Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
lag begär ingen propos. i detta hänseende, då motiveringen kan vara likgiltig, men jag anhåller att få i protokollet antecknad min reservation mot den tanke, att alla lefnadsförnödénheter höra vara tullfria. Gr. Posse, Arvid: Sedan R. o. Ad. i går fattat sitt be slut i afseende å tull på spannmål och flera andra landtmannaprodukter, tror jag att man deri skall finna ett skäl till att bifalla Utsk:ts förslag i afseende å fisk, som väl icke måtte vara nödvändigare än bröd. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgilvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till lltsk:ts hemställan, blef propos. derå framställd och med ja besvarad. Utsk:ts sednare hemställan. Bifölls. Fjednar, Formar, Friktionsstickor, Friktionssvamp. Utslr.ts förslag b i föllos. Färger och Färgningsämnen. Gr. Liljencrants: Denna artikel är den första, sorn före kommer uti en af Utskit upprättad tabell, hvilken återfinnes å sidan 97 uti Betänkt. öfver åtskilliga nedsättningar i de tullsatser, som enligt gällande tulltaxa äro åsatte en mängd artiklar. Innan jag tager mig friheten att yttra min tanke om dessa, af Utsk:t föreslagna nedsättningar, får jag likväl hos Hr Gr. och och Landtm, anhålla, att den del af Hr Fåhraei reservation, som har afseende å ifrågavarande artiklar, och hvilken återfinnes å sidorna 84 och 85 af Utsk:ts Betänk., matte varda inför R. o. Ad. uppläst. Sedan denna uppläsning försiggått fortfor Gr. Liljencrants: Efter den utredning, reservanten lemnat öfver beskaffenheten af Utsk:ts beslut och hvarigenom han ådagalagt vigten af att icke vidtaga sådana förändringar, som, till följd af sjelfva sakens natur, mäste blifva mer eller mindre godtyckliga, skulle man icke behöfva orda mycket om saken.
Förordningen skulle göras, medin, förande af de wid denna Riksdag af Riksens Ständer beflutna förändringar, och dä Högloft. Ridderskapet och Adeln ansäg derigenom dröjs, mäl och möjligen oreda wid Taperingarne wara att befara, beflöt Högloft. Ridderskapet och A> deln att wid sitt förut fattade beslut, det desia förändringar säsom ett bihang mä utfärdas, förblifwa. Ur ropr». Lx k^otoeollo /i. 6. 8i1vertiolpe. Utdrag Den 17 October. 321 Utdrag af Högloflige RidderstapetS och AdcluS Protokoll wid Urtima Riksdagen t Orebro dm 17 Octob. 1810. S. D. Ester fulländad justering af RiksdagsB flutet, förklarade Högloft. Ridderskapet och Aoe'n för desi del sin önskan, att deri en ser. skild Z mätte införas om sädane Riksens Stän» ders beflut wm röra de ».betalningar af Riks. gälds. Contoirets medel till Stats. Werkst, hwil. ka under denna Riksdag blifwit bewiljade, jemte sättet buru de framdeles komma att Riksgälds, Contoiret godtgöraS. Or svprs. Lx krotocollo 6. Silverflol^s. Utdrag af Protokollet, hållet hos Hög. wördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen t Arebro den r? October i8lo. S. D. 3)eflöt Preste-Ständet att Constitu. tions. Utskottets nu upplästa Memorial af den ,6 dennes, innehällandUtlätande öfwer Herr Riddarhus. Secreterare» Silwer stolpes motion om det sätt, som wid Coustitutionella frä, görs behandling bör iakttagas, skulle hwila till nästa Riksdag. Ut »riprr. kx Vrotseollo I. U. ^Im^vilt. Lihang. Ut - Z2S Den 17 October. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste. Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den 17 Octo.
