Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad secreterarebefäitningen angår, anhåller jag få upplysa, att, när nuvar. notarien afgår, hans befattning, enligt redan fattadt beslut, kommer att öfvertagas af andre ombudsmannen; men att hos denne tjensteman förena secreterarebefattningen hos Directm, torde vara mindre lämpligt, i betraktande af det förhållande, hvaruti han, i afseende på Den 6 A p r i 1 e. m. 47 controllen å förbindelsernas noggranna iakttagande, slär till Direct:n. Då således, utan ökade utgifter, ifrågavar. tvenne ändamål kunna vinnas, synes mig lämpligheten deraf åtminstone böra få underställas pröfning af Bancofullmägtige, enligt samma grundsats, som blifvit följd vid regleringen af Bankens stat, hvarvid nemi. detaillernas bestämmande inom strängt bestämda anslagsgränsor blifvit åt Bancofullmägtige öfverlemnadt, enär arbetets fördelning efter den nya arbetsordningen måste lämpas efter de äldre tjenstemännens större eller mindre vana vid det gamla arbetssättet och deras förmåga att kunna vidkännas någon med större ansträngning förenad förändring. Med stöd af hvad jag sålunda anfört, får jag föreslå följande redaclion af 4:de punkten : 4: d e punkten: Utsk:s förslag antages med följande förändringar: Ingressen blifver: Aflöningstaten för Bancodisconten fastställes sålunda: Direct i one n-c 4 Bancofullmägtige hvardera 2Öo r:dr; 2.'ne commissarier, inberäknade bland antalet af Bankens commissarier, njuta i mån af sin anciennetet lön efter för dessa tjenstemän bestämd stat; dock öfverlemnas åt fullmägtige att, vid inträffande ledighet, kunna, om så skulle för verket pröfvas lämpligt, indraga den ena commissariebeställningen, samt att inom den derigenom uppkommande besparing bereda tillgång dels för en secreterares aflöning hos Directm, dels till ökadt arfvode för den återstående commissarien.
I följd häraf hafva Riksens Ständer hesLutit, att, med förutsättande deraf, , att ej mindre de utur Amiralitets KrigsGassan utgående xooo R:dr, än äfven det bidrag, Stadens invånare nu utgöra, hädanefter kommer aft fortfara, i ett för allt af Stats-Verkets medel till ifrågavarande angelägna behof bevilja en summa af 3000 R:dr årligen, hvilken till nästa Riksdag kommer att uppföras å Stat under 6:te Hufvud-Titeln, sorn innefattar anslagen för milda Stiftelser. Riksens Ständer framhärda med djupr undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigsta AMernådigste Konung! F<iers K ongl, Maj:ts underdåhigste och tropligtigste tjenare och undefsåter Pi Den % Juli. 71 På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner J. A. Lindblom ht. Landtmarskalk. n. v. Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar vägnar H. N. Schwan Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Adeln den 2 Juli. Högvörd, Prest-Ståndet den 2 Vallöf!. BorgareStåndet den 3 Hederv. Bonde-Ståndet den 2 jRiksens, Höglofl. Ständers Allmanna Besvärsoch OeconomieUtskotts Betänkande, i anledning af väckt fr äg a 07/1 nådiga föreskrifter i afseende pä Skogshushållningen vid sådana Bergsmanshemman, som af andra än Bergsmän inköpas.
