Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gonorn lottning, som verkställes en gång om året, utdelas föreningens små tillgångar i poster af 2 0 kronor på olika händer att användas till hjelp och glädje i fattiga hem. Tvänne gånger har jag varit nog lycklig att emottaga en sådan lott, som satt mig i tillfälle att fröjdas af att göra en smula godt. Vill nu någon af er, mina damer, uppoffra 1 kroua om året för » Hvita liljan » och vår sak, så står eder föreningen med glädje öppen, och fröken Evas fråga har ländt till det godas befrämjande. Sjelf skulle jag med nöje anmäla eder hos direktionen, om ej min förestående afresa hindrade mig. Dock är jag viss, att genom korrespondens med fröken Brigitta Påhl, Saltmätaregatan 11, Stockholm, stadgar och alla nödiga upplysningar kunna erhållas. En hjertlig önskan om en angenäm jul och ett godt och gladt nytt år till er, fröken Eva, och edra väninnor från er tillgifna Gertrud. Teater o c h musik. Kongl. operan. Sistlidne söndag och tisdag uppfördes åter efter några veckors hvila Wagners storslagna opera » Tannhäuser », som denna gång fick ökadt intresse genom fröken Gina Oselios uppträ- dande i Elisabets roll. Och i bättre händer har säkerligen, både hvad sång och spel beträffar, nämda parti å denna scen aldrig varit. Bifallet var stormande. På torsdagen i denna vecka gifver k. operan sin femtonde repris, nämligen » Den stumma ». Masanielfos parti sjunger denna gång den unge tenoren hr Hagman, som nu för första gången uppträder å denna scen. Han har förut varit anstäld vid Vasateatern. Med denna vecka slutas verksamheten före j u l å k. operan. Annandag jul gifvas tvänne föreställningar, den ena på middagen, då » Vermländingarne » uppföres, och den andra på aftonen, hvarvid » Faust » gifves. Vasateaterns senaste program, » Resan till Kina », lustspel med sång af Labiche och Delacour, har i den dåliga teatersäsongen närmast före jul icke förmått locka mer än medelgoda hus, ehuru både stycket sjelft och utförandet bort betinga fiffigare besök.
Stundom hafva 3 å i ordinarie ledamöter af samma Stånd varit frånv:de och deras platser fyllde af provisoriskt inkallade suppleanter, men någon gång har äfven inträffat att hela antalet närv:de af något Stånd inskränkt sig till två eller tre. Om således någon omvexling förmärkes ibland R. o. Ad:s ledamöter i Utskm, bör sådant icke vara klandervärdare än då samma sak i icke obetydlig grad inträffar Den 16 Jennar i. Wand de andra Stånden, helst man kan vara temligen säker att hos hvar oell en af detta uplysta Stånds medlemmar nu för tiden finna en någorlunda tillräcklig grad af kunskaper och erfarenhet för att upfylla sitt kall, samt att understundom äfven meddela den vägledning hvaraf en eller annan Utsbs-ledamot kan anse sig vara i behof. — Man bör härvid icke förgäta att upfostran bland de bättre folkklasserne nu med mera omsorg skötes än förr, samt att ett icke så obetydligt mått af kunskaper erfordras för inträde i Statens tjenst, på hvilken väg som helst. Den andra anledmn till införande af val ibland oss skulle vara: att derigenom förmå R. o. Ad. att talrikare vid alla tillfällen infinna sig i Ståndets plena. Man kan med skäl frukta att detta ändamål icke mera upfylldes med de 70 påräknade Riddarhus-medlemmarne än med personalen inom de redan valda Stånden, hvarest understundom saker afgöras med 18 å t?0 röstande. Så länge Riksdagarne fortgå i 15 å 16 månader lärer väl icke heller någon mensklig makt kunna förmå Ståndens medlemmar att ouphörligt vid alla tillfällen talrikt vara tillstädes. Vid vigtigare öfverläggningar är man det. Slutligen framställes äfven såsom skäl till val ibland oss: att R. o. Ad. borde representeras efter samma grundsats som de öfriga Stånden. — mine Hrr!
