Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om äfven Ridderskapets och Adelös pluralitet skulle anse oss hafva orätt, som funnit propositionen vara byggd på princip , tror jag dock, att vördnaden för Kongl. Maj;t och aktningen för Nationens Representanters rätt fordrar , att Ridderskapet och Adeln icke vid detta tillfälle må afslå Konungens proposition , utan låta densamma hvila till en kommande Riksdag, för att afvakta dess beslut. Och det är härom, ®cn 5 September j, m. som jag nu utbeder mig Herr Gretvens och LandtMarrk: ikens proposition. Herr von Hohenhausen: Här har blifvit anmärkt, att jag skall yttrat det ostiacismen icke vore för Högsta Domstolens Ledamöter farlig eller att den såsom likgiltig icke af dem bords fruktas. Otn så är, önskar jag åtminstone, att icke hafva uttryckt mig sålunda, ty jag har icke haft något afseende på personer, utan endast sökt visa möjligheten att förekomma farorne af en domaremakt , sådan som den man nu vill upprätta; och möjligheten att corrumpera äfven en Domarecorps är genom Historiens vitsord tämmeligen gifven. $dan har vidare cmtalt , huruledes man funné en solklar stridighet emellan Konungens domsrätt och benådningsrätt. Jag kan likväl ej inse detsamma. Den ena rättighetan utöfvar Han uti Högsta Domstolen med tillämpning af lagarne blott såsom Domare; den andra åter uti Stats-Rådet , i egenskap af Regent. _ Slutligen har man yttrast, att vi nalkas eller befinna oss vid en öfvergångsprriod , hvilken Konungen i Dess Nådiga proposition beräknat, samt att hjulet borde lemnäs i sin gång , att obehi dradt vända. Jag vågar dock tro, att försigtigheten fordrar det man tillser , att hjulet icke vändes allt för hastigt , och att det icke får gå så fort, att det tager eld. Det enda skälet , hvarföre frågan kunde synas böra hvila, vöre en vördnadsfull grannlagenhet emot den Auctoritet, ilian hvilken Den 5 September J, nt, 3 31 propositionen kommit.
Cronhjelm nu blifvit åberopade, skola då hos mig och säkerligen äfven bos StatsUtsk:s öfriga ledamöter komma under noggrannt öfvervägande, och ingen önskar högre än jag, att ifråga var. personer må erhålla en belöning, svarande mot deras arbete och förtjenst. Men jag har icke ansett mig tillständigt att nu genast ingå i pröfning af hvad de skola erhålla, utan har jag, likasom StatsUtskjs öfriga ledamöter, trott sådant icke förrän vid riksdagens slut böra eller kunna föreslås och af R. St. pröfvas. Hr von Heijne: Jag anser ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. förenar sig med det, som BondeSt. fattat, icke innefatta någon föreskrift om en bestämd summa för diessa arfvoden; det skulle blott förutsätta, att de icke borde blifva mindre än vid sista riksdagen, men det skulle bero afStatsUtsk. att föreslå och af R. St. att antaga en större summa, hvilket jag likväl icke nu tillstyrker. Jag önskar endast, att R. o. Ad. måtte förena sig i det yttrande, BondeSt. afgifvit, att cancellipersonalen icke må hafva att vänta sig mindre än vid sista riksdagen; dessa personer böra något sånär veta för hvad de skola arbeta. StatsUtsk. har yttrat, att dess tanke vore att icke minska arfvodena, men snarare personalen. Det skulle jag äfven önska; men jag tror, att det förutsätter, att vår Representation skall hafva andra former, som göra göromålen mindre vidlyftiga och att mindre skrifveri behöfves. I annat fall kunna vi icke minska antalet af cancellibetjeningen. Summan af hvad jag vill säga är, att jag önskar, att R. o. Ad. ville förena sig i samma beslut, som BondeSt. fattat. Gr. Cronhjelm: Jag får vördsamt upplysa, att 24 §•
