Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under prinsessans första år tillbragte hennes moder dagligen nere timmar med sitt arbete hos h e n n e, fröjdande sig åt barnets l u g n a sömn, liksom åt hvarje litet leende kring de små rosenläpparne. D e n n a uppfostrades därför u t a n klemighet, enkelt och naturligt, såsom hvarje annat barn. E n dam, som allt ifrån prinsessans tidiga år stått h e n n e n ä r a, skriiver h ä r o m: » M å vi för en stund betrakta drottning Lovisa i hennes enda barns sjukrum. Ja, det v a r hon. Men månne detta var kärlekslöshet eller k ä r l e k? p å plikterna, som den för m e d sig? » Under prinsessans sjukdom var drottningen hennes dagliga vårdarinna och sällskap. Dock, vid en senare tid blef det klart, att i de pröfningar och sorger drottning Lovisa hade att genomgå, hon i sitt inre k ä m p a d e en kristens kamp, a t t det var tron, som gaf styrka, hoppet, som gaf lugn, och kärleken, som gaf tålamod, att lida. 1894 V i n t r a r n e tillbragte prinsessan i Sveriges konungaborg, somrarne med de kungl. föräldrarne växelvis p å Ulriksdal och Bäckaskog. Hufvudsaken var a t t hoftvånget var bannlyst och e n okonstlad glädje den känsla, s o m besjälade alla. D e t låg emellertid något annat bakom. Hittills har prinsessan varit ett barn, läst sina läxor som hvarje annat barn och kanske måst h å l l a till godo m e d en och ann a n s u r m i n, n ä r l ä x o r n a ej v o r o ordentligt lärda. N u ä r j u förhållandet ett helt annat, hon är n u en ung, trolofvad furstinna, och det k a n naturligtvis icke falla m i g in a t t vilja låta h e n n e undergå n å g o t slags examen.
Ä- vill göra detsarn» BiK t. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 103. 29 ma fritt fran alla gravationer; och då uppstår naturligtvis den frågan, sorn man genom det nu föreslagna lagstadgandet velat besvara, nemligen: Efter hvilken grund skall hvarje af ofvannämnde hemman ansvara för den samfälta gälden? eller med andra ord: Huru skall man uppställa en proportion, sorn vi6ar till hvad belopp det serskildt intecknade hemmanet bör, sedan denna inteckning från hemmanets värde afräknats, uti den samfälta gälden deltaga? Detta skulle, enligt Utskottets förslag, tillgå sålunda, att till den äldre inteckningen skall läggas så stor del af den gemensamma gälden, att denna del tillhopa med berörde serskilda inteckning uppgår till det belopp, hvarföre hemmanet, i förhållande till alla fastigheternas sammanlagda taxeringsvärde, ansvara bör. — Enär nu taxeringsvärdet å hemmanet A. utgör hälften af alla hemmanens sammanlagda taxeringsbelopp, är det ock, enligt proportionsläran, klart, att detta hemman icke bör häfta för mer än hälften af samtlige inteckningarne eller 9500 R:dr. Således skulle, efter den af Utskottet antagna grund, icke ens fulla beloppet af den serskilda inteck. ningen komma att utur ifrågavarande hemman utgå, hvilket dock ej lärer vara Utskottets mening; ännu mindre blefve detsamma graveradt med någon del af den samfälta gälden, ebpru sådant desto hellre må* 30 Bil t. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 103. ste antagas böra ske, som 1 annat fall en orättvisa skulle ega rum ej blott emot lån» tagaren, derest han å sin sida pantsatt hemmanet, för att derigenom i mindre mon gra» vera de öfrige, än äfven emot långifvarne, serdeles den, sorn innehar sista inteckningen, hvars förnämsta säkerhet möjligen kan på hemmanet A vara beräknad, Overkställbarheten af Utskottets förslag torde härigenom vara tillräckeligen bevisad.
