Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:rs underd. skrifvelser till K. M:t, nemi.: N:o 188, ang:de beviljade låneunderstöd för föreslagne jernvägsanläggningar; N:o 189, ang:de inrikes skeende uplåning emot Svenska fonderade statsobligationer; N:o 190, i ani. af ifrågaställdt uphörande af den s. k. Näs kungsgardshjelpen; N:o 191, ang:de frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk ; N:o 192, i ani. af K. Propos. ang:de f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riksarkif; N:o 193, i fråga om antagande af ny konkurslag samt ang:de boskillnad och urarfvagörelse; N:o 194, angide revision af och ändring i gällande lag och författningar rör:dé utsökningsväsendet; N:o 195, ang:de skjutsningsbesvärets ordnande. Föredrogs och bifölls StatsUtsk;ts den 24 dennes bordiagde Mern. N:o 219, ang:de den under innevrde riksdag verkställda statsreglering och den för bestridande af Riksg.kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning. Vid punktvis skedd föredragning af Bevilln.Utsk:ts den 24 dennes bordiagde Betänk. N:o 48, ang:de beräkningen af tullmedlen, saluaccisen, postmedlen, stämpelpappersafgiften och bränvinsbränningsmedleu, biföllos Utskits uti l:sta, 3:dje, 4:de och 5:te punkterna gjorda beräkningar och tillstyrkanden, äfvensom Utskits sista hemställan; Och lät R. o. Ad. bero vid hvad Utsk:t uti 2:dra punkten föreslagit. Föredrogs och bifölls Bevilln.Utsk:ts den 24 dennes bordiagde Betänk. N:o 49, med förslag till bevillningssummans utgörande.
Om loga domstol och rättegång i sjörättsmål, och dels §§ 302 och 303 blifvit sammanförda under den förra §:n, så att förslagets 304 § erhållit numera 303; och hvad nu angår den sålunda blefne § 302, som handlar om laga domstol i alla sjörättsmål med undantag af försäkringsoch haverimål, hvarom i nästföljande §§ 303 och 305 stadgas, så hafva Rikets Ständer endast ansett sig böra göra det tillägg i slutet af första momentet att, förutom optionsrätten emellan domstol i den ort, der fartyget finnes eller svaranden sitt hemvist häfver, käranden jemväl må ega att, för sakens möjligen skyndsammare afgörande, instämma densamma till Bådstvfvurätten i stad, som endera af berörde orter närmast är. § 304. I afseende åter å den nya § 304, så finnes i nu gällande sjölag, angående de omförmälda invändningarne om domstols behörighet och flere parters instämning till gemensamt svaromål, ej någon föreskrift, så framt man ej till sådan vill räkna innehållet af 6 Kap. Skeppsmålabalken så lydande: “Förmenar den stämde sig icke vara pligtig att svara i det sin, utan ifrån samma rättegång skäligen böra och kunna frikallas, vare icke dess mindre skyldig att möta för Rätta och sina skäl te låta; och stånde så till Rättens utslag om han svara eller ock derifrån frias skall.“ Men då detta stadgande mera torde afse invändning i hufvudsaken än i rättegången, hvarom domstolarnes åsigter dock lära vara delade, hafva Rikets Ständer i sagde § infört ett tydligt stadgande härutinnan i enlighet med den åsigt, som stödjer sig på nödvändigheten af skyndsamhet vid handläggningen af sjörättsmål. § 315. Till vinnande af öfverensstämmelse med ordalydelsen i 18 Kap. 1 § Rättegångsbalken hafva Rikets Ständer i § 315, angående mcllankommande parts talan, funnit bestämmelsen “och visar han skäl dertill" böra införas. § 321.
Utskottet, som på de skäl, hvilka finnas anförda i 4lista punkten af Statsutskottets vid sistförflutna riksdag i detta ämne under N:o 141 afgifna Utlåtande, anser, att det statsbidrag, sorn för de norra länen kan komma att bestämmas, må utgå såsom anslag utan återbetalnings skyldighet, men för rikets öfriga delar uteslutande såsom lån, skulle, hvad angår bestämmandet af den summa, som bör anvisas särskildt för de norra länen, visserligen finna önskvärdt, om någon betydligare tillökning, på sätt åtskillige motionärer yrkat, kunde i det för sagda ändamål vid sistlidna riksdag anvisade lånebidrag åstadkommas, likasom den förhöjning beviljas, som vägoch vattenbyggnads-styrelsen ifrågasatt med afseende å vattenaftappningsanslaget 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 78. för rikets mellersta och södra delar; men i betraktande af Statsverkets nuvarande tillstånd samt öfriga för alla grenar af industrien och rörelsen inom landet maktpåliggande företag, som taga Statt ns tillgångar i anspråk, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att de låneoch anslagsunderstöd, som vid sistlidna riksdag för dessa ändamål beviljades, måtte bibehållas utan annan förhöjning, än den Utskottet ansett sig kunna tillstyrka, i det att Utskottet här nedan hemställt, att de norra länens anslags1'ond måtte ökas från 100,000 R:dr till 120,000 R:dr.
