Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämnda yttrande lyder som följer: »I den första förordning, som efter rikenas förening utkom angående deras inbördes handel, nemligen den provisoriska anordning af den 9 Juni 1815, hvilken under den 25 Oktober samma år blef lag och sedermera intogs i den allmänna lagen om tullväsendet i Norge af den 28 Juli 1824, §§ 6—9, var den grundsats följd, att i allmänhet för varor, som från det ena riket landvägen infördes till det andra, skulle lika väl, som om de infördes sjövägen, erläggas den i hvartdera rikets tarif bestämda tull, och det var med hänseende endast till hästar och andra kreatur, spanmål samt viktualier, alla slag, hvilka varor undantagsvis medgafs tullfrihet vid landväga införsel, i lagen af den 28 Juli 1824, § 6, uttryckligen stadgadt, »att, då de i följd häraf ingått, c/e sedermera skulle såsom inhemska betraklas.m> »Regeln var följaktligen på denna tid, att tull äfven vid landväga införseln skulle erläggas. Vid sidan häraf blefvo de få varor, för hvilka undantagsvis medgafs tullfrihet vid införseln, i följd af lagens uttryckliga ord, sedermera betraktade såsom inhemska» »I den provisoriska anordningen af den 24 Maj 1825, som den 4 Augusti 1827 blef lag, är grundsatsen omvänd, enär deri, af hänsigt till den antagna omöj - Sammans. Bevillningssamt Allm. Besvoch Ekon.-Ulsk. Betänkande N:o 2. Iigheten att öfvervaka tullpliglighelen vid landväga införseln, äfvensom till gagneligheten att lätta sambandeln mellan gränsedistrikterna, uppställdes såsom grundsats, att all landväga införsel, med några få undantag, skall vara tullfri, men å andra sidan uteslöts stadgandet att varan sedermera skulle betraktas såsom inhemsk.
Majit velat till Biksens Ständers Öfverläggning i Nåder föreslå det tillägg i 9 Capitlet 6 §. Handels-Balken, att samma Lagrum hädanefter må blifva så lydande: ”ingen tage eller late förskrifva sig större renta än sex för hundrade om året; hvar som thet gör, eller tager renta på renta, håfve förbrutit hela rentan och bote tiondedelen af hufvud - 752 Den 7 Juft, vudsfolen till de fattiga. Åt vid försträckning af penningar visst vite utfäst, ther gäldenären med betalningen öfver förfallodagen skulle fördröja, vare ihe( ogildt.” De tta, jemte hvad de handlingar i ämnet innehålla , dem Kongl. Majit låtit vid högstberörde Nådiga Proposition bifoga, har Läg-Utskottet i öfvervägande tagit; och som det af Kongl, Maju i Nåder föreslagna tillägg vid nyss omförmäldta logrum, icke allenast länder till tydlig föreskrift i en fråga, hvarom något bestämdt stadgande för närvarande icke gifves, utan öck, efter hvad Utskottet trott sig finna, är öfverens* stämmande med den grund } hvarifrån .Lagstiftningen utgått 1 afseende å stadgandet till hvad belopp renta å försträckta penningelån må af försträckningsgifvaren få tagas'; alltså tillstyrker Utskottet det må nämnde tillägg, såsom gällande Lag, af Piksens Högloil. Ständer antagas. Detta varder dock till Piksens Högloft, Ständers bepröfvande vördsamt öfverlemnadt Stockholm den 4 Juli 1815- På Högloft. Piddersk, På Högv. Prest-Ståndets och Ad. Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar TI. F. Strömfelt. Joli. Olof Wallin, På Vällofi. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar F. G. Holm, Petter Jernström0 Å. J. Wahlstjerna. wpp - Den 7 Juli. m Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli. Högvörd.