Jag tillstyrker således den åtgärd, som jag förut har föreslagit; varandes jag öfverlygad derom, alt kompromissen icke skall underlåta att bereda sig alla de uplysningar, som erfordras för att kunna meddela ett på sakens verkliga beskaffenhet gröndalh beslut, ehuru kompromissrätten icke eger rätt att afhöra vittnen, hvilket jag anser vara onödigt, enär, enligt mitt förmenande, uplysningsvis hörda personer kunna gifva lika tillförlitliga underrättelser, som om de blifvit edeligen hörde. Hr Ekenstéen: Hr von Kraemer har på ett träffande, jag må säga dräpande sätt kommenterat såväl Ridd.Kamererarens förslag, som ock till en del Fiskalens tillstyrkande deraf. Detta styrker naturligtvis mig och många med mig i den öfvertygelse, att om olyckligtvis denna sak skulle komma inför domstol och inom våra klandrande publicisters händer, så är jag öfverlygad om, hvad jag icke önskar, alt Ridd.Kamereraren blir fälld. Hvar och en, som hade en enskild Kassaförvaltare, skulle af sin Kassör utkräfva ersättning. Jag anser således all, om Ridd.Kamereraren vill underkasta sig en komité, icke en kompromiss, som väljes af Ridd.ölsk., men icke af honom sjelf, ty han har intet att yrka, så tror jag ali det vore häst för honom; dock må han hafva rätt att vädja till vederbörlig domstol. I annat fall tror jag icke något vara bättre än det Hr von Krmmer föreslagit, och han har verkligen anfört så bindande skäl derför, att, om Kamereraren icke skulle vilja ingå på de vilkor jag nyss nämnt, sä önskar jag att frågan måtte komma inför Domstol. Men såsom saken nu står, anser jag både för R. o. Ad. och Ridd.Kamreraren tjenligast att en af honom såsom laglig erkänd komité bland R. o. Ad. fick afgöra, huruvida han skulle ersätta penningarne eller icke. Hvad åter angår den särskilda omständighet, som Hr von Kraemer anmärkt, ang-.de R. o.
Till Banco-Utskottet: l:o Herr TVijks, angående förändring uti föreskrifterne om lösen för 7S Prot. Utdr. d, 4 Mars 1840. våg-attester, samt förnyelse-bevis, i afseende på belåning af våg-effecter uti Rikets Ständers Bank, äfvensom vid Låne-Contoiret i Götheborg; 2:o Herr Wijks , angående föreskrift till Herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Rank, att hädanefter ränta å lån ej må beräknas, förr än låntagaren fått emottaga medlen, och att bemälde Fullmägtige derom måtte förständiga Directionerna för Låne-Contoren och Disconterne; i hvilket ämne vice Talmannen Herr Halling sig yttrat; och 3:r Herr Lindströms, med förslag om inrättande på Gottland af ett Låne-Contor eller Afdelning af Discont-rörelsen, med en summa af minst 200,000 R:dr Banco. Till Bevillnings-Utskottet : l:o Herr Mobergs, angående förändrad tullbestämmelse för införsel af koppar-plåtar, uti hvilken motion Herr Valleij sig förenat; och 2:o Herr Hjorts, med förslag, alt den genom Kongl. Brefvet den 2 Augusti 183G stadgade försegling af bränvinskärl måtte upphäfvas. Till Lag-Utskottet: l:o Herr Bagges, angående upphörande af föreskriften uti 7 Cap. 1 §.
M:t i nåder pröfvad; således är ej någon ytterligare pröfning af behofvet påkallad. — Hvad åter beträffar det af en annan talare gjorda yrkandet, att Utsk:ts Betänk. med en viss förändring skulle bifallas eller att förslaget endast skulle röra de Norrländska provinserna, vill jag uplysa om, att det icke skulle löna mödan att väcka en sådan motion, aldenstund jag tror mig veta, att Utsk:ts Betänk, i sin nuvarande form är al 3:ne Stånd bifallet. Således bör man inskränka sig till att antingen afslå eller bifalla Bet:t. För min del vidblifver jag min förut framställda anhållan, att 11. o. Ad. måtte afslå Be Ut i ■in helhet. Hr Hjärne: Hvad beträffar Gr. Lagerbjelkes supponerade förslag, som skulle ligga melian raderna af Utsk:ts Betänk., att nemi. meningen vore att öfverflytta upbörden helt och hållet på Krouofogdarne, så, ehuru det står för hvar och en öppet att förklara sättet, på hvilket han uttydt det ena eller det andra förslaget, hemställer jag dock till lt. o. Ad., huruvida i detta hänseende man kan tillvita Utsk:t att hafva gjort sig skyldigt till den, af den värde Gr:n förmenade tvetydighet i uttryckssättet. Utsk:t säger nemi.: »Hå icke kan bestridas att, särdeles uti rikets norra landskaper, der de skattskyldige äro i allmänhet glest boende och långt afskiljde från upbördsställena, de dubbla upbörderna ådraga de skattskyldige förlust af tid och ökade kostnader, anser Utsk:t motionärens förslag vara förtjent af B. St:rs upmärksamhet. Behofvet af den föreslagna förändringen i upbördssättet af till militäre tjenstemän anslagne räntor samt kronotionde, har ock redan gjort sig kännbart i åtskilliga delar af landet, hvilket ådagalägges deraf att sådan förändring, i hvad den rörer tid och ställe, redan till en del vid några af de indelta regementena blifvit tillvägabragt.
