Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att tankarne kunna vara delade i fråga om en så djupt genomgripande förändring, som den hvilken afses genom »Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen,» lärer icke kunna synas oväntadt. För nationernas likasom för individernas lif är den lugna utvecklingen en oskattbar välsignelse, hvilken, om ock långsamt, dock säkert leder till målet. Att utan tvingande nödvändighet afbryta en väg, på hvilken utvecklingen hitintills fortgått, måste hos den lugne betraktaren framkalla betänkligheter, så mycket större, ju mera yttre omständigheter gifva vid handen, att föreställningen om det närvarandes olämplighet snarare än öfvertygelsen om det nyas förträfflighet i mer eller mindre mån missleder omdömet eller grumlar den klara besinningen. Då Preste-Ståndets samtlige ledamöter inom Utskottet dela dessa betänkligheter och således icke kunnat tillstyrka hvad Kongl. Maj:t föreslagit; hafva de ansett sig förpligtade att inför Rikets Ständer redogöra för de grunder, på hvilka de stödja sitt afslyrkande, dervid de dock uttryckligen gifva tillkänna, att de, så väl af skyldig aktning för ett af Regeringen framlagdt grundlagsändringsförslag, som ock med afseende på nya Ständers icke obefogade anspråk alt i denna vigtiga fråga hafva öppen talan, icke skulle funnit sig förhindrade att, utan förslagets tillstyrkande, för sin del låta det blifva till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag hvilande, om sådant varit med grundlagarnes anda och bokstaf öfverensstämmande. Enär frågan om antagligheten af sagda grundlagsändrings-förslag nära sammanhänger med frågan om dess nödvändighet i den närvarande tidpunkten, och frågan om dess nödvändighet åter är beroende af åsigten om det nuvarande representationssättets olämplighet eller oduglighet, torde en anmärkning härom böra förutskickas.
N:o 98 Angående anslag af medel till kostnaderne vid IlÖgtsalig Hennes Kgl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas begrafning. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 3o IL 5 66 Deh 26 Junii e. m. Fredagen den 26 Junii 1829. Plenum klockan 6 Eftermiddagen. Företogs till pröfning RiddarhusUtskottets den 26 sistlidne Maji afgifne, samt d. egde dennes e. m. på bordet lagde, Memorial i anledning af RiddarhusDirectionens RiksdagsBerättelse , angående RiddarhusÄrenderne; samt verkställd granskning af samma Ärenders förvaltning, sedan sista Riksdag m. m. §• »• 1:0 Att i stället för den hitintills summariskt förda afräkningen med alla Debitorerne för hvarje fond, en serskild räkning må upprättas med hvarje Debitor, samt ett HufvudConto för ingående , och ett för utgående, Balancen för hvarje år afslutas vid hvarje räkning. Herr Stråle, Nils Wilhelm, anförde skriftligen: Uti Memorialet, angående RiddarhusÄrenderne, har RiddarhusUtskottet föreslagit den ändring uti det nu brukliga sättet till Räkenskapernes förande, att serskilde Conto för inoch utgående balancerne samt med hvarje Låntagare måtte föras. Denna hemställan tyckes utmärka, att Utskottet icke erhållit ett redigt begrepp om det nu Den 26 Ju ni i e. m. brukliga bokföringssättet, oeh jag anser mig derföre böra härom meddela Ridderskapet och Adeln åtskillige upplysningar. Uti en räkenskap, på vanligt sätt inrättad, finnas: 1:0 Ingående BalanceConto» upptagande uti Credit alla skyldige personers namn och summan af deras skuld; uti Debet, hänvisning till CapitalConto; 2:0 InteresseConto, der äfven alla Debitorernes namn uppföras, och den ränta de för året böra betala utgör Credit, samt Debetsidan lemnar öfverföring till CapitalConto; 3:o
Då man besinnar, att allmänna bevillningen icke utgöres af en viss klass medborgare utan af alla rikets skattskyldige innevånare, så synes det redan vara en paradox att påstå, att den börda, Den 23 Februari e. m. 091 man ensam drager, skulle vara lättare, än den man delar med andra. Dessutom må det vara tillåtet alt hoppas, att tillgångar hädanefter som hittills kunna vara att finna, utan bevillningcns ökande, medelst tillitande af statsverkets eller riksbankens besparingar. En talare har yrkat, alt man borde beakta de åsigter, som inom BondeSt. gjort sig gällande och, för att följa detta Stånds exempel, har lian icke velat bevilja mer An hälften af anslaget, men vid tillämpningen af denna mening har hail kommit till den egna konklusion att lian icke vill gifva en enda sk. till det ändamål, BondeSt. afsett, eller lill häradsfängelser, ulan yrkar användandet af anslagssumman uteslutande till länsfångelser, som BondeSt. icke vill veta utaf. lag, som gerna vill gå BondeStrs önskningar i detta afseende lill mötes, men också anser den mening som hos It. o. Ad. blifvit uttalad i afseende å länshäktena förtjena ett sorgfälligt afseende, vill alltså för min del bevilja både den ena och andra hälften af det tillstyrkta anslaget, och derföre instämmer jag med de talare, som yrka bifall till betänk. Starka rop på propos. hördes åter. Fih. Cederström, Claes lind.: Vördsamt anhåller jag, att med några ord få besvara Frih. Tersmcdens sista anförande, hvaruti han nemi. sagt, det SlatsUlsk. icke skulle veta hvad åtgärd det borde vidtaga med betänk., om detsamma blefve återremitterad!, såvida Utsk. ville fästa afseende på de från flera håll framställda sinsemellan olikartade skälen för en älerremiss.
