Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anckarsvärd, anse ett afslag och ett läggande till handlingarne vara ett och detsamma. Jag, som ganska länge praktiserat såsom jurist, vet ganska väl att skilja emellan att afslå en fråga samt att förklara, det något yttrande deröfver, till följd af ett föregående beslut, ej erfordras samt att frågan derföre lägges till handlingarne. Af ett sådant förklarande följer naturligtvis, att saken är förfallen, så att den icke mera för den gången kan upptagas af den myndighet, som haft den till pröfning, ehuru samma myndighet än oförhindrad att i en framtid, då omständigheterna möjligen äro förändrade, ånyo uptaga saken. Att man deremot i förväg skulle meddela ett kathegoriskt beslut i en fråga, hvarom man, till följd af ett föregående beslut, ej behöfver yttra sig, det är någonting, som förefaller mig och troligtvis hvarje annan jurist fullkomligt obegripligt. Eller är det icke alldeles uppenbart oriktigt, ja orimligt, att först besluta att icke bevilja medel till ett företags utförande och sedermera yttra sig om beskaffenheten af just detta företag, hvars utförande man hindrat? Det kan ej förefalla mig annat än högst olämpligt, att vilja uti en persons yttrande inlägga en annan betydelse än den, som verkligen blifvit i yttrandet uttryckt, och jag måste således förklara, att jag uti Hr Bildts yttrande icke funnit någon anledning till det antagande, att han skulle hafva antydt, det punktens läggande till handlingarne vore detsamma som dess afslående. Jag anser Hr Bildt hafva allt för skarp urskiljning för att ens tänka något sådant och jag tror icke heller, att någon af R. o. Ad:s ledamöter skulle kunna förklara tvenne så olika åtgärder vara med hvarandra identiska. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Bildt: Ropen på propos. mana mig att vara kort, men jag tror, att, då man hört anklagelser emot en person, fordrar rättvisan, att man äfven åhör försvaret. En ledamot, Hr Cederschiöld, har företagit sig att så tyda ett mitt föregående yttrande, att jag skulle hafva sagt, att det vore det - 232 D«n 12 Juni e. m. samma eller likgiltigt, om man afsloge punkten eller lade den till handlingarne.
Grteséns ansökning om. XV. B. 198. A. 206. ( 59 ) Egendom, tillhörig person, som ej låtit höra af sig, angående tillträdande af. Se Arf. Egendomar, kronans, om försäljning af en del. Se Slats-Utskottels Utlåtande N:o 127. Egofrid, angående utfärdande af en ny lag för, grundad på den princip, att en hvar är ansvarig för sina kreatur. II. 388. III. Se vidare Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 24. Ehrenborg, Richard, yttrande. II. 172. Ehrenborg, Henrik, yttrande. Ehrenstam, S. G., Krigs-Råd, angående pension åt dess enka och dotter. Se Pension. Ehrensvärd, Grefve Albertf yttrande. V. 331. Ekenstam, Israel, af, yttranden. Ekman, A., Kanslist, angående expectans-lön åt. Ekonomiska besigtningar, angående förändring och tillägg i Kungörelsen derom den 28 Maj 1830. III. B. 184. A. 186. — om uphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830, angående. IX. B. 278. A. 347. — om meddelande af föreskrift att Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830, angående sådan å Kyrkoherde-boställen, Kapellansoch Klockarebohlsamt preste-slomhemman må tillämpas äfven å sådane skollärare-boställen, som af innehafvarne skola byggas och underhållas. Eldfara, om* särskilda anslag för åtskillige uti Kongl. Slottet i Stockholm och Gripsholms Kongl. Lustslott till förekommande af sådan nödige befunne byggnads-arbeten. XII. R. 117. XIII. B. 334. A. 372. Eldskador inom städerna, om åtgärders vidtagande till förekommande af större sådane. VI. 92. R. 119. VII. B. 204. VIII. A. 36.
