Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-Kontorets flyttning från dess nuvarande lokal till Kongl» Sundhets-Kollegii förra embetshus, hafva Herrar Revisorer (^sid. 53 i den tryckta Berättelsen) yttrat; att allt hvad på Fullmäktige berott, kan visserligen synas hafva blifvit i formelt hänseende iakttaget, men att, efter Herrar Revisorers öfvertygelse, hade, derest Fullmäktige och Riksgälds-Kontorets tjenstemän, med all den drift, som varit möjlig och af behofvet påkallad, handhaft detta angelägna ärende, det utan tvffvel varit möjligt att på kortare tid, än ett halft år, både få kostnadsförslag af kunnig man uppgjordt och ‘de nödigaste reparationerna verkställda, så att Rikets Höglofl. Ständers beslut kunnat, vid slutet af år i843, vara uppfyldt; hvarjemte Herrar Revisorer beklagat, att en si lång tid^ som nära 3 år, skall hafva framflutit, utan att Rikets Höglofl, Ständers ifrågavarande beslut kunnat verkställas. Såsom en offentlig, i Rikets grundlagar konstituerad, embetsmyndighet, måste Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret anse sig ovillkorligen 10 — 70 — förpliglade alt ställa sig till noggrann efterrättelse de för allmänna ärendens behandling, genom gällande författningar eller häfdvunnen praxis, stade; de folmer. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll j vid Lagtima Riksdagen istockholm år 1825. Ti onds Samlingen, Innehållande Riksens Ständers Expeditions-Utskotts Memorial med Riks-Ståndens deröfver fattade Beslut, och Riksens Ständers underdåniga Skrivelser till Kongl. Maj:t, Jemte Riksdags-Beslutet. hindra Bandet, STOCK HO L M, Elméns och Granbergs Tryckeri, tSri. Uppl* godkänd bos Kidd. o. Ad. d. 10 Nov. 1823.
Deputerade likväl anmärkt, att prisernas fall på de exporterade varorna å utrikes orter, isynnerhet under åren i83o och i83r, haft den naturliga följd, att handeln inbringat för Exportören ett mindre silfvervärde, en mindre egentlig behållning, än som under motsatt förhållande ägt rum: att under denna tid antal och lästetal af fartyg, som ankommit till Ilufvudstaden från utrikes orter, och af dem, som ditt afgålt, icke obetydligt aftagit, hvaremot antalet af Fartyg, liitkomne eller härifrån afgångne i och för den inrikes handeln, årligen varit vid någorlunda jemn höjd. och år i832 i märkligt tilltagande: samt att Stockholms Skepps*Rederiers Fartyg till antal och lästetal hvarje år betydligt förminskats. Den minskning Utrikes Sjöfarten för Stockholm sålunda undergått, hvilket förhållande äfven lärer hafva inträffat ej allenast för hela Riket, utan ock i andra Europeiska länder, torde, enligt den åsigt GrosshandelsSocietelens och Skepps-Rederiernns Deputerade yttrat, kunna anses vara en Öfverstatliållarens Femårsberättelse 7 5o följd af den allmänna ställningen i Europa, föranledd, ibland annat, af de oroligheter och politiska omvexlingar, sorn inom vissa Länder ägt rum, hvarigenom osäkerhet i företag uppkommit samt handelns och sjöfartens liflighet blifvit hämmad; äfvensom den härjande sjukdom, som år 183r och sedermera hemsökt en stor del af Europa, måst hafva ett för utrikes handeln och sjöfarten hinderlig! inflytande, enär få expeditioner kunnat göras, som ej varit underkastade kostnad och tidsspillan genom en längre eller kortare Quarantain. För öfrigt hafva Grosshandels-Societetens Deputerade upplyst, att Hufvudstadens handel på Brasilien i det hela ökat sig, men de sednare åren likväl idkats med mindre fördel, än tillförene, och att handeln på Ost-Indien blifvit försökt, men ej kunnat så utveckla sig, att något resultat deraf ännu må kunna bedömas. I anledning af ofvanberörde minskning i antalet af Stockholms SkeppsRederiers Fartyg, har Kongl.