Jag får då till en början, i sammanhang med de åsigter, hvilka jag vid höljan af denna riksdag hyllat, ytlra mig något om de fonders natur, hvilka här äro i fråga alt disponera. StatsUtsk. har, pag. 8, gifvil en öfversigt af deni. Hvar och en kan deraf se, alt medlen hesla ungefär lill §, eller 4 millioner r:dr , af besparingar pä skattemedel. Den återstående tredjedelen är deremot en ifrän banken till statsverkets disposition aflemnad bancovinst. Hvad beträffar den förra delen, så får jag tillkännagifva min tanke vara den, att dessa Öfverskott på skattemedlen egentligen borde gå till sådana föremål, hvartill skatter af Svenska folket beviljas, och att man ej borde begagna ett tillfälle, då dessa skatter varit öfverflödiga, att derföre hushålla med dem, såsom 0111 de vore nära nog till spillo gifna. Det är sannt, att hvad som för det allmännas nytta af R. St. användes, visst icke kan anses vara förspiIdt, men då är det också så mycket nödvändigare att i hvarje punkt, der det ej är fråga om föremål för statsreglering, utan måhända till en stor del för ej nog mngna hugskott, med desto större noggrannhet betrakta detaljerna vid dessa utgifter, innan man beslutar sig dertill. Jag vill dock icke för min del, åtminstone vid detta tillfälle, ingå i något vidlyftigt yttrande om de anslag, hvilka StatsUtsk. under litt. A. (öreslagit för försvarsverket till lands, derföre att jag allt fö r v ä I inser, att man inom detta Stånd anser mig vara mindre capabel att bedomina sådana saker. Jag väntar dessutom, att andra ledamöter, med större sakkännedom , komma att yttra sig deröfver.
(K. D. ^fter förnyad föredragning af Riksens Ständers Stats-Utskotts den s sist!. Maji pa bordet lagda Betänkande, angående kostnaden till tryckningen af Riks-Standens Protocoller, bestöt Höglofi. Ridderskapet och Adeln, att till Riddarhus-Utskottet remittera hagan, hrirtiwida denna tryckning af 9iiddarehus-Cajstan ma kunna bestridas. Ut lstxi-g. Ux krotocoIIOi (7. 8 ilvei stolle. Utdrag af Hrotscotlet, häller hos häglof!. Ridderskapet och Adeln, tvid Urtima Riksdagen i Orebro den 12 Maji 1312. S. D9^eniitkerade§ till Bancooch Stats-Utskotten, i anledning af Stats-Utskottets utlåtande om sättet huru Rikögälds-Contviret under detta Riksmöte bör förwaltas, den fragan hwad till rättelse för framtiden bör stadgas, rörande styrelsen af Riksens - Ben i2 Maji. 22; sens Ständers Werk, Bangven och NiksgäldsContviret, när Riksdagar hällas pa annat ställe an i Stockholm och deras Fullmagtige såsom Riksdagsman eller eljest af laga skäl finna fia i belägenhet att stg till Riksdagsorten begiswa. Ur stirra , I'x krotOLollo^ 6. 8i1v ersttolpe Utdrag af protocollet, hället hos-;Zglofs. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 12 Maji 1812. SD. biföll Högloflige Ridderskapet och Adeln Stats - Utskottets den 5 Maji pa bordet lagda utlåtande i fragan om sättet huru styrelsen af Riksgälds-werket under detta Riksmöte ma kunna för, '.valtas, enar de fleste ibland Fullmägtige i RiksgäldsContviret i egenskaper af Riksdagsmän komma att stg härstädes uppehålla.
