Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N;o 42. i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongl, resolutionen den 13 November 1747, angående inskränkning ( 95 ) uti en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog. IX. B. 620. A. 686. X. E. 461. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 43. i anledning af erhållen återremiss å Utskottens betänkande N:o 19 öfver väckta motioner om dels ändring i och dels förklaring öfver stadgandet i 26 capitlet 2 § Byggningabalken, angående byggnadsskyldigheten å preslgårdar på landet. X. B. 459, 507. A. 538. — N:o 44. med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut öfver Utskottens betänkande N:o 31, om ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843. X. B. 459. A. 507. E. 684. Landa socken af Hallands län, angående ulllyttningshjelp åt hemmansegare derstädes. Se Utflyttningshjeip. Landsfiscalsljensterna. om indragning af. IV. B. 492. V. A. 321. Landsliöfdingar, om inväljande af 3:ne, till ledamöter i StatsUtskottet. I. B. A. 39. II. U. 180. Landshöfdinge-embelen, om indragning af m. m. III. B. 12. A. 23. Landshöfdingen i Blekinge län, om indragning till Statsverket af den honom till aflöning anslagna kronoliondespanmål, samt hans godtgörande medelst contant statsanslag. X. B. 458, 484. A. 538. Landshöfdingesätet i Götheborg, om förläggande af, lill Uddevalla. I. 82. B. 130. V. B. 84. A. 343.
När derföre fråga uppslår om ett nytt namn, synes i allo lämpligast vara att välja ett sådant, som icke är behäftad t med någon tvetydighet. Jag vågar derföre föreslå, alt denna enhet, ifall den till antagande än vidare föreslås, må kallas krona, sorn är både ett kort och vackert namn, samt äfven i andra länder begagnadt, såsom i.Danmark och Antwerpen, samt ännu i England. II. Om myntets indelning. Detta är den väsendtligaste delen af förevar, ämne. Utsk. har funnit betänkligheter vid alt tillstyrka enhetens delande i 10 delar, och hvar och en af dessa åter i 10 delar, så att hela enheten sålunda blefve delad i 100 delar, samt, såsom skäl till detta sorgliga afstyrkande, anfört: att, med högst få undantag, hela Svenska nationen ännu skall vara obekant med lo-systemet och sättet för dess användande ; att ett ofördröjlig! införande deraf således ofelbart skulle i början, och möjligtvis äfven under en längre tidrymd, förorsaka oredor och misstag, särdeles innan underrättelsen derom hunnit blifva föremål för allm. folkundervisningen; samt slutligen, att det för 10 ar tillbaka R. St:s pröfning underställda decimalsystöme för mått, mål och vigt ännu icke har ansetts kunna införas, oaktadt den stadgade tiden derför redan inträffat. Jag tager mig friheten bestämdt förklara, att dessa af Utsk. anförda skäl, efter mitt förmenande, icke äro antngl;-' ga, såsom dels saknande all verklig grund, dels icke till förevar, fråga tillämpliga, samt anhåller vördsamt, alt II. Utsk., för det första, villé benäget ursägla detta oförställda omdöme, för det andra, taga de skäl i upplyst öfvervägande, hvilka jag till detsammas rättfärdigande skall här nedanföre hafva äran anföra, nemligen: 1:0 Tiodelningen af myntet har blifvit kallad ett nytt räkn esysteine, som man nu är sinnad ali införa, och som äfven Utsk. ansett vara, med högst få undantag, för hela Svenska nationen ännu alldeles obekant.
