Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jag tror, att om jag hade en obotlig kroppslig sjukdom, skulle mitt slut inte vara mer gifvet än det är. Jag ser ingenting lockande i att år efter år tvingas släppa ut dåliga arbeten för att få mat nog att släpa fram denna tillvaro. Jag är rotlös här. Jag är som ett spöke och vågar mig knappt in bland lefvande menniskor. Allt detta är en medfödd sentimentalitet att skratta sig ihjäl åt. Det kommer jag nog också att göra en vacker dag. Det brokiga lifvet här nyttar mig icke. Det är som om det icke ens unnade en rätt att dö. Det är en sådan vacker sommarqväll. Fönstret står öppet, och från gatan der långt nere kan jag höra folkets tramp. Jag tror, jag bor på fjerde våningen eller femte, jag kan höra allting från gatan, men knappt se henne, hon ligger så djupt och är smal. Jag har varit ensam hela dagen. Det är för resten inte alltid lika ledsamt att vara ensam — Jag var trött och kunde inte arbeta mer, för vi voro på fest i går och vi kommo sent hem, derför skulle jag lägga mig tidigt. Jag dref framåt min egen Boulevard St. Germain och så såg jag ljus i kyrkan, dref litet om på kyrkogården och kom så ihåg, att jag aldrig sett den gamla »St. Germain des prés» invändigt; letade derför upp ingången. Folk strömmade in, och jag blef glad, ty då förstod jag, att der skulle vara messa. Jag gled in bland de andra. Det var fest. En vacker gammal kyrka utan en kalkprick, men med färger och gull – mörka färger och spetsbågshvalf och hela vintergator och konstellationer af ljus. Och så var der sång, åh, så vacker! Och jag stod der ensam bland de snattrande, traskande fransmännen; det var så underligt; jag var så helt ensam, så helt främmande. Jag förstod, att det var någon särskild högtid, ty det var en riktig messa som sjöngs, något sådant som låter likt vacker operamusik; och efter en stund hördes Schweizarnes stafvar slå emot kyrkogolfvet, en procession kom tågande rundt i kyrkan, först en gång och sedan en gång till. Alla hade ljus i händerna. Det var ett förskräckligt långt tåg.
St:r vid sista riksdagen tillkännagåfvo sin önskan att vid denna få sig förelagdt ett förslag till ny konkurslag, och då till följd deraf, att det af komiterade utarbetade Den 11 Juli e. m. 39 förslaget ieke under 10 månaders tid hunnit undergå en fullständig granskning inom Högsta Domstolen, Regeringen var förhindrad att afgifva Propos. i ämnet, synes det mig vara öfverensstämmande med R. St:rs önskan att förslaget på den enskilda motionens väg underställes dess pröfning; och det torde vara af ganska stor vigt för Regeringen att, då Högsta Domstolen sannolikt i flere frågor är af skiljaktig mening med komiterade, få sig R. St:rs åsigter bekanta, innan Regeringen fattar sitt beslut. Hvad åter angår frågan, huru länge de omtalade nya principerne i konkurslagstiftningen varit föremål för offentlig granskning, ber jag att få nämna, att detta varit fallet ända från 1851 eller 1852, d. v. s. under nära 10 år. Frågan ang:de utarbetande och antagande af en ny konkurslag, i öfverensstämmelse med den öfriga Europeiska konkurs-lagstiftningens grundsatser, väcktes först offentligen af den under ofvannämnde år tillsatta finans-komitén. Med anledn. deraf tillsatte K. M:t en komité af lagkunnige män för att utarbeta ett förslag, hvilket utgafs på trycket 1854, och från den tiden hafva vi haft tillfälle att taga kännedom af dessa principer. Vid sista riksdagen anhöllo R. St:r i underd. skrifvelse hos K. M:t att ett förslag, hufvudsakligen byggdt på dessa ofvannämnde principer, måtte utarbetas; och det torde således icke vara fullt riktigt att 3äga, att dessa principer icke äro tillräckligt kända för att komma under R. St:rs öfverläggning; ty en sanning, som är 10 år gammal, kan icke anses vara alldeles ny. För öfrigt är klagan öfver den nuv:de konkurs-lagstiftningen här i landet så allmän, att något vidare bevis för nödvändigheten af en förändring ingalunda erfordras.
