Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från de i nästföregående § omförmälda vapenöfningar må beväringsskyldig kunna vinna befrielse emot erläggande af en afgift af 100 B:dr R:mt, hvilket belopp dock kan af Kongl. Maj:t höjas eller nedsättas med högst 20 R:dr. Mom. 2. Antalet af dem, hvilka vid mönstringarne må erhålla tillåtelse att sålunda betria sig ifrån vapenöfning, får likväl inom hvarje mönslringsdislrikt icke öfverstiga hälften af de för året approberade beväringsskyldige. Anmäla sig flere än halfva antalet till vinnande af dylik befrielse, bestämmes genom lottning, hvilka, inom nämnda antal, skola befrielsen åtnjuta; dock åligge det vederbörande alt utan dröjsmål underställa Kongl. Maj:ts pröfning, huruvida befrielse jemväl för de öfriga, som sig dertill anmält, må kunna medgifvas. Mom. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Vill någon beväringsskyldig, efter det mönstring skett, söka befrielse från vapenöfning emot erläggande af förenämnde afgift, bör skriftlig, till Kongl. Maj:t ställd, underdånig ansökning derom ingifvas till Konungens Befallningshafvande i länet, som det åligger att samma ansökan till vederbörande Stats-departement ofördröjligen insända. § 16.
Denna författning, som upphäfver 1835 års omförmälda Förordning, men adopterar dess föreskrifter i afseende å första vilkoret för fredande vid utmätning af lösören, som köparen låtit i säljarens vård qvarblifva, nemligen att skriftlig afhandling om köpet skall vara upprättad, med förteckning å de köpta persedlarne och vittnens underskrift, stadgar derjemte hufvudsakligen: i 1 §, att köparen skall låta från predikstolen i kyrkan uti den församling, der säljaren bor, å nästa Söndag, då Gudstjenst derstädes hålles, om samma afhandling uppläsa kungörelse, upptagande säljarens och köparens namn och yrken, dagen då köpeafhandlingen blifvit uppgjord samt köpeskillingens belopp, öfver hvilket uppläsande bevis bör tecknas å handlingen, hvarefter densamma bör, om egendomen finnes i stad, inom åtta dagar efter kungörandet, uppvisas, i Stockholm hos Öfverståthållare-Embetets Kansli, och i rikets öfriga städer inför Rådstufvu-Rätt, för att i dess protokoll intagas, samt, om egendomen finnes å landet, ej allenast inom berörde tid för Kronofogden i orten uppvisas och i bestyrkt afskrift honom tillställas, utan ock sednast vid det lagtima ting, som näst efter en månad infaller, inför HäradsRätten, till intagande i dess protokoll, företes; — i 2 §, att ÖfverståthållareFmbetcts Kansli samt Rådstufvuoch Härcds-Rättér böra genast hos sig, till allmänhetens kännedom, angående uppvisade och inprotokolierade köpeafhändlingar, offentligen anslå kungörelser af enahanda innehåll, som ofvan är nämndt; — i 3 §, att om af fordringsegare, vid utmätningstillfälle, göres jäf mot då företedd köpeafhandlmg, som befinnes så upprättad och behandlad, som i 1 § sägs, han är skyldig, derest han jäfvet fullfölja vill, att inom tro månader derefter instämma såväl säljaren som köparen till domstolen i den ort, der godset finnes, vid äfventyr att eljest vara all talan i ty mål qvitt; och skall godset stå i qvarstad, derest sökanden, inom fjorton dagar efter utmätningsförrättningen, hos Konungens Befallningshafvande i länet ställer full borgen för den kostnad och skada, som af qvarstaden följa kan; — samt i 4 §, att utan hinder deraf, att med köpeafhandling om lös egendom blifvit så förfaret, som här ofvan sagdt är, domaren äger efter omständigheterna pröfva afhandlingens giltighet; och att köparen alltid är pligtig, der fordringsegaren det äskar,
