Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landstigningsj slupar j deraf 12 st. i tjenstbart stånd, 1 st. fordrande reparation. 12 st. Kanonslupar. I tjenstgörings-stånd. 122 st. Kanonjollar. d:o 20 st. Kanonskonertar } dels i tjenstgöring*- och dels ännu i /saknande komplettering. icke användbart stånd 2 st. Kanonkuttrar. 4 ordrande reparation. 6 st. Morsar ef ar ty g. 12 st. Chefsoch lie-) cognoscerings-fartyg j I tjenstgörings-stånd. dels i tjeristgöringsoch dels i auvändbart stånd. 1 st. Kutter. Fordrande reparation. 9 st. Ångfartyg från) 140 till 6 hästkrafter.] KongL Fartyg. Skonerten Amphion. 1 tjenstbart stånd; komplott till alla uppbörderna. Jakt Esplendian. d:o d:o d:o En del Lastdragare och\ Transportfartyg, Kok-\ I användbart stånd. slupar, Patrull-båt ari m. m. ; Kongl. Muj:ts Nåd. Uppgift på ytterligare erforderliga kostnader lör i S ståndsättandel af den återstående delen af så val Eders Kongl, Maj:ts Flottas Fartyg, som Etablissementerna samt Förrådens completterande. Banko. Fartyg och Båtar Hus och Byggnader Förrådens förstärkande med utrednings-persedlar samt vapen och remtygs-persedlar 895,182. 198,795. 419,413. ' Summa 1,513,390 Härvid är dock att erinra, det följande fartyg inom få år böra till skråfven undergå erforderlig reparation, enär de, sedan deras nybyggnad, icke erhållit sådan i väsendtlig mån; och då dessa reparationer ej upptagits i ofvanståeade summa, uppföras de som följer: Linieskeppet Gustaf den Store: upptagen till 25 procent af nybyggnads-kostnaden Fregatten Josephine Fregatten Chapman, som derjemte föreslås att till Korvett med täckt batteri förändras, enär denna fregatt är af så små dimensioner att deri icke bör bland fregatterne yara upptagen
Måhända har man dock icke så orätt i Brasilien: huru många dumheter sägas icke vid sådana tillfallen i Europas fashionabla sällskapskretsar. Vänskapsbesöken mellan brasilianska familjer försiggå efter ett visst ceremoniel. Mau skyndar icke att kasta sig i armarna på hvarandra. Man närmar sig hvarandra medafmätta steg. Man gör upprepade reverenser. Man sätter sig ej, förrän, man blifvit anmodad göra det och man förblir fastväxt på sin stol, ända tills någon af sällskapet, herre eller dam, ställer sig midt i rummet för att sjunga eller knäppa på en guitarr. I mån som vissa favoritmelodier stämmas upp, börjar samlingen få lif, der är icke mer orörliga bildstoder utan lefnadslustiga qvinnor och män, som med eldighet utföra sina nationaldanser. Familjerna äro oftast, tabika. Ett halft dussin bröder och systrar hör till det vanliga, och det är icke synnerligen sällsynt att påträffa hela dussinet fullt. På söndagar och. högtidsdagar ser man gatorna i Rio de Janeiro genomkorsade i alla riktningar af långa rader fruntimmer. De tillhöra familjer af medelklassen, som gå för att höra messan eller äro ute för att promenera och aflägga besök hos hvarandra. Vid dessa promenader iakttager man ett slags ceremoniel. Den yngsta dottern marscherar nämligen i spetsen, derefter följa hennes systrar en och en i förhållande till deras ålder, derpå kommer mamma sjelf och allra sist högtidsklädda slafvinnor, bärande i armarne i piccioli figlinölini. Ett af de förnämsta nöjena för det täcka könet i Rio de Janeiro äro månskenspromenaderna. En vacker månskens-afton är också i sanning guddomlig i Rio. För att njuta häraf slå sig de unga damerna från flera familjer tillhopa och gå ut allesammans att promenera under flera timmars tid. Under denna tid äro gatorna lifliga till långt fram på natten och de öppna husportarne framställa öfver allt en tafla af familjer, som sitta och prata och skämta i det milda skenet af denna välgörande himlakropp, som är alla älskandes trogna vän. Man påstår, att de brasilianska damerna äro mycket känslofulla och hafva lätt för att fatta eld. Jag anser dem vara okonstlade, och törhända har deras naivité någon gång blifvit orätt tolkad.