Sedermera liar, den 10 näsllidne Juni, lii! Ulskottel blifvit öfverlemnadt elt till Välluf!. Borgare-Ståndets Prolocoll för den 27 förn I gå null e Maj afgifvet anförande, deruti Herr Norin, som ansett olikheten i lilllärapningen af gällande Skeppsmälnings-stadga hufvudsakligen uppkomma deraf, att last-liniens bestämmande beror hell och hållet på skeppsmätarens godtycke, föreslagit, såsom orden lyda: ”att följande, genom anställde ”profmätningar, utrönte grunder för lastIiniens bestämmande måtte antagas, ”nemligen, att fartygets djup i rummet från garneringen till underkant at ”däcket på nu Öfligt sätt uppmätes. Häraf tages Jrdel, hvartill lägges, för ”Iivarje fot af hela djupet, *;dels turn lör fartyg af 200 läster och derutöfver, | tum för fartyg af Ii ån och med 100 lill 200 läster, i;dels linn ”för fartyg af från och med 5o till 100 läster; men för fartyg'under 5o ”läster götes intet tillägg. Det härvid uppkommande fotoch tun,talet ”bestämmes såsom fartygets höjd öfver lust lini en och afstickes på farly”gets sirla-, räknadt ifrån lindoi kant af däckel, samt utmål ker den rätta ”lastlinie»;” hvarförutan Herr Norin hemställt, ”att den närvarande clas”sificationen af fartyg vid mätningen, såsom i det närmaste obehöflig ”och ledande lill en godtycklig tillämpning, måtte upphöra, och talet 112 ”antagas såsom en bestämd divisor vid mätningen af alla constructioner, ”äfvensom att för alla nya fartyg ett afdrag af 6 procent ifrån det upp’’kommande lästetalet bör göras, för att motsvara den större nedtryckning ”eller fartygets genom det insupna vattnet under det föista och andra året ”ökade egna tyngd, samt att profmätningar, då de befinnas nödiga, böra ”verkställas på Statens bekostnad.”
2:o af bruksoch fabriksidkare jemte andra jordbruket icke tillhörande verks och inrättningars egare samt handlande och handtverkare med flere, sorn, enligt denna stadgas 2:dra Artikel, böra erlägga bevillning för inkomst af rörelse, näring eller yrke: uppgift å antalet af de vid hvarje verk och inrättning eller annan rörelse och näring eller yrke begagnade biträden och ständige arbetare samt deras löneförmåner, äfvensom antalet dagsverken, utförda af tillfälliga arbetare; uppgift å beloppet och värdet af de varor, som vid bruk, fabrik eller annan inrättning och rörelse, der sådant af förda räkenskaper ådagalägges, blifvit under sednast förlidna år tillverkade eller förädlade; Uppgift å försäljningssumman för de vid idkad handelsrörelse under nyssnämnda år föryttrade varor, särskildt hvad den handlande för egen räkning och särskildt hvad han i kommission för andra försålt; börande dessutom den hand lande eller näringsidkare, hvars rörelse under nästföregående tiden drifvits inom annat bevillningstaxerings-distrikt, aflemna bestyrkt uppgift å den bevillning, som för sistförflutna år varit honom derstädes påförd. 3:o af direktionen eller styrelsen för hvart och ett bolag, som fått. sina bolagsreglor af Kongl. Majit stadfästade och antingen står under offentlig kontroll eller har inskränkt ansvarighet enligt Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, jemte ofvan föreskrifna uppgifter: bestyrkt utdrag af samma bolags sednast afslutade räkenskaper, hvarigenom ådagalägges den, under det år dessa räkenskaper omfatta, för bolagets delegare uppkomna vinst och till dem verkställda utdelningar samt bolagets vid samma års slut egande behållning. 4:o af hvar och en, som af Staten, allmänt verk eller inrättning, kommun, oktrojeradt eller med Kongl. Maj:ts stadfästelse försedt bolag åtnjuter aflöning eller Förslag lill Bevillnings-Sladga.
eller gifrves den (OrlosS-Scdcln) annor, lunda än LjenstehjonetS fräc^d ar, och thed bewistlgen förtjent, bote 6 R:d. frr ff. Husbonden mä» ste wara rätter man at dömma om TjcnstchjonetS förtjenst och honom tillätit sälcdeS at efter egit bepröfwandc för» fatta OrlofS-Sedeln. LagenS ätgärd tillika med de utsat, te böter af 6 R:d. Z2 §., tyckeföljaktcligcn warit orätt hit lämpade, och endast tjenande, at gifwa flere anlcdnin, gar til krocesier. Jag prkar derföre pä det kraftigaste at utur §. utcfluteS sä wäl answarrt för OrlofS.SedelnS lydelse som bbterne. Skall det qwarbliswa, sä utbeder jag mig at den Husbonde som vägrar gissa Tjenstehjonet en fädan OrlofS-Sedel, som dest förhällande förtjent, mätthöka dubbelt eller iz R;d. 16 K. Ve» ena rättvisan Lör wara emot de» andra. Om -en 5 §. ändrasä bör <äfwen 7 §. deref» Ser rättas. H. is. omtalar mättelig husaga. Vek ordet mättzrltg är nog obestämt. En stark husbondemätteliga stag EvMÄ för rt svagt och klent Tjenstehjon warg omLttrllAe. Gädane exempel torde w! kunna päminna oss. Jag stu!» le tro derföre at det ordet hu-aga kunde aldeles utesluta-; men om nägon anser det nödigt, sä mätte wiktnrn fä wara tilstädeS dä det utöfwaS. Herr t^älerlxinrre, ^xel, upläste til krorseallet följande: WId öfwerläggningarne i Oeconcrmie-Utstottet om Tjenstehjon-^stadgan har jag prkat, at man borde börja med at bestämma bemärkelsen af ordet lösdrifware.
