Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. antaga vilkoren af min motion, att lill en del inbjuda inom provinsen boende aktieägare deltagande, så inträffar med säkerhet, alt förvaltningskostnaden och ordningen för säkerheternas bevakande ej skall blifva annorlunda än med privatbankerne; och med den förmån af någon minskad ränta, t. ex. 4 procent, då länekontoret vid hvarje nytt lån eller omsättning i förskott aftager räntan sig till godo; samt alt låntagare ej behöfva öka sin skuld, med ombuds belalande, utan i likhet med uti min motion åberopade förmånen uti Stora Kopparbergs banks förnyade oktroj; således, till följe af föregide anförande, yrkar jag återremiss på 53 och 54 §§ af BankoUlsk:s betänk. N:o 42, med passande förändrad redaktion, till bifall uti något af mig föreslagne alternativer, och för öfrigt förenar mig med antagande af doktor Sandbergs m. tl:s reservationer i detta ämne. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att 53 punkten redan blifvit af R. o. Ad. bifallen och således propos. å den af Hr Hammarhjelm yrkade återremiss af denna punkt numera icke kunde framställas, samt hemstälde sedermera, om R. o. Ad. ansåge 54 punkten, på grund af de deremot gjorde anmärkntr, böra återremitteras. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter Hr Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i 54 punkten yttrat. Härvid ropades ja samt ett eller annat nej; hvarjemte Frih. Cederström, Claes Rud., anmälde sig och yttrade: Jag kan icke neka att det af Hr Hammarhjelm framstälda förslag torde vara dels nog minutiöst framstäldt, dels måhända icke sä affattadt, att man, i full enlighet dermed, lämpligen kan derpå bygga ett fullständigt förslag; men, på sätt jag förut tagit mig friheten anföra, tror jag att idéen om riksbanks filial-kontors inrättande i landsorterne är god, hvadan mig synes att det varit högeligen önskvärdt, om Utsk, funnit sig befogadt alt i detta afseende utarbeta något förslag.
Att högsta lagskipande maktens handhafvare erhålla en sådan tillökning i sine löneförmåner, alt de, befriade från alla näringsbekymmer, kunna egna sig uteslutande åt sitt vigtiga embetes utöfning, det påkallar, af förut anförde skäl, de skattdragandes egen fördel. Statens värdighet bjuder det äfven. För bestämmandet af den tillökning i löneförmåner, sorn bör desse embetsmän tillkomma, linnes redan, såsom mig synes, en rättvis grund att följa. Efter min åsigt mäste de personer, som i Konungens namn sjelfve utöfva högsta lagskipande makten, och som således i sista instansen besluta om medborgares lif och välfärd, anses bekläda lika vigtiga, ansvarsfulla och maktpåliggande embeten, som de personer, livilke endast med sine råd biträda Konungen i utöfningen af högsta administrativa makten. Jag anser derföre rättvisan bjuda, att de förre, eller ledamöternc af Högsta Domstolen, både uti värdighet och inkomster sättas i fullkomlig likhet med de sednare, eller ledamöterne af Statsrådet. 384 Den 24 Augusti f. m. På de skäl jag här ofvan haft äran anföra, får jag derföre till K. H. St:s bepröfvande vördsamt öfverlemna, huruvida icke billighet och rättvisa bjuda, att ledamötcrne i Högsta Domstolen af Staten aflönas lika med de consultativa ledamötcrne af Statsrådet; och får jag, under förutsättning att denna min åsigt af R. St. godkännes, vördsamligen föreslå, att de förre, i likhet med de sednare, må erhålla 4,500 r:dr i lön samt 1,500 r:dr i s. k. taffelpenningar, eller tillsammans 6,000 r:dr b:co, dock med det uttryckliga villkor, att de icke må åtaga sig någon slags befattning hvarken af allmän eller enskild beskaffenhet, härifrån endast undantaget det fall, då någon af bemäldc ledamöter är lagligen pligtig att för någon nära anhörig förmynderskap bestrida. Om remiss lill StatsUtsk. af denna min motion får jag vördsamligen anhålla. Frih. Cederström, Jacob:
Ty på bottnen af all uppriktighet ligger det en hemlig känsla af att mitt intresse för i dag kan stå i strid med mitt intresse för i morgon, – ett minne af att det som var nytt och friskt i går, är gammalt och vidrigt i dag ... Nej, nej, jag försäkrar er att det inte alls är så stötande som det låter, det är tvärtom någonting som vi alla haft en förnimmelse af. Men det är ytterst få, som ha mod att titta efter på menniskonaturens afvigsida och att taga reda på hvad der fins, derför talar man icke om sådant. Och det man icke är van att tala om, det finner man förskräckligt. Är ni nu mörkrädd, fru Marianne, så skall jag sluta.» Han talade med sin mest smekande röst, klagande som ett förklemadt barn, och ändå med en skymt af ironi. »Nej, fortsätt», sade Marianne. »Jag vill att ni skall inse hvarför man är mest sluten emot dem som stå en närmast. Att så är, måste ni ha märkt många gånger, ni vet således att det är ett faktum. Jag letar bara efter dess orsak. Blundar ni för den, så skall ni icke derigenom kunna stryka bort det som är; det står qvar, om ni vill eller ej. Men kom ihåg att jag endast talar om band – om yttre band – och om det egendomliga förhållandet, att man ger mest åt dem man icke känner sig bunden till ... Jo, ser ni, idealisterna må tro hvad de vilja om själarnes samstämmighet och dylikt, men sanningen är ändå, att man kommer aldrig så nära en menniska, blir aldrig så ett med henne att ens innersta, oformulerade tanke utesluter all möjlighet af framtida förställning. Och deri ligger det! För den, som allt framgent skall följa en, blottar man sig minst gerna, ty man känner att det måste komma ting som man vill dölja, eller förhållanden som göra en böjd att sopa bort sitt förflutna. Den som man en gång gifvit sitt fulla förtroende, kan i sådana fall bli till en obarmhertig censor, icke allenast öfver ens handlingar, utan öfver ens hemligaste motiv; man har gifvit honom medel att gräfva ut ur ens hjerta, hvad man ville dölja för sig sjelf. Nej.
Äfven vid denna riksdag har Eders Majit, uti serskild till Rikets Ständer den 15 sistlidne November aflåten nådig proposition, gjort framställning om vissa, till särskilda verk och inrättningar ingående uppbörders utbytande emot kontanta statsanslag; och, full komligt instämmande i denna Eders Majits nådiga åsigt om nyttan af dylika till ordning och enkelhet i statsförvaltningen ledande indragningar till kronan af indelda ränteoch tiondeanslag, der sådant, utan förnärmande af någons rätt och utan fara för vigtiga institutioners bestånd, kari ega rum, anser jag likväl, å andra sidan, de förut åberopade betänkligheterna mot en allmän indragning nu på en gång af alla indelda räntor och tionde vara af den vigt, att jag icke kan tillstyrka Eders Majit vidtagandet af en sådan åtgärd, annat än måhända framdeles i sammanhang med skeende löneregleringar, eller på grund af andra sig möjligen företeende omständigheter, allt efter som vid pröfning af hvarje serskildt fall kan finnas lämpligt. Beträffande det andra af de angifna medlen att afhjelpa den öfverklagade olikheten mellan indelde räntegifvare och dem, hvilkas räntor och tionde äro kronan behållne, så sy - 38 Kongl. Maj:Is Nåd. Proposition, No 59. nes mig deremot denna .utväg till vinnande af ändamålet utan några oöfvervinnerliga svårigheter kunna begagnas. Den egentliga olikhet, som i detta afseende nu förefinnes, består deruti, att den indelda löntagaren eger rätt att uppsäga räntor och tionde till leverering in natura, hvilken rättighet kronan för sin del frånträdt; äfvensom att den indelda räntegifvaren, då hans ränteeller tiondespanmål löses efter markegång, är skyldig att, såsom ersättning för forslingsbesväret, tillägga en forsellön af 16 sk. banko per tunna för råg och korn, samt 12 sk. för bafra, hvilken forsellön blifvit för kronan behållna räntor och tionde efterskänkt.