Jag liar uti första afdelningen af mitt yttrande sammanfogat alla de ämnen, sorn röra realisationen, och begår att desamma af Utskotten först måtte blifva besvarade. I öfrigt får jag erinra, att jag ej begärt det någon praescriptionstid för Utskottens arbeten måtte bestämmas, på det Utskotten utan förhastande behörigen må kunna utarbeta grunderna för den tillämnad^ Finances planen. ' ; Friherre Boije: Då min begäran angående ProtocollsUtdrag till Utskotten icke inneburit förslag om någon viss tid, utan blott att Utskotten skulle, så sfiart sig görejåter, inkomma med grunderne; så väntade jag mig sannerligen icke att mötas af den förtydning $ som hade jag velat * hafva blott outredda grunder: och jag tror mig icke hafva gifvit någon anledning till sådant begrepp om min mening. Då Finance-planen måste blifva helt olika om realisationen skall götass eller om den icke skall göras, så kan jag 672 Den .20 Martil, t icke förstå annat, än att det vore för Utskottet sjelfve en stor fördel, att tidigt veta Ståndernes vilja 1 denna vigtiga fråga, för att spara sig den möda åt endera sidan, som blir öfverflödig; och om meningen är hvad den måste vara, att lemna hufvudsakeliga afgörandet till Ständerne, som detsamma rätteligen tillkommer, så blir det ju också angeläget, att den föregående fråga, hvarpå utarbetningen af det Öfriga först kan behörigen följa, blir snart afgjord. Herr Lagerhjelm: Då jag, såsom Leda mot af FinanceAfdelningen, hembår min tacksamhet till Friherre Björnstjerna, som framställt en motion alldeles öfverensstämmande med mine åsigter, och då jag finner det vara Utskottens åliggande, att ofördröjeligen till Riksens Ständer inkomma med grunderne, hvilket säkert skall åstadkomma stor lättnad och redighet i detaillerne; kan jag dock icke fin-j na att denna sak bör framställas i form af påminnelse, hvilket genom ett ProiocollsUtdrags utfärdande skulle vara händelsen. Således år det blott mot formen, som jag yttrar mig. Grefve Posse, Carl Henric:
På samma sätt och utan ringaste afseende på tid och rum, framställas nu samtalet och öfverenskommelsen med englen (v. 11—21), Hannas sorg öfver sonens afresa och fadrens trösteord (v. 22—28), äfventyret med fisken (kap. 6. v. 1—9), englens uppmaning till Tobias att fria till Sara och deras samtal om detta ämne (v. 10 -22), deras emottagande hos Raguel (kap. 7. v. 1—8), Raguels befallning att tillreda en måltid (v. 9), Tobie frieri (v. 10), englens medling (v. 11—12), Raguels bifall (v. 13 -14). Här har förf. inlagt ett långt tal af Raguel om äkta makars inbördes skyldigheter. Detta tal bär en sådan pregel af gammaldags trohjertad fromhet och sund sedlig uppfattning af äktenskapet, att det väl kan räknas till de bäst lyckade ställen i stycket. Derpå intaga de en måltid (v. 17), och sedan Raguel tröstat Sara, föra de henne och Tobias till brudkammaren (v. 18—20. kap. 8. v. 1). Tobias uppmanar Sara att bedja (v. 5), Tobias kastar fisklefvern på elden (v. 2) och beder till Gud (v. 7—9), Sara beder (v. 10). Englen griper och binder djefvulen (v. 3). Raguel ber hustrun sända en piga till brudkammaren för att se om brudgummen lefver, och pigan återvänder med underrättelse att båda två äro helbregda (v. 12—15). Raguel tackar Gud (v. 16—18), ber hustrun bereda ett gästabud (v. 20), och en tjenare utskickas att bjuda gäster. Tobias ber englen resa till Gabel och utkräfva penningarne af honom (kap. 9. v. 1—5). Raguel hälsar sina gäster välkomna, en af vännerna lyckönskar honom och med en måltid slutar denna del.
