Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna skilnad har löre den sista löneregleringen varit af föga eller ingen betydelse, då inga olika lönegrader funnos, hvarföre aldrig heller någon uppmärksamhet fästats dervid; men numera gör den, att om tvänne lärare utnämnts samtidigt, ja på samma dag, i de olika stiften, om det nemligen skett i December månad, så räknar den ene sin lönelur ett hell år före den andre, och uppbär således inom en följd af femton år 1,500 R:dr större lönebelopp än den andre, oaktadt deras tjenstgöring varit fullkomligt lika, och den ene lika litet förverkat som den andre förtjenat detta företräde, lligtigheten häraf bestyrkes af de handlingar rörande tvänne lärareplatsers tillsättning inom Lunds stift och en inom Göteborgs, som härmed bifogas. På de två förra äro nemligen utnämningsoch fullmagtsdatum densamma, på den sednare falla de inom olika år, ehuru alla tre lärarne utnämnts i December månad. Hvar och en inser lätt, att ordalydelsen i det Kongl. Cirkuläret, sorn föranledt allt delta, och som underdånigst föreslogs af Rikets Ständer, just på yrkande af en medlem inom Högvördiga Preste-Ståndet (Prosten Schram i Wendel), endast afsåg alt ingen skulle få beräkna lönelur inom läroverket för något år, då han ej tjenstgjort tvänne fulla låselerminer, men icke att sålunda gynna den ene samt tillbakasätta den andre. Det är sålunda skäl att något ändra dessa ord. Vä! skulle man för framtiden förekomma dessa orimligheter äfven utan ändring af det nämnda uttrycket i det Kongl. Cirkuläret, blott genom noggrannare och allmänt gällande bestämmelser för Konsistorierna, rörande lullmaglers utfärdande ; men en och annan lärare har härpå redan gjort någon förlust och dessa lingö då ingen rättvisa.
Björnstjernas förut åberopade reservation finnas anförde, anser Utskottet 6:o s. k. lösbref ocb lokalbref böra emot hittills stadgad afgift befordras samt denna afgift fortfarande tillkomma Post-förvaltarne; börande likväl dylika bref, för att genom Post-verket fortskaifas, i vigt icke få öfverstiga, lösbref 8 lod samt lokal-bref 4 lod; hvarjemte, beträffande det i 8:de punkten af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagna stadgande i afseende å brefs kringbärande genom brefdragare, Utskottet 7:o anser någon förändring af nu gällande föreskrifter i berörda hänseende icke erfordrös. Då, pä grund af hvad Utskottet här ofvan i Usta punkten föreslagit, något bidrag till Stats-verket icke torde kunna för den närmaste framtiden af Post-medlen påräknas, får Utskottet hemställa, 8:o att blifvande öfverskott å Post-verkets inkomster måtte tills vidare af Kongl. Maj:t få disponeras till Post-anstalternas utvidgande och förbättrande samt Post-föringens ordnande på ett ändamåisenligare och efter tidens fordringar mera lämpadt, samt för Postförare mindre betungande sätt, än det närvarande, äfvensom till den ersättning åt Post-förvaltare för förlorade inkomster af lösväskor, Post-räkningar m. m., som skäligen kan anses böra dem tillkomma; och har Utskottet, beträffande slutligen tidpunkten ifrån och med hvilken nu föreslagna förändrade stadganden skulle tillämpas, ansett 9:o denna tidpunkt böra, på sätt Kongl. Maj:t; föreslagit, bestämmas till den 1 Juli nästkommande år, men nu gällande Post-taxor till nämnde dag bibehållas oförändrade. Stockholm den 27 Juli 1854.
