Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hennes rörelser kunna skrämma och berusa pS samma gSng, och hennes röst äger nyanser från vaggvisans tongångar till ormens väsande och till lejoninnans hungriga, vilda rytande. Hennes åtbörder och hennes stämma, har någon sagt, forma sig efter skiftningarna i hennes själslif som en mjuk silkesdräkt efter sköna former. Hon förbrukar ej sin kraft i de stora scenerna, hennes spel hvilar ej ett ögonblick, och den ro, som följer så upprörda lidelser, verkar i hennes framställning som en ljum sommarafton, när regnet upphört. Fru Ida Aalberg har utgått från ett enkelt hem i Fiidands skogsbygder. Redan som barn elev vid finska teatern, erhöll hon, då hennes anlag visade sig allvarligt lofvande, statsunderstöd för studier i utlandet, och hennes första lärarinna utom Finland var fru Scebach-Nicmann i Dresden. Hon har sedermera längre tider vistats i de stora världsstäderna ocli är mäktig att tala och spela på flere främmande språk. År 1887 inträdde hon i äkterskap med en af det fenomanska partiets ledande män i Helsingfors, advokaten Lauri Kivckäs, som afled i februari år 1893. Sedan början af juni detta år är hon för andra gången gift, med baron Alexander Yxkull-Gyldenband från Kiga, bosatt i S:t Petersburg. Den skandinaviska tournéc, för hvilken hon nu blifvit engagerad, och som tager sin början i Stockholm dagen efter att detta nummer af ldun utkommer, skall säkert i Finland, och af alla partier därstädes, följas med samma intresse som här. Ty det är första gången, som den fräjdade skådespelerskan uppträder på scenska språket, hvarifrån omständigheter, öfver hvilka hon ej varit herre, hindrat henne i hennes hemland. Det behöfver ej sägas, att med intresset de lifligastc önskningar om lycka och framgång skola följa henue — den finska konstens Cendrillon, såsom Zachris Topclius kallar henne i sin vackra dikt till hennes ära. Harald Molander. Huru man förlofvar sig.
Ned lnkall lill livad t. k. 8lal8-8ecreleraren 8älunda i underdänigkel Kem8lälll, kekallle Kongl. Na^:l, all 8krikve>86 lill 11ikel8 8länder, i enligkel med del nu upplätta, della kroloeoll kikogade, körväg 8kulle akgä. Kx protoeollo, Dzzzt von D o//. lipp Fikt pä beloppet sk utkorät 8tsumeren oeb Nannkaetur un6er bvar^e ak area krän oeb iveä 1811 till oeb meri 18M. 8l5nZjern. 17nAe5äi'I. meOvIV4l6et gf ulloi-öt 8lZngi«rn. ->t ulloi-dl i>1gnuf-iclui'. 8 II in IN s 8t->p. 81. viZi. Lanco Lanco 8tsx. 8t. vizt. Lgnco Lunco K.är5^.. k:ä>- SLT sk. kill? >l.«>' Ungefär!. meclels>r>Let, Värnet gf utförd l Llängjern. Utfärd IVIsnussc-j kur. 13ngesärl. medelpriset. Värnet st ultvedt!V1snutsetur. II k. m» ^dd/^« 8vn?'
Genom denna lag är således bestämdt och tydligt utsatt att den rör äfven religions-öfningar af icke mer än 20 personer, som sammankomma utan ortmyndigheternas tillstånd eller iakttagit underkasta sig de fordringar, som på dem ställas; äfvensom att för upplåtande af sina rum straffas husegarne. Genom detta stadgande blef en möjlighet för den verkställande makten att i långt vidlyftigare mån, än här för närvarande är eller genom antagande af det K. förslaget skulle blifva förhållandet, afgöra huruvida några bekännare af en lära, icke öfverensstämmande med den rätta eller med den som dessa ortnyyndigheter för sin del icke hyllade, skulle få sammanträda, såvida deras antal öfversteg 20 personer, och straffet drabbade icke blott deltagarne utan äfven hus - Dea li) Maj e. in. 317 egarne, sorn uppläto sina rum för sådant sammanträdande. Emellertid fann man ieke ens detta tillräckligt strängt. Ar 1840 antogs associationslagen, hvarigenom bestämdes att 29 Esta artikeln skulle vara gällande, såväl om det vöre ett mindre antal deltagare än 20 personer, som äfven om de icke samlas dagligen eller på bestämda tider. Således, såvidt denna lag var tillämplig på religions-sammanträden, så skärptes ytterligare för dem strängheten, så att ringare antal än 20 personer fick icke samlas utan tillåtelse. Förut var det blott påbjudet för bestämda dagar och tider; nu finge de icke mera detta, och äfven om en församling hade fått styrelsens tillåtelse att sammanträda, kunde sådan tillåtelse hvarje ögonblick återtagas.