Runt för depesch af till och med 25 ord, till 2 R:dr R:mt för till och med 50 ord, lill 3 R:dr R:mt för tili och med 75 ord o s. v., samt alt uti ord-anlalel af hvarje telegraf-depesch borde inberäknas emottagarens namn och adress, afsändarens namn äfvensom hvad annars kunde af afsändaren vara å depeschen tecknad!, såsom tillsägelse om kollationering, vidare afsändning m. m. Ifrågavarande motion, som blifvit remitterad till Stats-Ulskoltet, har, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, blifvit af Sammansatta Stais-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlad; och får delta Utskott, som från Chefsembetet för telegrafverket inhemtat erforderliga upplysningar i ämnet, nu deruti afgifva utlåtande. Vid telegrafverkets i Sverige samtliga stationer finnas och begagnas telegraftaxor från alla stater i Europa. Deraf inhemtas, att ett lika medelporto för telegra fslu ifvelser icke finnes inföidl någorstädes, äfven der brefposten betalas efter ett sådant medelporto. Såsom undantag i visst afseende kan anföras Schweitz. Detta iand, lill viddén föga större än Skåne, lärer antagit ett lika porto för telegraf-skrifvelser inom landet; men alla transito-depescher betalas efter 2:ne sinsemellan olika taxor. 1 Danmark har ett medelporto varit i n förd t, hvilket likväl var för vissa kortare afstånd nedsatt. Men numera finnas äfven i detta land, enligt det för de danska stafs-telegraflinierne den 1 Juli innevarande år utfärdade reglemente, 2:ne porto-bestämmelser, nemligen på afstånd af icke öfver 10 geografiska mil 64 sk, samt på aila större sträckningar 1 Riksbankdaler för enkel depesch.
Stander, dä Bewillningsmmman blltwer bestämd och anflaqen, täckas tillära att wid iördelningen deraf, T risterne eller afgifterne ursäktas och okas till 166,666 Riksdaler zr si. uröfwcr den lommas belopp, samt att förenömdr Fullmagtige ma sa sig förelagdt, akt t sall Bewiliningen lemnar öswerskott, dek samma j Banguen insätta och R>klenS Ständer wid deras nasta sammankomst tillhandahålla Hos Utskottet haswa härefter till utredande blif, wlt förelagne de frågor'som aro wackre innom Re, spectiw< Preste. Borgareoch Bonde-Scanden angående klassifikation ä Lemman; hivarwid somlige förment, akt siere grader borde utsättoö, och de sämre Hemman tili ert lägre warde taxeras än efter 2,0Lc> R:dr och andra äler, akt de öfrige klasier mä förhö, jas och Hemman öfwer 8.0OO R:dr uppskattas till den summa som swarade emot deras werkeliga godhet och gällande pris. Under betraktande af de siere olägenheter ett tille ökadt antal af klaher a Hemman skulle medföra, hwarigenom större utrymme lcmnades för den egennyt, lige, akk yrka dess Hemmans nedsättning cili en rin. ga, Dm 5 Jemani. 227 gare grad an det rätteligen hörer, hwarwid ock Tareringkmännens prösningsrätt biiswer än mer bc» kymmersam, därmed lstwäl, efter hwad Ucstotkrt redan i dest sörea Betänkande anfört, någon lindring icke skulle tillskyndas Hboerne ä de s,vagare och min, dre Hemmans delarne, emedan vesta i alla sali icke kanna Maggas en ringare afgift än Torpare; har Urskmttt trott sig sakna skjäl alt godkänna anmärkmngen i denna del.
Huruvida Handelsoch Sjöfartsfonden dertill lemnar tillgång är mig obekant, men jag tror mig med säkerhet kunna antaga, att statsverket icke mätte sakna medel att derutaf anslå hvad som härtill fordras. På del att icke R. o. Ad. mätte ensidigt fatta ett sådant beslut, som icke kommer till de andra Ståndens kännedom och således icke skulle leda till något resultat, skulle jag emedlertid tro, att ärendet bör till Utsk. återremitteras. Hr von Hartmansdorff: Jag godkänner riktigheten af de anmärkn:r Gr. Mörner gjort och anser, att saken blifver bäst af gjord om R. o. Ad. vidtager det beslut, Frih. Palmstjerna föreslagit. Derigenom blefve kyrkan betryggad vid hvad hon äger och sjöfarten befiiad från en afgift, som, ehuru ringa, dock alltid betungar henne, särdeles när man jemför den med den Norrska, hvilken är mera gynnad. Jag tror mig blott böra till Frih. Palmstjernas förslag lägga, att ersättningen borde utgå från den del af Handelsoch Sjöfartsfonden, som tillhör Sverige enskildt, emedan det finnes en annan del, som är gemensam för både Sverige och Norrige. Jag tror äfvenledes det vore bättre om R. o. Ad. genast bifölle betänk, med detta tillägg, än att återremittera det, ty det är till befarandes, att de öfriga Stånden redan hade af gjort saken, när Utsk:s beslut återkomme, och att således den rättelse R. o. Ad. velat vidtaga, förfelade sin verkan. Bifaller Ståndet deremot Frih. Palmstjernas förslag, så kunde de öfrige Stånden genast inbjudas alt sig dermed förena. Den 9 A p r i 1 e. m. 213 Gr. Sparre, Erik, sora hade anmält sig, förklarade, då han nn uppropades, att han blifvit förekommen af andre talare och derföre afstod frän yttrande i ämnet. Gr. Mörner: Genom ett bifall till Utskras betänk, bibehålles afgifteu för de fartyg, hvilka anlöpa London.
