Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Behandlingen af denna allmänna fråga påkallar sålunda ett djupare och grundligare inträngande i sjelfva diplomatiens historia: men då det å en annan sida måhända torde synas olämpligt att inom ett Hus, hvars medlemmar aga en så fullständig och mångfalldigt utbildad kunskap och kännedom i alla hänseenden, ingå uti en djupare granskning lör diplomatiens bedömmande, och för att söka något stöd för de sympathier, som den kan äga anspråk att hemta från folken; så torde mig tillåtas att blott i korthet få framställa den satsen, att statsrätten, hvars förebild diplomatien egentligen torde vara, förnämligast utgått från långvariga strider och derpå följda fredslut, som inom Europa under särskilda epoker och tidskiften ägt rum. Sålunda kan man antaga, att YVestphaliska freden blef en grund eller utgångspunkt för en nyare statsrätt och för Europas fredstilNlånd efter trettioåriga kriget; att Utrechtska freden föranledde nya stadganden efter sussessionskriget och att Wienerfreden iya5 och Aachiska freden 1748 åslailkommo nya modilicationer i afseende på den statsrätt, som sedermera blifvit åberopad för den Europeiska jemnvigten; men oaktadt alla dessa tractater med deras bestämmelser i afseende å statsrätten, förmådde likväl inga diplomatiska bemödanden inom det motsatta intresset förhindra delningen af Polen, som försiggick 177'3; hvarefter inträffade Franska revolutionen, ett foster af de på den uppenbarade religionens område utvecklade philosophiska grundsatsernas tillämpning på statsrätten, och till sina följder åsyftande ett afgörande slut på striden om statsrättens bestämmande efter frihetens eller enväldets grundsatser. De Franska frihetsvapnens segrar hade satt den dåvar. styrelsen i Frankrike i tillfälle att grundlägga en statsrätt lör de fria folken, och Directorium uppfattade visserligen den stora ideen af sin ställning, men, utgången från terrorismen, förfelade denna styrelse sin kallelse och Napoieons snille, understödt af oerhörda segrar men förvilladt af en gränslös ärelystnad, förbisåg de fria folkens anspråk på fördelarna af revolutionen och aktade på ingen annan Europeisk statsrätt än Frankrikes öfvervälde.
Under förmiddagens diskussion och sedan R. o. Ad. beslutat, att den garanti, som vid sisth riksdag lemnades åt eli bolag för anläggandet af en jernbana emellan Örebro och Hult skulle uphöra, så snart ett bolag för ifrågavande ändamål icke vidare funnnes, så föreställde jag mig, att det var R. o. Ad:s afsigt att icke möjligtvis på en gång hafva garanterat tvenne bolag och att det således vore nödvändigt, att om nu garanti för ett annat bolag beslöts, man uttryckligen sade att det skedde un der förbehåll ali något sådant bolag, som i andra punkten omnämnes, icke förefanns. Jag aflemnade derföre till Hr Frih. o. Landtm, ett särskildt förslag till propos., som jag tror kan antagas utan allt hinder för antagande af Utsk:s förslag i första morn., men hvarigenom R. o. Ad. förklarar, alt beslutet ronde första morn. af andia punkten, såväl som alla de, hvilka R. o. Ad. till följd af Utsk:s förslag kan falla i afseende på alla de öfrige momme, gälla endast för det fall, att den vid förra riksdagen lemnade garantien kommer att uphöra. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade alt han i anledn. af Gr. Hamiltons nu afgifne yttrande borde nplysa alt under diskussionen på f. m. hade Gr:n väckt ett sådant förslag som nyss nämndes, innehållande alt R. o. Ad:s blifvande beslut i anledn. af lista och följande momme i andra punkten af StatsUtskis utlåt. Nio 340 må anses vara fattade under förbehåll att del bolag, som omnämnes i nyssberörde andra punkt, uphörl att existera, samt alt II. Ex. haft för afsigt alt sedan förevaride mom, Nio 1 blifvit afgjordt, göra framställning i anledn. af detta Gr. Hamiltons förslag. Frih. Cederström: Då jag nu af Hr Frih. o. Landtm, hört, att ett bifall till Gr. Hamiltons förslag icke skulle behöfva rubba ordalydelsen af punkten l:o, så bör jag måhända, då Gr. Hamilton och Gr.