Deremot finnér Utskottet icke lämpligt, att ofvan omförmälda bestyr med bestämmande af hästarnas antal vid hvarje station och inom hvilken tid de skola resande tillhandahållas, öfverflyttas på domaren i orten, enär Konungens befallningshafvande, hvilken hitintills haft öfverinseendet öfver skjutsanstalterna inom länet, synes vara den auktoritet, hvilken detta bestyr, såsom varande af administrativ beskaffenhet, bör åligga. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet, med afstyrkande af bifall till hvad i 2:dra, 3:dje, 5:te och 6:te punkterna af ifrågavarande motion blifvit yrkadt, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes meddela den nådiga föreskrift, att det antal hästar, hvarmed en entreprenör bör vara försedd, för att vid anfordran de resande tillhandahållas, icke får bestämmas högre, än till det antal, som under förut varande förhållanden vid gästgifvaregården varit för resandes fortkomst tillgängligt, samt att tiden för de derutöfver erforderliga hästarnes framskaffande skall bestämmas i förhållande till de nuvarande reservhemman ans aflägsenhet från stationen; äfvensom att Konungens befallningshafvande måtte i nåder anbefallas, ej mindre att, der sådant utan' förnärmande af laglig rätt låter sig göra, föranstalta derom, att gästgifverirörelsen varder med entreprenaden af skjutsen förenad, än ock att, i händelse stationernas förläggande till andra hemman i närheten af de nuvarande gästgifvaregårdarna skulle underlätta entreprenaders ingående och lokala förhållanden derför icke lägga hinder i vägen, för sådana förflyttningars tillvägabringande vidtaga nödiga åtgärder. Slutligen får Utskottet, i afseende å den i 7:de punkten af ifrågavarande motion föreslagna förändring i 1827 års resereglemente, anmäla, att serskildt utlåtande i detta ämne kommer att af Utskottet afgifvas. Stockholm den 3 Mars 1848.
Hammar vid Wermlands regemente till begrafnigsplats åt Hammarö församling i Wermlands län; 2:o, om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industrioch konstexposition i London, dels ock i den för landtbruks-alster och redskap innevarande sommar anordnade internationela utställning i Hamburg; 3:o, angående anvisande af medel till betäckande af kostnaden för iståndsätta ndet af åtskilliga broar å den så kallade Carl Johans-vägen i Jemtland, m. m.; och 4:o, angående pension å allmänna indragningsstaten åt aflidne Navigationsskole-inspektören m. m. C. A. Petterssons enka, Hilda Amanda Catharina Lundberg Från Hederv. Bonde-Ståndel. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, M 124, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JYs 55, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner, samt öfverlemnande åt kommunalstyrelserne att öfver samma magasiner förfoga.
