Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ek sid. 149. Föreslagen ändring i 24 Cap. 5 §. Bygg ninga Balken sid. i 5 x. Jordegares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter sid. 160. Samling af Författningar om Jordegares rättigheter och skyldigheter - sid. 104. Lösen för skattehemman Arfvingar emellan, samt gräns för Hemmansklyfningar sid. 17 o. Herjeådalens undantagande frän Storskifte af Hemmans mark - sid. 174. Lag-Ut skottet s angånde: Afgift till Krono-Fogdar m, fl. för verkställighet ä Utslag - sid. 177. Böters beräkning efter förmögenhet sid. 181* Nr 4g. Skyldigheten att alltid halla en sjettedel af ström öppen Sid. 182. Beräkningsgrunden för beloppet af fördel sid. 185. Aterremiss om straffet för Hållkarl sid. 187. Borgar Ståndets aterremiss i frågan om betalningsanståndförGäldenärer sid. 191. Sättet för Menighetei s hörande i enskilde ärehder ' sid. 193. Beloppet för enskildes Invisningcr sid. 198. Skärpning af stroffetför tjufhader sid. 210. Domstol för tvister emellan Allmänna Embetsverk och Enskilde personer i sid. 224. Lagoch B esv dr s-V t s k ott ens, angåendet N.r 57. Ändring i Författningarne om Enskiftes Delningar sid. 228. Stängselskyldigheten sid. 241* N.r 59. Seglationsrättighet för Allmogen i Blekinge och Skåne sid. 258. Jordägares rätt hos Landtbo och Rätte gdngssättet vid utsökning deraf; sid. 266. Delningsgrunden vid Enskiften af hemman i Blekinge sid. 270. Husbehofs-Mjölqvarnars befrielse från skattläggning * ~ * sid. 273. Rättigheten att uppjöra och begagna Husbehofsqvarnar sid. 277* Nr 64. Yrkadt upphäfvande af förbud mot Landsköp sid. 282. Lag-Utskottets, angående.- Nr 65.
Ben omständighet, att bland de mångfaldiga Inrättningar för välgörande ändamål under serskild© styrelser, den ena Inrättningens underhållstagare' äro aldeles okände för dea andra, föranleder en ganska ojemn fördelning af underhållsmedlen, i det att ett stort antal personer lyckas att på flera ställen skaffa sig understöd, som sammanlagdi utgör ett mer än skäligt belopp, hvarigenom tillgångarne för de mera behöfvande obehörigt medtagas, För afl afhjelpa denna stora olägenhet, bär jag Kos Eder Kongl. Majit i underdånig" het anmält behofvet deraf, att, efter årligen infordrade uppgifter frän Barrö' herlighels-Inrättningarne inom Staden, ett Register eller en Liggare öfver alla deras underhållstagare upprättas, hvaraf en hvar, som det åstundar, lunna inhämta upplysning, huruvida och till hvilket belopp en ifrågavaraö" de person njuter underhåll af någon sådan Inrättning; samt att för detta Kj' gisters upprättande och tillhandahållande jemte begärda upplysningars delande i berörde afseende, en Tjensteman måtte få antagas, emot arfved — 9* — ifrån Stadens Allmänna Fattig-Cassa, hvilket Cassans Direclion ansett böra beviljas. Genom denna åtgärd, hvars vidtagande likväl ännu beror på Eder Kongl. Majus Nådiga pröfning af min derom gjorda underdåniga hemställan, äfvensom genom det af vederbörande Församlingar fattade och af Eder Kongl. Majit den 16 sistlidne Juni i Nåder fastställa beslut om Fattigbusafgiftens erläggande efter lika grunder inom alla Församlingarna, och om de inflytande medlens fördelning och oförryckta användande för deras ändamål; tror jag ett hittills saknadt samband emellan de särskilta Fattigvårds-anstalternas verksamhet ock riktning kunna småningom beredas, jemte en billigare och jemnare fördelning i afseende på så väl Fattigvårds-bidragen, utgörande af Stadens innevånare, som tillgångarnas användande till de Fattigas understödjande på eli sådant sätt, alt de blifva mera tillräckliga än hittills.