Den 24 November. Wördsamt Memorial!. Wid föredragandet af Sratö - Utskottets Prorocolls Utdrag af den 28 ststledne September har Högwördige Preste - Ståndet gjort den anmärkning att följande i 8:de momentet förekommande uttryck att pä de ställen der Allmogen halt rätt till Mulbete, Aste waltén, 8äbode-ställen pä stogarneS område, med eller utan yxebörd en sädan Allmogens rättighet mä warda bibehållen etc., borde förändras salunda: Zltt pä de ställen der jordägare eller boställs innehafware haft rätt mm. en sadan jordägarens och Boställs innehafwarens rättighet ,«ä warda bibehällen MM-i Och har det Högwördige Preste Ständer derföre genom Protocolls Utdrag af den 28 ststledne Octobcr till Sats Ukstotttt ätcrförwist detta ärende i det ändamål, som Regeringsformens 56 § omförmaler . Och som Stars Uistottet för Dest del icke haft något att crindra wid den af Högwördige Preste Sländek gjorde oswanbcrörde anmärkning, såsom icke ledande till någon förändring uti sjelfwa huswudsaken, utan fastmera instämmande med meningen af Stats Utffottets hemställan, som äsyftar icke blott Allmogen, uran andre Hemmans innehafware, som förut ägt en sädan rättighet, sä får Statö-Utstottet sähant såsom sivar ä den gjorda anmärkningen wörd - Den 24 November. 1457 sammcligen meddela. Slockholm den 17 Nowember 1809. Pä Högw. Preste-Sland. Ledamöters magnar Hr. VVeiäman Pä Hederw. Bonde-StälH. Ledamöters wägnar ^sob. kricslon. kröclelius. Zrlherre Ltael von Holttein, Lorktr:, kuärviZ, gjorde den anmärkning, alt om någon jordägare more försedd med documenter som siyrkle hans hemmans rätt till mulbete pä hogarne, sa hade soken sin vigtighet.
— N:o 63- angående gjordt anbud i afseende å ett utländskt amorteringslån till Svenska staten. V. B. 661- VI. A. 335. VII. E. 3. — N:o 64. med uppgifter å verkställda utbetalningar utaf de för upprätthållande af rikets neutralitet och försvarsverkets fullständigare ordnande lyftade kreditivmedel. VI. B. 40, 336, 374. A. 390. — N:o 65. i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 24, angående ifrågaställd upplåtelse af jord till Strömsholms kanal-bolags disposition. VI. B. 40, 336. A. 391. VII. E. 3. — N:o 66. i anledning af väckta motioner, angående förändrad disposition af kronosäteriet Ollestad. VI. B. 40, 336. A. 391. — 27:o 67- i anledning af Kongl. Majds nådiga .Proposition, om afsöndring af jord från Ryttmästare-bostället vid Skånska HusarKegementet, Kungsgården Sandby, för att till ny kyrkogård för Sandby församling i Vestra Göinge härad af Christianstads län användas. VI. E. 3. — 27:0 68. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående afsöndring af jord från f. d. Sergeant-bostället vid Vestgötha-Dahls regemente Lerdals Stom, för utvidgande af Lerdals församlings kyrkogård. VI. — Sf:o 69. i anledning af Kongl Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande till Upsala läns Hushållnings-sällskap af eu kronan tillhörig vid Upsala stad belägen jordrymd. VI. — N:o 70 i anledning af väckt fråga om 27orriges Grundlags samt Kiks-aktens utdelande bland Riksdagsmännen vid början af hvarje riksdag. — N:o 74. i anledning af väckt mition om stats-anslag för KrigsVetenskaps-Akademien. VI. B. 476. A. 482. — N:o 75. i anledning af Kongl.
Majit i sin nådiga proposition föreslagit, användas till inköp och bebyggande af presboställen i Lekvattnets och Bogens kapell-församlingar i Wermlads Finnmark; hvarvid dock Ståndet gjorde den anmärkning, att det af Utskottet vid ifrågavarande anslag fästade villkor att nämnda församlingar skulle, utan Stats-verkets hel ungande, bekosta aflöningen för de dervid anställde prestmän, kommer att blifva beroende af det beslut, som Rikets Ständer kunna komma att fatta i afseende på här förut omnämnda 4:de punkt. Slutligen biföll Ståndet, vid 61 punkten, att, på sätt Kongl. Majit i sin nådiga proposition föreslagit, ett årligt anslag af 1,000 r:dr, under tre års tid, må anvisas åt Svenska nykterhets-sällskapet för befrämjande af dess ändamål. Hvad Utskottet i öfrigt i utlåtandet Nio 207, hemställt och anmält Indes till handlingarna. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och Indes till handlingarna Stats-utskottets memorial Nio 205, i anledning af ifrån Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet erhållna återremisser å Utskottets betänkande Nio 30, an gående 1845 års Revisorers berättelse. Den 1 Juli.