När saken hos Kongl. Majit fullföljdes; var det icke bristande erinran oin förra rättegångens förlopp, som vållade åsidosättande af hvad då blifvit dörndt; ty Nedre Revisionen om rörde i sitt betänkande ej mindre 1782 års Kongl. Bref, än Häradsrättens den 10 Dec. 1791 gifna utslag, hvilket, i den delen icke ändradt, stadgade, att åboarne ej allenast borde njuta i besittningen för sig oell barn lika säkerhet emot skyldigheternes fullgörande och vidkännas ett lika äfventyr vid deras uraktlåtenhet, som andre kronoåboer, utan ock vid ombyten bibehålla* vid utgift af endast sådart städja, som andre kronoåboar lagligen erlade. Men saken upptogs icke destomindre till ny pröfning (utan afstyrkande af Revisionen) och Kongl. Majits Dom den 15 Dec. 1843 erhöll sådan lydelse, att som det af Drottning Christina den 26 April 1653 till Adrian Tripp lemnade upplåtelsebref uppå åtskilliga i Halland belägna hemman utmärkte, hvad jemväl med 43 § i Kongl.
Jag orda vill: enär slem tanke fattat har En qvinna, på dess tunga bor viss bitterhet. Mot oss är det af dig ej rätt; när sakerna Du känna lärt, ifall till hat du eger skäl, Med skäl du hatar; hvarom ej, hvi hata oss? Mig Tyndareus åt fader din till maka gaf, Ej för att mördas sjelf, ej heller barnet mitt; Dock han min dotter, på Akhilleus' frieri Förtröstande, ifrån palatset förde bort Till Aulis' samlingsplats, och der vid bålets eld Han Iphigenes mjella hals afmejade. Och hade han, att rädda staten från förderf, Att gagna huset, eller frälsa andra barn, Dräpt en för många, vore det förlåteligt. Nu, då Helena galen var, han ej förstod Att rymmarinnan näpsa, som han fångat upp, Men dräpte dotter min, för hennes skull. Likväl för detta, fastän mig skett oförrätt, Jag ej förgrymmats, och min egen make dräpt, Men sedan kom han med Kassandra, trollmön, hem, Och bragte henne i vår bädd, och hustrur två I samma hus han underhöll på samma gång. En toka qvinnan är alltså: det säger jag. Och när så saken står, om mannen snedsprång gör, Och stöter äkta hälften bort, hon sin gemål Att likna söker, och sig skaffar annor vän. Nu brister ljudligt tadel ut mot oss påstund; Men männerne, som vållat allt, belackas ej. Om Menelaos hemligt röfvats ur sin borg, Jag bordt Orestes dräpa, att min systers man Dymedelst rädda? Nu din fader mellertid Har vågat slikt; och fastän han min dotter drap, Han skulle icke dö för mig, men lida jag? Jag drap, och tog den enda väg, som möjlig var Till mannens fiender; ty bland hans vänner hvem Väl hade mig bisprungit vid din faders mord? Säg, om du önskar, och frimodigt svara mig, Hurvida ej med rätta far din dödades? ELEKTRA. Nog har du rätt; men rättvisan för skam med sig. En hustru bör i allo vika för sin man, Om hon är god; ifall du icke medger det, Så innefattas du allsicke i mitt tal.