Men wid en sadan förändring mäste vwillkorligen wara ulrcdk ej allenast stadan och legenheten ak det förra stadqandet, än äfwen, att dec som i stället antagee, afböjer en sädcn st da, utan akt en större olägenhet än den, man will ö eromma warder befrämjad, och blott i ftidc nl sali willnes det rätta ändomäiet att Lagen bliswer sörbLlkrad, ej blott förändrad. 3 Dm 9 Ianuarii. 415 I särstilte aldelningar har, under detta Riksmöte, uppmärksamhet biifwik fästad wjd de PosieSsioner, hwilkas besittning är grundad pä sädant Lago säng, som i allmänhet bär namn af gäfwa eller Testamente och i afseende pä den succesHiwa besittntngs-rätten, enskilt benämnas för FldelCommitz stistelfe. Dels har sräga blifwit ftäld ä bane om rättighet tor sörre Jnnehafwarens arfwingar, att njuta ä en sädan Egendom fardags förmän om än Len samma ej wore dem, genom Författningen betingad; dels har biifwlt föreslagit, att wid yppande tillfällen af twist och twetydighet om dylika Stiftelsers rätta sörständ, en annan Rättegängs-ordning, än den, allmänna Lagen Litterär, stuve antagas; och nu har man steg för steg kommit till den hufwudfakeliga omständighet, art wela inskränka rättigheten, att förordna FideiLommisi, somt att sötsakteligen andra ben Lag och wans, som hiMlS i detta fall warit följd och antagen.
Vid ett föregående tillfälle när Friherre Cederströms motion remitterades, tog jag mig den friheten såsom min åsigt anföra, att jag icke känner någon annan anledning till anslag af Staten, än den som har sin grund i ett pågående eller fullgjordt arbete. Någon sådan anledning förekommer icke i följd af egenskapen att vara Arffurste, hvilken jag icke kan betrakta annorlunda än som en vanlig medborgare. Det är först vid inträdet som Thronföljare, som denna egenskap förändras, och anslag af Statsmedel upstår. Det har såsom skäl emot ifrågav:de motion anförts att Prinsarne äro underkastade inskränkningar, som på något sätt måste godtgöras. Jag tror dock, att af alla de skäl, som i denna riktning blifvit framdragna, detta minst uthärdar en närmare pröfning. Det liknar såpbubblan, som visserligen är omgifven af ett visst färgskimmer, men som, om man blott blåser på den, försvinner. Här är sagdt, att Prinsarne icke få bekläda något civilt embete; nå väl, om detta stadgande utgår ur Grundlagen, är det väl någon då, som tror att Prinsar skulle ingå som verkligt fungerade tjenstemän i Hofrätterna eller Rikets Colhr? Jag tror icke att nå - D en 21 Mars f. m. 227 gon äger denna förmodan; och sannolikt är att icke någon Prins skulle förmå sig till att fullgöra dylika befattningar. Att direkte ingå såsom Chef, President o. s. v. läte svårligen sig göra, utan att dessförinnan hafva genomgått den antydda, så föga lockande gradpasseringen. Man har såsom en påkostande inskränkning för Arffurstarne anfört, att de icke kunna ingå äktenskap utan Konungens samtycke, och som bevis för detta påstående har man gjort en poetisk skildring af G:s B:n. För min del vill jag blott uptaga denna fråga ur den prosaiska synpunkt. De, som ansett denna inskränkning vara påkostande hafva dock förgätit en omständighet, den jag tager mig friheten påpeka. Hvad är det nemi. icke för en fördel, som i ersättning härföre tillförsäkras Arffurstarne? Jo, en fördel, som vi, såsom Svenskar mäste högt upskatta: den att äga eventuel rätt att få styra Svea folk.