Pape vägde börsen i sin hand, såg på handsekreteraren Thomson och frågade, när deras herre gått, hvad Thomson ämnade göra med sin sportel. En glad jul, en ny värja och en ny käresta, hviskade Thomson, rädd att väggarna hade öron. Förr i världen måtte skomakarne haft godt om pengar. Och denne långbente karlen skall Hagar ärfva! Strunt, bara kattguld. Det lönar visst mödan att svära på sådant. Men det ringer till aftonvarden. Familjen Kurck satt återförenad vid bordet en timme efter det annars så strängt iakttagna rätta klockslaget. Juden blef ett rikt ämne för samtal med låg röst inom familjen. Hagar en judes dotterdotter! Och intet spår af hennes far! Hvad skulle man tänka om en sådan förbindelse? Hvilken börd, stackars barn! Men arfvet, arfvet? Var denne jude så rik? Huru mycket antog man att han ägde? Rikskanslern förmodar, att juden utan betänkande kan köpa hela Sveriges rike med städer, hamnar, egendomar och slott, hviskade presidenten åt sina närmaste, ty han ville icke, att Hagar, som satt vid motsatta ändan af bordet, skulle förvridas i hufvudet af sådana utsikter. Förvåning och häpnad. Allas blickar sökte den oförmodade arftagerskan, som af uppträdet med juden endast erfor känslor af fruktan och nedslagenhet. Hvad var en drottnings present mot en sådan julgåfva! Unge herr Knut kände sin forna vänskap vakna, och herr Gustaf fann ingen anledning att låta sin bortsomna. Presidenten Kurck bar i sin bröstficka någonting, som han ej kunnat vägra emottaga, men som sårade hans stolthet. Desse penningejudar tro sig kunna behandla oss som jämlikar! Han sparade judens gåfva, tilldess att han senare på kvällen befann sig i enrum med sin gemål. Sofi sade han, framräckande etuiet här är en julgåfva från den vandrande juden äfven åt dig. Fru Sofi De la Gardie kunde icke undertrycka ett utrop af öfverraskning. Det var en collier, ett halsband i guld af det utsöktaste arbete, rikt besatt med ädelstenar af olika storlek och i midten en stor, glänsande smaragd af sällsynt skönhet.
Då det lärer vära en obestridlig sak, att Särskildta Utskottets Betänkande icke vid denna Riksdag kan företagas till slutligt afgörande, äfvensom det är omöjligt att behandla nya lagförändringsfrågan innan nästa Riksdag, så förenar jag mig med dem, som tillstyrka afslag å förevarande Betänkande; blott att Herr Grefven och Den io November c. m. 433 och Landt-Marskalken täckes göra det tillägg i Propositionen, att detta ej hindrar heslutet i hufvudfrågan* clå Särskildta Utskottets Betänkande förekommer. Herr Manner stam ^ Johan: Jag bestrider icke att detta Betänkande må hvila, för att pröfvas i ett sammanhang med Särskildta Utskottets Betänkande; men jag kan icke tillstyrka afslag derå, emedan jag tror, att Utskottet rätteligen Bedömt frågan och tillräckeligen Betänkt vigten af ämnet, hvilket anan dessutom Bör föreställa sig, att hvarje Utskott gör, innan det afgifver sitt Utlåtande. Bergs-Tings-Rätterne skulle, efter min öfvertygelse, kunna indragas , äfven utan afseende derpå, huru Betänkandet om Styrelse-Verkens organisation Blir Behandladt. Hvad åter Bergmästare angår, tror jag, att de uti en del af Bergslagerne Bqra såsom administrative Tjenstemän BiBehållas. Jag tillstyrker således Bifall på Betänkandet, så framt målet till liufvudsakelig pröfning nu företages. Herr Lagerhjelmj Pehr: Då här äfven i Hufvudsaken Blifvit yttradt, att Bergs-TingsRätterne såsom Domstolar voro öfverflödige, att Utskotten insett vigten af sitt ämne, att Ridderskåpet och Adeln kunde nu på förhand fatta sitt Beslut m. m., utBeder jag mig, att deremot få nämna några små omständig - Ridd. o. Ad. Pr. X. Band. 28 Den 10 November e. m: heter. Mig synes, som hvilar denna fråga på en grundsatts, hvilken djupt ingriper i hela regleringen af den oeconomiska lagstiftningen.