Men om en dag, en timme, om en sekund kanhända skall han tala. Den stormen, som är i honom, skall tala; den elden, som bränner honom, skall tala. Hvad svarar du då, du intet anande? En kvinnobild från 1700-talet. Med tvä illustrationer af G. Åberg. m du tillbragt nå- gon vecka eller möjligen en sommar på Drottningholm, har bilden af den kvinna, vi gå att tala om, ovillkorligen manats fram för ditt inre öga — bilden af den svenska drottning, som här firade sitt biläger, här vistades under smekmånadens romantiska dagar och sedan flydde hit undan stormarne och partistriderna för att njuta det lugn, hon ej fann i konungaborgen i staden, som här var själen i lysande hoffester och glada fetes cbampétres under jägarhornens smatter, som här fann ett fält för sitt rastlösa verksamhetsbegär — vi mena Lovisa Ulrika, Gustaf den tredjes moder. Hon liksom går igen i parkens gångar, i gemaken och framför allt i det lilla lustslott, som ligger och drömmer i en vrå af denna värld för sig, Kina! Försök att gå dit, icke ledd af en vaktmästare, som tröttar dig med en enformig läxa, under det att en flock besökande från staden, kanske en och annan spotsk engelsman och några » geschwätzige » tyskar, kompletterar samlingen; nej, att gå dit, säga vi, utan något sällskap, ensam en hösteftermiddag, då de fallande gulnade löfven påminna om alltings förgängelse och allt inbjuder till vemod intrycket skall blifva nästan öfverväldigande. I denna kinesiska infattning, egendomlig för 1700-talets senare hälft, då man i enlighet med den uppfattning, Voltaire satte i gång, ansåg Kina för förståndighetens och korrekthetens land, skall du tycka dig se herrar i långvästar och broderade sidenrockar, kortbyxor, stångpiska, spetskrås och manschetter, damer i styfkjortlar och snörda korsetter, konstrikt upplagdt och pudradt hår och rödklackade skor, dansande, skämtande, svärmande och alla kretsande kring en gemensam sol. Och du vaknar ur din dröm och frågar dig: Hvart togo de vägen?
Motioner om upphörande af NationalBeva-i lingen på Gottland. S. D. Då nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, N:o 72, i anledning af återremiss från Presteoch BorgareStånden af Betänkandet N’.o 4» i fråga om vissa dagars undantagande från auctionsförrättningar, blef förstberör» de Betänkande ogilladt, i hvad det angar afstyrkandet deraf, att auclioner må begynnas ä dagar näst före Söneller Helgedag, meni Ufrigt bifallet , med det förklarande, att auctioner i Städer må hållas å sidane dagar sorn nyss nämnas, med vilkor, att de slutas klockan 6 på afton, S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomi^ Utskottets Betänkande, N;o 78, angående väckt Motion , rörande uppsägning af burskap för medellösa Borgersman i Städerna blef, vid nu ånyo skedd föredragning, ogilladt. S. D. FÖredrogos ånyo och biföllos följande BancoUtskottetsBetänkanden, nemligen : N:o 15, i anledning af RevisionsBerättelserne åren 1825 och 1827 om formulairet för den Ed, sorn' Revisorerne , enligt Instruction af den ao Januarii 1824 » ftafya att Prof.
Det serdeles sakrika anförande, som den siste värde talaren framställt, innehåller så många skäl för anslaget, alt knappast några flera kunna dertill läggas. Likväl ber jag att få yttra, alt jag för min del betraktar anslaget såsom en hedersskuld af Nationen lill vår läkare-corps. Det är otvifvelaktig! att vi lill stor del hafva att tacka denna institution, hvilken är, såsom den siste värde talaren så riktigt yttrat, en vexel-undervisningsanstalt för bildade och vetenskapliga män, för den skicklighet våra läkare ega. Utan denna ledstjerna skulle läkaren kanske snart nog förlora den rätta stråten vid sin behandling af sjukdomarne; och läkarekonsten nedsjunka till en praktisk slentrian. Hvad nytta som de läkare, hvilka der kunna sammanträffa och utbyta sina tankar och jemföra sina observationer, kunna hafva, är, äfven för den i ämnet profane, ögonskenligt, men det är icke allenast de läkare / Ben 22 April e. ra. 335 sora bo i eller kring hufvudsladen som hafva nytta häraf, alla landets läkare och följaktligen äfven dess innevånare i allmänhet njuta fördelar af sällskapets tillvaro emedan Läkare-sällskapet utgifter en Tidskrift, sora innehåller en relation öfver dessa observationer och sprider öfriga nyttiga medicinska kunskaper. Då nu, genom de motionen följaktiga handlingarne är bevisadt, att inkorasterne för detta sällskap äro så ringa, att läkarne sjelfve mäste dertill bidraga, så är det väl icke för myckel hegardt att Slaten träder emellan och lemnar understöd till ifrågavarrde sällskap. Det kan visserligen sägas, all sällskapet är en enskildt stiftelse, men långt ifrån att anse det såsom ett fel att det är en sådan, finner jag deruti en ökad förbindelse för Staten att träda emellan för att föra stiftelsen fram till sitt syftemål.
