Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 10F talnings belopp före den 16 Januari nästpåföljande är lill Riksgäids-kontoret inkommer, samma inbetalning anses vara inom behörig tid verkställd; hvadan, i sädant fall, den sedan nvssnämnda månads början å kapital-afbelalniiigs-beloppet ytterligare upplupna ränta ellergifves; f) iöre den 1 Juli 1862 bör drälsei-fölrvaltningen, medelst insända handlingar, inför Riksgäids-kontoret styrka, att de byggnader, lör hvilkas uppförande understöd utaf ifrågavarande lån meddelats, blifvit inom föreskrifveu tid fullbordade och hos städernas allmänna brandstodsbolag eller annan i stadgad ordning bildad och med vederbörligen faststäldl Reglemente lörsedd brandförsäkrings-inrältning emot brandskada försäkrade; g) från Riksgäids-kontoret utbekomna lånemedel, hvilkas behöriga användande icke stvrkes på det i nästföregående punkt stadgade sätt, böra inom den der bestämda tid vara till kontoret återställda, hvarjemte drätsel-förvaltningen för det belopp, som skall af nyssberörda anledning återbetalas, bör godtgöra Riksgäids-kontoret fern procent årlig ränta från slutet af året näst elter det, derunder samma belopp blifvit af kontoret utbetaldt. Vidkommande slutligen den af E. K. M:t i Nåder äskade godtgörelse för det belopp af 1,000 R:dr banko, som i anledning af den sistlidet år i Eksjö utbrutna vådeld blifvit till derigenom nödlidande förskottsvis utbetaldt från Jönköpings läns landtränteri, så enär, enligt hvad E. K. M:t Nådigst tillkännagifva, behörig redovisning redan aflemnats för denna lill lindrande af de närmaste behofven efter branden använda förskotlssumma, hafva Rikets Ständer medgifvit att ifrågavarande förskotls-belopp, Eli Tusen Fem hundra Riksdaler Riksmynt, må genom Riksgäids-kontoret i vanlig ordning nämnda landtränterie ersättas.
Den har sin orsak, hos personer, hos folkslag, i en sinnets sjukliga böjelse att från det Fullkomliga, från den rena Varelsens enkla Ideal, afvika till utsväfningar i teckning och expression, till bländsken och öfverdrift. Motsattare till allt sådant gifves intet, än det Naiva: hvilket Ehrensvärd säger vara ”det innerliga”, den ”sanna känslan af hvad man gör”. En öfversättning och beskrifning, lika värd beundran, som denna hans definition på Smak: ”känslan af Naturens allrahemligaste sanningar”. Närmare skildrad, är Naivetet just hvarje sådan sannings omisskännliga mine och air; Naturens friska grace; det äkta, rena och lefvande behag, som ingen konst kan härma. Djeflarne kunna vara tillgjorda; men blott Englarne naiva. Den rätta Naiveteten är alltid förenad med den rätta Smaken. Bägge i sin förening gifva rätt Stil: den äkta stil, som är konsten att framställa en sak i sakens egen hela liflighet; och således ej blott det sköna i all sin skönhet, utan ock det förfärliga i all sin förfärlighet, ja det stygga i all sin styggelse, – så ofta, och så långt, som en högre skönhets egen plan det fordrar. Sådant är stilens rätta ”höghet”. Den sanna stilen äger nämligen all sanningens frihet. För att i sin framställning göra tingen lefvande, går han så djupt, så högt, så vidt, som de, – och har ej något mindre mått, än Naturen sjelf. I Vitterheten är Stil detsamma som Skrifsätt. Dess första lag är, att verkligen uttrycka någonting som man verkligen kännt och tänkt. Är tanken i sig sjelf känslorik, stark och stor, så kan han ej annorlunda yttra sig i skrifsättet; detta antager då samma egenskaper. Är tanken ”ordinär”, så blir stilen likaså, och bör ej annat vara. Vid det stora skrifsättet ropa esomoftast de små: ”det är affecteradt!” Ty det Stora och det Affecterade hafva det gemensamt, att bägge synas vara Mycket. Men åtskillnaden består deri, att det förra är en rik och stark storhet, det sednare blott en tom. Det Affecterade eller Tillgjorda är derföre alltid någonting lika smaklöst, som falskt.
