Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beredningen antager, att ej någon Mynt-Realisation kan ske innan nästa Riksdag, samt vill ej inträda på kommande Ständers om. råde, medelst bestämmande af den tidpunkt, då den derefter kunde komma att för sig gå. Mig synes dock, såsom Realisationen vore det mål, dit alla Bankens operationer skulle syfta, och såsom vore det nödvändigt, att ined klarhet uppfatta och med säkerhet beräkna medlen dertill, hvilkas effect, jämförd med redan förhanden varande tillgångar, skulle bestämma den tidepunkt, då den med säkerhet kunde verkställas. Vårt mynt-värde skall alldrig fastställas, förr än man kan utsätta den tid, då Sedlarna skola ovillkorligen inlösas. I det ögonblick, som denna bestämmes, skall äfven deras värde i det närmaste blifva oförändradt. Liksom Discont-papperen genom deras inlösen efter 5 år bli till sitt värde äfven inom denna tid bestämda, skulle Banko-Sedlarne genom deras inlösen, till utsatt Cours och efter viss tid, till sitt värde någorlunda fixeras. Då man känner Bankens tillgångar i Silfver, äfven så väl sorn Sedelmassan, som ej mera får förökas, och då man antager nya och bestämda operationer till Silfver-fondens förökande, så synes det mig lätt att bestämma en sådan tidpuuktDå Bankens Fond, enligt Beredningens förslag, årligen kan okas med omkring - Stats■ och Banko-Utskottens Betänkanden. 365 kring 300,000 R:d Silfver, och, då icke en emot Sedelmassans värde fullt svarande Silfver-fond är nödig för att balancera påkänningen vid en Realisation, så följer att Banken efter ett ganska inskränkt antal år kan verkställa sin inlösen af Sedlar efter närvarande ilo skillings cours. Om goda år inträffa, så att importen blir mindre, kan årliga förökningen af Fonden blifva .vi.' da större, och, oin Silfver förut vore spridt i rörelsen, så skulle denne termin inträffa långt förr. Om derföre operationerae ställdes till detta bestämda ändamål, så är min tanka, att både detta skulle med säkerhet vinnas, och tillika på en gång Sedelmyntet vara bragt till så mycken stadga, som möjligt.
En annan omständighet, hvilken icke heller bör förbises, är den långa tidrymd af 15 år, som ansetts åtgå innan flottan kan bringas i det skick, som med förslaget åsyftas. Ty utom det att, innan denna tid tilländalupit, nvä åsigter i förevarande fråga måhända skola göra sig gällande, synes det Utskottet icke vara lämpligt att vid uppgörandet af en stats-reglering, som endast blifver gällande för 3 år, anvisa medel för arbeten, hvilka först i en aflägsen framtid komma alt fullbordas. Utskottet kan således, för sin del, icke understödja Kongl. Maj:ts nådiga framställning rörande segelskeppens aptering till ångfartyg, utan anser lämpligare att medel anvisas för nybyggnads-arbeten, hufvudsakligen sådana som hinna fullbordas före slutet af nästa statsreglerings-period. Med hänsigt till den samverkan, Stals-Utskotlets Utlåtande M 72. 33 kan, som i behofvets stund bör kunna förväntas från brödrariket och då i betraktande tages, att Norska marinen redan eger en del af de fartygs-certer, hvilka, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, böra utgöra beståndsdelar af det gemensamma sjöförsvaret, vöre måhända bäst om, oberoende af de anslagsbelopp, sorn för anskaffning af kanonslupar samt annan skärgårdsvapnet tillhörande materiel komma att anvisas, anslag vid denna Riksdag beviljades för nybyggnad af ett äng—linieskepp; men då både kostnaden för ett linieskepp uppgår till högst betydligt belopp och ovisst är, om ett dylikt fartyg under ofvanuppgifna tid kan färdigbyggas, har Utskottet trott sig nu endast böra tillstyrka erforderliga anslag dels för nybyggnad och fulla kompletterandet af cn ängfregatt, dels för påbörjandet af ett nytt för sjöförsvaret afsedt ångfartyg. I öfverensstämmelse med dessa åsigler får Utskottet, som anser att linieskeppet