Hagshultsstom för den, samma boställe åliggande roterings-skyldighet, jemte hvad dervid mundtligen blifvit anfört; 4:o Per Olsson från Stora Kopparbergs län, om statsanslag till lön åt en särskild Krono-länsman för Säfsnäs socken i Dalarne; 5:o C. Dahlgren från Elfsborgs län, om inrättande af en Landtbruks-skola inom nämnde län; 6:o Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus län, om inrättande af en Landtbruks-skola i norra delen af samma län; 7:o Per Nilsson från Malmöhus län, om återfående af Helgonskylden för vissa landsförsamlingar inom Lunds stift; 8:o Bengt Gudmundsson från Hallands län, om mantalspenningar upphörande; 9:o Johan Lekberg från Örebro län, om förhöjning af pension åt förre Bokhållaren i Riksgälds-kontoret Lindberg; med hvad protokollet derom vidare innehåller; 10:o Håkan Pettersson från Blekinge län, om ersättning åt Domare för längre resor i och för ransakningar i brottmål; ll:o Jonas Peter Danielsson från Kalmar län, om förhöjning i Kronans lösningspris å salpeter; 12:o Nils Svensson från Christianstads län, örn anslag till lön för en Läkare inom östra och vestra Göinge härader; 13:o David Andersson från Hallands län, angående utsockne frälsehemmanens derstädes ordinarie roterings-skyldighet; äfvensom 14:o Ett skriftligt förklarande af Nils Svensson från Blekinge, rörande den af Eric Malmin från Westerås län väckta, och den 23 innevarande månad remitterade motion, om upphörande af ränta å ödes-qvarnar. Lag-Utskottet: l:o af Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, om tillägg i 19 kap. 1 § Ärfda-balken och förändring af 4 kap. 7 § Jorda-balken och Kongl.
Domare uttagna stämplade papper* i händelse den hittills gällande föreskriften, att inventering och redovisning borde tvänne gånger om året hållas* blifvit behörigen verkställd, samt derföre* att Domare då skulle besväras af inventering under de tider, de äro sysselsatta med de Ordinarie Tingen, och då de möjligen icke blifvit till fullo ersatta för det belopp af stämpladt papper de åt Parter utlemna t, hvilken ersättning ej sällan måste utsökas genom biträde af Krönobetjeningem” ”1 denna Reservation instämde Herr Uggla , Göran Gustafså vidt den angick Rågan om Chartering af Röpe-afhandlingar. ” Herr äf Billbergh, J. P.: ”Då mångå anmärkningar blifvit gjorda, som åsyfta alt vinna någon controll i afseende på Charteringen af Köpeoch Faste-bref, så, ehvad man vill anse dessa fordringar på Controll bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. N.o 2g. 47 liäileda sig ifrån öfvertvgelsen om, eller medvetandet af, inträffade underslef, eller endast ifrån den lätthet, hvarmed missbruk vid dylika Handlingars Chartering, i saknad af all bontron på verkställigheten, förmenas kunna utöfvas; synes mig
Vid behandling af lagen om landsting förfor jag på samma sätt, men för att icke inleda ny debatt öfver redan afgjorda frågor och derigenom ytterligare aflägsna tidpunkten för arbetets afslutande, tillkännagaf jag, efter förslagets uppläsning, att detsamma stöde till komiténs tjenst, för den händelse, att något deri kunde, i sak eller form, finnas användbart, men att jag, af nyssnämnda anledning, ej ville påkalla granskning af dess särskilda delar, så framt ej någon annan af ledamöterne funne för godt, att en eller annan af dem till öfverläggningsämne upptaga; — något som likväl icke inträflåde. Från de åsigter dessa motförslag upptogo har jag ej, i någon hufvudsakligare mån, blifvit af den påföljande diskussionen rubbad. I några få omständigheter har jag dock ansett mig kunna, utan skada eller måhända till fördel för min mening, antaga pluralitetens satser och uttryckssätt, hvarföre förslaget i öfvérensstämmelse dermed rättats. I öfrigt framläggas de nu, såsom min reservation, i nära oförändradt skick, endast med tillägg, i lagen om menighetsstyrelse på landet, af kapitlet om sammansatta kommunalsamhällen, hvilket är ernadt att ersätta pluralitetens, af mig ej biträdda förslag till förordning om Kyrkostämma m. m. samt, i lagen om 125 Landsting, af 65 och följande §§, hvilka jag sedan uppsatt i stället för en ifrågaställd författning om härads-kommunalstyrelse Motförslaget till lag om städernas styrelse och förvaltning har ej i samma ordning tillkommit. Meningsskiljaktigheten i ett par högst väsendtliga samt på författningens hela innehåll och syftning särdeles inverkande frågor, eller om det nuvarande Borgerskapets och Magistratens ställning i kommunen, afhöll mig från att förnya de förra försöken, hvarföre mitt nyssnämnda förslag är att betrakta såsom ett slags öfverarbetning af pluralitetens. Såsom jag förut anmärkt, torde ett lagförslag, som framlägges till jemförelse med ett annat öfver samma ämne, i allmänhet icke erfordra någon särskild utveckling af motiverne, hvilka, i följd af sjelfva motsättningen, böra sjelfmant framträda.