i D U N 96 Men ehuru familjens olika medlemmar alltid uppfostrades i fullt medvetande om sin värdighet, var dock hela staden ense om, att de, förutom att vara englar, voro goda människor, och man kände sig stolt öfver, att denna familj under mer än ett århundrade lefvat där; det kastade en viss glans öfver den eljes något oansenliga staden. Att denna glans syntes de flesta så vacker, det var nog den solida förmögenhetens skull — den ingaf en viss respektfull sympati, denna sekelgamla förmögenhet, äfven om den gent emot staden endast uppträdde som skattdragande. Man hade en gång vant sig vid att betrakta familjen och dess pengar såsom något särskildt förnämt, som det var en ära bara att ha i sin närhet. Stadens borgare tackade sin gud för det stora skattebidraget och traktade icke efter mera. Att man var ense i att anse dem för så goda människor hade egentligen icke heller sin grund däri, att de gjorde något godt • — fattiga hittade aldrig vägen in i inspektörens k ö k; bettleri var j u också förbjudet i lagen, och alla visste, att tullinspektören var en rättfärdig man, som icke tålde något lagstridigt — att man likväl ansåg dem goda låg snarare däri, att de aldrig beredde någon förtret, hvilket människor i deras ställning så lätt kunnat, om de velat, — och däri att de hälsade nästan lika vänligt på gatans madamer och små- pigor som på grosshandlarnes fröknar. Det var så innerligt rart, tyckte man, att bli så där skuren öfver en rättvis kam. Det hörde annars till familjens vanor att mest hålla sig för sig själf — det var den för öfrigt nästan tvungen till — det Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Rätt ofta jag tilltalas utaf en lite ' hvar, Och fastän jag är » döfstum » och ej kan ge er svar, Det tycks er ej genera; I kommen snart igen Och talen till mig åter som till en gammal vän. Jag känslolös förblifver för allt ert skämt och prat, Mig ingenting förvånar och intet gör mig — flat. Ej ens en min jag ändrar, min mun förblifver stängd. Det bör er ej förvåna, ty vet, att jag är — hängd. När nå ' t löjligt man ser, hvad må- ste man då?
Vår villa låg på en täck backsluttning mellan stora vingårdar och med fri utsigt öfver hafvet. Den var ett litet dockskåp i två våningar med endast två fönster i bredd och motsvarade alldeles, hvad ett nygift par som vi kunde önska. Den var hållen i schweizerstil med långt framskjutande halmhattsliknande tak, stora, om vidgade ögon påminnande fönster samt med en lång träveranda, hvilken skar den brungula, hudfärgade väggen som ett långt streck, som en bred mun. På afstånd liknade villan hufvudet af en engelsk lady, hvilken uppskrämd tittade fram ur grönskan. Rundt omkring oss hade vi en liten med vattenbassänger, tegelvaser och trappor utstyrd trädgård, hvilken på ena sidan öppnade sig utan stängsel mot vidsträckta olivskogar. San Remos oitalienska klimat tillät oss att nästan dagligen intaga våra måltider under ett öppet tält i trädgården. Önskade vi sydfrukt till middagen, och det önskade vi naturligtvis alltid, hade vi endast att sträcka upp handen öfver våra hufvud efter fikon och drufvor. Behöfde kokerskan en citron, valde hon endast ut åt sig den bästa på träden. Två späda lagerträd beskuggade köksfönstret lika stolta och raka som om de stått framför en imperators graf. Så långt var allt förträffligt – om vi frånse, att hvarken hafvet eller luften hade den lysande färg, som man vanligen väntar sig redan i Norditalien, men först på allvar kan fröjda sig åt i landets sydligaste delar. Hade vid jultiden en uppländing stått i vårt kök, samt utan att veta hvar han befann sig, tittat upp i skorstenspipan och tillfrågats, hvilken himmel han trodde sig se der uppe, hade han helt säkert svarat: Upplands! Hans svar utesluter derför alldeles icke, att om han en junidag ror utanför Capri och ser årorna ösa ädelstenar och de intensivt hvita husen skarpt aftecknas mot den djupblå (förbise icke att jag villigt säger djupblå) himmelen, skall han förtjust medgifva, att detta är något helt annat än Uppland. Frånvaron af sydländsk färg sörjde vi så mycket mindre, som Rivieran i öfrigt mer än någon annan trakt af landet motsvarar förväntningarna. Det som deremot vållade oss misslynthet var vår bostads stora bräcklighet.