Då Rikets Ständers Revisorer alltid äro försedda med biträde af en Kamrerare, kan af denne utur de förvaltande Verkens Revisions-Berättelser sammandrag öfver deras redovisnings-summor göras, och ändamålet alt få se total-beloppen i alla fall vinnas, utan att Riks-Hufvudboken dermed behöfver belastas; Och då i83o års Revisions Instruktion nu upphört att vara gällande, är deraf undanröjdt ett hufvudsakligt hinder för Riksbokslutets återställande i det skick, hvari det var, innan samma Inslrnkion utfärdades, hvilket återställande så mycket hellre torde kunna bi - 31 fallas, som derigenom särskilda aflöningsmedel i och för Riks-bokslutet blifva obehöfliga, och som Rikets Ständer, vid tvenne Riksdagar, afslagit Eders Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner om sådana medels uppförande på stat. Uti uppställningen af Riks-Hufvudbokens form ingick planen, att alla de intrader, som af Kronans Uppbördsman för andra Verks räkning indrifvas, skulte till stats-intrader blifva förvandlade, emot det att Verken, genom anslag på Riks-Slaten, erhöllo hvad dem tillkomme; hvilket äfven Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag, för sin del, biföilo. Detta har likväl ej af Verken blifvit medgifvet, förmodligen af fruktan för att blifva ställde under Rikets Ständers godtycke och att se sina tillgångar vid Stats-regleringarna genom indragningar förminskade.
Ett yttrande kan af en åhörare origtigt uppfattas och utspridas sådant kan visserligen rättas genom ett utdrag af det ju? 6terade Protocollet; men om en talare fäller ett förhastadt, ett obetänksamt yttrande, tjenay 24 Den 27 Januarii. honom uteslutandet ur Protocollet till intet, när Allmänheten redan, liksom i officiel väg är underrättad, hvad han yttrat och han inför den ej kan neka dertill. Man torde här invända att den, sam inför sitt Stånds talrika tnadlemrrtar, kan erkänna ett förhastande, ett misstag, och rätta det infördem. också må kunna göra det inför hela Allmänheten, men min egen känsla säger mig. och tankan på vår från forntiden bibehållna Stånds representation bör öfvertyga hvar och en, att förhållandet är ganska olika, att erkänna och rätta ett misstag inför sitt eget Stånd, eller inför andra eller inför en Allmänhet. Dessa svårigheter synas mig, vid de förhanden varande omständigheter, betydliga nog; men en annan olägenhet framställer nig, vigtigare, ehuru troligen mindre att befara. Jag har förut sagt. att något egentligt legitimerande till tillträde vid Sessionejne, icke kan ftga rum; det får icke bestämmas efter klädseln, förmögenheten eller en upphöjdare rang i Samhället o. s v utan skulle billigast lemnäs den förstkommande. Samlingen af åhörare kunde således möjligen komma att bes'» endast af ohyfsade, tygellösa menniskor, sorn icke kände nånot baod af ordning eller anständighet, utan endast af 8'yrksnOm nu denna samling, nog talrik, för att derigenom blifva djerf, och möjligen lörlitande på förstärkning, antingen af egen böjelse, eller i följd af någon främmande ingifvelse, inblandade sig i discussioneroe och sökte verka på Ben 27 Junnar il. 25 besluten, hvad medel ägde Ridderskapet och A-teln, att återfalla ordning, — att bevara sin frihet P Intet annat, än att söka hjelp af militairtsk styrka, som möjligen kunde komma för sent, möjligen uteblifva. Jag bar redan medgifvit, att sådane uppträden i vårt land synas vara mindre att befara, meo de äro äfven Kär icke otänkbara.
