Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 168- 399 Hospitalen, Lazarettet och Gurliusen i Riket, har Kongl. SeraphimerOrdensGillet, bland annat, yttrat: att den inkomst, Carlstads Hospital hittills af Sterbhus vid Bouppteckningar uppburit, såsom grundad på Hospitalets privilegier, visserligen icke syntes kunna samma Inrättning betagas, så länge deri fbrtfore att ega bestånd; men att billigheten å andra sidan tycktes fordra, det invånarne i Wermland, för vården om vansinnige derstädes, icke borde vidkännas •större utgifter än Rikets öfrige invånare; hvadan SeraphimerOrdensGillet hade för afsigt att, så snart det nya CentralHospitalet i Wadstena lemnade tillräckligt utrymme, indraga Carlstads Hospital, samt låta dervarande Hospitalshjon till Wadstena förflytta, der de komme att mera ändamålsenligt behandlas, än på förstnämnde ställe möjligen kunde ske; hemställande SeraphiinerOrdensGiilet i underdånighet, om icke, efter det indragningen af Hospitalet i Carlstad egt rum, omförmälde Sterbhusafgift mätte lills vidare få användas till understöd för LänsLazarettet och Curhuset, så länge de deraf kunde vara i behof. Af hvad sålunda anfördt och upplyst blifvit, anse R. St. det vara tillförlitligen utredt, att den afgift vid Bouppteckningar, som, jemlikt allmänna Lagens stadgande i 17 Cap. 4 §• HandelsBalken utgör de fattiges del, fyra öre af hvarje hundrade daler efter egendomens värde, och hvilken afgift inom öfriga delar af Riket, med undantag blott af Gefle Stad, tillfaller Församlingarne, hvar för sig, till under - 400 Exp. Utsi. Förslag till und. Shrifv.
Jag föreställer mig, att detta är enda sättet att fä cn gemensam tanka, då jag hört de mångfaldiga olika förslag, sorn blifvit framställda och hvilka omöjligen kunna sammanjemkas med hvarandra. I denna öfvertygelse styrkes jag så mycket mera deraf, att en af Statsrådets ledamöter, som började denna discussion, jemväl yttrade, att han ansåg ändamålet icke kunna vinnas på hen väg, som Const.Utsk. föreslagit; men han tycktes antyda, att han, och förmodligen då äfven Regeringens öfriga ledamöter hade in petto ide'erna lill en annan förändring. Genom ett förklarande, att detta Utsk:s förslag icke kan antagas, vinner således Regeringen så mycket friare händer alt kunna lill nästa riksdag uppgöra ett förslag, då nemi. byggnadsplatsen blir röjd och fri. Jag får derföre hemställa, att Ståndets gemensamma tanke måtte blifva, att betänk, icke kan antagas, utan måtte förfalla. Hr Munck, Bror G usta f Reinh.: För mia del anser jag det vara en pligt att icke upptaga R. o. Ad:s tid med en fortsättning af den kritiska behandling af Const.Utsk:s betänk., som redan af så många talare blifvit kraftigt och väl genomförd, under det att ännu ingen talare uppstått för att försvara det i sin helhet. Jag vill likväl ingalunda afstå från den rättighet jag nu äger att yttra mig i hufvudsaken. Jag gör det kortast, då jag instämmer i det förslag till gemensam tanka, som Ilr Akerman nyss här framställt. Jag gör detta derföre, att jag känner och gillar de motiver, som ligga till grund för detta förslag. Jag kan icke eller afhålla mig från att förklara min innerliga glädje deröfver, att denna gemensamma tanka ingalunda står i strid, utan snarare öfverensstämmer med det yttrande, som en af Konungens rådgifvare här afgifvit, ty ehuru detta var ett enskildt yttrande af Hr Silfverstolpe, så måste man likväl kunna antaga, att det afspeglar Regeringens opinion i ämnet. Frih. Cederström, Anders, uppläste följande anförande:
