Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Specier och antingen, med bibehållande af det stadgade förhållandet emellan Bankens metalliska valuta och utelöpande sedelstock, i allmänna rörelsen utgifva ett lika stort belopp sedlar, eller ock lägga dessa Två millioner silfver till grund för en särskild, till högre belopp utsträckt sedel-utgifning, hvilken i sådant fall skulle efter viss tid af t. ex. ett år upphöra, hvarefter de af sådan anledning utgifna sedlar borde dragas utur rörelsen och lånet återbetalas, dels att, om silfver utur landet exporteras, under det krisen fortfar, låta, i mån af behof, genom vexelköp förstärka Bankens metalliska valuta, äfven om förlust, utöfver hvad Rikets Ständer i de för vexelköpen vid denna Riksdag fastställda vilkor medgifvit, derigenom skulle uppkomma ; i sammanhang hvarmed Herr Lallerstedt hemställt, att Rikets Ständer måtte, i hvad på dem kunde ankomma, vidtaga sådana åtgärder, att de till Staten ingående medel af alla slag icke längre, än som ovilkorligen må vara nödigt, undandragas den allmänna rörelsen; och sedan, vid af denna nu beskrifna motion föranledd öfverläggning, åtskilliga yttranden afgifvits, har Herr Lallerstedt förändrat motionen till det förslag, att Riksgälds-kontoret må, såvida, under nuvarande förhållanden, hinder möter för upptagande af det beslutade stats-lånet, bemyndigas att, till beredande af lättnad i den nuvarande tryckta penninge-ställningen, å utrikes ort upptaga ett lån eller kreditiv till belopp af Två millioner Riksdaler silfver, samt derå indraga medel, och, till den del de icke för Riksgälds-kontorets eget behof erfordras, genom utlåning göra dem fruktbärande; hvarefter motionen, sålunda förändrad, jemte afgilna yttranden, till Stats-Utskoltet remitterades. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Efter skedd föredragning afslogs Lag-Vtskottels Betänkande N:o 47, i anledning af väckt motion om stiftande af lag, angående allmänt kyrkomöte.
Ett annat sorgligt exempel lemnade kronobrännerierna i Sverige och de oroligheter, som i följd af deras inrättande uppkommo. Beträffande afgifterna för bränvinsbränningen, så enär de stora statsutgifter, som erfordras ej blott för befrämjande af samhällets förkofran och utveckling, utan ock för vidmakthållandet af det förbättrade samhällsskicket, icke lämpligare kunde utgå, än genom beskattningen af föremål, som icke äro oundgängliga iefnadsbehof, men likväl i större mängd förbrukas, ansåge komitteen, att beskattningen af bränvin destomindre borde undgå att fylla en del af statsbehofvet, som denna varas missbruk beklagligen ofta föranledde betydliga utgifter för staten. Allt sedan år i638 hade bränvinsbränningen här i landet varit under omvexlande former beskattad. I alla Kongl. Maj:ts Md. Proposition, N:o 26. II andra länder hade styrelserna, liksom här, redan tidigt ansett denna näringsgren böra uppbära en dryg del af statens bördor. I Storbritannien inbragte år 1845 afgiften för bran vinsbränningen å 5,769,562: i3. 11. sterling, hvarjemte i afgifter för försäljning afbränvin inflöto £ 1,071,747: 6. 91. eller tillsammans £ 6,63i,3io: — 8£-; hvadan således afgifterna för tillverkning och försäljning af bränvin öfverhufvud uppgingo til! omkring 4 sh. eller 2| r:dr svenskt banko på hvarje person af landets befolkning. I Preussen inbragte beskattningen å bränvin, hvilken motsvarade ungefär 8 sk. banko per svensk kanna, år 1844» en summa af 5,915,475 thaler, som, fördelad på landets folkmängd, utgjorde omkring 33 sk. banko på hvarje person. I Danmark gjorde skatten äfven omkring 8 sk. banko per svensk kanna sexgradigt bränvin. Till ungefär samma belopp uppgick den äfven i Norrige, der den beräknades att inbringa 160,000 species.