Föredrogs å nyo Const.Utsk:s d. 2 och 9 dennes på bordet lagda mern. N:o 34, med förslag, ang:de tillägg i 28 § Reg.F., åsyftande befordringsrätt för utländske män till vissa embeten och tjeuster. Upplästes följande af Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., inlemnade anförande: Jag anhåller att få instämma uti Hr von Hartmansdorffs reservation 3 morn., eller det, att äfven läkare må vara innefattade uti den nu föreslagna grundlagsändringen. Jag gör det sä mycket hellre, som Const.Utsk. sådant redan en gång bestulit, nemi. den 6 i sisth månaden, samt jag, i egenskap af suppleant inom Utsk., (Hr Presidenten von Hartmansdorff var nemi. dä för tillfället frånvarande) sjelf bilrädt ett sådant beslut. Utsk. var nemi. vid besagde tillfälle ense om, att detta medgifvande skulle omfatta icke allenast universitetslärare, utan äfven läkare samt andra vetenskapliga befattningar. Om redaclionen åter af detta stadgande kom man icke dervid fullkomligt öfverens, utan uppdrogs densamma åt Utsk:s secreterare. (Detta enligt den af mig vid sammanträdet förda p. m.). Att sålunda var förhållandet, erinrar jag mig derförutan så mycket mera, som jag nogsamt minnes den menlion bonorable, motionären, Hr Professoren Fries, erhöll af en ledamot, tillhörig den fraction inom Utsk., hvilken gemenligen icke plägar saknas bland reservanternes antal. Motionen var nemi., enligt omförmälde menlion honorable, den första, som inom Const.Utsk. blifvit, utan gensägelse, enhälligt gillad och antagen. Det är alltså med särdeles förundran, som jag saknar denna, enligt min förmening, helsosamma utsträckning af det föreslagna medgifvandet åt Konungen, i afseende på användandet i Rikets tjenst af utländska män af utmärkt förtjenst.
Återremitterades; och Nro Gr, öfver väckle motioner derom, att inteekningshafvare och andra veterliga borgenärer ej matte behöfva att, i anledning af årsstämniug, deras fordringar angifva. Äfslogs. 'S. T). Ånyo föredrogos och bifölios Allmänna Besvärsoch Oeco* nomie-U t sk ottets följande Betäijkanden, nemi. N:o 53, i anledning af väckt fråga, om förändring uti indelte armeens organisation, och om militaire-undervisningens införande vid Rikets allmänna Läroverk, i öfverensstämmelsemed andan af conscriptions-systemet;* N:o 54, i anledning af väckt fråga, om ett förändradt löningssätt för Presterskajaet på Gottland, och N:o 55, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o 1, angående väckt fråga om utfärdande af förbud emot accord till Landshöfdinge-Embeten. S. D. Vid ånyo skedd föredragning lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets ytterligare Utlåtande N:o 56, i anledning af väckt t råga 0111 förhud emot införsel i Riket af hästar från Danmark och dess Tyska provincer. S. D. Di im å nyo föredrogs Allmänna Besvärs• och OeconomieUtskottets Utlåtande N:o 57, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o 12, angående vackt motion, om anställande af Norrska hingstar vid Rikets Stuterier, fann Bonde-Ståndet för godt, att låta. bero vid Utskottets sistnämnde Utlåtande N:o 12. 36 Prot. Ulär. a. 26 Maji 1834. Den 26 Maji i834» F rån Höglod.
Att detta klagomål sttneo billigt, enär de L Botten-haswet farander alla fall mäste betala den allmänna Bäk af - 326 Den 7 December. giften, frän och ineden Station der Lots och Bäk-mrätmingen l Bortenwikew widtager eiler Gåsholma, hwaräfwer !7?scr ät taxan ingen afgift bjuder, ej elier kan göras, emedan den obety-liiga Lors inrättning, som t^orr om finnes, af Gländerne och Landet deromkring utgöres. Äfwen i denna omständighet tänker jag olika Med Ugkotter, och till uplysning anser jag nödigt blott nämna 29 §. uti Kongl. Förordningen om Lors» och Bäk-inrättningen af den 29 Ockoder 1798, hwarest orden sa lyda: Hwad den sä kallade gamla Bäka/giften berräffar, sä konimcr densamma för H ands Bukarne wid Ledsnad, l77vhamn, Bär och Lägstär samt Lokä, Häfringe och Aorso aec aldeles nphora; men hwad E»rfkärs eller färe detta Gras'' Bak-afgift widkommcr, sä skall den snnma hädanefter som hittills upbäras, intill dest en ordentelig Lrons-Lots inrättning i Bottniska witen kan sramd leo komnia i det stand, atc den derigenom Vst och Lronan till» fallande Bäkoch Lots-inrättnings afgift lam» nar Ost anledning, act utan förlust nystberär» gamla Bäk-afgift eftergifwa. Denna H:s innehåll utmärker tydcligen orsaken, htvaksöre den öswerklagads Bäk-asgistsn fortfar. Säkert hade den lika med de öfrige gamla afgister blist wik indragen om förhällandet warit enahanda med dem.