Städse skulle också domaren, till icke ringa men för detta vigtiga embeles goda inflytande, blifva af den dömde ocb bans anhängare ansedd och utropad såsom partisk, i hvarje fall der ej lägsta slraffgrad blefve tillämpad; naturlig följd af brottets vanliga egenskap att icke erkänna mera än hvad ej förnekas kan, aldrig vidgående dessa försvårande omständigheter, som för en stor del icke under juridisk bevisning kunna komma. Domaren skulle äfven, för att söka uttrycka befintlighet och beskaffenhet af alla dessa psykologiska domskäl, nödgas använda ytterlig vidlyftighet, lika tidsödande för honom sjelf, som för granskande öfverrätt, hvilken ändock oftast skulle sakna någon upplysning, något omdöme, att sig vägleda pä delta töckenhöljda och gränslösa fält, och l)an lä December f. m. 24? derföre göra täta återförvisningar, till ännu större förökning af möda och omgångar. Om vi eftersinna hvad genom denna latitud blifvit sökt, vunnet eller förloradt, så finna vi lätt, alt en större billighet, än lagens obevekliga bokstaf medgifver, varit den goda afsigten; men om vi vilja göra oss reda för utgången af detta bemödande, skola vi lått inse, att i st. f. en oböjlig lag, den man dock med mindre knot sig underkastar, emedan han gäller alltid och för alla, vi nu skulle blifva blottställda för det förhatligaste af allt, en enskilt mans, en likes, omdöme och godtycke, ombytliga hos hvarje menniska, således äfven hos domaren, ännu mera skiftande och utan minsta likart mellan särskilta domstolar; och när lagstiftaren icke förmår att i en enda codex, öfver hvars redaktion han äger allsvåldig skaparerätt, intvinga en mellan brottens orsaker och deras straffgrader särskiljande klarhet, genom hvilket trolleri vill han i denna sak intvinga öfverensstämmelse hos hundradetals oliksinnade och med hvarandra föga gemenskap ägande individer.
Majit om ett anslag för ifrågavarande ändamål från Handelsoch Sjöfarts-fonden, alternativt af 150,000 R:dr, om Kongl. Majit bestämde farledens djup till 18 fot, hvilket Deputerade underdånigst förordade, såsom varande af vida större vigt och nytta för handeln och sjöfarten, eller af 130,000 Ridr, om djupet skulle blifva endast 16 fot; hvaremot Grosshandels-Societeten förband sig att på egen bekostnad fylla hvad utöfver de begärda anslagsbeloppen kunde till ändamålets vinnande erfordras, äfvensom åtog sig all, sedan den nya farleden blifvit färdig, densamma framgent underhålla, mot rättighet att uppbära någon lindrig, till beloppet bestämd afgift af de fartyg, som komme att begagna farleden. Efter anförande häraf, har motionären nu föreslagit Rikets Ständer, att antingen bevilja ofvanberörda 150,000 R:dr till Baggens-Stäkets upprensning på förutnämnda sätt och under ofvan uppgifna vilkor, eller ock hos Kongl. Majit i underdånighet förorda Nådigt bifall till omförmälda hos Kongl. Majit gjorda Underdåniga ansökning; varande denna motion, uti hvilken flere af Borgare-Ståndets Ledamöter instämt, till Statsutskottets behandling remitterad. Vid öfvervägande af detta ärende har Utskottet, lika med motionären, funnit, att, om den föreslagna nya farleden för större djupgående fartyg till hufvudstaden öppna des, sjökommunikationen emellan Stockholm samt hela det södra Sverige äfvensom utlandet skulle i betydlig mån lättas, samt vigtiga fördelar för handeln och sjöfarten sålunda beredas. Ifrågavarande företag kan derföre, enligt Utskottets åsigt, anses vara af det gagn för det allmänna, att detsamma är förtjent af understöd frän Statens sida.