StalsNädsLedamot eller den i Commandomäl Konungen rädgifwande, hwilken tillstyrker Konungen att widtaga sädant steg, som uppenbarligen strider emot Regeringsformens bokstaflig» föreskrift uti 79, 80, 86, samt 109 § §. eller underläter att emot nägon sädan tfwerirädelse göra föreställning, eller den wäller, Den 7 November. 4Z? wäller, eller befrämjar genom, fördöljande af någon upplysning, hafwe förwerkat Ämbetet, blifwe ej widare nyttjat i Rikets tjenst, samt hålles i fangsligt förwar a fästning ifrän ett halft till högst twenne ärs tid. §. Z. Tillstyrker StatsRäds Ledamot eller Konungens Rädgifware i Commandomäl något, som uppenbarligen ar stridande emot Rcgeringsfonnens bokstafliga förestrift uti 15, 36, Zi, 58, 65, 74, 76 och 77 tz § eller underlåter han att emot någon sadan öfwertradelse göra föreställning eller den wäller eller befrämjar genom bewisligt fördöljande af någon upplysning, eller yttrar sig i de mäl ig § innehåller, utan att till utomordentligt StatsRäd kallelse bliff wik utfärdad, miste Ämbetet, och blifwe ej mera nyttjad i Rikets tjenst. Lider någon genom någon af förenämnde Ämbetsmäns tillstyrkande, underlätande att göra föreställningar eller bewisliga fördöljande af någon upplysning, stada till lif, ära eller personlig frihet, utan att lagligen förwunnen och dömd wara, eller förloras gods, löst eller fast utan laga ransakning och dom, eller blifwer nägons frid i hans hus störd eller någon fbrwisad frän, ort till annan, stall den eller de af ofwannämnde Ämbetsmän, hwilka fädant lidande pä ofwanbestrefne sätt befrämjat, dest» utom hällas i fangsligt förwar ä fästning ifrän ett halft till högst 2:ne är, efter brottets beskaffenhet. §.6. 458 Den 7 November. 8- 6.
A. influtit År , 183 1 Netto 2,295,647: 47: 6. — i832 dito 2,821,969: 22: 3. —• r833 dito 2,348,474: 37: 6. 6,966,092: n: 3. hvilka, fördelade på 3:ne år, utvisa i medeltal årligen 2,322,o3o: 35: 9. hvarifrån afdragas måste medium under förestående 3:ne Ar af a) Rotefrihets-afgift, hvilken genom Rikets Högloft Ständers beslut hädanefter till Stats-Verket ingår, och sålunda ej vidare i följd af Bevill nings-Förordningen kommer att uppbäras . 17,370. 20. 3» b) Tidnings-stcirnpél-afgift, samt hortstänipel-afgift, hvilka under serskilda Bevillnings-Titlar uti Betänkandet N:o 56 äro beräknade 10,014: 13: 11. 27,384: 37: 2. Återstår Summa R:dr B:co 2,294,645^ 4^: 7* hvartill bör läggas den af allmänna bevillningen årligen uti inkomst-beloppet uppkommande förökningen, hvilken från 1824 till och med iS33 i medeltal årligen utgjort 18,468: i5: ir. som i jemn summa här upptages Lill 18,400: Då af allmänna bevillningen en årlig inkomst är att påräkna af B:co R:dr .. 2,3i3,o45: 4^: 7■ med ii,355 R:dr 46 sk. 7 r:st öfverskjutandé den i Utskottets Betänkande N:o 56 uppgifne Summa, som af allmän bevillning bör utgöras. Hvilket allt Utskottet får Rikets Högloft. Ständers pröfning vördsamt underställa. Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 24 Mars 1835. 24 Bcvilhungs-Ut skot tets Bet.
St. framläggas. Reger:n har likväl haft den grannlagenheten för deras rätt, som äga oroterad jord, att, i sammanhang med dessa roteringslängders öfverlemnande till R. St., förklara, ”att det nu ankomme på R. St. att till pröfning upptaga K. M:s under den 18 Jan. i8 54 811 RSt. aflåtna och här ofvan omförmälda propos. i afseende å vacance-afgiften under fredstid för de hela rotar elielspridda roteandelar, hvarmed den ordinarie roteringen i Riket tillökad blifvit eller ytterligare kommer att ökas inom de län, deruti roteringsförrättningarne ännu icke hunnit till slut bringas, eller för hvilka granskningen af dessa förrättningar ännu återstår; äfvensom att det berodde af R. St., hvilka allena äga att bestämma de b e v i 11 n i n g s g r u n d er, h varefter merberörde vaeance-afgift bör till statscassan erläggas, samt tillika sig utlåta, huruvida de nya ordinarie rotar eller spridda roledelar inom Götheborgs, Calmar, Gefleborgs, Wermlands, Örebro, Skaraborgs och Elfsborgs län, hvilka, på grund af upprättade, men hitintills icke fullständigt granskade eller fastställda roteringslängder, tillkommit, skola, före näslin - Den i5 April f. m. *7 träffande riksdag, en lika vacance-afgift till statsverket erlägga, eller om dermed uppskjutas bör, till dess roteringsverken för sistnämnde 7 län hunnit till R. St., vid deras nästinträffande sammanträde, öfverlemnas samt af R. St. granskas och fastställas.” Oaktadt den benägenhet, som sålunda å Reger:ns sida i denna propos. tydligen framlyser, att lemna R.