Kongl1 Stats-Contoiret, enligt dess method, vidtager ifrån och medar 1815, uppkommer , i anseende till methodernes skiljaktighet i beräkningen inselian Uppbörd och Inkomst, ett år eller 1814, för hvars debiterade Uppbörd efter Riks-Staten någon Riks-Hufvud-Bok icke kommer att författas. Tili afhjelpande häraf, föreslår derföre Stats-Utskottet, att Stats-Contoiret matte, i stället för år 18/15, begynna och fortsätta dess Riks-Hufvud-Boksluts-arbete ifrån och med år 1814 intill nästa Riksdag. Efter årtalet blifva väl härigenom 2:ne Riks-HufvudBöcker för ett och samma år upprättade ; men, i anseende till Riks-Statens uppbörd eller Debet för år 1814 , blifver det i sjelfva verket i anseende till methodernes olikhet icke iner än en. Stats-Utskottets Betänkandenl 1713 Likmätigt Riksens Höglofl. Ständers beslut vid 1815 års Riksdag, skulleden på Kongl. Stats-Contoirets Stat beitådde Boksluts Kainmereraren och Kammarskrifvaren jemte öfrig nödig betjening biträda Herr Stats Kommissarien Videgren vid det honom uppdragne Riks-Hufvud-BoksIutets forlättande; i följd häraf, har ock bemälte Herr Stafs-Gommissarie alt ifrån det, att det under honom stående BokslutsContoir blifvit oiganiseradt, haft sig till biträde roed full aflöning på öfverskottsmedlen, lika med vederlikar på Stat, En Kammererare, 2:n® Bokhållare och 3lne Kammarskrifvare. Vid detta antal anser ock Stats-Utskottet, att det bör förblifva, intill dess det honom uppdragne Boksluts-arbetet blifver fullbordadt; men, som Kongl. Stats-Contoiret, efter hvad ofvan anfördt är, jemväl fått sig ett Riks-Hufvud-Bokslut för de följande åren uppdragit; så synes det blifva nödvändigt, att Kongl.
N:o 63, i anledning af väckt motion om ändring af 33 § i Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 1846, i fråga om utfärdande af gesällbref på landet; och N:o 64, i anledning af väckta motioner om vidlagande af åtgärder till förekommande al arbetsfolks kringvandringar för erhållande af arbetsförtjenst. Frän Högloft. Ridderskapel och Adeln. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 11 deunes bordlagde Betänkanden, nemi. N:o 60, i anledning af väckt motion om förändring i uppbördssätt af indelta räntor, anslagna till militära tjenstemän. Af slogs. N:o 62, i anledning af väckta motioner om ändring i Fabriksoch Handt verks-ordningen af den 22 December 1846. Bifölls. N:o 63, i anledning af väckt motion om ändring af 33 § i Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 1846 i fråga om utfärdande af Gesällbref på landet. Bifölls. N:o 64, i anledning af väckta motioner om vidtagande af åtgärder till förekommande af arbetsfolks kringvandringar lör erhållande af arbetsförtjenst. Bifölls. S. D. Prot.-Utdrag den 18 April 1860. 545 S. D.
Balansen skall ensam ställa tungan på nollpunkten lodrätt öfver midtplaxeln. Efter skålarnes påhängning skall tungan ställa sig på samma sätt. Likaledes då skälarne byta plats, eller de vigter eller den vara, hvarmedelst vågen förut visade jemnvigt, ombytas från den ena skålen lill den andra. På större vågar, der skålarne ersättas af plana trädskifvor, hvilkas jemnvigt är svår alt under fortsatt bruk bibehålla, skall dessas jemnvigt med pålagda tyngder återställas, innan vägning företages. b) Belsman af jern eller stål, gjorda efter fastställd modell och uppstuckna till högst 40 skålpund, få äfven justeras och krönas, samt, då varans allemnare och emottagare derom komma öfverens, till vägning nyttjas; men betsman af trä må hädanefter icke justeras och krönas. c) Pyndare, äfvensom så kallade Brooch Decimal-vågar, må till uppvägning af halm, hö, malmer, tackjern, gröfre gjutgods och andra varor af ett jemförelsvis ringare värde och obeqväma alt på väg uppvägas, äfven användas om de ega antaglig konstruktion; dock böra krönta vigter finnas till hands att, när helst det äskas, vägningsapparatens riktighet dymedelst utröna. §. 11. Rikets mått och vigt står under General-Landtmäteri-konlorets öfverinseende. Öfver-Ståthållaren i Stockholm samt Väre Befallningshafvande i Länen tillhörer ock att, såsom i öfriga ordningsmål af allmän vigt, vaka deröfver, att i allt hvad härtill hörer rätt och behörigt tillgår. §• 12. o) Öfver-Direktören olver Landtmäteriet utser och förordnar till justerare dem, som, efter föregången pröfning, finnas vara dertill skicklige, och anvisar hvar och en af dem det distrikt, hvarinom han för justeringen skall vara ansvarig.
