Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sapertngs?>kommitte på Sanbet (tall utgöraö af åttio Debamöter, utom Drbföranben, nemligen Små af SttibberjFapet ocb bibeln, Små af $refk*©tån* bet, Sre af $5onbe>@tånbet, faatt Små ©tånb&perfoner. §• 91. 65 §. 91. Sill Sebamöter böra tttfeö fåbane $ftän, forn i benna egenffap mib S25e« rebningé>kommitteerne biträbt, meb iafttaganbe att hvarje åjkjbrat eller ©oc* fen bär åtminjlone en Såeprefentant, om beraö antal bet mebgtfmer. §. 92. Sebamöterne i be ferjFtlbe SSerebning&kommittéerne (fola mib Saperingö? kommitteenö förjta fammantråbe fig infinna, för att fig emellan mälja Se* bamöter i Sapering&kommitteen; eganbe bocf tt3erebningö*kommitteerne, att mib (lutet af beraé förrättningar, genom behörigt mat, forn i ^»rotocollet in* tageö, utfe åtminjtone Sre perfoner, nemligen af 0ubber|Fapet ocb 2Jbeln eller ©tåttböperfoner, ber be ftnnaö, kn; kn ^3rejt, fantt kn iSonbe; på fått lif* mål, att härigenom bet antal af Saperingémän, forn erforbraé, icfe fottimer att fafnaö. ©fer annortunba, mare ben, utan laga förfall, uteblifmanbe för* fallen till ett mite af ©ep 0v:br Sretiotmå jfillingar till ©ocfnenö fattige, och marbe Sapertngen, utan affeenbe Derpå, fortfatt. §. 93. åttär 55erebningö*kommitteerneö
Han hade nått höjdpunkten; under hvilka strider, hvilka uppoffringar, under hvilket energiskt motstånd utpressande lifskraften, som han måst ställa gent emot det oerhördt tryckande, ständigt återkommande penningebehofvet – allt detta visste ingen annan än han sjelf. Men med höjdpunkten förenar sig den oerhörda svårigheten att stanna der, det osaliga alternativet att bibehålla sig eller sjunka. Lindeberg hade alltid egt, hvad ingen såg eller förstod, en brinnande fantasi, och det var måhända lika mycket den som styrkan i hans karakter, som burit honom öfver så många bråddjup. Men en sak hade troligen aldrig varit dold för honom sjelf, den nemligen att någonting väsentligt fattades honom, hvilket hvarken kraft, vilja eller mod förmådde ersätta. Det fattades honom hvad som stundom fattas personer, hvilka genom sysselsättningar på den vittra indettelligensensområdeförsummaatträttegnasigåt ekonomiska – utom kanske i någon national-ekonomisk artikel, der tankar, bläck och penna äro nog. Alltså fattades Lindeberg insigt i sjelfva affärslifvet, och då han ej kunde dölja detta för sig sjelf, så måste ovilkorligt, då han vaknade dagen efter invigningsfesten, vålnaden af det kommande träda emot honom, sätta sig vid hans hufvudgärd och höfligt begära ett förtroligt – mellan fyra ögon. Huru nu än detta slöts, så var det dock naturligtvis för tidigt att betrakta som annat än signalering till en hel rad följande sammanträden med vigtiga personer. Det var naturligtvis en tröstrik tid denna, då penningar från ständigt fylda hus inflöto, ty det gick långt om innan hela hufvudstaden en och flera gånger gått att beundra det otroligt hastigt uppvuxna verket. Nyfikenhetens period varade som sagdt mycket längre än den vanligen brukar. Men en gång tillfredsstäld måste den, såsom alltid sker, taga af – utan att just upphöra. Ty nya stycken och nya skådespelare upplifvade intresset. Men ännu hade teaterns egare icke att förfoga öfver stora krafter i någotdera af dessa fall. Blanches lustspel »Positivhataren» kom som en glädjeraket 1843 att upplifva scenen – och värdefullare alster af hans verksamhet följde efter.