I53Q Besv, och Ekon. Utsk. Betänka/iden. Ankom den 10 Dec. i823- Utlakande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets afgijne Betänkande, N:g 212, i anledning af Kongl. Maj:ts Nä* diga Skrifvelse, om den nya Epangeliibokens antagande, leetta Betänkande har blifvit återremitterädt utaf Hederv. BondeStåndet jemte flere vidlyftige anmärkningar, hvilka, då de ikort» hel sammandragas, äro af följande hufvudsakliga innehåll, nemligen; att Utskottet betagit tillkommande Ständer deras gransk» ningsrätt, derigenom, att ett förut vederbörligen granskadt och fulländadt förslag till ny Évangeliibok blifvit till utgifvande af trycket tillstyrkt ett år före nästa Riksdag; r.tt nya bibelöfversättningen ovillkorligen bordt föregå Evangeliiboken; att viss tid af högst 10 år bör bestämmas för den förras utarbetande och fulländning; att kostnaden vid den nya Evangeliibokens antagande annars blefve fördubblad och i synnerhet folie allmogen till last; att ett idkeligt förändrande och omarbetande af nya förslager mer skadar än gagnar; att de, som icke an - Bfj$. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 1531 tagit nya Psalmboken, ej heller villja veta gf nya Evangeliiboken, att en del socknar Uti Norrbotten, som till största delen bestå af Finnar, önska att få behålla de gamla andaktsböckerna, emedan de hvarken förstå Svenska språket, eller kunna få dem inom Sverige öfversätta och omtryckta; samt slut* ligen af en del Ledamöter, att de må slippa så val den nya Evangeliiboken som den nya bibelöfversättningeo. Större delen af dessa således framförda anmärkningar finner Utskottet vara uti dess förut afgifne Betänkande så utförligt upptagne och besvarade, att någon ytterligare vederläggning icke lärer behöfvas.
Vid 1812 års Riksdag påräknades den till i3,ooo R:dr; vid 1815 års Riksdag förhöjdes den till 17,000 R:dr, och, i följd af det ökade beloppet af Böter, föreslår nu Utskottet en tillökning af 11,000, eller 28,000 R:dr och således mera än dubbelt, än vid 1812 års Riksdag; och jag kan för min del icke medgifva Suppositionen af en sådan fortfarande brottslighet hos Nationen uti 5 påföljande år, eller tills nästa Riksdag, lika Inkomst af samma olyckliga anledning skall kunna påräknas. Men detta förhållande anser jag böra föranleda till närmare utredning af orsakerne dertill, för att, så vidt ske kan, bereda Correctiver emot felaktigheter och brottsligheter, samt missbruk af Böters åläggande. Jag anhåller fördenskull, att StatsUtskottet ville söka utreda förhållandet och upplysa om serskildte omständigheter 72 Den 2 Martii. eller händelser i serskildta Provincer till den märkeliga förhöjningen i Böterne föranled t, samt hemställer, om icke, då detta blifver utredt, Lagutskottet borde uppdragas att tillse, huruvida Correctiver i ett eller annat afseende böra föreslås.
En lika uppgift bör ningar inlemnas uppå skeende requiför Patronella Ecclesiastique beställsition af Häradsskrifvaren endast en ningar åtfölja Patroni kallelse då den sådan uppgift å löneinkomsterne. till Consistorium inlemnas. 4:o Att Regemenlsskrifvare och 4:o Att Regementsskrifvare ock Bokhållare genast efter erhållen unCorninissarier genast efter derrättelse om de inom Regementet —. yppade vacancer, till Chefen inlemna lika beskaffade utdrag ur Regementets Taxeringslängder. Utskottet har trott att den som erhåller en utmärkelse framför öfrige medborgare, ehuru grundad på större förljensler, äfven bör bidraga till den Stat, i hvars tjenst eller under hvars skydd han egt tillfälle utveckla sin öfverlägsenhet och som gjort rättvisa deråt, i ett till en sådan utmärkelse någorlunda proportioneradt förhållande; och då detta endast kan ske genom en högre afgift vid sjelfva utnämningen och således blott cn gång för alla, har Utskottet icke tvekat att tillstyrka den förhöjning i chartan å öppna bref å AdelsFriherreoch Grefve-värdigheter samt Riddareoch Commendeurs-bref, m. m., som förslaget upplager. Af lika skäl har äfven chartan å Doctors-bref, som utan prof utfärdas, blifvit uppsatt ifrån 10 till a5 R:dr. Men deremot har Utskottet ansett att Riddareoch Commendeurs-bref, som, i följd af under påstående fälttåg skedd utnämning, utfärdas, och utgöra en belöning för personlig utmärkelse i krig, böra alldeles befrias från någon afgift. Då, enligt hvad till Utskottets kännedom kommit, Stadsmäklare kunde af deras befattning påräkna större förmoner än Notarii-Publici och Skeppsclarerare, har Utskottet deraf hemlat skäl lill den föreslagne förhöjningen i charteringen af deras Fullmagier eller Constitutorial. Contracts-Prostars Fullmagter hafva i i83o års författning icke blifvit åsatte någon charta.