Hr Nordenanckar anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af K. M:s HofCanceller, hvilka aflemnade nio K.^Mts Nåd. Propositioner och Skrifvelser till Rikets Ständer. Hr Hegardt, Christian Bernh.: I anledning af K. M:s Skrifvelse till R. St. angående tiden för utvexlingens början utber jag mig att till det myckna, som blifvit ordadt i ämnet, få framställa min åsigt derom Hvarefter Hr Hegardt uppläste följande: Då vid sisth Riksdag R. St., uppå Konungens anmaning, togo i öfvervägande den vigtiga frågan om myntbestämning Den ao Februarii f. m. ii och realisation, voro alla — eller sade sig varaense derom, att laglig ordning och stadga uti Rikets Penningeoch Banco-Verk borde återställas. Meningarnas strid angick och kunde endast angå grunderna för myntbestämningen, sättet och medlen samt tiden för realisationens verkställighet. Härom kunde striden föras — och jag vill gerna tro, att den fördes — med lika rent uppsåt å ömse sidor. Ämnet var vidt omfattande och inveckladt, upplysning och ledning för omdömet behöfdes. Efter långvariga öfverläggningar afgaf sammansatta Statsoch Banco-Utsk. Utlåtandet JV:o i, i anledning af K. M:s Nåd. Skrifvelse till B. St. af d. 26 Nov. 1828, angtde myntvärdets upprätthållande, ett Utlåtande, utmärkt af sakkännedom, grundlighet och klarhet i framställningssättet. Om grunden för myntbestämningen hade man inom Utskottet varit och blef inom RiksSt. tern ligen allmänt och lätt öfverens; men då nu fråga uppstod om sjelfva realisationen, sättet och tiden att verkställa den, visade sig snart en skiljaktighet i tänkesätt, som gaf anledning att förmoda, att nitet för myntbestämningen hos många varit ensidigt och härledde sig från afsigten att sätta en gräns blott för sedelvärdets möjliga stigande och icke tillika för dess ytterligare försämring.
vet, att jag varit afundsjuk och misstrogen, men HANNA (ser från Ada till Bergenhjelm). Ä' du så säker nu? ADA (drar sig tillbaka). henne igen.) Men jag bryr mig inte om, hvad du säger. Jag vet, att du ä' rar ändå, och jag ska aldrig tro något ondt om dig. Säg inte så! Det låter så fult. (Omfamnar ­ 103 ­ HANNA (lutar sitt hufvud mot Adas axel). Förlåt mig du också. Jag har varit retsam ADA. bättre än förr. Och allting ska bli godt igen Säg...? Säg, Hanna lilla! Men nu ska vi bli riktiga vänner, Hanna, och stygg. FRU HERMENS (bredvid Hanna smeker hennes hår.) Ja, nu ska vi talas vid, så blir nog allting HANNA (ser upp). Nej, aldrig! Aldrig! Aldrig mer för mig! (Paus.) FRU HERMENS. förolämpad. Ja så, jag visste inte, att du var så djupt BERGENHJELM. ska det tjäna till att vara tragisk? HANNA. komiskt. Jag hör inte till dem, som kan ta allting BERGENHJELM. Herre Gud, när det är rakt ingenting att bråka för! HANNA. ting se'n i går? Ocb hur har allting kunnat bli till ingenAh, se så, Hanna, ta nu saken lugnt. Hvad som förut. ­ 104 ­ ADA. Ernst har förklarat oss... HANNA. Ja så, Ernst har förklarat... ADA. Hvarför ska du ta det värre än vi? HANNA. Därför att Ernst inte har förklarat nå'nting för mig. (Går ål höger.) ADA (hänger sig vid hennes axel). Nej, du får inte gå. Det måste bli godt igen. HANNA (vid dörrposten). i går var en bedragerska, som sköflade ett lyckligt hem, och i dag inte ä' det, och hvarför jag i går var en eländig kokett, och i dag inte ä' ingen i dag. Ja, om Ernst kan förklara mig, hvarför jag det, hvarför alla trodde mig om ondt i går och BERGENHJELM. var alltihop.