Derjemte skulle jag anse det i tidernas längd blifva för Riddarh .-kassan ganska betungande att åtaga sig, på sätt nu sker, utbetalandet af pensioner och stipendier till det nuvartde beloppet; ty obestridligen kommer framdeles, såsom hittills skett, räntan att blifva lägre och då blir det omöjligt för Riddarh.-kassan att betala desamma, utan att kassan i tidernas längd skulle derpå blifva betydligt lidande. Jag måste derföre afstyrka bifall lill denna tiel af Utskts Betänk. Hr Printzensköld, Carl: I likhet med Hr Björnstjerna anser jag det förslag Riddarh.-Utsk. framställt vara hvarken lämpligt eller nyttigt eller ens i vissa fall möjligt att verkställa, äfvensom i många hänseenden orättvist. Det (innes fonder, öfverlemnade åt Riddarh.-Direkttns disposition, i afseende på hvilka af vederb. gifvare förordnats, det räntan å dessa fonder skall till det eller det beloppet utgå till så och så många pensionstagare. Nu kan det hända att, till följd af penningförhållanden, räntan under en tid kän vara högre oell under en annan tid lägre; att en pensionsfond kan vara utlånad mot en högre och en annan mot en lägre ränta. Följden måste naturligtvis blifva den att den pensionsfond som genom lyckliga omständigheter drager en högre ränta får större tillgångar, och den. som upbär en lägre, får mindre. När nu testator, såsom Hr Björnstjerna också anmärkt, föreskrifvet, att om räntebesparingar kunna göras, så skola de kapitaliseras och fonden på så sätt förstärkas, skulle, genom sammanslående af alla fonderna till en enda, det icke kunna utredas, hvilken fond som bär den högre räntan och hvilken som bär den lägre, och då skulle en så be - Den 11 Feb ruari. 375 skaffad kapitalisering hädanefter svårligen, ja t o. m. omöjligen kunna ega runi. Jag anser vid sådant förhållande det icke vara öfverensstämmande med den vård som 11. o. Ad. bör egna de testamenten och gåfvor som ställas under deras disposition, att vidtaga natron enda åtgärd, som i ringaste mån kan förhindra verkställigheten af hvarje gifvares ellea testators i donationsbrefven meddelade föreskrifter.
Han har från sina förfäder ärft många lyten, som varit svåra att öfvervinna. Han har haft mera frihet än någon af sina föregångare, men, som vi veta, är friheten, ehuru ett lifsvilkor för hvarje väsen af högre rang — dock en farlig gåfva; — ej ens alla änglar kunde rätt bruka den, — och fast ej eller han kunnat det, har dock gåfvan gifvit upphof åt några af de vackraste taflorna i hans lefnadsaibum. Skuggor och dagrar falla skarpare. Hans frihetstid är jämförelsevis ny, han befinner sig ännu i dess slyngelålder; äfven detta bör tagas i betraktande. Han har, stackars varelse, fått en svår uppgift, en tung börda att bära på. Honom åligger att lyda, vörda och offra sig för relativa sanningar, fast han ej mer som människor förr i världen kan eller får tro dem vara absoluta. — Må orden ej misstydas som förnekelse af ali absolut sanning! Honom är förelagd lösningen af problemet att frigöra sig från de olycksförhållanden, som alltid visat sig åtfölja en gammal civilisation, och hvilka fört många hans äldre bröder till förfall och vanhederlig död: en missriktad kulturs förbannelser: stelnande samhällsformer, Öfverbefolkning, alltför ojämn egendomsfördelning, förvekligande välmåga, förvildande nöd. Han kommer ofta till korta med sin uppgift, stena honom ej därför! Än har han dock icke tillgripit utvägen af ett stort, allmänt krig, och man bör hålla honom *) Sv. Tidskr. häft. 5, 6, sid. 136.40 8 ännu en gång polemik om vår tid. räkning för, att ban ej sökt böta ett ondt med sjufaldt värre. Hans föregångare hafva ej varit så humana. När allt kommer omkring, är han oaktadt alla förvillelser och brott dock ej så djupt sjunken som många hans äldre kamrater. Bör han ej näpsas och släppas — men ej lifdömas? Huru skulle vi — vi alla, som på samma gång sitta till doms och stå som anklagade, — huru skulle vi kunna fälla ett rättvist utslag öfver vår samtid? » Eget beröm luktar illa! » ja väl! men själfmord, ehuru på modet, kan ej heller rekommenderas.