Ja-a » — oeh nu snyftade gubben högljudt — » han, som jag sagt bara var lat å infe iddes arbeta, han höll sej inte för god te ' göra de sämsta kvinnfolkssysslor för min skull, å han, som jag kallat högfärdig, låg här på knä på mitt smutsiga golf å bad Gud för både min kropp å min själ. Å han har lofvat att komma tebaks å läsa Guds ord för mej, så de ä, som jag säjer », slutade han, under det tårarne rullade ned i det grå skägget: » människorna ä ' så snälla allehopa. Si nu bara på fröknarna! » Men de båda fröknarna sågo ut, som om de nästan blygts att framkomma med sina håfvor nu. Oeh det var nog så ock. När de tänkte på den fattiga, sjukliga enkan, som utan uppmaning, utan en tanke på ersättning hvarje dag så omsorgsfullt skötte om den sjuke och med honom delade sitt knappa bröd, kände de sig i jämförelse med henne så innerligt små och obetydliga, oeh detta deras enda besök föreföll dem nästan själfva som en humbug. Och denne kolportör sedan! Han som var en främling, en man, hade för längesedan tyst och anspråkslöst utfört, hvad de först i dag ämnat göra. Fröken Ros tog fram sin fickbibel oeh frågade sakta: » Får jag också läsa litet för er? » » Ja, söta läs! » bad ifrigt gubben, » när jag ligger så här i ensamheten, läser jag O t t o » Fader vår » å syndabekännelsen så tätt jag hinner, jag mins just ingenting annat, å inte sir jag läsa, men om fröken ville läsa litet ur ' vangelierna å salmboken för mej, vore hon riktigt snäll. » » Fröken » läste och gubben låg tyst, andäktigt lyssnande. Och sedan de tagit afsked och voro ute i förstugan, hörde de honom ännu därinne ligga och mumla: » Herre Gud, så snälla menniskorna ä '! » Utanför den lilla grå kojan i backsluttningen stod, sysselsatt med att binda kvastar, en liten krokryggig man, hvars kala, soekertoppsformiga hjässa sken i solen, då han nu blottade den för de tvänne fröknarna, som nalkades.
Vid sistlidne riksdag gjordes jemväl framställning om ändring uti omförmälda lagstadgande, i hvilket afseende var föreslaget, att, då en eller flere jordegare gjorde ansökan om förordnande för Landtmätare till förrättande af laga skifte, det borde öfverlemnas åt en ansvarig myndighet, helst Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att, sedan Förste Landtmätaren i länet blifvit hörd, bestämma hvilken Landtmätare vore till den ifrågakommande förrättningen lämpligast, antingen den sökanderne sjelfve åstundade eller någon annan, allt efter de kontrollerande upplysningar, som kunde erhållas, och med fästadt afseende derpå, huruvida en föreslagen förrättningsman vore af balanceräde göromål urståndsatt att fullgöra skiftesförrättningar; men förslaget förföll på, bland andra, de skäl, att skiftessökande, hvilka i god tid vändt sig till en för duglighet känd och mycket anlitad Landtmätare, på hvars åtgärd de måhända heldre väntade någon tid, än de äfventyrade att få att göra med en person, för hvilken de saknade förtroende, skulle finna sig illa betjenade med ett stadgande, på grund hvaraf man ofta skulle nödgas att till förrättande af uppdraget förordna den person, som för tillfället var ledigast; samt att, derest valet af förrättningsman ankomme förnämligast på Länsstyrelsen, hvilken dervid sattes i nödvändighet att så jemnt som möjligt fördela landtmäterigöromålen, den sporre till framsteg och förkofran skulle förslöas, hvilken förefunnes i den täflan nu gällande stadganden i förevarande ämne voro egnade att framkalla. Af hvad sålunda blifvit meddeladt inhemtas, att många förslag varit framställda till lösande af de svårigheter, hvilka frågan om Landtmätares förordnande till skiftesförrättning innebär; och de i ämnet ständigt återkommande framställningarne utvisa tillika, att öfvertygelsen om behöfligheten af en förändring uti nuvarande stadganden ej blifvit rubbad genom de skäl, hvilka blifvit framdragna mot de hittills i ämnet granskade förslag.
