Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De iv 3- Mar Sr förslag, men blef med nej’ Besvarad, hvaruppå propos. å bifall til Gr. Lagerbjelke» förslag gjordes och besvarades med ja. Gr. Lager b j elke; Då K. o. Ad. nu Infallit det af mig framställda förslaget, vågar jag hemställa, att R. o. Ad. täcktes besluta att inbjuda de öfriga RiksStånden att om beslutet sig förena. Till hvad sålunda blifvit föreslaget lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos.,. sitt bifall. Anmäldes och bordlädes: KonstitutionsUtsk:ts Memorial Nio 5, angående fullbordad granskning af de i StatsRådet förda Protokoll ; samt StatsUtsk:ts Utlåtanden; N:o 63, i anledn, af K. Mits nåd Propos., angide afsöndring af jord frän Regements-pastorsbostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare-korpsers mötesplats å Frösön ; Nio 64r i anledn. af K. Mits nåd. Propos., i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lösen, af det s. k. Odelska Appreteringsverket i Stockholm; N:o 65, i anledn. af K Mits nåd. Propos., angående utbyte af Skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronofjerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i WesterRekarne härad och Södermanlands Län; N:o 06, i anledn. af K. Mits nåd Propos. om anvisande, såsom boställe åt Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands Län af det till Kronan indragna f. d. Förste Landtmätarebostället, Va mantal Nio 3 Kärreberg Sven.
Nu hvilken skenbar motsägelse i föreskrifter, hvilken ökad svårighet för Krono-betjeningens uppsigt, och hvilket oftast frugtlöst bemödande af Läro* ståndet att söka tili nykterhet och seder tillhålla dem, sorn utan tilltal kunna och fått vanan att sitta större delers af dagen på Kra - Sew, och Ekon.' gen. — Men här är ej frågan blott om tvångsmedel. Här bör sökas förnämligast att verka på tänkesättet, att i förening med uppfostran och Christelig undervisnings bemödande, genom sjelfva Lagarna gifva skäm och vanära åt fylleri-lasten. Men luiru skall den obildade menniskan bringas till blygd öfver kroglefvernet, då dEt synes till någon del af författningar vara tillåtet? Ja-g tror kittlighet och eftergifvenbet, lika litet i Lagstiftning som i uppfostran, vara godhet. — Förenam derföre på en gäng Undervisningens, Lagarnes och Embetsmanna tillsyns allvar} och man har gjort åtmindstone allt hvad man kunnat. Försäljning och missbruk af Bränvin i löndom kan ej förekommas: men skola derföre krogar af Lagen tillåtas, til 1- städjas och authoriseras? Hurn långt vill man gå i den.pa slutföljd? Om lättfärdighet tilltager i ett Samhälle, böra genast inrättas allmänna nästen för osedligheten, för att minska den som öfvas enskilt? Om bandet och sällheten af huslig förening börjar mindre aktas, om missnöjde Makar här och der finna#, månne man handlar visligt, att äfven genom Lagarne lätta tillfället och utvägarna till Äktenskaps upplösningar? Man skulle snarare förmoda och dö ruma, att man kunde och borda i tid sätta dam för den stigande och Aljest allt öfversvämmande floden. Olyckligt visserligen det folk, sorn kommit derhän, att kunna fördraga hvarken sitt onda eller botemedlen! I närvarande tidapunct skulle det kanske anan vara möjligt att hejda det ondaj £04 B esv. ech Eko». Utsk. Betänkandea. efter 10 är skall det blifva ännu svårare.