Banco för hvarje person böra erläggas, samt att de ingenstädes skola till dubbelt belopp betalas, utan antingen endast till Kronan eller endast till Städerna utgöras, äfvensom att inga af Städerna kunna göra anspråk derå, sä framt de icke kunna uppvisa särskildta Kongl. Resolutioner på rättigheten att en dylik afgift uppbära , samt att samma skyldighet, såsom vilkor för Gerningsörens framgena undfående, bör åligga Städerna på de ställen, der denna afgift är delad emellan dem och Kronan. Hvad Städerna i Vesteroch Norrbotten angår, hvilka erhållit tillstånd att af hvarje handtverkare på landet uppbära * Daler Silfvermynt, anser Utskottet dem endast böra bibehållas vid rättigheten att efter 1 Daler Silfvermynt eller 16 sk. Banco på personen uppbära Gerningsören; och har Utskottet i öfrigt, och då Gerningsören äro i Stat påräknade, såsom en Statsverkets ordinarie inkomst, icke kunnat tillstyrka annan ändring eller eftergift härutinnan , än som instämmer med hvad hemställdt och föreslaget blifvit. Af den 14 Juni, angående gjord hemställan om ersättning lör Bohus , Carlstads och Elfsborgs Läns invånares lidande och besvär under sista fälttåget, och yttrar sig Utskottet anse den utväg, som i detta hänseende blifvit föreslagen, att rmdel dertill skulle beviljas och på Stat uppföras, icke vara lämplig, enär den summa, som härtill erfordrades, icke kan med någon säker beräkningsgrund bestämmas. 5:0 Af den 9 Juni, angående .Hr von Schantz7* Memorial om KronoRentornas utgörande i persedlar och varor i stället för penningar; å hvilket förslags antagande Utskottet, uppå anförda skäl, finner mycken bet tänklighet vid att tillstyrka bifall. Föredrogs å nyo OeconomieUtskottets, den 8 Juni på bordet lagda, Betänkande, an-i gående Gårdfarihandeln. Friherre Manntrhemi Lars August:
Departements-chefen, för sin del, kommitterades ofvanberörda förslag till förnyad markegångsförordning, särdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångssättningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena, till och med Mars månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande och granskning m. m. i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångsprisen varda satta i närmaste öfverensstämmelse med persedlarnes allmänna värden; men Departements-chefen trodde emellertid att ett ytterligare betryggande mot förlust å ena eller andra sidan, genom serskilda intressens inverkan på markegångssättningen skulle vinnas, om, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66. 35 i enlighet med hvad nu eger rum, fortfarande stadgades, att deputerade för markegångssättningen' borde, så vidt ske kan, utgöras till ena hälften af räntegifvare och till den andra af räntetagare eller sådane tjensteinnehafvare, på beloppet af hvilkas löner markegångssättningen egde inflytande, samt derjemte förordnades, att särskilda ombud så väl för de förre som för de sednare borde vid markegångssättningarne tillkallas för att höras, med rättighet att å egne och öfriges vägnar emot förrättningen fullfölja klagan. Och tillstyrkte Deparlements-chefen, i följd häraf, att kommitterades merberörda förslag till förnyad förordning angående markegångssätlningen måtte med ofvan omförmälda förändringar och tillägg af Kongl. Majit i nåder gillas och till antagande jemväl af Rikets Ständer föreslås. Hvad i öfrigt angick de delar af kommitterades betänkande, som omfattade frågorna: om upprättande af ny jordebok, om mantalsoch skattskriftungen, om kronoutskylder nas debitering, om uppbörden och redogörelsen, samt om prcescriptionstid för skattskyldiges och redogörares ansvarighet; så tillstyrkte
\ \ \ Vadstenaboden j^J 11c n Kegferingsgatan na Peterson &amp; C:o, 2 2 STOCKHOLM hos Westerbottens Enskilda Bank, nedre botten, F a n n y Gelins Parfym m a g a s i n Hushållsräkning Parfymer, Tvål, ToalettartiKlar, Puder, Smink, Friserlampor, (T ä n g e r m. m. Till landsorten mot efterkraf. Testamenten, Gåfvobref och dylika handlingar emottagas till förvaring; ^enledes emottagas värdepapper i öppet förvar. (S. T. Idun Stockholm, Tryckeri pr år: I d u n ensam ._ kr. 5: — Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. » 5: — Iduns Modetidn., månadsuppl. &gt; 3: — Barn garderob en &gt; 3: — Byrå: Klara Södra K y r k o g. 16, 1 tr. A l l m. telef. Redaktionssekr. : Redaktör och Anuonspris: Utglfningstld: utgifvara: HELLBERG. " 0 öre pr n o n p. - r » d. fredag. J. Lösnummerpris 15 Nordling. öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Det stora skolmötet. Den Hulda Lundin. svenska bestyreisens kvinnliga Maria Jönsson. Aktiebolag. Fredagen den 9 augusti 1895. N:r 32 (399) Prenumerationspris Iduns medlemmar. Agda Montelins. E. Renan. I Karlsruhe inhämtade hon denna kännedom, hvilken sedermera ytterligare g e n o m praxis utvecklats. 1861 i Skåne. S. Z. Schenström. fl. 2) en RtvnPapatne REatt fotnumme daniade, v îrCut » tj-atnot trtut RPot &amp; cW aPPtet » ctt-ReC » Pol » t viò RPot » RtEDa i u t r n e t aita, ett 8tt: » ÉTCCCKJ, PtePug, RafcftRate ®cR » agan; etetfEarnman.