Uti den Bankerne i 9 § medgifne rättighet till sedel-emission hafva Utskotten icke funnit skäl göra någon förändring; hvaremot Utskotten, till vinnande af mera tydlighet, ansett, alt de i 10 § 1 mom. förekommande orden: ”till högre belopp”, böra utbytas emot: ”till högre sammanräknadt belopp.” s Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N.o a. Det har blifvit yrkadt, att den i 11 §. bestämda straffränta ej borde ega rum, utan att upptagne lån i stället borde, genast vid deras förfallotid, utkräfvas, och det anstånd med uLsökningen, som genom desåkallade respitmånaderne åsyftas, upphöra. Om en sådan strängare ordning kunde införas, vore det visserligen för Bank-inrättningen mest förmonligt; men då allmänheten blifvit vand vid törmönen, att äfven efter förfallotiden, få besörja om inbetalning eller omsättning af lån, sorn i discontväg upplagas, utan aLt, förr än efter två månaders förlopp, behöfva äfventyra påföljderne af lagsökning; skulle sannolikt en förändring i grundreglorne, hvilken gjorde den längst drifua stränghet i förfallna låns utsökande till en nödvändighet för Bank-Bolagen, af allmänheten både med missnöje och med bekymmer anses. Å andra sidan åter blefve det för Bank-Bolagen, hvilka måste vårda sin egen credit och följaktligen antingen böra kunna påräkna att på dagen få ullånta penningar åter, eller ock måste vara betänkte att, genom serskilda omsorger och anstalter, hålla sine contante tillgångar vid fullt belopp, omöjligt att visa skonsamhet vid förfallne låns indrifvande, derest dem ej hädanefter, så väl som hittills, förunnades rättigheten att efter förfallodagen beräkna en något förhöjd ränta under den tid med lagsökningen fördröjdes.
Säkert är, att split och missbelåtenhet derigenom icke sällan skulle uppstå emellan församlingens medlemmar och Presterskapet; men en ännu betänkligare fråga, den om ett, efter en sålunda obehörigen utfärdad lysning, tillkommet äktenskaps bestånd, framställer sig, — och till en lag, som framkallar något sådant, anser jag mig böra på det högsta afstyrka bifall.» af Herr Olivecrona, K.: »Då den ifrågasatta lagförändringen första gången behandlades i Utskottet, var jag ej der närvarande. Vid diskussionen hos Ridderskapet Lag-Ulshotlels Utlåtande N:o 26. 5 och Adeln yttrade jag, att giftomannarätt i den utsträckning, som nu gällande lag upptagit denna institution, kunde vidtåla en jemkning, men att giftomannnrätten dock alltid borde qvarstå för föräldrar. Då nu likväl, i detta sednare hänseende, min uttalade åsigt icke i Lag-Utskottet lyckats vinna bifall, återstår för mig oj annai, än att emot Utskottets beslut nedlägga min reservation. Vill man hos oss åstadkomma en reform i lagen om giftomannarätt, bör man, eidigt min tanka, först och främst utgå ifrån en viss, antaglig princip, som bestämmer grunden både för giftomannarättens tillvaro och för dess upphörande, och sedan i andra rummet se till, att man icke heller på ett betänkligt sätt rubbar pietetsförhållandet median barn och föräldrar. Anser man giftomannarätt böra qvarstå i lag, måste detta vara på grund af ett hos qvinnan supponeradt behof af ledning genom råd af personer, hos hvilka man kan förmoda en mera mogen erfarenhet, lugnare besinning och tillika verklig välvilja för qvinnan, då hon skall taga ett steg, som bestämmer helo hennes framtid.
