Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
DVid förnyad föredragning af Ali* manna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 20 sistledne Maj under N:o 97 afgifne samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Presteoch BorgareStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets den 8 sistledne April meddeldte Betänkande, angående tidens förlängande för de allmänna utskyldernas erläggande; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande , redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut Supra, S. D. Då nu ånyo föredrogs StatsUtsPottets den 20 sistledne Maj, under N-o 167 afgifne samt den 23 i samma månad eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, öfver Kongl. Msj:ts Nådiga remiss i fråga om Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skåne ©ch Blekinge samt Bohus Län; blef berörde Utlåtande, på grund af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till StatsUtskottet återremitterade Ut Supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till tio om aftonen In fidem Protocolli, O J. Lagerheim, 48 Den 6 Junii f. nt. Fredagen den 6 Junit Plenum klockan 9 förmiddagen. Öppnades Herrar Electorers lista’ till val af en Ledamot i BevillningsUtskottet, efter Hr Kuylenstjerna, Johan Carl, samt|en Ledamot i RiddarhusUtskottet efter Grefve Horn, Claes Fredric; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde. 1 Bevillning s-Utskottet: N:o 1985. Herr Nordenanckar, Gustaf, samt i Riddarhus-Utskottet: N:o 66. Grefve Sparre till Söfdeborg, Eric. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne samt den 3 den-: nes på bordet lagde Memorial och Utlåtanden.
Till hvad Kongl. Maj:t sålunda, så i ena som andra afseendet, föreslagit, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall; varande, i öfverensstämmelse härmed, å bilagde tabell under rubrik: Durchmarche-kostnader, reservalions-anslag, uppförd en summa af 8,000 R:dr. 24:o Då de utgifter, som bestriddes från förslags-anslagen till reseoch traktamente-kostnader samt anslagen till reseoch traklaments-koslnader för Städernes Magistrats-personer och Borgare vid besigtningar, bestodo i godtgörelse för extra förrättningar, verkställda i Landtförsvarets ärenden, samt hinder för ansjagens sammanföring således icke syntes möta, har Kongl. Maj:t föreslagit en sådan åtgärd, under iakttagande, att anslagens nuvarande egenskap af förslags-anslag äfven till det sammanförda anslaget öfverginge; Och får Utskottet å detta, till förenkling i räkenskaperoe ledande, förslag jemväl tillstyrka Rikets Ständers bifall. I följd häraf och då Utskottet, som i sammanhang härmed tagit i öfvervägande, huruvida med anledning af 1851 ärs Stats-revisions berättelse, någon förhöjning i det förra anslaget borde ifrågakomma, val funnit utgifterne å detta anslag hafva under åren 1849, 1850 och 1851 i medeltal ölverstigit anslagsbeloppet, 6,666
Löfås Silfververk angående Lön för Ståthållaren vid Strömsholms Slott . för Justitise-Ombudsmannen (se Ombudsman). Löner, Contribulioncr derå angående (se Contributioner). Löncbesparingar i Riksgäldskontoret, ang. deras användande Löneersättning för Radhus-Rätternes Notarier . Löneförbättringar, huru de skola åtnjutas för Tjenstemän vid Stuterierne . Återremiss ... In ader, anslag dertill vid Riks-Markegångs-Taxans sti gande öfver 6 R:dr Memorial angående skiljaktiga beslut Förstärkta Stats-Utskottets beslut . Löners bestämmande i Silfver Löningsräntor, Indcldta, deras indragning till Statsverket Återremiss ... Lösdrifveri, angående förslag till förekommande deraf (se Arbetshus). M. Magazin, uppförande deraf vid Mörbylånga Köping Återremiss Magazinei*, Socknars och Bolags, om deras förvaltning . Magazinsfonden, afskrifning af dess äldre fordringar (se Afskrifning). Ma gazins-Inrätt ningen, uppförande på Indragnings-Stat af den tillökning, som genom utredningen kan uppkomma dess förvaltning och utredning . Återremiss .. — dess hus och byggnader, disposition deraf Magistrater i Landshöfdinge-Residence-Städer, om deras rät tighet att utfärda pass Återremiss i ämnet . — *— o Städernes, om deras uppbörds-provision Återremiss Makar, som för oenighet blifvit ställde under tilltal, rättig* het för Dom Capitlet att tillåta dem flytt; från hvarandra under Rättegången Återremiss .. Malmvägar t om klagan öfver deras bruk i Bcrgslagerne Återremiss ... Malmö Barnhus-Inrättning, disposition af donationerne dertill Mantalspenningar ne, deras beräknande Återremiss i ämnet . Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkta Stats-Utskottets beslut .