Förhållandet för de sednaste fem åren är: år 1851 1,851 pannor och 16,658 R.dr 10 sk. 7 r:st. skatt, » 1852 1,559 d:o och 16,818 » 26 » 6 » d:o, » 1853 1,543 d:o och 13,756 » 33 » 2 » d:o, » 1854 1,435 d:o och 8,711 » 37 » » » d:o, och » 1855 ... 77 d:o och 102,145 » 22 » » » d:o, hvilket förhållande visar en fortfarande årlig minskning, såväl i pannornas antal som i bränvmsskatten ifrån år 1849 och till år 1855, då den nya brännings-förordningen tillämpades. Vid markegångs-sättningarne under de sednaste fem åren hafva .spanmålspriserne varit följande: \ 43 Banko. 1851. | 4 853. | 1853. | 4854. | 1855. En tunna hafre par på tinan ^ I 3 8 —1 4 4 5 24 — En tunna ärter 916 — 9 — 11 9 32 — 43 En tunna bönor 7; 7 16 9 161 — 8 . 11 | Vid jemnförande af såväl dessa markegångs-taxor, som ock de föregående arens, ined markegångs-taxor från de fleste öfrige länen, visar sig att spanmålspriserne, och i allmänhet alla räntepersedlarne i Hallands län varit ibland de lägst upptagne, och detta oaktadt torgoch salupriserne här i länet vanligtvis varit minst lika höga, om ej högre än i andra län, — ett förhållande, som härleder sig derifrån, att inga räntetagande hemman finnas inom länet, utan endast räntegifvande; hvadan ock ombuden vid markegångs-sättningarne alltid funnit sin fördel uti att bringa dessa så låga som möjligt.
På sätt Ordfiden i LagUtsk:t anmärkt, behöfves alldeles icke särskilda personer för hvarje domstol; det är mycket möjligt att, om det är brist, personer kunna utses, som finnas lämpliga utföra dylika updrag vid flere domstolar. Ben siste talaren har yttrat farhåga att om man fästade dylika personer, skulle man öka trätgirigheten och rättegångarpes antal. Det är väl möjligt att en och annan rättegång nu kan komma att förfalla, derföre att man icke kan få något ombud, och derföre nedlägger sin talan, men det är just icke något önskvärdt sätt att göra slut på rättegångar i landet. Då jag således anser mig böra yrka bifall till förslaget, skulle jag dock heldre önskat att Utsk:t vidblifvit det af lagberedningen framställda förslag, som är nära lika med detta, endast skiljande sig deri att de fullmäktige skulle utnämnas af Hofrätt, Högsta Domstol och K. M. Jag tror, att om de nämndes i den ordning, skulle det gifva eti större garanti att skickligheten blifvit mera pröfvad, och större anseende åt persoDerna. Emellertid är denna omständighet icke af sådan vigt att jag derföre anser mig böra afstyrka förslaget, å hvilket jag tvertom anhåller om propos. på bifall. Gr. Mörner: Då Hrnne följt den siste talarens yttrande, hafva Hrr:ne troligen lagt märke vid, att han, med åberopande af sin erfarenhet, uttalat den öfvertygelse att sådana personer, som de ifrågav:de, svårligen stöde att finna, samt att han sagt sig icke kunna tillhandagå med hänvisningar i detta fall. Om så är förhållandet, — hvilket man får lof medge, —- så torde det vara en nog sanguinisk förhoppning att denna brist på personer skulle 564 ben 26 Oktober. kunna blott genom ett lagbud afhjelpas, ty icke blifva persouer skickliga derigenom att de få rättens bref på att vara fullmige. Rätten måste emellertid, för att fullgöra lagens bud, antaga dem, sådana de kunna fås, och icke blir allmänheten mera betryggad derföre att den vänder sig till dessa personer, som ändå i sjelfva verket kunna vara ganska oskickliga, fastän domaren icke lyckats i sin trakt få någon bättre.