Jag delar fullkomligen de sammansatte Utskottens tanka, att närvarande tidpunkt är den lämpligaste till vidtagande af ett, på orubbeliga grunder hvilande, beslut om en myntbestämning, äfvensom för sådane åtgärder, hvarigenom denna myntbestämning kan blifva verklig och varaktig, nemligen genomen framdeles skeende utvexling af silfver emot sedlar; och då jag genomgår den lärorika historiska uppställningen, som Utskotten gjort, för att bevisa den nu varande tidens lämplighet der - Den 6 Julii e. m. 225 dertill, och för alt upprätta den, för oss, högst fÖrraonliga jemförelsen emellan Rikets närvarande financiella ställning och den förflutna, erfar jag en djup känsla af tacksamhet, den säkert hvarje redlig undersåte med mig delar, emedan det är de framgångar, Konungen vunnit, och den lugna och lyckliga ställning, Han Fäderneslandet beredt, som vi böra tillskrifva, att vi nu, med något hopp om framgång, kunna öfverlägga om förevarande vigtiga fråga, som, ehuru den länge utvisat nödvändigheten att afgöras, likväl, genom händelsernas och sinnesstämningens förenade kraf, hittils endast utgjort ett föremål för fromma önskningar. Då Konungen sålunda öppnat och banat vägen för de åtgärder, som nu åsyftas, så synes mig, af en lika naturlig följd, som dess nödvändiga sanction begäres på beslutet om sjelfva mynlbestämningsgrunderi, att verkställigheten af dessa samma åtgärder bör, i hvad tiden beträffar, öfverlemnas till dess ovillkorliga och icke af något förbehåll begränsade sanction. Jag ledes dertill äfven af den af Herr Friherre Anckarswärd åberopade och med rälta beklagade, bristande samman verkan , emellan de begge Statsmakterne, i hvad som rörer myntförhållandet och de financiella anordningarne sedan 1809, en sammanverkan, 3i H. i5 Den 6 Julii e. m. sorn, efter den dyrköpta erfarenhet vi vunnit, nu, genom ett ömsesidigt förtroende dem emellan, på allt sätt bör till vägabringas.