» » » 5: 5: 3: 8: Klara södra kyrkog. 16, 1 tr. FRITH 10F A l l m. telef. R i k s t e l e f. : J. HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Ö p p e n kl. 10 — 5. Helena henne, Tryckeri Fredagen den 26 mars 1897. Prenumerationspris pr å r: åt Xduns I England hafva Nordling. Aktiebolag. - r a d. hvarje fredag. De s. k. om den Vi äfven och flickan i blott trycker vårt land utan på redan från Tucker — som femtio års ålder Indien för att undervisa stackars vid okunniga i senanorna. mer for än u t till de senana. hedendomens gensägelse A. L. O. E. — Charlotte bekanta lifstidslånga mannens m y c k e t bekanta författarinnan miss allmänt B l a n d Indiens olika folkklasser erinra i äro grundlägga dessa börda allra kvinnor. tyngst De sin födelse äro föraktade och föremål för hård behandling. helt Icke prakt enkelt ens som en på två Sahlin i Upsala och lärarinna hundra vid Bli de sjuka, lämnas de att dö af bli de den uppsvenska universitetsstadens kvinnliga gamla förnämsta läroverk. Många invändningar ha emellertid från skilda håll förfältet. lyckliga » förspilld förspillda des måste ännu och de den mångenstä- dag bestiga d e n aflidne bål. D e t är till d e s s a medsystrar i den olyckliga stora folkpenningar för att indraga d e m världen, som en och annan täni kulturens offerväsen, o m de kande, många sig våra hedningarne egna dörrar utanför och hvad högsint kvinna kallad att utgå m e d frigörande ordet o m en känt det Gud, mannamodet! en P a s c h a, m. fl. En af dessa kvinna, banbryterskor hvars allvarliga oss p å I d u n s första Sara Helena var den unga drag i dag möta blad. 1864 i Ibestads församling i Norge.
Då svarade Judas, som förrådde honom, och sade: Mästar, icke är jag den samme? Sade han till honom: Du sadet. Men när de åto, tog Jesus brödet; tackade, och bröt, och gaf Lärjungomen, och sade: Tager, äter; detta är min lekamen. Och han tog kalken, och tackade, gaf dem, och sade: Dricker häraf alle. Ty detta är min blod, dess nya Testamentsens, hvilken utgjuten varder för mångom, till syndernas förlåtelse. Jag säger eder: Härefter skall jag icke dricka af denna vinträs frukt, intill den dagen jag varder det drickandes nytt med eder i mins Faders rike. Och när de hade sagt lofsången, gingo de ut till Oljoberget. Då sade Jesus till dem: I denna nattene skolen I alle förargas i mig; ty det är skrifvet: Jag skall slå herdan, och fåren af hjorden skola varda förskingrad. Men när jag är uppstånden igen, vill jag gå fram för eder i Galileen. Då svarade Petrus, och sade till honom: Om än alle förargades i dig, så skall jag dock likväl aldrig förargas. Sade Jesus till honom: Sannerliga säger jag dig, att i desso nattene, förr än hanen gal, skall du neka mig tre resor. Sade Petrus till honom: Om jag skulle än dö med dig, vill jag icke neka dig. Sammaledes sade ock alle Lärjungarna. Då kom Jesus med dem på den platsen, som kallas Gethsemane, och sade till Lärjungarna: Sitter här, så länge jag går dit bort, och beder. Och han tog Petrum till sig, och de två Zebedei söner, och begynte bedröfvas och ängslas. Då sade Jesus till dem: Min själ är bedröfvad intill döden; blifver här, och vaker med mig. Och han gick litet ifrå dem, föll ned på sitt ansigte, bad, och sade: Min Fader, är det möjeligit, så gånge denne kalken ifrå mig; dock icke som jag vill, utan som du. Och han kom till Lärjungarna, och fann dem sofvande; och sade till Petrum: Så förmådden I icke vaka ena stund med mig?