Må nemi. gerna Reväringens fredsöfningar äga rum vid samma ålder som nu, dock med vilkor, att om det kommer i fråga att Beväringsmanskapet till Rikets försvar skall upbådas, så skall til! första klassen räknas dem. som hafva fyllt 21 ar. Härigenom undvikes den olägenhet som förespeglats, om äfven vapenöliiingarne skulle till denna ålder framflyttas, och som jag medgifver kunde vara af menlig inverkan för allmogens söner, hvilka vid denna ålder redan ofta fått en hemmansdel eller dylikt alt sköta. Visserligen kan man säga alt, då K. M.. vid inträffande krig, eger utkommendera den eller de klasser af Beväringsmanskapet Han för godt linner, det vore att antaga ali lista klassens ynglingar blifva sparade. Men tinder denna förutsättning hlefve den disponibla delen af Beväringsmanskapet inskränkt till 4 klasser i st. f. 5, hvilket åter med elt betydligt antal komme att förminska stridskrafterna. Det är på dessa grunder jag yrkar återremiss af Belänkrt, och jag tror att om Utskit toge hvad, bär förekommit, under öfvervägande, skulle de skäl. som blifvit anförde mot den framllytlade Beväringsåldern, nödgas vika. Detta anföride hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr StatsRådet, in. m. Jo lian August Gripenstedt, som å K. M:s höga vägnar aflemnade 4 Dess Nåd. Proposir lill R. St. Gr. Sparre, Erik: Det kan icke nekas, att, på sätt Hr Krigsministern anmärkt, någon inkonseqvens ligger i Utskis Utlåt., men detta hårrör deraf, alt de skäl, som förefinnas för K. M:s Propos., bära ett så ojäfaktigt vittnesbörd om K. M:s omvårdnad för fosterlandet, att de måste vara och föl blifva i vissa läll fullt bindande. Alt det oaktadt Utsk. tillstyrkt någon modifikation i den 404 Den 14 Februari. Kail.
Enär Stockholms stad, såsom utgörande särskildt län, kommer att hufva sin egen Pröfnings-kommitté, skola följaktligen de åligganden, som Konungens vederbörande Befallningshafvande inom öfriga delar af riket, med hänsigt till sådana Kommittéer, lått sig uppdragna, inom nämnde stad tillhöra Öfverståthållare-embetet; kommande äfven, hvad Stockholm beträffar och så vidt härom meddelade föreskrifter äro der tillämpliga, alla andra Konungens Befallningshafvande, i afseende på bevill - 30 Förslag till Bevillnings-Stadga, nings-taxeringnrna och dermed sammanhängande frågor, tillhörande bestyr alt åligga Ofverstålhållare-embetet, som alltså har att af vederbörande tjenstemän och skattskyldige emottaga enahanda förslag och uppgifter med flera handlingar, som i landsorterna skola till Konungens dervarande Befallningshafvande aflemnas. Vid Stockholms stads Pröfnings-kommittés sammankomst må, då Öfverståthållaren icke är tillstädes, Understålhållaren, i hans ställe, vara ordförande, 4:o Allmänna föreskrifter. § 73. Bevillnings-beredningarnes samt Taxeringsoch Pröfnings-kommittéernas ledamöter åtnjuta i och för utöfningen af sina erhållna uppdrag enahanda skydd och säkerhet, som rikets Grundlagar tillförsäkra Riksdagsmän, § 74. Af Bevillnings-beredning eller Taxeririgs-kommitté behandlad bevillningsfråga må icke, till följd af gjord anmärkning eller anförda besvär eller af annan anledning, återförvisas till samma Berednings eller Kommittés förnyade behandling. Ej heller må någon förklaringsskyldighei bemälda Beredning eller Kommitté åläggas. § 75.