Det var icke sjukdomen, som gjort honom så blek och infallen; fysiskt hade den varit lindrig nog; det var själssymptomerna, som härjat mest. Förgäfves hade läkaren sökt hålla hans fantasi inom rimliga gränser, den hade vanvettig af ångest skenat iväg djupare och djupare in i det okända mörkret, der alla okunnighetens mystiska föreställningar och fördomar uppförde sin vilda hexdans. Och i denna ångstens natt hade jaget dött; egoismens, sjelfuppehållelsens stålfjäder hade brustit. Öga i öga med förintelsens storhet hade han sett sin egen litenhet; han var blott ett kryp bland de milliarder, som krälade på jordens yta. Men samtidigt hade det vaknat inom honom den varmaste menskliga sympati för allt lefvande, en längtan att vara god mot någon eller några af dessa milliarder, som föddes, ledo och skulle dö som han. Han kunde icke som förr egna alla tankar och känslor åt sitt eget fattiga lif; intresset för den stora, lidande menskligheten smög sig som ett nyfödt barn varmt intill hans bröst. Och detta barn sög näring af hans exalterade själstillstånd och af sjelfva den andliga luft, hvari han lefde. De filosofiska studierna hade ryckt grundvalen undan för hans kristentro; men mellan den teoretiska irreligiositeten och den medvetna, öppna gudsförnekelsen var ännu ett stort steg. Gudsbegreppet kunde icke lösryckas utan genom en våldsam kris, ty det var så nära förbundet med hans föreställning om det goda och det heliga, med allt det, för hvilket hans hjerta slagit varmast från ungdomsåren, med allt det finaste han känt, det ädlaste han tänkt och det vekaste han drömt. Barnatron satt icke i hjernan, den hade genomträngt hela varelsen, den var inmängd i hans blod; den kunde icke dö, förr än en personlig konflikt kommit honom att tvifla på, att en kärleksrik försyn styrde menniskans öden. Detta hade nu inträffat; men icke nog dermed: han fann det icke heller rättvist att denna olycka drabbat honom. Han visste med sig, att han i jemförelse med kamraterna alltid varit ett mönster af dygd, derför att utsväfningarnes råhet alltid stött honom tillbaka. Och ändå Nej! Det fans ingen rättvis gud, ingen kärleksrik försyn!
Han var liten till växten, något korpulent På hufvudet var nacken det vackraste, en sådan der nacke, som man ser på grekiska statyer, ögonen voro små, grågröna, skarpa, ögonbrynen buskiga, näsan klumpig, och så bar han glasögon. Hon skämdes för att återtaga sitt ja och höll god min i elakt spel. På doktorns uttryckliga begäran firades deras bröllop i all stillhet fram på nyåret I stället för att som annat folk resa utrikes foro de direkt till X. Hon fann den lilla staden riktigt vacker och deras hem förtjusande. Det enda hon inte kunde förlika sig med var, att kyrkogården sträckte sig ända fram till deras bostad. När hon omtalade för sin man, hvilken rädsla, som betog henne, då hon låg ensam ^ hemma, sade han, att ett eländigt skolsystem, ett uppoch nedvändt lefnadssätt, för många tyska ballader och en uppsjö af nöjen hade förstört henne, men med tiden skulle nog denna svaghet gå öfver.Promenader, sund läsning, hushållsbestyr och stillheten i deras hem verkade ytterst välgörande på henne, och i samma mån som hennes kinder fingo en friskare färg, svunno alla sjukliga tankar på döden. På venstra sidan af torget lågo skolan och rådhuset så innerligt stela och tråkiga med deras oupplysta fönster. Midt emot såg det trefligare ut. En ilod af ljus strömmade ut från butikerna. Mot den gyllene * bakgrunden fingo de vandrare, som passerade trottoaren, en viss likhet med figurerna i ett skuggspel. Här och der i fönstren på andra våningen sken det. I bankdirektörs Strömmers våning voro alla fönstren upplysta. Der var middagsbjudning, det hade Karin, hennes piga, glunkat om. Gustaf, hennes man, umgicks förr i verlden med Strömmers, men numera inviterades han aldrig dit. Frispråkig som han var, hade han väl sagt något, som ej kunde förlåtas. Denna olycksaliga frispråkighet hade stött flere än Strömmers, ty han bjöds numera endast i två familjer, hos gamle konsul Ritter och hos tullförvaltare Bergius. Det var också de enda ställen, der Inez kom.