Af den 1 3 dennes, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gjerde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte / PratUidr. d. 30 Mtiji 1818. $21' Betänkande , rörande yrkadt upphäfvande, så väl af Stockholms Stads rättighet att uppbära ParmTorgBrooch Renhållnings-penningar, då Hö, Halm och Bränkol införas, som ock af Landtnsannens åliggande att i visse Städer erlägga Vågoch Mätare-penningar för inkommande varor. 5. D. Vid förnyad föredragning af Allmän-’ na Besvärsoch .Ekonomi Utskottets den 25 den-’ nes ailåtne samt den 27 i samma månad, efter-' middagen, pä bordet lagde Memorial öfver återRemiss af Prosten Doktor Stenhammars under d. 5 sistlidne Januarii till Utskottet remitterade Anförande, angående saknad eller fördröjd verkstäl-; lighet af Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers uti åtskillige Rikets ihre hushållning rörande ärender vidtagne Beslut, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial endast borde läggas lill Handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-’ Utskottets den 22 dennes afgifne, samt den 29 i samma månad, förmiddagen på bordet lagde 2:110 Utlåtande öfver de hos Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 2 2 sistlidne April med del te Betänfcanden : 1. Om Lånebiträde från Banken till XJdde« valla Stads kyrka. 2. Om Lånebiträde af Banken, till uppbyggande af Lärohus i Kalmar och Skara; Fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde 2:ne Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtande, borde läggas till Handlingarne. 52? Prot. Uidr. rf. 30 Maji 1818.’ S. D.
Ogillas de af Riksförsamlingen, upphöra de att vara gällande samt må sedan icke af domstolarne iakttagas eller åberopas. § 36. De privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, som för de fordna riksstånden för närvarande gälla och ej genom denna regeringsform upphört, må ej af Konungen, utan Riksförsamlingens samtycke ändras eller upphäfvas. III. Styrelse och Lagskipning. § 37. Statsrådet skall bestå af tio ledamöter, hvilka ega att alla der förekommande ärenden öfvervara: ej må fader och son eller bröder på en gång vara ledamöter af Statsrådet. § 38. Af Statsrådets ledamöter skola sju vara chefer, hvar för sitt departement, nemligen : Justitie-statsministern, för Justitie-departementet; Statsministern för utrikes ärendena, för Utrikes-departementet; En chef och föredragande Statsråd för Landtförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för arméen; En för Sjöförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommando mål för flottan ; En för Civil-departementet; En för Finans-departementet, samt En för Ecklesiastik-deparlementet. Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 7. \ Den närmare fördelningen af ärendena, departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en särskildt utfärdad, offentligen kungjord, stadga. Bland de tre Statsråden utan departement böra minst två hafva förvaltat civil be ställning. § 39. Alla regeringsärenden, med undantag af sådana, som i 52 och 54 §§ omförR mälas, skola inför Konungen i statsrådet föredragas och der afgöras. Uti alla mål, som R hos Konungen i statsrådet förekomma, skall protokoll föras. Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 150 och 151 §§ vidare stadgas, ovilkorligen till protokollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. § 40. Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver statsrådet höras bör, R, derest icke minst tre af statsråden, utom vederbörande föredragande, tillstädes äro.
Är det väl tänkbart, Mine Hrr, att detta lilla liudstrykningsinstrument, som kallas hasselkäppen, och som nära nog, åtminstone på flera ställen, räknas till ogräset i skogen — att detta lilla spö, afskuret från sin rot eller gren, skulle tillerkännas äran att räknas bland bildningsmedel, och ännu mera att det skulle VI. B. 34 532 De n 29 Maj. till någon aldrig så liten del hafva egenskapen att underhålla vid lif den militära andan, hvilken, så föreställer jag mig, har sin rot i känslan för det rätta och i kärleken till äran, men alldeles icke i fruktan för svedan i skinnet. Yåra lagstiftare hafva nyligen borttagit spöstralfet, emedan de ansågo det rått och grymt. Det lyckades menniskokär'eken att, sent omsider, få detta straff utträngdt ur lagen, n. b. dd dess användande gällde öfverbevista tjufvar; men såsom korrektionsmedel för hederligt folk qvarstår det ännu i våra krigslagar. Emellan spöstraffet och prygelstraffet finns ingen väsendtlig åtskilnad; håda utgå på hudstrykning och beteckna ofta sin väg med blodviten. Något skäl, hvarföre det sednare straffet fortfarande skall ega sin tillämplighet, inser jag icke, såvida man ej får draga den slutsats, att soldatens natur är helt annorlunda sammansatt än andra syndares. Men, invänder man, emellan spö och prygel förefinns alldeles icke denna nyss förmenta öfverensstämmelse, och gör man således orätt uti att göra några jemförelser. Till bevis för en sådan åsigt andrages, bland annat, att då det förstnämnde var ett straff af offentlig natur, tillhör det andra mera kategorien af husaga eller s. k. faderliga varningar. Men nu har ju husagan för fullväxt folk försvunnit; och hvad den mer eller mindre offentliga tillämpningen af ett straff vidkommer, så hyser jag för min del den öfvertygelsen, att ju hemlighetsfullare en domstol och dess verkställare handla, ju mera får hela uppträdet en anstrykning af inqvisition. När tiooch tremannarådens domar skulle verkställas, visste ofta ingen mera derom än bödeln.