Föredrogos å nyo Stats-Utskottets nedannämnde utlåtanden oell memorial: l;o N:o 11, i anledning af erhållen ålerremiss å Utskottets memorial, N:o 2, innefattande anmälan, atL trenne Landshöfdingar blifvit till ledamöter uti Utskottet invalde: Med bifall till utlåtandet, N:o 11, lad# Ståndet detsamma till handlingar ne; 2:o N:o 12, angående bestämmandet af en prsescriptionstid för fordringsanspråk, i anledning af (lötha Canai-Boiags och Malmö f. d Disconters utredning: Godkändes; och 3:o N:o 13, angående godtgörande! af kostnaderna för Riks-Ståndens klubbar.- Bifölls. S. D. Föredrogos Bevi/lnings-Utskottets memorial: N:o 6, angående återlemnande af Riksdagsfullmägtigen David Anderssons från Hallands Län motion om villkoren för införsel till Norrige af spanmål och andra Svenska landtmanna-produeter. Ståndet ansåg ärendet tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, samt lade memorialet till handlingarne; och N:o 7, angående återlemnande af Riksdagsfullmägtigen Hans Perssons, ifrån Gefleborgs Län, inom Heder v. Bonde-Ståndet väckta motion, om ändring uti Kongl. Kungörelsen af den 18 Februari 1843, rörande nedsättning af den till högre belopp, än 1 skeppund för hundradel, bestämda hammarskatt af slångoch ämnps-jernlillverkningen i Riket. Ståndet ansåg ärendet tillhöra Slats-Ulskoltets upptagande och lade memorialet till handlingarne. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets memorial: N:o 19, med återlemnande af Per Jonssons från Christianstads Län motion om rättighet för de härader, motionären representerar, att disponera den derifrån utgående curhus-afgift, emot skyldighet att underhålla fige t lazarett: 156 Fröt.-Utdrag, den n September 1844•
Regerings-Formen uttryckligen stadgar: ^Riksens Ständers Banque förblifver hädanefter, som det hittills varit, under Riksens Ständers egen garantie och vård , så att den ostörd må förvaltas af de Fullrnägtige, hvarje Stånd dertill förordna, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorde äro, eller vidare af Riksens Ständer göras kunna;'1' så finner jag en så fullkomlig och obegränsad magt, i afseende på Banco-Verket, härigenom vara Rikets Ständer allena tillerkänd, att frågan orri Tysthets-edens upphafvande för BanCo-Uiskottet ingalunda kan af mig betraktas såsom constitUtionel.’:> Uti denna reservation instämde Banco. Fullmägtigerne Danielsson och Longberg. Herr Presidenten Friherre Ehrenheim: ’:Ty sthets - edens bibehållande efter 1809 års Riksdag kan jag ej betrakta annorlunda, än såsom en följd af de stadganden Grudlagarne derom innehålla, hvilka jag åberopar. Tillämpningen af en särskild punct i Grundlagen bör ej kunna utsträckas längre, än med de öfiige §§• deruti står att förena. Så snart coliision Banco-Vtskottets Betänkande/!. Hem emellan uppstår, miste ändring och rättelse sökas på det sätt och i den ordning, Grundlagame sjelfve medgifva. Sådan är och blir min öfvertygelse både sorn Rikdagsman och Constitutions-Utskottets Ledamot. Hvad åter publiciteten beträffar, har jag redan yttrat, att jag anser densamma böra ega rum.’’ Ordföranden, Herr Kammanherren Grefve Gyllenborg: ,’Till besvarande af Häglof!. Banco-Utskottets Finance-Berednings Remiss, får jag först yttra, att jag för min del anser Riksens Ständer hafva, genom Finance-Cornmittéens Betänkande, en tillräcklig upplysning, för att kunna afgöra, huruvida en realisation bör företagas eller ej, och att en äfven blott för detta tillfälle medgifven uppgift till alla delar af Banquens tillgångar ej således behöfver sättas i fråga.
Alla äldre personer, som påminna sig vära gamla 8-styfvers-stycken, minnas mycket väl att dessa små silfverpenningar, oaktadt deras stora kopparhalt, icke voro osnygga, och i det hänse - Den 4 Mars f. m. 31 endet ojemförligt bättre än kopparslantarne. Silfvermyntet under 24 sk. r:gds bör alltså blifva 10 å 8-lödigt, ty allmänhetens beqvämlighet fordrar det. Gör man det, sä får man, hvad behöfligt är, ett skiljemynt såväl af silfver som koppar, men hvilket skiljemynt, om skillingssedlarne borttagas, man hör lämpa efter räkneenheten r:drn r:gds. På delta sätt får man, som för allmänheten är af största nytta, ett silfvermynt i det närmaste motsvarande b:cosedlen a 12 sk., nemi. ett myntstycke ä 75 halfva penningar; ett fullt svarande mot 8 sk. b:co eller 50 halfva penningar, samt elt nytt, det minsta skiljemyntet af silfver, på 25 halfva penningar. Enligt min åsigt bör kopparmyntet endast utgöras af en slant å 2 | penning eller 5 styfver, hvaraf 40 gingo på r:drn och således 20 pä den halfva, eller lika belopp som i Frankrike, sous pä en franc; en slant ä en -penning eller 2:ne styfver, samt slutligen en slant ä ^ penning eller en styfver. Gör man denna lilla ändring, så slipper man det obeqväma större kopparmyntet och en mångfald af slantar, samt har äfven i kopparmyntet Frih. Wredes system, om och när man så vill, snart infördt. De som fatta tycke för att till räkneenhet begagna halfva r:drn, vare sig under namn af lagdaler, riksmark eller krona, och vilja förändra beloppet till r:drs-räkningen, göra då detsamma med största lätthet genom att dividera summan med 2 eller taga lialfparten deraf, och i motsatt förhållande med lika lätthet genom att multiplicera beloppet med 2 eller fördubbla det, då man får Frih. Wredes föreslagna enhet. Går man så tillväga, har man förändringen lätt införd.
Som jag för min del endast framställt begäran om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till R. o. Åd. att afslå Hr Munck af Rosenschölds motion, så an - Den 7 Juni. huller jag alt denna min framställning icke måtte anses såsom att jag på något sätt skulle gilla denna motion. Anledningen, hvarför jag inskränkt mig till denna begäran, var endast den, att jag var förvissad om att denna begäran var öfverensstämmande med våra former. Såvida Hr Frih. o. Landtmanser ett sådant tillägg kunna göras och böra göras vid detta tillfälle, som af åtskilliga talare här blifvit yrkadt, så öfverensstämmer det fullkomligt med min öfvertygelse. Gr. Frölich: I anledn. af Gr. Brahes sisla anförande, anser jag mig skyldig ytterligare förklara, hvarför jag icke tror det vara riktigt i sin ordning, alt R. o. Ad. utan remiss befattar sig annorlunda med denna motion, än att lägga den till handlingarna. Först och främst tror jag det icke vara rätt att införa den praxis, som flera gånger blifvit försökt, men som alltid förut mött R. o. Adis ogillande, nemi. att formligen ogilla hvad en talare yttrat. Det finnes blott en form alt verkligen ogilla ett framstäldt yttrande, nemi. den, som 3o Jin Riksd.Ordn. innehåller. Detta är det enda sättet att ogilla gjorda yttranden; men att begära, det Ståndet i hvarje särskild fråga, der man icke tycker om motsidans yttranden, skall ogilla den, tror jag vore en farlig bana. Detta har man alltid hittills motsatt sig, och det har aldrig inträffat vid de riksdagar, som jag bevistat, att Ståndet fattat något annat beslut om ett framstäldt yttrande, än att lägga det till handlingarna, då det icke förut blifvit till något TJtsk. remitteradt. Det är således i formen oriktigt att afslå motionen, och den enda rätta formen synes mig vara att säga, att man icke vill remittera den, utan lägger densamma till handlingarna. Hr Lefren, Joli. Pehr:
V i meddela i dagenumret en reproduktion af arkitekten G. Herrmanssons m e d första priset belönade ritning. Enligt densamma synes alt kyrkan blir en s. k. centralkyrka i romansk stil, s o m otvifvelaktigt k o m m e r att pryda den plats, där h o n skall resa sig. L a d y - Sarah Wilson, den enda kvinna i pressens tjänst som delar de manliga journalistkamraternas m ö d o r på Syd-Afrikas slagfält, har n u enligt telegram från krigsskådeplatsen blifvit tillfångatagen af fienden och befinner sig i boernas våld. Den käcka, unga damen, s o m står i det stora, engelska nyhetsbladet Daily Mails tjänst, har äfven m e d kvinnlig ömhjärtenhet, så långt i hennes förmåga stått, räckt de sårade o c h sjuka sin hjälpsamma hand, o c h många äro de, som af den unga sjukvårdssystern fått njuta välsignelsen af en dryck vatten på slagfältet, innan ambulansen hunnit fram, ett m e d skicklig hand anlagdt förband på ett blödande sår, ett tröstande ord i dödsminuten. På den bild Idun efter ett J Sode herrar och s v e n s k e män! Konungens trontal vid sekelskiftet) Hr föremål för piistäflan i Malmö Tidnin-; ens nya gratisveckobilaga » Solglimten ». ) et gäller att eis^a: Huru många ord komner det trontal att innehålla, som af konunen eller hans ställföreträdare kommer att lållas vid riksdagens högtidliga öppnande tr 1900? Detalj rade täflingsregler meddelas i Malmö-Tidningen » och » Solglimten » den 6, 23 och 30 dec. 1900. ledan nu meddelas b ott att alla grssningsiref skola vara insända till MalmÖ-Tidninen före 15 januari 1900, och att villkoret ur att få deltaga i tättingen är att vaia » renumerant på Malmö Tidningen för Vi år, 2-år eller minst ' (4 år 1900. Vid prisutdellingen har — vid lika gissningar — den lireträde som prenumererat på längsta ternin. Prenumerera därför på helt år! Det ostar blott 4 kr.
Rikets gällande Grundlagar och de i sammanhang dermed, enligt Rikets Ständer beslut, serskildt utfärdada Allmänna Lagar och Författningar, så vidt de med BancoFörvaltningen hafva gemenskap, ega Fullmägtige med sorgfällighet iakttaga. lianeo-Utskottefi Memorial N;o >35.’ J Bland sådana stadganden åberopas Ilär följande, såsom de hufvudsakligaste: TJti Regerings.Formen 50 §. Angående Fulimägtiges i Banken och Riksgälds-Contoiret åliggande, alt i samråd med Konungen ingå, vid utsättande af annan Riksdagsort, då al vigtiga hinder, Riksdag ej kan hållas i hufs udstaden. (Jemf. Riksdags-Ordn, 3 $. AnJ svarighets.Lag §. 1.) 65 §. Angående hvad som erfordras innan Rikets Ständers förseglade Anordning å större Creditivet, får af Banco-Fulmägtige brytas. (Jemf. Ansvarighets-Lag.$. 2.) 86 $. Angående förbud mot tryckning af Banco - Verkets Prolocoll och Handlingar, rörande ärenden, hvilka böra hemliga hållas: härvid tillika behörigt afseende fästadt å Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag serskildt meddelade, och nu ytterligt re förnyade Beslut och förklarande, om publicitet af Bankens ställ - Banco-Utskottcts Memorial N.o 135; ning i alla de delar, som icke röra enskilde personers förhållanden till Banken. 1 (Jemf. Tryckfrihets-Förordn. §. 2) >09 §. Angående Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-Contoiret åliggande att, derest Rikets Ständer vid en Riksdags slut ej hunnitöfverenskomma om Bevillningens fördelning, då, på stadgade grunder uppgöra och utfärda den nya Bevillnings-Förordningen. Uti Riksdags-Ordningen: äl §.
Bev i Ilning»-Utskottet föreslagne, så lydande Voterings proposition: Uen, som bifaller, att det af Riksens Höglod. Ständers Bevillnings Utskott afgifne Betänkande^ rörande Post-Inrättningen m. m., i hela dess vidd godkännes, och att en förhöjning af Tjugufem procent i Post-Taxan för inre Brefväxlingen följaktligen skall äga rum; voteras 3a, den det ej vill, Nej; Vinner Nej, så kommer den nu gällande Post-Taxan för In-' rikes brefvexlingen att oförändrad fortfara och den af densamrnas förhöjning påräknade inkomst för Stats-Verket i stället att sökas genom en förhöjd afgift för Consumtionan af Bränvin och Tobak, men Utskottets Betänkande för öfrigt godkännas. Efter det Voterings-Sedlarne blifvit oppnade, funnos. Sextiofyra Ja, och Femtiofem Nej; Och, som Ja således vunnit, så är följakteligen det af Bevillnings-Utskottet afgifne Betänkande, rörande Post-Inrättningen m. m. i hela dess vidd godkändt och kommer en förhöjning af Tjugufem Procent i Post-Taxan för inrfe brefve^lingen, i följd deraf, att äga rum. Stockholm deri 25 Junii 1818. bihang till Riks-St. StatsUtskottets Betankandeti. J 9 5 5 hälsovårdens befrämjande, Voterar Ja, den det ej vill, Nej* Vinner Nej, så kommer ahnan afgift fur detta behof icke att äga rum, än den frivilliga , som, enligt Riksens Ständers Beslut Vid sista Urtima Riksdagen, skulle härtill inom Fanen uppbäras.
Hvar och en bör få välja sin tid att få bränna, den bör likväl ej sträckas öfver 3 månader; controllen är helt enkel: hemmansägaren anmäler sig vid mantaisskrifnin - Den lS Juli. ia3 gen; mantalsskrifvare!! lemnar honom ett bevis med åsatt termin; länsmannen erhåller en dylik förteckning å alla deni, som sig anmält, hvarjemte en insändes till Landsh.emhetet; länsmannen lemnar ett utdrag deraf till socknens fjerdingsman, hvarigenom fullkomlig reda kan hållas. 10:0. Landshöfdingen torde vara den auctoritet, som bäst kan bedömma sitt läns behof, nytta eller skada af brännvinsbränningen för hvarje år, och då af reservationerna inhemtas, att mycken olikhet i orterna alltid uppstår, måste K. M. bibehålla sin rätt till brännvinsbränningens inskränkande vid förekommande anledntr, som af landshöfdingarna inrapporteras. Denna inskränkning bör dock icke vara generel för hela Riket, utan endast sträcka sig lill de orter, som sådan inskränkning behöfva. 11:0. Till ordnings bibehållande kunna s. k. hyfogdar inom hvarje rote af socknarna tillsättas, hvilkas åliggande det hör vara ali anmäla förbrytelser emot författningen hos närmaste kronobetjent samt moraliska förseelser hos pastorsembetet; hvarförutan hvar och en husbonde mäste uppmanas till mera uppmärksamhet på sina underhafvande. Remitterades lill Revilin.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag anhåller att få göra en motion i anledn. af de ärenden, som äro upptagna iör:de statsregleringen. Jag föreslår, all R. o. Ad. mätte anmoda BancoUlsk. att skyndsammast till RiksStrn inkomma med uppgift öfver huru stor det af den salderadc bancovinsten kan aflemnas lill statsverket, ulan att hankens functioner till bankens upprätthållande derigenom förnärmas eller skadas. Jag anhåller alt få lemna detta skriftligen till prot., för alt framdeles remitteras.