Öfwer spröfningSfommittéenS bofin t, må fåwäl af kronans ombub, font af beti ffattffplbige anföras befwär, fymitfa, jlädba tid kongl. kammarrätten, böra, för att warba till pröfning upptagna, inom £re månaber från af beflutet erl)ådeu bel, till konungens SSefadningSl)afwanbe ingifmaS. ©eban öfwer be anförba be* fwårett utlåtanbe blifwit från weberbörattbe inforbrabt, affänber konungens SSe Dorf få anförba befrnär icfe uppehålla uppbörben af l)wab, enligt ipröfningös fonimittéetiS beflnt, blifwit påförbt; l)waremot, bereft bet öfwerflagabe beflutet än 2öib ©tocfbolmS flabs ^röfitingSfommittéS famtnaitfomft må, bå Öfwer Senridningdberebttittgarnad famt Sareringd Sif SSemidningdberebniitg, Saxeringd @j eder må någon förftaringdffytbigljet bemälba Serebntng eder kommittéer åläggad. § 75. Sebamot af Semidningdberebning, Saxer ingds eder $röfningdrfomntitté od) bermib biträbaitbe tjenfteman få irfe, utom mib SSerebntngend eder meberböranbe kommittéd faminattträbe, t;ppa iitnefjådet af ffgttffplbigd enligt § 30 mebbelabe uppgift, angåenbe liand tnfomji od) röretfe m. nt., få mtba beit jfattffylbige fbr Sid foftnaber för tidningen af formulärer od) blanfetter tid taxeringö
M:ts förslag, erhålla en lön af 3,500 R:dr eller ett lika stort lönebelopp, som blifvit föreslaget för de öfriga Registratorerne i de större StatsExpme; och jag anser mig så mycket heldre böra påyrka bifall till K. M:ts förslag i detta fall, som den ifrågav:de Registrators-tjensten är synnerligen trägen och trägnare än hvarje annan sådan befattning inom hela K. Det är visserligen sannt, att med denna tjenst följa icke obetydliga sportler, men dessa kunna ej betraktas annorlunda än såsom en skälig ersättning för det större besvär tjensten medförer och för de upoflfringar till enskildt biträde, som stundom erfordras utöfver det som lemnäs af den ordinarie tjensteman, som dertill blifvit afsedd, eller den föreslagna Registrators-Kanslisten. Att lönen för denna med göromål så öfverhopade Registratorn bestämmes till ett någorlunda högt och utan afseende å sportlerne beräknadt belopp, anser jag ock vara desto nödigare, sorn det för ärendenas behöriga gång inom den stora Just.RevisionsExp:n är af högsta vigt, att man på Registrators platsen har en person, så väl aflönad, att han der qvarstannar, så länge haus arbetskrafter det tillåter, och icke påräknar någon ytterligare befordran inom Verket, Den 23 Mars e. m. 351 hvilket naturligtvis ej kan ske med mindre iin löneinkomsterna så afpassas, att den trägnare tjenstebefattningens bibehållande blifver med hans ekonomiska fördel öfverensstämmande. Jag förmodar att hvad jag nu haft äran i korthet anföra utgör för E. o. Ad. ett tillräckligt skäl att erkänna billigheten deraf att för Begistratorn uti Just.BevisionsExp:n bestämmas en lika stor lön, som för de öfriga Begistratorerne uti de större Departma af Konngens Kansli, för hvilka någon nedsättning i det af K. M. föreslagna beloppet åtminstone ännu icke kommit i fråga. Hvad StatsUtsk. i den delen ämnar föreslå, är dock f. n. icke kändt.
Bifölls, hvarefter 35 § föreslogs af Utskottet till följande innehåll : (se b ilagda Rédaction)2 Stats-Ministrarne, med undantag af Justitia Stats Ministern, Stats Råd, Presidenterne i Collegierna, Öfver Ståthållaren, UnderStåthållaren, i Ilufvudstaden, samt Politie mästare, HofCanzleren, Konungens Högste Ombudsman eller Justitise Canzler, Stats Secreterare eller andre Departements-Chefer i Konungens Canzlie, Landshöfdingar, Pält Marskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, General Adjutanter, Öfver Adjutanter, Stabs Adjutanter, Commendanter uti Fästningarne; Capitaine Lieutenanter och Officerare vid 1 I marginalen ha tillskrivits orden: emedan Öfversten Schönström ej i voteringen deltagit. 2 Redaktionen återfinnes i bilaga n:o 8 vid protokollet, varuti utskottet sammanfattar sina förslag med anledning av den Kungl, propositionen; jfr C. U. M. 1810—1815, sid. 496 ff. Den 13 Augusti 1812 405 Lif Drabanterne. Öfverstar för Regementerne, Second Cheferne vid Gardes Regementerne till häst och fot; Öfverste Lieutenanter vid Lif Regements Brigaden, Cheferne för Artilleriet, Fortifieation, Fältmätnings och Sjömätnings väsendet, Ministrar och Sändebud till främmande magter, tillika med Handels Agenter, samt alla de Embets och Tjenstemän, som uti Konungens Canzli, med undantag af Justitise Revisions Expedition, nyttjas, eller vid Utrikes beskickningar antagas, hafva förtroende sysslor, hvarifrån Konungen må dem entlediga, eller om deras entledigande förordna, när han pröfvar Rikets tjenst sådant fordra.