F. vid Aflönings-afdelnings räkenskaper Artiller'i-afdelnings dito för ex - tra statsanslaget dito för ordinarie dito. Bil. litt. D. vid expensmedelsanslag , f ortifikations-afdelnings räkenskaper Bil. litt. E. vid n — lntendents-afdelnings räkenskaper „ — /. d. Inderhull s-af delnings dito „ _ f. d. Utrednings-afdelnings dito „ KrigskommissariatetS räkenskaper n Krigsmanshuskassa, Wadstena Krigsmanskassan, Amiralitets-, Krigsvetenskaps-akademiens räkenskaper Kronans hus i Stockholm, Öfverståthallare-enibetets Kanslis räkning för, n Kronoarbetscorpsen Kruttillverkningen Landsböcker, Länens, Landtbruks-akademiens räkenskaper ” Landtbruks-institut, Ultuna Landtbruksmöte! i Norrköping - ti Landtförsvar s-departementets Utlåtandena. Lotsoch fyringsverket sid. 136—137. Lunds stifts Konsistorii räkenskaper. - „ 217. obl obo. Lunds Universitets dito „ 215—216. 347—358. Lustslottens dito „ 178-184. 323—326. LyshåUningen, yttre, å Stockholms slott „ 177-178. 321-322. Länens landsböcker » 168 169. Magasins är et idena, dito » 42 4b. MUitärförfattnings-samlingen - „ ^ k Minister staten, utgifter för » ™ Bilagan litt. C. vid. » ")• Museibyggnaden, National» Museum, Kongl ■ » , J. 1Q1 Musikaliska Akademiens räkenskaper Myntverket - 38-40. m-23/. Mötes fond, indelta Armeens nya » . Mötespassevolans-fonder na, de förenade . 04 9b. 2/b. Nationalmusei-byggnaden » Naturhistoriska Riksmuseum » 1,7. Navigationsskolorna » ?77 Bilagan litt.
Discont - län pä berörde Betalnings-Sedlar, dä derom ansökning göreS, samt ft k private Aelie-Hgarne finna billigheten deraf, atk Den 14 September. 467 läka Kongl. Majrk och Kronan ensam behälla winsten af denne Discontwcrkets förut icke päräknade rörelser af hwilken anledning jag ock icke widare prkar mia förut härom gjorde motion. Herr von Lcbultrenbeim, vavist: Oct wore utan twifwel bäst akt betala hwar fordringsägare för gjorde lcfwereringar med reda penningar, men öfwer möjligheten kan ingen ting sker «n betydelig Pcnninge - Summa kommer redan atk fordras, för att Contant godtgöra alla mindre eller brutna Summor under 50 R:dr Banco. Oe erbudve fbrskrifningar ä so R:dr Specie, böra i det närmaste fä uti all rörelse egenskapen af omlbpande penningar och äga en förmon framför Banco och Riksgälds-Sedlar, att de förbättra sig under hwilotidcn r Wureauen, eller kasta utaf sig ränta. Hwad Disconteringen beträffar, sä lärer det tillkomma wederbörande» att i öfverensstämmelse med warande Författningar, bedömma huru wida fbrskrifningar , ställde päi längre betalningstid, kunna tjena till underpant. —- En procents högre ränta ökade betydligen tyngden för Rikets Skattdragare, som icke wällat detta olyckliga krig, och ännu mindre sjelfwe förbundit sig till alla deraf följande Skuldfordingars godtgörande. Maw har icke heller af den ordsaken wclat erbjuda 6 procent, att snarare bet kermanenta ^mnsitsta eller bokförda Länings Systemet widtagas skulle, säsom efkrp all princip det bästa. Herr >IorstenstoIps, Austers, Up< läste följande skrifteliga anförande till Protokollet: Ehuru Stats-Utskottet icke gjort afseende pä mine erHindringar wid deras Finance - plan, som den 21 Augusti jämte deras Betänkande SterförwisteS till det samma.
