Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7:o af biskop Heurlin, om närmare förklaring af 5 § 6 mom, i författningen om sockenstämmor å landet, jemte i anledning deraf afgifne yttranden; 8:o af prosten Stabeck, om utfärdande af förklaring öfver Kongl, förordningen den 13 Mars 1846, rörande utbetalningen från vederbörande embeLs-myndigheter af de till folk-undervisningen anslagne medel; 9:o af prosten Setterblad, angående åtgärder att afhjelpa komroinistrarnes billiga klagan öfver inskränkta löneförmåner och tröga befordrings-sätt, jemte deröfver afgifne yttranden; 10:o af doktor Annerstedt, angående reglering af metboden för undervisningen vid de offentliga läroverken; lito af prosten Traneus, att de årliga kollekterna ecklesiastik-verket i Lappland må ingå till svenska missions-sällskapets användande för ändamålet, jemte ett i anledning deraf afgifvet yttrande; 12:o af biskop Hallström, angående tillägg i Kongl, förordningen om sockenstämmor af den 29 Augusti 1843; 13:o af prosten Berg, att kronofogdarne pä landet och kassörerne i städerna mätte åläggas att efter verkställd uppbörd af folkskele-afgifls raedien i en församling omedelbart öfverlemna desse till församlingens skolstyrelse; samt 14:o af doktor Sandberg, att theologiska och phiiosophiska lektionerna å rikets gymnasier förenas och serskild lektor i lefvande språken tillsättas. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets utlåtande ]V:o 3, i fråga om användandet af de å anslagen till uppförande af cellfängelser uppkomna reservationer.
Steppen sluttar emot öknens, inre, och växterna bli allt glesare. Man passerar ett bälte af flygsanddyner af 5 m. höjd och med sin längdriktning i norr och söder. Slutligen upphör ali vegetation, och i dess ställe uppträda små fläckar af saltkristallisationer, som blifva allt större och tjockare och slutligen i ett sammanhängande täcke sträcka sig så långt ögat når. Den absolut rena och krithvita saltskorpan är 1 dm. tjock och hvilar på gul, fuktig lera. Mina förare berättade, att om vintern och våren floderna från bergen medföra så mycket vatten, att det i öknens djupare delar står ända till ett par fot högt öfver saltskorpan, men att detta vatten torkar på sommaren. Ändtligen stannade vi, och jag gjorde en del temperaturoch höjdobservationer. I norr och nordvest syntes Elburs, som en svag, matt, gulröd mur. I öster och söder utbredde sig det ändlösa salthafvet. Dess aflägsna horisont är absolut jämn. Ej det ringaste föremål, ej en ojämnhet afbryter denna öde, enformiga och bländande hvita saltskorpa. Här finnes ej ett spår af lif, ej ett strå, ej den ringaste varelse, ej ens den djärfvaste fågel har vågat sig ut i detta dödstystnadens rike. Det liknar ett isbelagdt haf under en glödande himmel, och i själfva verket täcker denna inlandssalt en ofantlig yta af Persiens inre, * liksom inlandsisen Grönland. Illusionen blir så mycket större vid tanken på, att jag just använde ett par snöglasögon, som varit med Nordenskiöld på Grönland och som jag erhöll af Kandidat Gustaf Nordenskiöld före afresan. I den lilla staden Demgan återfinna somliga resande det gamla He-x 68 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR. katompylos. Af sevärdheter märkas ett par moskéer och tvänne vidt och bredt synliga minareter, af hvilka den ena är 27 m. hög. Tjihil Su-tun eller de 40 kolonnernas moské är c. 1,000 år gammal. Basarerna äro fattiga, men dess hvalfgångar af sten mycket pittoreska. Så- ock den åldriga fästningen.