Del för dessa sednare förut gällande förtullningssätt per tunna var nemligen icke allenast beqvämligare såväl för godsegaren som lullpersonalen, dä det ledde till mindre omgång att räkna än väga hvarje till lörtullning angifvet parti, ulan medförde älven den fördel lör varuegaren att icke, såsom förtullningssättet efter vigt, vara förenadt med någon kostnad. På dessa skäl och då Rikets Ständer inhemtat, hurusom en norsk tunna sill i medeltal väger omkring 2 centner 50 skålpund och hvarje finsk tunna strömming 2 centner 40 skålpund netto, och nuvarande tull således utgör för den förra 62j öre och för den sednare 60, hvilket, efter beräkning af 4^ kubikfot å en tunna sill och kubikfot å en tunna strömming, skulle motsvara för den förra 14å öre och för den sednare 12j öre per kubikfot, hafva Rikets Ständer, sorn ej funnit skiljaktiga tullsaster å dessa artiklar vara af omständigheterna påkallade, ansett begge böra förtullas efter rymdmått samt mot lika afgift, hvilken blifvit bestämd lill 12 öre per kubikfot. liih. till R. Skrifvelse, J\:o 148. Artikeln F/edrar lörtullas nu lika med del ämne, arbetad), hvaraf de bestå.
r Nu är en anmaning tll ffingring gifwen, och försöker någon, med ord eller ger' Ning, Den 29 September. ZiZ ning, att hindra skingrandet, dä stall han, om han ej pä stället nedergöres, sedermera straffas säsom upprorsstiftare efter 6 Cap. 1 8> Mlff gernings-Balken. Hit höra icke allenast uppfordringar till de samlade att qwarbliftva, utan ock allt buller och oljud, bwarigenom ytterligare anmaningar af den befallande ej mä höras, eller förhindrande af signalernas anbringande, samt wäld och hot ä befallanden, samt dem hwilka honom biträda eller ä Trupperne. Mom. 2. Den som efter afkunnad befallning, etter gifwen och förmärkt signal, begär annat wald emot personer eller nägons egendom, straffes som upprorsman, enligt 6 Cap. 2 §. Mistgernings-Balken. Mom. Z. Men det wäld eller hot, som ster före gifwen befallning om stingring, straffes som Lag eljest förmär. Mom. 4. De som efter den förelaggda och genom signalerne utmärkta tiden qwarblifwa, och ej gitta wisa oöfweiwinncrligt hinder, straffes säsom i uppror delakriqe; enligt 6 Cap. 2 8. Mitzgernings-Balken, l waremot den är utan answar, som, utan alt hafwa nägot wäld eller olaglighet föröfwat, inom den förelaggda tiden bortgär, och sig alldeles frän hopen stifter. §. 2. Mom. i. Kunna de, som wäldsamheter begä, genast gripas, och kan wäldet eljest afstyras utan de fredligas stadande, och gifwer ej Anföraren för de till hands warande Trupper - §14 Den 29 September. ver genast ordres , och cör ej alkwarligt försök, att, pä sätt bonom tillätit är, afstyra oordningen; straffas med ett ärs fästning eller annat fängelse, efter omständigheter.
Hon drog åter fram med sin trötthet, men den nye kavaljeren, som tycktes var en äldre bekant, lät sig icke afspisa. Det var en blekfet grosshandllare med ett jovialiskt och tvärsäkert sätt. »Är frrröken trött? Det ska' vi dansa borrrt», sade han. Hans tvärsäkerhet tycktes imponera fröken, ty hon reste sig upp, liksom hälft motvilligt, och tog hans arm. Hvem man kommer att umgås med vid en badort beror i allmänhet på en ren tillfällighet. Societetens medlemmar känna hvarandra oftast helt ytligt; det mera intima umgänget dyrkas i smärre kotterier. Ett par unga damer med likartade intressen och vanor slå sig samman under en eller ett par äldre matronors hägn och utvälja sig hvardera en eller ett par unga herrar till riddare för sommaren. Den naturhistoriska iakttagelsen att det är mannen som väljer tycks åtminstone i detta fall vara föråldrad. Fröken Alma Hagberg hade vistats 14 dagar vid badorten utan att bilda kotteri. De bäste ungherrarne voro, då hon anlände, redan upptagne och af de nye, som uppenbarat sig, hade ingen fallit henne i smaken. Hon egde i en mycket utpreglad grad den kviriliga svagheten att vilja synas och taga sig ut. Att bilda kotteri med ett par löjtnanter eller vice-häradshöfdingar skulle hon i och för sig icke haft något emot, men det skulle ha varit första klassens löjtnanter och första klassens vice-häradshöfdingar. Hon var nemligen i det fallet mera skarpsynt och erfaren än sina jemnåriga att hon visste, det fans skilnad också på löjtnanter och vice-häradshöfdingar. De exemplar af arten, som ännu voro löshästar, hörde icke till första klassen. Det var beskedliga herrar, men obetydliga; de spelade ingen roll. Fröken Alma Hagberg hade utom sin svaghet för att synas och taga sig ut också en annan: för literatur och konst. Det gick ett rykte vid badorten att hon skref och detta rykte föll det henne aldrig in att dementera.
Uti allåten Nådig Proposition under den 6 Augusti sistlidet år, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår, har E. K. M., bland annat, täckts gifva Rikets Ständer tillkänna, att, enligt den öfver förra alimänna Magazins-Fonden sednast afslutade Hufvud-Bok för år 1842, nämnde Fonds vid årets slut utbalancerade behållningar och fordringar utgjorde ett sammanräknadt belopp af 276,538 R:dr 25 sk. 3 r;st, hvaremot Fondens skulder uppgingo till 930,128 R:dr 34 sk. 3 r:st, deribland 925,000 R:dr till Rikets Ständers Bank, utgörande Bankens återstående fordran å de till Allmänna Magazins-Inrättningen åren 1815 och 1818 af Rikets Ständer anslagna creditiv. Då nu, på sätt i den Nådiga Propositionen vidare forma - o.5> Expeditions-Utskoltets Färstag lill und. Skrifvelsej N:o ili> les, största delen af Magazins-foudens fordringar vore af den beskaffenhet, att för dem någon godtgörelse sannolikt icke kunde komma alt inflyta, eller att, i afseende derå, annan åtgärd icke blefve att vidtaga, än att, efter föregången utredning och pröfning, afskrifva beloppen; men en sådan utredning, författningsenligt verkställd, medförde kostnader, hvilka troligen icke ersattes af hvad Staten derigenom möjligen kunde påräkna, hvadan den utväg syntes böra föredragas att, utan vidare undersökning eller omgång, genast till afskrifning befordra alla sådane poster, för hvilka någon ersättning påtsgligeu icke vore att förvänta, har E. K. M., af sådan anledning, till Rikets Ständers Siats-Utskott i Nåder öfverlemnat en i förenämnde hänseende författad balance-utredning, hvarvid E. K.
Dion hade blifvit som en »annan menniska», emanciperat sig från familjen, sagt upp »pappas kammare» och svärmade både dag och natt borta på egen hand. Maj månad kom. Fru Granberg hade rest. Herrskapet Bäcks hade förbjudit Nadja huset, Mäienens förnekade bestämdt hennes existens. De hade aldrig känt någon Nadja Sergeiewna. Der hade bara varit ett åskmoln någonstädes vid horizonten. Det hade stält till någon oreda, i förbifarten slagit ned i deras hem och gjort deras son smått galen. Den älskvärda och präktiga fru Granberg hade också fått en stöt och blifvit skild från sin man. För dem var hon icke mera till, Nadja Sergeiewna, det odjuret. Ingeniör Granberg hade blifvit melankoliker och gick hos sin läkare hvarannan dag. Han medicinerade och tog massage, men blef icke bättre. Skygg och lynnessjuk undvek han sina landsmän, och de kamrater, hvilkas sällskap han förr mest sökte, flydde han nu som vore de hans fiender. Fram på sommaren återfick herrskapet Mäienen sin förlorade son. Hon hade fått nog af honom. Och han, han hade rasat ut. Han hade också fått nog. Och man stekte kärleksfullt den gödda kalfven vid hans återkomst. Talet om den utmärkta nyupptäckta talangfulla sångerskan Nadja Sergeiewna tystnade fort. Man glömde henne för nya utmärktheter. Statsanslagsfrågan, som för det året blifvit bordlagd, glömdes också. I några smånotiser i finska blad lästes, att fröken Sergeiewna rest till Paris för att utbilda sina ovanliga anlag hos Frankrikes förnämsta mästare. Och dermed var man nöjd. Om man bara hade tålamod att vänta, skulle hon nog återkomma som en storhet. I den region, dit hon stigit ned, gaf emellertid detta korta rykte henne en viss popularitet. Hon blef modern och förstod en tid att hålla sig på höjden. Granberg och unge Mäienen förkastades, den förre emedan han plågade henne med sina löjliga fordringar på hennes ömhet för sig allena, den senare helt enkelt emedan han var »både fattig och dum». Löjtnant Ulf, numera stationerad i St.