— I alla tider har händt, att husbönder omsorgsfullt iakttagit att i tid frånskilja de krafter, som visat tecken till nötning, att fria sig från underhållsskyldigheten, men i och med detsamma ha de ock frigjort sig från trotjänare. Har en tjänare nött ut sina krafter i en och samma familjs tjänst, då är den familjen förpliktad att på ett eller annat sätt trygga tjänarens ålderdom mot brist och nöd. (Forts, och slut.) En rysk vetenskapsman, Metchnikoff, har med goda skäl framställt den åsikten, att det är de hvita blodkropparna — leukocyterna — som i organismen upptaga striden mot de inträngande bakterierna. Man hade redan länge vetat, att de hvita blodkropparna i sig kunna upptaga i blodet insprutade främmande ämnen, såsom fina kolpartiklar, cinnoberkorn och dylikt, och sedan hade man iakttagit, att de på samma sätt kunna upptaga bakterier, men hvilken stor betydelse detta hade för organismen, visste man ej. Metchnikoff studerade några små vattendjur (daphnia), hvilka äro så små och genomskinliga, att de inre delarne utan någon sönderstyckning af djuret kunna ses under mikroskopet. Han hade funnit, att dessa små djur under vissa förhållanden, nämligen genom inverkan af en för dem patogen (sjukdomsbringande) mikrob kunde blifva utsatta för sjukdom, som sedan kunde öfvergå till hälsa eller djurets död. Han kunde därvid iakttaga följande. Den ifrågavarande mikrobens sporer (frön) genomträngde tarmväggen och kommo in i bukhålan. Sedan de kommit in i denna, omringades de af en svärm hvita blodkroppar (leukocyter), hvilka i sig upptogo sporerna, förhindrade deras tillväxt och slutligen förstörde dem. De föllo sönder. Djuret blef då friskt. Om en större mängd sporer genomträngt tarmväggen, kunde det hända, att ej alla upptogos af leukocyterna. De som förblefvo fria utvecklade och förökade sig, och sjukdomen slutade då med djurets död. Allra senaste tid uppställer krafvet på en åtta timmars arbetsdag. Huru skola väl hushållen förhålla sig gent emot detta? I de flesta hus bli dagens arbetstimmar alltid tolf, oftast fjorton, ej sällan sexton.
Under den 22 Januari år 1835 aflälo Rikets då församlade Ständer till Kongl. Majit 2ine serskilda skrifvelser, angående inqvarterings-besväret för öfrige Städerne, utom Stockholm. Den ena af dessa skrifvelser afiiandlade sättet för inqvarterings-besvärets utgörande samt huru en jemnare och rättvisare fördelning deraf måtte kunna åvägabringas. Deruti yttrades: genom de redan då vunne upplysningar var fullkomligen ådagalagdt, att Rikets Ständers å Riksdagen 1828 — j83o fattade beslut, enligt hvilket de för inqvarteringen nödige caserner och boställsrum samt stall och magasin, som af städerna bestodos, skulle af Staten genom inköp eller nybyggnad bekostas, icke kunde vid sista Riksdag i sin helhet gå i verkställighet, med afseende å de betydliga summor, som för ändamålet skulle erfordras och Statens oförmåga att dertill lemna medel, inlösen eller nybyggande af caserner för StaBih. till RStFröt. 1840■ 4 Sami. 2 Afd. i.-sta Haft. 1 Staissami Allni. Besv.- och' Ekon.-UIskottens Utlåtande} N:o t. tens räkning kunde således icke då beslutas; vid jemförelse af de å förra Riksdagar gifna beslut, funno likväl Rikets Ständer, att städerna ovillkorligen voro berättigade att genast blifva befriade ifrån skyldigheten att, vid inqvartering af cavalleri-trupp, tillhandahålla stall och magasins-rum för fourage-perspdlar, ett besvär, hvilket då utgjordes af städerna Malmö, Ystad och Helsingborg, Vid detta förhållande ansågo ock Rikets Ständer, att, i saknad af annan tillgång till inköp för Statens räkning af caserner och andra för inqvarteringen nödige byggnader, kunde dertill användas Statens, på grund af meddelade lån, egande fordringar hos Städerna Malmö och Ystad, så mycket heldre, som köpeskillingarne borde dervid till stor del kunna qvittas emot fordringarne, och blefvo derföre dessa senare till Kongl.