Lyckas Plageman häruti, hvartill anledningar förefinnas, och methoden sedan skulle af allmogen antagas, hvilket man ock bör hoppas, så kunde lösningspriset till det allmännas lättnad än vidare nedsättas, eller SLatens mellankomst må hända alldeles indragas, synnerligast om allmogen äfven kunde förmås till Saltpeterns raffinering. Pottaske-til/verkning. Denna näring infördes i slutet af i82o:talet från Österbotten och har sedan den liden begagnats i Länets norra Socknar, dock synnerligast i Neder-Calix. — Assessoren Plageman har, de sednare åren, arbetat på dess allmännare antagande i hela Länet, hvarföutan, med dertill af Regeringen förskjutne mede), ändamålsenlige Poltaske-sjudnings-pannor blifvit anskaffade, för att tillhandahållas hugade Pottaska-till9 verkare, emot betalning af Pannornas värde med |:del årligen. Önskligt vore, om Allmogen fattade liog för denna näring, så vida skogarne i allmänhet öfverflöda med rudimalerier härtill och den i öfrigt eger det företräde, att den kan bedrifvas af barn och ålderstigne, samt således icke från jordbruket rycker den verksammare arbetskraften. Åtgärder till beredande af vidare beqvämligheter vid Landoch Vattén-comrnunicationerne hafva icke blifvit vidtagna. Yäl har fråga varit väckt om rensning af Torneå Elf, men då sådant icke kunde företagas utan samverkan från Finska eller Ryska sidan och detta blifvit vägradt, så har projectet härom tills vidare förfallit. 4- Politisk Författning. Kammar-Verk. Under de fem år, denna Berättelse omfattar, har hemmantalet af i Skatt ingångne lägenheter blifvit förökadt med 2~ mantal af Kronooch 7? mantal af Frälse-natur, eller med tillhopa 10— mantal, fördelle i 34 särskilde lägenheter. Denna tillökning är ringa och dess obetydlighet en följd af den förlängning i frihetsår, som medgifvits och missvexternes verkningar påkallat.
Skattläggningen af den uti en af socknarne i Österdaiarne afvittrade öfverloppsmarken beror på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning af de dertill med afseende å lokala förhållanden uppgjorda grunder; den då förberedda skogsdelningen i en annan socken af Österdaiarne har blifvit verkställd, utan att någon öfverloppsmark derstädes uppkommit att afvittra, och det i den dertill gränsande större socknen förelagna inägoskiftet innevarande år blifvit afslutadt. Derförutan har den redan 1816 företagne fäbodeoch skogsdelningen, efter fullbordad afvittring i en af socknarne i Vesterdalarne, jemväl innevarande år blifvit bragt till ända, samt vid det i en af de öfre socknarne i nämnde del af länet år 1847 började skiftet inägorna blifvit byavis fördelta och jemväl i vissa byar skiftade emellan åboerne, samt äfven en betydlig del af den mycket vidsträckta skogen affattad. Utaf de i tabellen upptagna hemman och lägenheter tillhöra Kongl, Maj:t och kronan mantal jemte en mjölqvarn och ett fiske, samt åfc? hemman fromma stiftelser. Antalet af de i förra tabellen upptagna oskattlagda bebyggda torp och lägenheter har i den nu afgifna blifvit nedsatt derigenom, att några sådane lägenheter, efter att af den jordägare, å hvilkens ägor de varit belägna, hafva blifvit å andra personer öfverlåtne, till jordägaren återgått och i följd deraf sedermera inbegripits uti det för hela egendomen angifna uppskattningsvärde, Berättelse öfver Stora Kopparbergs Likasom vid förra berättelsen, är, med afseende å innebafvande hemmantal, förhållandet emellan sjelfägande jordbrukare och arrendatorer såsom femton till ett, och har den tillförene uppgifne beskaffenheten af vanligast förekommande arrenden äfvensom landtböndernes utkomst icke förändrats. Statsbidrag. Ehuru utaf dessa Roteringen är öfver länet ojemnt fördelad, har detta missförhållande städse blifvit i möjligaste mån afhjelpt derigenom, att hemmansränta och faslighets-bevillning, i förhållande dertill, blifvit åsatte.