S Sami. 2 A/d.. ■% tolde Häftet. >0 B evilla.- Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-TJtsk. Memorial N;o 13. yinsredskap, kallas från sitt hemvist af enskild man, åtnjute derföre af denne sistnämnde resekostnads-ersättning och arfvode, såsom för andra embetsförrättningar. Kallas han åter till uppmätning och stämpling af flere redskap på ett och samma ställe, eller till en hy eller socken, der flere redskap vid ett och samma tillfälle af honom kunna mätas och stämplas, tillkommer honom resekostnads-ersättning och arfvode, endast såsom för en resa, jemte den serskilda betalning, som han bör erhålla, då mätning och stämpling sker i hans hemvist. Sker mätningen och justeringen & det ställe, der Landtmätare eller Justerare bor och vistas” &c. Uti denna förändrade redaction hafva de öfrige trenne Stånden, efter Bonde-Ståndets inbjudning, instämt. 21 §. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har beslutit, att 2:dra mom. i denna § bör utgå; men då de trenne öfrige Stånden, utan förändring, antagit stadgandet i denna §., kommer Ridderskapels och Adelns serskilda mening att förfalla. 22 §. Med ändring af Utskottens förslag, har Vällofl. Borgare-Ståndet fattat beslut om följande redaction: ”Distillerings-pannor, som af Apothekare få för pharmaoeutiska behof begagnas, böra angifvas och upptecknas vid mantalsoch skattskrifning, samt mätas och stämplas i likhet med hvad om bränvinspannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar.”
Den 28 November f, m. 3:o Berna]de Revisorers, den i3 December 1825, afgifne Berättelse, angående granskningen af Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning och räkenskaper, ej allenast och till en del för nu mera upplöste Allmänna MagazinsDirectionens redovisningstid, utan ock i fortsättning dermed rörande fortgången af Allmänna Magazinslnrättningens utredning. /po Bemälde Revisorers, den r4 December 1825, afgifne Berättelse, angående granskningen af de under Kongl. Maj:ts ock Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och medel. 5:o Bemälde Revisorers, den 14 December 1827, afgifne Berättelse om granskningen af RiksgäldsContoiret, det derunder lydande General-Assistance-Contoiret, och Götha-Canal-Bolagssamt Malmö f. d. Di sco 11 t-i 11 rätt ni n ga r. 6:0 Bemälde Revisorers, den i5 December 1827, afgifne Berättelse, angående granskningen af StatsVerkets samt andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. 7:0 Bemälde Revisorers, den 7 December 1827, afgifne Berättelse, angående granskningen af de under Kongl. Maj;ts och Rikets CommerceCollegium ställde Ponder och medel. Banco - Den 28 November f. m. 465 BancoUt skottet: iro Rikets Ständers Revisorers, den 14 December 1825, afgifne Berättelse, om granskningen af BancoVerket. 2:0 Bemälde Revisorers, dea 14 December 1827, afgifne Berättelse, angående •granskningen af BancoYerkets styrelse och förvaltning. 3:o Grefve von Schwerins, Fredrik Bogislaus, den 22 November f. m. på bordet lagde Motion, att BancoUtskottet måtte anmodas till Rikets Ständer aflemna BancoFnlbnägtiges Berättelse om Bankens tillstånd, och Fullmägtiges redovisning för förvaltningen deraf.