Är Judisk myndling minderårig, galle för dess uppfostran ej hvad i 2 ii Kap. Ärfda-Balken om evangeliska läran sägs. §‘ 6- Judisk man eller qvinna må ej ingå äktenskap med annan trosförvandt, utan Konungen gifver der lof till. Med lysning och vigsel till sådant blandadt äktenskap skall så tillgå, som är med afseende å Christna fästehjonet i lag föreskrifvet. Barn af detta äktenskap skall i den Christna makans trosbekännelse uppfostras. §. 7. Skall Jude vittneseller annan ed aflägga, gånge den efter vanligt edsformulär, dock att orden: Heliga Lag sägas i stället för Heliga Evangelium. §. 8. I alla de fall, då Prestbevis för annan Svensk undersåte erfordras, skall Jude förete behörigt bevis af Religionsläraren vid en synagoga. §• 9; Rättighet till anläggande af Judisk synagoga eller begrafningsplats skall hos Kongl. Maj:t i underdånighet sökas. §• io. Judarne åligger att ensamme underhålla fattiga af deras egen trosbekännelse, utan att de derföre kunna undandraga sig andel, enligt gäl - Lagsamt Jllm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 54. i 5 lande grunder, i afgifter till allmanna fattigvården i den församling, inom hvars område de äro boende eller äga fastighet. Upplysningar: Till §• /. Skillnaden emellan Jude, som blott är bosatt, och Jude, som är Svensk undersåte, finnes här upphäfven, ehuru i i838 års författningar bibehållen. Således en utvidgninng af Judarnes rättigheterf Men denna synes ej betänklig, om Judarne inalles icke utgjorde år x835 flere än Judiska Församlingens i Slockholm Föreståndare oflicielt uppgifvit, nemligen omkring 1000, hvaraf 700 qvinnor och barn. Blir man blott befriad från framtida inflyttningar, så är det mesta vunnet. Namnet Mosaiske Trosbekännare är väl utrikes ifrån inkommet, men icke derföre att anse såsom det lyckligaste.
Dess nådiga förordning, angående slångjernssmidel och d u gröfre jernförädlingen, genom hvilken författning blifvit, hvad de egentliga tackjerns-bergslagen angår, stadgadt: att för de inom nämnda bergslag förut" tillåtna verkstäder för stångjerns smide, slålberedning eller annan jernförädling, hvilka äro grundade på egne, från ortens tackjernsblåsning afskiljda, skogstillgångar, en oinskränkt tillverkningsrält må ega rum; att egare af eller delegare i en eiler 2:ne närbelägna tackjernshyttor må vara tillåtet alt å ettdera al dessa hyttelags område anlägga och begagna en stångjernshärd eller annan smältverkstad med oinskränkt tillverkningsoch vågföringsrält, såvida behörigen styrkes, att lackjernsblåsningen för de hyttedelar, hvilkas egare vilja verkstaden anlägga, under näsLloiflutna tio år, i medeltal, årligen utgjort minst 2,500 skeppund, samt att en lika stor tackjernstillverkning äfven framgent kan fortsättas; att egare af inom sagde bergslag förut befintlig stångjernshärd, som icke är grundad pä egne, från ortens tackjernstillverkning afskiljde, skogstillgångar, likaledes må vara berättigad att, enligt samma grunder, utvidgad tillverkningsoch vågföringsrätt erhålla; kunnande desse jemväl, i händelse deras årliga tackjernstillverkning uppgår lill lägre belopp, än ofvan omförmäldl blifvit, för sine verkstäder erhålla oinskränkt tillverkningsoch vågföringsrält, derest de un - Allm. Bcsv.- och Ekon.-UtskolUU Betänkande, N:o G 7. derkasla sig ilen inskränkning i bergsmansfrihelerna, sorn i vederbörlig ordning kan varda besliimd. Derjeinle bar Kongl. Majit uli ifrågavarande nådiga förordning, sorn iorsl den 1 sistledne November trädl i verkställighet, förklarat, alt, i anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan om ytterligare utsträckning efter fem år af den frihet i jernhandleringen, som ansetts böra lill en början för en sådan tidrymd medgifvas, Kongl.