Ständers Statsi/tskott den 25:te October 18*3. S. D. J anledning af de inom Höglofligé Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Statsoch Beviilnings-Utskottens gemensamma Utlåtande N:o 4^7 angående en Tiss afgifts utgörande af hvarje Mantalsskrifven person till Veneriska smittans hämmande, yttrade RiksdagsFuIlmägtigen Olof Pehrsson från Stockholms Lant ”Då Höglofligé Stats-Utskottet nu fatt sig uppdraget, att afgifva Utlåtande öfver de anmärkningar, som hos Respective RiksStåndeu föranledt till återremiss af för? Stats-Utskottets Betänkanden. 85y enade Statsoch Bevillnings-Utskottens till Riksens llögloflige Ständer förut afleninade Betänkande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om fortfarande af den så kallade 3-skillings-afgiften till Veneriska smittans hämmande; vågar jag utbedja mig att härvid få yttra min enskilda öfvertygelse i saken. Det kan icke undfalla Utskottets uppmärksamhet, att Veneriska smittan, lill hvars hämmande man vill hafva anslag beviljade, är hvarken till namnet eller till sine verkningar å mångfalkliga Orter af Riket känd, så att denna smitta icke kan anses såsom en Landsplåga för någon större eller mindre del af Riket; Huru ka 11 det då vara förenligt med sakens natur och en länge efterlängtad lindring i bördor, att söka påtvinga hvarje Landsort en skatt, som, ifrån frivilliga behof, lätteligen skall förvandlas till en ständig utgift? Ändamålet härmed bör icke kunna vara att hopsamla Cassör, för alt hafva medel i beredskap till afböjande af ett ondt, som kanske aldrig inträffar, då, såsom en värd Motionär sig yttrat, National-välmågan icke är så stor, att man eger tillgång, att afsätta betydliga Summor för okände behof. Efter min tanke bör man endast fästa sig vid ifrågavarande afgifts egenteli - 858 S ta ts-U ts kotte ts
Föreskrift i lagen om sådant anstånd är nödvändig, da det visat sig, att i brist deraf den i lagen genom borgenärseden gillia föreskrift förfelar sitt ändamål. Det behölliga lagstadgandet bör införas vid slutet af 10 kap. 9 § Handelbalken sålunda: Varder gäldenärens egendom till konkurs afträdd; då må fordran ej förr hos löftesmannen utsökas, än den i konkursen är af borgenären bevakad. Det bör förstus af sig sjelf, att bevakningen ej kan ske af annan borgenär, än den, som vid konkursens början innehade fordringen, så länge man icke glömer, hvad borgenärseden innehåller. 1 4 kap. 4 § Utsökningsbalken stadgas, att om förskrifning är ställd att betalas till innehafvaren, han skall njuta full utmätning, som den i händer häfver, och att samma lag skall vara, oin förskrifning finnes ställd till någon viss man, men gäldenären deri gifvit lof att låta den komma i annars hand. Delade meningar hafva funnits, huruvida verkan af detta lof att låta förskrifningen komma i annars hand skall vara enahanda, ehvad öfvergången i annans hand skett med eller utan första innehafvarens vilja. Ty lagen fordrar icke, att han skall hafva verkligen låtit den komma, endast han haft lof att låta den komma i annans hand; och man har å ena sidan trott det böra antagas, att förskrifningen icke utan hans lof blifvit honom afhänd, så framt ej detta kunde bevisas; hvaremot man å andra sidan erinrat, att lof ej kan erfordras, om icke för att begagnas, och att således, om första emottagaren icke verkligen låtit förskrifningen komma i annans liand, det lof lian härtill fått, måste, såsom obegagriadt, också anses overksamt. Men om så vore, liar man ock trott deraf följa, att innehafvaren, som ville anses hafva med förste einottagarens tillåtelse åtkommit forskrifningen, vore skyldig att en sådan tillåtelse styrka.
Men som det aldrig varit min vana att skjuta skulden på dem, som i ett eller annat hänseende slått under min lydnad, får jag nu offentligen förklara, att Kansliet icke har någon del i den ordning, hvaruti dessa ärenden blifvit i Utsk. behandlade, utan att jag, såsom sig bör, ensam lör densamma ansvarar. Då jag således måste å mig taga Gr. Frölichs beskyllning i förevar:de fall, skall jag söka att redogöra för de skäl, som förmått mig att behandla ärendena på sätt som skett och ej annorlunda. Gr. Frölich har sagt, att alla frågor ronde myntoch sedelväsenden hade bordt i ett sammanhang behandlas. Emedlertid är det icke mindre än 3:ne ganska vigtiga frågor, som i detta Betänk, blifvit uti ett sammanhang behandlade. Gr. Frölich syftar med sin anmärk, förmodligen derpå, alt icke hans s. k. stora motion blifvit på samma gång som de nu förevaride frågorna till pröfning företagen, men hvar och en, som något närmare gjort sig reda för rälta sältet att behandla stora frågor i allmänhet, torde hafva funnit, att huru man än söker att ställa till med det der sammanhanget, så måste dock hvarje sak för sig sjelf behandlas. Det är måhända en egenhet, kanhända ett fel hos mig, att jag anser mig hinna mest, då jag företager mig en sak i sender. Jag har aldrig funnit det leda till något godt resultat att göra flera saker på en gång, emedan deraf merändels förorsakas oreda och osammanhang, till mycken skada för ärendenas utgång. Hvad nu dessa 3 punkter i förevaride Betänk, vidkommer, så hafva de deri förekommande frågor förekommit mig såsom aldeles fristående från frågan i den s. k. stora motionen, hvilken dessutom hade så länge legat på Utskis bord, att dess innehåll var temligen väl kändt och Utskisledamöternas tanka derom hunnit så stadga sig, att jag för min del är fullt öfvertygad, att om än den blifvit i sammanhang med frågorna i delta Belänk. behandlad, vi ändock kommit till samma resultat.