I sitt första förslag hade Utsk., sora ansåg att lagen i förevar:de fall borde så litet som möjligt skilja sig från det bestående, bibehållit den skillnad, som i nu gällande lag finnes emellan stöld af frukter, ollon, nötter o. s. v. samt af säd, skuren eller oskuren, hö eller halm o. s. v. I förra fallet stadgar vår nuvar:de lag, alt örn till greppet upgår till full mansbörda eller derutöfver, skall det betraktas såsom stöld; hvaremot om det icke upgår till full mansbörda, det blott skall anses såsom snatteri. I sednare fallet äter straffas hvarje tillgrepp af säd, hö o. s. v. såsom stöld, utan afseende på qvantijeten af det stulna. Utsk. hadenö i sitt förra förslag, af försigtighet och för alt icke skilja sig ifrån det bestående, bibehållit denna distinktion. Utsk. erkände likväl, att det låg någon inkonseqvens deruti, att olika straff stadgades för tillgrepp af olika slags vextalster ute å marken, så att, enl. lagen, hvarje, äfven det allraminsta tillgrepp af hö, säd eller andra likartade ting, straffades såsom stöld. Emellertid blef §:n återremitterad af tre RiksSt., under tillkännagifvande, att de i berörde hänseende önskade en förändring. Det kan också icke nekas, att det ligger en oegentlighet deruti, att om t. ex. en person tager några kappar potates eller en half tunna rofvor, så skall sådant auses såsom snatteri, hvaremot den, som tillgriper några ax, bestraffas såsom ljuf. Det anfördes under diskussionerna i de öfriga Stånden jemväl exempel derpå, och jag erkänner att äfven min domare-erfarenhet sagt mig detsamma, att någongång en person blifvit, för tillgrepp af några ax på en åker, af en kittslig egare tilltalad för stöld.
Deras nödställda beläsenhet måste äfven beräknas från den tidpunkt då modren atled och af sådan anledn. får jag hemställa om H. o. Ad. behagade besluta att pen sionsbeloppet för StatsRådet Gr. Hårds efterlemnade döttrar måtte beräknas från och med moderns frånfälle eller från den 1 Mars 1856. Förevide punkt blef, efter först till bifall derå utan förändring framställd propos., som besvarades med Nej, bifallen med det tillägg, att det deri för Eröknarne Hård tillstyrkta pensionsbeloppet må beräknas att utgå från modrens död eller från den 1 Mars 1856. 23:dje punkten, ang:de pension för StatsRådet Poppii efterlemnade 2:ne ogifta döttrar; 24:de punkten, Frih. Hampus Wilh. Mörners enka; 25:te punkten, äng:de förhöjd pension för Ofverste Löjtnanten J. M. Nordencrantz, efterlemnade dotter Christina Mathilda Nordencrantz; 26:te punkten, ang:de pension för ExpeditionsSekreteraren C. G. Barholtz enka; och 27:de punkten, ang:de förhöjd pension för Kongl. Räntmästaren G. D. af Wåhlberg. Dessa punkter biföllos. 28:de punkten, ang:de upforande d allmänna indragningsstaten af ersättning åt fjerdingsmännen i 12 socknar inom Södermanland, för minskad inkomst af Salpeterhjelpen. Denna punkt lades till handlingarne. 29:de punkten, ang:de anslag till anskaffande af teckningar utaf inhemska verter till arbetet »Sveriges Flora» samt till utgifvande af Den 9 December f. m. 141 teckningar af Zoologiska föremål; 30:de punkten, ang-.de anslag till Sekreteraren A. M. Strinnholm får utgifvande af »Svenska Folkets historia från äldsta tider»; 3l:sta punkten, ang:de förhöjning af Emeritilönerför Professorer vid Universiteterne; och 32:dra punkten, ang-.de arfvode d allmänna indragnings-staten för OfverDirektören S. A. Norling.