Detta vore nemligen, enligt min öfvertygelse, icke allenast den halfhet i bildning, som härigenom blefve en följd, utan vida mer den olust och det förakt för vapnet, som genom detta system för öfningarne måste inom sjelfva personalen framkallas, och som skulle leda till det förderfliga resultat, att man, i farans och behofvets stund, alldeles saknade den kraft, som fäderneslandet i så rikt mått af skärgårdsflottan både kunde och egde rätt att fordra. Jag har derföre, jemte uttalandet af mitt ogillande utaf ett sådant system för öfningarne, ansett mig böra tillse, huruvida man icke, genom att fördela personalen emel lan båda vapnen, samt åt hvarje del bereda den för densamma ändamålsenligaste öfning, skulle för dem båda kunna föranleda ett vida nöjaktigare resultat. Om då, exempelvis, till årlig sjöexercis för det yttre sjöförsvaret ansloges: 3 ångkorvetter på 10 månader, 1 ångeller segelfregatt på 6 månader, korvetten Chapman på 6 månader, då kadetterne, om så erfordras, kunde afmönstras efter 4 månaders expedition, samt, hvartannat år: korvetten Svalan på 4 månader och 2 ångslupar på 2 månader, så skulle, enligt de grunder för bemanningen till exercis, som Komitén föreslagit, öfningen för det yttre sjöförsvarets personal årligen per medium tillgodonjutas: af Kom.-Kapit. Enl. Kommitterades förslag 1,60 mån. Ökning 0,7 7 mån. » Kapit.-Löjtn. För exercisen i skärgården skulle nemligen årligen kunna rustas: 2 bataljoner kanonslupar på 6 veckor, med tillhörande ångkanonslupar, chefsfartyg och patrullbåtar, 3 ångkanonslupar i 2 månader, 6 chefsfartyg till 1 i 2 d:o , med dubbelt antal befäl och underbefäl för större rekognoscering j spridning af denna vigtiga exercis. Genom att ordna dessa öfningar på tjenligt sätt, uppstår, med hänsyn till den personal, som på skärgårdsflottan skulle spridas, följande resultat: Öfningstid Öfningstid per år. Per år. 0,53. Af ICom.-Kapit.
Således böra, vid Riksdagens slut, återstå odisponerade omkring , 400 exemplar. Stats-Utskottets Memorial, N.o 320. *9 I likhet med hvad som vid de 2:ne sistförflutna Riksdagarne blifvit stadgadt, i afseende på de då öfverblifna exemplaren af enahanda tryckta handlingar, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att omförmälde, vid denna Riksdags slut, återstående antal exemplar af Bihanget till Riks-Ståndens protocoll må, sedan desamma blifvit häftade, till Riksgälds-Contoiret aflemnas, för att der, efter vederbörliga reqvisitioner, tillhandahållas följande Embetsman samt Embetsverk och Inrättningar, nemligen: Stats-Rådets ledamöter, 1 exemplar hvardera, eller tillsammans 10 exemplar. Konungens Högsta Domstol 3 dito Justitiae-Canzleren 1 dito Justitiae-Stats-Expedition 1 dito Justitiae-Revisions-Expedition 1 dito Justitiae-Canzlers-Expedition 1 dito Utrikes Departementets Expedition 1 dito Landtförsvars-Departementets Canzli-Expedition 1 dito Dito Commando-Expedition 1 dito Sjöförsvars-Departementets Canzli-Expedition 1 dito Dito Commando-Expedition 1 dito Civil-Departementets Expedition 1 dito Finance-Departementets dito 1 dito Ecclesiastik-Departementets dito 1 dito Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman 1 dito Committerade för tryckfrihetens vård 1 dito Kongl. Svea Hof-Rätt .2 dito „ Götha Hof-Rätt 2 dito „ Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge .. 1 dito „ Krigs-Hof-Rätten 1 dito „ Krigs-Collegium 2 dito „ Förvaltningen af Sjö-Ärendena 1 dito „ Kammar-Collegium 2 dito „ Stats-Contoiret 2 dito „ Bergs-Collegium 1 dito „ Commerce-Collegium 2 dito „ Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet 1 dito „