I 13:de punkten, angående Vetenskaps-akadernien, af den Nådiga Propositionen har Kongl. Maj 11, med anledning häraf, föreslagit att för dessa ändamål och til! den fördelning mellan Akademiens zoologiska, botaniska och mineralogiska afdelningar, sorn uppå vederbörandes förslag af Kongl. Maj:! bestämmes, mätte anvisas, utöfver de å stat redan uppförda belopp, en summa af 6,O0O R:dr nämnde mynt. Stats-Ulskottels Utlåtande IS:o j-iS. 87 Rörande förhöjning af dessa anslag lill det belopp Vetenskaps-akademien begärt, hafva motioner blifvit väckte dels hos Preste-ständet af Professor Selander, dels ock i Borgare-ståndet af Herr Hrinck. hvilka till Utskottet remitterade motioner blifvit i sammanhang med ofvanberörde Nådiga framställning af Utskottet behandlade. I den förra af dessa motioner yttras, att, ehuru det Naturhistoriska Riksmuseum vunnit sin nuvarande omfattning hufvudsakligen genom de stora och värderika .samlingar Slaten för detsamma inlöst, skulle det icke. så som sig borde, kunna i sina särskilda delar fullständigas, derest icke Iniendenterne visste begagna hvarje tillfälle alt fylla deri befintliga luckor. Sedan naturaliehandein blifvit sä utbildad, att dess rika förråder, stundom jemförliga med de största museer, innehölle ett urval natur-lbreinäl af alla slag och värden, erbjödo sig ständigt dylika tillfällen. Men dessas begagnande vore. oaktadt Intendenternas egna uppoffringar, endast i inskränkt mån möjligt tili följd af Musei nuvarande ringa tillgångar, hvilka dessutom inedlogOs af utgifter för malenelen, som vid ett museum vore så mänglaidig och icke utan skada för snrnlingarne kunde försummas, och delta i desto högre grad ju starkare samiingarne yexle. Dessa samlingar skulle äfven framgent, såsom hittills, elter hand af Iniendenterne ordnas och genom utgifna skrifter för vetenskapen tillgodogöras.
— hvilka utrustat sig för en flerårig resa, och hvilka äfven midt i öknen, ur på kamelrygg medfördt vattenförråd, livar morgon fylde sina badkar och togo en » morningdip », för att sedan rätt njuta af frukosten, till hvilken serverades färska bullar, dagligen i portativ ugn bakade af för ändamålet särskildt medförd negrinna. — Sista n u m r e t I äfven den ömtåligaste omöjligt häraf känna något obehag. Ilar man benägenhet att vara något litet sybarit, må ett par droppar eau de Lubin eller annat toalettvatten hällas på svampen vid första blötningen, då både kroppen o c h rummet blifva svagt parfymerade. Bättre är dock det rena obemängda vattnet, o c h man bör sträfva, i synnerhet under den varmare årstiden, att taga det allt svalare. D o c k är fullkomligt obehöfligt att, för att som fransmännen säga, » faire preuve de caractére », underkasta sig frosskakningar o c h köldrysningar. Den ytterst angenäma känslan af friskhet uteblifver ändå ej, trötthet o c h dåsighet försvinna, och särskildt blifva nervösa personer, hvilka oftast äro mest nedsatta på morgonen, efter öfversköljningen lifliga och dådkraftiga. Tvål kan äfven begagnas, men ett grundligare intvålande med borstning och gnidning sker bättre i vanligt bad, hvilket genom öfversköljningen visserligen i någon mon ersattes, men dock icke bör helt o c h hållet försummas. Till slut ett sista inkast, hvilket borde få räknas till de obotfärdigas förhinder. I en stor familj, heter det, skulle allt detta vattenfyllande och utslående på ett betänkligt sätt taga Ijenarens tid o c h krafter i anspråk och detta är också sant. M e n i städer finnes nu oftast vattenledning i husen, o c h i så fall är det intet synnerligt tryckande åliggande för de unga att sjelfva, hvar för sig, sörja för sitt badvatten. P å landet är det i allmänhet så pass godt om både tid och krafter, att dessa utan större skada kunna tagas i anspråk äfven för denna lilla syssla.
Bref af år 1784 åt alla besutne af Ridderskapet och Adeln, ulan någon synnerlig restriction, meddelade rättighet att kalla och antaga husprester, äfvensom genom rättigheten för desse, enligt åberopade Circulairet af år 1786 samt Kongl. Circulaire-Brefvet den 17 Mars 1813, alt efter behof användas, och, då huspredikantsbeställningen upphör, få sig tjenstgöring anvisad af Biskop och Consistorium; ansåg motionairen merberörde kallelserätt uppenbart leda till orättvisa emot skickligare och mera förtjente Prestman, samt till menliga följder både för församlingen och för det yngre presterskapet, hvadan motionairen funne önskligt, det rättigheten att kalla husprester hädanefter kunde försvinna. Och har motionairen, enär frågan berodde af Höglofl. Ridderskapets och Adelns beslut, förmält sig, på grund af den rättvisa och liberalitet, som hos Rikets första stånd vore rådande, icke anse otroligt, att detsamma, till kyrkans sanna båtnad, villigt skulle uppoffra en rättighet, som numera sällan eller aldrig, enligt dess ursprungliga mening, begagnades, och som derföre äfven förlorat ali egentlig vigt. Men, för den oförmodade händelsen, att en sådan uppoffring icke medgåfves, har motionairen tillika föreslagit, att i författningarne rörande detta ämne måste göras följande förändringar, som han trodde vaia af nödvändigheten påkallade: 1:0 att meranämnde vocationsrätt mätte inskränkas till dem, som genom ålderdom , eller sjuklighet , eller ett längre afstånd frän kyrkan, hindrades att den offentliga gudstjensten bivista, och 2:0 att, då huspredikanter af vederbörande begäras, Biskop och Consistorium må ega att af de ordinationssökande dertill utvälja de skickligaste. Detta memorial, hvaruti Herr Contracts-Prosten Östberg instämt, har Lag-Utskottet tagit i öfvervägande; och anser Utskottet sig, till en början, böra göra en kort framställning af det hufvudsakliga utaf de allmänna stadganden, hvilka i ämnet finnas meddelade. 4 Lag-Utskottets Betänkande.
