Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag nekar icke, att 0111 så sker, så är det väl, och jag ser ej hvad som hindrar, att Konungen anbefaller att forklaringarne efterfölja på samma väg som anmärk rima förut galt, då nog revisorernes misstag, i händelse sådana blifvit begångna, komma att i dagen ställas. Vidare hafva anmärkmr blifvit - 1 Den s3 September e. m. vit gjorda mot det föreslagna stadgande, att R. St:s revisorer ägde att tillse att alla för revisionsarbetet nödiga handlingar vore tillgängliga. Detta stadgande är en gifven följd af 68 §:ns Riksd.Ordn. tydliga föreskrift; det törsta, som revisorerne hafva att tillse, är, att de hafva något alt granska, och blir ingenting till deni öfverlemuadt, så är det gifvet, att de hafva en föreskrifven väg hvarpå de skola begära upplysningar; men icke få revisorerne vänta till dess att ifrågavar. handlingar blifva lill dem öfverlemnade, utan de måste genast tillse, att de kunna komma i verksamhet, emedan endast 3:ne månaders tid är föreskrifven såsom maximum för deras sammanvaro. På denna grund anser jag alldeles icke, att de anmärkn:r, som blifvit gjorda mot förslaget, böra föranleda till återremiss. Hr Lefre'n: Jag klandrar icke grunden för den plan, som StatsUtsk. framlagt i delta fall; men jag är öfvertygad om att denna StatsUtsk:s plau är fullt förenlig med billighet och rättvisa i de anmärkta fallen. Det fordras en ganska liten tillökning i föreskrifterna, för att förena de stridigheter, som uppstått. Om StatsUtsk. skulle föreslå en viss tid, inom hvilken tryckningen bör besörjas, t. ex. 3:ne månaders, och fullmäktige i Riksg.cont. tillika ålades att på samma gång med anmärkningarna till trycket befordra aila de förklaringar, som till förenämnde Hrr fullmäktige dessförinnan blifvit aflemnade, så är det ingenting, som slör den plan, hvars grunder Gr. Horn nyss omtalat, och hvilka jag godkänner.
St, Fröt. tS44‘ $ Sami, i3 Haft. 3 >4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande} N.o 77. Med Utskottet förenar jag mig i förslaget till den underdåniga begäran, att ett Reglemente måtte för fjerdingsmanna-befattningen blifva utfärdade Men ehuru befattningen hädanefter såsom hittills måste åligga communerna, skulle jag dock förmoda, alt den icke nödvändigt måste vara ambulatorisk, helst icke alla fastighetsegare torde hafva skicklighet eller läglighet att sig dermed befatta. Men just derföre måste fjerdingsmännen allönas. Likgiltigt kan vara, om detta sker af staten eller communerna; dock måhända verkställes det med mindre kännbar tyngd af de sednare, vare sig genom befrielse från vissa ser vi t uter, eller betingade aflöningsvilkor i förhållande till communernas olika vidd, eller olika locala och tillfälliga förhållanden.” Härmed förenade sig Herr Doctor Utterström. 3:o Af RiksdagstidImägligen Ola Jeppsson: ”Jag anser, att Utskottet hade bordt uttrycka den mening, att fjerdingsman äro ställda under KronoLänsmannens lydnad i de delar af dennes befattning, der han rätteligen hör kunna påräkna deras biträde; äfvensom att de göromål, fjerdingsman tillkomma, bort i de liesta fallen hafva varit uppräknade. Jag anser tillika, att sältet hvarpå fjerdingsmans-tjensten tillsättes hade bordt i mer bestämda ordalag uttryckas, på det att sådant icke må hero på kronofogdes eller länsmans godtycke.” I denna sistnämnde punkt af reservationen instämde Riksdagsfullmägtigen Jöns Jönsson från Christianstads län. Härförutan anmäldes reservationer emot ifråga varande Betänkande af Herr Muncka Herr Björnstjerna och Herr d’Orchimont. STOCKHOLM, ÉCKSTEINSKA BOKTRYCKERIET, 1844. Ålita. Besv.- och Elion.-Utskottets Betänkande, N:o 78. I N:o 78.