Det första mom. bifölls och det andra återremitterades. N:o 36, i anledning af väckta motioner om förändring af lagens stadganden, rörande testaments-friheten, samt af 8 kap. Jorda-balken, angående rättigheten att bortgifva jord, hus och tomt. Återremitterades; N:o 37, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 17 kap. 1 § Ärfda-balken. Bifölls; N:o 38, i anledning af skedd återremiss af Utskottets betänkande N:o 20, öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition med förslag till förord ning angående handelsboks vitsord. Ståndet låter bero vid betänkandet N:o 38, och lade betänkandet N:o 20 till handlingarne. och N:o 39, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 28, öfver väckt motion om bestämmande af tid för vites-förbuds kungörande i kyrkorna. Lades till handlingarna. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades sedan den 15 dennes på bordet hvilande BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekono mi-utskottens betänkande N:o 1, angående grunderna för rättigheten att tillverka och omdistillera samt i minut försälja bränvin äfvensom beskattningen dervid; och förenade sig
Biljardoch kortstämplings-afgifter 1,838: 4. Bidrag af Stockholms stad (f. d. tolagsmedel) 8,250: — Burskaps-afgift 78: 70. xAfgifter för likvagnens begagnande Räntemedel Diverse inkomster Balans till år 1862: Skulder Kr edit. Balans från år 1860: Skulder Utgifter: Sjukvårdskostnad Aflöning Fasta egendomens underhåll m. m Fastighets-onera Understöd åt fattiga Begrafningskostnad Lifräntor Diverse utgifter Afskrifning Balans till år 1862: Någon anmärkning vid räkenskapen har hos Revisorerne icke förekommit; och vid inventering den 23 nästlidne September befuunos säkerhetshandlingarne för de af Lazaretts-direktionen utlånta medel, hvilka nämnde dag uppgingo till 740,946 R:dr 16 öre, i behörig ordning. — 196 — Danviks hospital. Af räkenskapen, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning och från Revisorernes sida icke heller föranledt till någon erinran, inhemtas följande: Debet. Spanmål. Penningar. Balans från år 1860: T:nor. kpr. R:dr. öre. Uppbörd: Käntemedel — 3,723: — Tolagsmedel — 4,986: 51. Rekognitionsmedel — 4,144: 83. Frivilliga gåfvor 25: — Armbössemedel — 285: 70. Medgiftsmedel —- 2,500: — Diverse inkomster — 852: 69. Af skrifniriqar och afkortningar: Penningar. T:nor. kpr. R:dr. öre. Utgifter: Räntor å donerade kapital — 1,475: — Kronoutskylder 943: 97. Restituerade medel — 20; 83. Hästarnes utfordring — 600: — Diverse utgifter — 3,046: 50. Balans till år 1862: Kontant behållning — 17,469: 23. Fastigheters värden — 97,500:
Dito för Contante Medel ... 164,339:45. 3.a-1g3-gQ7. t3 ^ R:dr 2,763,516:29. 8. Betänkande!), N:o 4°3- I afseende på Proprie Balancerne, så har Kam* tnarCollegium, uti dess, under den i Mars 1828, afgifne underd. Utlåtande, i anledning af It. St:rs, år 1827, församlade Revisorers Berättelse, om granskningen af GhartxSigillatseVerket, anmält, att, enligt en bifogad, af KammarAdvocatFiscalsEmbetet afgifven Förteckning, återstå nu mera endast R:dr 5o34: i4 sk. 7 r:st utaf 1825 och äldre årens Proprie Balancer, som utgjorde R:dr 8109: 17. 4> och hvilken sistnämnde summa oförändrad till år 1827 utbalanceras; hvadan Proprie Balancerne blifvit, efter år 1826, förminskade med R:dr 3,oy5: 2. g. — Och »ra alltså ifrån hela det till år 1827 utbalancerade belopp af . R:dr 11,096: 17.2. Afdrages förenämnde på 1825 och äldre årens Proprie Balancer iudrifne . „ 3,075: 2. g. Återstå Hvaraf proprie Balancer för i8a5 och äldre åren 5,o34: i4- 7- Samt tillkomne år 1826 . 2,986: 47* to. R:dr 8,021: i4* 5, Efter hvad ChartaeSigiilatseContoirets nu ifrågavarande Hufvudbok visar, har Gontante uppbörden för stämpladt papper, extra stempling xn. m. utgjort * 298,g5o: 3. ir.