För städerna gäller, att der tillgäng icke linnes på det för Taxer:s-comite'en erforderliga antal ledamöter af 11. o. Ad., PresteSt. eller ståndspersoner, skola så många af dessa classer, som äro att tillgå, samfäldt inom sig välja det för hvarje af dem erforderliga antal. Saknas äfven för detta valsätt nödigt antal röstande, anställe alla närvar, röstägande gemensamt val per capita, till det för eomile'en erforderliga antal ledamöter, med de uti § 123, Art. X föreskrifna iakttaganden, hvarvid dock närvar, af R. o. Ad., PresteSt. och ståndspersoner ingå som sjelfskrifna ledamöter. § 127. fr. § 120 Bev:s-förordn. Till bildande af Taxerts-comite för Stockholms stad, åligga, med iakttagande af den i 2:dra morn. § 123, Art. X föreskrifna tid, Ridd.Direct. och Stockholms stads Consistorium att, hvar på sitt ställe, kalla de inom staden boende ledamöter af dessa Stund, att å viss dag sammanträda och taxer:smanna-val förrätta, samt Handels-collegium , att val, till det i § 117, Art. X bestämda antal ledamöter af borgerskapet och ståndspersoner kungöra, och förrätta låta. § 128. motsv. § 121 Bevts-förordn. Mom. 1. Efter fulländade val till Taxerts-comite', skall val-prot. af magistraten genast insändas till vederbör. Konungens Bef:h:de — för Stockholms stad insändes det till Öfver-ståthållaren, från så väl Handels-collegium som jFLidd.Direct. och stadens Consistorium. Mom. 2. Samma myndigheter, hvilka, enligt föregående mora., det åligger att val-prot:n insända, vare jemväl förpligtade att vederbörligen kungöra en hvar, som till ledamot i Taxerts-comiteen eller suppleant vald blifvit. § 12g. motsv. § 121 Bevts-förordn.
Majit uppå enahanda skäl med dem, som Majoren 'Toll nu andragit till stöd för sin underdåniga anhållan, genom serskildte Nådiga Bref åren 1815 och 1816 bifallit flere lika beskaffade underdånige ansökningar, som den förevarande; Meri, enligt Nådig skrifvelse af den 2inästlidne Januärii, i anseende lill det uti åberopade Kongl. Kungörelse för ifrågavarande fall tillika meddeldte stadgande, att Rikets Ständer vid tirnande sammankomst böra, efter inhämtad uplysning orri fordringens beskaffenhet, pröfva, huruvida till dess godtgörande något särskildt anslag må beviljas, i Nåder öfverlemnat StatsUtskottcts Betälikandetii dylike ansökningar till Riksens Siänders at* gärd. Då nu Majoren Tolls rätt till Accords-ersättning för ofvannämnde Beställning vid f. d. Adlercreutzske Regementet är gifven samt härvid förekommer, att han af commendering till Fälttjenst varit utur ständ satt* att inom den tid; den i Julii 1813* som vederbordt, anmäla sig om utbekommande deraf i föreskrifven ordning; sä anser StatsUtskottet sig böra hemställa, om icke han, lika som skedt för flere hans kamra. ter, med hvilka enahanda förhållande inträffat, må, utan hinder af berörde omständighet, tillag* gas rättighet att utbekomma sin Accords ersättnings fordran, och hvartill StatsUtskottet, om bifall härtill lemnäs, skall föreslå tillgång uti ed sammanhang med de flere redan beviljade dyLike Restitutioner, enär StatsRegleringen hunnit fulländas; Hvilket Vördsämligen hemställes till •* ri Riksens Högloft. Ständers bepröfVaftde* Stockholm ilen a April 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats Utskotts Utlåtande öfver gjorde Motioner om bestämmande af Hennes Maj:t Drottningens Underhålls Summa, i händelse af Enketillstånd, samt om dispositionen af Rosersbergs Kungsgård, efter Hennes Maj:ts nu varande Enke* Drottningens frånfälle.
Bondeståndet remitterat ett af riksdagsfullmäktigen Efraim Larsson från Elfsborgs län till bemälde Riksstånd afgifvet memorial, deruti han, till undanrödjande af de förmente olägenheter, som skulle uppkomma deraf, att häradshöfdingen i Åhs, Gäseneds och Kullings härader, samt kronofogden och häradsskrifvarén i orten hade sina å lön anslagne boställen så olämpligt belägna, att desamme icke kunde af boställsinnehafvarne bebos, hemställt, att desse boställen måtte utbytas emot andra passande kronohemman, så snart några dylika blefvo lediga, i hvilket afseende motionären föreslagit, att kroriosäteriet Ollestad i Hofs socken, hvilket år 1756 blifvit förlänadt till öfverjägmästaren Anders Gyllensvärd och nu innehades af dennes sista ättling fru Arrhenius, född Gyllensvärd, efter hvars död det förmodades hemfalla till kronan, mätte, efter, behörig undersökning, anslås såsom boställe åt häradshöfdingen uti berörde häraders domsaga, samt de under Ollestad lydande hemman varda använde till boställen åt kronofogden och häradsskrifvaren i orten; hvarjemte motionären begärt, alt Utskottet ville från vederbörande embetsverk inhemta upplysning om kronans rätt till berörde säteri. Då hvarken vederbörande boställsinnehafvare eller omförmälde domsagas invånare, så vidt Utskottet har sig bekant, väckt fråga om den af motionären föreslagne förändrade reglering af ifrågavarande boställen, anser Utskottet, i ärendets för öfrigt outredda skick, förevarande motion icke böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 11 Februari 1848. Bih. lill B. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Eebr., kl. I e. m.