Gissel Berlin; och till Suppleant derstädes: Kontrakts-Prosten, Kyrkoherden i Häslöf, Magister Joli. Pettersson; Till Direktör vid Låne-kontoret i Wisby: Kyrkoherden i Westkinde, Gr. L. et Hist. Lektorn, Magister Dan. Söderberg; och till Suppleant derstädes: Komministern vid Wisby Stads Domkyrko-församling Nils Krusell. S. D. A id förnyad föredragning återremitterades Stats-Utskottets nedannämnde utlåtanden: N:o 50, i anledning af väckt motion om förbättring af Soldaternes vid Södermanlands regemente löne-förmåner; N:o 56, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift till 156 Prot.-Utdtrag den 11 Mars 1S54. förmån för Carlstads Stadsförsamling af kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf; och N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift, till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrättning, af kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 56, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift, till förmån för Carlstads Stadsförsamling, af kronans rätt till ett efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf. Återremitterades; och N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift, till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrättning, af kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström. Ståndet lät vid första punkten bero; men den sednare punkten eller framställningen återremitterades.
Uti Tidnin„garne läste jag just nu, att Herr Edvard F. „dött i Mainz af en feber han ådragit sig i „sjukhusen, der en nära pestartad smitta skall „rasa. Han lär varit ogift, 32 år gammal, och „ansågs redan allmänt för Tysklands mest ut„märkte Läkare.“ Natalia hade glädjen att se sin Broder, en värdig och aktad medborgare i det allmänna, samt en lycklig och lyckliggörande husfader i det enskilta lifvet innan hon slutade sin jordiska bana. Bref till en brud på dess brölloppsdag. Förliden sommar var jag flera månader på Bresta, der jag lefde ett verkligen landtligt och uppfriskande lif. Det som vanligtvis är svårt för en förhärdad Stadsbo, nemligen att blifva landtligt sinnad, gick lätt för sig på detta ställe, hvars idylliskt sköna läge i den härliga trakten, lockar en till åstundan att komma på förtroligare fot med Naturen; när då tillika, såsom fallet här var, den yttre verlden är i fullkomlig öfverensstämmelse med den inom menniskornas boningar, återstår väl ej mycket att önska – för ett sommarlif åtminstone: också vet jag mig ej på många år varit frisk och munter, utom den tid jag tillbragte hos Brestas ägare. Dessa, den trettiotreårige Herr S–n, en Svensk, sådan Svenskarne borde vara och kunde vara, om de bara ville – och hans hulda maka, Adelheid, ännu i den qvinliga ungdomens fulla blomstring, omgifne af sina små söta barn äro för mig en verkliggjord bild af en sällhet, man vant sig att försätta uti, eller öfver molnen; men nu, då jag ville framtaga något särskilt bevis, att dermed styrka mitt påstående, stadnar jag villrådig ty huru aflossa en länk af den helgjutna, organiskt lefvande kedjan af allvarligt sträfvande och ren njutning, som lindar sig kring om detta ädla par? — Med våta ögon och ett hjerta, innerligt tacksamt för det välgörande sätt, hvarpå dessa mina
Med afseende härå har Under-Styrelsen, för sin del, funnit de nuvarande Banko-husen, om också måhända tillräckliga för cn förfluten tids enklare Bankrörelse, ingalunda vara lämpliga för skötandet på ett fullt ändamålsenligt sätt af Bankens olikartade rörelsegrenar med den utsträckning, dessa på sednare tider erhållit. Uti denna, af Under-Styrelsen yttrade åsigt, hafva Banko-fullmäktige instämt med förklarande, att de olägenheter, som vidlåda nuvarande Bank-byggnader, äro af den beskaffenhet, att de, förr eller sednare, måste föranleda anskaffandet af ett nytt Banko-hus; hvarjemte Fullmäktige yttrat, att då, utan allt tvifvel, den större affärs-verksamhet. som med Riks-Banken har mesta beröring, utvecklas i staden inom broarne, syntes det ock vara i sin ordning, att nämnde Bank förlädes på ett ställe, icke allenast närbeläget till, utan äfven genom sitt läge lätt tillgängligt för den del af allmänheten, som dagligen måste besöka densamma; att Banko-huset dessutom borde hafva ett fritt läge, nära vatten, dels för att derigenom vara mindre blottstäldt för eldfara, och dels på det att sådan, om den inom