Bifölls. § 35. Hr Wrangel, Erik Fredrik: Då BorgareSt:t i Irsta raden, Irsta mom. af denna § tillagt ordet »personlig” till bevillning, i förmodan att sådan här afses, och jag äfven är af denna tanke, hemställer jag om ej skäl vore till en sådan redaktionsförändring. Om punkten återremitteras, vinnes naturligtvis samma ändamål. Gr. Sparre: Denna § är till innehållet lika med 23:dje §:n i nu gällande beväringsförordning, der det heter: »Beväringsmanskap befrias i krigstid från erläggande af bevillning och mantalspenningar etc.» Det har icke kunnat falla Utsk:t in att bevillning kunde här fattas annat än som personlig, men då jag erkänner, att något förtydligande möjligen är af nöden och §:n redan blifvit af ett Stånd återremitterad, torde måhända lämpligast vara att densamma af B. o. Ad. på samma sätt behandlas. § återremitterades. § 36. Bifölls. § 37. Ben 23 Maj e. m. Hr Björnstjerna: Utsk:t har i denna § vidtagit en för ändring, som i väsendtlig mån afviken irån det af K. H:t, uti 12:te >,:n af dess Nåd. Propos. i ämnet, uti berörde hänseende föreslagne stadgande. Denna förändring är af beskaffenhet, att lemna oss uti ovisshet, rörande hvad som egentligen dermed af ses. — Ulbk:t säger, att ifrågav:de medel skola af K. AI:t användas ”till beväringens eller en allmän folkbeväpnings organiserande.” — Betyder nu detta att ”beväring” oell ’ en allmän folkbeväpning” kro detsamma, ehuru här upptagna under olika benämningar; eller, att K. Akt må antingen använda denna tillgång till beväringen, eller, om så synes lämpligare, till en allmäu folkbeväpnings organiserande; eller oell slutligen, att båda delarna böra komma i fråga?
Förhållandet är, att det måste bero af 11. o. Ad. sjelf att afgöra, huruvida moin:t utan tillägg bör antagas eller icke, och det är obestridligt, att det ålegat Utskit att redogöra för R. o. Adis beslut i denna fråga. Sjelfva saken förefaller mig alldeles uppenbar; ty då R. o. Ad. önskat en inskränkning i rösträtten, och meningen således icke kan var» att, på sätt BorgareSt:t gjort, utsträcka föreskriften i alside på denna rätt derhän att hvar och en skulle ega den, så kan jag icko finna, att R. o. Ad., genom ett frångående af sitt förra beslut, bör lemna portarna öppna åt en hvar, utan jag föreställer mig, att det icke återstår något annat, än att vidblifva hvad man en gång beslutat. Jag skulle således tro, att sjelfva saken icke kan anses ega någon annan betydelse, än såsom en brist i framställning, hvilket jag ansett mig böra anmäla. Gr. Sparre: Någon propos. på vidblifvande af R. o. Atis sista beslut kan väl icke göras, då fråga om frånträdande derifrån icke blifvit väckt. Här äro emellertid tre olika beslut i så måtto, att två Stånd bifallit Utsk:ts förslag, hvaremot de två andra antagit olika lydelse för gm. Vid sådant förhållande åligger det Utskit att inkomma med förslag till sammanjemkning af frågan. Det är detta som Utskit uraktlåtit, och det finues således, efter min öfvertygelse, ingen annan utväg att komma till slut i denna fråga, än att ålägga Utskit, att, enligt 73idje gm R.O., inkomma nied sammanjemkningsföislag. Det är ont detta som jag anhållit. Hr Hjärne: Då det är fråga om hvad R. o. Adis beslut innefattar, är det nödvändigt att göra sig reda för dess upkomst, Jag erinrar mig, att vid flera andra gg, deri R. o. Ad. gjort tilllägg, så tillgått, att H. Exc. Hr Gr. ö.