Bonde-Ståndet har ansett Utskottets förslag, i gide, io:de och inte hufvudgrunderna förfalla; men som dessa hufvudgrunder blifvit godkände af de 3:ne öfrige Riks-Stånden, så lärer dervid få förblifva, Ridderskapet och Adeln har bifallit i2:te hufvudgrunden, med den förändring, att orden: ”öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten att” skulle derifrån utgå; äfvensom Preste-och Bonde-Stånden vidtagit en sådan ändring, att samma hufvudgrund skulle i slutet erhålla följande lydelse: ”det Kongl. Maj:t i Nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå , med Landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, begagna rättigheten att minska eller nedsätta den i Tullbevillnings-71axan utsatta tull;” samt, ”att Rikets Ständer besluta, att, till beredande af en för Svenska handeln förmonlig reciprocité emot utländska magt er. Kongl. Maj:t må äfven kunna höja tullen på inkommande varor intill nästa Riksdag”; Bcvillnings-Ulskoltets Memorial TF.-o 49- 5 hvaremot Borgare-Ståndet antagit nämnde grund oförändrad, enligt Utskottets förslag. Då alltså i denna fråga, hvilken är af egenskap alt icke kunna förfalla, 2:ne Stand stannat emot 2:ne i olika beslut, får Utskottet, enär någon sammanjemkning deraf i hufvudsaken icke torde antagas, med hemställan lill Borgare-Ståndet, att instämma uti ofvannämnde af Ridderskapet och Adelil beslutade och med i Grundlagen redan befintliga stadganden öfverensstämmande redactions-förändring, föreslå följande voterings-proposition : l:o.
Rikets Ständer, som ansett lämpligast att denna fråga behandlas i sammanhang med E. K. Maj-.ts förstberörda nådiga förslag om pensioners tilldelande åt en del af framlidna Hennes Maj is hofbetjening, skola, vid regleringen af 9:de Hufvudtiteln, jemväl taga under öfvervägande E. K. Maj:ts nådiga framställning rörande utbetalningen af ofvanberörda extra anslagsmedel. 14:o Slutligen har E. K. Maj:t föreslagit, att Rosersbergs Slott, som af framlidna H. Majit Enke-Drottning Desideria innehafts såsom enkesäte, men, jemlikt nådigt Rref den 9 Februari 1861, tillsvidare blifvit öfverlemnadt till E. K. Majlis nådiga disposition, måtte äfven för framtiden med samma anslag, som hittills, lä af E. K. Majit, lika med öfriga lustslotten, disponeras: Och hafva Rikets Ständer, vid pröfning af denna fråga och med afseende å hvad af härvid tillgängliga handlingar inhemtats, beslutat, att Rosersbergs Slott, med hvad dertill hörer, må tili E. K. Maj:t öfverlemnas, att af E. K. Majit under Dess lifstid begagnas och disponeras under enahanda vilkor, hvarmed ilrågavarande egendom varit till Hennes Majit Enke-Droltning Desideria öfverlåten. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 11 April 1863. Litt. A. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, ,V:o 67. 9 Lill. A. Tabell öfver Riks-Statens Första Hufvudtitel. Kongl. Hofoch Slotts-Statcrne. Kongl. Hofstats-anslaget: Kongl. Hofhållning Hennes Majit Enke-Drollningen Josephinas Hofhållning Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland (deruti inbegripne handpenningar för Hans Kongl. Höghets Gemål! Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne Hen nes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenie
Le un86lt8 upjigä, inksgrip68 del8 >5o,ooo k.dr, 80m dä voro okeluldte ä det frun kikbgälds-Lontoret t^ttude f^llnud8-ereditiv u ^00,000 k:dr, kvilket, enligt kiket8 8tunder8 före8krift, ovilkorligen kör till Kik8gäld8- Lontoret ät6rleverer!!8, del8 värdet uf de 20,000 tunnor korn, 8orn uncter i83/^ —1835 uren8 Kili8dug klefve ölveilätnu till grundfond för di8triet8-wu^U8in8 l>il lumle inom 5Ve8terkutten8 oek l^orrkotten8 löän, mot vilkor uf uterketulning pä tio är med ,/"io om äret frun clen tiri, dä mugu8i'nen klilvit jinättule, oek kvilket värde, »ppgäende tilt omkring 180,000 K:dr, 8älede8 ej pä lungre tid kun Idilvu nägon päräknelig tillgäng. l>'är «Ie886 kegge 8ummor ufd,ugu8, uppgä erediti v-lönden8 3ter8täende tillgängur till omkring 5c)5,6oo ll:dr, men, enligt uppgjord upproximutiv kerukning, kur ufven clennu tillgäng un8ett8 kommu utt min8ku8 mect ieke mindre un 000,000 kdr, del8 i följd uf den forlu8t, erediti v-fonden 8unnolikt fär vidkännu-; derigenom utt und8uttning8-tugure inom We8terkott>ni8 oell lVorrkottei>8 Kun, enligt Kiket8 8tunder8 ur >83/^ lättade oek uk Kongl.