Rikets sednast församlade Ständer bade, genom underdånig skrifvelse den 22 April 1845, föreslagit tillägg till 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors utborgande samt i skrifvelse den 15 Maj 1845 underdånigst hemställt, att, med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. rättegångsbalken och Kongl, förklaringen den 15 Oktober 1810, förändrade bestämmelser måtte antagas i fråga om handelsboks vitsord, dervid varit afsedt att befordra skyndsamma, ordentliga samt ömsesidigt betryggande uppgörelser emellan säljare och köpare. På grund af anmärkta brister i dessa förslag har Kongl. Maj:t funnit desamma icke kunna i nåder antagas. Men Kongl. Majit, som insett angelägen heten att i nämnde syftning söka förbättra kreditlagstiftningen, har låtit i ämnet uppgöra ett nytt förslag för att Rikets Ständer föreläggas. Delta förslag är grundadt på godkännande af RiketsStänders mening om rättsenligheten och nyttan af den förändring i 17 kap. 2 §. rättegångs-balken, att lagstiftaren, i stället för att lemnaden handlande rättighet att genom ed sjelf fylla 14 Kongl. Majis K ad. Proposition, N.-o 38. bevisningen, stadgar såsom den uppgifna gäldenärens rätt och skyldighet ali, då han nekar till skuld, hvarom handelsbok åberopas, fria sig med ed, derest han ej helldre vill fyllnadsed åt den fordrande uppdraga, eller ock eljest sådana säl skilda omständigheter förekomma , att giltiga skäl tala for edgångens öfverlåtande åt den sednare.
Det ankommer då på Etsk., att vidtaga de åtgärder, som till följd deraf kunna anses vara af nöden. f Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Såsom tertius interveniens får jag äran anmäla, att jag tror, hvad sältet angår, det R. o. Ad. gjorde bäst att återremittera detta project, som visserligen ännu ej ur uppläst; men då man kommit under fund med att det tillkommit på ett sätt, som skulle kunna göra det till ett farligt praejudicat, så anser jag att återremiss skulle vara det lämpligaste sältet. Jag anser att då Exped.Utsk., allenast äger att expediera R. St;s tankar och beslut, men här äfven velat reglera desamma, så har i 4;S. 1) c n 20 Februari f. in. min tunke Gr. Frotich ej saknat anledn. alt anmärka, att ett sådant mål bort till Ii. St. återremitteras, åtföljdt af Exped.Ulskts anmärkn:s-mem. öfver den bristande kännedomen af målets beskaffenhet, hvilket mern. åter kunnat sätta R. St. i tillfälle att med den vunna upplysningen åt Exjied. Utsk. lemna en ytterligare föreskrift huru denna expedition af Utsk. boide uppsättas. Frih. Rehbinder.- Med anledn. af Frill, Ridderstolpe* yttrande vili jag upplysa, att det meranämnda påbudet af år i8>5 ingalunda var Exped.Utsk. obekant, men denna gången tycktes Utsk. hysa en förfärlig räddhåga för att anmärka delta misstag, och med mein. derom till R. St. ingå, hvilket eljest är vanligt. Vi hafva flera sådana exempel, och bland annat inträffade det, då lind. skrifvelse-förslag uppsattes ang;de båtsmansroteringen, att det i R. St;s beslut stod sängkläder; ExpedUtsk. ändrade detta, på upplysning derom att båtsmännerne ej plägade erhålla några sängkläder, utan endast täcke och koj; hvadan Utsk. ingick med mein. derom lill R. St.
Län, med hvilken samtlige öfrige Riksdags-Fullmägtige från Skåne, samt Stephan Andersson från Stockholms Län och Hans Jansson från Elfsborgs Län sig förenat, jemte framställning af de tryckande bördor, allmogen i Skåne och åtskillige andra Provinser i Riket, sedan längre lid tillbaka, fått vidkännas, i följd af sådane hjelpedagsverken och tjensteskyldigheter lil! Kungsgårdar och boställen, hvilka icke grunda sig på hemmanens skattläggning och indelnings-verket, hvaruti BondeStåndet vid flera Riksdagar frugtlöst försökt att vinna rättelse, hufvudsakligen anfört: att så beskaffade hjelpedagsverken till s'örsta delen blifvit af allmogen frivilligt åtagne under Konung Carl XH:s mångåriga krig, till afhjelpande af Kungsgårdars och boställens eljest oundvikliga vanhäfd, men sedermera förvandlats till ständige tjenste-skyldigheter; att dylika skyldigheters utgörande i Skåne icke grundar sig på Kongl. Reglementet af den 7 November 1695, angående ”de till militien anslagne hemmans häfd och nyttjande,” utan egentligen tillkommit emellan åren 1707 och 1719; att ifrågavarande dagsverks-skyldigheter oftast utan någon offentlig eller enskild handling, endast på grund af gammal häfd, blefve hemmanen fortfarande ålagde; att i vissa fall allmogen, obekant med desse tjensteskyldigheters frivilliga tillkomst och van att med svårighet kunna vinna rättelse i häfd vunna pålagor, oförsigtigt ingått på contract med vederbörande boställsinnehafvare, angående sådane skyldigheters fullgörande., hvarigenom utvägen sedermera försvårats att i laglig ordning vinna befrielse från dessa åligganden, och att stundom allmogen skall blifvit genom Collegiers och Landshöfdinge-Embelens laga kraftvunna beslut underkastade mera betungande tjenstbarheter, än sorn med rättvisa öfverensslämde.. Då emedlertid omförmälde förhållanden stöde i strid emot innehållet af 1719 års Kongl. ResoluBih. till R. St.