liar h5llit föredrag på olika orter, vidtagit (itgärder för en landtdagspetition on1 afskaffande af den reglementerade prostitutionen in. Den liar till fröken Lucina Hagman utdelat ett pris för Iieiines afliandling rörande bristen i qvinnans uppfostran och medlen att afhjälpa densamma. Föreningens arbetsbyrå liar under året anlitais af 7 76 arbetsgifvare. hvaraf 346 husmödrar samt 922 arbetssökande, iriberäknadt 599 tjä- narinnor. Wiborgs qvinnoföreniiig har iiiider riret anslutit sig sRsoni filial till finsk qvinnoförening. " Hvarjehanda i qvinnofrhgan. " Sverige. $3 reizinyoi 1- sjukuå ?d i fattiga hewi är namnet på en förliden vår i Stockholi.ii bildad förening, Iivilken likasom sin förebild " East London nursing Society " har tagit till sin uppgift att ombesörja vård åt fattiga sjuke i deras egna lieni. Denna förening anställer och aflönar i sjukhus utbildade sjuksköterskor, livil ka hafva att, hvar och en inom sin krets, dagligen besöka de sjuke, till livilka de kallas. Det åligger sköterskan att ordna patientens bädd, hålla den sjuke ren, ventilera sjukrummet, använda hehöfliga desinfektionsmedel m. m. Idun Stockholm. N:r Fredagen den 18 mars 1892. 8: — I d u n m. pl. • 6: 50 Idun ensam » 4: — Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. nya hus.) Allm. Telef. Vera I et är en af värt gamla systerland Finlands mest bemärkta och dugande kvinnor, hvilkens bild i dag de svenska kvinnornas blad i korthet vill teckna. År 1877 inskrefs vid Ekenäs ' lärarinneseminarium en elev, som genom sitt sympatiska väsen och sin begåfning blef allmänt afhållen. Denna elev var fröken Vera Hjelt, född i Åbo den 13 angusti 1857 och dotter af konrektorn vid Åbo lyceum, Karl Vilhelm Hjelt.
Den 7 Juli e. m. 41^ Om Åssessoren Arosenius skulle, uti sitt till StatsUtskottet gjorda Anförande, hafva misstagit sig, då han ansett Utskottets pluralitets mening vara, ptt, genom upptagande Lån, komma i tillfälle, att icke utlåna alla de Medel, som Banken nu i Discont-väg har utelöpande; om, säger jag, han skulle deri hafva misstagit sig, så har jag, uti mitt i dag upplästa Betänkande, gjort samma misstag; och det är derföre nödigt, alt jag rättfärdigar oss båda. Den mening vi antagit såsom hafva varit StatsUtskottetS, ligger alldeles öppen och tydlig i Betänkandet, der det säges„ att sedan, genom Credit-Systemet, tillgång för Näringarne vunnits, kunde, som orden lyda, Bankens tillitande i samma man umbäras. Af dessa ord torde svårligen någon annan mening kunna dragas, än den Assessor Arosenius i StatsUtskottet, och jag här upptagit och besvarat. Man har hardt bedömt den Supposition, att Capitalister kunde skrinlägga sina Penningar; och jag tror mig, i följe deraf, böra erinra om den mening, i hvilken jag nyttjat ordet skrinlägga i det anföran-, de jag denna förmiddag uppläst. Jag har nämligen sagt, att då Capitalister betogs tillfället att på 3 procents räkning, i TullActier och i Annuiteter använda sina Penningar, skulle det blifva en orimlighet att 42® Den 7 Juli c, 77*. förmoda , det han längre skulle uthärda att skrinlägga deni, och jag har deraf dragit den slutsats, att man kunde vara förvissad derom, att han genast antingen sjelf ingick för deni i Näringarne, eller ock utlånte dem till Närings-Idkare, då, i båda fallen, Penningarne hade gått till det önskade ändamålet. Friherre Cederström, Jacdh: StatsUtskottets Financeplan grundar sig pa ett Creditoch Lån-System genom Disconter m. m.