Då, så vidt resor i techniskt afseende, jemväl afse vetenskapliga studier, medel för resestipendier blifva tillgängliga å det af Rikets Ständer för sådant ändamål å Femte Hufvud-Titeln uppförda ordinarie anslag af 10,000 R:dr årligen, samt det, i afseende på resor för techniska föremål af rent practisk beskaffenhet torde af det å Nionde Hufvud-Titeln till Kongl. Maj:ts disposition ställde anslag för uppmuntran af slöjderne, lämpligen äfven kunna dertill förväntas bidrag, anser Utskottet sig ej böra, i anledning af ifrågavarande motion, något serskildt ytterligare anslag tillstyrka. 3:o Från Bonde-Ståndet hafva till Utskottet blifvit remitterade tvänne af Niclas Jönsson från Christianstads och Nils Jeppsson från Malmöhus Län väckte motioner, deruti, under anförande af obilligheten deraf, att Långebro öfver Helgeån vid Christianstad, hvilken bro egentligen endast blifvit anlagd i och för fästningens och stadens behof, måste underhållas af Gärds, Albo, Willands, Östra och Westra Göinge Härader i Christianstads samt Färs och Frosta Härader i Malmöhus Län, blifvit föreslaget, att antingen brons framtida underhåll måtte öfvertagas gemensamt af Staten och staden Christianstad, eller ock bron förklaras för tullbro och dess underhållande bestridas genom afgifter å de trafikerande.
„ „ Canalen emellan Wenern och Erren „ , Wadstena hamn , Höganäs och Svinbodarne kan jag icke instämma, utan anhåller att få fästa Riks-Ståndens uppmärk samhet på följande förhållande. dr i,25o,ooo: 75,000: 5o,ooo: ■ 35,ooo: 3o,ooo: 267,000: — Strömsholms Canal och Sluss-verk. Det gamla Bolaget har, såsom välbekant är, bibehållit en så hög taxa för transporter å canalen, att både Bruksegare och kringliggande orters befolkning, ansett fördelaktigare och beqvämare att landvägen transportera sine producter. Icke allenast härigenom, utan äfven, genom Bo Bih. till R. St. 4 Iiäjtet, 2 IO Hor till Stals-Ut slottets Utlåtande, A7;o 455. lagets försummelse att underhålla canalen med reserv-fond, eller tillskott af egne medel, har det nödgats nu anlita Staten om bidrag till dess förbättrande, hvilket så mycket mindre bör ifrågakomma, som Staten från början bekostat canal-arbetet, och Bolaget tyckes af eget intresse hafva låtit canalen förfalla, i hopp att till dess reparerande njuta bidrag af allmänna medel. Örn det nu icke vore fråga om annat än förslag till Statsbidrag åt canalens ändamålsenliga bättrande, vore det mindre anmärkningsvärdt, men då det ifrågavarande beloppet skulle anslås till anläggande af en ny canal bredvid den gamla, samt skäl icke blifvit anförde, hvarföre reparation af den gamla icke är verkställbar, anser jag mig, tilldess sådant blifver ådagalagdt, icke kunna medgifva något anslag till en ny canal med erforderlige slussar, lielst min öfvertygelse är och förblifver, att Bolaget handlat egennyttigt, då det efter afsalu af betydliga egendomar från Bolaget redan torde vara betäckt för sine hafde kostnader, och emedlertid, under det en ny canal gräfves på Statens bekostnad, för det betydliga anslaget af 5o,ooo R:dr, under i5 års tid, draga revenuen af den gamla. Projectet kan väl vara godt, för dem, som derigenom vilja åtkomma
Gästgifvaregårdarne äro visserligen berättigade att utminutera bränvin, men dä skola de alltid hålla mat tillhanda, enär undantag icke blifvit gjordt. Deremot förenar jag mig med Gr. af Ugglas i anhållan, att 2 mom. i § måtte utgå. Emedlertid förnyar jag min anhållan att Utsk:ns förslag måtte ogillas och § i 1848 års författning oförändrad bibehållas. Uppå härefter å hvartdera mom. framställd serskild propos., afslogos 1 och 2 momme samt ansågs 43 § i gällande förordning böra oförändrad bibehållas. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. ö e. m. § 44. Hr von Hartmansdorff: En nu frånvar. ledamot af detta Slånd har anmodat mig fästa Ståndets upmärksamhet på ett inom landsortsstäderne förekommande missbruk nemi., att inne på gårdarne försäljes bränvin, hvilket skall tillgå sålunda, att försäljaren införer kärlet på en gård, hvarest bränvinet i mindre partier utminuteras. Denna ledamot ansåg derföre, att i §:n efter orden ”i hamn eller å gata” borde inflickas orden ”eller å gård”. Om detta missbruk förefinnes, hvarom jag likväl saknar kännedom, synes mig anmärka, riktig, och att man bör söka förekomma såväl delta som andra missbruk, hvarföre jag hemställer, att R. o. Ad. måtte återremittera denna puukt. Frih. Cederström: Jag kan icke förena mig med den siste talaren. Juristerne anse i allmänhet en väsendtlig skillnad böra göras emellan de handlingar, som företagas offentligen och å de i §:n upräknade ställen, och hvad, som sker t. ex. inne på en gärd. Af denna juridiska särskillnad härleder sig sladganderne om gatufredsbrott o. s. v. Någorstädes måste ju i alla fall brän vinshandeln få utöfvas, enär den icke i allmänhet är förbjuden; och hvar skulle den väl ega rum om ej just inne ågård?
