslagne förändrade redactionen många moment, som tydligare bestämma §:ns mening, men jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om, då nu ett särskildt Utskottar af Riksens Ständer nedsatt, för att reglera organisationen af Embeten och Tjenster, en reglering, som möjligen kan komma att inverka på ifrågavarande redaction, det, vid sådant förhållande, år lämpligt, att densamma antaga eller om §:ns lydelse besluta förr än afgjordt år, om och hvilka Embetsverk eller Embeten komma att indragas eller blifva bibehållne. Friherre TV rangel, Henningl Jag finner ett stort fel vara i den n'ya redactionen bibehållet, det nemligen, att personer, som för sina Embetens utöfning åro underkastade ansvarighet inför Rikets Ständer, kunna och skola deltaga i RiksRåft; och jag anser på denna grund mig böra afstyrka bifall till nämnde redaction. Friherre Cederström, Jacob, förenade sig med Herr von Heijne.
Obligation å 10 Thaler, men »kontexten ger ingen försäkran att återfå Tio Thaler, ännu mindre att derå er»hålla en årlig ränta, utan tillförsäkrar i stället innehafvare» derom, att, när »det nummer utkommer, hvilket finues obligationen åtryckt, skall han, i enlighet »med en å baksidan tryckt utlottningsplan, erhålla en vinst eller så kallad pre» mie, utgörande minst 11 och högst 25,000 Thaler, men hvilkens belopp i öfrigt helt »och hållet är beroende af den ordning, i hvilken den utlottade nummem utkommit, »eller med andra ord af lyckan. Att ett dokument af sådan beskaffenhet, om det Slals-Utskotlets Utlåtande N:o 9 ”det ock benämnes obligation, i sjelfva verket icke är något annat, än en lott”sedel, i det allranärmaste af samina beskaffenhet, som de vanliga klass-lotte”riernas, torde vara obestridligt. Den enda skilnaden mellan dessa sednares ”lottsedlar och de så kallade premie-obligationerna synes vara, att dragningarne ”i spelet med premie-obligationerna äro utsatte att fortgå under en betydligt ”längre tidrymd (uti förevarande fall till 38J år) än i klass-lotterierna. Men ”härigenom blifva ock de lottsedlar, som man benämner premie-obligationer, ”desto mera begärliga. Det blir nemligen, i anseende till den långa tiderymd, ”sorn förflyter innan alla nurarorna blifvit utdragna, möjligt att, genom kapitalets förräntande, bilda vinster för alla deltagarne, och att utsätta den minsta vin”sten till ett belopp, som öfverskjuter lottsedelns nominella värde. Då dessutom den sammanräknade summan af samtliga obligationerna i ett premielån ”vanligen är ganska betydlig, kan, såsom en frestande lockelse att köpa endylik ”obligation, utfästas en och annan vinst af stort värde. Enligt den plan, som ”galler för nu ifrågavarande premielån, äro vinster för en lott å 10 Thaler, så”som ofvan är nämndt, utlofvade till ett belopp af ända till 25,000 Thaler, ”eller 2,500 gånger insatsen.
Jag bestrider ej, att de tysta förmonsrätterne någon gång ega ett menligt inflytande på allmänna crediten; att de stundom tillintetgöra den säkerhet, som i en pant torde böra vara förvarad ; att de ofta försvåra nödige penninge lransactioner, och att lagstiftningen bör trygga och underlätta möjligheten för medborgare, att sins emellan i så utvidgad scala, som ske kan, begagna ömsesidig credit; roen jag kan aldrig medgifva, att andra af Lagen godkända rättsförhållanden härvid hvarken böra underordnas eller förbises. Det förhållande, hvaruti d§3 26 Lr.gUtskottets Belänkande N:o 4g. omyndige slår till samhället , berättigar honom att blifva observerad. Oförmögen att sjelf vidtaga några förs>g'ighetsmått för sitt större eller minde arf, måste han, öfverlåtande och förtröstansfullt, sluta sig intill de garantier samhället lofvar. Lagarne bestämma ovilkorligt, att omyndigs egendom skall öfverlemnas i Förmyndares hand; men Lagarne böra icke härvid stanna. De miste, såsom en följd häraf, äfven stadga tryggande vilkor för förvaltningen , — oell härifrån den tysta förmonsrätt, sorn garanterar omyndigs arfsmedel. Denna förmonsrätt stödjer sig således på ett moraliskt skäl -tden omyndiges värnlösa, svaga tillstånd. Forntidens Lagstiftare förmådde uppfatta det. Det qvarstår ännu oför* ändradt, och det yrkar att stå eller falla, endast i sammanhang med hela hypotheks-systemet. De första försöken alt föryngra deri gamla, visserligen i flera afseenden bräckliga, hypotheks-lagen böra, efter min öfvertygelse, alldeles icke utmärkas afen offerfest, der de värnlösas rätt offras , och der faderoch moderlösas jämmer klagande förföljer Lagstiftningen.