Om och huru kyrkans angelägenheter vårdas, vore således, mera än i andra förvaltnings-grenar, öfverlemnadt åt dithörande embetsmäns välbehag. Afven då en biskop ville med eftertryck handhafva sitt embete, hade han ej fria händer, utan kunde af sina konsistoriales öfverrösta?. Följden af dessa förhållanden hade blifvit, att olika plägseder utbildats och genom det långvariga bruket stadgats inom stiften. Ville departements-chefen bringa olikheterna till enhet, så stötte han emot icke blott häfden, utan äfven biskoparnes urgamla myndighet. För hvad desse af densamma förlorat, i förhållande till sina underlydande konsistoriales, voro de benägne att taga sin skada igen, i förhållande till departements-chefen. De voro på sina biskops-stolar orubblige, och departements-chefen kunde ej, i anseende till den sjelfständighet som biskoparnes prest-embete medförde, på dem hafva samma inflytande som på landshöfdingarne; hvilket förhållande visade behofvet af mera, ej mindre, uppsigt genom kollegium öfver biskoparne, än öfver landshöfdingarne. Om äfven departements-chefen för ecklesiastik-målen vore än så kunnig och erfaren i sådana mål. skulle han hafva svårt att rätteligen sköta sitt embete utan biträde af ett underlydande Ecldesiastik-kollegium, motsvarande de Kollegier, som andre departements-chefer hafva under sig. I händelse religions-sekter uppkommo, och vederbörande Konsistorium begärde förhållnings-bud, så hade departements-chefen, i afseende på affällingarnes behandling, ingen annan myndighet att rådfråga, och samma brist erfores i afseende på frågor om ändring i religionsböckerna, gudstjensten eller kyrko-lagen, eller i presterskapets skyldigheter och rättigheter, i förvaltningen af ecklesiastika medel m. m.
En annan fråga blir, huruvida förenämnda grundsats om en jemförelsevis lägre aflöning åt den, som inträder i Arméens tjenst, är tillämplig på hela Arméens tjenstemannastat och således äfven på dess civila tjenstemän, för hvilkas inträde i tjenst enahanda fordringar i kunskapsväg gälla, som för tjenstemän inom civiladministrationen, och hvilka således, i likhet med dessa, blifva sednare Statens löntagare. En sådan tillämpning kan i och för sig icke, i min tanka, vara fullt rättvis, helst då man betänker, att för den civile tjenstemännen vid Arméen är, med högst få undantag, all vidare befordran inom densamma omöjlig, emedan han vanligen, vid inträdet i lägsta tjenstegraden, jemväl inträder i den högsta, och, der detta icke är fallet, såsom inom FältLäkareCorpsen, äger aldrig någon befordran till högre grad rum, utan i följd af öfvervägande skicklighet; ty vid hvarje ledig tjenst är ansökningsrätten öppen för alla läkare, både inom och utom Corpsen. Emedlertid antager det nu meddelade löneregleringsförslaget en så beskaffad mera vidsträckt tillämpning af ofvannämnda grundsats såsom riktig, och Arméens läkare hafva således, hvilket annars gerna lärer undvikas, blifvit, åtminstone i en omständighet, ställda i samma kategori som Arméens officerare. Jag skulle visserligen för egen del, åtminstone hvad läkarestaten angår, icke vara obenägen - D en 4 December e. m. 385 Hägen att biträda den åsigt, man vid löneregleringen sålunda erkänner såsom riktig, ehuru bataljonsläkarelänen derigenom nedsättes långt under det belopp, som anses böra tillkomma en Kammarskrifvare, hvars akademiska kurs icke rimligen kan antagas fordra tiondedelen så lång tid som dennes; dock kan ett sådant medgifvande icke billigtvis äga rum under andra vilkor, än att, vid bestämmandet af lönebeloppen alla graderna igenom, likhet mellan Arméens officerare och dess läkare får vara gällande.