Den fråga jag väckt kan icke förfalla, och det är så mycket troligare att den i en framtid kommer att realiseras, som, efter hvad jag hoppas, de båda universiteten komma att sammanslås. Jag har i min motion äfven yrkat att ynglingar från alla samhällsklasser, som vilja egna sig åt militäryrket, och äfven den unge soldaten, borde sättas i tillfälle att inhemta kunskaper i yrket. Ett stort fel i hela vår armés organisation, och ett fel som isynnerhet vidlåder indelningsverket, är, att endast rikare och förmögnare mäns söner kunna poussera sig på den militära banan; det är omöjligt för soldaten, äfven om han har håg och fallenhet för yrket, att kunna avancera. Detta är ett stort principfel i Svenska militär-organisationen, då deremot i Frankrike hvarje soldat kan hoppas att bli general. Jag önskade att en sådan förhoppning i större eller mindre mån äfven skulle kunna göra sig gällande hos den svenska soldaten. Såväl dessa som ett par andra af mina motioner uptogs med mycken hetta, men jag förmodar, att detta härledde sig deraf, att man var van vid det gamla och fruktade det nya. Min afsigt var att bilda en institution, som hvarken i religiöst eller moraliskt hänseende skulle söka att motsätta sig framåtskridandet; ty den institution, som vi nu hafva, gör det omöj - Den 3 Oktober f. m. 9 ligt för hvem som helst att egna sig åt denna bana och befordrar en afsöndring och ett militäriskt sekt-väsende, som lätt kunde gifva fart åt despotismen, om det vore tidens anda, och om vi ej hade den lyckan att lefva under en konstitution. Jag har nu redogjort för motiverna till min motion, och jag vill tillägga att jag icke smickrar mig med något hopp att få den antagen denna gången, men jag vet, att orden hafva vingar, och att sanningen förr eller sednare tar ut sin rätt. Det är möjligt att denna fråga ännu icke är mogen för den framgång jag åsyftat, och jag vill derföre hvarken yrka afslag eller återremiss af Utsk:s förslag. Propos. till bifall å förev:de punkt af Utsk:s Betänk, blef härefter framställd och med Ja besvarad.