Sin åtskillnad från dessa föregångare ansåg han bestå (väsendtligen) blott deri, att nämnda fråga, som af Sokrates blef rigtad till Menniskan och af Baco till Naturen, var af honom ställd lika mycket till båda; eller till det i dem båda sig meddelande Gudomliga Förnuft, hvars eviga förhållanden, såsom i all sinne-erfarenhet gifna och åskådliga, kunna – men blott medelst ett conseqvent fortsättande af den noggrannaste ”attention” – äfven vetenskapligt begripas och betecknas. I grunden var han dock långt närmare beslägtad med en märkvärdig mellanvarelse af skald och philosoph, Bruno: med hvilken han äger de omisskännligaste likhetsdrag, utan att deras anledning kan sökas i annat, än själsfrändskapens fullkomliga ursprunglighet. Ehuru han visserligen på ett ställe 216 nämner Bruno bland de snillen han mest beundrar, tyckes han näppligen hafva kännt denne den poetiskt-speculativa Naturalismens martyr genom något omedelbart sjelfstudium. Kanske var han till och med blott flygtigt bekant med den bild af Bruno, som träffas bifogad vid Jacobis ryktbara verk om Spinoza, och som bland Philosophiens älskare tillvann Brunos lära det aldrig under hans lefnad beviljade deltagande, hvilket ännu i nära tvenne århundraden efter hans död förhindrades äfven genom svårtillgängligheten af hans ytterst sällsynta skrifter. Huru än härmed må vara: likhetsdragen finnas der, – så slående och många, att Thorild (sedd i egenskapen af philosophisk tänkare) kan med fullt skäl kallas Sveriges Bruno. Jemväl utan egen kännedom af den samling, hvari ett par tyska litteratörer nyligen utgifvit den italienske Natur-siarens skriftverk217, bör man af det sätt, hvarpå han skildras i Philosophiens Historia, numera kunna med lätthet utröna, hvilka dessa likheter äro.
St. hafva rättighet att utgifva, under det märkvärdiga villkoret, alt de skola såsom mynt i riket aktas. Således är här ej fråga om bankens affärer endast, utan här är fråga om säkerhet för öfrige personer, som hafva transaktioner sins emellan och hvilka aldrig haft affärer med banken, aldrig insatt något i banken. Här är fråga om hela landets rörelsekapital, ett par 100 millioner, 5 å 6 gånger hela bankens belopp. Det är dessa transaktioner, som mäste försäkras; och så länge R. St. hafva rätt att utgifva sedlar, som skola såsom mynt i riket gälla vid alla transaktioner, så måste R. St. vårdsamt stifta sådane kontroller för sig sjelfve, att banken ej vidare må blottställas för de vådor, sorn sedan seklets början ägt rum. — Jag tillstyrker bifall af denna punkt. Frih. Cederström, Jakob: Den siste värde talaren yttrar sig tydligen så, som om R. St:s bank vore en enskild bolagsbank. I det fallet vore det grund för hans argument; men den värde ledamoten glömmer 'den egenskap, i kraft hvaraf han talar frän detta rum, nemi. att lian är Svenska folkets representant, att vi äro Svenska folkets representanter, att det således är Svenska folkets bank, att det är Svenska folkets sedlar, hvaraf R. St. ej äga 192 Den 19 J a n u a ri e. m. en enda lapp i deras egenskap af Ständer. 11. St. äro pligtige att tillse och ansvara derföre, att Svenska folket städse äga mynt i landet. Det är något så besynnerligen kortsynt deruti, all en nations folkombud skulle vilja binda händerna på sig i sin lagstift ningsmakt af farhågor för beslut, som skulle rubba stadgade förbindelser, sorn de för Svenska folket ingått. Om så är att Svenska folkets representanter skulle besluta bifall till förslaget, så skall, åtminstone för min del, min reservation stå qvar till bevis på, att jag ej vill förråda mitt fäderneslands innevånare och ställa dem utan mynt, då mynt som bäst behöfves. Hr Lefrén: Det år Gudnås! ej första gängen som realisationens vänner äro i uppenbar fejd med Frih. Cederström.