Dessutom skall vid hvarje ångkittel vara anbragt ett särskildt rör, hvilket slutar inuti pannan och liknar en orgelpipa, samt är så inrättadt, att om vattnet uti kitteln sänker sig, gifver den ånga, som genom delta rör utrusar, ett långvarigt ljud, hvilket tillkännagifver, att mera vatten bör inskaffas uti kitteln. Machinisten blir ansvarig derför, att säkerhetsventilerna alltid äro i godt stånd och att de stundom lyftas för att hindra deras fästande. Tvenne säkerhetsventiler böra finnas till hvarje kittel, den ena skall vara uti en särskild låda, hvartill får ygsbefälhafvaren sjelf har nyckeln. (Dessa tvenne säkerhet ventiler äro äfven redan å våra nyaste ångfartyg antagna). Säkerhetsventilens last skall för högtryckningsmacliiner vara på en häfstång; men för lågtryckningsbestår lasten uti sjelfva ventilens tapp. Det är strängeligen förbjudet att öfverlasta säkerhetsventilen. Dess last är i förhållande till dess diameter och den stämpel, som vid pannans besigtning blifvit slagen derå. Vid kitteln till en lågtryckningsmachin och med släta sidor, hvilka således icke blifvit stämplade, får lasten aldrig öfverstiga halfva atmospheriska tryckningen. Likaså är det förbjudet att till säkerhetsventiler nyttja andra smältbara plåtar än de, som, i anseende till sin smältbarhet, motsvara kittelns stämpel, äfvensom att hindra deras smältning medelst kallt vattens gjutande på dem. Öfver de smältbara plåtarna skall inrättas en betäckning, som fredar dem från yttre åkommor; men likväl så, att man alltid kan se deras stämpel. På hvarje ångfartyg skola finnas smältbara plåtar i reserv. På hvarje ångkittel bör anbringas en ångmätare med qvicksilfver, noggrannt förfärdigad och graderad. Dessa ångmätare skola sorgfälligt aktas för alla åkommor, och en sådan skall å hvarje fartyg finnas i reserv. Machinisten är ansvarig, att eldaren underhåller jemn eld och undviker hastig uppvärmning och afkylning af kitteln.
Olof men hållits tillbaka af Ty Denne man, som I lyssnen till, är kättare, hvilket I hört på hans tal; men han är också bannlyst! Se här! Läsen sjelfva! (Han tar ett ljus från ett af borden och kastar midt på golfvet). "Såsom det ljuset slocknar, som vi här utkasta, så slockne honom glädje och hugnad och allt det goda han må af Gud hafva!" FOLKET (korsar sig och ryggar tillbaka; skökan midt på golfvet). Olof blir stående ensam med Anathema! MÅRTEN (till skökan). Nu hör du hvad kraft Mäster Olofs absolution har! OLOF (som stått försagd.) Qvinna! Törs du ännu lita på mina ord? Är du icke rädd för mig? Hör du icke bannstrålarne hväsa omkring våra hufvuden? Hvarför går du ej öfver till dessa tjugu rättfärdiga, som ännu stå qvar inom den heliga kyrkans MÄSTER OLOF 49 - hägn! Svara mig! Tror du att Gud förkastat mig liksom dessa ha gjort! SKÖKAN. Nej! OLOF (tar åt sig bannlysningsplakatet). Nåväl! Den store biskopen i den lilla staden Linköping har sålt min själ åt satan på lifstid, ty längre räcker icke hans magt, derför att jag bjöd folket vända sig till Gud på olaga tid; här är kontraktet: som kyrkan genom detta bundit mig vid helvetet, så löser jag mig sjelf ifrån detsamma, (han rifver sönder pergamentet) och ifrån kyrkans bann! Gud hjelpe mig, amen! FOLKET (tjuter). Anathema! MÅRTEN. Drag ned honom! slå honom! Han är bannlyst! OLOF (ställer sig framför skökan). Hör du huru djeflarne ropa efter sitt offer! Kommen mig icke vid. MÅRTEN. Framåt! Ned med honom! företrädda af Knipperdollink, inrusa under skrik, med sönderslagna krucifix, helgonbilder och sönderrifna korkåpor. Alla innevarande trängas mot utgången.) (En knekt lyfter sitt vapen; da stås jerndörren upp och vederdöparne,
»,n sä »a!»» af krigsgärd, och i s.dan eg st a till nästR stöda g »:tgöras, sani Kongl. M ch »ti D-st Nädiga Proposition , angående nöd»',: m.-dels anstäeude för sörftvarswerket, efter hwad jag null uiig päminna, i Räder k yttra, att den i fräga watande summan iste »stqjorde mera sauumanlagdt' för Feni är, än hwad f. d. K unaea, lach:n Krigsgärd, sedvaste gången stadgads och älade, sami destförulan veit BcwilluiNgs - summa soul chöai ft. SiatS Utstotkek söreflag», wäikeligcu innefattar nödige medel , bade f>-tt sörftutne tidenö krigs» bstws och stulder, samt närwarmwe tids förswacs-aust. attr. H-ur ? inkLcaliälci riftade muutcligen, det wille han j anledning as Friherre 8rae!s förut upläste anförande i sä mätto ftg dermed förena, aft han j stället för Den ro December. 1225 för desi förslag til! VewillaingssummanS bestämmande kill enahanda belopp med de framfarna arens bewillniiig »u för desi del tillstmktt, ott de» fasta BewillningLsumi, !»!, frän och med nästa ars början mätte blifwa bifallen och stadgad r.l! Adelar af Högloft. Stars - Utffouels till 2Z Milion upgifne Statsbehof. Grefwe d ö >v enia j e I m> darl. Jag fin, ner Högloft. Niddecssapet och Adelns omtanka nu fastad pä 2me särssilda frågor. Den eua är Friherre Mannerlwims n'elion rörande tiden hwarifran den nya Bcwiftningen bör taga sin börja».