Ej mindre i krig än under fred hafva likväl dessa olika slags trupper tjenstgjort och stridt bredvid hvarandra med samma varma känsla för Konung, fädernesland och hederspligt. Hr Stiernsvärd torde således kunna lugna sina farhågor i detta afseende. Krigslagskipningen är genom K. Kungörelsen af d. 27 Okt. 1812 § 18 ålagd att ställa till tjenst upbådadt beväringsmanskap, i afseende på författningar och krigsartiklar, inför lagen på full jemnlikhet med den öfriga krigsmakten. Genom Konungs och Ständers öfverensstämmande beslut vid 1848 års riksdag fördelas beväringsmanskapet nu mera äfven på de värfvade trupperna, och 2:ne års erfarenhet har bevisat, att undantaget, om också rättvisadt af värfvade truppens moraliska beskaffenhet den tid det gjordes, nu mera endast är en fördom. Indelta soldatens ”legonatur” frånkänner honom icke vanlig menniskonatur, till hvilken hörer att genom en flerårig öfning hinna en större fulländning i ett gifvet yrke än den, som pä kortare tid kan vinnas, hvadan också beväringsynglingen hitintills, såsom sig bör, betraktat soldaten såsom sin mästare i krigsyrket, och dermed torde det ännu länge förblifva. Den af arbete och ålder stelnade knekten erhåller afsked. Hr Stiernsvärd tillägger: ”Slutligen måste det erkännas att, ”oaktadt man ej kan beskylla den indelta soldaten för brist ”på Svensk trohet och mannamod, så vålla hans husliga och ”jordbruks-för hållanden ofta en märkbar obenägenhet för ”långvarigare kommendering ar”.
Jag anser mindre välbetänkt af R. o. Ad. att, så snart efter Regeringens afslag, åter framkomma med en framställning, som i sin fullföljd svårligen kan vara nyttig, utan tvertom synes vådlig, — och i alla händelser tidsödande i sin slutliga tillämpning. Jag anhåller, på gannd af hvad jag anfört, om afslag å Betänk:t. Hr von Knorring, Oscar: Då jag ensam bland Riddar!).- Utsk:ts 12 ledamöter reserverat mig mot ifrågav:de Betänk., vill jag med några ord omnämna orsaken dertill. Redan vid föreg:de riksdag har jag yttrat mig ang:de detta förslag, som då var föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, och vill derföre nu i aldra största korthet uttala mina åsigter, hänvisande till 1847—1848 årens riksdags-prot., då samma fråga afslogs. Den återupptogs sedermera vid 1853—1854 och 1856 —1857 årens riksdag med lika resultat. Vid sista riksdagen antogs visserligen förslaget, men endast med 9 rösters pluralitet, och då ytterligare härtill kommer, att detsamma af Regeringen nyligen blifvit afslaget, anser jag att man kunnat låta denna riksdag passera, utan att ånyo framkomma med motion i detta ämne. Hvad sjelfva förslaget beträffar, är det naturligt att det åstadkommer vida större tidsutdrägt att, vid hvarje inträffande ledighet, välja elektorer bland 500 ledamöter, än att välja 2.ne bänkmän inom den afdelning man tillhör, hvarförutan man äfven mycket lättare kan känna åsigter och tänkesätt hos desse 25 eller ‘30 än hos Riddarhusets alla 500 medlemmar, bland hvilka direkta val skulle företagas. Instämmande i Frih. Cederströms anförande och hänvisande till hvad jag vid föreg:de riksdag yttrade i denna fråga, anhåller jag om afslag å Betänka. Frih. Liljencrantz, Johan: Frih. Cederström har både i sitt yttrande i dag och i det, som åtföljde remissen af ifrågawde motion till Utsk:t, sökt ådagalägga fördelen af bänkmans-institutionens bibehållande.
Ständer framhärda SCci ■ ‘ 'V-X '*'» ■ ■ N:r 164. Uppl. o. godkänd hos Samt], Riks-St. d. ii junii 1818’ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Kansli-Rådet af Wetterstedts och Assessoren Adler* brants ansökning om införsel i Wi~ 352 Underdåniga Skrifvelser. singsbcrgs eller Rådmansö Kongsgården' för uppgifne Kronooch Skatterätts fordringar. Så val i följd af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss till Riksens Ständers Stats-Utskott af den 10 sistlidne Mars vid Handlinga:ne angåeude Kansli-Rådet af WettetStedts och Assessoien AdlerbrantS, såsom Innehafvare af Qvickftldtske Slägtens rätt, gemensamt gjorde underdåniga anhållan att få till Skatte lösa Wisingsborgs Kongs» gård 5! Mantal med tillydande hemmansdelar och.