Jag får dervid påminna, att i Skol-ordningen redan är föreskrifvet, det Gymnastik vid de offentliga Läroverken skall äga rum. Det enda, som hittills hindrat verkställigheten år brist på erforderliga medel. Jag har förut fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på sättet, huru förnödenheterna för den allmänna undervisningen skulle kunna erhållas, örn do stora tillgångar, sorn Sveriges Ständer och fram färne Konungar till LäroStaten anslagit, blefvo riktigare fördelta och använda. Om afseende göres på denna framställning, så tror jag, att medel äfven till ifrågavarande ändamål skulle vinnas, Vidare har Herr Grefven önskat, det ungdomen ovillkorligen måtte åläggas, att dagli gen begagna gymnastiken, når väderleken det tillåter. SkolOrdningen liar redan gått så vida, att den till och med bestämt tinnnarne, då gymnastiska öfningar böra hållas, ehuru det blott hörer till det reglementariska, Sluteligen , och beträffande hvad sorn blifvit yrkadt, att ingen skulle få mottagas i Statens tjenst, med mindre han visade betyg öfver genomgången gymnastik, tillåter jag mig anmärka, att om man stadgade det ingen finge inträde i Statens tjenst, som ej vid offentliga Läroverk blifvit bildad, så vunnes derigenom ändamålet. Grefve Posse, Carl Henria På de anmärkningar, so/n af tvenne vårda Ledamöter ■656 Deri 21 Martii, blifvit gjorda emot min proposition, om införande ai Gymnastik vid de allmänna Läroverken , får jag den äran lemna några svar. Den förste amnärkaren har sagt, att det vore svårt att ålägga Tjenstemän gymnastiska prof innan de fingo antagas. Jag har i mitt Memorial blott begärt, att som princip för framtiden skulle stadgas, att ingen ung person skulle få blifva Tjensteman, oro han ej genomgått gymnastiska prof. För min del skulle jag, ehuru kommen till mogna år, hellre, orri sådane prof äskades, underkasta mig dem, ån att utan ändamål låra mig Grekiska och Hebreiska språken, hvilket SkolOrdningen ålägger alla dem, som genomgå den tröga coursen vid Skolor och Gymnasier.
Och har Herr af Forsell, på dessa anförde skäl, anhållit, att, så vida, antingen genom en ökad bränvins-afgift eller på annat sätt, tillgångar kunde beredas, Rikets Ständer ville anslå 5,ooo R:dr alt årligen intill nästa Riksdag utgå, för att ensamt användas till upprättande af socken-chartor; blifvande Rikets Ständer då i tillfälle att åter indraga detta anslag, så vida detsamma funnes icke vara ändamålsenligt användt, eller om arbetet ansåges blifva alltför kostsamt och erfordrande för lång tid innan det kunde hinna fullbordas. Då, efter hvad Motiona iren sjelf medgifvit, landets affallning i militairiskt hänseende fortgår genom Topografiska Corpsens arbeten och med utmärkt skicklighet verkställes, simi i Utskottets tanka dessa Chartor, ehuru icke upprättade i den scala, att egoskillnader å dem utmärkas, likväl äfven i statistiskt och oeconomiskt hänseende kunna vara till mycken ledning, och då. de af Motionairen föreslagna special-chartor synas böra af de enskilde sjelfve påkostas, såsom i första rummet varande för dem af väsendtlig nytta, och hvadan äfven sådane dels på mångå ställen redan finnas, dels ock tvifvelsutan fortfarande komma att på sådant sätt anskaffas; så, och då, derjemte Chefen för Landlmäteriet icke lärer underlåta tillse, det föreskriften i 5i §.2 Mom. af Kongl. Maj:ts Nådiga Instruclion för Landtmäteri-Staten: ”att ingen vice Commissions-Landtmätare får hädanefter bofordras till Commissions-Landtmätare, innan han upprättat en Charta med Sttti-Vtskottets Utl. A':o 109. 5 beskrifning öfver någon socken i det Län, der lian är stationerad”, vard*r noggrant iakttagen, anser Utskottet sig icke kunna för närvarande tillstyrka något serskildt Statsanslag för socken-chartors författande. Antom till Exp. Ulsk. den 17 Maji kl. 2 e, m.