Banken skola vinna en mångfaldigt förökad förmåga att uppfylla sjua förbindelser och sin bestämmelse samt derigenom snart återvinna förtroende i vida högre och större män, än om några millioner i silfver, äfven utan ränteförlust, kunde till De n 5 Maj f. m. 109 Banken förskaffas, emedan ofta mindre summor äro mer än tillräckliga, du dermed opereras efter riktiga principer, men inga summor, äfven de största, aro tillräckliga i motsatt fall. Emedlertid har BancoUlsk. ej fästat något afseende på dessa sanningar, likasom örn det K. förslaget till lag för Banken aldrig hade blifvit till BancoUlsk. öfverlemnadt. Men, mina Hrr, det åligger folkets representanter att äfven sysselsätta sig med ett annat ämne af lika bekymmersam vigt, nemi. huru den närvar, förlägenheten hos enskilda, som nog allmänt öfverklagas och flera gånger blifvit benämnd allmän nöd, huru den skall mildras eller afhjelpas. Det beror, såsom jag uti en motion derom haft äran framställa, på ett väl och ändamålsenligt ordnadt creditsystem, hvilket nu för tiden i hög grad inverkar på industriens utveckling och således till en ganska betydlig del utgör grundvalen för välmågans framgena förkofran hos alla medborgareclasser, hvarpå bevis finnas i de flesta civiliserade länder. Vid en allvarlig granskning skall man finna, att all reglering i dessa delar måste gå samfäldt och i bredd med silfverulvexlingens början, att alla försök till individuella biträden, sorn ske utan sammanhang med planen till en stadgad ordning i det hela, leda rakt till motsatsen af hvad som åsyftas, och att väsendtligaste orsaken till hittills varande oredor ligger just i successivt vidtagna försök till ett paitiel t afhjelpande, utan att ändamålet med dessa försök någonsin på det sätt kan ernås.
S. D. Föredrogos och hi föllos Statsoch BancoUtskottens, såsom Bilagor till Betänkandet N:o 20 afgifne Utlåtanden; Nro 23 Litt. C, Angående Rikets Ständers RiksgäldsContoirs ställning och inlösen af dess CreditSedlar. N:o 29, Litt. I, Angående Creditivanslagen för JernContoiret och ManufacturDisconten. |S. D. Frit. På grand af gjorde anmärkningar återremitterades Stats, och BancoUtskotteng Utlåtande, med tillhörande Bilagor, nemi. N;o 20, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående det af en i Nåder tillförordnad Committée utarbetade underdåniga Betänkande, om reglering af Rikets Penningeverk, m. m. tillika med de i öfrigt till Utskottens samfälda behandling remitterade Memorial och yttranden, rörande enahanda ämne. N:o 21 Bilagan Litt. A, Angående Rikets Ständers Banks närvarande ställning, samt bestämmande af förhållandet emellan Bankens Sedlar och Silfvermynt. No as Litt. B, Angående uppköp och invexling af myntbara metaller till Rikets Ständers Bank. N.o 25 Litt. D. Angående StatsVerkets förhållande till Rikets Ständers Bank. N:o 25, Litt. E. Angående sättet för bestridande af det penningeanslag till allmänna ar_ beten och företag, hvilka Riksens Ständer kunna vid denna Riksdag finna skäligt besluta» samt hvad som möjligen kan brista i de tillBihang till R. S. Prot,. $:di Sami. 34 55» 'fröt. Utdr. d. fia Julii lgas* gångar, som kanna utses såsom Fond för mindre Creditivet. N:o 26, Litt. F. Angående BancoDiscontens Lånerörelse och de omständigheter, rörande densamma, hvilka ansetts ega sammanhang med allmänna FinanceRegleringen.