I betragtande häraf och då, enligt hvad jemväl inom Lunds Dom-Capitel blifvit yltradt, skyldigheten för Stiftets Bygdnads-cassa att ej allenast i första rummet återbetala en, i förhållande till föremålet, så betydlig lånesumma, utan ock derjemte godtgöra all härå upplöpande ränta, möjligtvis skulle under en längre framtid komma alt menligt inverka på denna cassas förmåga att fullgöra andra för densamma under tiden ifrågakoromande Utbetalningar, hafva Rikets Ständer, vid nu anförda förhållanden, icke funnit skäl bevilja det till Gymnastik-byggnaden vid Malmö lärdoms-skola begärda låneunderstöd. 364 Expeditions-ZJtskolLets Forslas, till und. Skrifvelse, N.-o iSl Hvilket, till svar å E. K. M:ts härom aflåtna Nådiga Proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 April 1845. Uppläst och godkändt hos Rädd. och Adeln den 3l Mars i845. Preste-Ståndet den 2 April — Borgare-Ståndet den 2 — —* Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående ett låneunderstöd för fullbordandet af den nya Stifts-Kyrkan i Hernösand. (Stats-Utsk. Uti., N:o 218.) S. A. K.
Brisingasmycket betecknar skönheten i kärleksgudinnans väsen, och hennes man Od kärlekens berusande makt; hennes saknad och tårar öfver den förlorade maken uttrycka kärlekens längtan och gråt. Hennes kattor äro bilder af smeksamhet och hetsig kärlek. Till Fröja kunna hänföras lika väl som till Frigg åsynjorna Snotra (behaget), Sjofn och Lofn (jfr § 15). Hafvets personligheter. Vanerne i allmänhet och Njord i synnerhet äro det milda, välgörande hafvets gudomligheter (§ 11). Öfriga personligheter, i hvilka hafvet framträder, äro Öge, Hyme och Mime, hvilka egentligen tillhöra jätteverlden. Öge (fn. Oegir) herskar öfver det vilda, upprörda, mera aflägsna hafvet, der fiske och seglats ej väl kunna trifvas, den stora oceanen, hvilken likväl ännu icke är helt och hållet otillgänglig för gudars och människors verksamhet. Deraf kommer Öges dubbla natur: han är en jätte, men har likväl fredligt samqväm med gudarne. I hans sal, som upplyses af skinande guld, bärs den skummande drycken omkring af sig sjelf. Öges hustru Rån (fn. Rán) har ett nät, hvarmed hon söker fånga dem, som färdas på sjön, och de, som omkomma deri, föreställas komma till henne. Öges döttrar, böljorna, hafva bleka lockar och hvita slöjor, äro sällan blida mot män, vagga i vinden och fara omkring i hafsbränningens skär, men leka sällan i lugn. Oegir, den förskräcklige, af oegja, förskräcka. Rán, rån, plundring, rof. Öge förblandas understundom med den i fornjotiska naturkulten förekommande Lä (§ 6). Förhållandet mellan Öge och Njord är det samma som mellan grekernas Okeanos, det yttre verldshafvet, och Pontus, medelhafvet, inom jordens gränser (Petersen). Öges gästabud (fn. Oegisdrekka). Öge kom en gång till Åsgård och hedrades af gudarne med ett präktigt gästabud i deras lysande salar.