N:o 7, i ani. af väckt motion (N:o 128) om dels öfverlemnande till K. M. af Hr Stjernsvärds, Gustal Mauritz, förslag till landtförsvarets ordnande, dels förändradt tillsättande tillsvidare af regements-chefer med flere befattningar; N:o 8, i ani. af väckt motion (N:o 135) i fråga om postförvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning; N:o 9, i ani. af väckt motion (N:o 190) om åtgärders vidtagande till beredande af sysselsättning och arbetsförtjenst för manskapet vid de värfvade trupperna; N:0 10, i ani. af väckta motioner (Nös 168 och 173) rörande polisväsendets ordnande i småstäderna och på landsbygden m. m.; och N:o 11, i ani. af väckt motion (N:o 139) rörande ordnandet af lasaretts-och kurhus-väsendet i riket; Expeditions-Utskottet: N:o 7, ang:de tryckning af ytterligare 500 exemplar utaf de inom Preste-St. väckta motioner. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Uti det nyss bordlagda Lag-Utsk:ts Utlåt. N:o 9 innehålles två särskilda ämnen. Vid sådant förhållande och då det för närv:de är svårt att i frågan fatta något beslut, hemställer jag att R. o. Ad. måtte låta frågan ligga på bordet, samt att med företagande af LagUtskös ifrågav:de Utlåt, måtte få anstå, intilldess det beslut, Bonde-St. kan komma att fatta, biifver R. o. Ad. delgifvet. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida icke R. o. Ad., behagade besluta att, på sätt Hr Nordenfelt föreslagit, med fö - 492 Den 17 December. retagande af Lag-Utsk:ts Utlåt.
det minns många släktets massa o c h jag förmodar, ni att Ja, liten i Hvad hon arfint säger året, h ö s t b r ö t i n m e d ett förarbete, henför nationen finns sin p a n n a » ersättas. allt lifvets gett. emedan säger m å n g e n. förlusterna lifsfarliga minst alla hvilka våren en manlig medfå r ö s t a, s t ö r r e roll ä n röstandes på sig betalar mera Saima log. Svikna blefvo Om också. » tre. en jag min ADI. icke betet i nationens nes hon hördes skattefrågan. verk. gestalt. tagit tror sanatoriet, så tydligt hån, » Numro naturen sträcker lidande; m e n dessa ord träffar på » N i är e l a k T e g stod härjad, Men hvem honom. nattvind österled. morgon bar Jag fall är d e t m ä n n e n s Ni ett ifrån Nästa Ni förmodligen. » Deras ögon möttes, o c h han ned, utanför, ännu mig. Men en kväll när då? » det kokett — » Spar ironien! — däruppe vid eget trängre familjekretsen. när en » Hvarför famnen gryningsväkt. Huru sig, — det Däraf h a r r ä t t att emot förspridt s o m tagit fromma. Allt i b i d a n honom. » Se, » sade han litet förläget, » jag ville egentligen inte dyrka u p p åt herrskapet, s o m jag sågat åt i så många år, m e n jag måste, för si vi ä ' n u en fackförening, o c h vi ha nu haft möte. » V i b o i en liten stad, men tidsandan har äfven nått hit. — Eljes o m sommarkvällarne har jag njutit af våra promenader u t o m staden, m e n hela min sommarfröjd har nästan blifvit störd af en h ö g skorsten. Här byggs nämligen en stor fabrik, s o m skall g e sysselsättning åt 500 arbeterskor, o c h min
I sammanhang härmed, och då, enligt Rikets Ständers öfvertygelse, det är af högsta vigt, att sådana Skådespel ej må få uppföras, som endast gifva näring åt lättsinnigheten och äro mot sedligheten stridande, eller som leda till ett motsatt ändamål mot det, för hvilket Rikets Ständer anse Theatern vara nyttig, samt då Staten synes ega en moralisk skyldighet och deraf följande rättighet att använda det tvång, som omsorgen för sedlighet och allmän ordning kan påkalla, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att det af E. K. M., genom Nådigt Circulaire den 7 Mars 1835, utfärdade påbud emot Skådespels uppförande å enskilda Theatrar i landsorterne, innan de blifvit granskade och godkände af dertill förordnad person eller auctoritet, måtte utsträckas till dylika Theatrar i hufvudstaden, för den händelse rättighe till sådana Theatrars anläggande derstädes varder af E. K. M. i Nåder med gifven. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3 April 1841. Bih, till R, St. Vrot. 1841- to Sami, 1 Afd. 80 634 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, Nio 279. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den t April 1841. Presle-Ståndet den [ Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den t Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder till ull-culturens befremjande. (Stats-Utsk. Uti. J\;ns 149 och 271, samt Mern. N:ris 376 och 396.) S. A. K. Uti Nådig Proposition af den 2 Mars förlidet år, har E. K.