Landtmis framställning, beslutat, att kontraproposm vid den blifvande voteringen skulle innehålla bifall till LagUtskits förslag, justerades följande voterings-propos. : »Den sorn bifaller LagUtskits Utlåt. Nio 26, i anleda, af aterremiss utaf LagUtskits Betänk. H:e 15, i fråga om giftomaunarättens uphörande, röstar Ja; l'2fi Den 6 Juni e. m. den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår lt. o. Ad. nämnde Utlåt.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 10. Nej — 27. Frih. Creutz: Jag anhåller att få anmäla min reservation mot detta beslut, sora efter min tanke står i strid med menuiskans yttersta rättigheter och friheter. lt. o. Ad. åtskiljdes kl. '/, 4 e. m. In fidem, O. Krakel. Onsdagen den 6 Juni 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdrag för den 30 sisth Maj och den 2, 4 och 6 dennes, samt 3 prot.utdrag för förmiddagens plenum. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, hade inlemnat ett mern., som nu upplästes och lydde sålunda: Sedan Läraren vid Veterinär-Inrättningen härstädes. Professorn Eeinhold Dahlström, nyligen aflidit och i ytterst knappa omständigheter efterlemnat sin hustru, vågar jag hos R. Högloft. Stro ödmjuk, anhålla om, att en årlig pension af femhundrade (500) rdr rmt måtte nämnda enkefru beviljas. Uplysniugsvis tager jag mig friheten nämna: 1:0 att Professor Dahlström, enligt bifogadt betyg från K. SundhetsCollegium *), varit i 26 år anstäld såsom Lärare vid *) Att aflidne Professoren Reinhold Dahlström, enligt 1 K.
Då bad jag Gud af himmelen; Och sade till Konungen: Om Konungenom så godt tyckte, och din tjenare funne nåd för dig, att du ville sända mig till Juda, till den staden, der mina fäder begrafne äro, att jag måtte uppbygga honom. Och Konungen sade till mig, och Drottningen, som jemte honom satt: Huru lång kan din resa varda? Och när kan du komma igen? Och Konungenom föll i sinnet, att han skulle sända mig åstad. Och jag satte honom en bestämd tid före; Och sade till Konungen: Om Konungenom så godt tycker, så gifve han mig bref till landshöfdingarna på hinsidon älfvena, att de ledsaga mig derigenom, tilldess jag kommer in i Juda; Och bref till Assaph, Konungens skogshöfvitsman, att han låter mig få trä till bjelkar åt portarna i palatset i husena, och till stadsmurarna, och till huset, der jag infara skall. Och Konungen gaf mig det, efter mins Guds goda hand öfver mig. Och då jag kom till landshöfdingarna på hinsidon älfvena, fick jag dem Konungens bref. Och Konungen sände med mig höfvitsmän och resenärar. Då nu Saneballat den Horoniten, och Tobia tjenaren, den Ammoniten, det hörde, förtröt det dem svårliga, att någor menniska kommen var, som något godt sökte för Israels barn. Och då jag kom till Jerusalem, och hade varit der i tre dagar, Stod jag om nattena upp, och någre få män med mig; ty jag sade det ingen menniska, hvad mig min Gud ingifvit hade till att göra med Jerusalem; och intet djur var med mig, utan det jag red uppå. Och jag red ut genom dalporten om nattena, och framom drakabrunnen, och åt dyngoportenom, och besåg Jerusalems murar, som sönder voro, och portarna, som med eld uppbrände voro; Och gick öfver till brunnporten, och till Konungsdammen; och var intet rum, der djuret, som under mig var, uppå gå kunde. Så drog jag om nattena bort åt bäcken, och besåg murarna, och vände om, och kom igenom dalporten hem igen.