Vill du säga mig hela sanningen för dessa blanka tre gyllen, eller vill du hellre piskas ut af mina drängar? En fattig karl tycker mera om penningar än om stryk. Hvad skulle jag veta? Jag förtjenar mitt bröd hvar jag kan. Nå? Det var i Neunburg. Kunde tro det. En bajrare eller en svensk? Död som död. Där var en fot i sanden. Drog fram foten, två ben och en pojke. Lefde han? Hvad skulle han lefva under fyra fot grus! Han bar nålen och en svensk daler insydda i rockfodret. En svensk således. Och du stack icke ned honom för att bekvämare plundra? För sådana paltor? Stöflarna voro icke värda en gyllen. Litet sparkade han med benet, det är så vanligt, att dödt folk sparkar. Således lefde han? Vet jag det? Hugg hufvudet af en tupp, och han skall ännu kunna flyga! Tror du, att jag kan göra dig gagn eller skada? Penningen kan alltid göra gagn eller skada, svarade likplundraren med ett försmädligt grin. Nåväl, gå till Neunburg, förskaffa dig de möjligast noggranna underrättelser om pojken, hos hvilken du funnit nålen. Men försök ej att ljuga; du ser, att det lönar sig icke hos mig. Tjugu gyllen, om du med säkerhet vet, att pojken lefver. Fyrtio, om du kan säga mig hvar han finnes. Hundra, om du för honom lefvande till mig, och galgen, om du bedrager mig eller försummar ditt uppdrag. Har du förstått? Jag har förstått hundra gyllen. Och svarte Kunz lofvade Sankt Hubert ett försilfradt vaxljus, om helgonet bistod honom att förtjena en så vacker hittarelön. Ruben Zevi granskade ånyo silfverliljan. Hon kan vara den ena, men hon kan också vara den andra, sade han eftersinnande. Hvarför märkte jag ej båda nålarna olika? Hvarför kan du ej tala, du vandrande lilja af Claude Ballin? Hvarför kan du ej berätta genom hvilka händer du gått? Äfventyr i Böhmen. Rid, om du vill hafva mer än en half timme att lefva. Efter en månad kom svarte
Örebro den 14 Julii ,8r2. Pä Högl. Ridd. och Adelns Pä Högm. Prest-Ständets Ledam. magnar, Ledam. magnar, Larl lVI örner. 6ust. iVlurrL)r. Pä Wällofl. Borgare-StänPä Hcderw. Bonde-Ständcts Lcdani. mägnar, dets Ledam. wägnar, st. Wedelin. ^näer850n. 0. tunelius. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 18 Julik. - Prest - Ständct den 18 Borgare-Ständet d. 18 Bonde-Ständct den »8 wördfamt Memorial! Respective Riks-Ständen hafwa tik Allmänna Beswärsoch Economie-Utstottet återremitterat Ut - rr'4 Den rs Julik Utjkotteks afgifne Betänkande öfwer Branwins bran» ningen, med anmodan att föreslå jemkning i te puneter, om hwilka Slanten warit af olika tanka. Följande Mvmenter af Utskottets Betankandr aro af alla Slänten difallne; r:sta. Pä Landet får endast Hemmansägars eller Hemmansbrukare bränna. z tje. Hemmanswärdet hör taxas till grund för tillätne Pannerymden. 6:te> Endast 8:ta man ader om aret — fran den r;sta Ockob.r tili d. r sta Junit - sär Brans Winsbrannina utöfwas. 7:de. Rättigheten alt bränna får uxplatas atz annan pä ägorne boende nian, dock ostyckad. i;:de. Förbud mot införsel af Utländskt Bran» Win m. m. tillstvrkes, samt att tillåtelse till införskrifning af Utländsk Spannemal matte bewiljaS ens dast i händelse gf werkligt behof. iä:te. Det Reglementariska om Krogaxne öflemnas ak Styrelsen.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet jern.