Jag är af samma tanke som Hr Nordensköld, all Den 22 Mars f. ra. 217 alt denna -summa af i,?5o r:dr icke bör dragas ifrån dessa hufvudtitlar, utan alt ett särskildt anslag, motsvarande denna summa, matte göras, och snmmorne derefter rättas. O111 Utskis uttryck begagnas, så skulle det blifva utöfver dessa 8,000 r;dr, hvilket visserligen uttrycker att en högre summa skall utgå, men icke hvarifrån deri skall tagas. Frih. Boye, Ludv.: Det är egentligen i anledn. af Frih. Cederström* yttrande, sorn jag begärt ordet. Jag önskade alt till honom få ställa den erinran, att hvarken Konungens propos. eller PresteSl:s beslut afse någon den aldra ringaste rubbning i hvad allmänna lagen i Byggn.-balken stadgar. Då allmänna lagen fastställdes, var ännu icke industrien i sitt nuvar. skick, och de vidsträcktare företag, sorn nu kunna komma i fr-äga, voro då visserligen ännu icke afsedda. Det kan omöjligen slå felt, att ju ej vederbör, embetsmy tidig heter varda hörde i frågor, som på dem ankomma, och Frih. Cederström torde således böra vara tryggad mot sina farhågor i detta afseende, äfvensom jag hemställer till honom, om ej häst vore, att, på sätt PresteSt, förklarat, öfverlemna åt Konungen organisationen af denna nya styrelse, då man kunde vara säker på, att de arbeten, sorn tillhöra Ingeniör-corpsen, varda åt densamma uppdragna, och företag åter af hydraulisk egenskap -öfver)ålna åt andra, m. e. o. om det ej vöre bättre att åt Konungen öfverlemna att, efter sin 'höga pröfning och efter v ed er hör:s hörande, fatta sitt beslut.
Enär de af motionären påyrkade bestämmelser, på sätt han sjelf erinrat, redan den 9 Juni 1832 tillkommit; samt Skiftes-stadgan derefter, under mer än trettio är, varit tillämpad; synes anledning vara för handen, snarare till det antagande, att berörda lydelse torde vara för menigheten bekant, än dertill att den ursprungliga ordalydelsen af 4 kap. 1 § Skiftes-stadgan, hvilken blott några få år och under en långt tillbaka förfluten tid varit lag, ännu skulle hos menigheten gälla såsom den rätta. Ifrågavarande förändring bör sä mycket mer antagas såsom känd, som densamma blifvit iakttagen uti ett stort antal bland allmänheten spridda upplagor af Skiftes-stadgan och derföre säkerligen större lätthet torde förefinnas till inhemtande af nuvarande ordalydelsen i 4 kap. I § Skiftes-stadgan, än af den lydelse, som berörde lagrum egde före Kongl. Kungörelsen ilen 9 Juni 1832. De af motionären anmärkta svårigheter, som möta spridandet bland allmänheten af kännedom om förändringar i lagar och författningar, äro ingalunda egnade att uppmuntra till utfärdande af nya författningar, der de äldre ännu motsvara ändamålet. Pä grund af hvad Utskottet sålunda anfört, hemställer Utskottet att motionen i denna del ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 12 Samman». State-, Lagtami Allm. Besa.- och JSkun.-Vttk. 7 Kap. Till 7:de kapitlet Skiftes-stadgan har, genom Kongl. Kungörelsen den 29 November 1861, blifvit lagd en 4:de §, sa lydande: Kan genom egoutbyte i an dra fall än nu nämnde äro, beqvämlighet för odling eller häfd eller annan dylik fördel vinnas, och förena sig jordegare om sådant utbyte, dä rnä det. utan hinder af förut faststäldt skifte, ske. på sätt i I § sägs.