"Den, som gillar jemknings-förslaget till ett Civiloch ett FinanceDepartement, röste Ja;” "Den det ej vill, röste JYej.” "Vinner Nej, komma dessa Departement att kallas Cameraloch Drätsel-, samt Handelsoch Närings-Departementen.” Voteringen utföll med Fyratiotre Ja och Trettiosex Nej. 8 Constitutions-Utshottets Memorial JY:o ii5 Nionde Poterings-Propositionen. ”Den, som bifaller jemkningsförslaget till Tre Stats-Råd utan Departement, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anses inga Stats-Råd utan Departement böra finnas. Voteringen utföll med Fyratiofyra Ja och TretLiofem Nej. Voterings-proposilionen Litt. G. i Memorialet N:o 48 förfaller, sedan Ridd. och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden antagit jemkningsförslaget. Tionde Poterings-Propositionen. ”Den, som vill, att endast Departements-Cheferne för Justitia?- och Utrikes-Ärenden skola kallas Stats-Minislrar, men de öfrige Ledamölerne Stats-Råd, röste Ja; ” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anställes omröstning öfver följande proposition: ”Den, som vill att alla Stats-Rådels Ledamöter må benämnas Stats-Råd, ”röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anses samtliga Departements-Cheferne böra tilläggas titeln af Ministrar.” Voteringen öfver den första af dessa båda propositioner utföll med Fyratioåtta Ja och Trettioen Nej; hvadan den senare förföll.
11 redovisning och bokföring förvaltas af det Statens embetsverk, sorn förvaltade Wadstena Krigsmanshnskassa, eller finge arméns pensionering sig anförtrodd; 2:o att en omfattande pensioneringslag, byggd på de af R. St:r angifna grunder, att underlätta afgången för det äldre befälet oéh förskaffa armén en fullt tjenstbar befälspersonal, af Konung och R. St:r blefve antagen; 3:o att Staten öfvertoge arméns pensionskassas alla förbindelser, af hvad namn och beskaffenhet de vara må; 4:o att armén icke vidare betungades med afgifter för sin pensionering; och 5:o att armén befriades såväl från förvaltningen af ackordsamorteringsfonden, som från garantien för uppfyllandet af dess förbindelser. Af dessa vilkor har Stats-Utskit icke vidrört hvarken det tredje, alt Staten skulle öfvertaga arméns pensionskassas alla förbindelser, eller ,let 5:te, ang:de garanti för ackords-amorteringsfonden. Skälen dertill äro uppenbara. Med kassan måste nemligen följa dess förbindelser till pensionstagarne samt till kassans egna tjenstemän och vakthetjente. Likaså förvaltningen af ackords-amorteringsfonden, för hvilkens obligationer pensionskassans kapital utgör säkerheten. Beträffande |de öfriga vilkoren, vill jag nu yttra några ord. Att det första deribland i och för sig icke är så farligt, bevisas deraf att Stats-Utsk:t icke haft något annat att deremot invända än att kassans serskilda bokföring och redovisning skulle innebära ett vidhållande af den på sednare tiden alltmera frånträdda grundsatsen att för särskilda utgifter bilda och bibehålla särskilda fonder, utan att, så vidt Utsk:t kan inse, samma för statsverket betungande anordning för pensionstagarne medför någon fördel. Ja! äfven om så vore, hemställer jag, om icke en korporation, som afstår från en pensionskassa, samlad såväl af hädangångne, som nu lefvande delegare, billigt vis kan begära någon garanti för denna kassa, helst de redan afskedstagna, men ännu lefvande delegarne icke haft någon röst med vid beslutet om kassans atlemnande.