Dessutom finnas 3:ne Färgare, en Gördelmakare, en Urmakare och en Spegel-tillverkare, hvilka väl räknas till fabrikörer, men likväl taxeras såsom handtverkare. Enligt vederbörande Stämpelmästares förteckning öfver fabrikaterna för nästlidet år, hafva under samma år blifvit tillverkade 85,000 skålp:d snus, beredde 814 st. sulläders-hudar, 195 st. smorläders-hudar och 3,882 skinn, samt väfde 9,780 alnar segelduk. Dessa fabriksalster hafva blifvit i värde uppskattade till 26,748 R:dr 5 sk. 4 r:st. banko. På urfabriken hafva nya ur icke blifvit gjorde, utan blott gamla lagade. Arbetarnes antal vid fabrikerna utgör blott 12 personer. Maj:ts nådiga Fabriksoch Handtverks-ordning af den 22 December 1846. På fiske äga 128 personer burskap. Fiske idkas uti omgifvande vatten kring de förutnämnde öar, jemte Inerstön, Hölickoch Kuggöarna, de fleste belägna på 4 å 5 mils afstånd ifrån staden. Årligen fångas ungefärligen 2,000 tunnor strömming, som afyttras dels uti staden, dels uti Söderhamn och Gefle. Utom stadens Gästgifvare, som tillika innehar källarrättighet, finnas trenne Värdshusidkare och Krögare, jemte en Schveitzare, som tillika har likör-kammare. Tvänne brännerier, hvilka drifvas med ånga, äro i staden inrättade. Trenne marknader hållas årligen, en omkring Trettonde dag Jul, en uti Mars och en uti September, utaf hvilka den förstnämde är så obetydlig, att den knappast förtjenar namn af marknad. Oaktadt af en och annan handelsartikel afyttrats större qvantitet under de år berättelsen omfattar, än tillförene, synes dock handeln öfver hufvud snarare vara i afän tilltagande.
Så har också där yrkesbagarnes konst drifvits till en sådan höjd, att det är en sann tillfredsställelse däråt; och jag nästan föreställer mig att det kan roa dig, medan du smuttar på din påtår, höra något berättas om, hur det tar sig ut på ett modernt stor3tadsbageri, där de reda vårt dagliga bröd. Vi göra i sällskap en titt vid C l W. Schumachers bageri, ett af Stockholms förnämsta och mest mönstergilla. Den stora och riktiga grundsats, från hvilken man här utgår, är den, att bagaren för att åstadkomma en prima vara äfven måste ha visshet om att alltid erhålla ett prima mjöl. Fördenskull har herr Schumacher själf i öfversta våningen af det stora byggnadskomplexet vid Norrlandsgatan, där rörelsen bedrifves, inrättat en fullständig ångkvarn, uteslutande afsedd för bageriets eget behof, och där allt mjöl, som inom detsamma användes, förädlas från råvaran — säden. Kvarnen är försedd med de mest fulländade apparater och drifves efter en metod, så att mjölet bibehåller högsta möjliga grad af sitt näringsvärde och fullständigt rensas från alla förorenande beståndsdelar. Och än ytterligare — innan mjölet ändtligen hamnar i degen, föres det på nytt från förrådsrummen genom flere siktapparater och galvaniserade järnkanaler direkt i de stora trågen — äfven de af galvaniseradt järn — där all ältning och bearbetning sker på mekanisk väg, utan att människohänder behöfva befatta sig därmed. De allra flesta ugnarne äro inrättade med indirekt eldning, d. v. s. medan man i allmänhet eldar i själfva ugnen, därpå rensar den och så lägger in brödet, så finnas här särskilda eldstäder under själfva ugnarne, försedda med termometrar och sinnrika apparater att reglera värmen. Härigenom ernås största renlighet, och ugnen kan oafbrutet hållas i verksamhet. Golfven i ugnarne, pä hvilka brödet direkt gräddas, äro af lavasten, och konstruktionen är sådan, att två gräddningar kunna samtidigt försiggå i samma ugn. " Vårt dagliga bröd ". Alla golf inom etablissementet äro af slipad En liten vandring genom ett stockholmskt kalksten, alla väggar af polerad cement, alla kanter och hörn skyddade af galvaniseradt storbageri.