När ett sålunda beredt Förslag till Stånden återkommer, då ege de magt, att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta. Frågor om förändringar af Stadganden i Grundlagarne warda på följande sätt behandlade: Tillstyrker Constitutions-Utskottet hwad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utskottet med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition; warde Utskottets yttrande wid samma Riksdag öfwerlemnadt till Riksens Ständer, hwilka wid densamma må derom kunna öfwerlägga; men icke wid densamma besluta. Göras i Riksens Ständers Plena icke några Anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande; hwile detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hwaröfwer först wid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75. Riksdags-Ordningen. Göras åter i Riksståndens Plena emot Utskottets yttrande Anmärkningar; blifwe de, hwilka hwarje Riks-Stånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänwisade. Utskottet åligge då, att samtelige Riksståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks-Ståndens behandlande anmäla. Krigsmakten till häst och fot såväl som båtsmanshållet av rotering och indelning förbliver vid de med landet och städerna upprättade kontrakter och indelningsverk, vilka till deras huvudgrunder skola orubbade vara, intill dess Konungen och riksdagen finna nödigt någon ändring däruti samfällt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungs och riksdags sammanstämmande beslut, tillkomma.
Och jag säger dig, genmälde Ruben Zevi strängt, att eho som rör ett hår på piltens hufvud eller smädar honom med ett gäckande ord, den jagar jag ut som en hund ur borgen. På kvällen efter sin hemkomst hade den gamle, efter sin vana, läst aftonbönen med Rachel, när hans blick föll på bilden öfver hans säng. En plötslig blekhet öfverfor hans kind; han fattade flickans hand och utropade: Hon rör sig! Hvem? frågade Rachel häpen. Hon i taflan! Hon ser på mig, såsom hon såg i lifvet; hennes läppar röra sig, som ville hon tala! Flickan började gråta. Nej, gråt icke, fortfor juden, återkommande till besinning. Kalla hit Urban; du vet, den främmande gossen! Rachel vågade invända, att det var sent och att ännu ingen otrogen fått med sin närvaro besmitta borgens innersta helgedom. Gå! Jag vill se honom! Eller ... du är en jungfru af Israel ... väck Assar, låt honom skicka hit pilten! Rachel gick. Den gamle betraktade ofrånvändt bilden. Hon rörde sig icke mer, men en förunderlig likhet, som upprört honom vid första anblicken, syntes honom mer och mer öfverraskande. Urban Niemand inträdde, åtföljd af Assar och Rachel. Lampan flyttades, så att hon klart belyste gossen och bilden på väggen. Ruben Zevis blickar irrade från den ena till den andra och blefvo alltmera fuktiga, tilldess att han, ur stånd att återhålla sina tårar, drog gossen till sig och öfverhöljde honom med sina kyssar. Sen I det icke? Förstån I det icke? utbrast han till Rachel och Assar, hvilka förvånade följde riktningen af hans pekande finger. Han liknar Ruth! anmärkte Rachel okonstladt. Det är hon själf! intygade Assar Kaba. Ruben Zevi upplyfte sina händer och sade: Jag tackar dig, mina fäders Gud, att du gifvit mig detta vittnesbördet! Mina ögon äro förtorkade af gråt och min själ förvissnad af suckande. Ett vittnesbörd gäller intet, men i tu eller tre vittnens mun skola alla saker bestå ...
P. 2o5. — om ExpeditionsUtskottets memorial, innefattande hemställan om aflöning för 2:ne Extraordinarie Cancellister m. m. P. 2o5. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande öfver föreslagne utvägar och åtgärder, att bibehålla sjön Wenern vid en gifven medelhöjd. P. 332. — om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) rörande ersättning för bortmistade ägor, genom Trollhätte Slussverks uppdämning; 2) angående förlängning i arrendetiden för Strömmingsfisken; 3) angående förrättad revision af Postverkets räkenskaper; 4) angående verkstäld granskning af ChartaeSigillatae-medels redogörelsen; 5) i anledning af Vaktbetjeningens 395 vid RiksgäldsConloiret ansökning, att få tillgodonjuta så kallade skopenningar. P. 332. — om SlatsUtskottels Utlåtande i anledning af verkstäld granskning af redogörelsen för de till Veneriska smittans hämmande anslagne medel. P. 333. •—-om BevillningsUtskottets Betänkande, angående den af Städerne utgående Salu-accisen och dess upphörande. P. 334* — om RiddarliusUtskottets memorial, rörande introductioner på Riddarhuset. P. 334- —• om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets svar på återremiss af dess Betänkande om rättighet för extra-roterings-skyld ige att för sine Nummer anställa legning inom Beväringsåldern, m. m. P. 334. — om Statsoch BancoUtskoltens Betänkanden: i) i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande angående Handlanderne Kocks och Ståhles bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont; 2) rörande nya anslag för verkställigheten af de vid Götha Canal, enligt arbetsplanen, för detta år återstående arbeten.