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i 13:de punkten mom. a. af Utlåt:t N:o 51 gjorda hemställan, i fråga om upprättande af ett tredje kompani ingeniörtrupper, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan.» Sedermera företogs voteringen och belunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 168. Nej — 27. Mom. b och c. Utslcts hemställanden biföllos. 14:de och 15:de punkterna. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:t i dessa punkter föreslagit. Hr Gyllenram, Henrik: Då 16:de punkten är beroende af beslutet vid 17:de punkten, anhåller jag att 17:de punkten måtte före 16:de punkten föredragas. Gr. af Ugglas, Ludvig: Jemte det jag instämmer i den förra värde talarens begäran, anhåller jag, att då i 17:de punkten mom. litt. d. är det vigtigaste, detta mom. måtte före mom. litt. a. föredragas. Gr. Mörner: Det synes mig, att man först bör afgöra om truppens tillökning och sedan om dess kasernering, och att den af Utsk:t följda ordningen således är den rätta. Gr. af Ugglas: Om det är skäl att tillöka truppen, synes mig vara beroende af det utrymme, som för densamma finnes, och jag fortfar derför i min anhållan. Deli 28 Februari f. m. 651 Frih. Klinckowström: PS sätt Gr. Mörner anfört, synes det vara rätt att vid föredragningen af I7:de punkten, som bör föregå den 16:de, börja med mom. litt. a. Jag tror att flere talare vilja utveckla skälen för den af K. M. begärda tillökningen i artilleritruppen; och då bör ju detta ske, när denna tillökning är i fråga, men ej vid frågan om kasernen.
Man kan icke heller fatta, att grundlagens författare, som eljest visat sig Svenska språket ganska väl mägtig. skulle begagnat en så minst sagdt besynnerlig redaktion, att, om han velat förbjuda Konungen att förändra tullsatserna, lian endast skulle förbjudit deras förhöjande. Man frågar, hvem har då rätt att höja tullen, om Ständerna icke hafva det, och det är Konungen förbjudet. Svaret är lätt: Konung och Ständer gemensamt. Deras samstämmighet fordras ock i många andra frågor, som äro af vida mindre vigt. Men, säger man, då är det åtminstone slut med R. Stms beskattningsrätt, emedan Konungen kan hindra Ständerna att taga ut beskattningen på det sätt de vilja. Härmed är dock ingen verklig fara. R. Sl:r hafva deremot ett säkert korrektiv i sin hand, då de blott behöfva icke anvisa någon ersättning på annat håll för hvad Konungen på ett håll skänker efter; och man behöfver ej frukta att Regeringen skall utsätta hela statsmachineriet för att stanna af brist på medel. En Regering gör sig icke sjelf omöjlig, och Ständernas magt att vägra bevillningar är för Regeringen vida farligare, än Konungens magt att vägra deras mottagande kan vara för Ständerna. Föröfrigt medgifver jag fullkomligt, att Regeringen skulle missbruka sin magt, om den utan tvingande anledningar skulle minska ett eller flera slag af bevillningar så, att antingen statsbrist uppstode, eller Riksgäldskontoret nödgades fylla bristen genom upplåning, i händelse nemi. Ständerna, såsom i sednare tider varit vanligt, gilvit kontoret ett sådant bemyndigande. Detta vore missbruk af samma art, sorn det R. St:r å sin sida, äfven med iakttagande af lagliga former, kunna begå genom skattevägran eller genom att vid sina anslag fästa sådana vilkor, som binda Konungens händer i sådana delar, som rätteligen borde falla under hans afgörande-rätt. Nu säger man, att Regeringen gjort sig skyldig till ett sådant magt-missbruk genom 500 Den 25 April f. ra. den Franska handelstraktatens afslutande, enär enligt alla sannolikhetsberäkningar tullinkomsterna derigenom bort komma alt i högst betydlig mån förminskas. Härvid är likväl att märka, dels att It.