Utsk. har i sednare utlåt, frångått sitt första förslag i afseende på oborrade kanoner ra. ra. så vida, att Utsk., med bibehållande af införseltullen till 2 r:dr 24 sk., förhöjt utförseltullen från 3 r:dr 16 sk. till 4 r:dr. Man befarade nemi., att tackjern skulle kunna utgå i form af oborrade kanoner, och för att förekomma en sådan illusion af författningen ansåg man utförseltullen böra sättas lika med den för tackoch barlastjern. Jag tillstyrker på denna grund bifall tili Utsk:s sednare utlåt, i denna del. Frih. Rantzou: För min del önskar jag, att R. o. Ad. måtte instämma i Tullcommitte'ens förslag, hvad utförseltullen angar, eller bestämma den till 3^ r:dr. Ett betydligt arbete är redan påkostadt dessa oborrade kanoner, och jag ser således ingen fara, om de emot en sådan tull utskeppas. Gr. Posse: Jag vill endast inskränka mig till den begäran hos II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att särskild propos. må framställas å inoch utförseltullen af ifrågavar. artikel. Hvad den förra beträffar, tillstyrker jag bifall till betänk. N:o 29; men i afseende å den sednare bifall till utlåt. Utsk:s förslag till införseltull bifölls. Samma artikel, utförseltull. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till antagande af det uti utlåt. N:o 4^ föreslagna tullbelopp. Ropades starka ja, blandade med många nej. Då II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf förklarade, att ja öfverröstat nej, begärde Hr Hjerta votering och att Tullcommitte'ens förslag måtte blifva contrapropos:n. Gr. von Fersen; Jag vill endast i anledn. af Hr Hjertås föreslagna contrapropos. upplysa, att TuIlcommitte'en ansett ifrågavar. artikel böra vara till utförsel förbjuden. Frih. Rantzou:
Ordet artist innebar för honom allt skrattretande och ihåligt, som kunde tänkas, och han lät aldrig kalla sig annat än herr kontrollören efter den lilla syssla, som han innehade. Hans enögda ansikte var skarpt och skrynkligt, och han talade besväradt och sökande. Lika litet som du har jag läst en rad af honom, men jag vet, att han var en inbillningsnaturalist. Kanske är allt, som han skrifvit, redan aska i ugnen, redan utslätadt som en teckning i sanden. Eller i hvilket gammalt herrgårdsarkiv, i hvilket slott, hvilket riksbibliotek ligga de glömda och gulnade blad, som bära hans skrift? Hvem skall finna dem, och hvem skall förstå dem? Säkert skulle jag icke själf kunna följa honom. Säkert skulle jag likgiltigt vända mig till annat och hans rader synas mig underliga och skumma. Det behöfs blott, att någon är djupare begåfvad än du själf, och det skall vara dig svårt att fatta honom. Det behöfs blott, att en ensam människa är oändligt mycket djupare begåfvad än alla hennes öfriga samtida – och ingen skall förstå henne. Med hvilka anspråksfulla kraf på lättfattlighet skulle icke jag och du och alla de andra genomögna poeten Ignotus’ papper! Vetenskapen har tilltvungit sig rättigheten att af läsaren fordra eftertanke och insikter. Kant har lof att ligga svårförstådd. Men angående diktning och konst tilltror sig hvilken lekman som helst att tvärsäkert kunna uttala riktigare omdömen än själfva utöfvarna, som besitta ett lifs erfarenhet. Om en vetenskaplig afhandling säger lekmannen ödmjukt: den är för lärd för mig. Om ett konstverk säger han däremot: Jag förstår det ej, därför är det dåligt. – Den allmänna föreställningen, att hvem som helst kan bedöma konst, hvilar emellertid på det dunkla medvetandet att konsten står utom kunskapen och tillhör inbillningen. Och hvem inbillar sig icke vara en inbillningsmänniska? De dagliga tidningskritikerna söka vanligen bedöma konsten med hjälp af kunskapen, och därför blir hos dem hvart ord en löjlighet. När det gäller konst, är inbillningsmänniskan den enda fackmannen och den enda auktoriteten. Alla andra stå utom frågan. Alla andra se blott medlet.