Jag tillstyrker bifall till hvad som föreslaget är, och anser orden icke betyda mer än de betyda. Hr von Hohenhausen, Carl: Jag reserverar mig på förhand mot det beslut, som jag förutser alt R. o. Ad. går att fatta, att nemi. till Konungen ingå meli en und. anhållan att lill nasta riksdag få en omfattande försvarsplan Ständerna förelagd. Jag tror mig hafva tillförene visat, åtminstone liar jag bjudit till att visa, att en sådan omfattande plan funnits till sina hufvudgrunder redan i 3o år, oell att den för hvar och en, som gjort sig mödan att intränga i dess anda, vore lika begriplig som hvarje annan vanlig sak. Jag har sökt bevisa, att denna plan till sina hufvudgrunder vore så beskaffad, så lämpad till våra locala förhållanden, att den icke kunde utan skada rubbas. StatsUtsk. har derjemte i utlåt. N:o 44, som ligger till grund för betänk. N:o 9.02, om en sådan anhållan hos Konungen nyttjat sådana termer, sorn tydligen utmärka, att StatsUtsk. tror att ingen plan förefunnits vid reglerandet af Statens försvarsverk, eller också att StatsUtsk. icke behagat kalla det systeme som följts för plan, eller funnit detsamma ändamålsenligt. Af dessa skäl anser jag den ifrågasatta skrifvelsen icke blott öfverflödig, utan förnärmande, icke allenast Konungen personligen, utan äfven majestätet derjemte.— Beträffande Frih. Sprengtportens anmärkt!, om nödvändigheten att för en utvidgad bevärts-exercis nedsätta rustoch rotehållares åligganden, så hemställer jag till Frih:n, om det är endast rustoch rotehållare, som deraf ensamt få draga tungan, och om ej samtlige Svenske medborgare få bära densamma; och jag kan så mycket mindre finna skäl till rättighet för de rustande att blifva af dermed, som de i arf och köp af rotering underkastad jord beräknat sig till godo minskningen af en sådan jords värde. ii H. 45 Pen n Augusti e. ra> Hr Rosenblad:
Prop. M 32. höjning, samt, om han endast en månad uppskjutit att ingifva sin afskeds-ansokning, stadgandet om pensionsförhöjningen dä redan, varit utfärdadt och han således skulle hafva kommit i åtnjutande af det nu bestämda högre pensions-beloppet, Kongl. Maj:t. vid sådant förhållande och då hans pension icke länge kunde komma att betunga Statsverket, enär han den 13 nästkommande December uppnådde en ålder af 70 år, måtte, på det han icke under sin ålderdom antingen skulle blifva i saknad af lifvets oumbärligaste förnödenheter, sedan han icke vidare förmådde att genom arbete förvärfva dem, eller ock falla fattigvården till last, till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anvisande af erforderliga medel till förhöjande al hans pension å allmänna indragnings-staten från det nu utgående beloppet 100 K:dr till 200 R:dr Banko ärligen; lill hvilken anhållan Landshöfdinge-embetet i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall, under vitsordande att Helleberg befunne sig i verkligt behof af ifrågavarande pensionsförhöjning, samt att han gjort sig deraf väl förtjent, i anseende till den långa tid han med städse ådagalagdt välförhållande tillbragt i statens tjenst. Med afseende å sålunda förekommande särskilda omständigheter, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att förre Kronolänsmannen Helleberga pension å allmänna indragnings-staten må till beloppet af nuvarande Länsmans-pension eller Tvåhundra Riksdaler Banko förhöjas. Kongl. Maj:t förhlifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhraus. Majlis Nåd. Prop. Jti 32. Utdrag af Protokollet öfver Civil-årenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slolt den 21 November 1856. Närvarande: