Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Ehrenheim, Per: Utsk:t har, såsom skäl för sitt afstyrkande af dessa motioner, icke anfört något annat än en förmodan, att de farhågor för utsträckt jordafsöndring, som förr voro allmänna, ännu icke undergått den förändring, att en ytterligare utsträckning af rättigheten att afsöndra jord vore rådlig. Att farhågorna i sednare tider blifvit betydligt modifierade, medgifver likväl Utsk:t, och, såsom ytterligare stöd för detta antagande, torde få erinras, att Bonde-St. i dessa dagar, enhälligt eller åtminstone utan votering, återremitterat detta Betänk., för att vinna bifall till motionerne. Elter min öfvertygelse äro äfven desse farhågor ogrundade, och om de hafva någon giltighet, gäller den fullkomligt lika mycket den gällande lagstiftningen, som den frihet att för alltid afsöndra huru litet jordstycke som helst, som af motionärerne yrkas och som Gr. Hamilton i sin reservation förordar. Den utomordentliga utveckling, som den industriella verksamheten under de sednare åren vunnit, har så mycket ökat behofvet af arbetare, att den brist på arbete, som förr ofta öfverklagades. nu blifvit utbytt emot brist på arbetare. Det är icke under sådana förhållanden, som jordafsöndringen innebär någon lockelse för den oförsigtige arbetaren att bereda sig möjlighet att gifta sig och bilda familj, genom inköpandet af en ringa jordlott, utan afseende på den ovissa bergning en sådan ställning erbjuder; han har denna möjlighet öppen genom antagandet af stattjenst eller annat arbetstillfälle, som utan svårighet kan erhållas, och faran för kommunen för ökad fattigvårdstunga är vida större i sednare fallen än i det förra, som dock alltid förutsätter något samladt kapital. Men, äfven med antagande att någon fara finnes, så finnes den lika mycket efter gällande föreskrifter.
Som denna senare Affa11- rubrik, enligt gällande språkbruk, mindre distinkt återger hvad dermed här menas, har man föredragit att sätta affall såsom hufvudrubrik och dermed sammanföra dels Spillning, dels Spån, hvilken sistnämnda artikel äfven är att anse såsom ett slags affall; hvarjemnte till förekommande af tvetydighet tillagts uttrycket »ej specificerade’». Agat, oarbetad, har förut varit tullfri, hvaremot samma artikel, arbetad men oinAgat. fattad, dragit en tull af 1 rdr 50 öre pr skålpund. Då varan äfven i denna senare form är att betrakta såsom ett slags beredningsämne, och år 1862 deraf införts endast 4 skålpund, samt densamma genom Traktaten med Frankrike blifvit förklarad tullfri, har den såsom sådan här upptagits och blifvit sammanförd i gemensam rubrik med Agat, oarbetad. Alabaster, oarbetad, är redan i 1863 års taxa tullfri, hvaremot arbetad sådan, Alabaster, ej specificerad, derstädes drager en tull af dels 60, dels 30 öre pr skålpund. Då de allmännast förekommande arbetena af denna artikel äro specificerade och med tull belagda; samt de ej specificerade, som icke utgöra föremål hvarken för någon synnerlig införsel eller för någon inhemsk tillverkning, genom Traktaten med Frankrike blifvit förklarade tullfria, hafva äfven dessa blifvit såsom sådana här upptagna och i gemensam rubrikafdelning med de oarbetade slagen sammanförda. Artikeln Album, som förut varit upptagen under Böcker, har, såsom mer och Album, mer blifven en handelsvara af betydlig omsättning, utförts under egen rubrik; och då denna artikel till beskaffenheten ansetts närmast jemnförlig med Papparbeten, lackerade, "och Portföljer, andra slag, har den med afseende jemnväl på den omständigheten, att en föreskrift finues utfärdad, det fodralen skola i vigten inberäknas, åsatts samma tull som nämnda effekter, eller 25 öre pr skålpund.
Den af nuvarande arrendatorn, för kungsgårdens afträdande midfastan 1858, fordrade summa utgör visserligen, på sätt af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition inhemtas, 45,000 R:dr; men då, enligt Utskottet meddelad uppgift, största delen deraf är beräknad såsom ersättning för arrendatorn tillhöriga byggnader, för jordens böstkörning, för utsäde, samt för ett betydligt parti foder, och endast omkring 6,000 R:dr utgöra egentlig afträdessumma, lärer väl detta belopp med skäl fa anses såsom obetydligt, i jemförelse med den stora fördelen att Institutet derigenom 4 år förr kan träda i verksamhet, samt att Institutets styrelse får emottaga en väl bäfdad jord, i stället för en utsugen, hvilket möjligen skulle kunna inträffa, ifall egendomen först vid arrendetidens slut år 1862 skulle tili Landtbruks-institut öfverlåtas. För sin del tvekar således icke Utskottet tillstyrka, att kungsgården Alnarp redan år 1858 må till Landtbruks-institut upplåtas, äfvensom att de medel, som erfordras till inlösande af kungsgårdens nuvarande innehafvares arrenderätt för tiden från den 14 M ars nämnde år, må af Rikets Ständer anvisas. Vidkommande derefter det ifrågaställda utbrytande samt öfverlemnande till landshöfdingens begagnande af 40 tunnland utaf s. k. Ålnarps-skogen, anser Utskottet sig böra erinra, alt egendomen är utarrenderad i följd af derom meddelad föreskrift, och alt landshöfdingen icke vid nuvarande arrendets utgång eger anspråk att densamma tillträda, hvarken till det hela eller någon del; hvadan Utskottet, lika med Kongl. Kammar-kollegium och på de af Kollegium samt åtskillige ledamöter inom Riks-stånden anförde skäl, finner berörde undanlag icke böra medgifvas, utan tillstyrker att kungsgården ostyckad må till Institutet öfverlemnas, helst eljest vid nuvarande landshöfdingens afgång invecklade förhållanden kunna uppstå, beträffande den honom eller hans rättsinneliafvare tillkommande ersättning för de kostnader, som å jorden blifvit nedlagda.
Besv. o. Ekon.-Utskottets Utlåtande AU 31. en integrerande del af denna fasta egendom, nemligen skogen, hvarmed Kongl. Kollegium icke skulle ega taga den ringaste befattning eller ega att genom sitt Advokatfiskals-embete låta beifra öfverträdelser, der sådane kunna ega rum, af gällande författningar i afseende på användandet af skogen till en af Kollegium utarrenderad Kronans lägenhet o. s. v. Inrättandet af en särskild styrelse, åt hvilken den ekonomiska delen af skogshushållningen äfven skulle uppdragas, är derjemte omjtligt, emedan härigenom det inre sammanhanget eller den harmoniska vexel-verkan, som vid de särskilda nuvarande förvaltande verkens organisation blifvit såsom ett hufvudvilkor afsedt, komme att rubbas samt en slitning inom stats-machineriets särskilda delar uppkomma, medförande mattighet och förlamning i det hela. En hvar kan lätt föreställa sig, hvilket snart sagdt ändlöst skrifveri, omvägar och tidsutdrägt måste föranledas deraf, att en enda styrelse, residerande i hufvudstaden och således aflägse från de flesta af skogarne, samt obekant med lokalförhållandena, skall upptaga och afgöra de tusendetals årligen förekommande ärenden rörande den ekonomiska delen af skogshushållningen, hvilka nu äro fördelade på de särskilda Läns-styrelserne och ortmyndigheterne. Må man blott besinna den stora mängd af intressenter uti härads-allmänningarne. de 4 ä 5,000 boställshavare, som alla måste, så vidt sjelfva förvaltningen af skogarne skulle åt styrelsen uppdragas, direkt vända sig till denna styrelse, och man kan endast deraf sluta, af hvilken massa ärenden styrelsen skall öfverhopas, och hvilken skriftvexling samt dermed förenadt besvär och kostnad häraf skall förorsakas.
Lid et indelt Regemente bör anwända til erercice, ehuru jag skulle tro at om den, som Contractena medgifwa, egentligen nyttjades til öfning uti Marche och Charge, som den odödlige Konung ^reäric il i Preusen sagt wara det enda hwarigenoki man siär sin Fiende, och man intet genom bisaker och til intet tjenande, oftast uptog den i Författningarne föreskrefne Liden, sä wore den til hufwudändamälet, som är at tiljkapa en tropp tjenlig til Rikets förswar, men det är dock wist, at om flere exereitie - möten profwas nödige sä bör dä Manskapet underhällas pä Kronans bekostnad. De Knekte - Contracter, som med hwarje enskyld Recrät wid dest antagande ingäs och afflutas, äro äfwen oftast gansta tryckande för Rustoch Rotehällaren. Det är en wisthet; at en föreslagen Recrät, äger innan antagandet fullkomlig rätt om sin Person, och säledes äf - Den 9 Augusti. 845 äfwen den, at föreffrifwa de wilker han för godt finner; Rust - och Rotehållare» dock obelagit at bifalla dem eller intetDesta wilkor kunna oftast hafwa blifwit drägeliga, om det endast berodt pä den tilämnade Recrfiten och Rotehällaren, men som i tilbörlig ordning, denna Recrttt bör upwisas för Compagnie-Befälhafwarcn, inflyter esomoftast dest wälbehag pä Contractets innehätt^ Den pä sine ställen antagne princip, at wid et sädant tilfälle, den sistnämndes skyldighet är at päsiä karlens förmän, utan at afseende göres pä Rotehällarens beständ, medförer oftast obilliga Contracter.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att anställa nytt val efter Frih. Lagerheim. Upplästes till justering ett från Exped.Utsk. inkommet förslag N:o 12.5 till R. St:s underd. skrifvelse till K. M. i fråga om upphäfvande af spärrningsanstaller emot cholerafarsoten. Gr. Frölich, Da v.: Jag tyckte mig förmärka, att i slutet af det nu upplästa förslaget ordet ställen oriktigt blifvit nyttjadt såsom subject i meningen. Det lärer ej vara grammatikalisk! att säga, det ställen skola föranstalta, utan man torde deremot böra säga, att å dessa ställen det åligger invånarne att föranstalta. Gr. Snoilsky, Nils! I anledn. af hvad Gr. Frölich anmärkt, får jag upplysa, att ifrågavar. period är hemtad från BondeStrs beslut, endast med den (imitation, att BondeSt. nyttjat ordet landsorter, hvaremot Utsk. trott sig medelst ordet ställen böra utmärka all slags local. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag skulle äfven vilja emot ifrågavar. skrifvelse göra den anmärkning, att den innehåller en bestämd opinionsyttring, att icke allmänna communicationer böra hämmas, ”i hvilket fall,” såsom skrifvelsen lyder, ”det ovilkorligen åligger samma ställen att sjelfva besörja bevakningen m. m.” Om jag skulle tyda detta till någon mening, skulle den blifva, att inga communicationer böra spärras, men att i fall sådant sker, skola de communer, som vidtaga sådana åtgärder, sjelfva vidkännas alla kostnader dervid. Om detta är meningen, tror jag, att den icke står i öfverensstämmelse med hvad R. St. vilja opinera. Hr Hjärne, Harald: Jag tager mig friheten att göra ännu en anmärkning vid detta förslag till underd. skrifvelse. Såsom jag fattat R. St:s beslut i detta fall, borde denna skrifvelse endast framställa R.
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 684 Den 19 September. af Kongl. Mafits Högstberörde Nädiaa Prcpo, sition, utan ock alt sä wäl Kongl. Propostt onen, som Memorialet ä^ven stulle anses remitterade till Bewillnings-Urstottt, i hwad desi handläggning kunde tarfwas. Or suprs. lox ?rotocoIIo Lsbriel Ödmann. ^.08 Ki66. «cli ^6e1n äen rr 8epi. i8<o» ?r«He-8täricier cken 22 ? ' ^ ' Lor^Lrs-HrAnciet clen 22 Lonäe-Ztänäer ^ien rr * * Wördsamt Memorial. §)ä uti 5. Puncten af Kongl. Kungörelsen under den ig Februarii 1779 om Banco.Wer. kets öfwerseende och Revision, Dagtractamente för de blifwande Revisorer af blott En Riksdaler Specie om dagen ifrän den dag förrättningen tager sin början, till och med den dag densamma upphör, finnes faststäldt; har ej kunnat undfalla Banco-Utskottets eftersinnande, huruledes det för Zo är sedan, elter däwarande waruwärde, i det nogaste afpasiade Tractamente, under nuwarande högt uvpstegrade priser, är sä otillräckeligt, att hwarje för nit, insigter och erfarenhet, känd Ständs Ledamot, som ej derjemte befinner sig uti tillständ, att af egne medel Den 19 September. 685 medel fylla bristen, blott derigenom föranlätes, att, till Wcrkers stada, undanbedja sig ett honom ämnadt hedrande, men tillika bäve answarigt och besmärligt, förtroende:
Föredrogs ånyo och gillades Lag-Utskottets Betänkande Nio 60, i anledning af väckta motioner om skärpning i straffet för sabbatsbrott. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 61, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition om antagande af en författning, angående verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af Domstol i Konungariket Danmark. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial Nio 193, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, vid behandling af Utskottets Betänkande Nio 161, i fråga om det af Kommitterade uppgjorda förslag till Förordning om Kommunal-styrelse på landet. Härvid förekommo: Yttrande, angående nedannäinnde §§ af Förfaltnings-förslaget, nemligen: § 11, moni. 1, § 68 och 81. Biföllos. Yttrandet, angående § 58, äfvensom den vid slutet gjorda hemställan. Dervid lät Ståndet bero. 860 Prot.-Utdrag den i7 Oktober i860. Och öfriga delar af Memorialet. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 49, i anledning af väckt motion om bestämmande af lillverknings-afgiftens belopp oell beräkning af redskapens afverkningslormåga i händelse Kongl. Maj:t skulle bifalla en af Bonde-Ståndet bos Kongl. Maj:t gjord anhållan, alt bränvinstillverkning i mindre brännerier utan tillsyn af Kontrollör, skulle tillåtas under åren 1861—1863.
Jag tillstyrker således, att pollett må till honom utlemnas. IIr Cederschiöld, Rob. Theophron: I likhet med den siste värde talaren anser jag det visserligen icke vara skäl att stöta några ledamöter ifrån sig då de äro lagligen berättigade till inträde här; och detta så mycket mindre, som det visat sig att man har svårt att få Utslcn besatta med ledamöter, och att understundom öfverläggningarne på detta rum i vigtiga frågor, såsom händelsen t. ex. var ang:de den föreslagna lagen om förfalskning och bedrägeri, föras mellan två ledamöter i närvaro af tre andra. Ehuru jag således inser vigten af att erhålla förstärkning i R. o. Ad:ns personal, önskar jag en sådan dock blott under vilkor, att den sker på lagligt sätt. Den omständigheten, att Frih. BlixenFinecke besitter egendom i Danmark, anser jag visserligen icke utgöra hinder för honom att bär taga plats som medlem af R. o. Ad., men frågan: huruvida han dertill kan vara berättigad? är väl den: om han f. n. kan anses vara svensk eller dansk undersåte, eller hvilkendera af dessa båda makter han genom ed är förbunden trohet? Det lärer icke vara någon ledamot af delta hus obekant, att Baron Blixen varit representant i Danska Riksförsamlingen, och jag kan derföre icke föreställa mig att det förhåller sig så som Hr Tornerhjelm upgifvit, nemi. att han icke besvurit Danska Grundlagen. Jag kan nemi. icke tänka mig, att Danmark kan vara ett land, der man tillåter att representanter få väljas och inträda i Riksförsamlingen utan att hafva aflagt ed på att hålla Danmarks Grundlag i helgd; likasom jag icke heller kan föreställa mig, att det är tillåtet i Danmark att vara representant utan att vara skyldig lydnad och trohet mot Konungen derstädes. Om det nu icke kan bestridas, att Baron Blixen varit ledamot af den sednast församlade Danska RepresenlantKammaren, så måste det väl vara klart, att han bör styrka det han sedermera uphört att vara dansk undersåte, hvilket han naturligtvis måste hafva varit, då han varit medlem af Danska Riksförsamlingen.
Vid denna motions föredragning till remiss, har Herr Ekerman *0- fört, det han ansåge det vara mindre nyttigt, att till tjenstgöring i Hufvud staden indraga Indelta Regementen, emedan Herr Ekerman befarade, $tnti-Vt>kutits Uti. 7V:fl gir i att *tt längre vistande i Hufvudsladen skulle hafva ett menligt ili flyta nd* fi Indelta Soldalernes sedlighet och att armar toges från jordbruket på tider, då desamma icke utan stor förlust för landet kunde der undvaras. Utskottet, som ansett lämpligt vara att serskildt Betänkande afgif▼es öfver de af Herr Pefre uti dess motion yttrade allmänna sattser i fräja om Rikets Forsvars-Werk, har nu, i sammanhang med 3 Ilufvudtiteln» reglering, till besvarande upptagit samma motion endast i hvad den afser de omnämnde Regementenas indragning. Och då, på sätt de den Nådiga Propositionen vid fogade Bilagor, pag. 5, utvisa, General-Adjutanten för Armeen gjort underdånig framställning om hehofvet af ökad Garnison i Slockholm och, såsom alternativ i detta hänseende, föreslagit: tillökning I Gardes-Regementenas styrka eller ett Regementes af Indelta Armeen inkallande turvis, hvartill kostnaden i senare fallet uppgifvits till 65,800 R:dr, tå ehuru Garnisonstillökningen af Kongl. Maj:t anselts ännu någon lid kunna uppskjutas, tror Utskottet sig likväl, und< r närvarande förhållanden, icke böra tillstyrka den föreslagne indragningen af någotdera utaf Gard es-Regemen tena. 6:0
Men så länge hufvudgrunden till det onda, hvaraf Goursens stegring'blott är en symptome, ännu med ohämmad kraft fortfar, så länge som vår Production hämmas af oredor i Penninge-rörelsen, och vår Export af tryckande Författningar, så länge som Sverige kanske ännu icke betalt sin hos Utlänningen, under de lysande Importåren från 1811 till 1814» åsamkade Skuld, så länge alfvarsamma steg ej tagas att hindra Importen af de dyrköpta utländska Varor, vi så väl kunna umbära, så länge Förbrukaren ännu får genom högre betalning uppmuntra Lurendrägaren, och den satts ännu finner försvarare, att den, som genom ett yppigt lefnadssätt vill ruinera sig sjelf, ej kan betagas rättigheten att 464 Den g Januarii. dermed afven ruinerade landet, så länge inskränkningen af det allmänt öfverklagade öfverflödet, ett ämne, hvaruti hvarje Nation, der den behöfs, hör betraktas såsom bestående af stora och små Barn, hvilka aldraminst i denna del kunna umbära sin Regerings Förmynderskap, öfverlemnas åt hvarje Enskild eller större och mindre Corporationers partiella förordnanden och föresatser, efter egna åsigter och fördomar; så länge skola alla, äfven de bäst beräknade, med de oinskränktaste tillgångar, den mäst nitfulla skicklighet utförda försök, att genom det Allmännas deltagande i Exportoch Vexelhandel, bibehålla Coursell vid ett visst en gång för alla stadgadt Nominalt förhållande, uti sakens Natur och de Öfversedda rätta orsakerna till alla Coursförhållanden, möta hinder, hvilka af den enskilta vinningslystnaden, hvars alla olika utvägar omöjligen kunna tillstängas, med fördel begagnade och derigenom ännu oöfvervinnerligare, skola gifvas till Resultat af de ädlaste bemödanden, endast förlamandet af den enskilda Industrien genom det allmänna insteg på dess Gebiet och förlusten af de tillskjutna Medlen, blott till riktande af den inhemska eller utländska Vinglaren. Friherre Lagerbjelke , Johan:
Hr von Hohenhausen: I anledning af Hr Ribbings sednaste yttrande, deruti han förklarat sig icke vilja medgifva masses afsöndring annorlunda än på viss lid, anhåller jag att få erinra, att om måsse blott upplåles på vissa år, skall den, som nyttjar densamma, dermed förfara på samma sätt som arrendatorer göra med arrendejord, nemi. suga ut den; hvaremot, om den upplåles för alltid, densamma kommer att vårdas som sig bör. Jag medgifver gerna att en måsse, som endast innefattar åtta tunnlands rymd, icke bör få upplåtas lill mer än en enda person; men alt vägra upplåtelse af andel i torrmåsse, hvilken andel endast uppgår till ett eller annat kappland, är detsamma som att förhindra mässens odling. Jag får derföre förnya min anhållan om de rättelser uti denna §, som jag haft äran föreslå. Hr Ribbing: Jag skulle icke hafva något emot af söndring af måsse till befrämjande af odliug, såvida det tillädes att jemte måssen äfven fast mark finge åtfölja; ty jag skulle önska att i allt möjligt kunna befrämja odling af sådana större fäll ; men beträffande att del skulle vara skadligt att på viss lid upplåta mossar, derföre att de kunde blifva behandlade såsom arrendejord, hvilken sllindom af arrendatorer brännes och utsuges, så vet jag icke hvad som hindrar att i afseende på massör låta utfärda samma förhud som i afseende på t. ex. boställsjord, der ett sådant förfarande ju är förbjudet. Alt för alllid skilja den fasta och lösa marken, som utgöra alne elementer, hvilka ömsesidigt kunna understödja hvarandra, och som förenade äro af vida större värde än de någonsin kunna blifva såsom åtskilj de, mäste jag, såsom landthushållare, alltid motsätta mig. Jag medgifver att undantag kunna gifvas för vissa fall, men D e n 6 Februari f. m. 79 alt som allmän lag utsätta hvad som gemenligen är oklokt, måste ogillas. Hr von Hohenhausen:
I begge nu omförmälda fall, skall anmälan derom genast ske hos Chefen för Landtförsvars-departementet, samt, om hindret fortfar mer än två veckor, för Bih. till R. St. Maj:t tillkännagifvas, med hemställan och förslag i afseende å den fortsatta utöfningen af ledamotens befattning. Beträffande Embets-chefernes och ledamöternes olika myndighet, föreslår Komitéen: Embets-chef, hvar inom sin förvaltning, må, efter föredragning af och öfverläggning med vederbörande ledamöter på en gång närvarande, ensam besluta; dock med undantag af följande mål, som inom de särskilda embetena afgöras genom samfäld omröstning, nemligen: a) frågor om underdåniga förslag till allmänna författningar, ändring deruti, samt om tolkning och tillämpning deraf; b) mål angående Indelnings-verket; c) afskrifningsfrågor; och d) fondförvaltnings-ärenden. Embets-chefen allena tillkommer deremot: n) Att till Kongl. Majit afgifva förslag till besättande af ledig ledamotsbefattning; b) Att afgifva underdåniga förslag till besättande af lediga kamererareoch sekreterare-tjenster, hvarvid förfares på samma sätt, som då Landshöfding föreslår till tjenster, som af Kongl. Majit tillsättas; c) Att på samma sätt föreslå förordnanden till dessa tjensters tillfälliga bestridande; d) Tillsättande af öfriga tjenster, jemte förordnanden, inom de särskilda embetena; beviljande af transport, tjenstledighet och afsked till och ifrån dylika befattningar; antagning af extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjening; e) Utnämning, permitering eller entledigande, olika inom olika embeten, af underlydande vid tyg-, ammunitions-, gevärs-, befästningsoch utredningsm. fl. förråd samt verkstäder, m. m., anställde tjenstemän, som nu i Krig3-kollegium tillsättas; f) Att upptaga frågor om ansvar för fel och försummelser i embetets tjenst.
Men då de af motionären sålunda vidrörda frågor äro att hänföras till den ekonomiska lagstiftningen och således icke falla inom omfanget för Lag-Utskottets i 53 § Regeringsformen och 33 § Riksdags-ordningen utstakade verksamhet, anser sig Utskottet, sorn inhämtat att inom annat Riks-Stånd väckt förslag till förändring i näringslagstiftningeu blifvit till Lag-Utskottets Betänkande J\t 8. 3 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hänvisadt, böra Herr von Köchs ifrågavarande memorial till Ridderskapet och Adeln återlemna; hvilket för samtlige Riks-Stånden vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 4 December 1862. Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Dee. 1862, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om antagande af en författning angående giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare. Denna nådiga Proposition, hvilken blifvit af samtlige Riks-Stånden till Lag-Utskottets behandling öfverlemnad, är af följande lydelse: »Genom särskilda hos Kongl. Maj:t å olika tider anhängiggjorda mål har till Kongl. Maj:ts pröfning liänskjutits frågan, huruvida giftermål emellan mosaisk trosbekännare och medlem af Svenska kyrkan vore enligt gällande lag tillåtet eller icke; och sednast genom beslut den 20 Juli 1861 har Kongl. Maj:t förklarat det i Kyrkolagen emot så beskaffade giftermål ursprungligen innefattade förbud fortfarande vara i lagstiftningen qvarstående. Kongl. Maj:t har dock icke kunnat undgå att finna ett sådant förbud, fastän giftermål af omförmälde slag, likasom i allmänhet äktenskap emellan personer af olika trosbekännelse, väl icke kunna anses önskvärda, likväl ur andra synpunkter, förnämligast sedlighetens, böra betraktas såsom medförande större olägenheter än fördelar, hvadan Kongl. Maj:t ansett berörda förbud böra ur lagstiftningen utgå samt sättet och vilkoren för ingående af äktenskap utaf ifrågavarande art böra genom särskild lag bestämmas Dervid har Kongl.