Äungöbohiten ocb 25rottningffär äfmettfom föunqsbattö cd) ^Drottnings batteri mib (Särlöf rona äro fbrfebba meb fttlljlänbtgate bepcfning, ocb ffärs 6cftt?ct Sitt berebanbe af en förbättrab fjufmårb mib flottan bafma blif* ©iutmårbeu mib mit anpfabe för fa fl a fjuf^uö mtb begge jlattonerna tillfammanö 1,230 fjuffangar, beraf 30 för befälet; ocb jemte bet fuHftänbig fjufattiralj lifalebeö anpffatö för prgårböfartug, äro ferjfilba förepifter mebbetabe för orbnanbet af fjufmårben mib erpebitioner meb bejja fartng. SSilforett för (Srtra Säfared anfläUanbe mib flottan bafma äfmen blifmit förbättrabe till liffjet meb brcob mib Slrméett eger rum. Sefläbnaben för bett bet af orbttiarie båtémanöprfan, för I>mi( Slntatet rotar, forn icfe antagit bet nija be Äontrodsunberfofningd Seniwäl blefwo famina åt obferoationer werfftädbe tid beflämmanbe af ©ottffa ©anbönö od) grunben Äopparftenarned rätta läge; ofy Ijar flutligen, meb affeenbe på tidämnab pojfångbåtdförbinbelfe, unberföfning innemaranbe år egt rum för utfeenbe af tjenlig fjantit å Ölatibd norböftra fuft. ftprelfe fig tittbragit febatt fifta Stifdbag. 51 ©eitont ®jöfarte»fontoretd förforg b afwa blifvit utgifna: från fob
Ständer af den vid sednaste riksdag till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbeljente anvisade summa till vederbörande stater öfverfört de nedannämnde under Ecklesiastik-departementet hörande embetsverk tillagda belopp, nemligen: Departementets expedition R:dr 300: Riksarkivet » 100: —, — Kongl. Bibliotheket 100: Sundhets-Kollegium » 100: Vitterhets-, Historieoch Ant.iqvitets-Akademien » 33: 16. — Karolinska Mediko-Kirurgiska Institutet » 100: R:dr 733: 16. —, hvarigenom anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m., nu utgörande 13,296 R:dr 34 sk., blifvit nedsatt till 12,563 R:dr 18 sk., hvilket belopp, för erhållande af jemn slutsumma å hufvudtiteln, ytterligare minskats med 7 R:dr 38 sk. 4 rst., så att anslaget nu upptagits till 12,555 R:dr 27 sk. 8 rst. 29:o. I anseende dertill, att erfarenheten, särdeles under den sednare tiden, visat behofvet af ett anslag å denna hufvudtitel tili bestridande af reseoch traktaments-kostnader, har E. K. M:t äskat, att för sådant ändamål ett förslagsanslag af 1,000 R:dr måtte å hufvudtitelns ordinarie stat uppföras; hvilket Rikets Ständer bifallit. Öfriga till denna hufvudtitel hörande anslag, hvaruti någon förhöjning eller minskning icke blifvit ifrågasatt, hafva upptagits till enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag bestämdes, endast med den förändring, som i vissa delar erfordrats i anledning af spanmålens beräknande till 6 R:dr 32 sk., i stället för 6 R:dr per tunna; Och äro alltså Riks-Statens Åttonde Ilufvudtitels anslags-summor fastställde att, intill dess nästa statsreglering vidtager, utgå som följer: JEcMesh&sslik-Mepartementet. Departements-chefen
Besh IX: 645. 653- 660. — vid Södermanlands Regimente, Besh IX: 615.676. 746. 78^ Register. 7 — se äfven Guld ocli Silfver, Gess afskaffanGe på Uniformer. Belöning, för upptäckt af Bankooch Riksgälds-sedlars efterapare m, fl., Remiss II: 47’. B. o. L. U. Bet. VII: 621. Besk IX: 593.604. Beredning, Allmänna Ärendernes, Löntillökning för dess Ledamöter, Remiss II: yt)o. S. U. Bet. IV: 176. Berg, Jöns, Landtmätare, dess fel i fjellsten, Just. Omb. Berätt, II: 320. B ergs - h arid t eringen, Lånbiträde för deri ur Banken, Remiss II: 437. 43g. 465. 4go. B. K. Bet. VI: 3oi. 614. — undersökning om skyldigheters fullgörande dervid oell inrättande af en Bergslag i Norrbotten, Remiss II: 491. 508. 545. E. u. Bet. Skrif. X.; 454. Remiss II: 4g6. L. U. Bet. VII: 125. S. o, E. U, Bet, IV: 654. Skrif, X: 544. Bergström, A., Förste Expeditions-Sekr., anmärkning mot honom, se Stats-Råds Protokoll, granskning deraf. Berättelser, R. S. Skrif. X: i5. — K. M. Befallningshafvandes, om årsväxten, tryckning deraf, Remiss II: 427. 440. 469, S. U. Bet, IV: 9. Skrif. X: 37g. Beslut, Kongl. Maj:ts, öfver Riksdagsmäns Besvär, Just. Omb.