Ständer förfallit genom två stånds olika beslut emot två till bifall och afslag; likväl och enär, såsom det deremot vill synas della Utskott, i händelse af bifall 8 Allm, B t sv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o GS, till enahanda framställningar, deraf likväl nödvändigt måste blifva en följd, att ordalydelsen i den 29 och 30 §§ regeringsformen samt 13 § riksdagsordningen, såsom lämpade efter nu bestående förhållanden, måste underkastas erforderlig förändring, hvarom ock, i ett sammanhang med hufvudfrågan, förslag borde, efter Utskottets tanke, Rikets högloft Ständer föreläggas till antagande, en åtgärd åter, som jemnlikt 53, 56 och 81 §§ regeringsformen samt 29 § riksdagsordningen, ingalunda tillkommer Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet att vidtaga, och då, genom vissa biskopsetnbetens vrkade indragning, en inskränkning skulle, emot redan åberopade 29 § i regeringsformen, uppkomma i Konungens, af grundlagen skyddade, rätt att utnämna dessa biskopar, med hvilkas val, som då ock skulle upphöra i sliftena, likväl nu förhållas skall ”efter förra vanligheten’’ samt dessutom genom biskops-prebende-pasloralernas förklarande för konsisloriella, Konungens enahanda höga rätt att, enligt 30 § regeringsformen, tillsätta regal a pastorat, hvartill dessa prebenden nu räknas, jemväl blef.ve för nära trädd, har Utskottet, som för sin del är öfvertygadt, att denna fråga, i ett mera utredt skick och med förslag till deraf beroende grundlagsförändringar, bort af motionärerne hos Konstitutions-utskottet i behörig ordningefter befogenhet anmälas, af alla dessa sammanlagda omständigheter och för att icke uppsåtligen göra sig skyldigt till det kringgående eller ’’undvikande af grundlagarne ”sorn af tvenne bland motionärerne öppet erkännes vara med deras förslag i närvarande skick åsyftadt, måst finna sig uppmanadt alt hos Rikets högloft. Ständer härmed vördsamt anmäla, det
Den förevarande byggnadsfrågan liar varit synnerligen svår att få utredd. Mångå projekter hafva blifvit framställda och många viljor hafva sökt göra sig gällande, men man sväfvar ännu i fullkomlig ovisshet om hvad som bör göras. Under sådana omständigheter och då ingen plan blifvit framställd, med hvilken man kan vara fullkomligt belåten, anser jag klokast vara att icke uppföra något nytt hus. Deremot tror jag, att goda skäl förefinnas, att besluta borttagandet af de å gårdstomten nu befintliga vanprydande och förfallna husen. Utsk:ts förslag afser icke att förstöra den nuvarande klubblokalen, utan meningen är endast att använda det s. k. inre klubbrummet till vaktmästarebostad i förening med de längre in belägna lokalerna. Någon eldfara af uppförandet af en eldstad torde icke kunna uppstå, om eldstaden anlägges på ett förståndigt sätt, och i allt fall kan faran icke blifva större än för den nuv:de värmeapparaten. Med afseende ä placeringen af de i det inre klubbrummet f. n. befintliga porträtterna, vill jag endast anmärka, att dessa torde få en mycket lämpligare plats i Rid d arh. -13 ir e k ti onell s sessionssal, der Gustaf Wasas byst redan befinner sig. Jag anhåller att få understödja IJtskits förslag. Gr. Oxenstjerna, Axel: Den öfverdrift, hvarmed den förste värde talaren yttrade sig, torde berättiga mig att icke punkt för punkt söka vederlägga honom, utan att allenast hålla mig vid några särskilda mom. i hans anförande.