S. D. Föiediogos ånyo och godkändes Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 538, angående ifrågastäld restitution af de sedan år 1819 af rotehållarne vid Uplands Regemente erlagde kläd-penningar; N;o 528, i anledning af Herr Kjellbergs motion om belöning för den, som med ett fullständigt motiveradt och till sina hufvudgi under antagligt representations-förslag till Rikets näst sammanträdande Ständer inkommer; N:o 529, i anledning af väckta motioner, angående Stats-anslag för fattigvården i de Rikets städer, hvarest garnizoner finnas förlagda; och N:o 53o, i anledning af erhållna återremisser å Stats-Utskottets Memorial N:o 48 S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 79, i anledning af erhållen återremiss å Ut - Prot. Utdr. den 26 Maj 18/[ 1. 48i å Utskottens Memorial N:o 72, angående sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, rörande förslaget till förnyad Förordning om grunderne och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman. S. D. Föredrogos ånyo Constitulions-Utskottets nedannämnde Memorial : Dessa förslag antogos att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o j 14, till Rilderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, i anledning af bemäldta tvänne Riks-Stånds ytti anden, rörande Constitutions-Utskoltels Memorial J\;o 87, med förslag lill ändring i Riks-Rättens organisation. Memorialet N:o 87, återremitterades, med förklarande af den anmärkning, såsom Ståndets gemensamma lanke, att de uti nämnde Memo1 ia 1 antagne förslag af Ståndet anses hvarken nyttiga eller nödiga.
Utskottet vidhåller sitt förra förslag och hemställer, att Rikets Ständer gilla § 52 (gamla 51). 53:dje $ (gamla 52) är bifallen af Preste-ståndet, men åter-remitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet. Förvandlings-sättet för böter har samma förklaring, som vid § 51 (gamla 50) nämndt är. Att sedan en del af böter utgått, återstoden förvandlas, hr enligt med gamla bränvins-författningen och nyss af Rikets Ständer i Tillverknings-lagen antaget. Utskottet föreslår, att Rikets Ständer gilla § 53 (gamla 52). 54:de § (gamla 53) är bifallen af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet, men återremitterad af Borgare-ståndet, utan diskussion. Utskottet har ingen anledning att frångå sitt förra förslag, och hemställer, att Rikets Ständer måtte gilla § 54 (gamla 53). 57:dc § (gamla 56) är bifallen af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet, men åter-remitterad af Borgare-ståndet. Då Utskottets förslag är af två Stånd bifallet, får Utskottet hemställa, att § 57 (gamla 56) varder giilad. 59:de § (gamla 58) är bifallen af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet; och då han väl är af Borgare-ståndet återremitterad, men utan framställande af någon anmärkning mot innehållet, anser sig Utskottet icke böra frångå sitt förslag, utan hemställer att § 59 (gamla 58) gillas. Stockholm den 25 September 1854. STOCKHOLM, 1854. J. A. Walldén. Förslag Förslag* un Förordning ang. vilkoren för Bränmns Försäljning. § i Bränvin må ej till mindre belopp än 15 kannor säljas af annan än den, som enligt 2 eller 4 § dertill berättigad är. § 2.
Då sade han ock till dem, som budne voro, en liknelse; märkandes, huru de sökte efter att sitta främst, sägandes till dem: När du blifver buden af någrom till bröllop, så sätt dig icke i främsta rummet; att icke tilläfventyrs någor kommer, som buden är af honom, och är ärligare än du; Och då kommer han, som både dig och honom budit hafver, och säger till dig: Gif denna rum; och då måste du med blygd begynna sitta ned bätter; Utan heldre, när du varder buden, gack, och sätt dig i yttersta rummet; att, då han kommer, som dig budit hafver, må han säga till dig: Min vän, sitt upp bätter; och då sker dig heder för dem, som der med dig till bords sitta. Ty hvar och en, som upphöjer sig, han skall varda förnedrad; och den sig förnedrar, han skall varda upphöjd. Sade han ock desslikes till honom, som honom budit hade: När du gör middagsmåltid, eller nattvard, bjud icke dina vänner, eller dina bröder, eller dina fränder, eller dina grannar, som rike äro; att de icke bjuda dig igen, och löna dig dina välgerning; Utan heldre, då du gör gästabåd, kalla de fattiga, sjuka, halta och blinda. Och salig äst du; ty de förmå icke löna dig igen; men dig varder igenlönt i de rättfärdigas uppståndelse. Men då en af dem, som vid bordet såto, detta hörde, sade han till honom: Salig är den som äter bröd i Guds rike. Då sade han till honom: En man hade tillredt en stor nattvard, och böd många; Och utsände sin tjenare, den stund nattvarden skulle stå, att han skulle säga dem som budne voro: Kommer; ty all ting äro nu redo. Och de begynte allesammans ursaka sig. Den förste sade till honom: Jag hafver köpt ett jordagods, och jag måste gå ut och bese det; jag beder dig, gör min ursäkt. Och den andre sade: Jag hafver köpt fem par oxar, och jag måste gå bort och försöka dem; jag beder dig, gör min ursäkt.