Det återstår för mig nu blott att anhålla det Riksens Hög-* lofl. Ständer ville fästa sin Uppmärksamhet på en omständighet, sora Utskottet lem nät Utan afseende, den nemligen som Herr Ehrenborg framstäldt: att Örn förbrytelser emot Författningarne 0111 Brännvins-minuterilig skulle af allmänna Domstolar Upptagas vore det icke någon konst att bereda Uppskof och Utdraga målet från Ting till Ting, så att slutligen böterne utgjorde ett vida mindre belopp än Bevil[ningen öm Bränvins-minuteringen varit loflig, och mindre än vinsten i fall den olollige kroghållningen under tiden blifvit fortsatt. Då det således synes icke rätt mycket löna sig att begära en Lagforändring för att för 4:de resan fylleri borttaga Stockstraffet > qvarstående i våra Lagar för så mångå andra mindre förbrytelser, och ombyte af Domstol i dessa mål vore af en direct skadlighet, så vågar jag förnya min redan en gång gjorde ödmjuka reservation, att Författningarne om fylleri och Bränn» vinsförsäljning mätte få blifva oförändrade, och endast den nödica förklaringen ■i i ... O angående iteratiöns-ansvaret, som Utskottet föreslagit, ega rum.” Ut Supra. Ex Proiocollo , Joh. Jacob Kleman. 1164 L«il)tskotttts Bctånhviden, Jfco i8i. Ankom d. 18 Sept. 1823* Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 122, angående yrkad ändring dels uti Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767 i afseende på skyldigheten för Sökanden uti Utsåknings mål hos Konungens Befallningshafvande, att anmäla når sådane mål genom förlikning eller annorledes förfallit, dels uti Kongl. Förordningen den 31 Julii 1815 j så vidt den innehåller , att vitén vid förklaringars infordrande uti förenämnde mål skola förklarande Parter föreläggas. Vid föredragning af Utskottets ofvannämnde Betänkande hos Höglofl.
„ Gustaf Jonsson från Calmar län, om ändring af nu gällande för fattningar, angående uppbörd och redovisning af Kronans räntor, m. m. N:o 138. „ Gustaf Jonsson från Calmar län, om förändrade grunder för väg hållningsskyldighetens utgörande. „ Jonas Jonasson från Kronobergs län, om underdånig framställning bos Kongl. Majit, för undersökning om den till s. k. svaga rotar i Kronobergs län utgående ersättning. „ Bälter Sven Ersson från Stora Kopparbergs län, om ändring af 28 Kap. 1 § Byggninga-Balken, i fråga om afståndet emellan gästgifvaregårdar. „ Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, om ändring af 8 § i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypotkeksbank för riket. „ Guslaf Bjerkander från Skaraborgs län, om ändring af den vid-Sta tens jerubanor uppförda hägnad. „ Gustaf Ohlsson från Westmanlands län, om vissa ändringar af nu gällande skiftesstadga. „ Gustaf Ohlsson från Westmanlands län, om ändring af Kongl. För ordningen den 21 Mars 1862, angående kommunalstyrelse på landet, i afseende å uttaxering af kommunala utskylder. „ Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, om användning af en del utaf de inom Norrbottens län inbytande stubböresmedel till myraftappningar och odlingar. N:o 146 „ Josef Oscar Almqvist fi ån Norrbottens län, om anslag för afslutande af allmänna afvittringen inom Lappmarkerna, m. m. N:o 147. „ Johannes Andersson från Göteborgs och Bohus län, om anslag för anläggning af en kanal från Rörbäcks Kihle till Ersvik inom Lane härad af nämnda län. „ Johannes Andersson från Göteborgs och Bohus län, om tillägg till Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, angående kommunalstyrelse på landet, i afseende å behandling af frågor, hvilka röra tvänne eller flera till samma pastorat hörande kommuner, m. m. N:o 149. „ Johannes Andersson från Göteborgs och Bohus län, om upphäfvande af den s. k. indigenatsrätten, m. m. N:o 150.
Han dömer likvisst åckrarne något oblidt, ty han säger, att åckraren är den största Sabbatsbrytaren, emedan han plöjer alla söndagar; att han är en drönare, om hvars utdrifvande ur kupan Virgilius talar; att han bryter den första lagen, som gjordes för menniskan efter fallet, att nemligen, han skall äta sitt bröd i sitt anletes svett, och icke i en annans Sedan åckrandet nu mera har blifvit ett yrke, går jag med honom öfver till den slutsattsen, å ena sidan, att åckrets tand bör affilas, så att den intet biter för djupt, och å den andra, att till Täckelig uppmuntran lemnäs åt penninge-karlar, att utlåna sina penningar till handelns upprätthållande och förkofran, hvilket icke kan ske med mindre än två slags ränta tillåtes, en högre och en lägre. Jordbrukets Capitalvärde (Städernes jordbruk ej inberäknadt) utgör circa 500 millioner R;dr Banco, för att nyttja rund summa, ander de höga varuprisen, torde detta Capitalvärde lemnat en årlig behållning 18 millioner R:dr Banco, beräknadt efter vår nu varande lagliga ränta 6 procent, Det är nogsamt bekant, att de flasta egendoms-afkastDingar äro nedsatta till hälften, således det hela till euca 9 •2Ö0 Den lo Februcirii. a 12 millioner. Enligt de statistiska Tabellerne skall hemnansutskylderne gå till 200 R:dr Banco, andra visa åter högre summa; men med säkerhet antager jag att aila hemman öfverhufvud skatta too R;dr Banco, och då utgår efter c'rci 05,000 hemman, en rund summa af 6 Millioner 500,000 R:dr i utskylder. Enligt inteckningslängderne , lära fastigheter på landet vara intecknade till 60 millioner, deraf jordbruket således omkring 50; å 6 procents ränta gör 5 millioner R:dr. På 16 år lemnar blotta räntan Capital åter, hvarföre jordbruket under en sådan tiderymd, som snart nog förflyter, utbetalar minst 50 millioner R:dr, uto.n utlagor.