Jag bor blott a mi! från stället och har mig noga bekant inrättningens nu varande beskaffenhet} den är aldeles ödelagd. Allt som erfordrats till Verkets bedrifvande är raseradt och af egennyttans händer spoiieradt. Grufvan är öfversvåmmad af vatten och ingen ducat är nyligen derutur hämtad. Sista arrendatorn ÖfverDirecteuren Kihlström, som nu är med döden afgången utan arfvingar, åtcrlemnar således utan förlängd Rättegång denna inrättning till Kongl. Maj:t och Kronans disposition. Men då Kihlströms affairer befinnas i det skick att aldrig någon ersättning kan erhållas, och troligen lo ä 15,coo R-.dr erfordrades för att återsätta Verket i full gång, utom det understöd de hemman och lägenheter lemna, som äro anslagne under Ädelfors, och genom hvilkas afkastning Verket sedan kunde bedrifva?; så får jag ödmjukast hemställa, om ej Ädelfors Guldverk, såsom det enda i Riket, antingen bör genom eiforderliga medel åter sättas i gång, eller ock, att de derunder liggande Bruksiägenheter med öfrige inrättningar Och hemman, måtte för Kongl Maj t och Kroaans räkning bortarrenderas och Guldverkets vidare bedrifvande upphöra. Den 28 Fcbruarii. Om remiss häraf till StattsLHskottet anhålles ödmjukast. Herr Franc Sparre, Bengt Erland: Det myckna, sorn vid denna Riksdag, redan blifvit sagdt, om en tillvarande nödställd och brydsam belägenhet för Rikets inbyggare, bevisar nogsamt, att en sådan verkeligen existerar ; hvad deremot blifvit anfördt om tilltagande folkmängd och tilltagande production, visar lika ovedersägligt, att Landet, i det hela taget, som Land går fram i Economisk förkofran, under det att en betydlig del af Folkmassan befinner sig i en ofördelaktig Eco nomisk belägenhet.
E /,/e/s ^/ölo/e/', o/ro-tteor/s o/Z,7/-,/e/' /o> o/v/ooo.de o/ /1,7re^ ^)eo/,/„^e-u,7.seode/ 6l//ue/r ^7oo/c/m//-r^ L/o// do/r 2A Oo/oZ-oo Ilo? XonAl. lVIuj:t dur i obvervu^unile dommit visten osli un^elu^endeten derud, utt mein de8tumdu oed utveedlude 8tud^unden, un de, 8om inns1uttu8 i XonAl. DorordninAen don >4 dunuuri 182^, unAueude Dri vut-Dunder, vurdu untu^ne oed till drumtidu est6rruttel86 4u8t8tu!ldu. Ds nuvuruude Drivut-Dunderne8 octro^er lö^u till unda under lo^juet uk ur 18/1/7 osd, i utseende l>u deru8 förn^el8s, guller den fore8dritt, utt, 8u dumt toin^ede Ön8du8, unmulun derom dör ^öru8 min8t 18 munuder löre oetro^en8 8lut.