Vid 18)8 års slut 1'unnos 4 ångfartyg, och flera äio tillkomna. Enl. det af 1826 års comité' afgifna och af K. M. sanctionerade betänk., bör Sveriges flotta bestå af 10 linieskepp, 10 fregatter, 4 corvetter, 4 briggar och 4 skonertar, eller tillsammans utaf 10 linieskepp och 22 andra seglande fartyg Proportionell är således i vår flotta, såsom 1 till något mera än 2; ett förhållande, sorn betydligt understiger proportionen i I' nylands och Frankrikes flottor, ehuru Sverige jemförelsevis har nästan mera kust an England. Vi borde i proportion hålla minst 5o fregatter, corvetter, hriggar och små seglande fartyg, men egenheten af vår kust. sorn synnei ligen från Westervik upp till Öregrunds-skäien hestir af en djupaie skärgård, tvingar oss att 1 enni positionen af vår flotta begagna en mängd roende stridsfartyg; också antog coniileen, att skärgåidslärtygen borde beslå af 2Ö2 stycken färdiga, samt att ilia leria lier lill 5o andra borde finnas. O111 man förvandlar linieskeppen och den mindre flottan i varuvärden, skall ungefär samilia förhållande här äga rum emellan större och smärre fartyg, som i England och Frankrike. Vår activa handel samt vårt i och för kriget ägande behof af skepp , sorn längre fram skall visas, i förening med den aktning Sverige ännu ej upphört att vilja bibehålla hos Europas nationer, och hvilken vi ej heller kunna åsidosätta, utan att snart upphöra att äga en sann nationalfrihet, fordrar en så sammansatt flotta, sorn den beslutna. 10 skepp är ett minimum, sorn för att alltid kunna vara complella, torde komma att framdeles ökas lill ) 3; hvaremot måhända någon minskning of fregatter, helst större fartyg kosta mindre i proportion än de smärre, möjligen kan komma att äga runi, allt som ångbåt-systemet utvecklar sig. Antalet af skärgårdsfartyg är deremot rättvisligen mera tilltaget, och utgör ett maximum af behöflig styrka.
Det är klart att en skuldsättning för så föga vinstgifvande företag, som statsbanor i Sverige se ut att blifva, måste inskränka sig inom den yttersta nödvän - Bil. lill Siats-Utskottets Utlåtande J>? 62. 7 digheten; att penningarnes nu varande dyrhet gör en ovilkorlig föreskrift om fonderad statsskuld högst orådlig; att Rikets Ständer icke väl sörja för sitt anseende för stadga i financiela mål genom en sådan kastning i meningar och planer, hvilken den ena Riksdagen begär och erhåller Konglig sanktion och författning om uteslutande inhemsk upplåning, och den andra hegar sanktion och förordnande om en upplåning, som man för ali del vill undvika att få inom landet; att man först hör fortsätta och fullända de arbeten man begynt, innan man ger sig in i alltför vidtutseende och ingalunda oundgängliga nya företag; att, enligt denna grundsats, hanan Göteborg-Orebro i främsta rummet bör afses, och alt den både kan och bör inom 1860 års slut vara fullbordad, hvarigenom nationen får åtminstone någonting färdigt för sina stora uppoffringar; att södra banans fortsättande så långt, alt Småland kan för gemenskapen med utlandet deraf draga någon nytta, måslo vara i andra rummet angeläget; att i tredje rummet en början måste göras med en jernväg till brödrariket, samt att en bana Stockholm-Upsala, dragen vester om Sigtuna-fjärden, hvilken väg man påstår skola blifva en af de mest lönande, bör sättas i fjerde rummet. 1 öfverensstämmelse härmed skulle Rikets Ständer till j'ernvägs-ai beten 1857—1860, med inberäknande af hvad som redan är i år beviljadt, anslå: För fulländning af banan ifrån Göteborg och till Orebro 11,810,000 R:dr Till bangård och verkstäder i Göteborg 465,000 »
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard.- Herr af Brinckman har yttrat, att uti detta Mål, voro tvänne Parter, hvilkas lätt borde vid afgörandet komma i betragtande. Jag får härvid blott anmärka, att dessa Parter äro Nationen å ena sidan, och några enskilta Innevånare i Blekinges Städer , i synnerhet i Carlskrona, å andra sidan, hvilka senare ej tyckes inse sambandet emellan Städernas interesse och Landets välmåga. Som Riksens Ständer blott representera den ena af dessa Parter, eller Nationen , och äro pligtige att bevaka endast dess intresse, så tror jag att Riksens Ständer äga rätt att taga sitt beslut till förmon för Nationen, utan att behöfva afäagta andra Partens hörande, hvartill utom dess den magt, som sluteligen skall afgöra denna fråga , haft ett tillräckeligt och förmodel/gen redan nog begagnadt rådrum. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Lagoch 360 Benj. Amil. Oeconomis-Utskottens ifrågavarande Betänkande af Ridderskapet och Adeln gilladt. Till pröfning företogs Lagsamt Allmänna Besvärs och Oeconomis-Utskottens den ig sistledne Martil afgifne samt den i dennes på bor. det lagde Betänkande, öfver väckt Motion om upphäfvande af förbud mot Landsköp. Harr Mannerstam, Johan: Emot det upplästa Betänkandet utber jag mig få göra några Anmärkningar. Utskotten hafva visserligen rätt deruti, att Spannmåls-Handeln öfver hela Riket är sedan år 1780 fri, och att Victualie-Han. deln äfven sedan år 1805 är obehindrad j men utom .Spannmål och Victualier, finnas en mängd varor, hvilkajvunna af Landtmannen tillverkas, och hvilkas 'frambringande böra till både dess och det Allmännas nytta uppmuntras.
