Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke nog att under sådana förhållanden kapitalbildningens jemna fortgång blifvit hämmad: de under en föregången gynsammare tid och under förväntan af lyckliga resultater öfver allt inom vårt land inledda företag till industriens och isynnerhet jordbruksnäringens kraftfulla uppdrifvande, bland hvilka företag de betydliga allmänna och privata jernvägsbyggnaderna så mycket mindre få lemnäs ur räkningen, som de i mångfaldiga rigtningar framkallat ny och omfattande näringsverksamhet — alla dessa företag hade naturligen alstrat nya behof af högst betydliga förlagskapital och detta just under en tid, då politiska förvecklingar ingåfvo obenägenhet och misstroende på den kapitalmarknad, der Sverige tillförene hemtat sitt förlag, och då ej mindre derstädes än på öfriga penningemarknader flera nya mägtiga lånesökande tillika uppträdde täflande om begränsade tillgångar. Landtbrukarne, hvar i sin ort, hade ganska tydligt erfarit verkningarne af alla dessa missgynnande omständigheter, men deremot ingalunda allmänt kunnat för sig förklara de likväl ganska naturliga orsakerna till detta onda. Emellertid blef den sålunda alstrade allmänna missbelåtenheten lätt tillgänglig för läror, som på landets regering och de af den hyllade grundsatser kastade skulden för det onda och utlofvade räddning — innefattade ock löftet intet annat, än ny eller förhöjd beskattning på landets innevånare. Genom ihärdigt bearbetande af den missnöjda sinnesstämningen hade det lyckats den vid skyddssystemet ännu fasthängande fabriksindustrien att bland landets jordbrukare vinna många anhängare; Och sålunda blef Bevillnings-Utskottet vid riksdagens början tillsatt i en rigtning, sorn föga öfverensstämmer med de friare grundsatser Rikets Ständer under en lång följd af riksdagar hyllat och, såsom utgången af frågan om Franska handelstraktaten ådagalägger, äfven vid innevarande riksdag omfatta. Jag vågar med tillförsigt hoppas, att Rikets Ständer vid pröfningen af Bevillnings-Utskottets tulltaxeförslag icke skola lemna ur sigte det inflytande här ofvan i 32 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 8. största korthet antydda förhållanden utöfvat på Utskottets uppfattning af botemedlen för det betryck, hvari i synnerhet jordbruksnäringen under sednare åren sig befunnit.
Hvad motionären föreslagit om antagande af Läns-arkitekter, tillhandahållande af ritningar och planer, förutsätter ock, derest sådant af statsverket skulle besörjas, anslag, hvartill tillgång måhända ej alltid skulle förefinnas; Och då olika orter tordo i dessa hänseenden medföra olika behof för sin på landsbygden spridda befolkning, synes det Utskottet, som skulle omsorgen om ordnandet härutinnan böra för hvarje ort tillkomma den kommunalstyrelse hvars skapande ej kan länge fördröjas, vid hvilket förhållande Utskottet ej nu anser sig böra i dessa hänseenden tillstyrka Rikets Ständer titt någon åtgärd vidtaga. För städerna deremot samt de platser på landet, hvilka till följd af jernvägsanläggningar eller af andra orsaker komma att tätare bebyggas, lärer väl, af nu anförda skäl, en byggnadsordning obestridligen vara erforderlig. Behofvet deraf har ock för de flesta bland städerne framkallat sådana, af Kongl. Majit fastställda. Men många af dessa torde vara föråldrade, hälst nödig väckelse till deras förändrande saknats och åsigterna om huru städerna böra byggas äro ej desamma nu sorn fordom. Visserligen kunna olika belägenhet, olika näringsgrenar och olika tillgång på byggnadsmaterialier medföra tor den ena platsen behof af vissa föreskrifter, som för en annan ej äro behöfliga; men Utskottet anser dock allmänna föreskrifter kunna stadgas, som i alla städer och köpingar samt vid anläggning af nya sådana böra lända till efterrättelse. Sålunda finnas grunder för tomtläggning och bebyggning af dylika platser, hvilka grunder, med afseende på prydlighet, renlighet och luftvexling samt säkerhet, förtjena att städse iakttagas och hvilka blifvit af sakkunnige personer och myndigheter så inom som utom fäderneslandet godkände. En byggnadsordning, innehållande dylika allmänna be - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 4. 8 stämmelser och utarbetad i enlighet med dessa grunder skulle otvifvelektigt i flera afseenden verka välgörande.
Numera räknas således 30 Groschen kurant eller, såsom de benämnas, allenast Groschen, på Thalern; oell dä 1 Svensk Species i Hannover anses — 1 /, Thaler eller 4 5 Groschen, blir värdet af den senare ungefär 9 öre Knnt. 7 Bilagan \. 50 Hannover. på kuskbocken, samma afgift, nemligen per mil och bråkdelar deraf i vagnar för personpost och snällpost 8 ä 1 0 i nuvarande Groschen. i andra post-kuskvagnar 6 å 8 » i andra mindre beqväma vagnar, äfvensom poståkdon för 1 häst 6 » Dock står det Finans-Ministern fritt, att nedsätta dessa afgifter, om så anses nödigt för särskilda fall, till f. Den nu gällande Taxan för Extrapost-, Kuriroch Estafettbefordring är likaledes af den 28 Aug. 1858, och stadgar följande afgifter vid stationerne per mil, nemligen för 1 Extraposthäst 12 Gr 1 Kurireller Estafetthäst 16 » 1 heltäckt, på fjedrar hängande, Postvagn 10 » 1 halftäckt, blott baktill på fjedrar hängande, eller utan fjedrar varande Postkalesch 8 » 1 öppen vagn 6 >; Finans-Ministern har emellertid rättighet att för särskilda linier (Kurser), med svåra vägar, höja dessa afgifter1. Vidare betalas i drickspenningar till postiljonen för hvarje i mil vid extrapost eller kurirkörsel Gr. Kurir-ridt .4 » hvarförutan stations-vagnmästaren erhåller, om den resandes egen vagn smörjes 5 » Häraf följer således, att en resande i Hannover betalar pr Svensk mil: Rdr öre. för plats i vanlig Postvagn 1, 8. i Extrapostvagn '1, 35. på fjedrar, om 2 resande medfölja 2, 61. i öppen dylik vagn 2, 34. i egen vagn 1, 93. Nyssnämnde 1858 års Taxa stadgar ock i afsende på befordringstiden för Extraposter, att på Hannover. 51 Chausserade vägar Icke-chauserade vägar Vanliga Mycket backiga eli. under mörka nätter. Vanliga Mycket backiga eli. under mörka nätter.
» Annette, hvar håller du hus? » Denna röst, denna långa skepnad — nej men det är ju fröken Pettersson som klädt af sig till Niniche, i st. f. till Grégoire, badaren. Fatala misstag! Badare-fasonerna gå också igen hela aftonen såväl i Grefvinnan Corniskis promenadtoilett som i mamzelle Ni-chons boudoir, en adertonårig pojke utklädd i diverse kjolar med eller utan släp, väl uppstoppad, med klingande haut contre, men så kantig, tvär och trubbig och så olidlig på den lilla scenen med sina långa armar och ben, som han icke förstår att föra hvarken å la cocotte eller å la comtesse. Det är Pariserpojken agerande en lorett, det är Cherubin utklädd till Suzanne, näpen och skälmsk och rolig som sådan, men f. d. caféchanteusen, franska caféchanteusen Niniche, hvars nobla air lurar idioten Corni-ski till äktenskap, hvart tog hon vägen? Bedrar jag mig ej, så satt hon denna afton på parkett åt venster sida bredvid sin syster, fru Fahlman. Någon annan Niniche visade frk. Pettersson till komplett evidens att Vasateatern ej besitter. För öfrigt — men lemnom detta en begåfvad artists misslyckande och hoppomsatt detta blir henne en lexa att hålla sig inom sin repertoir, d. v. 8. på sitt segerfdU. För att icke slata med en ledsamhet, det Petterssonska nederlaget i Niniche, nämnom i korthet att Lille Hertigen sedan för fröken Anna blifvit en veritabel triamf. Vi rådde sångerskan i våras att införlifva denna rol med sin repertoir och det var ju nu väl för henne att hon lydde detta råd. Dessutom för publiken, som väl aldrig i Stockholm sett eo bättre liten hertig, trots namnen de Wahl, Hjortberg, Östberg, Grönberg och allt hvad deras högheter borgerligen hette. Orsaken hvarför fru Östberg, som var en utmärkt Boccaccio, blef en medelmåttig hertig, föranledde nu motsatsen med frk. Pettersson. Denna hennes framställning är i sjelfva verket mönstergill.
Men härvid mäste tillika tagas i betraktande, att förtullningarne åren i843, i844 och >845, om sistnämnde års tulltaxa äfven under dessa år tillämpats, skolat, såsom Bevillnings-utskollets vid sisllidne riksdag afgifna och på förtullningarne åren i83g—1843 grundade betänkande R:o 3j gifver vid handen, uppgå i medeltal till icke mindre än 4,36o,73o: 43. 8., och att således medium af de sista 5 årens på detta sätt beräknade tullintrader k om me att vida öfverstiga det belopp, Utskottets beräkning i betänkandet N:o 28 anvisar. Med afseende å ofvan berörde anmärkningar bör derjemte icke lemnäs obemärkt, att, enligt Kongl. Maj:ts förslag lill tulltaxa, på hvilket förslag Kongl. Maj:ts beräkning af lullmedlen ock blifvit grundad, nedsällningarne i gällande afgifter skolat uppgå till 22i,3oo r:dr, då nedsältningarne dere - 4 Bevillnint/s-Utskoltels Vild!ande, N:o 29 mot, enligt Rikets Ständers beslut, utgöra endast 27,500 r:dr, och alt skillnaden mellan dessa belopp, 193,800 r:dr, lagd till den nf Kongl Majt beräknade tullinkomst, lemnar en vida högre summa, ån den Utskottet föreslagit.
En dylik broschyr med titel: &gt; Oin sjnksköterskors anstallande å landsbygdena utde-. lades på ofvan beïorda möte. I fråga 0111 landitidpens nhslkg f r ~ ~ b a ' i u af r n Hal~ ~ lands landsting, soiii besliitat att ' anställ$ en skolad. sköterslsa inom hvard.e ?a,. af - 1.anets. ' 5 pi: ovingialliikaredistrikt~ ni ed en. lön af, 500-. kr. jämte vissa andra. förinåner .. Vesternorrla~zds län liay a£$en: tagit ett:. godt steg, i önskvärd riktniig gen ' om .att. anslå: 200 k;; .$t~hyd? ' ib$h eeh ';:: * af l ä i d s &amp; ohiminer, som Sj älf va. +il '] a bidraga .,hed. iiiiqsj 100: k.pnGr: ': till sköterskas ' aflöning. Dessiit6111 liafva ~e,st~~norrla,iids, @ $6b+r@, h ' Kopgiarbetgs; Linl~öPiugs ' bcli l &amp; ~, l ~ ~ i ö la ?dsting l ~, s gFtt f 6 ~ f. q t ~ ~ ~ om utbildande af, sköterskor vid, sina resp. länslasar@t:. i. r. * T:. : i.! hag+ ' tg .. H a. ' a! B. r. ~ e d i c h e kon&amp;dafen. +öken; Anna Stecksén tjänstgör under innevarande Iiöstteriniii vid. IG.wolinska .. Institutets patologisk-anatomiska, institution s&amp;soin e. o. ai-hanuens, med illiggande att-biträda vid de kandidatexamen. grundläggande stiidierna i allmän patologi för ' medicine.
Det har således varit först konservatismen hos den förra Regeringen och sedermera konservatismen hos R. o. Ad. och PresteSt. som allt hitintills hindrat den nyttiga reform, hvilken samma konservatism nu påstås böra preliminärt afgöras. Taktiken är således den, alt först använda alla sina krafter, för att hindra prcliminär-beslutet, samt sedermera föregifva, att man, i anseende dertill att detta ej blifvit fattadt, icke kan ingå i pröfning af lmfvudsaken. En annan värd ledamot, Gr. Gyldenstolpe, har förmenat, att ett lagverk icke borde stödja sig på rationela idéer, utan endast på nationela. Jag för min del tror deremot, ali om de nationela åsigterna icke tillika vore rationela, d. v. s. förnuftiga, så tillhörer det just lagstiftaren att bortarbeta dessa fördomar, samt införa en lag, grundad på förnuftiga rättsbegrepp. För Gr. Gyldenstolpe, som ju äger beläsenhet i historien, bör det eljest ej vara obekant, att de främsta, de skarpsyn tåste, de mest upplysta i landet varit folkens lagstiftare och att lagarne just varit det som kraftigast verkat på folkens lynne och bildning, sorn qvarhållit dem i barbari eller höjt dem till civilisation och frihet: med ett ord, som skapat deras historia i tideböckerna. På grund af allt hvad jag nu anfört, får jag vördsammast tillstyrka bifall å StatsUtsk:s betänk. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Det synes mig som man aflägsnade sig från den nu under öfverläggning varande frågan, då man ingått i betraktelser öfver det nya lagförslaget eller rättare det under arbete varande lagförslagets egenskaper. Jag tror alt det är tids nog att inkomma på detta område, när förslaget engång blirR. St. understäldt. Förevar, fråga synes mig vara den aldra enklaste, nemi. bör bifall lemnäs lill det af K. M. äskade anslaget till fortsättning af det under händer varande arbete?
Votermoen företogs genast klockan 4 til z, och stutades kl. 4 lil 5, dä rösterne befunnos hafwa utfallit som följer: Ja L§6 Den 2z Mars. Za 22. Nej 2g. Högloft. RiDderssapet och Adeln ätffiljdes. In liften, krotocolli 6. Lilverstolpe. Fredagm den 23 Mars. kienum kl. 5 eftermiddagen. Herr Grefwe» och Landtmarskalken. Med ledsnad har jag hört berättas, at wid den för en kort stund sedan flutade Voteringen, den i Riksdagsordningen stadgade kormalitr t, at, innan sedlarnes upräkning, en bland dem borde uttagas och förseglad aflaggas, blifwit urakrläten; men jag fär tillika til Nidderffapet och Adeln hemställa, vm, da manga Ledamöter icke nu härom kunna wara underrättade, den nya VoterinZen, som förmodeligen derföre lärer böra anställas, icke kunde fä upffjuras ti! i morgon, da Ridderffapet och Adeln kunde wara mera mangrant församlade. Friherre ^scherström, ftacob. Det är otwifwelakcigt, at en ny Votering kunde synas öst werfiödig, emedan resultatet hos Ridderffapet och Adeln, antingen Ja eller Nej winner, är i detta mål, såsom en Lagfräga, likgiltigt, sedan de andra tre Standen redan enstämmigt bifallit densamma; men iakttagandet af en lormMst, och r synnerhet - Den 2z Mars. e. m. 997 nerhet en i ;z §. Riksdags »Ordningen sä ur» tryckeligen stadgad, ar utan all twifwel wig» tigt, och af detta stal mäste den förra Votsrinzen anses ogiltig och en ny anställas. Hwad äter angar upstof med Voteringen, kan sädanl icke aga rum, emedan Riksdags-Ordningen stadgar, at sä snart Votering ar befluten, bör den förera» gas genast. Herr Grefwe» och Landtmarskasken.
Herr Lilvei-siolps, (lluslst ?^br3li3m, yttrade, det han trodde 6t! mangen uppriktigt kunde wara li wad af undersM.tt nit, utan att aan hästar och wagn eiler vcka gä till Drottningholm. Häruppä följde åtskilliga rop af blandad bejk^ffenc, et. Lcrherre ^snnerkieim, I_sr8 August: Wi^sserligen är frägan om en Deputations utgörande i stg flelf indiffwent: j^g fär allenast erinra att dek är alldeles ow-mlwt att Edane Depmationrr utwäijas genom Electorerna, cch derjvre tillstyrka den wani aa ukwägen genom anttckning hos RiddarchucFjjcalen, säsom warande alwen den genaste till ridenö wirinande. Herr Den 9 Jarman'!. zZy Herr klingspor, Oerät, förklarade sicz häremot och yrkade pä wal. Herr Landtmarstakken: Kanske torde Ridderffaptt och Adeln behaga förena sig akt törst göra försök genom anteckning hos Rjdd..rehusFr>'alsn. Ropades Ja och Nej. Friherre , Ku6olpb, trodde s?t hela denna sak kunde fullkomligen dero af Herr LandtmarffalkenS föranstaltande. Mänga ropade härtill Nej. Friherre lUgrmerKeim: När jag finner Rid» dsrffapetS vä) Adelös tänkesätt sä skiljakktga, akt sottung n öjellgen kunde uppkomma öfwer ert ämne as Lenna ringare betydenhet, ia ofstär psg gärna frän mttt yttrande as anteckning och har ingen trug emot att öe Deputerade wästas. Friherre Öderström, jscob: Jag får allenast upplysa, ott i sali frågan är akt wälja genom Eiectvrerna, sä ar tet 'endast UtffottsLedomörer, och jnga ar-dra, som genom denna procedurs utses.
Då skrattar den hånfullt bakom husknutarne, och medan den rifver ikring och ordnar, sammanför och skingrar, piper den ett par toner af en förstöringshymn, gnisslande som ljudet af en vindflöjel, vridande sig på rostiga hakar, så gäll, att det går en kåre utefter ryggarne på de olyckliga fotgängare, som regnet ännu ej skrämt bort. Man påskyndar sina steg, viker upp rockkragarne, ja, vår vän konsuln, som just återvänder från sin homöopatiska läkare, knäpper till och med öfversta rockknappen, fastän – tänk er – fastän han på detta vis döljer hederslegionens band för verlden. Det är ett evigt risslande i kala grenar och nakna stammar, ett idkeligt rasslande mellan halfvissna blad, brutna stänglar och bristande qvistar. Också södern, den beprisade, har regndusk och löffällning, också södern har sina höstdagar, så mycket mera kulna, som de sticka af mot sommardagar, så soliga och så varma, att man icke utan att känna dem kan bilda sig ens en föreställning om dem. Veckorna förut blå himmel, mellan +15 och 20 grader Celsius, nu rått och ruskigt som på en af dessa nordiska Novemberdagar, då man riktigt längtar efter snö och is och tusen gånger hellre såge naturen redan som lik, insvept i sitt snöiga bårtäcke, än denna dystra likbegängelse af höstens sista lifhankar. Hu, grått i grått! Det lilla sällskapet hade passerat allén och lyckligt och väl kommit in i hotellentréen, sedan det hoppat öfver den stora insjön, som bildat sig utanför porten i den lösa sandmyllan. Mor och dotter voro redan uppgångna, men Edith hade stannat nere i vestibulen. Hon skulle läsa tidningarne, hade hon sagt, och tidningsrummet låg på nedre botten, men ännu hade hon icke ens tagit af sig sina öfverplagg. Hon stirrade ut i regnet, som hon tänkte att gå ut ännu ett slag, men på det funderade hon då rakt icke. Gud vet, hvad det var hon tänkte på; hon visste det knappast sjelf, hon visste blott, att hon var olycklig, så tröstlöst olycklig som en menniska kan blifva.
Maj:t har, såsom tillökning i Postverkets aflöningsoch omkostnads-stater, upptagit 100,000 R:dr utöfver de 25o,o68 R:dr 36 sk. 6 r:st., hvaraf 68: 36. 6. äro iridelte, som vid sisla Riksdagen dertill anslogos; och komme denna tillökning alt sålunda fördelas: Bihans till RSt. Enligt den för Sr i83i Enligt den för Sr l834 fastställde Stat. fastställde Stat. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 ii 7 skottets betänkande, bif. af Adeln, s, 531. af Borgareståndet, s. 567. af Bondeståndet, s. 591. Penningeverk, oni reglering af Rikets. Statsoeh BancoXJtskottens betänkande bif, af Adeln, s. 517. återremit. af Presteståndet, s. 519. af Borgare, ståndet, s. 531. af Bondeståndet, s, 539. —• ora i anledning af Ståndens Ultimata, bif. af Bondeståndet, s. 119, Svar å de af Riksstånden gjorda anmärkningar, i anledning deraf Bondeståndets beslut, s. 9°9~4t9. Borgareståndet, s, 933—937. Adelns, s. 938 — 942. Presteståndets, s. 943—951- Anmälan om Ståndens olika beslut och förslag att dem sammanjemnka i anledning hvaraf Presteståndets, Ultimatum, s. 1020—1028. Borgareståndets, s. 1055—1057- och s. 376. Bondeståndet, s. 1062—1066. Hvaremot Adelns inbjudning ej kunnat antagas af Presteståndet, s. 1052.
Skyldigheten alt hålla rusthålls-häslar blefve olika tryckande. De hästar, som anslogos till stammen, skulle årligen öfvas, vid kava leriet i 54, och vid artilleriet i 47 dagar, då deremot de, som anslogos till bevärings-re kryterne, öfvades 21 och bevärings-soldaterne endast 14 dagar. Men, som redan är y tirad t, äro dessa anmärkningar af mindre vigt, och kunna vid tillJämpningen lätt undanrödjas, såvida systemet i öfrigt vore antagligt och för fäderneslandet nyttigt. Men det hvilar på förutsättningen af indelnings-verkets upphäfvande. En sådan åtgärd vore dock, efter Utskottens tanka, af den våda för fäderneslandet, att all tanka derå bör lemnäs å sido. Indel nings-verket har blifvit klandradt af mången, och uti dess organisation linnas väl brister, i anseende till dess i lieie hänseenden intrasslade och omilitäriska former; men til! sin hufvudgrund innefattar det, efter Utskottens åsigt, det för Sverige mest passande organisations-system; ty den indelda arméen är nationel och egendomlig för Sverige. Kärleken till det egna hemmet inger soldaten en ökad kärlek för fosterlandet. Det enkla arbetssamma landtmannalif han förer, stärker hans helsa, gör honom ihärdig och duglig till många i fält förefallande göromål. Då han af fri böjelse omfattat soldatlifvet och gjort det till sitt lefnadsyrke, går han äfven med mera villighet dess skiftande öden till mötes, än den, sorn utan inre kallelse, på grund af en lag, som snart skulle anses tyrannisk, tvingades att, emot sin vilja, underkasta sig' krigstjensten. Hans långa tjenstetid inplantar hos honom en krigslydnad och en dischiplin, hvilken man förgäfves skulle söka hos en på endast national-beväpningens grunder bildad trupp, och denna omständighet, i förening med hans öfriga förhållanden, gör honom dessutom mindre benägen för rymning.
KammarCollegii och StatsContorets Circulaire d. 20 i samma månad för KronoUppbörds-redovisningen stadgade form, äfvensom efter införandet af ett årligt RiksBokslut, hvartill Formulaire af R. St:r år 1823 blifvit gilladt och antaget, någon sådan sammanblandning nu mera ej kan ske, om än RiksgäldsContorets Fonder redovisades i de Allmänna, hela KronoUppbörden i öfrigt, så väl för StatsVerkets, som för andre Verks, räkning, upptagande LandsBöckerna, har Utskottet ansett sig böra hos R. St:r tillstyrka bifall till K. StatsContorets sednare alternativ, att de särkilda LandsBöckerne öfver Allmänna 33evinningen må upphöra; helst dessa LandsBöcker ej ingå till RiksgäldsContoret, som deraf ej tager någon kännedom, utan endast i K. KammarRätten, lika med de Allmänna Landsböckerne, granskas. Bil. B. B etänkanden. Bil. B. Utlåtande, i anledning af Herr A. P. Ståliles Motion, att BötesMedlen hädanefter ej må upptagas bland StalsVerkets Inkomster. Från Vällofl. BorgareStåndet har SlatsUtskottet erhållit remiss å en utaf Herr Lagman Ståhle vackt motion, att de bland StatsVerkets InkomstTitlar hittills upptagne, och äfven uti K. M:ts nu afgifna Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof beräknade Bötesmedel må derifrån uteslutas, enär, efter Motionärens tanka, det vore hvarken lämpligt eller värdigt, att, för Statsbehofvens fyllande, påräkna en tillgång af hvad som inflyter lill försonande af begångna förseelser och hvarigenom slutföljd uppkommer, att ju flera brott, dess förmånligare för Statsverket.
General-poststyrelsen, sedan då mera betydligt större tillgångar funnes för detta ändamål att tillgå, måtte med all skyndsamhet vidtaga de åtgärder, som i sådant afseende kunde finnas lämplige, hvarvid i första rummet borde, enligt Revisorernes tanke, tillses att så väl bref som tidningar måtte, närhelst sådant kunde ske, befordras med ångfartygs-lägenhet eller på jernväg. I anledning häraf genmällc Kongl. General-poststyrelsen, uti sitt underdåniga utlåtande, dels att bref och tidningar alltid försändas med ångbåt eller på jernväg, der sådant lämpligen kunde ske, men att det berodde på ångbåts-rederiernes godtfinnande om och på hvilka vilkor de ville medföra post, dels att Postverket ej kunde betala porto för tidningar och fribref, enär porto ej för desamma af Post verket uppbures, och icke heller för betalta bref porto-andelar till ångfartyg mer än en gång, emedan, om ett med ångfartyg ankommande bref, för hvilket rederiet erhållit halft porto, ytterligare sändes med ångfartyg emot halft porto äfven till deltas rederi, Postverket deraf ej finge någon behållning, dels ock att de jernvägar, hvarå kommunikation egde rum, då ännu vore så få och kommunikationen så afbruten, att post-befordringen derå varit och ännu en tid torde blifva in skränkt till en obetydlighet. Härvid erinrade 1858 års Revisorer, att då Rikets Ständer vid de tvänne sednaste riksdagarne anvisat öfverskotten å Postverkets inkomster att användas till post-anstalternas utvidgande och förbättrande, det syntes Revisorerne föga sannolikt, att General-poststyrelsen skulle, i följd af bristande tillgångar, varit urståndsatt att i sådant afseende vidtaga erforderliga åtgärder, hvilken förmodan äfven funne stöd af räkenskaperna för revisions-året, hvilka utvisade att Post verkets nettobehållning ganska betydligt tillvext.