Vid det förhållande, nemligen, att afliden person på flera orter efterlemnat egendom, hvaröfver serskilda bouppteckningar blifvit upprättade, saknar gällande författning allt stadgande om hvad med behållna samman bör förstås, antingen sammanräknade behållningen eller den serskilda, enligt hvarje bouppteckning. Till undvikande af villrådighet vid författningens tillämpning, synes det emedlertid vara af vigt, att bestämd föreskrift för omförmälde fall varder meddelad; och då, enligt Utskottets tanke, förstnämnde beräknings-sättet öfverensstämmer med både rättvisa och författningens mening, föreslår Utskottet, att ett nytt moment, innefattande stadgande i enlighet härmed, må, på sätt förslaget innehåller, uti 3:e punkten af ofvanberörde § införas.
Deremot har Utskottet icke ansett sig enligt densamme Ledamotens af Högloflige Nidderskapets och Adelns begäran, kunna nedsätta förestagne afgiften, för Kock eller Fabriksmästare, för hwilka sednare uti förra förstaget finnes alla de lägre Closter fran nu gällande BewillningS-Förordning intagne, fastän tillvkte med någre högre Icke heller har Utskottet kunnat skäligen öka Arbetares i Städer afgift efter 2 Art. sedan den förestagna, med tillagg af Personela afgiften, redan högt öfwerstiger hwad den förr warit. 7:0. Wälloflige Borgare - StandetS anmärkning om Jernoch Brädwräkare samt Klampare är observerad, samt för Krögare och Spisawartersidkare i afseende pa dcste sednares nödwändighet kör matoch drickshallning till den Arbetande Allmänheten, medgifwes en ny Clast, saftm minst af 6 N:d!r za st. Afwen Högwördige Preste-Standets yrkande tillägg: Ursm s^r Bräirwrns miaucerirrg i händelse den blir tilläten, iagttaaen. Stadstjenare äro hänwiste till Städernes Betjente, och begärte tillägget tvid Advocater m. fl., att de, utom för sin derjemte ägande Syfta ellev När«ng för denna befattnig böra taxeras, kan bäst vbserveras i den generel! uti nya Redactionen tillägxande inening, som gäller för alla Beställningar, Tjenftcr och Näringar, att afgifterne för hwaroch en särffild blifwa beräknade, och för den Person som Lem innehar och drifwer sammanstagne. 8:0. Der hade warit hell emot grunden för denna Artikel af Bcwillmngs-Föroxdningen, om 24Z8 Den 8 Augusti.