"att munteliga anföranden i frägor som aro af egenskap att böra remitteras till Utskott, esler att commun iceras med de öfrige "Riks-Ständen, böra skrifteligen innan nasta "ptLiium till Protocollet inlemnas." Harwid utbad sig Undertecknad 8iiverstoips fä nämna, att enligt bade praxis under sistledne Riksdag, och äfwen wäl da fattadt särskilt besiut, borde munteliga motioner hwilka kades pä bordet, och sädana tvid Utskotts yttranden gjorda anmärkningar som werkade till äterremist, ffrifteliga inlemnas till Protocollet. och att skälen härtill hade warit, dels den större authentieite motionen fick derigenom, att Ledamoten den sjelf författade, och dels den större skyndsamhet hwarmed cn gjord anmärkning kunde komma under ett Utskotts pröfning, enär densamma kunde dit aflemnas innan Protoeollet wvre justeradt, hälst Ledamoten dä sjelf finge answara för författandet af sin tanke. Han hemställde alltsä om icke desie bäda omständigheter äfwen kunde i denna §. intagas och redactionen af ofwanföre upptagne stadgande blifwa följande: "Wacker nägon munteligen "en fräga, som pä bordet lägges, eller remitteras, Den 2 Oc kober. 338 ''terås, eller med de öfrige Riks-Ständen com"municcras, eller gör nägon munteligen säda"na anmärkningar wid ett Utskotts yttrande, "hwilka till samma yttrandes äterförwisande "werka, böra frägan, eller anmärkmngarne in"natt nästa llteuum ffrifteliga titt Protocollet "aflemnas."
GeneralTullstyrelsen angifven, såsom den der iråkat kassabalans, hvilket synts vara så mycket uppenbarare som hans hushållerska, efter det anmärkning blifvit gjord, inbetalt en del af balansen; men att samma Styrelse, det oaktadt, icke vidtagit någon åtgärd för att närmare utreda saken. Emot sistbemälde Friherre skulle likaledes hafva varit angifvet, att han förhållit underlydande dem tillkommande medel, att han genom oriktiga synebevis sökt åtkomma eller åtkommit anslag för reparationer, hvilka antingen icke blifvit verlcstälde, eller icke blifvit det till den omfattning, som Friherren uppgifvit; hvilket allt Kongl. GeneralTullstyrelsen lemnat utan undersökning, hvarigenom Staten tillskyndats skada ocii förlust, om ock beloppen deraf icke varit stora, och om de äfven på något sätt sedermera blifvit godtgjorda; varande vid klagoskriften fogade åtskilliga bilagor till bestyr kande af de deri uppgifna förhållanden. Denna klagoskrift med åtföljande handlingar meddelade jag Kongl. GeneralTullstyrelsen, som deröfver afgaf utlåtande och anförde: Beträffande första Idag opunkten, att,genom hvad deri förmäldes, klaganden synbarligen velat tillvita dåvarande GeneralTulldirektören att hafva uti berörda hänseende infört ett bruk, som tillförene icke ägt rum. Sådant vore emedlertid ej förhållandet. Då Instruktionen för Kongl. General Tullstyrelsen i § 6, hvarest uti inledningen förklaras, att »Tulltjensters beskaffenhet fordrar — att dessa tjenster varda skyndsamt tillsatta», tydligen utmärkte, att anslag skulle ske, endast när »ledigheter inträffa», hade, alltifrån instruktionens utfärdande, nyinrättade tjenster blifvit utan anslag tillsatta — en regel, som jemväl varit af Kongl. Maj:t i tillämpningen godkänd. Sådana voro två af de i klagoskidften omnämnda tjenster, hvilka utan anslag blifvit tillsatta. Afven hade Kongl. GeneralTullstyrelsen, alltifrån sin första, inrättning, omedelbart till lediga tjenster transporterat tjenstemän inom lika grad.
Mullerns uppförande till pension å Allmänna Indragnings-staten, efter erhållet entledigande; rörande anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarne inom Riket samt utgifvande af derpå grundade kartor; angående indragning till Kronan af det Kronolänsmannen i Sunnerbo härads sydöstra distrikt på lön anslagna bostället Bökhult Södregården, N:o 2, emot kontant ersättning till boställsinnehafvaren; om anslående af ett mantal Låstad Jägaregården, jemte mantal Grönetomt, till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs län; om anslående af f mantal, N:o I, Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs län, i stället för nuvarande kronofogde-bostället, I mantal, N:o 8, Stentorp Frälsegården; angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; — öfverlåtande åt Strömsholms nya Kanal-bolag af eganderätten till en jordrymd från Strömsholms kungsladugård och stuteri; — utbyte af häradsskrifvare-bostället Hagebobi, 1 mantal, emot mantal Kålshult i Östra härad af Jönköpings län; — försäljning af sex länsmans-boställslägenheter i Malmöhus län; — användandet af de på anslagen för Nockebyoch Drottningholms-broarnes ombyggnad uppkomna öfverskott; — upphörande af den s. k. Kalluigns-afgiften på Gottland; — ytterligare anslag för det nya jordeboiisverkets fortgång; — ersättning till Kronofogden Anders Rhodin för kontanta medel, till ett belopp af 1,9 71 R:dr 71 öre Riksmynt, som blifvit en Kronobref-bärare genom rån fråntagna och derefter måst af Rhodin återgäldas, — utbyte af jord, tillhörande Nyköpings slott, emot stadsjord, för anläggning al gasverk i staden Nyköping; — förhöjning af den pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat, som vid 1853 och 1854 årens riksdag blifvit Guvernören öfver Svenska kolonien St. Bar thelemy, Öfversten J. H.