Medelst dessa senare författningar lades de mest tryckande band på den utrikes vexelhandeln. Så ålades bland annat vexelgifvare att i vexel tydligen utsätta den kurs, hvarefter vexeln blifvit sluten, i sammanhang hvarmed förordnades att den, som vexel här i riket köpt, och densamma till här i riket vistande man åter försälja vill, icke må, vid påföljd att böta vexelns hela belopp, derföre fordra eller taga högre betalning, än den, som å vexeln antecknad och förut erlagd blifvit. Att ändamålet med denna och öfriga föreskrifter var att förekomma kursens stegring eller rättare att styra densamma är nogsamt kändt; men att detta ändamål härigenom ej kunnat vinnas, är lika ostridigt, som att medlet varit till sina följder skadligt. Alla tiders erfarenhet visar nemligen, det hvarje försök att sätta en gräns för vexelkursen varit fruktlöst, men deremot att våldsamma medel för ändamålets vinnande städse utöfvat en menlig inverkan på penningeväsendet. Stadga och säkerhet i myntvärdet äro visserligen hufvudvilkor för Lag-Utskollels Betänkande, N:o 67. 3 nationalvälståndet, men dessa ändamål mäste dock sökas genom naturliga och icke genom konstlade medel. Antagas kan ej heller att berörde ändamål i nägon mån motverkas genom spekulationshandel med vexlar. Snarare synes motsatsen deraf böra blifva en följd; och härom lemna jemväl andra länder ojäfaktiga vittnesbörd. Men härförutan är omförmälde förbud och dermed i sammanhang stående kontroller och föreskrifter uppenbart stridande mot eganderätten. Det kan nemligen icke, utan inskränkning af denna rätt, betagas någon att afyttra en vara till högre pris, än man derföre gifvit, och annorlunda än såsom varor lära vexlar ej kunna betraktas. I andra länders vexellagstiftningar saknar man ock några motsvarande band; hvadan första vilkoret för tillvägabringande af en förbättring i denna del af vår lagstiftning således är att undanröja dessa band samt att härutinnan införa den frihet i aftal, som utgör lifsprincipen i handelslifvet, hvilket till hufvudsaklig del är beroende på vexellagstiftningen.
Utffsttet rcke gittodt omförmäla mindsta anledning, för betz ofördelaktiga beKrepp vm Fatmkernee desägenhet, men min uppgift deremot är grundad pä egen Embetömanna. känne, dom, ftmt, genom ännu till definnände förhällgnde, kan bestyrkas. Dec Den 15 Januari!. 84k Dst andra skälet: Are nemligen de genom vlsttauoner anhallna waror icke stola rrrgjorc den mängd, arr deras qwardlifmande kunnat i stö;: e män städar Labnkenr?, är esree mm kanka lika swagt: T» r-mo kan deraf til! äfwentyrs göras d^- stutlatS, art srugtan, för de tillLtne vlsrtatrvnerlle, minskat Lureadcägerierne, l hwilkel isil detta skäl gäller mera för, än mot vlsikatronerne. 2:0 Lärer Högloft. Urstoltet destommdre kunnat, med någon killförlätrUghet, dämma vm ConfiLatisns. Summornas belopp, iöm storleken deras icke är uppgifwet, samt dettow flere Constscations-m3l ännu äro oafgjorda: och z:o sones Let wara lika sä olampctrgl, att afsk ssa visitacioner, för det ringa beslag nägvn lid blifwir gjorde, som vm man skulle rpphä'wa ett Lagrum, derföre att n3aot brott deremot, rcke pä längre tid warit öfwerklogadt, eller isdraqa en Domstol Lenore, att blott obetydeliga Rällegängar därstädes nägon tid förekommit. Huru Högloft. Utssottet kunnat hemta nägor ssäl för dest förslags ffän KonglBrelwet af 1807, angärnde försäljning till qwarblifwande i Distel, af de confiscerade Uklä^dsta Warorne, är u^öfwer min fottningS-sörmäga.