Rums begagnande icke torde vara att befara. 454 Den 25 November, Ett Protocolls-Utdrag, innefattande, dels den af RiddarhusKammereraren CancelliRådet von Hartmansdorff, i afseende å vilkoren för ifrågavarande Rums upplåtande, hos Utskottet gjorda hemställan, dels ock den uti Utskottet, i anledning deraf, förehafde öfverläggning, varder, uppå åtskillig© Ledamöters begäran, barbos bifogadt. Stockholm d. 24 November 1828, På RiddarhusUtskottets Vägnar, CARL MÖRNER, W. F,. Dalman.. Utdrag af Protocollet, hållet uti HöglofL. RiddarbusUtskottet, vid Lagtima Riks-. dagen i Stockholm, den 24 Novemi. ber 1828.. S, D. Föredrogs ett från Högloft. Rid-, derskapet och Adeln ankommit Protocolls-, Utdrag för den 22 dennes, deruti Ridder-. skåpet och Adeln behagat inhemta RiddarhusUtskottets Utlåtande öfver den, af Herr Presidenten Friherre Leijonhufvud, Abraham, såsom Ordförande i Rikets.Höglofl.Stän-. ders Bevillningsutskott, hos Hög loft. Ridderskapet och Adeln gjorde anhållan, att för nämnde Utskott under innevarande Riksdag få begagna den så kallade SecretaUt-. skotts-Salen här å Riddarhuset, RiddarhusKammereraren, CanccIIiRådet von Hartmansdorff anhöll, alt, i an,-. Den 25 November, 455 ledning af berörde fråga, få till Höglofl. XJtkottets Protocoll anföra, att ehuru ifrågavarande Runi varit vid föregående Riksdagar utan betalning uppiåtne till begagnande af något Rikets Ständers Utskott; likväl och sora RiddarhusCassan för närvarande icke blott vöre skuldsatt, till ett belopp af i5oo R:dr B:co, utan ock inom. kort tid högst betydliga utgifter Cassan förestodo, i och för Riddarhusets.
Men det kan hända, att en åskådare, under det han njuter af denna ungdom, intelligens och friskhet, säger för sig själf r » Tänk om fru Hartman på grund af dessa härliga gåfvor med konst arbetade fram en riktig » sagopilt », fri från koketteri, fri från alla lustiga backfischfasoner och — med mera vårdad verssägning i » Farliga tanke! Bland operans egna artister togo sig herrar Sellergren och Johansson och fröken Brandt bäst ut, de talade versen ledigt, fast ingen af dem nådde herr Törnqvists vårdade, kraftfulla deklamation. Herr Olsson, som spelade Spole * visade i andra akten tydlig fallenhet, men slog som Pyramus öfver på ett beklagligt sätt. Detta försök att gifva en större talpjes å operan kunde svårligen öfver hufvud taget ha slagit bättre ut och manar till fortsättning. Hermann Sudermanns » Die Ehre » väckte vid sitt första framträdande i Tyskland stort uppseende. Ett så själfständigt, inhemskt arbete, så fritt från sentimentalitet hade man där ej på länge sett. Den dramatiska produktionen i Tyskland har på senare år företrädesvis bestått dels i komedier, sammansatta efter franska recept, men oftast upptagande också en dosis tysk klumpighet, dels i gråtmilda, skakande skådespel, till hvilka Richard Yoss, Adolf Wilbrandt och konsorter varit författare. Och vi här i Sverige, vi ha troget följt med under alla dessa år, vi ha setat och sett » Hexmästaren », » Stora klockan », » Profpilen », » En droppe gift », » Namnkunniga fruar », » Ett litet troil », » Napoleon », » Eva » och många, många flera. Och så kommer nu ett ungt, originelt, lifskraftigt, verkningsfullt drama, som till på köpet har ett allvarsord att säga oss. Då är det glädjande att se, huru väl det mottagits af en lång rad fulla hus. Sedan vi nu i lång tid delat den magra kosten af dåliga efterrätter, så ville vi nu vara med, när det bjöds en ordentlig literär spis. Men man trodde visst icke förr, att vi voro utledsna på dessa » plats sucrés » i fyra akter!