Fredr.: Det är en i våra häfder vitsordad sanning, att R. o. Ad. alltid varit mån om bibehållande af yttranderättens helgd. Vi hafva nu genom den siste värde talarens anförande funnit, att ett annat Stånd ansett sig til(ständigt att tillskrifva en ledamot af detta Stånd, för ett yttrande, som han inom detta Stånd bar haft. Vår grundlag föreskrifver det enda sätt, hvarpå en enskild riksdagsman kan lagforas eller tillrättavisas för sina yttranden. Den väg, som här blifvit begagnad, är således utom vår grundlag. Jag är äfven af den tanka, att det icke skulle vara R. o. Ad. värdigt att beträda samma väg, och derföre anser äfven jag, lika med Hr Silfverstolpe, att någon åtgärd i anledn. deraf icke kan vidtagas, men för bevarande af yttranderättens helgd anser jag nödvändigt, att hvar och en, sorn hyser samma tanka, till prot. uttrycker densamma, och det är för att i den delen få förena mig med Hr Silfverstolpe, som jag begärt ordet. Häruti instämde Frih. Peyron, Gust. Abraham. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Det nu ifrågavar. förhållandet är visserligen lika oangenämt som det är oväntadt, men då Hr Silfverstolpe icke kunnat undgå att inom sitt Stånd tillkännagifva denna tilldragelse, så anser jag, att åtminstone de ledamöter af Ståndet, som mera än mängden deltagit i öfverläggningen, icke kunna undgå att häröfver yttra sin åsigt. Jag får derföre till prot. uttrycka mitt enskilda ogillande af detta PresteSt:s förfarande, att i egenskap af RiksSt. och genom sin Talman i skrifvelse till en enskild ledamot af annat Stånd söka inskränka hans yttranderätt eller bestraffa dess begagnande.
Préste-Ståndets meddelade protocolls-utdrag för den 16 dennes, innefattande dels Preste-Ståndets serskilda beslut, "i anledning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande N S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Lag-Utskottets utlåtande N.o 102, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N-.o 69, öfver väckta motioner om upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående livad iagttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. 860 Prot.-Utdrag , den 22 April 1845- Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs en från Högv. Presle-Ståndet, genom protocollsutdrag af den 16 uti innevarande månad, ankommen inbjudning till Respective Med-Slånden att sig förena uti Preste-Ståndets beslut, i fråga 0111 Banco-Utskottets utlåtande N:o 44, öfver de inom Riks-Slånden gjorde anmärkningar vid betänkandet N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse: Ståndet antog ofvannämnde inbjudning; hvarom Respective MedStånden genom protocolls-utdrag skulle undersättas. S. D. Föredrogos t vänne från Högv. Preste-Ståndet, genom protocolls-utdrag af den 16 innevarande månad samt denna dag, ankomne inbjudningar till Respective Med-Stånden, att förena sig uti de beslut, hvaruti förstnämnde Stånd stannat: l:o, med anledning af Lag-, samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens betänkande Nrn 32, rörande väckt motion om inskränkning i liden för besvärs anförande öfver sockenstämmobeslut; samt 2:o, i anledning af Stats-Utskottets utlåtande N:o 267, öfver tvänne Riks-Slånds återremisser å Utskottets betänkande N:o 216, angående ett lån för den nya kyrkobyggnaden i Christinehamn:
Jag vill visserligen icke tvista om ord och anser det således på det hela likgiltigt, 0111 ordet "sednare” inflyter i delta stadgande, på sätt Frih. von K raam er föreslagit; men jag tror mig böra fästa Hr Frih:ns uppmärksamhet derpå, att meningen genom tillägg af detta ord alldeles icke förtydligas; ty då här, sedan Utsk. uppräknat de särskilda classerna för gårdfarihandlande, förekommer en ny mening, innehållande: "Hvarförutan de, som äga ”att sjeIfve eller genom ombud idka berörde handel, för Den 7 Octo ber f. ra. "hvarje person skota erlägga, vid resor tili ulrikee, ort (nied "undantag af Norrige) r:dr 3o; hvilken afgift skall uppbäras’’ etc.; så utgör detta en särskild mening för sig, der orden ”hvilken afgift” endast kunna hafva afseende på de 3o r:drna; hvaremot i Utsk:s uppställning finnes punkt efter r:dr 3o, och en alldeles ny mening börjar med orden ”Denna a fg i f t,” hvilka ord möjligen kunna anses hafva afseende på alla de förenärnnda afgifterna för gårdfarihandlande. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag är visserligen af den mening, sorn Gr. Mörner yttrat , alt denna fråga, som blott angår sättet att uppbära en afgift, hvilken Ständerne beslutat, icke hörer till bevilln.förordn., utan till K. M. att afgöra. Men då samma föreskrift är införd i nu gällande bevilln.förordn. , och K. M. genom samma hennes utfärdande låtit vid föreskriften bero; så tillstyrker jag att R. o. Ad. äfven mätte låta dervid bero, blott med den förändring, att, på skäl, som af åtskilliga värda talare blifvit uppgifna, bär må införas sistnämnda afgift, i stället för denna afgift. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts redaclion i denna del. Ropades nej.