* w » Ej ännu, älskade, » säger hon. Och Karl Vrede böjer sig ned och kysser i Emellertid väntade Karl Vredes arbete kärlekens vördnad hennes smala, hvita fingrar. sedan länge honom åter till Paris, och endast alla dessa mellankomna underbara händelser hade förmått honom att så långt utsträcka sitt besök i hemlandet, hvilket från början var afsedt att bli helt kort. Nu gafs i hvarje fall ej längre någon pardon, och en vecka efter sedan Ruth kommit åter upp från sin sjukdom, måste han packa sina kappsäckar för att styra kosan söderut. Men innan dess måste han ha allt klart med henne, som var honom kärast i lifvet, som hårda öden så länge hållit fjerran ifrån honom, men som nu ändtligen var återvunnen. (Slut på senare delen). Idun gratis erhåller en hvar, som anskaffar 5 abonnenter, af dessa upptager afgiften (å 1 kr. för hvarje qvartal) och insänder den samma till Red. af Idun, Stockholm. till billigaste pris och pä bästa sätt utför alla möjliga uppdrag tllltjenst för Iduns ärade läsarinnor. Med Iduns expedition är förenad Iduns uträttnlngsbyrä, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrlgt xxxkxxxkixxyyxxkxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx A l l a Observera! Tillsändes, om lifvidden uppgifves i centimeter eller decimaltum. Obs.! Order mottagas äfven genom I d u n s Uträttningsbyrå, Stockholm. r2S2j x^yxxxxXxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx För sommaren. Anvisning att bäst förvara och använda blåbär. Till hvarje kanna rensade och sköljda bär tages, sedan vattnet väl afrunnit, | skålpund krosssocker. Bär och socker nedläggas hvarftals uti glaserad kruka, dervid bären med en träsked tillpackas, utan att krossas. Krukan, täckt med lock, nedsättes under 3 månader i källare eller kallt, men frostfritt rum, hvarefter man kan börja taga saft eller bär, dock så, att saften alltid står öfver bären.
I anledning häraf och då något giltigt skäl till skillnad i löneförmåner för befattningar, hvarmed enahanda ansvar och åligganden äro förenade, icke förefinnes, hafva Rikets Ständer, på det lönerna för de vid Upsala universitet anställde tvänne språklärare måtte kunna, efter samma grunder, som adjuuktslönerna i allmänhet, höjas hvardera med 500 R:dr, för sådant ändamål beviljat en årlig tillökning af 1,000 B dr i anslaget till nämnda universitet. II :o Vidare har E. K. Maj:t äskat ett årligt anslag af 1,400 R:dr till arfvoden åt A amanuenser, att till lika belopp, eller med 350 R:dr för hvardera, dem emellan fördelas; varande dessa amanuenser afsedde att biträda en vid Zoologiska museum, en vid Medicinska och en vid Chirurgiska kliniken, samt en vid den nya Fysiologiska professionens laboratorium; och då, enligt hvad vederbörande vitsordat, dessa beställningar äro behöfliga för undervisningens ändamålsenliga handhafvande, hafva Rikets Ständer denna nådiga framställning bifallit. 12:o Till löneförbättring åt Musices-direktorn vid nämnda universitet har E. Iv. Maj:t slutligen begärt ett årligt anslag af 750 R:dr; och enär bemälde lärares sammanlagda löneförmåner nu endast utgöra 1,250 R:dr, men denna aflöning synes vara alltför otillräcklig att kunna vid ifrågavarande befattning fästa duglige och nitiske Expeditions-Utshottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 7 män för odlande af en konst, livars betydelse såsom ett väsendtligt bildningselement för ungdomen allmänt erkännes, hafva Rikets Ständer ansett E. K. Maj:ts berörda nådiga framställning böra bifallas, helst genom denna tillökning Musices-direktorns lön i allt fall ej komme att uppgå till högre belopp än det, som för en yngre Akademi-adjunkt är bestämdt.
David hela sin livsåskådning i en enda ström av ord, varur åtskilliga satser fäste sig i minnet på David hur rusig han än var. En av dem lydde att varje människa bestod av två varelser, en som söp och en som tänkte. När den som söp låg och sov, var den som tänkte ute och gick. När den som söp dog, gick den som tänkte ut ur kroppen genom den ena eller andra öppningen och for i väg till stjärnorna. Det var naturligtvis alltid den som söp som var fyllsjuk. Men själva idén att supa var ett karaktärsdrag hos bägge två. Vilkendera är det som målar, då? frågade David i det han lade omkull sig på bädden Terje gjort och skruvade på kranen till värmeelementet. Han hade berusat sig för häftigt och var redan illamående. Dä naturligtvis han som super, inföll Terje. Så fort en målare tar till hjälp den där som tänker så målar han idel skit. Terje låg redan i sängen och sysslade med att spotta i väckarklockan, den gick inte annars, påstod han. Varje natt när den stannade vaknade han genast och spottade i den tre gånger, sade han, och då larvade den av igen. Det fanns ingen tavla eller visare på den, men den kunde ställas att ringa. Terje steg alltid upp tidigt och for i väg till Haga och målade. David föll i sömn, men vaknade då och då för att stå fyrfota ute i en skrubb över en hink med sopor. När han då och då återvände in, stannade han i dörren och betraktade hur hela rummet rörde sig upp och ned likt ett fartyg i storm, och besättningen sjöng under tiden “Gubben Noak“ med otaliga variationer. När han vaknade var det redan ljus dag och han befann sig alldeles ensam i ateljén. Nu såg han hur vackert detta rum var, som han förut bara funnit smutsigt. Golvet hade redan hunnit ett sådant stadium av fläckighet att det nästan verkade akvarell och väggarna var fullproppade med teckningar och av glad färg lysande små skisser. Taket var som inrökt sjöskum och ovanför dörren var målat med stora bokstäver: LIVSFARLIGT LUTA SIG GENOM FÖNSTRET NÄR LOKALEN ÄR I GÅNG Han kände att han skulle trivas här, det tycktes honom som om han här befann sig högt ovanom allting som oroat honom.