Direktören vid länsfängelset för nämnda län, Under-Löjtnanten i Arméen David Ludvig Lock att, då han vöre tili sin helsa så försvagad, att han redan vid slutet af nästlidet år nödgats begära tjenstledighet och, enligt hvad bifogadt läkarebetyg utvisade, föga anledning förefunnes att han, vid snart uppnådd ålder af sextipfyra år, skulle blifva till helsan så återställd, att han vidare kunde i tjenst inträda, Kongl. Maj:t måtte bereda honom, vid afskedstagande från berörde Direktörsbefattning, under hans återstående lifstid en årlig pension, svarande mot den samma befattning åtföljande kontanta lön. Af handlingarne inhemtas, att Sökanden, som är född den 22 December 1801 och år 1820 inträdt i krigstjensten, men år 1828 derifrån erhållit afsked och påföljande året utnämnts till Under-Löjtnant i Arméen, den 17 Juni 1845 erhållit tjenst vid fångvården och den 1 Mars 1848 blifvit till omförmälde Direktörsbefattning befordrad; utvisande gällande aflöningsstat, att Sökanden såsom Direktör åtnjuter i lön Ett tusen femhundra Riksdaler jemte skrifvare-arfvode Trehundrade Riksdaler, utom andra förmåner; Och har Fångvårdsstyrelsen till denna underdåniga ansökning tillstyrkt Nådigt bifall. Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern hemställde i underdånighet, att, med afseende å hvad sålunda förekommit, Kongl. Maj:t behagade besluta att till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition derom, att Sökanden må berättigas att 6 Bil. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverket 1865.t 9 Hufvudtiteln. från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från Direktörsbefattningen vid Stockholms läns cellfängelse, ä allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af Ett tusen femhundra Riksdaler Riksmynt.
Du är lika vis i naturens hemligheter, som blind i himmelska ting, om du ej inser, att vår förträfflige Prophet ej allenast öfverträffar Zerdusht, din farfader (hvilken – Allah förlåte mig! – jag för öfrigt håller i ära), utan äfven alla de 124,000 större och mindre propheter och prophetissor, som lefvat från Adam ända till den siste Muhammed. Dock jag har lofvat dig, att lemna dig ostörd i dina olyckliga villor. Högst troligt är det dock, att ringen ännu finnes i grafmoskeen i Medina. Och det var derför, som du ej fann den i Jerusalem. Du ser ju huru solklart detta är, Sapetman? Men fortfar! Huru har du kunnat afskafva guld af en ring, hvilken du aldrig sett. Min fader gjorde det, medan han ännu var barn, utan att min farfader blef det varse; jag har sedermera af det fina gulddoftet, som knapt innehöll mera än tiondedelen af ett senapskorn, beredt detta kostliga vatten, hvilket jag dock icke vågar använda, emedan jag ej ännu känner dess verkan. Förrädare, du vill sälja det åt någon annan! utbrast fursten. Kanhända är detta den dyrbaraste droguen du äger. Menar du ej, att Afghanernes konung derför kan betala dig så mycket som en annan? Du skall gjuta hela denna flaska i den balsam, du ämnar bereda mig innan din afresa, hvilken du för öfrigt ännu måste uppskjuta. På din egen fara, lifvets och nådens herre! Denna stora kristall-kruka erinrar du dig säkert? – Ja, men du har aldrig berättat mig, huru du funnit det ovärderliga vatten som deruti förvaras. Ingenting var enklare. Jag reste en dag från Tombuktu, denna underbara stad i Afrikas medelpunkt, på alla sidor omgifven af omätliga sandhaf, för öfrigt belägen vid en sjö, ej mycket mindre än Kaspiska hafvet, och ur hvilken den Egyptiska Nilen egentligen har sitt rätta ursprung.
Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående regleringen af planpenningar m. m. (Statssamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Ulsk:ns Uti., N:o 73). S. A. K. I anledning af gjord framställning oin behofvet att ytterligare reglera den, under benämning planpenningar, vid vissa indelta regementen från hjelpeller utrotarne till stamrotarne utgående ersättning för den jord, stamrotarne måste till uppsättning af soldat-torp afstå, hafva Rikets Ständer tagit kännedom om de åtgärder, som af Kongl. Majit och Rikets Ständer tid efter annan vidtagits, lill beredande af en jemnare och rättvisare fördel ning af roteringsbesväret i denna del, och dervid ansett de i ämnet senast utfärdade författningar, synnerligast så vidt genom desamma bestämmes ett ■vist värde å berörda ersättning, icke hafva medfört den dermed åsyftade beliöfliga jemnkning emellan stamoch utrotarnes ömsesidiga skyldigheter härutinnan. I afseende åter på medlen att åstadkomma en sådan jemnkning, hafva Rikets Ständer nu, likasom tillförene, trott, att grunden* för bestämmandet af stamoch utrotars ifrågavarande skyldigheter bör sökas i Regementenas kneckte-contracter, hvilka äfven utstaka de förmoner soldaten i förevarande hänseende eger af roten utbekomma. Hafva dessa af en eller annan orsak ökats utöfver kneckte-contraclels lydelse och har sådant skett till förlust för stamroten, så synes antingen denna tillökning böra återgå, eller stamrotarne äfven å sin sida erhålla tillökning i den enligt sagda contract den tillkommande ersättning af utrotarne, hvilka ingen förlust drabbat. Hvad angår indragningen af de ökade förmonerne för soldaterne, så har vid flera tillfällen öfverklagats de inkräktningar å stamrotens enskilda eller rolelagels gemensamma mark, med hvilka soldaten ökat torpets egoområde.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i4 Nov. 1840. Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den s. k. ollongälden. (Stats-Utsk. Uti. N:ris 64 och 226.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit yrkadt, att den s. k. ollongälden, som erlägges för de svin-kreatur, hvilka på kronans ollonskogar intagas, att der betas, måtte varda afskaffad, hvartill Rikets Ständer väl icke for närvarande funnit skäl förekomma, men då en del af ifrågavarande skogar, för hvilkas begagnande nämnde afgift blifvit bestämd, numera äro försålde, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, efter det fullständig utredning af ämnet blifvit tillvägabragt, vid nästkommande Riksdag må för Rikets Ständer framställas förslag lill de förändringar uti stadgandena angående ollongälden, hvilka af nuvarande förhållanden möjligen kunna påkallas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 November 1840. a48 Expeditions-Utskotlets Forslas, lill uncl. Skrifvelse, N'.o i3g. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adein den 14 Nov. 1840. Preste-Slåndet den i4 •—■ — Borgare-Ståndet den 2 Dec. —> Bonde-Ståndet den 5 — —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förn jad besigtning och skattläggning af utmarken ä Öland. (Stais-TJLsk. Uti. StalsUtsk. Mern. N:o 341.) S. A. K.
Blot särskilda Utskottets, gårdagen med 2 rösters plura litet, fattade beslut, att föreslå inställelse af bränvinsbränning i April månad, måste jag anmäla min reservation, huru mycket jag än ogillar både bränvinstillverkning och ständiga bruk, och huru mycket jag än önskat, att K. F. den 13 Juli 1853 Bih. till li. St. I I Samt, 2 Haft. (Omtryckt exemplar.) 2 40 Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 5. helt och hållet inställt all bränvinsbränning under denna vinter, genom hvilken sednare åtgärd det ädla syftet icke skulle blifvit bemött med det oädla bemödandet att eludera detsamma. Att företaga inskränkning uti en ekonomisk förordning under loppet af den tid den är bestämd att gälla och på hvilken beräkningar blifvit gjorda, måste förutsätta och rättfärdigas af högst vigtiga omständigheter. K. F. den 10 October 1851 förutsätter sådana, och inskränkningen till 2 månaders bränning under denna vinter rättfärdigas af den hardt nära till missvext gränsande 1853 års gröda, äfvensom af den verkliga, ännu kännbarare missvexten på foder. Ingen har att öfver den skedda inskränkningen under sådana omständigheter beklaga sig; enhvar har frivilligt underkastat sig en sådan, med denna näring följande, honom förut bekant risque, när han vid sitt jordbruk häftat en dylik näringsgren. Att åter företaga en inskränkning uti inskränkningen, sedan den, genom denna sednare, förunnade qvarblifna tid inträdt och beräkningar i förlitande derpå blifvit gjorda, dertill lemnar icke förordningen förutsättningar, och beräkningarnas uppgörande derefter kan icke af näringsidkaren fordras. Ett sådant företag måste då förutsätta alldeles utomordentliga, under tiden inträffade, nya omständigheter, för att af dem kunna rättfärdigas. Om sådana sedan inträdt, eller de skola inträda, på förespeglingar hvaraf utskottets pluralitet tycktes grunda sitt beslut, så kan det icke gerna .antagas, att sådana utomordentliga omständigheter skulle kunna undgå Kgl. Majits egen höga uppmärksamhet, eller att Konungen skulle kunna underlåta, hvad i sådant nödfall folkets väl kräfde.