Utskottet måtte upptaga och utlåtande meddela i förenärtinda fråga, huruvida något af de framställda, alternativen, till ändring i föreskriften i Rege. mentsskrifvarelnstructionen, kunde lämpligt anses; Och förenar jag mig i denna motion i så måtto, att jag yrkar, det omnämnde vite, som 1733 års Regementsskrifvarelnstruction föreskrifver, alldeles måtte försvinna, och det så mycket mera, som jag ej kan finna, det någon större ansvarighet eller förbindelse till. vite bör äga rum vid de skattskyldiges liqvid med militairen, än för utgörandet af rentor och utskylder, som till kronan directe utgå. Denna förbindelse till personlig inställelse, som är alldeles olämp-i lig, har äfven ofta föranledt till den beqvämlighet, å Regementsskrifvarens sida, att uträkningar på rentor icke meddelas, utan blott det summariska beloppet af hvarje hemmansrenta på stället tillkännagifves , hvari yrkas den rättelse, att Regementsskrifvaren bör åligga tidigt utgifva åt rentegifvare, samt åt dem som böra erlägga kronovacancer, uträkningar, som upptaga persedlarna och värdet å hvarje af dem efter markegång, samt tiden, med anteckning hvarifrån den beräKnas och hvarmed den slutar. Om så sker, som borde ske, behofde icke hemmansägaren infinna sig på liqvidationsmöten, utan kunde liqvidera aflöningen till militairen, som andra utskyl 8o Den 5 Maj. der, och befriades ifrån den otillbörliga skyldighet, att på flera mils afstånd nödgas på liqvidations-möten sig infinna. Sådana möten, der ett Compagnie soldater instäiler sig och gifva anledning till kostnad och utsväfning , kunde ganska väl inställas , som vid några Regementer redan skall hafva skett, och som, både i oeconomiskt och moraliskt afseende, vore en vinning för soidaterna, och dem som, efter gammal vana , med skjutsning måste dem fortskaffa, och medförde således en allmän nytta. Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel» anförde:
Ämbetsmanna-ätgärder undergä all möjlig tilsyn och granffning; men huruwida detta för Staten heliga ändämäl, förenadt med en pvlitiff nytta, kan winnås i-'d at tilsätta Twänne män, den ena under namn LtitiW-LLnt^ler och den andra af Riksens Ständers Ombud, den förre förordnad af Konungen och den sednare af Ständerne, som ex owcio utan någon i Regeringsformen särdeles ssiljd befattning, böra waka öfwer Ämbetsmäns och Domares göromäl, — derom har H06 mig flere twifwelsmäl upkommit - 496 Den 3 Jsunik. Jag fruktar at Riksens Ständers ombud, som wisierligen för narwarande uti 96 Z. af den Regerings-formen sätt en före ffrifwen grans för desi ömsorger, i framtiden, i följe af desi egenskap, såsom Riksens Ständers ombud, kan utwidga sin bestämmelse til handlingar, som, ehuru allenast riktade ät förbrytelsen hos Ämbetsmän, kunna åstadkomma ffakningar i samhället. Männe icke Riksens Ständer uti 16 och 96 §. Z. updragit bade ät Konungen och en undersåte nästan lika, afhwarannan aldeles oberoende, rättigheter? Jag wägar således ödmjukast hemställa om man icke kunde i denna omständighet göra den förändring uti projectst: at allenast en Ombudsman eller ,su8tili3:-L3nt2ier förordnades, och at Riksens Ständers eonLtämicms och Lag-Utskott gemensamt upfatte pä förslag til.ju-aMssirenne för kundftaper i Lagfarenhet och redligt upförande kände män, som innehafwa tjenster i Staten af Tromans wärdighet, af hwilka Konungen sedermera uti Stats-Rädet, 0- wilkorligt utnämner den ena: hwilken Ombudsman, eller .justitia Lamber til hwarje Riksdag, eller ocksä ärligen, aflemnar en berättelse huru Ämbetsmän fullgjort sina Åligganden; och Riksens Högloft.