- väl inhämtat, att till Öfver-Post-Directeurs-Embetet hörer, utom berörde 1333 R:dr 16 sk. lön, särskildta förmoner, nemligen: dels 333 R:dr 16 sk. sorn å Stat äro anslagne till Skrifvarhjelp och expensemedei, dels ock fria boningsrum, så att denna lön i det närmaste uppgår till lika belopp med det som Konungens Stats-Secreterare i sednare tid tillagdt blifvit, eller 2133 R:dr 16 sk. Banco; i anseende hvartill Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka att, å Stat såsom er - Den 29 Maj. 635 ordinairt löneanslag'för detta Embete, mä uppföras något ytterligare belopp utöfver de redan upptagna 1666 R:dr 32 sk. 5:0 Förekommer, att s“dan Rikets Ständer vid 1809 och 1810 arens Riksdag, genom underdånig skrifvelse den 14 April 181 o förklarat, att utom hvad de till en förbättrad och mera allmän Läkarevård då anslogo, Kongl. Maj:t skulle äga att, om tillgång genom blifvande indragning och besparing sådant medgäfve, samt behofvet det fordrade, öka berörde anslag med ett belopp af 10,000 R:dr ; så har Kongl. Maj:t, för att befordra ändamålet af den åsyftade mera allmänna och förbättrade Eäkarevården, som icke titan tillgång af erforderliga medel stöde att vinna, under den 23 Mars 1814 förordnat, att af allmänna Indragningsstatens besparingar borde härtill användas 10,000 R:dr, hvilkas uppförande å Staten för Medicinalverket nu i Nåder äskas. Och som ändamålet och behofvet af detta Statsanslag redan blifvit af Riksens Ständer pröfvadt och genom deras ofvanberörde skrifvelse af den 14 April 1810 godkändt, samt i följd deraf utaf Kongl. Majt i Nåder till utbetalning fastställdt af Indragningsstatens besparingar; så torde Rikets nu församlade
Allt detta, gör, att man icke får bedöma, telegraf-verkets ställning efter,- hvad det för ögonblicket visar, sig; man, måste taga framtiden i betraktande. Då taxan redan nu är så lag, synes mig att Verket bör få någon tid, på; sig att ordna och utveckla sig. Det är. mycket möjligt att i framtiden ett gemensamt porto kommer att antagas, men f. n. torde detta icke vara, lämpligt, synnerligast då, detta egentligen skullekomma den utländska korrespondensen till, godo. Orsaken hvarföre man icke drif vit den, nu antagna, principen af olika, porto till den ytterlighet, hvarom Iir Kraemer ordat, eller att bestämma särskilda, porto för hvarjestation, är helt enkelt den, att detta vöre opraktiskt: I Danmark, der man försökt ett gemensamt porto, har raan,redan frångått denna, idé och antagit tvenne olika, afgifter.- Landets, utsträckning är ickestörre än att detta passar ia på 2:ne porto-afstånd;. således, ärförhållandet alldeles detsammader, som här. Jag tror slutligen; att-, vi kunna, vara nöjda om. vi kunna hålla jemna steg med England;, der är. ännu icke något medelporto antaget. Jag vet mycket, väll att ett bolag, bildat, sig för att öfverdraga hela Brittannien med«tt; telegraf nät; och att man, sedan detta skett, tänker,införa ett medelporto, men, verkställigheten, beror ännu på en aflägsen framtid. Lårtom oss då tillsvidare hålla fast vid hvad: sorn redan visat sig ämdamålsenligt; vi kunna icke annat än vinna derpå, Jag. yrkar bifall! Betänk, 24 Pen 3 Oktober f. m. Hr Kr tern er: Jag vill ieke uptaga tiden med att vidareförsvara min motion, men den siste värde talaren har helt och hållet missförstått mig och upfattat mina ord på ett sätt, som jag hoppas att ingen annan måtte hafva gjort. Gr. Björnstjerna ansåg att jag kriticerat Utsk. derför att det inkallat uplysniugar från de personer, som voro de mest kompetenta att bedöma frågan. Något dylikt yttrande har jag aldrig haft.