att lrunna med ersorderliA 8livnd8anllist lorinAa loreta^et tili v6rli8töIliAli6t, vars 8i^ medel3t biträde as söran8taltad vttsiliAnre ?Vetie-teebninA, eiler roed tilltljelj) as lie dillkött, 8000 möjligen bonna erliälIs8 ris 8lo83verIiet8 nuvarande innellasvare, elier andre i söretaAet intere88erade ^er80ner. De tili wälet börande bandiin^ar vili Non^I. IVIaj:t till närmare n^pI^8nin^ ow sörbäliandet iäta tili iiibets 8tänder3 8tat8-Dt8bott 8er8bildt öfverlemna; Oeb Lonzl. Naj:t körblisver Datum ut 8ujara. e^.kD d o II ^ N. K. a/ d?, o^oeo^e/ ö/ive?' oNttttt/e/soe/r i^//rK-rs6^- r'/r/dv //«K8 Hso/rn?rK6?r r a >8/o^ t/e/r 10 ^/cr?s 1840. Närvarande:
Men af dem som redan hunnit få sin plats sig anvisad i ledet dem närmast ha vi en, och bland den stora skaran som på vägen till det målet eller kanske ännu längre redan kämpat sig dit fram, om än hans tid der hittills varit kort, ha vi också en. Den gamle kämpens namn behöfva vi väl knapt säga, det Är Gunnar Wennerberg. Det är två strängar som alltid klingat starkast från hans lyra, fosterlandskärlekens och ungdomsglä^jeus. När han låtit dem ljuda i både ord och toner, då har han vikit för ingen, och hans egen hänförelse har gripit de tusenden som lyssnat till honom. Här få vi nu blott orden. Afklädda musikens drägt förlora de väl något af sin makt, men de ha likväl tillräckligt qvar af den skönhet konstnären gifvit dem för att tjusa äfven då och mer än nog af det mäktiga manande allvar mannen lagt in i dem för att gripa och uppfostra eller af ynglingens ljusa lefnadsmod för att hos den som förstår dem drifva sorgens och ledsnadens skuggor på fiykten. Dikter sådana som » Bästa vapnet », » Hvems är skulden » och den nästan himlastormande bönen: » Fredens välsignelser » kan i dessa dådlöshetens tider fosterlandet ej få för många af, lika litet som det skulle skada om ännu en af förtidig lifsleda gripen ungdom med lika friskt mod som Wennerberg på sin tid kunde lära sig att ur glä^jesvällande tyerta uppstämma hans af lefnads-lust sprittande juvenalsånger; dessa ständigt unga utläggningar af den gamla sången » Gaudeamus igitur, juvenes dum sumus ». Vore allt i Wennerbergs dikter af samma halt som detta och andra bandets gluntar, då stode han förvisso bland våra allra främste. Men nu är det tyvärr ej så.