Såsom skäl för uteslutandet af målkärlen om /j-foting, om 25-mått eller i-/j.:dels-foting, samt om 5-mått, anföres, att de 2 förra skulle inblanda ett dyadiskt och det senare ett duodecimalt system; hvaremot, för antagandet af de 6 målkärl, 22 Lags. ^4tim. Desv.- o. Oec.-Ucsfi. UtLN:o 72. som tills vidare böra tillåtas, åberopas, att dessä blifvit valde, med afseende på uppmätningen af Spannmål, dess fasta eller rågade tunna, rågade halftunna och rågade halfspann. Dessa tre mått anser Herr Grefven ännu på längre tid för mängden af de praestationer, som erläggas i Spannmål, icke kunna eller böra borttagas, hvadan man alltså till en början bör inskränka sig till elimination af de gamla Salt-, Maltoch Packtunnorne, kappmålet och mätningssättet med mechanisk råge. Mångfalden af tunnmålet har i mansåldrar varit öfverklagad, kappmålet ersättes genom kannan, och olägenheterna af det mechaniska rågandet, jemte principlösheten af detta mätningssätt, hafva så länge varit erkända, att åtankan -af lös tunna redan försvunnit ur bokföringen, Förordningarne och språket, och åtankan af struken kappe eller 1-gördel af en fast tunna, intagit dess ställe. Mistningen af omnämnde, så väl måttsorter, som mätningssätt, kunna således icke föranleda till klagan; men deremot tror Pierr Grefven, att missnöje skulle uppstå, om, vid det strukna mätningssättet, antalet ökades af de krönta kärl, sorn hädanefter komma att fordras till uppmätning af de ännu i lång tid oundvikligt förekommande Storlikarne. Enligt Herr Grefvens förslag behöfvas Lag-s. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
— Gräfning af Grunden för anläggandet af Varmättningen 278 6 278 6 April 16 Thavenii räkning öfver Salens uppvärmning ur reparations-tiden 391 25 391 25 Maj 2 Lindholms räkning å 6 st. jernplåtsgaller i ta (ventiler) 9 75 C| 75 Augusti 9 Swahns räkning å 200 alnar blått kläde 1,100 — 1,100 — 16 Tredje afbetalningen till v. Celsing 4,973 16 4,973 16 27 Gräfning af Grunden för anläggandet af Varmåttningen M31 38 131 38 — Uppmurning af en byggnad i och för > 2,646 67 2,646 67 — Arbete i och för anbringande af Varmoch (edningen 1,373 92 1,373 92 September 15 1 6 st. Kandelabrar af trä 384 384 — October — Swahns räkning å 30 alnar kläde och 2% sk garn 158 75 158 75 1 1 8 alnar Gutta-percha till dörrar och stolar 36 — 36 — 14 Möllers räkning å Tågmattor 325 — 325 Numerering af Bänkarne å Läktaren 11 25 11 25 — Blyhvitt och Kitt till eld-apparaten 2 67 2 67 29 Marinos räkning å en Klosett m. m 92 — 92 Plåtar till bänkarnes'- numerering i Salen 14 — 14 En Eldraka till eld-apparaten 3 50 3 50 — Tapetseraren Wibergs räkning 112 50 112 50 — Målaren Wagn ers räkning 510 21 510 21 November — Bergströms räkning å anbringandet af Gaslysn . 4 242 10 4,242 10 1 Bredenbergs räkning å Mattor (inom Landtmaalks-skranket 417 87 417 87 — Stahrnbergs räkning å Matt-tenar
Man kan likväl ej skäligen påstå att spannmålspriserne varit, under goda eller medelmåttiga skördar de senare åren här i Länet, låga, annorlunda än i jemförelse med priserne efter missväxter; och detta förhållande, som egentligen bevisar, att de då af omständigheterne högt uppstegras, tyckes uti ett vidsträckt rike med, under vintermånaderne, afbruten vatten-coinmunication, ligga så djupt i sjelfva sakens natur, att det väl icke kan ändras, om än till någon del genom tjenliga författningar corrigeras. Så länge öfverproduclionen af spannmål icke kan föras riad eller torkad till torgs, möter dess uppläggande i större förråd en betydlig svårighet, som måste återverka på mellanhandeln med denna första nödvändighetsvara, samt göra den både svår och dyr att åtkomma efter felslagna skördar, hvaremot emedlertid annat hjelpemedél cj lärer finnas, än en väl afvägd tulltariff, som kan gynna spannmåls-utförsei efter goda och införsel efter svaga skördar. I närvarande ställning kan bränn vins-bränningen, betraktad såsom vehikel lill åkerbruket, jemväl anses vara ett stundom nyttigt correctiv emot spannmåls-förråders hopande hos produeenterne till förlägenhet och lidande för dem; dock bör anmärkas, att bränningen inom detta Län egentligen är beräknad på afverkning af potates till brännvin. Att jordbruks-näringen nu ganska mycket beror af brännings-rättigbetens fria utöfning, mäste dessutom medgifvas; och till exempel härom kan i synnerhet åberopas förhållandet uti Wädtle, Kullings, Gäseneds och Wedens härader, hvarest allmogen i senare tider företagit sig att, på en för öfrigt nog otacksam jord, odla potates i stort, och deraf tillverka brännvin, sorn afsättes på andra orter med betydlig vinst för häradernes annars vanlottade jorbrukare och till ej ringa lättnad för dem vid krono-utskyldernes godtgörande.