Fullmäktige befara likväl, att något så genomgripande förslag icke framkallas genom det i ofvanberörde § anvisade medel; ty det torde kunna antagas å ena sidan, att ganska få utom Banko-verket ega den närmare insigt om mångfalden och beskaffenheten af derstädes förekommande göromål, som fordras, för att framlägga ett förslag, hvilket, undanrödjande fel och brister i den nuvarande organisationen, upptager ändamålsenliga förändringar; äfvensom alt, bland dessa få, ingen vill, för den ovissa belöningen, underkasta sig ett arbete af denna mera omfattande egenskap; och å den andra sidan, att personer inom Verket hvarken kunna, till följd af sina befattningars trägenhet, eller ens finna det lämpligt, att, utan serskildt uppdrag, och således endast för den tillfälliga inkomst, dem derigenom kan beredas, framlägga ett förslag, som alltid måste för en större del af kamraterne medföra skada, genom fördröjd befordran eller af andra orsaker, ehuru Fullmäktige icke hafva anledning betvifla, att skickliga personer inom Verket finnas, som, i händelse de dertill erhålla uppdrag, efter bästa förmåga, detsamma fullgöra. Då en del af de brister, som vidlåda nuvarande organisation, utan tvifvel härflyta derifrån, att den för upprättande af organisationsförslaget sammansatta komité bestod af nog många Ledamöter, torde, till undvikande deraf, ett mindre antal, t. ex. 3:ne personer, till förslagets uppgörande böra utses; 6 Banko-Fullmäktiges Berättelse. Tjenstgörings-Ordjiing för Fullmäktiges Expedition och Fisltalskontoret. Extrakt öfver Hankens Debitorer och Kreditorer. Och (lii de arfvoden, som möjligen anses böra åt dem anvisas, gerna kunna bestämmas till något lägre belopp, enär det torde blifva nödvändigt, att på Verkets bekostnad bestrida deras tjenstgöring under den bestämda tid af t. ex. ett år, inom hvilken förslaget skal! vara till Fullmäktige aflemnadt, så skulle, äfven om samma förslag icke befunnes antagligt, Bankens uppoffring i och för saken vara obetydlig och den visshet åtminstone vinnas, att, pä denna väg, en ändamålsenlig organisation icke står att erhålla.
December jemväl inhämtat, att Kongl. Majit redan bifallit den i afseende på meranämnde Undersökning gjorde anmälan, och i sådan afsigt förordnat OfverDirecteuren Hagström, att, i sammanhang med en honom serskildt updragen förrättning, till utrönande af sättet att förekomma Tida-Elfvens öfversväinningar, berörde undersökning på Allmän bekostnad verkställa, Utskotten anse hvad i det ingifne ifrågavarande Memorialet är anfördt icke tarfva någon handläggning; Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers Eget oinpröfvande vördsam ligen understäldt. Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärs och OeconomieUt-skott¥ Utlåtande3 angående väckt Statsoch Besviirs-Utskottens Betänkanden. fråga om inrättandet af en BergverksSkola. Uti ett till Wällöf!. BorgareStåndet den 5 sistledne Januarii ingifvit, och derifrån till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens gemensamma åtgärd remitterad t Memorial, har Herr BruksPatron N. Mitander anfört: att, ehuru Riksens Höglofl. Ständer vid föregående Riksdagar fästat Kongl. Majtts Nådiga upmärksamhet pä nyttan af en BergverksSkolas inrättande, och skicklige män, i anledning deraf, redan lära af Kongl. Majit i Nåder blifvit utsedde till upgörande af en Plan för denna gagneliga och hedrande Inrättning, har förmodeligen, i anseende till behofvet af anslag till densammas underhållande, någon verkställighet å Riksens Höglofl.