Måtte väl högvördige biskopen, mäster Erik, gifva henne upprättelse och ålägga herr Enevald att uppfylla sitt löfte att äkta henne. Skall hon lida nesa och skam, för det hon blifvit fattig? Skall hon derföre öfvergifvas och smädas, liksom den, som ondt skulle gjort?" "Det är sålunda er mening att biskopen och domkapitlet må ålägga honom att hålla sitt löfte och gifta sig med jungfrun." "Mig synes, att hans högvördighet denna gång icke skall kunna neka mig rätt, då jag kan skaffa vittnen på, att herr Enevald lofvat henne tro; och då jag äfven kan åberopa eder, som vet huru kärleksfullt hon betett sig emot honom." "Gillar jungfrun sjelf, att söka förmå honom hålla sitt löfte?" "Sigrid var ännu nästan ett barn, då han trolofvade henne", svarade fru Metta, undvikande ett direkt svar, "hon har nu länge fäst sig vid honom, såsom sin blifvande herre och man. Hon lider alltför mycket af den sorg och nesa han tillfogat henne, att icke hon gerna skulle vilja hafva allt godt igen." Mäster Sigfrid satt en stund i djupt begrundande. "Underbara äro visserligen vägarna! I sanning, icke förmå menniskor ändra hvad som förut bestämdt är. Icke ljuga stjernorna, icke bedraga handens tecken. Klarligen framstår huru fåfänga alla våra försök deremot äro! Och likväl beror det ju af menniskan att handla efter sin fria vilja, och icke bestämma stjernorna om vi skola handla rätt eller fördömmeligt, men fåfängt skall dock äfven detta aflöpa och just så mycket klarare för mig uppenbara förutseendets sanning, då jag sjelf vill arbeta på att förhindra dess uppfyllelse." Fru Metta stirrade på mäster Sigfrid under det han talade, undrande på hvad höglärdhet som kunde ligga i de för henne obegripliga orden. Men nu vidtog han åter: "Nåväl, jag vill vara, eder till den tjenst jag kan och förmår, och skall, för eder lägga mitt ord i vågskålen, till den tyngd det kan hafva.
I detta afseende böra Utskotten anmäla, att Kongl. Reglementet den 22 December 1802^ för Dykerioch Bergnings-Oompagniet uti 2 §i stadgar, att uti Dykeriets tjenst någon TullLotsoch Fyrbåks Betjent ej får nyttjas, samt i öfrigt tillägga, att, jemlikt detta Reglemente,' verkställigheten af alla Dykerioch Bergningsanstalter i Riket blifvit uppdragen åt ett enskilt Bolag under Octrivy på 2 5 års tid, räk.- nade ifrån den 1 Januarii 1803; Och lärer vid sådant förhållande, all fråga om Dykeri-Inrättningens sammanslående med Tull-Verket, för närvarande, bora försvinna. Sluteligen och beträffande åtskiilige inota Högloft. Ridderskapet och Adeln gjorde erinringar, åsyftande hufvudsakligen, att Utskottens Betänkande kunde erhålla en ,sådan redaction» bihang till R/ks-St. Prat. 4:de Sami. N:r xzt.axx. 17 6 2 Stats och Besvärs-Utskottens Betänkanden. att de derutinnan föreslagp.e förändringar måtte, såsom Beslut, och icke, såsom önskningar, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, hafva Utskotten skolat vid handen gifva, att de ansett frågan om Bandt-Tulls-bevakningens upphörande vara den enda af alla i förevarande ämne väckte motioner, hvaruti något afgörande Beslut bort Biksens Höglofl. Ständer tillstyrkas; Och har detta jemväl uti Betänkandet blifvit iakttagit.