Med våld qväfde jag de svårmodiga intryck ögnablicket öfver mig hopat; Friherrinnans ord: "min lilla dotter behagar mig rätt mycket och kommer att göra sin mor heder", återljudade nu med förnyad makt i min själ; nej, nu behagar du henne, ingalunda, och kan icke så våpig behaga henne tänkte jag, uppslående mitt öga, och se, midt framför mig satt hon nu sjelf; den på mig riktade blicken, uttryckande den mest innerliga godhet; med en liten vänlig smånick ville hon jag märkte det väl ingifva mig det mod och den fattning jag för ett ögnablick varit på vägen förlora, men genom hennes upplifvande blickar fullkomligt åter bemäktigat mig, och nu var äfven qvadrillen rangerad. "Det är forsta gången Demoiselle Sommer besöker vår hufvudstad, tror jag", yttrade sig min cavalier, sedan vi uttågat första touren i Françaisen? "Ja;" "och huru har Demoiselle funnit smaken deraf?" "Jag förmodar", återtog jag frågande, "Herr
Landtnäs propos. till bifall ä denna § sådan den är uppställd. Den 18 September. 335 Gr. Sparre: Jag är förekommen af Gr. Lagerbjelke och vill derföre blott hemställa, huruvida det är möjligt att redigera den 2.dra § utan att begagna ordet person. § handlar nemi. om det fall, att vexel kan vara dragen på en person att betalas af en annan. Då således på detta, liksom på en mängd andra ställen i lagen, ordet person måste finnas, måste det icke vara oriktigt att det äfven står i lista §:n. Ilr von Hartmansdorff: Jag är allt för litet bevandrad i vexel-affärer för att envist vidhålla min anmärkn. Jag vill blott i fråga om denna lag framställa de anmärkn:r, som för mig uppstått vid hans genomläsning; öfverlemnande jag ät R. o. Ad. att derå göra det afseende, Ståndet kan linna för godt alt derå fästa. Jag vill nu blott tillägga att det, enligt min förmening i förevar:de lista §, fattas ett mom. litt. k, derom att valuta är bekommen, antingen man begagnar detta, eller något annat uttryck, som t i 11- kännagifver att vexeln är betald, hvilket i vexel-affärer vanligtvis iakltages. Gr. Sparre: I fordna tider ansågs vexel-affärer såsom ett kontrakt emellan tvenne personer, och till naturen af detta kon trakt hörde då, alt betalning skulle vara erlagd. Af denna orsak förekom också i äldre vexellagar ett dylikt morn., som det Hr von Hartmansdorff föreslagit, f sednare lider hafva likväl åsigterna om vexels natur förändrats, t. ex. vexeln betraktas numera blott såsom en förskrifning, betalbar i hvar mans hand. Man har frångått den åsigten som betraktade vexelslutet såsom ett kontrakt, och man anser utgifvarens skyldighet att sjelf eller genom andra på en viss dag betala en bestämd summa, utgöra vexelns karaktär. Efter denna åsigt är det således likgiltigt huruvida den förste utgifvaren eller en sednare öfverlåtare, för öfverlålande af vexeln cmottagit valuta.