Hvad åter angår den omständigheten, att denna afgift på somliga orter uppbäras endast af Kronan, på andra af vissa Städer, och på somliga af både Kronan och Städerna , och således derstädes erlägges i dubbelt förhållande, hafva Riksens Ständer icke kunnat anse hvad deraf blifvit vissa Stader genom särskilda Resolutioner tillagdt annat än som en följd af samma förhållande , hvarigenom en del af Kronans rentor blifvit för vissa behof till enskilta eller corporationer borförlänta. Riksens Ständer hafva derföre ansett, att Gernings-Ören ingenstädes till högre belopp, än 1 Daler Suni eller 16 sk. Råneo för hvarje person bör erläggas, och ingenstädes till dubbelt belopp betalas, utan antingen endast till Kronan eller endast till Städerna utgöras, äfvensom att inga af Städerna derå kunna göra anspråk, så framt de icke kunna uppvisa särskilta Kongl. Resolutioner på rättigheten att en dylik afgift uppbära , samt att samma skyldighet, såsom vilkor för Gernings orens framgena undfående , bör åligga Städerna pa de ställen , der denna afgift är delad mellan dem och Kronan. Det tillstånd Städerna i Vesteroch Norrbottens Dan genom 1689 års Resolution erhållit, att af hvarje Handtverkare på Dandet uppbära 2 Daler S:mt, anse Riksens Ständer, då Kongl. Resolutionerna af 1725 och 1739 angående Gernings-ören icke innefatta något Den 7 Juli. 733 något undantag, och det som genom 168g års Resolution blifvit dessa Städer beviljadt, utan tvifvel haft afseende på deras behof för den tiden , hvilket nu ej kan vara större för dem än för de öfriga Rikets Städer, ej heller kunna sträckas längre, än till rättigheten , att efter i Daler S:mt eller 16 sk. Råneo på personen uppbära Gernings ören. I öfrigt och då Gernings-ören äro i Stat påräknade, "såsom en Stats-Verkets ordinarie inkomst, kunna Riksens Ständer ej medgifva någon annan ändring eller eftergift.
Emi. Ber. den i5 Jd». 1834. 45:o Rikets Ständers skrifvelse af den 28 December 1829, angående vitesböters nedsättande af den, sorn i tvistemål söker ändring i Under-Rätts beslut i83o d. 1 Mars; svar å Riks-Salen. 46 :0 Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Januarii i83o, med förslag lill författning, angående tid och sätt för utmätning å Doniar och Utslag. 183o d. 12 Mars; svar å Riks-Salen. 47'° Rikets Ständers skrifvelse af den utte Januarii 183o, an gående ett föreslaget tillägg i 14 Cap. 1 §. Giftermåls-Balken. i83o d. 12 Mars; svar å Riks-Salen. tO Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Januarii i83o, med förslag lill förändrad lydelse af i5 Cap. 5, §. Ärfda-Balken. iS3o d. 12 Mars; svar å Riks-Salen. 4c)*0 Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Januarii i83o, angående ifrågaslälld utvidgning af Götheborgs Stads Spinnhus. 5 0.0 Rikets Ständers skrifvelse af den i5 Januarii i83o, med förslag till ändringar dels i Concurslagen af den i3 Junii 1818, dels och i Kongl. Förordningen den 22 Öctober samma år om Edsfprmulaire i Concursmål. i83o d. 12 Mars; svar å Riks-Salen, samt ny Concurslag expedierad. 5i .O Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Januarii i83o, med förslag lill förändring af 17 Cap. 4 §. Ärfda-Balken om uppLäfvande af samma Capitels 5 §. m. 111. i83o d. 12 Mars; svar å Riks-Salen. Bil. till R. St. JtttU O nhudsm. E;n!\