Hos Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att det i 3:dje momentet förekommande uttrycket: -”rätter Borgare” är olämpligt, och alt der före ordet: ”rätter” borde utgå; att benämningen: ”Contingenteller Geranl-Borgare, ” uti 4-'de momentet, såsom obehörig, ej eller borde finnas i Be vill nings-För ord ningen; alt det stadgande i 48 §. af nu gällande Bevillnings-Stadga nemligen, att Contingenl-Borgare skall debiteras för borgerliga ulskylder och betala dessa till den stad, der han, i sådan egenskap, ar antagen, borde bibehållas, samt derjemte föreskrifvas, att en sådan Borgare borde taxeras för sin rörelse å den ort, der han densamma drifver. Då Utskottet ansett nödigt, att med ordet: ”rätter” uttrycka skilnaden emellan Borgare i vanlig bemärkelse, och de så kallade Conlingenteller Genant-Borgare, hvilken senare benämning af sådan anledning äfven bordt bibehållas, samt något stadgande, i afseende på borgerliga utskylder, såsom icke varande af bevillningsnatur, ej synes böra i Bevillnings-Stadgan inlagas, finnér Utskottet berörde anmärkningar' icke föranleda lill någon ändring. 48. §. pag. 3g och 40. Inom "Ridderskåpet och Adeln är anmärkt, att vid slutet af denna §. borde införas följande tillägg: ”flyttar åbo nästpåföljande fardag från ”det ställe, hvarest han som hemmansbrukare eller torpare blifvit skattskrifves må sådant vid sockneslämman anmälas till ändring, jemte stället, dit han flyttat och antagit annat jordbruk. Ilar han för fattigdom ”ej mäglat antaga annat jordbruk, anses han då såsom backstugu-sittare.’* 44 B tvllnngs-TJt sköttens Utlåtande t N:o zy.
Ankarsvärd upläste härefter följande: Stats-inkomsternas användande utgör otvifvelaktig! ett af de vigtigaste föremålen, för R. Strs upmärksamhet; och K. Mrs Nåtl. Propos., angrde Statsverkets tillstånd oell behof kan sålunda icke undgå, att alltid framställa anlednrr för den kritiska behandlingen. Det afseende som anmärknrne vid budget-förslagen kunna komma att vinna, ej mindre hos folkombuden sjelfve, än hos den utom dem stående allmänheten, utgör, inom Länder med Representativa Statsförfattnrr, den tillförlitligaste Mätaren af det förtro - Den 24 Januari. &1 förtroende, som Styrelserna konna påräkna af den allmänna meningen om deras nit. skicklighet och drift. Granskningen af Stats-inkomsternas användande, är således lika angelägen för Styrelserna, sorn för de styrde; och det är ifrån denna synpunkt jag ville taga mig friheten, att efter min förmåga skärskåda K. M:s Nåd. Propos. ronde Statsverkets till stånd och behof. Pen Fjerde Hufmdt:n fordrar efter vanligheten så stora Statsanslag, att den skattskyldige vid första anblicken på summan häpnar för möjligheten att tillfredsställa dem. Härifrån utgår äfven känslan af såväl pligt, som eget intresse, att efter förmåga söka intränga i dithörande förhållanden och att sålunda företaga deras granskning. StatsUtsk., såsom en fullständig delegation af R. St., är säkerligen bäst i tillfälle att åstadkomma undersökningen, ej allenast om Statsbehofvens natur, utan äfven om ändamålsenligheten af de, till deras fyllande framstälde förslag. Den enskilde Riksdagsmannen åter eger visserligen sin rätt, att vid StatsUtsk:s blifvande Betänk, göra de erinringar och påminnelser, han kan finna föranleda till en återremiss af Betänk:t; men detta inträffar gemenligen först emot Riksdagens slut; och jag har derföre ansett det vara mera i sin ordning, att i förväg lemna StalsUtsk. del af de betänkligheter, man kan hysa emot de föreslagne åtgärderne; naturligtvis till den verkan hvartill de, hos Utsk. kunna göra sig gällande.