Lagerbjelkes förslag vara fullkomligt tillfredsställande och tror, att Hr Lagerhjelms så nära sig dermed sammanjemkar, att de båda förslagen myckel väl skulle kunna i en och samma propos. förenas. Gr. Frölich, David: Det är icke utan djup bedröfvelse, som jag ser, att denna fråga behandlas på ett sätt, som, efter min öfvertygelse åtminstone, visar, att man icke är fullt uppriktig. Man åberopar här, såsom skäl för R. o. Ad. att äfven nu afstå hvad Utsk. föreslagit, den händelse, att Ståndet en gång förut så beslutat. Conseqvensen är visserligen alltid vacker, isynnerhet då det gäller att vara conseqvent i det rätta, uti att fullfölja en ren och god grundsats, hvarom man är öfvertygad; men det händer ofta, att rådslående församlingar ledas af partiåsigter och fatta beslut, hvilka efteråt befinnas hafva varit allstrade af icke någonting annat, än just dylika partiåsigter, och då bör det väl icke tagas illa upp om man förmodar möjligheten af att personer, en tid derefter kunna finna sig föranlåtne att lemna dessa partiåsigter och votera pä ett annat sätt. Men olyckligtvis är icke detta det enda hindret för R. o. Ad„ alt nu foga sig till hvad omständigheterne fordra; ty vi höra här ledamöter, sådane som min gamle vän och bekante Hr Cederschjöld, gå ut från så beskaffade motiver, åt hvilka man visserligen omöjligt kan neka den högsta aktning, men som dock stå fram såsom en död bakvigt, emot hvilken det lärer vara förgäfves att strida, emedan de snart sagdt äro omöjliga att besvara. När man framställer sådane argumenter, som det, att R. St. icke skola skänka bort sin lagstiftande rätt i och för antagandet af ett sådant förslag, som detta; så synes man vilja neka hvad hvarje lagstiftning borde inse och begripa, att ehuruväl man icke har någon annan utväg, än att i ett formligt grundlagsförslag, hvilket måste bära karakteren af en permanent grundlag, nedlägga en ny form, så är dock och måste 556
Discont skulle komma att på annat sätt förvaltas, icke kunde anses för stort i jemförelse till Canal-Discontens vidtomfattande rörelse; och föröfrigt, i sjelfva Verket, så mycket mindre utgjorde någon tillökning uti det belopp, hvilket för besörjande af Discontrörelsen i Götheborg hos Banken hittills kunnat disponeras, som Götha-Canal-Bolåg kunnat utan inskränkning begagna 800,000 R:d. och Götheborgs Discont-Contoir aooooo R:d., och således, när i betraktande tages att, af ofvanberörde Criditiv, 600,000 R:d. nästan alltid sko - Den 4 Augusti skola blifva . innestiende, jemnt den summ*; som nu är i fråga. Herr Prosten froberg yttrade sig, att Herr Prosten högeligen protesterade emot det af Höglofl. Utskottets Pluralité, genom den verkställda omröstningen , fattade Beslut om 3 procents Obligationernas bibehållande till och med är 1820. Herr Prosten ansåg deras skadlighet för Allmänna Penninge - ställningen vara oskiljaktig fran deras natur och kunde ej lemna oberriäld den fruktan. Herr Prosten hyste, att dessa Sedlars vidare utgifvande och omlopp skulle åstadkomma än ytterligare oreda i allmänna rörelsen; och biträdde Herr Prosten i öfrigt Herr Majoren friherre Mörners yttrade mening. 9 Herr Åldermannen Lychou och Herr Borgmästaren Nordström förenade sig i frågan om 3 procents Obligationerna med hvad Herr Prosten fröberg andragit. Herr Grefven och Ordföranden åberopade sin till Protocollet den 28 nästlidne Juli afIemnade, och Höglofl. Utskottets Betänkande af den 2G i samma månad bifogade reservation, den Herr Grefven förklarade sig icke hafva funnit anledning att annorlunda frånträda, än att Herr Grefven nu mera ansåg sig bura bestämdt tillstyrka, att Discont-rörelsen i Malmö, må, på sätt Herr Commerce - Rådet Nordlindh föreslagit , till och. med år 1820 af nuvarande