Pag, 3o äro nemi, upptagna, såsom utlånta af trosspassevolancecassan, 71,600 r:dr, utan att någon ränta å dessa medel, hvilkas belopp vid årets slut utgjorde yq,5oo r:dr, finnes för den godtgjord eller under året redovisad. Ytterligare upptager Utsk. pag. 3j såsom Utgift: Den 4 December c. ra. 77 ”passevolance till trossens underhållande såväl vid cavalleriregtlerna, som vid indelta effective till infanteri afsutna c a va 11 e r i-r egt ter 12,192:32” Hvad Utsk. menar med indelta effective, till infanteri afsutna cavallen-regtter torde behöfva någon förklaring. Trosspassevolance-afgift erlägges endast af rusthållare och följaktligen blott vid indelta cavalleneller till infanteri afsutna cavalleriregtter. Trossen vid den öfriga indella arméen underhålles med de tili arme'ens materiel anslagna medel. Militiae-boställscassans förvaltningskostnad uppgår, enligt Utskjs uppgifter, med aflöning, gratificalioner, arfvoden och pensioner samt afgifter till Civilstatens pensionscassa, tillsammans till 8,4gi: 43, i. Orimligheten af denna betydliga förvaltningskostnad jemnförelsevis till de medel, samma cassa kunnat utbetala för sitt egentliga ändamål, eller inqvarteringshjelp, samt bidrag till nybyggnader och reparationer, synes verkligen anmärkningsvärd, då man finner, att de sednare utgifternas sammanräknade belopp icke uppgått till mer än 21,479: 44- 8. Jag hade trott, att det ålegat Utsk. att härpå fästa R. St:s uppmärksamhet, på det att R. St. derå kunnat fästa Regeringens. Dessa utan ingval framställda anmärkntr torde tillräckligt bevisa beskaffenheten af den ifrågavar. berättelsen och den revision, som föranledt desamma, samt ådagalägga behofvet af berättelsens återremitterande, hvarom jag således anhåller.
En talare, tillika ledamot af BancoUtsk., Hr Bråkenhjelm, har visserligen redan förklarat, att inga skäl finnas för denna reservfonds bildande; men jag hemstiller till honom äfvensom till Husets öfriga medlemmar, om icke just de anspråk på lån, sorn under riksdagen blifvit framställda, så vidt inau vill undvika att utan ökad silfverblad utgifva nya sedlar,-innefatta ett fullgilltigt skäl för BancoUtsk. att söka reservera en del af bancoviusten för denna allmänt yrkade låneutslräckning. Frih. Sprengtporten har nyligen fästat H. Husets uppmärksamhet på de förändringar, hvilka sedan realisationens verkställighet inträffat, och hvilka förändringar onekligen för framtiden påkalla en större omtanke och varsamhet vid bancoverkels förvaltning, än sorn tillförene erfordrats. Dessa nu anförda förhållanden äro till sin inverkan pä bankens rörelse af en så ögonskenlig och obestridlig natur, att deras blotta åberopande borde vara tillräckligt för att göra deras vigt gällande. Den omständigheten, bland andra, att inom några få år det i Finland i omlopp varande Svenska sedelmyntet måste derifrån indragas, liar, i afseende på- silf verutyexlingen, redan verkat Den ai No v»ml)c r f. m. >99 mer eller mindre öfverdrifna farhågor inom åtskilliga fractioner, icke blott af Representationen, utan äfven af sjelfva folket.