Ledamöter borde utgöras af frälse och den andra hälften af ofrälse män ansågs icke nödigt. 4 §. Härvid var föreslagit, att det deruti förekommande uttryck: »Frälse eller Ofrälse Män», måtte förändras till Frälse och Ofrälse män. Derjemte föredrogs det af Kongl. Maj :st 1812 gjorde förslag Bilagor till protokollet den 3 Juli 1815 685 till förstberörde uttrycks förändrande endast till infödde Svenske Män; hvilket af Ridderskapet och Adeln bifölls. 77 §. Att i denna § om Kungsgårdarne m. m. skulle efter orden »De skola förvaltas» tilläggas och användas, ansågs icke nödigt. 29 §. Att då indragning af Biskops Embeten torde böra komma i fråga, denna §. syntes kunna såsom öfverflödig, uteslutas afslogs. Likaledes, efter inhämtade underrättelser om de beslut hvaruti de öfrige respective Riks Stånden stannat öfver de af Constitutions Utskottet beredda förslag, som deras rätt egentligen rörde, nemligen vid 29 §. Riksdags Ordningen, ansåg sig Ridderskapet och Adeln böra i de respective Riks Ståndens beslut till alla delar instämma: och i afseende på 5 :te Momentet af sistberörde 23 §., hvaröfver Presteoch BondeStånden ännu icke yttranden aflemnat,1 förenade sig Ridderskapet och Adeln med Borgare Ståndet deruti, att istället för orden »och de öfrige Stånden hvart för sig sine Talemän» skulle sättas »och Borgareoch Bonde Stånden» m. m. Ut supra. Ex Protocollo. A: G: Silverstolpe. 1 Prästeståndet antog den 19 juni berörda 5:e moment: se föregående bilaga. Bondeståndet hade den 12 juni beslutat avvakta borgareståndets beslut i ämnet (se bilaga 4 till protokollet 16 juni, ovan sid. 650). Den 19 juni fattade bondeståndet beslut i denna sak; se nästa bilaga! 686 Bilagor till protokollet den 3 Juli 1815 4. Utdrag ur Bondeståndets protokoll den 19 juni 1815.
På den nu pågående utställningen föreligga också flere stilfulla väfnader och broderier, utarbetade på motiv från kronprinsessans samling. En bättre illustration till den vakenhet, med hvilken Handarbetets Vänner arbeta, kan man ej gärna begära. Eu dominerande uppmärksamhet ådraga sig de praktfulla, här hemma icke förr utställda stolar, som beställts för Chicagoutställningen, och hvilkas arkitektur hämtats från de s. k. Mellåkersstolarne på Drottningholm. De äro klädda med gobelinväfnader af Karna Nilsson, hvilken allt fortfarande häfdar sin plats som Handarbetets Vänners skickligaste och fantasirikaste väfverska. De äro ock så glänsande, men på samma gång harmoniskt behärskade i färgoch mönsterbehandling, att de fullt upp tåla en jämförelse med de yppersta franska väfnader af samma slag. Bland de många charmanta gobelinerna märkes vidare en bänkagångsväfnad, beställd af kronprinsessan Victoria och afsedd för en vestibul i föräldrahemmet i Karlsruhe. Af de talrika, smakfulla nyheterna från broderiets område fäste vi oss särskildt vid några dynor och dukar, för hvilkas mönster upptagits svenska naturmotiv; en liton kudde med stiliserade mistelgrenar och en annan större med aklejor t. ex. voro högst tilltalande, ej minst såsom framgångsrika försök att skapa en modem nationel stil. Af fröknarna Widebärk och Wästberg har komponerats en praktfull altarklädnad till Östermalms kyrka. Denna är en s. k. sorgklädnad, afsedd att 133 användas på långfredagen och vid begrafningar, och dessa ha alltid förut hållits i enbart silfverbroderi på svart botten. Som en vacker nyhet har nu här för första gängen tillämpats att låta litet färg — några gröna bladmotiv — ingå i silfret, och bryter detta högst upplifvande och angenämt mot det nå- got dystra i den vanliga stilen, utan att på något vis neddraga dess allvar. Ett synnerligen lifligt intreäse har kommit den ståtliga utställningen till del från vår dampubliks sida, och konungen aflade på måndagen ett besök, hvarvid han uttryckte sin beundran för de vackra resultat, som alltjämt känneteckna den Iifaktiga föreningens arbete. IDUN det. Erny.