Och just emedan du är så olik andra män, måste jag ihärdigt varna dig mot mig själf, medan andra män skulle bli varnade af sin egen själfviskhet Men dock börjar jag nu se mot möjligheten att kunna göra dig lycklig någon gång bortom de blå kullarna hvilka, underbart nog, synas mig mer blå ju närmare jag nalkas dem! Bäst lugnar du mig, när du säger att du icke vet hvarför du älskar mig. Ty jag har alltid trott att den verkliga kärleken var oresonlig, utan alla goda skäl för sig! Och just emedan din känsla för mig är i högsta grad orimlig, tror jag därför mer på dess verklighet, än om du stödde dem på goda grunder Då jag trodde att du älskade mig för några egenskapers skull, önskade jag alltid att du skulle varit mer klarseende! Nu däremot gör det mig lycklig att du älskade mig strax du såg mig, att dina ögon aldrig kallt iakttagande hvilat på mig Dessa från hela brefväxlingen fritt sammanställda citat visa guldtrådarna i den lifsväf, som dag för dag sammanfogas. Men endast brefväxlingen i dess helhet kan ådagalägga de otaliga fina trådar genom hvilka deras tillvaro allt närmare sammanslutes. Båda äro lika ifriga att uppfånga hvarje skymt af den andres personlighet. Båda räkna sina skatter och särskildt är han en noggrann bokförare. Så och så många bref; så och så många besök; så länge har hvarje besök varat och i slutet af 1845 kan han räkna hop timmarna till – två hela dagar! »Och tro ej,» skrifver han, »att ett enda besök är sammanblandadt med ett annat: jag njuter dem alla i minnet, med hvartderas särskilda stämning». Båda gräma sig öfver de minuter, tillfälligheten beröfvar dem och vid en öfverstruken rad i hennes bref klagar han att hon undansnillat honom ett af hans guldstycken! Hon säger honom att hans bref genast bli blod af hennes blod och att mer vitala bref aldrig funnits, hvarpå han svarar: »Jo, dina egna». I ingenderas finnes en författad rad: alla äro omedelbara, samtalade, planlösa, med den största enkelhet i det högsta pathos och den ömmaste innerlighet i det lättaste skämt. Man förstår hans förslag att de under sitt äktenskap skola instifta brefhelgdagar för att omläsa dem.
Föredrogs a nyo LagUtskottets d. 2 Nov. uppläste och pä bordet lagda utlakande öfwer de hos Ridderskapet och Adeln samt af Höqwördigc PresteStändet gjorda anmärkningar wid Utskottets förut afgifna Betänkande, angående wista i afseende pä ägtenskap förbudna skyldoch swägerjkapsleder. hwarwid afwen, änyo till pröfning upptogs berörde LagUtskottets sörsta Betänkande rörande detta ämne af d. 12 Äng. och bestöt Ridderskapet och Adeln att till de Lagförändringar Ulskottet i afseende pä sä beskaffade ägtenskap förestagit till alla delar sitt bifall lemna; Hvarom de öfrige Resö. Ständer, genom Utdrag af Protokollet wänligen skulle underrättas. Ut supra. S. D. Föredrogs Kongl. Majits Nådiga Proposition till Riksens Ständer om vidtagande as särskildta kraftiga anstalter, till Rikets förswar och framtida säkerhet', och bestöt Ridderskapet och Adeln att genom Herr Grefven och LandtMarjkalken i underdänighek anställa om del af StatsNädets öfwer Na iona! Beväringen afgifne yttrande, intill stwars erhållande den del af berörde Nådiga Proposition som rörde NationalBewäringen skulle hwitå pä bor - Den 7 November4n det, men att den andra delen, rörande medels anfläende till Förswarswerkets i ständ sättande, til! StatsUtflottet flulle remitteras: Hwarom de öfrige Resp. Ständen genom Utdrag af Protokollet manligen skulle underrättas. Ut supra. S. D. Föredrogs BancoUtflottets ProkocollsUtdrag af den rz