Étffilliga af ©bra framftällningar i betta hånfeenbe åfpfta, beles att mebelft npa tnllfatfer bereba ffpbb åt färfftlba näringar, belb att mår inbuftri i allmänhet måtte på fåbant fått unbcrftöbjab. 9)len bå alla lofltga näringar ega rättmätigt anfpråf på lifa ffpbb od) lifa unberftöb, ocb ffpbbet för ben ena af ett genom tnllfatfer ftegrabt maruprib måfte af be attbra befoftaö, tm 3ag fortfaranbe följt ben mening, att näringarneb allmänna bäfta, font är mårt gentenfamma mål, lättare och rättmifare än genom ömfefibtga uppoffringar, frätnjab berigenom, att be unt* gälber, bwarmeb olifa näriitgbgrenar betunga htfaranbra, efterhanb förmittffab eller borttagab. $ör fortgången af lattbetb anbetiga odj materiella utmecfling är förjbt genom ©bra frifofiiga anflag till unbermiöningömerf, jernmägöbpggnaber och an^ra SaSne* 3 liga företag, åfmen till förfmarömerletö be^of Safiren 3 Berebmilligt anmifat, Ijmab 3ag, nteb affeettbe å ben politifla ftällningen, utöfmer be manliga attflagen, af @ber Begärt. Set lugn, font rabbe inom mår merlböbel mtb betta rilöntöteö Början, l;ar uitber befi fortgång Blifmit ftörbt; od; el;uru mi fjelfma ide bermtb marit otnebel* Bart l;otabe, ega mi bod intrefjen, förBunbita nteb frebeitö od; follrättcnö u^el;ållanbe inom l;ela ©itrona.
intill 1860 års slut, erläggas ränta och provision i enlighet med hvad som i 30 § 2 mom. af 1858 års Banko-reglemente finnes stadgadt, hvaremot, från och med 1861 års början, berörde provision kommer att upphöra och för försträckningar från stats-lånefonden att beräknas sex procent ränta, som i förskott afdrages; 4:o) alt utlåningen i öfrigt må, under Banko-fullmägtiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, af vederbörande Diskont-direktioner verkställas utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens lånerörelse, likväl med iakttagande deraf, att lån företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig på inteckning i fast egendom eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller på annat tillförlitligt sätt garanterad gemensam ansvarighet, eller ock bestå af sådana, i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro inom landet producerade, dock med undantag af spirituösa drycker, eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen, äfvensom sallupplag; Expeditions-U Iskoticls Förslag lill anderd. Skrifvelse ISi\o 57.
Borgare-Ståndet den 19, och Hedervärda Bonde-Ståndet den 28 sistlidne November, öfverlemna! ej allenast Rikets Ständers Justiti3?-Ombudsman$ genom trycket allmängjorda Embets-Berättelser för iren 1823, 1824, j 82 5, 1825 och 1827, utan ock den Allmänna Redogörelse för förvaltningen af Justitias OmbudsmansErobelet, hvilken Justitia3-Ombudsmannens i följd a£ 14 §. uti dess Instruction, den 4 sistlidne November till Rikets Ständer aflemnat» Utskottet, som ansett sig icke böra företaga den, i anledning af berörde remiss och Bih, till Riks, St. Lagö t skottets Betänkande Nio 4J. jemlikt 2 Morn. i 33 §. af Riksdags-Otdningen, Utskottet åliggande granskning, innan Utskottet fått del af alla ifrån respective RiksStånden till Utskottet remitterade motioner, på det att Utskottet, vid pröfningen af de »tedar sf Justitire-Ombudsmannens Etnbets-redogörelser, som borde blifva föremål för Utskottets Utlåtande, Kunde komma i tillfälle att i sammanhang dermed pröfva de enskilde Motioner, hvilka1 möjligen omfattade ämnen, som uti någon af dessa berättelser äro upptagne, har likväl funnit sig pligtig! att öfver de frågor, som kunna serskildt behandlas, afgifva sitt Betänkande inom den för Rikets Ständers sammanvaro i Grundlagarne bestämda tid ; och det är denna pligt, som Utskottet nu går att fullgöra