19 c) alldeles inställa omförmälda diskontering' och utlåning samt kassa-kreditivrörelsen, mod undantag dock hvad angår de kreditiv, som här nedan omförmäla#, äfvensom indraga större eller mindre del af utlåningen från allmänna diskontfonden; d) till inbetalning inom den i hvarje j särskildt fall bestämda tid, uppsäga t de Kongl. Kommers-kollegium och Jern-kontoret beviljade kreditiv, äf1 vertsom Filialbanker meddelade iörsträckningar, samt e) uppsäga det Riksgälds-konforet beviljade kreditiv; och höra dessa till förminskning af Bankens sedelstock anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade; Fullmägtige likväl öppet lemnadt att derförmnan eller samtidigt dermed försälja större eller mindre del af innehafvande obligationer; kommande de medel, som inflyta, att öfverföras till Bankens reservfond, hvarifrån desamma, när Bankens ställning det medgitver, må till sina ursprungliga ändamål återlöras. j c) alldeles inställa omförmälda diskontering och utlåning, samt indraga större eller mindre del af utlåningen från allmänna diskontfonden; egande Fullmägtige, samtidigt med de i mom. b och c föreskrifna åtgärder, att antingen försälja innehafvande obligationer eller upptaga lån mot lägsta ränta, som kan betingas; d) oförändrad. e) genom vägran af nya lån, efter hand minska utlåningen mot pant af inteckning i fast egendom; samt f) uppsäga till inbetalning det Riksgälds-kontoret beviljade kreditiv ; och böra dessa för metalliska kassans bibehållande, medelst förminskning af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser, anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade; kommande de medel, som från låneoch kreditivrörelsen indragas, att öfverlemnas till Bankens reservfond, hvarifrån medlen, när Bankens ställning det medgitver, må till sina ursprungliga ändamål återföras.
Utskottet i öfrigt härutinnan yttrat; 11.-/e punkten: anslag till farsoters celi smittosamma. sjukdomars botande; Ståndet biföll Utlåtandet N:o 214 i denna punkt;, J2:te punkten: Velerinaire-Inrätlningen; Betänkandet. N:o 80 i denna punkt blef bifallet; i3:de punkten: Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet $ Utlåtandet J\:o 214 blef härutinnan, bifallet; %\:de punkten: Öfver-Intendents-Emhctet; och ib:de punkten: Kongl. Tabelt-Commissionen; Utskottets yttranden i dessa punkter biföllos; i6:de punkten: Skogsoch Jugeri-Slaterne; II v;id Utskottet härom yttrat lades till handlingarne; ir-.:de punkten: Tullverket; Ståndet beslöt, att Aflöningsoch Omkostnads-Staterne skola nu, såsom vid sista Riksdag, förslagsvis upptagas till 4^0,000 Rdr, och att Tullverket hädanefter, såsom hittills, skall erlägga Postporto; 18:de punkten: Landt-Staternes reglering: Hvad Utskottet härom yttrat bifölls, med tillägg af den underdåniga anhållan, att, på det hinder för en ijy ändamålsenlig reglering må, så vidt ske kan, undanröjas, vid utfärdande Fullmagter eller Constitutorial vid Civil-Staten, må införas de vilkor, att innebafvaren skall åtnöjas med de löneförmoner, sorn vid en blifvande ny reglering kunna komma att af Rikets Ständer bestämmas; I följande punkterne, till och nfed den 28:de, blef Utskottets Betänkande N:o 80 bifallet; Äfvenledes blef 2Q:de punkten i Utskottets Utlåtande N:o 214 al Ståndet gillad. Fröt.