— Nio 38. öfver det på grund af 3 Art. 1 Afd. 4 §• i i83o års BankoReglemente upprättade och till Utskottet öfverlemnade förslag till Departemental-Indelningen af BankoVerket, samt Redovisningsoch TjenstgöringsOrdningen inom detta Verk. XIII. B. 196, 211. 1. 240, 262. XIV. 3. XVIII. — Nio 3g. i anledning af väckt motion om Bankens och BankoDiskontens räkenskapers granskning af Kongl. KammarRätten. XIII. A. 77. — Nio 4°. i anledning af väckt fråga om förändrade grunder för befordringar till Commissarie-beställningar inom Banken. XIII. B. 2i3, 261. XVIII. A. 77. U. 3i5. XIX. A. 56. •— N:o 4'- i anledning af väckt motion, om rättighet för Bankens Gäldenärer att i LandtRänterien eller annat anvisadt ställe å den ort, der de äro boende, erlägga ränta och capital-afbetalningar. XIII. Bah - ( *5 ) BankoUtskottets Memorialer, Eetänkanden och Utlåtanden: N:o 42. i anledning af Herr Forsbergs motion, angående förändring i vilkoren för 2:ne, från Banken, staden Uddevalla beviljade lån. XIII. B. 2i3. A. 265. *— N:o 43. i anledning af Herr YVaerns motion om afskrifning af en Bankens äldre fordran hos RiksgäldsContoret. XIII. B. 213. A. 265. —• N:o 44. i anledning af Herr Professor Agardhs motion, om rättighet för BankoStyrelsen, att utställa och försälja vexiar tiil curs, då Silfver-export är för den enskilde förmånlig, samt att uppköpa vexiar, då cursen håller sig vid eller under 128 skillingar. XIII.
Föreningen med Norrige lemnar väl icke det slags biträde till Krigsmagtens uppehåll uti sitt fordna skick, som ifrån Finland förut erhölls, emedan de bägge Rikena hafva åtskillda Penninge-Verk och Stats Förvaltningar; men, 1 anseende till den förändrade localen och det olika intresset för andra Magter, som af föreningen uppkommer, må, då fråga är oln Rikets Försvarsväsende, verkan deraf kunna anses fördelaktigt öfvervägande de förra förlusterna. Emed« 1286 Den 14' JuVu Emedlertid blir déf en följd af denna v#* sen.utliga förändring‘uti Rikets stallning, att hela den förra Forsvarspläheii skall omarbetas samt , efter omständigheter och tillgångar, lämpäs och rättas. ' Gemensamt med. deri nu här gällande Värospligten, finnes ' hos Kongl'. Majus Norrska Folk af alder samma Förs,vars-inrättning, rhe’d dea skillnad, att skyldigheten derstädes, enligt dé Ragar, sorn derom nu gälla , fortfar för hvarje Medborgare, med vissa förändringar, en längre tid än här i Riket; om bringandet b.Väraf till likhet,' fråga vid sednaste Stor-Thing i Norrige likväl blifvit vackt. - Genom bibehållandet af denna inrättning uti Kongl, Majus bägge Riken, skall efterkommandes sjelfbestånd fullkomligt tryggas, och, enär inbördes fördelar icke sökas utom egna områden, skola de desto säkrare der försvaras, Bevärings - inrättningen bör således efter hand bringas till den fullständighet, som en så väsendtlig del af Försvars-\rerket förtjenar. Rikets Ständer erinra sig utan tvifvel , att vid 1812 års Riksdag kunde något bestämdt anslag till R eva t i ng-s -manskapets årliga exercice, beklädnad och underhåll etc. icke i Stät uppfö-, ras, utan anvistes till detta och andra angelägna Militaire-behof hvad a de beräknade inkomsterna kunde Öfverskjuta och uppå utgifterna besparas.
Hvad särskildt angår Westmanlands län, får jag anmäla, att dervar. laudssekret. afbeder sig bestyret med promotorial-målen, hvarföre äfven landsh. uti samma län latitit gifva K:s Bef:de i de öfriga länen tillkänna, att promotorialmål ombesörjas af den inom länet antagne länsnotarien. Af Hr Printzenskjölds yttrande behagade herrarne finna möjligheten deraf, att dessa måls gång fram och tillbaka emellan K:s Bef:de komrne att betunga fribrefsboken. Frih. Raab, Adam Christ.: Då så många talare här uppträdt uti denna fråga, ligger deruti ett bevis, att den icke saknar vigt. Att samma fråga varit å bane vid förra riksdagen erinrar jag mig nu sedan Gr. Sparre uppläst LagUlsk:s i anledn. deraf afgifna betänk., hvaruti Disk. afstyrkt bifall till den dä väckta motionen, men deraf följer ju icke, alt det Lagötsk., sorn 1847 års Ständer invalt, delar samma åsigler med sisth riksdags LagUtsk. Erfarenheten har visat, alt jurister ofta vexla åsigler, och med anledn. deraf kan jag ej föreställa mig att en delegation af R. Sl. skola kunna vidblifva fattade åsigter från den ena riksdagen till den andra. Man har äfven omtalat, huru med promotorial-mål olika förfares i olika län, nemi. att i det ena upptagas de utan någon olägenhet, då deremot sådant uti ett annat icke varit händelsen, och orsaken härtill torde återfinnas deruti, att ett bestämdt lagstadgande i della hänseende saknas. Hr Gripenstedt har visat, att frågan är af vigt för kreditväsendet inom landet, och jag har, lika med Hr Hammarberg, genom erfarenheten blifvit öfverlygad om sanningen häraf. Ilan förlorade hälften, roen jag blott g af fordringsbeloppet.