Likaledes och då K. M. samt R. St. förändrade Rådkammarens organisation, hvarigenom Rikets Allmänna Ärenders Beredning indrogs, så tillstyrkte StatsUtsk. och R. St. att ledamöterna i denna Beredning, ehuru de icke voro anställda på ordinarie stat, utan innehade functioner emot årligt arfvode, skulle få tillgodonjuta detta arfvode under deras återstående lifstid. Jemväl och då organisationen af Rikets styrelseverk inträffade, tillstyrkte StatsUtsk. och R. St. beslöto, att till K. M. ingifva en und. framställning, att Kamereraren vid det under Kammarcoll. då lydande Afräkningscontor skulle få bibehålla den kamererarelön han såsom arfvode har under kamereraretjenstens ulöfvande uppburit. Då sådant är förhållandet, och då jemväl det exempel, som vid sista riksdagen inträffade uti ett annat fall, nemi. att StatsUtsk. tillstyrkte och R. St. beviljade, att en riksdagsmans enka skulle erhålla en ganska betydlig pension, ägt rum, ehuru, sanningen likmätigt, några sådana tjenster af den ifrågavar. riksdagsmannen icke voro åt fäderneslandet gjorda att R. St. åt hans familj hurde äga någon så beskaffad skyldighet lill erkänsla, så skulle jag för min del anse det vara icke blott billigt utan äfven rättvist om R. St. vid detta tillfälle handlade i öfverenstämmelse med hvad de vid föregående tillfällen hafva gjort. Man har icke kunnat anföra något annat skäl för afslag å det pensionsbelopp, som blifvit föreslaget för den ifrågavarande tjenstemannen än det, att han icke har innehaft tjenst på ordinarie stat. Detta skäl är i min öfvertygelse af en ganska svag natur, ty om Den 22 Februari. 359 man bade innehaft tjenst på ordinarie stat, så skulle StatsUtsb. icke ens kommit i tillfälle att kunna pröfva frågan, emedan han då varit berättigad att få njuta sin ordinarie lön tillgodo; men man bör härvid taga i betraktande, att när R. St. vid 1823 års riksdag beslöto det allmänna magasinsdirection skulle indragas, så återstod der en ganska betydlig mängd göromål.
De behof-; de ingen stor uppställning af Lärare; ent Tecknolog, en egentlig Eeonora och en Undervisare i Bokhålleri, vöre tillräckligt: allt derutöfver vore skadligt. Kostnaderna kunde således icke blifva betydliga , och utan synnerlig Rikets tunga upptagas pä någon af hufvud-titl&rna, så framt icke Landtbruks-Academiens redan ägande fonder dertill kunde användas och blifva ti!U xäckliga. 6:0. Att Kongl. Maj;t i Nåder ville anbefalla Dess Befallningshafvande att med Hus-' håilsSälskapernas biträde, söka hvar i sin ort befordra dessa genom publik omsorg danade ynglingars antagande i Egendoms-He ars tjenst, eller till arrendatorer. 7!ö. Den redan inrättade Bergsskolan i Fahlun synes hafva samma syfte för Bergsbruket, som det jag här velat antyda för Landtbruket. Det återstår alltså härvid blott det tillägg; Att dea efter behofvet måtte utvidgas till alla grenar af en practisk undervisning och handläggning i verkstader för dertill hörande mechaniska yrken. g:o. Att med en ilka tendens för bildandet af practisk undervisning i hvad sora för Manufacturetna och en dei Handtverkeri/. till Ridd. 0. Ad. Pr. 1 Band. 58 9i4 Deri 28 Felruarii tier erfordras, må här i Stocholm inrättas ett Techniskt och Mechaniskt Central Institut. Vi hafva här flera mechaniska inrättningar', Instrumentmakerier, Sidenoch Ylleväfverier Gjuterier, Färgerier, Garfveriet m. m-, i hvilka yrken fordras mer eller mindre vettenskaplig underbyggnad i sammanhang med den dagliga handläggningen på verkstäderna. Ynglingar förut bildade i elementerna och språken , borde vid ett sådant Institut få inhemta det tech? niska för den industriegren, hvaråt de ämnade sig använda.
För egen del har Kammar-kollegium häröfver i underdånighet yttrat, att om skatteförsäljning vöre en åtgärd, som kunde hafva till påföljd att beröfva stipendiiiniättningen något af den inkomst, om hvars åtnjutande den blifvit genom testamentet försäkrad, kunde eller borde en sådan åtgärd icke komma i fråga att vidtagas. Men en slik påföljd af skatteförsäljningen kunde lika litet dermed åsyftas, som deraf inträffa, om den på behörigt sätt verkställdes. Tvertom måste skatteförsäljningen medföra för stipendii-inrältningen ej blott oförminskad inkomst, helst hvad af hemmanen förut utgjorts, äfven dädanefter borde oafkortadt utgå, utan äfven ökade tillgångar genom de för lien månen inflytande köpeskillingar, och för åboerne betyd30 Slntz-Ulsfiottels VtWande, A.o 2TS. iiga, Iä*t insedda fördelar, hvaraf de under nuvarande förhållanden lika litet äro, soia kunna vara i Åtnjutande.