Jag förstår visserligen icke rätt delta uttryck; men så mycket förstår jag likväl, att det varit Utskottets tanka, att det icke tillhör Utskottet att yttra sig motiveradt om en proposition, som kommer från Konungen. Häruti ligger för mig elt skäl, att yrka afslag på den nya redactionen, och ehuru jag medger, att någon slags stridighet nu finnes emellan 5.6 och 81 §§., tror jag likväl, att det är vådligare att bibehålla den 56 sådan den är, än att öfverflytta den till början af den 8i, och bibehålla den i dess första Moment, hvilken mesur skulle hafva till påföljd, att ställa Konungens Propositioner och Ständernas förslag i så särskilda 16* Den 26 Februarii e. m. categorier, att de måste få en helt olika behandling. Friherre CederströmJacob: Förevarande förslag innefattar egentligen icke något annat, än att till enhet bringa ett stadgande, som nu finnes i tvänne särskilde §§. af Grundlagen. Någon större rätt är derigenom icke beredd den ena eller andra Statsmagten. En värd Talare har ansett reciprociteten emellan Konung och Ständer derigenom förloras. Jag skulle väl vilja veta, huru han skall förklara ett sådant * yttrande. När Rikets Ständer sins emellan hafva öfverlagt, öfverenskommit och beslutat om en Grundlagsförändring, och den öfverlemnas genom Talmännen till Konungen, har han icke ägt tillfälle, att dervid göra några anmärkningar. Nu, då Konungen framställer till Ständerna ett förslag, så är, enligt 81 §:s behandling, reciprociteten, i stället för rubbad, som den värde Talaren säger, återförd till jemnhet; den nemligen: att Konungens förslag, med ConstitutionsUtskottets tilleller afstyrkande, hvilar i sin helhet till nästa Riksdag, då Rikets Ständer, i afseende på beslutet, hafva samma rätt, som Konungen, när deras utarbetade förslag till honom inkom„ ma. Frågan är således helt enkelt den: bor den stridighet få förblifva, som nu är emellan 56 och 81 §§., eller bör den, enligt hvad ConstitulionsUtskottet föreslagit.
Directionen en möjlighet att sträcka sin »verksamhet till betydligare upp. handling af Spannemäl, och derigenom sä wäl förekomma desi »vanpris wid särdeles god äring, son» samla förräd till behöslvandes understöd r mlsiwärtär, funnit ffäl at bewilja Directionen 300,000 Riksdalers län. rättighet i Banquen emot 3 procent i ränta, och säkerhet genom inteckning uti Magazins.inrättningens Fastigheter, saint Pant.fördrifning af alla desi tillgängar sä i penningar sorn »varor och effecter; hwilken länrättighet till nästa Lagtima Riksdag skall i mon af behofrven fä begagnas pä Directionens Wäpel. Banco räkning, hrvarige. nom desi inkourster och utgifter böra löpa sä, a!l ränta ej faller till last för större del af länct än dag efter annan nyttjas. Äfwenledes fä Riksens Ständer nu afgifwa den förklaring af hwad de uti deras underdäniga strifrvelse af den 25 sistledne Aprst, i afseende pä Riksens Ständers och deras Rewissrers delaktighet i styrelsen och öfwerseendet af Den 13 October. 338 af MagazinS inrättningen yttrat, att de i un« derdänighet anhälla det täcktes Eder Maj.L esler Directionens hörande, i Räder bestämma antalet af de Tjenstemän och den Betjening, sorn »vid inrättningen finnas nödige innom de husrrudsumlnor, hwilka uti Calculer, bilagde berörde underdäniga ffrifwelse, äro till aflä. ningar upptagne, »nen att