Jag förenar mig til alla delar med Herr Biskop Rosenstein, allenast med det tillägg, at, sedan Kongl. Maj :t öfverlemnat åt Riksens Ständer at pröfva huruvida det är godt och nyttigt at uptaga alla eller inga frågor til afgörande, synas mig flera skäl instämma uti at ej uptaga flera än dem som Utskottet til uptagande tilstyrkt. Wi böre betänka at det redan är långt lidet på Riksdagen, och det är oundvikligt, at derest vi nu skulle företaga dessa många och invecklade frågors afgörande skulle vi råka i vidlöftigheter, som ofelbart fördröjde riksdagens slut; hvilket säkert vore obehagligt för de flesta, och af våra hemmavarande ej utan missnöje skulle uptagas. Herr Rosensköld förmodade, at de öfverläggningar som til dessa frågors afgörande skulle hållas högst kunde erfordra tvänne plena i hvart stånd, och at således Riksdagsförlängningen i det hela blefve högst obetydlig. Om också denna riksdag derigenom skulle förlängas, så är det en naturlig följd at den nästa förkorrtas, och således vunnet å den ena sidan hvad å den andra kunde förloras. Friherre Cederström, Jacob, yttrade, at det vore samma förhållande Riks Stånd emellan, som inom stånd mellan individuel-. Den ena kan ej quäfva den andras rätt, och ingen pluralitet kan frånkänna et stånd en rätt som det genom grundlagen innehafver. Herr Rosensköld conformerade sig med Frih. Cederström. Herr Baron och Ordföranden, samt Biskop Rosenstein yttrade at denna satts i ingen lag vore uttryckt. Herr Borgmästaren Kjellander frågade om vid detta tilfälle äfven beslut skulle fattas i anledning af Konungens Nådiga Proposition om tillägg i 81. §? Härpå svarades allmänt Nej. Riksdagsmannen Hyckert begärde uplvsning huruvida, i fall de hvilande Grundlagsförslagen til afgörande uptoges, det kunde komma i fråga at besluta en ny representation och ändringar i Ståndens privilegier ? 604 Den 30 Maj 1815 Herr Silverstolpe uplyste, at vid 1810 års Riksdags slut et betänkande ifrån Constitutions Utskottet til Riksens Ständer inkommit hvarvid varit bilaggde flera förslag til en ny representation af enskilda ledamöter.
Att meddela en föreskrift, med vetskap derom, att den utan särdeles svårighet kan kringgås, anser jag vara högst olämpligt och med all lagstiftning oförenligt, hvarföre jag på det högsta afstyrker Hr von Hartmansdorffs förslag och yrkar bifall till förevartde §. Hr Braunerhjelm: Om man anser nödvändigt, att bereda sammanhang emellan de båda stadganderna om skattens erläggande i förskott och om anmälningstiden, så hade jag önskat, att skatten skulle erläggas på förhand för hela månaden. Inom Utsk. gjorde äfven en sådan åsigt till en början sig gällande, men då man log i betraktande de stora summor, hvarmed ofta mindre bemedlade näringsidkare derigenom skulle nödgas förskotlera. ansåg man billigheten fordra, att liden nedsaltes till 14 dagar. Men alt äfven nedsätta minsta tillverkningsliden till nämnde dagtal, anser jag vara högst otjenligt, enär ett dylikt stadgande skulle befrämja det sätt alt bedrifva näringen, man just bör söka motverka, eller husbchofsbränningen. Del är nemi. tänkbart, alt i en by, der endast en bränvinspanna finnes, 4 delegare öfverenskomma att begagua densamma hvar och en under 14 dagar af de medgifne 2:ne månaderna och sålunda kommer bränvin all tillverkas på 4 båll i st. f. på ett. Dessutom skulle ett sådant stadgande, såsom Gr. Lagerbjelke redan anmärkt, förorsaka svårighet vid kontrollen af bränvinsbränningen, andra olägenheter att förtiga, och anhåller jag, på grund häraf, om bifall till Utsk:s förslag. Frih. von Kraemer: Jag är af föreg:de talare förekommen och instämmer i deras åsigt, hvilka yrka bifall till denna §. Skulle man tillåta, att brånningstiden kunde utgöras af endast 14 dagar, blefve tillverkningens kontrollerande mycket försvårad.