Beskrifningar om detta Läns allmänna beskaffenhet äro att hemta så väl uti 1828 års förbättrade upplaga af Tunelds Geografi, som i synnerhet af den under titel ”Topografiska och Statistiska uppgifter om Westerås Län” år 1842 af trycket utkomna bok, börande tili den af Kongl. Topografiska Corpsen samma år utgifna nyaste karta öfver Länet, hvilken ger en åskådlig öfversigt af denna del af Riket, utom den speciellare och noggrannare, som är att inhemta af nämnde Corps’ större Karta, hvaraf den från trycket utgifna är ett sammandrag. Då mina förra Femårs-Berältelser för öfrigt innehålla de underrättelser i detta afseende, som ännu oförändradt gälla, torde det tillåtas mig att dem här åberopa. Klimatet kan väl icke egentligen påstås hafva undergått några märkbara forändringar, dock synas vintrarne blifva på det hela allt mindre slabla och äfven de öfriga årstiderna synas hafva blifvit mera skiftande i temperatur och väderlek. Man har flera år haft vinterväderlek långt in på våien och sommarväderlek ett godt stycke på hösten. Sommarvärmen har återigen, vissa år, en och annan dag låtit känna sig på tidigaste våren och vinterkölden, ehuru på kort tid, inbrutit ej långt efter sommarens slut. Orsakerna härtill lära dock icke kunna sökas uti något särskildt Femars-B erätt else för ff~estmanlands Län. * 2 förhållande inora delta Län, utan torde stå i sammanhang med klimaternas allmänna rörlighet, ehuru visserligen skogarnas minskning samt kärrs och mossars aftappning äfven under ifrågavarande qvinqvennium fortgått och torde haft något inflytande på det klimatiska förhållandet. Emot den fördelaktiga inverkan på klimatet, som sänkning af insjöar och uttappning af mossar och kärr olvifveiaktigt medföra, torde å andra sidan böra komma i betraktande, att sjöarnas minskning och mossarnas uttappning kunna möjligen vara orsaken till uteblifvande af de lokalregn, vid hvilka Wesimanlandsjorden varit van och hvilkas uteblifvande torde hända vållat de missväxter, sorn man fått vidkännas.
VESTERBOM (sätter sig på yttersidan om venstra borÖSTERMAN (sätter sig midt emot). Nå, Hanna eran, som lär 'a gått hur tjensten 'os gross'andlarn, 'ör jag. VESTERBOM. Ja-a, 'on 'ar hinte fått vurit med fred, säger 'on! Hinte för jag vet hvad di kunde 68 göra'na, hom 'on bara passa sitt; men Lina tyckte att 'on gjorde rätt som 'on gjorde. då! 'Undra riksdaler, hå tie te Jul, hå fem te missommar, hutom prisanter hemellanhåt. Hå 'on 'ar rigtigt fint med kläder, hå femti riksdaler på sparbanken. så mycket 'oplagt? HANNA ÖSTERMAN (uppmärksamt). Det ÖSTERMAN. VESTERBOM. Ja-a Men lön var ju rejel, vet jag? var 'åken! 'Ar 'on hom. VESTERBOM. Hå ÖSTERMAN. jo, det var dotter min, vi talte Nu vill 'on ta' sej tjenst på landet, säger 'on. Vill 'on det? (kommer ut med svagdrickat). Hocken då? HANNA. Drick, Vesterbom! 'On får sej fäll snart hen friare, tänker jag. skulle det vara? te'na! VESTERBOM (tvärstannar med att dricka). Hocken HANNA. Bomans Handers 'ar halt hett godt höga något likare får det fäll vara händå! VESTERBOM. Nä-ej! kors! Det kunde fäll vara godt nog te' hen fiskardoter hom 'on hockså 'ar femti riksdaler på kistbotten. (Går hastigt in.) ÖSTERMAN. Det samma jag tycker! HANNA. Hå Femte scenen. ÖSTERMAN. VESTERBOM. (sedan) HANNA. ÖSTERMAN. Drick VESTERBOM. Ja, ÖSTERMAN. Jaså, tack! (dricker.) litet te'! landet? så 'on tänker stanna hute på ÖSTERMAN. Heran Hanna, vet jag. Kan hundra hom 'on ville ta' tjänst 'är 'os mej, jag?