135 anslagit medel till underhållet af våra mera framstående minnesmärken, våra gamla Slott, m. m. Jag hemställer om det då ej vore skäl att It. St:r nu toge om hand en af landets märkvärdigaste kyrkor. Sannerligen jag tror att det dertill erforderliga anslag kunde anses bortkastadt. Då jag icke sträcker min begäran längre än att StatsUtsk:t skall återigen granska saken, hoppas jag att K. o. Ad. biläller att Utlåtit måtte till StatsUtskit återremitteras. Ofverläggningen förklarades härmed fulländad, och sedan H. Exc. Jlr Gr. o. Landtm, framställt propos. å bifall till förevarande Utlåt, samt dertill svarats nej, blandade med ja, hemställde H. Exc., att Utlåt, skulle, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskit återremitteras, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Föredrogos och biföllos StatsUtskits nedannämnde den 11 dennes bordlagda Utlåtm, nemi. N:o 30. i anledning af väckt fråga om beviljande af statsanslag, för att dermed inbetala kapitalåterstoden af ett för upförande al Kalmar stifts liiroverksbyggnad i B. Stirs Bank uptaget lån; Nio 31, i anledning af väckt fråga om inredning i Upsala Slott af en våning för den Kongl. Familjens räkning; Nio 3 2, i anledning af Anders Erikssons från Elfsborgs Län motion om lorinngdt anstånd med återbetalning af ett åt jordbrukare inom nämnda län beviljadt undsättningslån; Nio 33, angående väckt fråga om afskrifning till någon del af ett åt jordbrukare inom Askers Härad af Orebro Län beviljadt undsättningslån samt anstånd med inbetalning af lånets återstående belopp; samt Nio 34, angående väckt fråga om eftergift till någon del af återbetalningsskyldighet å ett åt jordbrukare inom Malexanders socken af Ostergötlands Län beviljadt undsättningslån, eller anstånd med inbetalning å samma lån. Föredrogos och biföllos Allra.
Det var det jag vid analysen fann på bottnen af min förargelse. Det är med det boken kan göra skada. Det skall komma att se ut, som vore detta enda sättet att komma fram på den literära vädjobanan, och man skall göra som han. Kanske utan att bli konfiskerad, men under förhoppning att så skall ske. Man skall bjuda oss den råa, fuktiga leran eller oanständiga fotografier. Och jag som älskar den hårda, mejslade marmorn eller varma taflor med lif och färg! – Egoism, egoism således: – Jag fruktar, att de unge skola bli dåliga yrkesmän i stället för goda konstnärer, ty jag älskar konsten. Der ser du det! Och så kom jag att tänka på dig hur det skulle kännas att se dig uppträda som Strindberg, hur det nu – efter allt detta – skulle vara att känna sig tillbakastött af en brutal konstform och ändå kvarhållen af personlig vänskap, hur det skulle gå till, att småningom draga sig tillbaka, tum för tum, utan att vilja erkänna det för sig sjelf och så bottenlöst eländig i känslan af sin egen föränderlighet. Jag kan inte låta bli att skratta åt din sparsamhetskänsla – den literära, vill det säga. – Om du skrefve för långa bref kunde det snart hända att du »lade för mycket i». Det behöfver jag, gamle mullvad, ej hysa farhåga för, ty jag skrifver inte långa bref till någon menniska mer än dig. Och skulle jag någon gång få fram något – hvilket är föga troligt – så kan jag räkna det som en ren vinst: det kan alltid komma till nytta i en novell sedan. För resten har jag min gamla tröst, att det inte är så farligt, om jag gör pannkaka af alltihop, bara det går bättre för andra. Då är det betydligt beqvämare att läsa hvad de skrifvit, än att ha besvär att skrifva sjelf. Emellertid arbetar jag punktligt och ordentligt som ett ur, icke ett sådant som far åstad med ett brådskande ticktack, utan ett riktigt gammaldags ur med hårda, jemna pendelslag. Laga nu så att också du kommer i arbetstakten igen – hur är det, det blir väl ett sådant der nervöst, brådskande ticktack? – O, hvad jag älskar arbetet!