Hans filosofiska system, som afsöndrat mycket af Jamblikos’ theurgiska tillsatser, gick tillbaka till Plotinos, men anknöt till en tankeserie af denne en riktning på den yttre verlden, som annars var främmande för nyplatonismen och skenbart stridande mot hennes anda. Krysanteus sjelf tycktes erkänna denna stridighet genom ett yttrande som han ofta fällde: – när jag blir sextio år gammal, vill jag draga mig tillbaka inom mig sjelf och försänka mig i åskådningen af Gud. Krysanteus’ filosofiska system återfinnes ej i någon bok, ty han utgaf aldrig dess enskilta delar i skriftligt sammanhang. Men hans lära och undervisning bar en verldshistorisk frukt i en af hans lärjungar – Julianus. Julianus hade under tvenne tidpunkter af sitt lif åtnjutit hans undervisning. Den gamle filosofen Ädesios skref en dag till Krysanteus: „Lemna ditt Athen och kom till mig! Intet får hindra dig att uppfylla min bön! Jag är sjelf för gammal, och min jord har förlorat sin alstringskraft, men i din vill jag nedlägga ett ädelt frö, som skall uppspira till ett träd och öfverskygga jorden. Jag blef i dag icke litet förvånad, när den unge Julianus steg öfver min tröskel. Du känner, huru han blifvit uppfostrad af sin faders mördare. Biskopen Eusebios af Nikomedia har velat göra honom och hans broder icke till furstar, cæsarer och hjeltar, icke heller till menniskor, utan till kristianska helgon. Macillums fästningsmurar, inom hvilka de stackars barnen tillbragt sitt lif, understödde hans bemödanden. Och hvem anade annat än att de lyckades? Julianus, såväl som Gallus, knäböjde ju för munkar, kysste eremiters trasor och föreläste evangeliet inför den kristianska församlingen i Nikomedias storkyrka! Nåväl, Gallus har blifvit sådan man velat göra honom. Han är Kristian – af samma halt som Konstantius och Konstantinus. Men då Julianus i dag inträdde under mitt tak, omfamnade han mig med tårar i ögonen och sade, att han längtat efter mig, ty mitt namn hade genom Macillums murar trängt till hans öra.
Syster, madamens syster, sotargesällen Witikkas ståtliga fru, satt bredvid värdinnan och serverade sin yngsta den bästa julmaten för en så ung nybörjare i verlden ... hennes man satt midt emot, strålande i lugn, flegmatisk lycka, och betraktade gruppen. Madams egna barn, kammade och med papiljottlockar som horn kring sina små röda anleten, sutto och petade ut mandlarne i gröten, sömniga och öfvermätta af trötthet och njutning. Deras ögon stodo som på skaft, de glänste och blinkade, stredo mellan sömn och längtan efter ännu mer roligt och ännu mer julklappar. Det var ett joller af barnen, en doft af granljus och färskbröd, af jullack och julglädje, en stämning af trefnad, af glädje, af renlighet, af hem. Hem, hem. Det strömmade öfver honom en känsla af leda för allt det andra ... allt utom ett sådant hem. Och han såg framför sig, der han stod i dörren, såg som i en slags dröm. Liisas inträdde i rummet väckte en viss misstämning. Madamen steg upp, lade bort den vänliga, husmoderliga minen, tog på sitt värdshusvärdinneanlete och frågte med hvass ton: Hvad vill ni här? håll er i skänkrummet mamsell, jag vill inte ha sådana som ni i mitt hem, hör ni. Jag skickade mina kängor hit att torkas, madam sade Liisa, alldeles dekontenanserad, och skulle se efter dem. Gå till höger, der är min mans kök, der sitter han, och der äro säkert edra känghasor! Madamen pekade med tummen utåt. Liisa vände om. Till höger var ett litet kök, der fans mannen med ett par andra. De voro nästan i mörker. En fotogenlampa halfbrann på skåpet. Det här var sjelfva krogen. En disk ... hela spisen full af ankare, fjerdingar, tunnor. Tolpo, krögarn, madams man satt redan och sof framför sitt glas. De andra halflallade, omedvetna af denna verldens väl och ve vid sina, det var deras jul... Liisas kängor lågo på disken, lika våta och sura som förut. Hon tog dem med en svordom och gick, följd af Erik.