Då jag härmed jemför de 3 ofvanföre nämnda grunderne till en mindre förökning bland Adeln samt tillika verkan af lefnadssätt, af krig och flere omständigheter, vore väl fullt skäl att för hela detta Stånd antaga minst samma mortalitetsexponent som för Stockholm, der en stor del af Adeln vistas, men för att vara alldeles säker att ej öfverskrida rätta proportionen, vill jag bestämma den blott till V33 eller 3 bland 100, som utgör för nuvarande antalet 287, eller 25 flera döda än födda om året bland Ridderskapet och Adeln af bägge könen. Efter denna erfarenhet bär således Ridderskapet och Adeln, oaktadt den tillökning detta Stånd tid efter annan vinner af nye Ledamöter, inom sig sjelf en ständigt verkande princip till minskning och förstöring, och ifall genom Tabellverket mera detaillerade uppgifter kunde framdeles erhållas, blefve det äfven möjeligt att med temmelig visshet förutbestämma den tidpunkt, inom hvilken, under samma fortfarande förhållande, med samma periodiska tillökning af nya medlemmar, Ridderskapet och Adeln i Sverige, sådan den före 1809 var organiserad, skulle utslockna och alldeles upphöra att vara till. Och denna på naturens lagar och närvarande samhällsställning och seder grundade följd kunde endast förekommas och Adeln vid sitt nuvarande antal, dock utan Bilaga F till Exped. 685 förökning, bibehållas derigenom, att Kongl. Majit hvarje år med 12 nya Ledamöter förökade detta Stånd. Hvem är, som icke ser, att genom den nya Adelns inrättning denna tidpunkt skall mycket hastigare påskyndas, då famillernas antal nu är vid pass 1,100 och personernes af mankönet 4,420, eller nära 4 för hvar slägt, men den nya Adeln endast får äga en för hvar famille och således med en till */t minskad förökningsproportion bidrager till bibehållande af Ståndets antal.
R:dr och icke till 285,ooo R:dr, — anföra, alt då mantalspennigarne utgöra en inkomst-titel, hvilken, i mon af folkmängdens tillväxt, årligen ökar sig, samt år ig3i redan utgjort närmare 307,000 R:dr, så anser Utskottet, efter afdrag af de uppgifne 24,000 R:dr, någou brist icke vara att befara uti den af Utskottet calculerade inkomstsumman 285,000 R:dr, hvars antagande Utskottet alltså ytterligare får tillstyrka a3:o Vid öfvervägande af de skäl, som föranledt hos Ridderskapet oeh Adeln afslag och hos Ronde-Ståndel återremiss å Utskottets serskilda Utlåtande, under Litt. F., till Betänkandet N:o 54, innefattande afstyriande å Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielssons förslag om upphörandet af de såsom Mantalspenningar samt Lagmansoch Häradshöfdinge-ranta utgående utskylder, har Utskottet, på sätt af härefter vidfogade Utlåtande, N:o 208, inhemtas, icke kunnat frångå sin förut yttrade åsigt, hvadan, i likhet med hvad här ofvan om Mantalspenningarne är nämndf, Lagmansoch Iläradshöfdinge-räntan fortfarande bland Stats-Verkets inkomster upptages, med ett belopp af — - , _ . , *4:o Gerningsören af handtverkare . . l5:o De anmärkningar, sorn föranledt återremiss ä Bilagan Litt. G., till Betänkandet N:o 54» angående sterbhus af giftens erläggande äfven af Stockholms och Götheborgs Städers invånare, och hvilka anmärkningar äro besvarade uti Utlåtandet N:o 209, föranleda icke till rubbning uti den, såsom sterbhus-afgift påräknade summa af 10,000
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Memorial JY:o 45. Vidare hade Utskottet i sitt Utlåtande N:o 40 hemställt, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att då behof af ny skjutsinrättning å farväg, äfvensom vid jernvägseller kanal-station uppstår, och' sådan icke kan åstadkommas utan de gamla skjutslagens ytterligare betungande, vederbörande Länsstyrelser må ega att pä sådant ställe bereda skjutsinrättning, pä det sätt, att skjutsningsskyldigheten, efter entreprenad-auktion, öfverlemnas till den som erbjuder sig att för minsta lega per mil befordra resande; och att resande må förpligtas att, vkI sådan skjutsinrättning, utan afseende å den allmänt gällande skjutslegan, betala för hvarje mil det belopp, för hvilket entreprenören vid auktionen förbundet sig att bestrida skjutsen. Höglofliga Ridderskapet och Adeln har bifallit denna Utskottets hemställan, med uteslutande af den sednare delen, börjande med orden: ”och att resande etc.'"; men som de öfriga Stånden utan förändring gillat Utskottets ifrågavarande hemställan, så har Utskottet blott skolat Ridderskapet och Adeln om detta Rikets Ständers beslut underrätta.