Herr Munck af Rosenschöld frågade, om den af Herr Grefven och LmdtMarskalken nu lemnade upplysning vore tillförlitlig; i anledning h varaf f Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det berörde underrättelse val ännu icke i officiel väg från de andra Riksstånd n ankommit , men att någon anledning i !<e « ore att tvifla på rigtighefen deraf, och hade H er Grefven och LandtMarskalken endast trott sig upplysningsvis böra meddela Ridderskapet och Adeln samma underrättelse , utan att derför® anse den i ringaste måtto böra verka på Ridderskapets och Adelns Beslut. Herr Cederskjöld: Om mitt minne ej allt för mycket bedrager mig, har förut aldrig varit fråga om mer, än hvad Utskottet nu tillstyrkt, nemligen en Månads förlängning af Prtescriptions-tiden, räknadt fiån den dag då Beslut derom blifver allmänt kungjordt. Då nu der emot blifvit yrkadt, att den Månad, hvarmed Praescriptions-tiden förlängdes, borde räknas från den dag, då allmänna FinanceRegle1 ingen kommer till Allmänhetens kunskap ; synes detta mig vara en alldeles ny Motion, hvaröfver Utskottet aldrig blifvit hördt, och som således ej nu lär till afgörande kunna upptagas, ej heller göra något uppehåll iden gamla Frågans afgörande. Häraf hämtar jag 34® Den 24 Martil, f. nl. således en ytterligare anledning till min ödmjuka anhållan om Proposition på Bifall till Utskottets Betänkande. Herr af Brinkman, Gustaf: Jag instäm» mer, för min del, till alla delar uti hvad Herr Grafve Mörner och Herr Cederskjöld nyss anfört. I anledning af hvad jag för en stund sedan hört yttras, att Executionsverket i Landsorterne skulle vara förfallit, samt i följd deraf Crediten försvunnen, önskar jag få Veta, i hvad afseende sådant kan sägas hafva inträffat.
Sora voteringen utfallit med 39 ja och 80 nej , samt nej således vunnit, kommer gällande införsels-tull å ifrågavarande artikel att bibehållas. 23:dje voteringen: (100:o) Den, sora bifaller Utskottets förslag, att genievrc, Holländsk, rumm och arrack af till och med 8 graders styrka åsättes 24 sk. införsels-tull per kanna, och att tullen för hvarje överskjutande grad ökas med 1 sk., röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, komma gällande tull-afgifter för dessa slag bränvin och sprit att bibehållas oförändrade, nemligen för dem ”af till och med 12 graders styrka,’’ 32 sk. och “deröfver” 1 r:dr per kanna. Omröstningen har utfallit med 42 ja mot 77 nej. Som alltså nej vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat tull-afgifternes å ifrågavarande artiklar bibehållande vid deras nuvarande belopp. i/f-de voteringen: (105:o) Den, som vill, att Preste-ståndets beslut om 4 sk. införsels-tull per skål - Förstarkta Slals-TJtskottets MemorialIV:o 27#. 9 skålpund å kaffe skall antagas till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen om denna artikel, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antages till kontraproposition Borgare-ståndets beslut alt införsels-tullen å kaffe skall blifva 3 sk. skålpundet. Efter denna votering, som utvisat 65 ja mot 54 nej} och hvarvid följaktligen ja vunnit, har, för omröstning i nufvudsaken, följande proposition blifvit antagen till 2.5:te voteringen: (106:o) Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsels-tullen å kaffe skall förblifva oförändrad, eller 3 sk. 4 r:st per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Neji Vinner nej, antages Preste-ståndets beslut.