Friherre Lo6er8trom, jlacoh. Uti hwad Grefwe Lövenhjelm yttrat fär jag härmed till alla delar instämma, och endast tillägga, att samina Riksdags-Ordning, svin af Friherre Ztjsrn8testt citeras, stad - IIZ8 Den 2Z Zebruani. stadgar, det ett Ständ ej utan sitt samtycke kan af Landkmarskalken eller Taleman ätstiljas; och ait denna formalitet i gär war fullkomligen uppfylld, akt Herr Grefwen och Landtmarstalken gjorde formlig proposition kill Ridderstaper och Adeln, att fliljas ät, att den med Ja beswarades och att Stän-. Let, utan någons motsägelse ätstiljdes, hwilket be» milar, alt Ridderstaper och Adeln ansäg det förehafda ämnet alldeles afgjordt. Haruppä får jag smara, det jag wäl känner Riksdags-Ordningens föreskrift, men utan kännedom af besluter, anmälte jag blott lill Herr Grefwen och Landkmarskalken, att jag icke afstätt frän »siering. Friherre Stael von wolstein, L01M2 I^uäviZ erindrade, att Friherre Stjsrnatellt ej gjort annat än repeterat hwad Riksdags - Ordningen i 4y:de §. förestrifwer, hwilken förestrift ej syntes Friherre Stael hafwa blifwit uppfylld. Friherre lVkannerlroim, l^ars ^uZust. Dä 0- lika begrepp inom Högloft. Ridderstapet och Adeln uppstätt om tillgängen med frägan om hufwud.ritsarnes afgörande, torde sake» bast stiljas, om Herr Grefwen och Landrmarstalken behagar fräga Ridderstapet och Adeln om det uppläste ProkocollsUtdraget anses godkändt. Ropades Ja och Nej Grefwe lAörnor, ^äolplr Loran. Jag an häl - Den 2z Februarii. ! 139 häller endast, alt i anledning af Friherre 8tjernsteärs nyh gjorde anförande fä den äran göra nagra anmärkningar.