Sedan Konungen af dessa embetsmän inhemtat till protokoll anförda råd, för hvilka de blifva ansvarige, fatte Konungen, i deras närvaro, besluten; åliggande det den dertill serskildt förordnade, att protokollet föra. Af sådana beslut må Konungen låta till Statsrådets kunskap komma, hvad honom nyttigt synes, så att äfven någon kännedom af denna riksstyrelsens gren måtte hos Statsrådet finnas. § 12- Konungen eger att i afhandlingar och förbund med främmande makter ingå, sedan han, enligt föregående §, deröfver hört Statsministern för utrikes ärendena och någon annan tillkallad Statsrådets ledamot. § 13- Vill Konungen börja krig eller sluta fred, kalle då till ett utomordentligt Statsråd, Statsrådets samtlige ledamöter, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härvid till öfvervägande förekomma, samt äske deröfver deras yttranden, hvilka de skola, hvar för sig, med den ansvarighet 87 § bestämmer, till protokollet afgifva. Konungen ege derefter makt att fatta och utföra det beslut, som han för riket nyttigast finner. § 14- Öfver rikets krigsmakt till lands och sjös eger Konungen högsta befälet. § is. Kommandomål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af Högste befälhafvare öfver krigsmakten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, må Konslitutions-UtskoUets Memorial, M 7. 5 Konungen, då han sjelf förer riksstyrelsen, afgöra i närvaro af den bland krigsdepartementens chefer, till hvars departement ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut öfverensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, hvars riktighet Konungen medelst sin höga påskrift besanne.
Skolor eller andra undervisningsanstalter, i hvilka lä res något, hvarigenom antingen samhällets lugn störes eller allmän förargelse åstadkommes. eller ock förnekas en Gud eller ett lif efter detta, må ej af främmande trosbekännare hållas. Sker det; varde skolan eller undervisriings-anstallen stängd och dess föreståndare böle högst 200 R:dr. Vid enahanda bot vare ock främmande trosbekännare förbjudet att vid sammankomst till andaktsöfning af svenska kyrkans medlemmar hålla föredrag, så vidt han derigenom störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer, eller ock förnekar en Gud eller ett lif efter detta. § <1- 2:o) Vigseln må i det fall, att både mannen och qvinnan tillhöra främmande religionssamfund, som tillåtet är, förrättas efter dess bruk Är blott endera medlem af sådant samfund, skall vigsel ske af svenska kyrkans presterskap, der ej både mannen och qvinnan begära, att vigseln må förrättas efter bruket i det främmande religionssamfund, af hvilket endera är medlem. § Främmande trosförvandts barn skall undervisas i den lära föräldrarne bestämma. Aro de derom icke ense, gälle hvad genom äktenskapsförord är bestämdt. Finnes ej förord härom; beslämme fader, i hvilken lära barn skall undervisas. Vill eller kan ej fader sådant bestämma, gore det moder. Vill eller kan hon det ej, gore det målsman, tiar ej barnet särskild målsman, utöfves dess rätt af skolstyrelse i orien. 6 Lag-Utskottets Utlåtande M 42. Barn, sorn undervisas i offentlig skola, hvilken bekostas af Kronan eller af svenska kyrkans medlemmar, ege dock ej der fordra undervisning i annan religionslära, än den rena evangeliska, derest icke skolans styrelse annorlunda förordnar. De författningar, hvilkas upphäfvande motionären, på sätt nämndt är, yrkar, hafva alla tillkommit för så kort tid sedan, att någon tillförlitlig erfarenhet icke kunnat vinnas, om och i hvad mån de icke uppfylla de med deras stiftande åsvftade ändamål.