I Sachsen har man velat rätta sig efter Preussen och delat thalern i 30 neu groschen, men det går der efter vanligheten med sådane förändringar, som strida mot folkets vanor och plägsed. De lägre folkclasserna räkna ännu på det gamla viset, och kalla ett 5-groschens-stycke för 4 groschen, likasom vår allmoge i omvändt förhållande kallar en 8 sk. för 12 sk. I Frankrike räknas man och man imellan sous, ehuru centimer skrifvas och bokföras. Vanans makt är således äfven der starkare än lagens, ehuru revolutionen eljest jemuade allt. I Österrike och Rhenländerna gå 60 kreuzer eller 5 ggr 12 på en gulden. I England förekommer tolftalet i de pence, som gå på hvarje shilling, och så framträder det hvart man vänder sig bland våra stamförvandter. Dm vi nu gå ifrån det, hvilka svårigheter skulle ej i afseende på skattläggningen uppstå? Hr Stuart den äldre, Kammarrådet, har redan antydt dem, och hänvisat på de svårigheter, som skulle uppkomma för uppbördsförvaltuingen, att efter andra grundtal uppgöra räntepersedlarnes förvandling, och indrifva skatterna, utan missförstånd och missnöje å de betalandes sida. Vill man göra förändringen, så bör man vara betänkt på medels anslående till dermed förknippade kosnader, på det att häradsskrifvarne, som redan äro öfverdrifvet betungade, icke skola blifva urståndsatte att fullgöra hvad som erfordras, d. v. s. att ej lemna förändringen derhän, i brist pä medel till hennes verkställighet. Om nödiga medel ansloges och förändringen ginge i fullbordan, huru skulle de skattdragande i allmänhet, och allmogen i synnerhet, som äro vana vid det gamla beräkningssätt, förstå alla gjorda förvandlingar? Troligen begrepe de dem icke. Det vanliga, då den skattdragande ej förstår riktigheten af den debetsedel han får, är, att han misstänker det man gjort honom orätt. Hvem skall han då tillfråga? Kronofogden och häradsskrifvaren äro just de, hvilka han skulle misstro. Vänder han sig dä lill presten, månne denne kan gifva honom besked?
Ärliga förbrukningen af spanmål efter i medeltal beräknadt behof för hvar person är uppskattad till 2i tunnor, bestående af hvete, råg, korn och ärter; och anses blandsädsoch hafreskörden motsvara den närvarande konsumtionen deraf för kreaturens behof. Enligt Förvaltnings-Utskottets kalkyl skulle produktionen af spanmål inom länet öfverstiga konsumtionen med 42,898 tunnor. Tab. N:o 3. Antalet vinterfödda kreatur är beräknadt på sätt tab. N:o 3 innehåller. Då hvarken de odlingsföretag, som under åren 1859 och 1860 blifvit fruktbärande, eller de omsättningar af kreatur, som under samma år ägt rum, äro af den betydenhet, att ofvanomförmälde beräkningar skäligen anses böra underkastas någon väsentligare förändring, torde desamma i det aldra närmaste angifva förhållandet, sådant det var vid femårsperiodens slut, helst bägge de sista åren kunna, med afseende å skördarnas qvantitet, jemförd med qvaliteten, räknas till de medelmåttiga; och fogas härtill följande, på nu inkomna uppgifter grundade upplysningar. Det slag af blandsäd, som hufvudsakligen begagnas, består allmännast af hafre och korn, mindre allmänt af hafre och vicker. Den spanmål, som, efter hvad nyss är uppgifvet, anses erfordras för hvarje persons behof, beräknas utgöra i tunna hvete, 11 tunnor råg, 1 tunna korn och \ tunna ärter, hvartill kommer 3 å 3^ tunnor potates. Tab. Litt. b. Spanmålspriserna hafva under perioden hållit sig temligen nära de årliga markegångarna, som varit bestämde på sätt nedanstående tab. Litt. B utvisar. Hvad beträffar ärter och potates, som i markegångstaxan ej förekomma, torde medelprisen derå under alla åren kunna uppgifvas till 21 R:dr för ärter och 5 R:dr 50 öre för potates, allt per tunna. Några offentliga understöd för missväxter eller andra skador å grödan hafva under perioden ej erfordrats. Odling af nya sädesslag har veterligen ingenstädes förekommit; och trädgårdsskötseln står i allmänhet på en låg ståndpunkt. I viss mån gör dock