En stor folkskockning kan endast ålägga Befälet skyldigheten att taga större försigtigbetsmätt. Hwari desie försigtighetsmätt skola bestä, kan ej komma i en allmän Lag.. A ena sidan bero de af tillfälligheter som ätfölja de oroliga uppträdena, ä den andra, bör det alltid wara den werkställande magtens rätt att dem befalla, likasom det är desi fel cm de brista. Om de alldrig sä noggrannt i en Lag förut bestämmas, kan man dock ej wara säker, att de wid t-Vfället äro anwändbara. Ur detta skäl tror jag hela den 1 i det afgifna Förslaget kan utgä. Den hör till en Befälhafwares Instructiön. I desi ställe torde denna Lag tarfwa en ingresi s^m bestämmer, när de i den samma föreskrifna formaliteter böra iagttagas, och förklarade, att de, som ej togo sig till wara, Den 29 September. Z07 ra, sedan desse formaliteter moro uppfyllde, utan stonsamhet mäste förblandas med de brott sti ge. Detta är nödigt, pä det Lagen wid sin utöfning ej mätte behöfwa äterhallas af den blödiga menffligbeten, och styrelsen ej ffyllas för härdhet när den utöfwar rättwisa. JiJenting är sa olyckligt för Samhällsordningen, som att en Lag ej i sin stränghet utöfwas; men för -att den billigen med stränghet ma tunna utöfwas, mäste deri allt wara iagttagit som stridbar den oskyldiga, och derigenom rättfärdigar strängheten., , J en sädan ingress borde salunda bestämmas: 1:0 Att om det Bcfäl a en Ort som ager laglig rätt att maka öfwer ordning, wid sitt bemödande att återställa eller upprätthälla ordning, ofredas, skytte angriparen sig sjelf eulia t den princip, som räder i 6 Cap. Missgerning Balken om myteri och" uppror; och siere 'Lagens rum. 2:0
Häldre än att kassorna, mot sakens natur och mot Ständernas åtminstone i ett hänseende uttryckta mening, minskats för sitt ändamål, och häldre än alt Krigs-Collni och Stats-Kont:s räkenskaper fortfarande besväras med trasslet af ömsesidiga räkenskaper för andra dylika möjligen tillkommande pensioner, borde både dessa och aflöningen för Krigs-Coll:ii tjenstemän, utgå af Statsmedel likasom förhållandet är i Stats-Kont. När Stalspropos:n icke uptog detta Den 19 April f. m. behof, ansåg jag mig böra göra det, emedan det understundom händer, att SlalsUlsk. är benägnare alt bifalla enskilda motioner än Kongl. Propos:r, såsom förhållandet visat sig vara med den af andra och mig förordade Ingen iör-Corpsen, emot livars löneförhöjning; endast 2:ne reservanter 'antecknat sig, hvaremot 13 reserverat sig\ emot den af Konungen i 3:dje punkten föreslagne Ingeniör-lruppen. Att rättelse varit begärd blott af enskild motionär är intet skäl lill afslag, då Utsk. tillstyrkt flerfaldiga anslag, blott på sådan grund. Alt Konungen blott tills vidare fastställt Staten, ehuru tjenslemännen erhållit fullmakter på sina beställningar, är heller icke något hinder. St. kunna tillsvidare bevilja ett löneanslag, motsvarande dem, som nu utgå från de fyra särskilda kassorna. Jag öfverlemna!- lill Ståndet om della felaktiga förhållande bör längre fä fortfara och om ej frågan bör till SlalsUlsk. återremitteras? O Frih. Åkerhjelm, Carl: Jag vill icke bestrida riktigheten af det förhållande med Krigs-Colkii-kassor, som Hr von Hartmansdorff upgifvit, men jag tager mig friheten att till R. o. Ad. hemställa, huruvida det skulle vara lämpligt för StätsUlsk. att på grund af enskild motion ingå uti en så vidlyftig organisationsfråga som den utaf Hr von Hartmansdorff å bane bragta. SlalsUtsk. fann anledn. förmoda alt man i delta ämne hade att förvänta en fullständig propos. från K.