Hvar och en, som läser Statsråds-prot., skall deraf svårligen kunna fatta annat begrepp, än att den deri gjorda framställning är grundad på de beräkningar, hvartill Riksg.-kont:s räkenskaper kunnat gifva anledn., men ingalunda på upgifter från ett främmande embetsverk, helst sådant instämmer icke allenast med Hr Sandströmers förklarande vid ett föreg:de tillfälle, då han nemi. uttryckligen tillkännagaf, att han vid beräkningarne följt Riksg.-konbs från trycket offentliggjorda räkenskapssammandrag, utan jemväl med ordalagen i Statsråds-prot., der det talas om Riksg.-kont:s tillgångar, såsom beslående ”dels uti kontant behållning och dels uti obligationer, eller emot hypolhek af sådane utlemnade lån, än ock sådane inkomster, som intill slutet af nästkommande år, etil. kände förhållanden, äro att af verket påräkna.” Nu var, det, när statspropos:n afgafs, icke ett kändt förhållande, hvarken att eller till hvad belopp de af Hr Sandströmer nu omförmälte öfverskotten funnos, ty då hade väl underrättelse derom lemnats i propostn eller i Statsråds-prot. Icke eller var det kändt om R. St. kunde finna för godt, att låta dessa öfverskotter komma Riksg.-kont. till godo eller att använda dem lill andra ändamål, hvilket är deras rättighet. Huru Den 29 Januari. 235 kumle då kalkylen öfver Riksg.-kont:s inkomster och utgifter vara grundad på annat än de tillgångar, som delta verk alltid och med visshet hade att påräkna, till hvilken egenskap öfverskolten på Statsverkets inkomster, såsom varande i högsta måtto tillfälliga, visserligen icke kunna hänföras. Då hade föredraganden lika väl kunnat, hvad han likväl icke gjort, låta i beräkningen ingå en million af Bankens nu egande disponibla behållning, eftersom ungefär ett sådant belopp årligen under de tre sislförflutna åren från delta verk kommit Riksg.kont. lill godo. Men denna inkomst var, i likhet med öfverskotterna, alltför oviss och tillfällig för alt kunna beräknas.
I frågan om gårdstomtens bebyggande har Utskottet i första rummet trott sig böra tillse, huruvida det kunde lemnäs tillfälle att, enligt den af Riddarhusets berömda Arkitekt de la Vallde angifna plan, uppföra, om icke sådana större, med Riddarhuset sammanhängande, flyglar åt norra sidan, som enligt Eric Dahlbergs verk, »Svecia Antiqua et Hodierna», varit af arkitekten tillämnade å den södra sidan, åtminstone de af honom likaledes påtänkte mindre pavilloner, med balustrader o. s. v. på sätt Intendenten Scholander jemväl föreslagit; men då tomten, i stället att vara en till sjön angränsande gård, snart kommer att omgifvas af trafikerade gator med hamnplatser eller kajer, hvilka icke tillhöra Riddarhuset, måste förhållandet derigenom i väsendtlig mån förändras; och då af dessa smärre pavilloner, beräknade att, jemte gårdens inhägnad och planering, kosta 71,233 R:dr 10 öre, ej heller någon hyresinkomst för Riddarhuset skulle blifva att påräkna, har Utskottet ansett detta förslag icke, ens ur ekonomisk synpunkt, kunna tillerkännas någon vigt. Beträffande åter de af Professor Haverman projekterade större flyglar vinkelrätt emot Riddarhuset längs efter Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 15.
Då vann det Athniel, Kenas son, Calebs broders; och han gaf honom sina dotter Achsa till hustru. Och det begaf sig, då hon indrog, vardt henne rådet, att bedas en åker af sinom fader; och hon gaf sig ifrån åsnan. Då sade Caleb till henne: Hvad är dig? Hon sade: Gif mig en välsignelse; ty du hafver gifvit mig ett söderland, gif mig ock vattukällor; så gaf han henne källor ofvan och nedan. Detta är nu Juda slägtes arfvedel i deras ätter. Och Juda barnas slägtes städer ifrå den ena sidone till den andra, utmed de Edomeers gränsor söderut, voro desse: Kabzeel, Eder, Jagur, Kina, Dimona, AdAda, Kedes, Hazor, Jithnan, Siph, Telem, Bealoth, HazorHadatta, Kerioth, Hezron, det är Hazor, Aman, Sema, Molada, HazarGadda, Hesmon, BethPalet, HazarSual, BerSeba, Bisjothja, Baala, Jjim, Azem, Eltholad, Chesil, Horma, Ziklag, Madmanna, Sansanna, Lebaoth, Silhim, Ain, Rimmon. Det äro nio och tjugu städer, och deras byar. Men i dalarna voro Esthaol, Zorga, Asna, Sanoah, EnGannim, Tappuah, Enam, Jarmuth, Adullam, Socho, Aseka, Saaraim, Adithaim, Gedera, Gederothaim. Det äro fjorton städer, och deras byar. Zenan, Hadasa, MigdalGad, Dilean, Mizpe, Joktheel, Lachis, Bozkath, Eglon, Chabbon, Lahmas, Cithlis, Gederoth, BethDagon, Naama, Makkeda. Det äro sexton städer, och deras byar. Libna, Ether, Asan, Jiphthah, Asna, Nesib, Kegila, Achsib, Maresa. Det äro nio städer, och deras byar.