Summa |200,690|43| io P. SANDELHJELM. C. L. Rinman. 5 ( 58 ) Liqvid med Kongl. Maj.ts X)ch Rikets StatsContor öfver de Befallningshafvande uti Elfsborgs Län cmottagit till disposition Banco. 1311> 11. Bekommit af Spanmåls-Credilivet från Kongl. StatsContoret Contaut 200,000 Spanmål från Krono-Magasincn till värde efter försäljningspris 09,(Mi *9 1 Summa 269,044 '9 1 IX o v o Saldo enligt förestående: Contant förskott. 200,000 Spanmål 60,840 8 5 Öfverskott på Spanmålcus försäljning 1,618 45 10 Summa | 1268,489 [ 0 3 ( 37 ) Conlante Medel och den Spanmål in natura, som Konungens för Länets Innevånares undsättning efter missväxten år J82G. Crcöif. Afskrifning: Omkostningar på den från Ilrono-Magasinen erliållne Spanmål. Transportoch Arbetskostnader . , 1,432: 38. 8. — Saldo till redovisning: Contante Medel 200,000. Spanmål till Krono-Magasins-Inriitt ningen 06,840: 8. 5. Summa Conto. UtlclVcrcradt på Credit 248,004: — 4- afgår derå betalt 2,214: 18. — Balanec. Contant Behållen Spanmål Summa | W encvsliorg den 31 December 1827.
Sådana äro de påföljder, hvarmed Kyrkolagen hotar den, som ”motvilligt sig, öfver år och dag, från Nattvarden håller.” Men, om ock det allmänna tänkesättet gör tillämpningen af dessa stadganden nu mera omöjlig, och man således kan anse hotet om bannlysning vara i berörda hänseende kraftlöst, så qvarstår dock i ofvan förstberörda lagrum det ovilkorliga stadgande, att ett försummadt upprepande af Nattvardens begående medför äfventyret att anses för okristen. Och det är det härigenom uttalade hot, som icke kan anses betydelselöst. Samma uttryck, ”okristen”, möter redan bland de i 17 Kap. 7 § Bättegångs-balken upptagna vittnesjäf, och del torde jemväl kunna ifrågasättas, huruvida ej den, som enligt Kyrkolagens definition är okristen, i och med detsamma borde anses förlustig de rättigheter, för hvilkas åtnjutande den borgerliga lagen såsom vilkor uppställer egenskapen att vara kristen. Häraf inträffar också det beklagligen alltför väl kända förhållande, alt mången, utan det religiösa behof och den sjelfpröfning, som vår lära fordrar, begår Nattvarden endast af fruktan alt eljest förlora sina borgerliga rättigheter. Vådan för det kristliga Ii Ivel inom kyrkan af dessa dagligen upprepade missbruk lärer icke behöfva vidare bevisas; men det förargelseväckande i exemplet påkallar lagstiftningens mellankomst, och Rikets Ständer hafva ansett denna böra ske genom ett enkelt upphäfvande af 11 Kap. 2 § Kyrkolagen. Bortfaller detta lagrum, undanryckes ock i och med detsamma sjelfva stödet för de öfverklagade missbruken, hvaribland jemväl det, alt, om icke af tvång, dock af vana emottaga sakramentet. 1 öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer alltså, för sin del, beslutat en författning, hvarigenom förklaras, att 11 Kap. 2 § Kyrkolagen upphört att vara gällande. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 28 Februari 1863. N:o 45. Expeditions-Utskottets Förslug till underd.