Den erhöll genast ett ganska talrikt antal medlemmar, som efter lokala förhållanden delade sig uti Gillen, hvilka hvart och ett i sin trakt äro uti ganska liflig verksamhet, för att skydda det nyttiga villebrådet under förbuden tid och vidmaglhälla författningarnes efterlefnad uti detta hänseende, samt derjemte bemöda sig att upplysa allmänheten om det verkliga gagn, som genom noggrannt iakttagande af deras föreskrifter vinnes. Föreningen räknar nu ett antal af 84o ledamöter. Salpetertillverkningen har fortfarit att minskas och uppgick sistlidne år till blott 371 LS” 16 U, som förliden vinter lefvererades. Forslandet af varor fortfar att vara en binäring för Wikbolandets mindre hemmansägare, äfvensom för ett inskränkt antal af deni uti andra delar af Länet. Brån vinsbränningen, som under så många förflutna år varit en allmänt idkad näring, har på sednare åren blifvit långt mindre allmän och synes snart nog vilja inskränka sig lill utöfning endast af dem, hvilka äga större vetenskapliga in si gier uti konsten. Priserne hafva nemligen å denna vara så nedgått, att alla brännerier, der ej lokala omständigheter minska pro 3 - 18 duktionskostnaden, eller der ej dranken begagnas till vinstgifvande utfodring af stalloxar eller svin, hafva sisla vintern gått med förlust. All brännvinstillverkning, som skall någorlunda bära sig, måste ske af potatis med blott så stor andel af säd, som är nödvändig för att gifva lillmäskningen sin behöriga tillsatts. Den tillökade beskattningen på denna binäring, hvilken var afsedd att derå höja priserna, och på detta sätt motverka bränvinets missbruk, har, såsom jemväl uti sednaste afgifne underdåniga berättelse på förhand antyddes, haft en helt och hållet motsatt verkan. Den ganska dryga beskattningen på mera konstmässiga verk, och de inskränkningar, som lågo uti föreskriflerne, hafva eggat den menskliga uppfinningsförmågan, hvars gränsor ännu äro osedda, och man har nu bränneri-inrättningar uti lägra klasser med mindre pannor, som tillverka bränvinet skyndsammare än förut kunde ske uti dem af högsta klassen med största tillåtna pannerymder.
Q15 Herr Prosten, Lector Fröberg, sorn in« stämt med Herr Professor Agardh. Herr Professor Thyselius, som afstyrfct den af Utskottet föreslagna allmänna visitationen, såsom icke tjenlig till ändamålet, sä framt den icke flere gångor förnyas. Herr Biskopen Friherre Doctor Mörner, aom ansett Utskottets förslag vara båda sårande för anständigheten, blygsamheten och personliga friheten, och jemväl öfverflödigt, emedan nu gällande författningar, om de med. noggrannhet efterlefva®, innehålla alla för ändamålet nödiga och tjenliga föreskrifter, så framt eljest något ändamål kan vinnas, då man icke har tillräckliga Lazaretter och Curhus, samt Läkare och medicamenter. Deremot hafva, med varm känsla för saken, med anförda bedröfliga exempel af Veneriska smittans tilltagande uti vissa Sock. nar på Landet, och med lifliga framställningar om nödvändigheten af kraftiga och verksamma åtgärders vidtagande till det ondas hämmande, Herrar Prostarne Säve, Hagberg, Grandelius, Ek, Almqvist och Ekvall samt Herr Professor Forsell talat för bifall till Betänkandet5 med tillägg af Herrar Prostarna Hagberg och Säve, att, om någon rättelse i Betänkandet skulle anses oundgängelig, den då måtte bestå endast deruti, att, i stället för att Pastor och Kyrkorådet skulle afgöra om visitationen borde ske allmänt, öfverenskommelsen och beslutet derom mått® fattas af Församlingen. Qiö Besil, och Ekon. XJtsk. BetHnkanden. Utskottet har tagit i öfvervägande hvad i ofvanberörde måtto blifvit anfördt och vrkadt; och, ehuru det vid första påseendet vill synas, som skulla da af Utskottet *uti dess Betänkande föreslagne medel till den veneriska smittans utrotande, i verkställigheten och i vissa fall mötas af svårigheter och betänkligheter, torde likväl, vid en närmare granskning af detta, se många tusende olyckliga menniskors välfärd rörande ämne, dessa svårigheter icke vara så stora, att ju den veneriska smittan icke medförer vida större.