Prof. 1856—1858. 6 Sami. 1 Afrt. 38 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande -V.o 8". medgifver, Fullmäktige sjöledes till Banken indraga den del af behållningen, som öfverstiger Två millioner Riksdaler Hamburger Banko: att då detta sistnämnda stadgande naturligtvis afsåge att bereda minskning i transport-kostnaden för det silfver, hvaraf Banken på utrikes ort kunde under vintermånaderne blifva egare, torde vid närvarande förhållanden ett tillägg till dessa föreskrifter böra af Rikets Ständer meddelas: att det lån å 20 millioner Riksdaler, Fullmäktige i Riksgäids-kontoret upptagit, enligt ingångna underrättelser frän utlandet, rönt deri efterfrågan på penninge-marknadeu, att, utöfver de 4 millioner Riksdaler Riksmynt, som redan äro indragna eller under indragning, betydliga lefvereringar derå under den aldra närmaste tiden förestode, hvilket sednare äfven kunde antagas blifva förhållandet med det af Regeringen i Hamburg upptagna lån, men att då, genom åtgärderne alt öfverflytta dessa valutor hit, det hittills existerande vexel-behofvet sannolikt snart skulle fyllas, blefve, så snart Bankens rätt att hafva silfvervaluta i Hamburg och Altona till fullo begagnats, för Riksgäids-kontoret ej annan utväg, än att antingen låta de lånemedel, som i silfver lefvererades i Hamburg, der qvarstanna utan ränta tills öppet vatten inträffade, eiler ock alt, för silfrets öfverförande landvägen hit, ådraga sig icke obetydliga kostnader. 1 anseende härtill har motionären föreslagit, att Banko-fullmäktige må bemyndigas att, utan afseende å det vid innevarande Riksdag fastställda maximum för den behållning, som Banken under vanliga förhållanden får ega i Hamburg eller Altona qvarstående, af Riksgäids-kontoret, lill ett pris af 128 sk. banko per Riksdaler Hamburger Banko, inköpa det silfver, hvilket
1)8 ik, s^svsrsnde ii)3 rote-iiideliiinA inom 8ödrs 8liän8lis InksnteriIke^ementet, elmin ielie medkörsnde nsZoil eller tillölisd ordinsrie roleri»^, liliviil inneösr en siä rstt8er>IiFS grunder 8todd körsodriii^ i det sk ke^e 8ts!8ms^teriig ks8t8tsllds indelninA8verli kör ^roviii8en 8Iiäiie, lisr XoNAl. !Vlsj:t velst 8itt derom ksttsde Le8lnt Kiliel8 8tsuder i ljäder m eddeis, kör slt skven, kör ders8 del, i krä^sn li68luts. Oe deits srende rärsnds lislldlinAsr vill Lon^I. Nsj:t läts till vederbörsnde I7t8liott ökverlemns. 6 Xo/rF-/. L/lre/i-e/se, A/o 33. XonZl. lVIaj:t sörlrlisver kikets 8tänäer rueä all XonZI. Käcl oolr Hllsst stääse vslkeväZen. Datum ut su^ra. 4 o n ^ I>. 6?. ^c/e^s/zö-rr. «r/ ö/ve^ //K/rt/Z^ö^sva^se/rt/e-r, r/r/ö?' ^«?r« ^o»?L?rA6-r r ^-K §^oc^o^»r« <8^o^ e^e/r 10 6?e^o^e^ 1840. lXär varande: 8tgts-Ruä6ri: Hörr l^rilierre <7e^s^,-om ^ Herr l?riiierie 8tats-Räclet