Sedan dessa motioner blifvit till StatsUtskottets handläggning öfverlemnade och Utskottat med ett särskildt Betänkande deröfver inkommit, framställde hos Höglofi. Ridderskapet och Adeln ProtocollsSecreteraren Danckwardt anmärkningsvis den anhållan, att 2:ne nya FrotocollsSecreteräre Löner måtte i JustitieExpeditionen på Stat anslås, hvarefter StatsUtskottets Betänkande, jemte ProtocollsSecreteraren Danckwardts och flera andra Ledamöters dervid gjorda anmärkningar, till Utskottets handläggning återremitterades. Då Utskottets förnyade utlåtande, hvarigenom Utskottet ansett ProtocollsSecreteraren Danckwardts anmärkning, såsom innefattande ett nytt och icke inom behörig tid väckt ämne, ej kunna till pröfning upptagas, sedermera inkom och för några dagar tillbaka hos Höglofi. Ridderskapet och Adeln föredrogs, fullföljde ProtocollsSecreteraren Danckwardt sin ofvannämnda anmärkning, men Höglofi. Ridderskapet och Adeln be - Ben 17 Juli, e% ntx slöt, att Utskottets Betänkande .'kulle I vila j'l Bordi.t, intill dess Utskottets Betänkande angående förbättring af dt värfvade armeens Löner inkomme, S m det nu lätteligen kunde bända, att derest Ridderskapet och Adeln bifaller StatsUt? kottets i fråga varat) de Betänkande om Staf sReglerin gen i allmänhet, hvarunder JusthieExpeditionens Stat äfven ar inbegripen, Ridderskapet och Adeln sedermera ej skulle kunna till pröfning upptaga ProtocollsSecreteraren Danckwai dt? anmäld ningsvis framställda motion, vågar jag vördsammast utbedja mig Högloft. R»dder kspets och Adelns tillåtelse, att fi fästa dess upplysta uppmärksamhet, ej mindre på rättvisan af denna motion, an på det sä; t, hvarpå den blifvit af StatsUtskottet behandlad. Da, som jag redan haft äran anföra, Hera Ledamöter af Högloft.
RifSbag fammanfommaitbe ©tänbcrS afgöraitbc Ijänffjnttt ett af Äongt. Ojs aflåtet förffag tilt änbring i 5 ocf) 6 §§ Regeringsformen, t af 28i Ijafmc liFalebcS till Ril'et3 ttäfl fammanträbanbc ©tänber öfmerfeinnat att beflnta om fötjanbe af SBårt RlajttS ofmait omförntälba Råbiga Rro SDtn bet tittägg t 12 § Stegertng3*(yormen, att Äoitungcit icfe ma utan SttfctS ©täitbcrS famtt;cfc Mtfma Slegeraitbe fyurfte af Utlättbff ©tat; jemtift ÄonftitutionSdttffottctS SJiemorial Si:n'S 14, 24, 59 cdj 64. 4:o SDm änbring t 17 od) 22 §§ SfegcrtitgSsfyortnen, åfi;ftanbe förvärfning utt antalet af <£>ögfta l>Domftolcu3 Sebamötcr; enligt ÄonftituttonS SDm tillägg toib 28 § 9tegering8 SDrbnitigcn i fråga om ffongl. 9J?aj:t3 Siåbiga Spropofitiott röranbe ©tatStocrfetS titlftånb ocf) kf)of; enligt ^onftitntionS4tt|Fotte3 SDTcmortal 9t:riS 19, 29,44 ocf) 64. 9:o SDm änbring i 72 § Stegcring3 Cm ättbring t lö, 16, 19 ocf> 22 §§ 9tif äbagäsCrbntngen, angåcnbc v c ^ v o f o n t a 11 c n S r ä 11 för Säratttc lotb 61cmcntar
Men hvilken skilnad emellan Stater, sorn framställa bilden af idoga samhällen eller stater sådane som de, hvilka i den nya verlden bildat sig och Europas åldriga Monarchier, der feodalsystemets fjenstskyldigheter nyligen upphört, och upphört endast genom contracter, betungande, och derjemte olika betungande för den ena delen af statens medlemmar , för egarne af Kikets jord , under det att den stora frågan , huruvida de som ega den rörliga förmögenheten , äfven böra bidraga till underhållet af den statsinrättning, hvars beskydd de njuta elier om de icke skola dertill förpligtas, ännu är oafgjord, och till. äfventyrs ännu icke kan afgöras. Mitt förstånd gillar det project som Comimittéen framlagt, men om i detta ögnablick jag egde att afgifva min röst för eller emot projectets utförande , sa skulle jag icke kunna med godt samvete tillstyrka det förra, med mindrejag sett de försigtighetsmått vidtagna, som betrygga fastighetsegare och de lägre folkclasserne mot 438 -Betänkande am Rikets Plenninge-Verk. de olyckliga följder ne a£ ine tall myntets, möjliga försvinnande. Det är denna plågsamma ovisshet sorn föranlåter mig att bönfalla hos Eder Kongl; Majit, att om Eder Kongl. Majit anser lämpligt meddela Rikets Ständer Committéens arbete, Eder Kongl.. Majit då måtte täckas befalla det allt, sorn dermed har sammanhang varder genom trycket allmänheten meddeladt , på det att dess omdömen för eller emöt de föreslagna åtgärderna, må hinna att yttras, innan saken af Ständerne afgöres. JDå jag gjort ett försök till en Taffleau. öfver jordbrukets tillstånd *), enligt den plan Erder Kongl. Majit uti dess omförmälde instruction täckts utstaka , värdes Eder Kongl. Majit tillåta mig att underkasta dess ompröfvande , tvänne önskningar som, i följd af denne Tableau, Jordbruks-intresset finnes i behof af att fram-, ställa.