Då sade Nathan till BathSeba, Salomos moder: Hafver du icke hört, att Adonia, Haggiths son, är Konung vorden, och vår herre David vet intet deraf? Så kom nu, jag vill gifva dig ett råd, att du må undsätta dina och dins sons Salomos själ. Bort, och gack in till Konungen David, och säg till honom: Hafver du icke, min herre Konung, svorit, och sagt dina tjenarinno: Din son Salomo skall vara Konung efter mig, och han skall sitta på minom stol; hvi är då Adonia Konung vorden? Si, medan du ännu der är, och talar med Konungenom, vill jag komma in efter dig, och fullkomna ditt tal. Och BathSeba gick in till Konungen i kammaren; och Konungen var ganska gammal; och Abisag af Sunem tjente Konungenom. Och BathSeba böjde sig, och tillbad Konungen. Konungen sade: Hvad vill du? Hon sade till honom: Min Herre, du hafver svorit dine tjenarinno vid Herran din Gud: Din son Salomo skall vara Konung efter mig, och sitta på minom stol. Men nu, si, Adonia är Konung vorden; och min herre Konungen vet intet deraf. Han hafver offrat oxar, och gödd boskap, och mång får, och hafver budit alla Konungens söner; dertill AbJathar Presten, och Joab härhöfvitsmannen; men din tjenare Salomo hafver han intet budit. Men du äst min herre Konung; hela Israels ögon se på dig, att du skall gifva dem före, ho som skall sitta på mins herras Konungens stol efter honom. När nu min herre Konungen med sina fader afsomnad är, så måste jag och min son Salomo syndare vara. Medan hon ännu talade med Konungenom, kom Propheten Nathan. Och de sade Konungenom till: Si, Propheten Nathan är der. Och som han kom in för Konungen, tillbad han Konungen på sitt ansigte neder till jordena; Och sade: Min herre Konung, hafver du sagt: Adonia skall vara Konung efter mig, och sitta på minom stol?
Danmark afslutade traktaten om Sundska tullen, snart blir afgjordt, föranleder mig att hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att detta Betänk, blir satt främst på föredragningslistan i nästkommande plenum, och jag får anmoda de Hrr, som skulle vilja taga närmare kännedom om detta Betänk., att göra det under dessa dagar, så att någon vidare bordläggning ieke deraf behöfver komma i fråga. Dessutom får jag uplysa, att K. M:s ifrågavaride Nåd. Prop. stått i sin helhet aftryckt i Postoch InrikesTidningar för d. 25 dennes, i hvilken tidning man således kan inhemta alla de uplysningar, som i ämnet kunna erfordras. Uppå i ani. häraf framställd propos., beslöts att StatsUtskis nu bordlagda Utlåt. Nio 48 skulle upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 21 dennes e. m. på bordet lagda Nåd. Propos. till R. Stil-, angide grunden för utgörande af de till Båtsmans-indelningen i Blekinge län anslagne s. k. öfverskottsoch reserv-räntor. Ånyo föredrogs BevillnisUtskis d. 14 och 18 dennes på bordet lagda Betänk. Nio 5, angide ifrågaställde förändringar i föreskrifterna om allmänna bevillningens utgörande.
Majit, som anser dessa vapenöfuingar icke kunna minskas, så framt indelta arméen, såsom stam för en i förhållande till dess numerär talrik beväring, skall kunna upptaga beväringsmanskap i sina leder till sä stor del, sorn erfordras för att uppbringa hären till vederbörlig styrka vid en mobilisering, finner sig alltså föranlåten att äska förhöjning i det årliga anslaget för »Indelta arméens vapenöfningar» med ett derför nödigt belopp af 175,000: — Värfvade arméen. Sedan det beväringsområde, som förut varit anslaget till Lifbeväringsregementet, blifvit fördeladt på Lifgardesregementena till fot, samt Kongl. Majit af sådan anledning, och efter det Rikets Ständer sig i ämnet yttrat, förordnat, att 2 andra Kapitensbeställningar skulle bildas vid Transport Rimt Ridr 179,086: 96. Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, örn Statsverket 1862. 21 Transport R:mt R:dr 179,086: 96. hvardera af nämnda Lifgardesregementen, med lön för hvarje andra Kapiten till belopp af 2,000 R:dr, äfvensom att dessa löner skulle utgå från disponibla tillgångar å anslaget för Lifbeväringsregementet, vill Kongl. Maj:t nu föreslå, att, jemte förminskning af Lifbeväringsregementets anslag med 8,000 R:dr, anslagen för Svea och Andra Lifgardesregementena hvardera må ökas med 4,000 R:dr; hvadan här utföres: för Svea Lifgardet en tillökning af 4,000: — och för Andra Lifgardet likaledes en tillökning af 4,000: — Svea, Götha och Wendes artilleriregementen.