A t t barnkläder bli billigare, o m man kan sy dem själf, har jag funnit många gånger. Se här mitt senaste bevis. Jag frågade på försommaren på sommarkappor åt en fem års flicka. D e funnos från 12 kr. till 20 o c h högre. Sedan tog jag ett trefligt brunt tyg m e d rutig afvigsida i vår egen b o d o c h s y d d e den själf. Kappan gick nu till omkring 4 kr. Efter vanligt pris beräknadt hade den väl gått till 5 kr. Detta är nu fullt exakta uppgifter, o c h n o g vore det önskligt att inga andra inflöte i Idun, ty de missledande kunna icke gagna n å g o n, utan blott skada. Man kan känna sig böjd att hålla m e d Iva, då h o n skämtsamt uppmanar oss att g ö m m a undan de sista numren af Idun för våra män, m e n det behöfver lyckligtvis inte Lilly. Under dessa förhållanden vilja vi g e n o m ytterligare ett par n u m m e r öppna spalterna för de afsevärdare inläggen, m e n förbereda våra läsarinnor p å, att meningsutbytet. att tillägga, göra vi därefter måste afsluta D e, s o m h a n å g o t af v i k t torde nu därför ofördröjligen det. Redaktionen. Såg j a g rätt n u först? Vi körde upp på gården. Våra blickar smeka marken i hagen; med dämpade, 5? H V) &lt; m 9 W! Lennart Hennings. Uppsnappade o c h afskrifna af Georg Nordensvan. E n d a s t i förseglade paket. F i n t kaffe ä 1,50 » ». Vänta nn inte n å g o n resebeskrifning. Först ett par rader ä n n u o m Paris! Jag hinner inte m e r a nu. denna gång! A u revoir för • Att sätta bo. (Slut från föreg. n:r.) K. W. i s t a d. (I k l ä d - penningfrågan pågår just nu i Idun ett meningsutbyte. Och nu: Tomteoolycka! parti.
St:r ang:de Statens jernvägs-byggnader, väl erkänt det särdeles gagn, nämnde bibanor skulle medföra ej mindre för dessa starkt befolkade trakter, än äfven för trafiken å stambanorna, men dock, med afs & Statsverkets tillstånd och behof, funnit anslag, lån eller räntegaranti för berörde bibanors anläggande icke för närvarade böra äskas. En möjlighet skulle dock kunna upstå att R. St:r funno sig föranlåtna att under Riksdagens lopp öka det af K. M. begärda anslag för jern vägs-byggnaderna. Men om än så icke timar, tror jag dock, att medel för de ofvannämnde tvänne bibanorna icke behöfva helt och hållet saknas, om i betraktande tages, att åtskilliga af de anslag ocb låneunderstöd, som vid sistförflutne Riksdag af Ständerna beviljades, icke kommit att utgå, hvaribland kan nämnas ensamt till ett bolag för kanaloch sluss-anläggningar samt jernväg emellan Asasjön och Carlshamn, en summa af 1,350,000 rdr, hvilket belopp numera är disponibelt för annat behof, enär bolaget blifvit uplöst och således icke kommer att åtnjuta nämnde belopp. Med ani. häraf och för den händelse särskilte motioner om anslag eller räntegaranti, hvilka, enl. hvad mig bekant är, i de andra Stånden väckas, icke kunna tillvinna sig afs. af R. Högloft. St:r, vågar jag vördsamt föreslå: att R. St:r åt ett bolag, sora bildat sig för anläggandet af en bibana emellan Kristianstad och närmaste punkten å södra stambanan norr om Finjasjön, nemi. Läreda eller Sjörröd, och hvarföre kostnaden, under förutsättning, att trafiken, emot åtnjutande af en viss andel af brutto-inkomsterna, komme att besörjas genom Statens materiel, beräknats till 1,500,000 rdr, täckes, under vilkor att bolaget tillskjuter hvad som i öfrigt erfordras, bevilja ett lån å 1,200,000 rdr rmt mot så låg ränta och amortering, som lämpligt synes, H. I. Den 30 November e. m. Skälen för bifall åt denna motion åro talande.