Detta var icke kändt, då StalsUtsk:s betänk, afgafs, men jag vet icke egentligen att det kan inverka något på R. o. Ad:s beslut. Hvad deremot angår Hr Printzenskjölds önskan, att den i StatsUtsk:s betänk, här utsatta tiden, då arbetet borde vara börjadt, skulle uteslutas, så anser jag detta olämpligt. Om arbetetet redan är påbörjadt, så är ju villkoret redan full - Den 1 Mais f. m. gjordt, och det kan således icke skada, att det står der. I afseende pä utbekommande af de 10,000 r:ilr, som sista riksdagens Ständer beviljadt såsom anslag, sä, om förhållandet är sådant, som här. blifvit uppgifvet, att arbetet redan är börjadt, ser jag icke något hinder för Riksg.cont:s Fullmäktige att utbetala denna summa, alldeles oberoende af det beslut Ständerna nu komma att lätta, så att jag tror, lika med Frih. Cederström, att R. o. Ad. icke bar något annat alt göra, än lägga betänk, lill handlingarne. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: I likhet med den siste talaren anser jag äfvenledes öfverflödigt att göra något tillägg lill R. o. Ad:s beslut, hvarigenom detta betänk, lägges till handlingarne, sedan Hr af Harmeus har till prot. meddelat den upplysning, som lian afgifvit, och anhåller jag derföre om propos. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. , biföll R. o. Ad., att StatsUtskis utlåt. N:o 212 skulle läggas till handlingarne. Lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne mern., utlåtrn och betänk., nemi. från Constitutions-Utskottet: N:o 27, till R.
Vidare har jag ej något skäl till anmärkn. emot 5 morn., motsvarande 3 mom. i 24 §:n, men emot det 6 morn., , som svarar emot 1 mom. i 28 g:n af K. M:s förslag, har jag samma anmärkn. som jag nyss framstälde emot 4 morn., nemi. att det i 6 mom. uptagna oärliga handlingssättet torde böra hänföras till kategorien af oredlighet i st. f. bedrägeri. För öfrigt anser jag, att till den nu ifrågav:de §:n borde läggas 13 mom. i 24 §:n af K. M:s förslag, hvilket lyder sålunda: liOm man, för att något dermed sig tillegna, lägger märke å det som hörer annan tili, eller utplånar annans märke»; men jag vill upskjuta mitt yttrande härom till dess föredragningen binner lill den 27 §:n, hvari Utsk. uptagit ifråga vide brott. Slutligen anhåller jag att få nämna, att jag anser att sednare delen af sista mom. i denna § torde kunna något bättre redigeras än som skett. Det heter deri: »Beträdes Kronans upbördsman eller edsvuren mätare med sistnämnde brott, må straffet ej sättas under fängelse, och miste han derjemte embetet.» Uttrycket: under fängelse, synes mig vara mindre väl valdt, och om, såsom jag hoppas och nu anhåller, §:n återremitteras, torde Utsk. utan någon Den 31 Augusti. Särdeles svårighet utfinna ett lämpligare uttryck för sin mening i detta fall. Gr. Sparre: Med den siste värde talaren vili jag erkänna, att mycket skäl kan förefinnas att flytta det 4 mom. från 23 §:n och hänföra det deri omnämnda svikliga förfarandet till den grupp af förseelser, sorn betecknas med uttrycket: annan oredlighet.