Härvid yttrade sig först Herr Kapitenen Nordenfelt sålunda: »Enär mångfaldiga omvexlande omständigheter inverka på. de fakta, som bestämma svaren å de flesta af de framställda frågorna, kunna dessa icke lemnäs så noggranna, fullständiga eller rakt på saken, som örtskligt vöre, ulan bör efterföljande framställning endast anses såsom ett försök att belysa hvad inflytande 22 Stats-Vtskolfels Memorial Jtf 77. några af dessa omvexlande omständigheter utöfva på de resultaier, hvaraf svaren bero, och för hvilkas fullständiga utredning bevisande erfarenhet ännu i många afseenden saknas. Då jag genom upprättande af hilagde kostnadsförslager (Bil. C. och D.) sökt i ett sammanhang besvara lista, 4:de, 5:te och 7:de frågorna, anser jag mig först hörn erinra om desammas innehåll. De hafva, såsom Afdelningen torde erinra sig, följande lydelse: Frågan 1: Dä de färdiga statsbanorna kosta i mrdeltal 840,000 R:dr per mil, huru bär denna summa approximativt fördelas på följande poster: a) Banvallens terrassering, b) Broar, kulvertar och trummor, c) Öfoerbyggnaden, d) Stationer, e) Verkstäder, f) Expropriation, g) Diverse arbeten, h) Rörelsemalcricl? Om en svag bana anlägges för samma spårvidd som Statens, hvilka besparingar uppkomma då å de på (örsta frågan uppräknade poster? Hvilka besparingar & samma poster uppstå vid anläggning of banor med 4 eller 3 Vo fots spårvidd? Hvad är pä grund häraf relativa anläggningskostnaden för banor med Statens spårvidd och byggnadssätt, D:o men svagare d:o, 4 fots spårvidd, fullgoda, 8'A fots d:o d:o? Tabellen N:o 1 upptager specifik beräkning öfver anläggningskostnaden för 1 mil jernväg, anlagd i en sådan terräng eller med en sådan profil, att anläggningen, efter Statens system, skulle kosta det utaf Afdelningen förutsatta beloppet, 840,000 R:dr.
R:dr om året och derutöfver i arrende, borde erlägga bevillning i likhet med hvad hittills egt rum, enligt nämnde §.; alt en Arrendator eller Landtbonde är en man för sig och satt i oberoende ställning, och borde derföre utgöra denna bevillning, hvil - Bevillnings-Utskottets Utlåtande } IV-o sy. i3 ken ej egentligen lägges å fastigheten, utan på den, som innehafver samma faslighet och är i åtnjutande af dess afkastning; att Arrendatorer nedlagt capitaler uti inköpta inventarier o. s. v., och borde icke för dessa inventarier och sin arbetsvinst vara skattfria samt att en Arrendator möjligen kunde förtjena flera tusende Riksdaler, Då erfarenheten visat, alt arrenden af större egendomar ofta äro de minst lörmonliga, med afseende jemväl å den betydliga kostnaden, sorn måste nedläggas uti inventarier, hvilka synas draga en tillräcklig beskattning genom ränteförlusten å de vid deras inköp använde capitaler; så, enär härvid dessutom måste tagas i betragtande, att alla Arrendatorer af Kungsgårdar och Krono-lägenheter, samt allmänna inrättningars jordegendomar, genom arrende-contracten tillförbindas att utgöra så väl eganderätts-bevillningen, som öfrige onera, hvilket förhållande äfven vid arrenden för enskildes egendomar icke sällan eger rum, och sådant åter nödvändigt skall inverka på bestämmandet af arrende-villkoren, hvilka, i den mon de blifva fördelagtiga för arrendatorerne, medföra förlust för jordegaren, som, ehvad man ock deremot vili invända, likväl blifver den, som i sjelfva verket får vidkännas den dubbla eller tredubbla beskattningen, hvilken således ovillkorligen hvilar på fastigheten eller jorden; anser Utskottet sig icke böra frånträda hvad i hänseende till sistnämnde afgifter, blifvet föreslaget. i5 §. pag. io. Inom Borgare-Ståndet är anmärkt, att all classification är öfverflödig, samt att endast lägsta afgiften borde bestämmas.