När han väl sjunkit ned i sin bekväma skrifstol, burrat upp det ljusa håret, så att det stod som en sky om det stora hederliga, skägglösa ansiktet, ur hvilket ett par ljusblåa, nu helt drömmande, ögon tittade fram, satt fru Lager så tyst, så tyst vid sin söm. Hon vågade knappast andas, att icke störa sin gosses tankar i deras poetiska flykt. Denna flykt blef ibland så häftig, att Henrik omedvetet helt högt deklamerade långa stycken. Då lät modern arbetet sjunka ned i knäet, lyssnade med spänd uppmärksamhet, o c h af det beundrande uttrycket i hennes ögon och hela hennes ansikte var då lätt att sluta sig till, att hon ansåg detta, just detta vara det skönaste, det härligaste, hon någonsin hört och någonsin mänsklig tanke skapat. Den käre Henrik hade författat i många Herrans år. Han hade en gång — det var, när han nyss hade fått sin plats hos hrr Hippman och ännn ej hunnit, som man säger bli riktigt varm i kläderna — suttit och halfdrömt på kontoret öfver böckerna, låtit sina tankar flyga vidt och bredt, allt under det han klottrade med pennan på baksidan af en gammal fraktsedel. Rätt som det var, började hans tankar taga bestämd form, de makade hop sig, rätade litet på sig, rimmade sig på slutet, och innan han rät visste, hur det gått till, hade han ett helt litet poem på papperet framför sig. Ett poem! Ett poem, som han hade skrifvit! Det var för lustigt! Aldrig förr hade han väl kunnat tänka sig, att han vore skald! Så satt han då där och läste igenom sina verser, om o c h om igen, slagen af förvåning öfver sig själf, öfver sin poesi o c h sin aldrig anade talang, då han med ens fick höra ett ilsket fnysande bakom sig. Förskräckt vände han sig om. Bakom honom stod hans principal o c h läste öfver hans axel hans förstlingsopus med en obeskriflig min af blandadt löje och harm.
Då det kanske icke varit så lätt för R. o. Adms samtlige ledamöter, att i hast medfölja och uppfatta innehållet af de flere papper Hr Anrep åberopat, och hvaribland, beklagligen för hans klient, just det vigtigaste af alla erforderliga intyg felas, nemligen föräldrarnes vigselattest eller något deremot lagligen svarande intyg, vill jag, utan att nu ingå i någon utredning af förenämnde pappers betydelse eller af öfriga utaf Hr Anrep omnämnda fakta och förmenta skäl, allenast förklara, att, vid Riddarh.-Direktms handläggning af mannen Schantz’ ansökan om införande af hans namn å ätten von Schantz’ genealogiska tabeller, detta mål tagits af Direktm i sorfäflig och opartisk pröfning, hvilket af R. o. Ad. säkerligen icke heller drages i tvifvelsmål. Orsaken, att jag nu icke utförligt redogör för grunderna til! den af Direktm fattade åsigt samt till ansökningens i följd deraf erhållne utgång, får jag äfven gifva tillkänna, beståendeg den deruti, alt jag anser en sådan utredning nu ej nödig, enär Riddarh.-Utsk:t, dit Hr Anrep begärt remiss å sin motion och dit jag förmodar R. o. Ad. lärer densamma remittera, eger till sina ledamöter riddersmän af lika opartiskhet och rättrådighet, egenskaper, som äfven Direktm vågar sig tillmäta, och vi tillika veta Utsk:t inom sig hafva ledamöter, särskildt förfarne i juridisk kunskap och anställda i högre domarevärf; hvadan jag med full tillförsigt mäste vara och är öfver - Den 28 April f. m. 607 tygad att motionen derstädes blifver grundligt pröfvad, och att I)irekt:ns afsigt, att göra det laglikmätig! är, jemväl kommer att vinna ett rättvist erkännande. Efter härmed slutad öfverläggning remitterades den af Hr Anrep väckta motionen jemte Frih. Cederströms yttrande till Riddarh.-Utskd. Gr. Posse, Arvid:
#Krusa hår.# Fara. #Kryckor.# Förlust på spel, om man tycker sig gå på kryckor; sjukdom om man ser dem blott; bryta dem: förestående hälsa. #Krydda.# Hwarje krydda är lycklig att se och hälsosam att lukta. #Krympling.# Sorg genom slägtingar. #Kråka.# Säker utgång af en affär. #Kräfta.# Oenighet emellan makar. #Kräkning.# Förströelser. #Kurbits.# Fåfängt hopp, hälsa. #Kyrka.# Dödsnotiser. Bygga en: förnöjsamhet; stiga in i en: wälgerning; bedja deri: tröst. #Kyrkogård.# Kommande lycka. #Kyßa.# Jorden: sorg och förnedring; ett fruntimmers händer: lycka; ansigtet: djerfhet, som lyckas; tycker man sig få en kyß: en angenäm visit. #Kål.# Motgångar. #Käglor.# Spela: onåd. Om i ett spel mellersta käglan faller, är det ett förebud till en af de medspelandes död; om flera falla: hwar och en af de spelande kommer att göra förluster. #Källare.# Sjukdom och elände. #Kärlek.# Wara fängslad deraf: stora bekymmer; tillbakawisa den: seger och lycka; hysa kärlek till ett ungt fruntimmer: sällhet; wackert fruntimmer: glädje och smärta; gammal kärring: mißmod. #Käpp.# Bära en käpp: sorg; stödja sig derpå: swaghet; slå någon dermed: wälgerning; bli slagen: rättegång. #Kärra.# Att se den, betyder sjukdom; stiga upp i en, eller stiga ner ur en: offentlig skymf eller wanärande dom. #Kön.# Åsynen af de båda könens organer är ett lyckligt förebud. Tycker en qwinna sig hafwa ändrat kön, kommer hon att föda en goße; tycker en man sig wara en qwinna, wäntar honom wanära. #Könsdelar.#
Det har hittills ansetts såsom en upphöjelse för dem, att lagenligen behandlas såsom adliga vederlikar, och jag vet icke hvarföre ej R. o. Ad. skulle å sin sida anse såsom en ära, att vara i detta afseende broderligen förenade med den vetenskapliga bildningens högste representanter i landet. Hvad de utländska adelsmännen beträffar, är det visserligen af mindre vigt, om den dem rörande bestämmelsen bibehålies eller icke, men då det gemensamma bandet, att vara af adlig härkomst, hittills ansetts vara af den vigt, att jemnlikhet i detta hänseende borde ega rum, samt det icke kari vara af någon betydelse, om ett undantag för deras räkning eger rum, och de naturligtvis måste lagligen styrka förhållandet, så vida något afseende derå skall kunna göras, vill jag icke yrka någon förändring, utan anhåller om ett rent afslag å Utsk:ts förslag, helst man icke är förhindrad, att i en framtid ingå på en förändring, derest sådan verkligen visar sig erforderlig, och föröfrigt det icke framdeles torde återstå många ämnen för R. o. Ad:ns öfverläggningar, hvadan man kan vara förvissad, att sådant ärende så mycket grundligare varder taget i moget öfver - Den 7 Mars f. m. 155 vägande, om och när så skulle påfordras; men skulle förhållanderne icke visa sig mera talande, än de göra nu, för rn ytterligare modifikation eller afskafiände af ifrågav:de rättighet, så lärer it. o. Ad. lika litet då, som nu, låta sig förmås, att onödigtvis dertill bifalla. Det är tillräckligt, att frågan derom står öppen; framtiden må utvisa huruvida ej rättigheten gerna kan äfven framgent qvarstå. Hr Treffenberg, Curry: Lika varmt, som jag nitälskat för bibehållande af Adelns privilegierade ställning i politiskt hänseende, — icke för Adelns, utan (ör Svenska folkets skull, — lika kraftigt vill jag nu urderstödja förslaget om upphäfvande af Adelns privilegierade ställning i privaträttsligt hänseende, emedan derigenom icke några allmänna, utan endast Adelns enskilda intressen uppoffras.