Till kommissariernes biträde vid uppbörden af Riksgäldskontorets inkomster och verkställigheten af dess utbetalningar, är hos kommissariatet anställd En bokhållare (kassa-bokhållaren). Riksgäldskontorets hufvudbok föres och afslutas i det kommissariatet underlydande boksluts-kontor, hvarest äfven öfriga räkenskapsgöromål hufvudsakligen förrättas; bestående detta kontor af Stats-Utskollels Memorial, N:o 293. 15 Eli kamrerare, En bokhållare, En kammarskrifvare och En kontorskrifvare, hvilken sistnämnde dessutom skall tjenstgöra der kommissariatet finnér hans biträde erforderligt. Granskningen af Riksgäldskontorets räkenskaper, likasom för öfrigt förefallande revisions-arbete, med undantag af den kommissarierne sjelfve åliggande granskningsskyldighet, besörjes i revisions-kontoret, af En derstädes anställd kamrerare. % 32. Riksgälds-kontorets rätt och talan i de rättegångsoch utsöknings-ärender, som röra detta verk, bevakas och utföras af En Ombudsman. § 33. Vaktbetjeningen utgöres af En Vaktmästare, Tre Kammardrängar och Två Ilusdrängar, af hvilka den ene bestrider de denna befattning tillhörande göromål vid Rikets Ständers hus. % 54- I afseende på samtliga här ofvan uppgifna embetsoch tjenstemäns samt vaktbetjenters göromål och öfriga åligganden, kommer den af fullmäktige, under den 9 Mars 1842, utfärdade instruktion och tjenstgöringsordning att fortfarande tjena till efterrättelse. § 35. Aflöningen för Riksgälds-kontorets tjenstemannapersonal och vaktbetjening utgår, enligt de af Rikets nu församlade Ständer för detta verk fastställda ordinarieoch interims-löne-stater, hvilka icke få öfverskridas; utan böra deremot kostnaderna för verkets förvaltning, genom ytterligare indragning af ledigblifna tjenster, så vidt med göromålens gång är förenligt, minskas. § 36.
Det vore visserligen rätt angenämt för Bank-delegarne, om de, när som helst, lätt nog kunde slippa fiån sina förbindelser i Bank-bolaget, men ett skyldigt afs;de på allmänhetens anspråk fordrar att man icke medgifver dem en sådan rättighet. Gr. Anckarsvärd har visserligen rätt deri att det icke gerna kan inträffa att ett Bank-bolag är sammansatt af sådana personer, att det medgifver alla de vederhäftiga delegarne att utträda, för att derigenom öfverlemna sig och hela anstalten åt en säker undergång. Men det är icke nog att man med säkerhet kan förutse, det ett sådant förhållande aldrig kommer att inträffa; ty allmänhetens förtroende till PrivatBankerna hvilar ytterst på den solidariska ansvarigheten, och detta förtroende blir visserligen rubbadt, så snart man kan säga: den solidariska ansvarigheten kan eluderas derigenom att alla de vederhäftiga deb egarne tillåtas att utträda ur bolaget. Jag vill icke uptaga B. o. Ad:ns tid med att uprepa de ytterligare skäl som Gr. Sparre anfört utan inskränker mig till att i alla delar instämma med honom. Gr. Sparre: Efter det yttrande Hr Gripenstedt afgifvit, bar jag foga att tillägga. I anledn. af Gr. Anckarsvärds anmärkn., att det icke är att förmoda, att menniskor skulle vara så oredliga, att de sökte undandraga sig ansvarighet för ingångna förbindelser, vill jag blott erinra, att jag icke finner någon oredlighet deri. Det är temligen klart, att personer, som ingått i ett företag, hvilket sedermera hotas af vådor, begagna de af lag medgifna medel för att undandraga sig ansvarigheten. Jag fruktar, att om man stämplar detta med namnet oredlighet, blefve ganska många oredliga. Jag är ganska säker derpå, att vid en annalkande penningekris ganska många solidariske bolagsmän skulle söka att få utträda ur Bank-bolagen, likasom jag bestämdt känner, att sådana fall hafva inträffat, ty det har funnits PrivatBanks-aktier att köpa för ganska lågt pris just derföre att en mängd personer sökt att komma ur Bankerna.
Utskottets förslag tilt lydelse af 8 91; 15:o Bifölls hvad Utskottet, pag. 26 och 27, i afseende på 8 145, hemställt och yttrat, likväl med undantag af den föreslagna redaktions-förändringen i 2 morn., i fråga hvarom Ridderskapet och Adeln vidblef sitt förut fattade beslut. I öfrigt ansågs förevarande Utlåtande ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Herr Rosenblads, Bernhard, den 12 och 18 dennes på bordet lagda motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla om beviljande tills vidare och så länge närvarande förhållanden fortfara, af tullfri införsel från Finland landvägen af bjelkar, plankor, sparrar, master, spiror och tjära. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Ut sko Itets den 16 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 239, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet, N:o 158, angående extra stals-anslag till föremål, tillhörande Civil-departementets handläggning, bifölls Utskottets yttrande, angående anslag för öppnande af en kanal-ledning emellan Eskilstuna och Mälaren, samt ansågs förevarande Utlåtande i öfrigt ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 16 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 241, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet, N:o 160, angående extra stats-anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-departementets handläggning, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla det af Kongl. Maj:t äskade och af Utskottet tillstyrkta anslag till utgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar, samt att derjemte, för offentliggörande af svenska riksdagars och mötens förhandlingar från början af Konung Gustaf den I:s regering, bevilja ett anslag af 3.000
I de två gröna kronorna lyste otaliga brokiga ljus, guldpapperet glänste, de röda äpplena svängde siratligt på sina långa trådar. Hela det stora annars så dystra rummet blef varmt och ljust. Det var, som hade det gamla gipsade taket öppnat sig för att låta en glimt af själfva himmelens klarhet se in därigenom. • Gamla Ulrikas blåa ögon lyste af fröjd, när hon tändt den sista lågan och betraktade sitt verk. I - stum beundran stannade hon inför det, och till sist undslapp det henne som en glad hjärtats suck: » alldeles som förr! » Där borta från dörren svarade ett svagt eko: » alldeles som förr », medan Elsies varma tårar stannade midt på kinden, och hon lyfte sitt hufvud med ett vemodigt leende. Så fick hon se till att tysta på de små, hvilkas förtjusning hotade att spränga allvarets bojor. När hon åter såg upp, var hon ensam med dem, oeh hennes hjärta började på nytt att häftigt klappa. Men nere på baronens dörr knackade just nu Ulrikas skälfvande knoge. Ett barskt » stig in » till svar, och hon stod nigande innanför tröskeln. » Förlåt, herr baron, » stammade hon med nedslagna ögon och tummade sin förklädesfåll; » men jag ville så gärna önska julefrid, oeh så har jag en bön till baron. » Baron Knut såg upp med mörkt ansikte. Han satt tyst en minut och betraktade henne skarpt. Till sist kom det: » Och bönen? » IDUN G78 » Jag har en liten öfverraskning där uppe i salen — jag ville — ville be, att baron icke blir ond, utan följer mig dit upp — ett ögonblick — bara ett ögonblick — » » Jag är ingen vän af öfverraskningar, det vet du nog. I alla fall — jag skall göra dig till viljes! » Med fasta steg gick han före henne i trappan, som knarrade under hans fötter. Gamla Ulrika kände sina knän svikta. Nu har han handen på låsvredet och slår dörren upp. Förvånad, BLÄNDAD stannar han innanför dörren. Syskonträdet, strålande af ljus — hvad vill väl detta säga!
Men då kommitterade icke ansett sig kunna föreslå nyssnämnda belopp af hästoch fourage-medlen att tilldelas löntagarne för det antal hästar, som i hvarje grad verkligen erfordras, har vid infanteriet endast öfversten blifvit anvisad rationer för 2:ne hästar, och vid kavalleriet endast den förhöjning utöfver hvad som sålunda vid infanteriet beräknats egt rum, som af nödvändigheten för befälet vid kavalleriet att vara mer beridet än vederlikar af infanteriet, ansetts jemförelsevis vara med billighet öfverensstämmande. Härigenom har, på det hela, kavallerilönerna med deri inbegripna ”hästoch fourage-medel” samt ”kavalleritillägget” blifvit bragta till ett, såsom kommitterade åsyftat och så vidt möjligt varit rättvist förhållande till motsvarande löner vid infanteriet. Men häraf följer dock icke, att den ”egentliga lönen” vid någotdera af de begge vapnen är liktydig med behållen lön, då dels alltid afgår från den egentliga lönen tjenstgöringskostnaden under möten och kommenderingar, sådan denna kostnad vid infanteriet ifrågakonnner, dels äfven det beridna befälets utgift för hästar och hästmunderingar, ofta torde öfverstiga de i stat uppförda beloppen af ”hästoch fourage-medlen” efter 400 Rdr för häst beräknadt, remonteringskostnaden derunder inbegripen. 10. Af de, enligt normalstaten, föreslagna lönebeloppen inom olika grader af befälet och underbefälet, hafva infanteriets löner, samt deribland Kompanichefsoch Fanjunkarelönerne blifvit först bestämda att tjena till utgångspunkter för de öfriga, genom att gradvis fortgå uppåt och nedåt inom hvardera af befälsoch underbefälsklasserna vid de begge vapnen.