Man torde knappt kunna i få ord sammantränga mera öfvertygande skäl, att Carlstads utveckling icke allenast icke är, som några talare här velat påskina, för provinsen likgiltig, utan att den för densamma är af väsendtlig, att icke säga, öfvervägande betydelse. Dessutom får man icke förbise, att Carlstad är omgifvet af Wermlands bördigaste trakter, och att äfven jordbruket, fastän det icke är provinsens hufvudnäring, bör i denna fråga tillgodoses. För öfrigt är det icke endast för denna näring, utan äfven för alla andra industrigrenar af stor vigt att inom provinsen nppspirar en stad, der produkterna med fördel kunna afsältas. Ett ytterligare skäl för mig att icke rösta för den norra linien är det, att, i händelse denna nu bifalles, R. St:r icke skola få någon ro, förrän de äfven beviljat anslag till tvenne bibanor, till Carlstad och till Filipstad (i följd hvaraf den norra linien skulle blifva ej mindre än 6,425,000 rdr dyrare än den södra), och att vi således icke ens nu skulle få slut på dessa jernvägsstrider, som för mig äro så vedervärdiga, och hvilka hvar och en, som älskar fäderneslandet och lugnet, önskar snart måtte upphöra. Jag instämmer h. o. h. med Gr. Hamilton i att det vore mera än oklokt att under den ställning, våra penningetrausaktioner för närv:de innehafva, bevilja större anslag än som inom landet kunna anskaffas, och jag nödgas af detta skäl, ehuru jag 350 Den 15 Mars. eljest med nöje skulle hafva förenat mig i Frih. Klinckowströms reservation, att rösta för bifall till Utsk:ts förslag, äfven hvad anslagssumman beträffar. För öfrigt är denna summa redan bifallen af två Stånd, ehuru de fattat olika beslut i afseende å banans rigtning. Jag anhåller således hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på bifall af Utslcts förslag i dess helhet. Gr. Hamilton: Jag är skyldig H. o. Ad. att fatta mig kort, och jag skall försöka iakttaga denna pligt.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 16. att vaka deröfver, att rapporter, uppgifter och andra handlingar, som på bestämda tider böra till Landskansliet ingå, i rätt tid inkomma, samt annars förhållandet hos Landshöfdingen anmäla; att i ärenden af enklare beskaffenhet, enligt de närmare föreskrifter, som Landshöfdingen eger att meddela, på eget ansvar föra protokollet inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; att äfven i öfrigt, såvidt de sålunda bestämda åliggandena det medgifva, enligt de föreskrifter Landshöfdingen eger meddela, biträda Lands-sekreteraren med de till Landskansliet hörande göromålen; att vid Lands-sekreterarens laga förfall, och då ej annorlunda förordnas, hans tjenst förrätta; dels ock att, för den händelse denna underdåniga hemställan vinner Kongl. Maj:ts bifall, jemväl öfriga vederbörande §§:r i Landshöfdinge-instruktionen, och till äfventyrs endast §§ 1, 4, 5, 42, 50 och 58 måtte erhålla en derefter lämpad, förändrad lydelse. 2:o att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om sådan förändring af § 38, mom. 2, och § 39, mom. 1, af förenämnda instruktion, att Landshöfdingen måtte förklaras berättigad att under högst två månader bevilja Lands-sekreteraren och Lands-kamereraren tjenstledighet och att förordna Länsnotarien eller annan skicklig och kompetent person att deras tjenster under ledigheten förrätta. 3:o att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, att Kongl. Majit, antingen medelst nådigt tillägg till § 51 i Landshöfdinge-instruktionen eller genom nådigt Cirkulär i ämnet, måtte förklara Dess Befallningshafvande oförhindrade att uti alla sådana ärenden, som kunna blifva föremål för korrespondens emellan Kongl.
Så långt jag kan minnas tillbaka, hade jag hyst en brinnande, ännu ouppfylld önskan att få se » kungen », och nu — skulle denna önskan gå i fullbordan. Den 20 augusti 1890 var konung Oscar väntad till L. järnverk såsom gäst till dess ägare, grefve von H. Tusentals nyfikna från stad och land samlades i samma ändamål, nämligen att få se » kungen ». Äfven jag var en af dem. Från tidigt på morgonen hade vi väntat, och nu kl. 1 middagen skulle tiden vara inne för konungens ankomst. Ja, verkligen, där kommer konungens eget, ståtliga fartyg Drott. Allas blickar riktas dit och alla besjälas af samma önskan — att få sc en skymt af konungen. Vid sidan af Drott ligger nu en liten slup — den skall föra hans maj:t hit öfver till de väntande. Se där står han själf, högre än alla de andre — en konung lik — iklädd civil dräkt och den vackra hvita mössan. Nu ser jag honom för första gången, vår egen afhållne konung — jag kan ej alls taga blicken ifrån honom. Så lägger båten till, lätt och vig hoppar konungen upp, mottagen af sitt värdfolk, grefve v. H:s, brukets tjänstemän, arbetare och en böljande skara af nyfikna. Jag höll i handen en bukett, n e j, en stor kvast af blå- klint, medtagen i den välmenande afsikten att som en hyllning kastas för konungens fötter, men — jag kom alldeles af mig i häpenheten. En jättebukett af gula rosor frambärs af grefvinnan v. H. Sedan togs vägen genom äreportar, flaggor och led af hvitklädda unga flickor, som blomsterströdde konungens väg, och fram till » Villan », där allt var festligt ordnadt för mottagandet af en så hög gäst. I lugn och ro låta vi konungen intaga sin måltid, men nog ser man gärna en skymt af hans glada, vänliga ansikte. Så försvinner han för oss, och nu först komma vi att tänka på, att, fastän man också ser konungen för första gången, man nog också själf behöfver litet till lifs. Alltså logo vi vägen öfver åt andra sidan af älfven, där vi voro inbjudna till middag hos konsul M.