St:ö giufliticc^DmbnbOman famt beg ocf) Xrycffrif)cté*Gommitte'cnS Grpcbittotter, jemte respenningar oell erpeitfer „ 7,000. d) Otrfioobe tiff Stttttåio^SmbubömanuettS Subftitnt i Sinea |>of*rätt c .. , 4°°* — e) Sfflöning, fntöreparatiotter, ©rpcctattcearftooben ocf) tpenfToner jemte öfrige jförtoaftningöfoftitabcr loib 9tifSgäfbö*Gontoiret n 60,000. — f) Mäntor å Obligationer för upptagne 8ån famt aitbra Kapital " 120,000. • 85o,52o. få uppfomtiter ett contant &ft»er|lott af 3t:br 1,533,480. bvnilfet fan antöanbaS titt Sfulberé betafanbe, få framt Kontoiret icfe (lutte fomma att befroaraS mcb aimuömngar på Grebittoeit ittöfmer ben på Gbolcra*Cfrebitiöct genom Äoitgl. 23refi»et ben 7 ätfarö tnnemaranbe rår anorbnabe Summa 230,000 ^:br, i afrifning fjroarå, inom ben 1 (Tffcf. October moro uttagne 222,866 9t:br 32 (!., etter ocf befö titt anbre tittfältige (börre utgifter mtitt nafta l*ag» tima SRifébag, bets ocf titt be npa utbetalningar, f>noiffa imber Sfcföbagett funna på SRifSgälbS^Koutoirct blifma mifabe — f)marciuot ofmanbcrörbe
”Aha, det är åter något i olag?” ”Man kan till och med, om man så vill, begagna den fördelen, att glömma bort det hon visat sig nog narraktig att gråta öfver en förolämpning, som säkert icke var ondt menad, emedan man ej det ringaste gaf akt på henne.” ”Är det då verkligen möjligt, min lilla Henriette, att du gret af den orsaken? Hon svarade ej. ”Och min synd bestod deruti att jag, utan afsigt, försummade att roa dig?” ”Jag har ej en så orimlig fordran som den, att du skall roa mig; men ” ”Hvad för men?” ”Allt ifrån det vi lemnade vår husport, har du ej af dig sjelf ” ”Vidare?” ” talat ett enda ord till mig, och du kunde ju straxt på stund glömma att jag var ledsen bedröfvad.” ”Men, min sötaste svägerska, du hör ju att det var en ofrivillig försummelse!” ”Så mycket sämre!” ”Jag var så helt och hållet inne i mina tankar, att jag råkade förgäta din behagliga närvaro.” Detta var värre än allt annat: han ville icke ens fatta att en frivillig försummelse kunde hafva förlåtits. Det finnes omständigheter, då det räknas en man till heder att vara oartig mot ett fruntimmer, såsom t. ex. ifall han ej har något annat val för att bevara sitt hjertas hemlighet. Men tyvärr syntes ej denna ursäkt kunna lämpas på Johan. Att Henriette insåg detta, visade ock hennes svar: ”Åh, du behöfver alldeles icke uppgifva den saken – det syntes nog, och jag skulle vilja våga mitt lif på att den orsak, som hindrade dig att minnas mig, var mycket angenäm.” ”Du gör mig högst nyfiken – och du förbinder mig, om jag får veta denna orsak?” ”På ett villkor!” ”Låt höra? ” att du säger mig sanningen!” ”Jag lofvar det.” ”Du tänkte på ett annat fruntimmer?” ”Ah, menar du det?” Den unge mannen uttalade dessa ord i en icke alldeles obesvärad ton, och den rodnad, som dervid öfvergöt hans kinder, kom Henriette att spritta till.