Discontens bokförde Fordringar befinnas meranärnnde till Canal Arbets-Cassan utlånte 1,1 oo,ooö R:dr, och för denna summa sökes, för DiscontConcursmassans räkning, betalning hos CanalBolaget, representeradt genom CanalDirectionen, hvilken åter icke kan anvisa någon annan tillgäng, än sjelfva Canalen med dess tillhörig - Statsoch Banko-Utskottens Eetiink anden. ilig heter. Och i fa’ 1 ålit får lagligen och ordentligen tillgå, kan Executorn, när Skulden är erkänd, icke annat, än döma Canalen med dess tillhörigheter i mät, dock utan förfång af andras bättre rätt. Nu uppträder Banken, såsom enskild Fordringsägare hos Canal-Bolaget för Byggnads-Eånbiträdet af 900,000 R:dr, och prö. testerar emot allt användande till Discont-Borgenärernes förmån, af Canalen och dess tillhörigheter, såsom varande Hypotheque till nämnde Byggnacfs-Eånebiträde. Om derföre Diseontens ifrågavarande Fordran hos Canal-AibetsCassan skall blifva en Tillgång för DiseontBorgenärerne, så måste Banken på ett eller annat sätt ikläda sig denna Canal-Arbets-Cassans Skuld, och antingen betala den, eller ock låta afskrifva Summan på sin enskilda Fordran hos Disconten, till förmån för de öfrige DiscontBorgenärerne. Men, då intetdera kan ske, titan Rikets Höglofl. Ständers serskilda tillåtelse, som ännu saknas; så torde, vid öfvervägande af allt detta, finnas, att förenade Utskotten, uti det skick saken är, på de mest grundade skäl, ansett oftanämnde 1,100,000 R:dr icke kunna uti Calcul upptagas, såsom en verklig Tillgäng, användbar till Discont-Borgenärernes förnöjande. Vidare har en värd Eedamot af Höglofl.
Den i Handels-ordningen nu meddelade hänvisning, bland annat, att hvad angående försäljning å marknader stadgadt är, skall gälla till efterrättelse, synes, enligt Utskottets förmenande, icke böra uti en blifvande ny författning inflyta, dels emedan de särskilda ordningsreglor, som i afseende härå antingen äro utfärdade eller vidare befinnas nödige, tillhöra polislagstiftningens område, och dels emedan tvetydighet kunde uppstå, huruvida fortfarande borde tillämpas åtskilliga uti 7 Kap. Handels-balken ännu qvarstående stadganden, hvilka icke öfverensstämma med grunderna för en friare näringsverksamhet. Likaledes kan, enligt Utskottets tanke, såsom obehöflig anses den underrättelse, som i Fabriksoch Handtverks-ordningen finnes meddelad, att genom författningen ej göres ändring i vilkoren för den tillverkningsrätt, som på grund af vederbörligen erhållet patent för utöfvande och begagnande af nya uppfinningar i slöjd och konst kan ega rum, enär den, som vill begagna sig af en dylik tillverkniugsrätt, har åliggande att underrätta sig om de vilkor, gällande Patent-förordning i sådant fall löreskrifver. I händelse af bifall till Utskottets förslag, att för idkande af handel eller annan näring burskap ej vidare må vara nödigt, och att. stadgandet om mästerskaps förvärfvande må från Fabriksoch Handtverks-ordningen uteslutas, måste deraf följa, att föreskrifterna angående handelsföreningar, handtverksoch fabriksföreningar äfvensom angående utfärdande af gesällbref jemväl böra bortfalla. Nämnda föreningar hafva nu genom burskapsoch mästerskaps-institutionerna sin samman - 14 Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 119. hållning, och föreskrifterna äro lämpade efter derifrån härledda förhållanden. Om lagen icke vidare sanktionerar de institutioner, genom hvilka borgerskapet såsom korporation blifvit stäldt gentemot de öfrige stadsinnevånarne, så torde i allt fall gemensamma intressen föranleda likartade föreningar för gemensamma ändamål; men detta lärer då blifva hvarje associations särskilda angelägenhet.