Då Utskottet således ansett de statsbidrag, hvilka, vare sig i anslagseller låneväg, nu kunna af Rikets Ständer varda anvisade för tillfälliga, till sjette hufvudtiteln hänförliga, statsbehof, böra uteslutande grundas på dels för handeln varande, dels påräkneliga tillgångar, har Utskottet, till ledning för bedömandet af dessa tillgångars ungefärliga belopp, efter inhemtande af fullmäktiges i Riksgäldskontoret utlåtande, uppgjort följande öfversigt af nämnde kontors ställning vid slutet af förlidet år, äfvensom förslagsberäkning öfver dess inkomster och utgifter under åren 1848, 1849 och 1850 eller den tidrymd, hvarunder de ifrågaställde extra statsbidragen skulle komma att af Riksgäldskontoret utbetalas. — Riksgäldskontorets bokförda tillgångar utgjorde vid 1847 års slut 5,134,644:25. 7. hvaruti ingå räntebärande fordringar af . 1,653,309: 15. 5. och fordringar, som efter vissa års förlopp jemväl komma att bära ränta till belopp af 618,918: 42. 1. Som Riksgäldskontorets bokförda skulder vid samma tid bestego sig till 4,832,036: 57 10. hvaraf den räntebärande skulden till 3,993,031: 44. 7. skulle följaktligen, enligt räkenskaperne, tillgångarne öfverstiga skulderne med r:dr 302,607: 55. 9. Men enär, vid uppgifvandet af Riksgäldskontorets verkliga ställning vid berörde tidpunkt, omförmälde tillgångar af 5,134,644: 25.
Ehuru det otvifvelaktig^ är nied förevarande Författnings mening öfverensstämmande, att testamenten af de kathegorier, hvilka, enlikt 36 §. Bevillningsförordningen, äro från allmän bevillning fritagna, äfven böra befrias från den för testamenten i allmänhet stadgade serskilda stämplade pappersafgift, har likväl af de skiljaktiga uttryck, dessa bägge Författningar i berörde hänseende innehålla, tvekan vid tillämpningen uppstått; hvadan, till undanrödjande af allt missförstånd derutinnan, punkten c) under rubriken testamenten erhållit den med Bevillnings-förordningens motsvariga stadgande öfverensstämmande lydelse, som Förslaget utvisar. §•5. Då Rikets Ständer, på sätt i ofvanberörde underdåniga skrifvelse den 13 Augusti innevarande år är vordet anmält, baslutat utbytande af de till Wadstena Krigsmanshuskassa hittills anslagna afgiftor för ärftliga och ordensvärdigheter samt utnämningar till Rikets högsta värdigheter, äfvensom de nämnde kassa samt Amiralitets-Krigsmanskassan nu tillfallande avaneementspenningar mot högre chartasigillata å diplomer, fullmagter m. m., har sådant blifvit i 5 och 6 §§. af bisagde Förslag iakttaget. I fråga om kartering af fullmagter vid militärstaterne innehåller gällande författuing, att beräkningen af chartan bör ske efter högsta lönen inom graden vid det regemente eller den corps hvarinom befordran egt rum, antingen högre, lägre eller ingen lön erhålles, men alt derefter alla transporter eller förändringar af löner inom samma grad och regemente skola expedieras genom resolutioner, som beläggas med stämpladt papper för kansligebiibr och sigillpenningar med 7 R:dr.
Oxenstjerna och Hr von Francken sednast anfört. I motsats mot Gr. Oxenstjerna tror jag, att man med fullt förtroende kan öfverlemna denna angelägenhet till ett blifvande Adelsmöte. Detta möte kommer troligen ej att blifva upptaget af flere göromål, än att det temligen uteslutande kan egna sig åt denna fråga och till och med nedsätta ett särskildt IJtsk. för dess behandling. Hvad angår den förespeglade skammen, sorn skulle komma att drabba R. o. Ad., för den händelse ifrågv:de byggnader ännu någon tid finge qvarstå, så tror jag, att man med lugn kan bära den. Jag och flere med mig hafva framställt våra åsigter i afseende å lämpligaste sättet att få platsen ordnad och prydd; men i sista stund hafva yppat sig så mångå svårigheter, att det nu är för R. o. Ad. hardt när omöjligt att fatta något definitivt beslut; och dessa svårigheter skulle hafva omöjliggjort antagande af något förslag, äfven om detta förslag blifvit framlagdt 6 dagar efter riksdagens början. Jag yrkar fortfarande uppskof med frågan till ett kommande Adelsmöte. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o.