Stockholm den 5 Aprill 1818. Rikets Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Ytterligare Utlåtande om upphörande i vissa fall af Dykeri-och Bergnings-Compagniets befattning med strandadt skepp och gods. 1 anledning af de hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln utaf Herrar Hans Blomstedt och Ingemar August Ankarsparre gjorda anmärkningar vid Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs*och Ekonomi-Utskotts den. io:de sistlidne Februari afgifna Betänkande rörande hagan om upphörande af Dykeri-och BergningsCompagniets, befattning med Skepp och Gods, då skeppet i Lotsmans Farvatten af Lotsen sättes på grund, har nämnde Betänkande blifvit till Utskottet återremitteradt,* hvarvid Utskottet inhemtat, att Herr Blomstedt hemställt, det matte uti den meningen i Utskottets Betänkande, hvarest förekommer Ordet Svenska Fartyg, uteslutas Ordet Svenska, och således Dykeriets befattning eller så kallade hjelp, enär den är öfverfl dig, inskränkas och upphöra, afven i anseende till Andra Best), och Ekon. Utski Betänkanden, Nationers fartyg, och att meningen af Lots» mans farvatten måtte närmare bestämmas genom en sådan Redaction: upphäjvande af Dykeriets befattning med sådana Fartyg, sorn under segling och kryssning långs Svenska kusten, på längre eller kortare distance från densamma, eller under lotsning eller i Lotsmansfarvatten komma på grund; hvarjemte Herr Blomstedt serskildt anliåUit, att vid framställningen af Riksens Ständ rs underdåniga önskningar i detta ämne, äfven måtte fogas det tillägg, att, vid O tioyens slut, Dykeri-Inrättningen, såsom Bolag, och sådan den nu är, måtte till kraft och verkan upp« höra. Såsom utlåtande häröfver får Utskottet vördsamligen anföra, det
Bemitterades Till StatsUtskottet: arne af BiksdagsFullmägtigen Eric Svensson från Bohus .Län ingifne Memorialer. det ena , angående Allmänna Magazinslnrättningen, och det andra rörande användandet af de på BiksStatens g:de HufvudTitul anslagne Medel» Till BancoUtskottet: Biksdagsmannen Olof Gudmundsson Bagges från Bohus Län Memorial , rörande J3iscontAssignationers och Obligationers användande vid omsättningar och inbetalningar af DiscontLån; samt Till Lagutskottet: I:o Ett Memorial af Biksdagsmannen J. JU. Wessing från Westmanland , angående dels allmänt deltagande i Tingshusoch Prestgårdsbyggnad, samt Säteriers skyldighet att deltaga i VådElds släckande, dels ock straffets skärpande för tjufvar; och ProtokoilsVtdrag d. 13 t>ec. 1817 435 2:o Riksdagsoch Banco Full rrtägf igen Än» ders Danielssons fran Elfsborgs Län Memorial , angående de af Kongl. Majus Befallningshafvande utfärdade Vitesförbud; om hvilka Remisser Respective MedStånden skulle vördsamt och. vänligen underrättas. Frän Höglofl. Ridderskapet och Adelfi* S D. Instämde Hriglofl. Ridderskapet och Adeln uti HogvÖrdige PresteStåndets och Hedervärda Kon, eStåndets , genom ankomne ProtocolIsUtdrag af den 5 och lo dennes* Ridderskapet och Adeln rneddeldte Beslut, att Riksens Ständers Justi’iäcOmbUdsmans för innevarande år afgifne Berättelse måtte skyndsammast på Statsverkets bekostnad tryckas, samt StatsUtskottet anmodas, att sådant låta verkställa. S. D. Re mitterades till Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottet ; Ett anförande af Herr von Heijne , Geörg, *• angående utfärdande af en Förordning mot yppighet, hvilket anförande jemväl med de öfrige Respective RiksSånden communicerades. Från Högvördiga PresteStändet.
I öfverensstämmelse härmed, anhöllo Rikets Ständer (se und. skrifva N:o 38oj) alt Kongl. Majit täcktes, ti il efterrättelse vid den skeende nya roteringen inom Jemtland, i Nåder förordna; att Jemtlands soldater ålades samma skyldigheter som Kronans indelta manskap i det öfriga Riket; men alt deremot, utan fastställelse af den provisoriska regleringen af rotehåJlet derstädes för längre tid, än de 8 år för hvilka densamma blifvit af Länets invånare antagen, ifrågavarande rotering derefter malte jernnäs till likhet med roteringen i det öfriga Sverige, sedan hemmanens godhet, grundräntan och öfrige utskyhler blifvit emellan Länen behörigen jern förde och tagne i beräkning; hvarefter de nya i Jemtland tillkommande hemman borde öka den gamla roteringen med ny; samt att de sålunda för Jemtlands Fältjägare-Regemente tillstyrkte vilkor jemväl matte få sträckas till Jemtlands fläsljägare-Esquadron, så att Rusthållarne dervid måtte komma i åtnjutande af all dea lindring i deras hittills åliggande skyl - Sta!i~ samt Oecon.~Vtsk. Betänkande N:o 3i dighefer, som antingen redan blifvit eller framdeles kunde varda Rote* hällarne inom provrncen beviljad. De förslag till ny rotering i Jemtland, som härefter blifvit af Kongl.