N:o 75, ang:de väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter, blef den föreslagna voterings-proposm af R. o. Ad. godkänd. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 28 sistl. April och 1 dennes bordlagda Utlåt. N:o 73, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Gr. Mörner, Carl Göran: Det vill synas mig som om reservanten emot Utsk:ts förslag icke haft så orätt i sin åsigt, att den ersättning, som skulle tillfalla Staten, skäligen borde höjas från 12,000 till 16,000 rdr. 68 Den 2 Maj. När man vet af hvilka stora fördelar Göteborgs stad, framför de flesta andra rikets städer, kommit i åtnjutande, kan man svårligen finna, att det är skäl, att ytterligare föröka dessa fördelar, och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts förslag, med den förändring, att ersättningsbeloppet höjes till 16,000 rdr. Hr F åhrseus, Olof Immanuel: Den föreg:de talaren synes hafva uppfattat ärendet från en oriktig synpunkt. Här är nemi. icke fråga om någon fördel för Göteborgs stad, eller någon Statens uppoffring för att tillgodose denna stads intressen. Det är Carl Johans församling som frågan hufvudsakligen angår, men ännu hufvudsakligare det allmänna intresset, genom de förbättrade anstalter för den allmänna rörelsen, som genom nämnda församlings förening med Göteborg blefve möjliga. Carl Johans församling har förnyade gånger gjort framställning om denna förening; men staden har hvarje gång motsatt sig det, af helt naturliga skäl. Det är nemi. klart, att, om nämda församling, hvars område tillgränsa!"
Såsom utgångspunkt hafva dock de fleste förenat sig derom, att denna kammare bör vara karaktersskiljd från den nedra, och att det icke någonsin må tillåtas de hegge hamrarne att under någon förevändning sammanträda till gemensamma öfv,erläggningar, m. e. o. , ali tvåkammar-syslemet bör inrättas på bestämd och orubblig grund. Hvad åter sjelfva sammansättningen af den öfre kammaren beträffar, så hafva åtskilliga mycket olika förslag blifvit framställda. Sålunda har här blifvit föreslaget, att denna öfre kammare skulle bestå af de tvänne första s. k. Stånden, Adelil och Presterne; här har blifvit föreslaget, att regeringsmakten skulle äga alt i densamma insätta ett visst antal ledamöter, utnämnde för lifstiden ; vidare att dess ledamöter skulle af den nedre kammaren säljas, meri äfven för lifstiden; ytterligare, att samme valmän, som välja till den nedre kammaren, äfven skulle välja till den öfre; och slutligen har man föreslagit, att den öfre kammaren må. för hvarje riksdag utses af den nedre. Det torde tillåtas mig alt upptaga dessa särskildta förslag till besvarande, inen dervid får jag försl uttala den allmänna hufvudgrund, ur hvilken jag bedömmer dem. Jag önskar nemi., all den öfre kammaren malte äga en återhållande eller modererande kraft, och alt denna kraft må vara verklig, stark och hvilande på nationens förtroende; ty annars skulle densamma alltför snart undangräfvas och upp - .48 Den a4 Oelobtr f. m. l.öra att gagna. R. o, Ad. torde medgifva, att, utur denna synpunkt sedt, det numera ej vore lämpligt att sammansätta den öfre kammaren endast af dessa tvänne s. k. första Stånden, under det de öfriga Stånden bildadej den andra kammaren.