Genom mitt mot det nya representationsförslaget afgifna nej fritager jag mig från allt ansvar för de följder af det fattade beslutet, hvilka, det Gud förbjude, kunna blifva olycksbringande för ett af oss alla älskadt fosterland. För öfrigt ber jag att få instämma i syftningen af Gr. Henning Hamiltons nyss afgifna reservation. Hr Celsing, Lars Arnold: Mot R. o. Adms beslut den 7 dennes får jag anmäla min reservation. Den 9 December. 431 Frih. Taube, Carl Evert Bernhard: Äfven jag anhåller att få i prot:t antecknadt, att jag röstat emot förslaget. Hr Ribbing, Gustaf Edvard: Jag får anmäla, att jag vid voteringen röstat nej. Hr Bogeman, Johan Ludvig Christoffer: Mot R. o. Adms i förra plenum fattade beslut får jag vördsamt reservera mig; och instämmer jag hufvudsakligen i syftningen af Gr. Henning Hamiltons afgifna reservation. Frih. Hermelin, Olof: Jag hade ej tänkt att, första gången mig förunnades höja min röst inom delta rum. hvilket jag lärt mig med vördnad betrakta, jag då skulle nödgas uttala min djupa sorg öfver hvad flertalet af Riddarhusets medlemmar beslutat. J)å jag inser, att Sverige gör en förlust i och med detsamma Allein såsom
Hade komiterade skaffat sig någon kännedom om formen för den jordeböckernas granskning, som i kamm.coll. företogs emellan åren 1831 och 1834, så hade komiterade förmodligen blygts att tillstyrka något, i alla afseenden onyttigt, som den föreslagna granskningen emellan 1825 års med de 3 föreg:de jordeböckerna; och hade Utsk., för hvilket dessa förhållanden voro alldeles främmande, frän kamm.coll. infordrat nödiga upplysningar i ämnet, hade det omöjligen kunnat tillstyrka komilerades förslag, och instämma i deras moliver, utan måst upptaga dem till vederläggning. Det sätt hvarpå Utslos betänk. i afdelningen blifvit beredd, och i Utsk:s plenum genorndrifvet, upplyses af reservationerne och innefattar en icke så liten märkvärdig omständighet vid denna frågas uppkomst, bearbetning och nu slutliga beredning till afgörande.
Derjemte upptaga samma stals-förslag en utgiftspost för Carl Gustafs stads gevärs-factori, hvilken, för året beräknad, uppgår till en summa af circa 12,000 R:dr, hvarigenom sålunda på det hela uppkommer ett årligt behof af 72,000 R:dr, sorn, enligt de af Rikets Ständer antagna grunder, antingen icke Lehöf ver fyllas, eller, så vidt det hänföres till utgifterne för Carl Gustafs stads gevärs-factori, bör tagas i serskildt betraktande i sammanhang med den extra Stats-regleringen; och hafva Rikets Ständer, vid sådant förhållande, ej allenast icke funnit skill bevilja det af E. tv. M. begärda tillökade anslag af 09,000 B:dr, utan deremot ansett sig böra nedsätta anslaget för armeens materiel till en summa af 666,666 R:dr 32 sk.; hvarförutan, och då den del af de kronan besparade rotefrihets-afgifter, som, enligt Rikets Ständers beslut, angående beräkningen af Stats-Verkets inkomster, skall uppföras å den 3:dje Hufvud-Titeln, rätteligen synes böra disponeras i och för armeens materiella behof, Rikets Ständer beslutat, att här, under benämning: ”af rotefrihets-afgifterne till armeens materiella behof”, uppföra ett belopp af R:dr 22,500, emot det alt det till Försvars-Verket i allmänhet eller Krigs-Collegii Departementer beviljade anslag förminskas med en motsvarande summa, och således kommer att utgöra endast 644,166 R:dr 32 sk. I afseende å denna anslags-titel har E. K.
Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 15 1841 den 3 Februari föredragen genom FiiinnsDeparlementet samt, i hvad densamma rörde anslaget till pensioner för militäre embelsoch tjenstemäns enkor och barn, LandtförsvarsDepartementet meddelad. 1841 den 9 November anmäld genom LandtförsvarsDepartementet; och Direktionen öfver Armeens Pensionskassa underrättad om Rikets Ständers beslut i afseende å berörde pensionsanslag. H©d:o af den 18 December 1840, angående den ersättning, inqvarteringsgifvare bör tillkomma för mat, som lemnäs tågande trupper m. m. (169). 1841 den 9 November föredragen; och nådig Kungörelse i ämnet samma dag utfärdad. lOlro af. den 19 December 1840, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens 3:dje Hufvudtilel (173). 1841 den 25 Januari föredragen; och vederbörande embetsverk derom för stäiuligade lill behörig efterrättelse i hvad på dem ankom. l:o Beträffande det af Kongl. Maj:t äskade, men af Rikets Ständer vägrade anslag af 4200 R:dr, såsom lön för KrigsKollegii president; så ock i betraktande deraf, att bemälda Kollegium, för det närvarande och intill dess en annan organisation af detta embetsverk blefve utarbetad och af Kongl.