Orsaken till denna enfald ligger deri att jag omöjligen kan, lika med den siste talaren, göra mig begripligt huru t. ex. tax:gskomitéen i Malmöhus län kan veta huru mycket prölninyskomiléen i Norrbottens län pålägger de skattskyldige i bevillning, t Iler huru det skall blifva möjligt för komitéen i det förra länet alt beräkna, hvad resultatet bl ifver af beskattningen i det andra. Just derföre är det af ingen betydenhet om den erforderliga bevdlningssumman utsattes i bev.förordningen eller icke. Men det är ett annat skäl hvarföre jag påyrkar bifall till att en sådan åtgärd må vidtagas. R. St. äro skyldige att handla öp pet och ärligt mot Svenska jordens innebyggare. Man säger väl att detta sker derigenom att riksdagsbeslutet, som uplases från predikstolen, kominer att innehålla den summa, som genom bevillning skall fyllas. Ja väl, så blir förhållandet; men jag hemställer till hvar och en af Eder, Mine Hrr, som vet hur det går till i landsorten med denna upläsning, om en 20:del, knappt Viooo" del af Svenska befolkningen får veta hvad riksdagsbeslutet innehåller. Men får man deremot bev.förordningen framför sig, dels vid pröfningsoch taxerings-komitéerne, dels vid mantalsskrifningen, dels vid andra tillfällen, och jemväl är angelägen att sjelf skaffa sig den, då får hvar och en tillfälle att se, huru stor deri bev.summa är, som K. St. utfordra af Sveriges skattdragande medborgare, och det måste väl vara en ganska vigtig sak att R. St. i den författning, som de skattskyldige skola underkasta sig, öppet och ärligt säga ut, huru mycket R. St. på denna väg ämna från dem uttaxera. Men att nu vidtaga en åtgärd, som rakt strider mot allt hvad som sedan 1810 varit tillämpadt., det skall uppenbarligen hos en hvar väcka misstanka derom, att, sedan de utfardat en splitter ny författning, hvars blifvande resultater knappt äro beräknade, hafva de för afsigt att af den skattdragande allmänheten uttaxera vida högre belopp än som hittills egt rum.
Efter detta sinnes utmattande, förföll hon åter i en dödlik slummer, hvarunder endast det sig tätt höjande bröstet under flere timmars tid, tillkännagaf lif. Äfven denna dag har framskridit utan annat yttrande än högst en begäran efter den dryck, hvarmed hon ständigt önskar svalka de brännheta läpparne, och hvilken Hanna och lilla Victor under tysthet täfla att hinna uppfylla. Hofrådinnans smärta är gränslös. All hennes inre kämpar med de bittraste känslor emot honom, som så nedrigt orsakat hennes barns olycka, synes klart, ehuru löftet till den älskeliga varelsen, att qväfva deras utbrott, i mägtiga bojor binda dess svall. O! måtte lyckligare tider snart komma att skingra de moln, hvilka så mörka sammanskockat sig på denna älskvärda familles himmel; huru grämande känner jag ej för närvarande det hårda, uti att med den bästa vilja endast kunna önska, men ej åstadkomma något verksamt godt. Hvilken glädje Emilia, Rosa förmår redan i dag sittande emot sin sängkudde, betrakta himlen, och dess herrliga rena blå. Huru berusad ses hon ej af den lyckliga natur-förändring hvilken under dessa dagar yppats.