Ytterligare förekomma förändringar i allmänna civil-lagen, såsom om landsköp ni. 111. ålit sådant kan man icke på slump öfverlemna åt Regeringen utan något yttrande frän Ständerna, hvilket likväl ej behöfvcr innehålla något reglemente! ande; men är det väl skäl att, i afseende på dessa vigtiga ämnen, handla så, som det står uti en riksdagsvisa, 0111 jag minnes rätt, under i8t5 års riksdag, uti hvilken det heter: sist togo de hela luntan och skrefvo deruppå: E. i\l ! var nådig och hjelp oss härifrån. Jag tror det vara skäl att gå närmare på saken. Det är sanni, man bör visserligen akta sig för att upprifva de motsatta intressena, emedan de skola göra allt för alt sönderrifva hela arbetet; men 0111 en pluralitet linnes för hufvudsaken inom nationen, så bör den äfven, åtminstone i de allmännaste hufvudgrunderna, kunna göra sig mera gällande inom Ulsk., än alt blott öfverlemna till Stånden en resumé'. Dessa äro i korthet de grunder, hvarpå jag stödjer min önskan, att återremiss måtte beviljas. Gr. Frölich, David: Disgussionen har fått en an nan vändning, egentligen genom den siste värde talarens yttrande. Dessförinnan ansåg jag mig endast böra yttra mig i samstämmighet med dem, hvilka funnit måttet af und. önskningar tillräckligen fullt, för att våga hoppas alt få frågan afgjord i enlighet med de flera Under föregående Den 17 Juiri f. m. 315 lifsdagar i lind. gjorda framställningar. Jag anser det icke vardt att skalla någon ytterligare råga till detta mått af lind. önskningar, och ehuruväl H. Ex. Hr Gr. Posse förklarat, alt en ytterligare och mera bestämd framställning af Ständerna stadie åtminstone förskaffa B. St. viglen af Hr Grefvens tillstyrkande inom Conseljen, har jag dock troll mig böla närmare undersöka och calculera, huruvida viglen af eli sådant hiding för R. St. till vinnande af deras önskan vore jemförlig med den våda, som kunde vara förenad med frågans återskickande till TJi'k:s ytterligare behandling.
Jag vågar ej dela den tillförsigt, som anser fullkomlig trygghet i detta afseende vara gifven genom svenska folkets fast grundade tillgifvenhet för den tro, till hvilken det i tre århundraden bekännt -sig, för hvilkens besittning det blödt i långvarig kamp, då yttre våld hotade dess bestånd, den tro, som genom enhetens och den fasta bekännelsens styrka gifvit det fåtaliga och på yttre hjelpmedel ej rikt lottade folkets verksamhet icke så ringa vigt i bestämmandet af den nyare tidens skickelser. Att dela denna tillförsigt förbjuder mig så väl uppmärksamheten på förloppet af svenska kyrkans reformation och på det egna skick, som tillhörer denna kyrka, som aktgifvandet på svårigheterna att kunna mota ett verksamt och väl ordnadt omvändelsenit, när det leder till ett tillåtet mål, äfven om proselytmakarens egen verksamhet är oloflig, och aktgifvandet på den tidsandans riktning, som inom det religiösa området allt mera uppenbarar sig och hvarom flerestädes de sednare årens händelser bära vittnesbörd. Ehuru jag ej kan anse likgiltigt om den lära, hvilkens sanning hvilar på den fastaste grund, må genom de öppna eller hemliga medel, som kunna stå omvändelsenitet till buds, undanryckas eller undansmygas svenska folket, eller genom lärostrider förlamas i sin verksamhet eller förvirras genom feberaktiga ansträngningar, så fäster jag likväl härvid ej min uppmärksamhet vid behofvet af skydd för kyrkan, hvilket ock hufvudsakligen beredes genom andra medel än borgerliga lagens straffhot. Men en vigtig anmärkning synes mig återslå med hänseende till frågan om statens lugn och trygghet. Man antager nemligen att den rena evangeliska läran och närvarande samhälls-förhållanden skola fullkomligt betryggas derigenom att statens offentliga trosbekännelse blifver oförändrad, alldenstund vissa embeten, tjenster och rättigheter såsom hittills förbehållas endast rena evangeliska lärans bekännare, och allt proselytmakeri förbjudes. Förhållandet blifver dock väsentligen olika det närvarande.