När nu dessa räntor finnas i Jordeboken antecknade för hvarje hemman och lägenhet — när annan uträkning ä köpeskillings-beloppet alltså icke erfordras, än att multiplicera kronovärderingsräntan i ett fall med 6 och i ett annat med 10, när denna multiplikation är blott några ögonblicks verk ä landskontoret vid hvarje tillfälle då anmälan der sker om skatteköp, och när en sådan åtgärd aldrig behöfver förr än dä ifrågakomma; så är ju någon serskild uträkning i förväg å skatleköpsskillingen af ingen nylla hvarken för Staten eller den enskilde, hälst det lätt kan inträffa, att ett hemman varder deladt sedan uträkningen skett, och att, när ffessa delar hvarför sig köpas till skatte, uträkningen således måste omgöras. Om skatteköpeskillingen är riktigt uträknad eller icke, rörer ej heller någon annan än kronan å ena, och skatteköps sökanden ä andra sidan; församlingarnes rätt är der under icke i ringaste målto, beroende. Att då öfver köpeskillingaime socknevis upprätta förteckningar, uppläsa dessa i kyrkorna och dem der till efterrättelse förvara är derföre lika öfverflödigt sorn onyttigt; sä alt hela frukten af dessa uträkningar inskränker sig lill det icke obetydliga besvär oell den tidspillan som, de ändå tillräckligt sysselsatte landskontoren mäste i och för deras författande vidkännas. Hvad angår förslaget derom, att den befattning med skatteköpsärender, som R. kammar-coll. hittills innehaft, skall alldeles upphöra, och att i stället, när någon lill skatteköps erhållande sig anmäler, R. bef:de skall äga alt, efter behörig utredning angsde innehafvarens besittningsrätt och sedan den samma funnits lagligen befästad förordna om lägenhetens omföring från krono lill skatte samt att derom sedan hos R. kammar-coll. göra anmälan, så synes man alls icke hafva besinnat de vådliga följder för andras bättre rätt, som denna förändring kan medföra. Blir genom en skatteköpsansökning tvist om åborätten framkallad, då är fa-, rån ringa eller ingen, emedan denna tvist först genom laga kraft 54' Den 1 Augusti. ägande utslag måste vara afgjord innan skatteköpet kan beviljas.
För att afhjelpa denna olägenhet, äro flere Förslag till delnings-grund framställde, nemligen: a) Uppskattade ego-beloppet, eller, såsom likartadt dermed, den gamla delnings-grunden: ”gärde den för mer, som för mera ligger;” hvilken mening Lagsamt Allm Bcsv.- och Oecon:-Utsk:s Betänkande N:o 20. g mening Riksdags-Fullmägtigen Per jonsson, uti motion vid innevarande Riksdag biträdt; b) Hemmantalet, det förmedlade uti in-egor, och det oförmedlade uti skog och utmark, hvilken åsigt Riksdags-Fullmägtigen Samuel Andersson, från Östergöthland, uti afgifvet Memorial godkänt; c) Inom By: öretal, aln eller stångtal; d) Då skog och utmark möter in-egor: att utmark bör uppskattas till sex serskilda slag, samt hägnads skyldigheten derefter mätas, o. s. v. Detta allt hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och enär vitsord till stängsel, ehuru under olika modificatiöner, i alla äldre Stängsel-Lagar, utgjort en stående grundsats, hvars rättvisa och ändamåls-enlighet icke lärer böra betviflas, anse Utskotten sig, utan vidare ordande derom, kunna tillstyrka dess framgena bibehållande. Hvad beträffar tillämpningen af denna grundsats vid de händelser, då skog oell betesmark möter in-egor, så enär det måste förutsättas, att boskaps-egaren är lika pligtig att bidraga till fredande af grannens åker och äng, som denne att sätta sina egor och grödor i försvars-tillstånd mot andras kreatur, samt denna skyldighet icke förändras af den omständigheten, huruvida utmarken är instängd eller öppen, anse Utskotten sig ega skäl tillstyrka, att ifrågavarande grundsats måtte på det sätt tillämpas, att egare af skogseller betes-mark) som mot åker och äng gränsar, skall vara pligtig e att i hägnaden deltaga., z