I afseende derå torde också böra besinnas, att örn en så beskaffad kommunalinstitution, som den motionären föreslagit, komme till stånd, så fordras det nödvändigt för dess verksamhet, att den har i sin makt att anskaffa nödige medel för utförande af sina beslut. Men just deri ligger en stor svårighet; och om man lemnade dylika kommunala auktoriteter makt att beskatta folket, skulle följden deraf blifva, att alla kommunala inrättningar för åtminstone .* sekel blefvo förhatliga. Man hathär framställt förhållandet i Norrige såsom ett exempel att efterfölja; men det är efter min öfvertygelse föga öfvertygande. Norrige har visserligen sina kommunala inrättningar, af hvilka det till en del har befunnit sig väl; men ej af alla. Just den omständigheten, att de högre kommunal-auktoriteterne kunna uttaxera medel, har emot dem väckt missnöje. Denna uttaxering sker icke efter någon viss grund, hvaraf det har handt, att då slorthinget sammanträder, äga dess ledamöter föga kännedom om hvilka afgifter i kommunal-väg utgå på andra orter, än derifrån de sjelfva komma och de döma då ensidigt efter de förhållanden, de sjelfva känna, i st. f. att grunda sitt omdöme på kännedomen af förhållandet öfver hela landet. Ett talande bevis derpå, att många finnas i Norrige, som med liknöjdhet, ja t. o. m. missnöje, anse det befintliga kommunalväsendet, finner man uti det förhållande, att då det är föreskrifvet, att för att blifva storlingsman måste man hafva svurit ed på att hålla konstitutionen, hvarefter man äfven är valbar till kommunala poster, sä inträffar det ofta att personer, som möjligen vore dugliga till det förra, undandraga sig eden och derigenom betaga sig sin representations-rätt, endast och allenast för att slippa bördan af de kommunala bestyren. På dessa skäl yrkar jag bifall till Utsk:s betänk., men har alldeles icke något emot, att beslutet derom affattas i de ordalag, motionären föreslagit. Hr Lagerhjelm, Per: Afven min erfarenhet talar emot hvad motionären här föreslagit.
Om man ej redan insett, att det då varit vida bättre, att låta sista Silfverriksdalern utgå utur Banken, derest ej en dylik compromiss, som nu skett, velat lyckas, ja bättre att nationen genast lärt sig känna sin fattigdom och oförmåga att fortsätta och snart åter börja krig, hvartill Rikets Ständer ej hade andra resourser än att inbilla nationen att den var rik i ägandet af Tumba; så borde man åtminstone finna, att samma Den 3 Mars f. m. mesurer som då, ej nu äro verkställbara, emedan nationen i desse ämnen nn mera är klarsynt, och knappt någon finnes, sora skulle vilja emottaga nya utan fond tillverkade Assignater i betalning för krigsförnödenheter. Nödvändigt, äfvensom säkrast, är derföre, att verkställa realisationen äfven derest krig förescs, under hvad kursförhållanden som helst, så snart Banken dermed blir färdig. Då jag härom är fullkomligen öfvertygad, kan jag ej annat än finna, att om kursen skulle näst föreden tid, då mati vill hafva realisationen verkstäld, vara 144 s^-* borde den ändå verkställas. Men jag får tillägga, att just i den mohn Rikets Ständer kraftigt yttra sig vilja, alt realisationen skall ske, kan det omöjligen inträffa, att kursen stiger så högt. Deremot vill jag ej hafva sagt, att icke kursen under tiden, och intilldess realisationens \ verkställighet närmar sig, möjligen kunde stiga såsom en följd af hämmad export, eller nödig stor import, eller möjliga sammansättningar för detta ändamål. Sådant är då olyckligtvis en följd deraf, att utvexlingen ej blifvit verkstäld ögonblicken efter sedan den blifvit beslutad. Men detta möjliga onda af en temporär kursstegring, tillkommit genom det ofvannämnde beslutet om det nödvändiga förhållandet emellan silfverfond och sedlar, kan man hindra att gå till ytterlighet, genom påskyndande af utvexlings-epoken; och i det Den 3 Mars f. m. afseendet anser jag det nya lånförslaget kunna kraftigt medverka; och det är endast ur den synpunkten jag nu vill betragta detsamma. Verkställes lån-operationen väl, så skall den onekligen på det kraftigaste befordra realisationen.