På Kolyttos, vänner, hafva de oskyldige kättarne mördat edra fäder och söner. På Kolyttos stredo kejsarens egna soldater mot de oskyldige kättarne och bortburo efter stridens slut de oskyldiga kättarehufvudena på kejsarns egna lansar. Kejsaren måtte vara en stor brottsling, som förföljer oskyldiga, och J måtten vara idel uslingar, sämre än Samaritaner, hedningar och hundar, eller också är denne prest en lögnprest, en hemlig Athanasian, som förtjenar döden. Ären J fega, karlar? Skola käringarne fram i spetsen för er? Är det ingen, som kan köra presten bort? Bort med honom! Slå ned honom, slå ned honom! Han förnekar bekännelsens enhet, ty han försvarar kättarne! Bekännelsens enhet, vänner, bekännelsens enhet, den enda allmänneliga kyrkan, vänner! Bort med presten, slå ned lögnpresten! Bekännelsens enhet, detta uttryck för den olyckligaste villfarelse, som verldshistorien känner, fanns i furiens mun liksom i alla andras. Hennes ord hade återtändt fanatismen. De ursinnigaste i hopen rusade fram, för att kasta sig öfver sitt offer. De fattade i Anastasia, som betäckte gubben med sin kropp, och försökte rycka henne bort. Andra rusade emot Theodoros och stötte honom tillbaka; men kraftig och beslutsam som han var, återeröfrade han gång efter annan sin post, afvärjde de slag, som voro riktade mot Bathyllos, och kämpade som för sitt eget lif, ensam mot en öfvermagt af ursinniga, till vilddjur förvandlade menniskor. I detta ögonblick sprängde en ryttare, klädd som kejserlig kurir, öfver gatan. Han kom från Akarnaniska porten. Folket hörde icke hans rop att gifva rum. Han dref då hästen in i massan; denne stegrade sig, skrämd af det omgifvande tumultet. Ryttaren svor och utdelade slag till höger och venster med fästet af sitt svärd. Uppmärksamheten riktades på honom. Theodoros begagnade sig af ögonblicket. Dörren till det hus, vid hvars trappa detta uppträde förefallit, var stängd, men icke läst. Den sprang upp för en tryckning af hans hand. Theodoros fattade
När dig jag läser, gamle Livius, o, ej fylls mitt bröst af glädje, men af ångest. När jag på edra stora strider tänker, hur ringa synes mig ej denna strid! När jag ert tappra, stolta folk beundrar, hvar ser ett sådant jag i denna tid? När för min själ en Brutus, Marius stå, då faller blytungt öfver mig mitt öde, och, fängslad här af tacksamhetens skuld, mig själf jag måst' besegra. O! att aldrig jag skådat denna bok i Wittenberg, att aldrig annat för min tanke kommit än torr, spetsfundig dogmatik, den käpphäst på hvilken tiden, som en blodröd narr, nu rider karnaval. Bort, sköna bok! Jag vill dig bränna upp. En bättre sats, än den jag nyss citerat, vill jag svära: i dröm och kärlek finnes fröjd och tillflykt; så gladt fins intet, som ej gladare blir genom dem; så sorgligt intet fins, som genom dem ej mindre sorgligt blir. Slå upp ditt öga, kärlek, du som drömmer uti mitt bröst, att där blir ljus och frid, slå upp din blick och liviska Sigrids namn! Jag henne lärt som barn. Vid stilla kärlek jag sett en ängel blomma helig upp. O! jag ej orätt läst i hennes blickar, (tar fram ur boken en biljett) de skygga, drömmande. I skrifna ord, åt henne yppen hvad jag ej kan säga. (Gömmer biljetten vid Mariebilden). Här uppå fridlyst rum, dit hon blott nalkas, jag lägger omärkt den. När hit hon kommer och ber sin bön, Guds moder bed för mig! Man nalkas! det är hon och hennes far. (Går ut genom högra sidodörren). Sjunde scenen. Arvid Stålarm. Sigrid (med en krans af hvita rosor i handen. De inkomma bakom pelarena från vänster samtalande). STÅLARM. Min dotter! Redan altför länge har trolofningen med Johan tyst du afböjt. Det går ej längre an. Jag själf ju ser, hur dina kinders blommor blekna af. Du älskar honom, hvarföre då längre SIGRID. Min dyre fader! Ingen ann' jag älskar än dig. Jag vill ej gifta mig. Har jag ej nog af kärlek här? Jag vill ej mer.