Kan du förebrå mig det? Utan att svara lutade Gaetano sig ned för att trycka en kyss på hennes panna. Men med en romarinnas frimodighet böjde hon upp sitt ansigte och räckte fram sina friska, glödande läppar, under det att hennes strålande svarta ögon med en fast och tillitsfull blick sökte hans. – Hvad du är skön, min Annunciada, mumlade han och sjönk ned på knä bredvid henne. O, du tjusande engel, min heliga jungfru, när skall din dröm blifva sanning? – Stig upp, Gaetano! Någon kunde komma. – Ah, hvad skulle man kunna säga? Få då ej tvänne menniskor på en gång dyrka den heliga jungfrun? – Men ej vid foten af samma altare man skulle kunna tro ... man skulle kunna gissa ... – Sanningen, ja. Men då sanningen ej är ett brott, hvarför skall man nödgas dölja den? Men du har rätt, jag skall resa mig upp ... jag kan då med ett par steg aflägsna mig tillräckligt långt från dig, om någon skulle komma hitåt; men för ögonblicket finnes ej någon mera än vi i kyrkan, och det buller, som en kommandes steg skulle göra, skyddar oss från öfverraskning. – Snart kommer min mor och hemtar mig. Jag bad henne att få dröja här, medan hon besökte ett par af sina gamla vänner. Kanske uppehålla de henne, kanske också icke ... Och när träffas vi härnäst? – Om vi ej hade den trogne Cecco och hans syster, skulle vi till och med knappt kunna skrifva. Men det närvarande dyrbara ögonblicket får icke försvinna utan att vi vidröra det vigtigaste ämnet. – Fransmannen? – Ja, jag har nu sett honom, ett vekligt, obetydligt exemplar af ättlingarne efter dessa normander, som fordom skakade Italien med sina väldiga härtåg. Men må den opåkallade stoltheten tystna! Dessa fransmän äro jemförelsevis fria, medan romaren ligger slafbunden i förnedrande fjettrar. Ah, vore det ej derföre att du finnes i verlden, ville jag gå att uttala vår skam och vårt elände för Brutus och mina stora förfäder, men jag ser dig, och begäret att öfvergå den spång, som gör slafven fri, tystnar och dör.
Föredrogos å nyo: i;o Stats-TJtskottets Memorial, N:o 348, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i frågan om slutliga bestämmandet af Riks-Ståndens och Utskottens Cancelliers aflöning, och 2:0 meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Slåndets Protocoll, denna dag, med inbjudning till Presteoch Borgare-Stånden att instämma uti Bonde-Ståndets beslut, angående detta sitsnämnde Stånds Secreterares aflöning vid inne - Prot. Utdr. d. i\ Nov. \834> 49 innevarande Riksdag. Inbjudningen Lief af Ståndet icke antagen oell voterings-propositionen godkändes. S, D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Memorial TS:o 3jg, i anledning af erhållen å tene miss på Stats-Utskottets Utlåtande, JN:o 23 2; lädes till harid fingarnö. S. D. Föredrogs å nyo och afslogs Lag Utskottets Betänkande N:o 162, öfver motion om meddelande af bestämdt stadgande, huruvida serskildt ansvar skail ega rum, för förnyande af förbrytelse, hvarföre mari ännu icke undergått bestrafFnin», m. ni. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets Memorial: n:o 351, angående det så kallade stora creditivet, som, enligt 63 §. Regeringsformen, skall på Riksgälds-Contoret anvisas, bifölls; och N;o 35a, angående det så kallade lilla creditivet, som, enligt 63 §. Regeiingsformen, skall på Riksgälds-Contoret anvisas, bifölls. S. D.