Men jag har redan förut antydt, huru ullkomlig nämnde fördel är. Den nuvarrde lagen motverkar t. o. m., på sätt K. M. anmärkt, ”uti mer än ett fall just det än”damäl den skulle befrämja, såsom: dä vederhäftige och till för”myndarekallet skicklige män undandraga sig detsamma af orsak att ”de äro eller kunna komma i behof af lån emot inteckning; eller ”då förmyndare utlånar omyndiges medel emot inteckning i annans ”faslighet, men panten, i anseende till någon okänd tyst förmåns rätt, icke medförer den påräknade säkerheten.” Jag hoppas att lagstiftningen på samma gång den genom nedflyttning af omförmälde tysta förmånsrätter befriar vära kreditlagar från en af dess väsendtligaste brister, skall kunna erbjuda de omyndige en större och säkrare fördel i stället. Jag hoppas nemi. att idéen om lämplige förmyndarekamrars inrättande skall kunna på ett antagligt sätt realiseras. Denna förhoppning grundar jag icke allenast på den åsigt, som hos R. St:r gjorde sig gällande vid 1834 års Riksmöte utan ock på K. M:s Nåd. yttrande till Rikets år 1844 församlade St:r: ”att K. M. delade Ständernas år 1834 uttryckte önskan, an”g:de inrättande af ändamålsenliga förmyndarekamrar, och ville åt ”detta ämne egna en fortfarande omtanka, men ansåg möjligheten ”af framgång i väsendtlig mon bero af de kommunala förhållande”nas utveckling.” Sedau delta yttrande afgafs har nära ett tiotal af år förflutit och under tiden bör kommunalväsendet i vårt land hunnit utveckla sig, icke obetydligt. Numera hafva jemväl i de fleste provinser bildat sig Hypotheks-föreningar, Sparbanker, samt andre dylika kassor, och snart hafva vi måhända alt i anledn. af jernvägars anläggning förvänta räntebärande Statspapper. Sålunda är redan och blir än vidare en betydlig lättnad beredd i fråga om att med bibehållande af fullkomlig säkerhet förränta omyndiges kapitaler.
Landshöfdinge-platserna blifvit återbesatta med b civile embelsrnän och 4> militäre, desse sednare dels ännu vid ulnämningarne i tjenst qvarvarande, delis ock sådane, som för längre eller kortare tid sedan afgått ur tjensten, men ändock icke upphört att taga del i offentliga ärender, utan haft sådan verksamhet så väl för samhällets allmänna värf vid riksmöten, s>om ock för vidsträcktare kommuners gemensamma angelägenheter, hvarigenom de kunnat komma i tillfälle att allt mera vidga sin erfarenhet om s,amhällslifvet i dess många olika rigtningar, de allmänna ärendernas praktiska behandling, behofvet af anstalter för den allmänna hushållningen och näringarnes förbättring, med de flera ämnen, genom hvilkas nitiska och ändamålsenliga lia ndhafvande ep Landshöfding skulle kunna mången gång vida mera gagna, än genom förtjensten af den säkrare detalj-kunskap i de vanliga civila em betsmanna-bestyren, som, förvärfvad genom verksamhet inom en trängre krets, ofta icke kälf vinnas utan uppoffring af tillfällen till ofvanantydda vidsträcktare och mera lefvande erfarenhet i det imedborgerligä lifvets gång. Att söka utforska och bedöma, huruvida de lm ifrågakomne personerna i erforderligt mått förvärfvat denna vigtiga erfarenhet och för öfrigt hafva de egenskaper, sorn kunna ersätta saknaden af praktisk erfarenhet i civila embetens handläggning, skulle, äfven om j ag ansåge'mitt’kall såsom ledamot af Konstitutionsutskottet kunna leda mig in på eli sådan forskning, icke vara behöfligt, för att förklara, hvarföre jag icke funnit Konungens rådgifvares förhållande i de nu ifrågaställde fall föranleda någon anmärkning. Grundlagen innehåller nemligen icke någon föreskrift, som kan vid Landshöfdingars till - ro Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. sättning binda Konungens val inom någon viss samhällsklass; och det måste jemväl erkännas, att sådant band skulle, med hänsigt lill beskaffenheten af en Landshöfdings vidsträcktare verkningskrets, vara särdeles olämpligt, ledande derhän, att mången gång just den mest tjenlige personen icke kunde komma i fråga.
Den Finska flickan hade redan tillryggalagt hälften af den svåra vandringen, då hon begynte vackla. Ränseln som hon bar i handen, hindrade henne att visa den vighet och säkerhet, som annars utmärkte hennes gång. Hon uppgaf ett rop af förskräckelse, då hon kände att hon höll på att falla, och släppte i detsamma ränseln; lyckligtvis återvann hon sjelf jemvigten, men hela matförrådet bortfördes blixtsnabbt af vågorna och försvann i djupet. Bolla stod ändtligen på andra stranden, och Thorsten skyndade efter henne dit. Hon beklagade förlusten af näfverränseln mest derföre, att deri lågo några papper eller bref, såsom hon kallade dem, som hennes mor befallt henne lemna honom, då de skildes åt. Men förlusten kunde icke mera hjelpas. Derföre fortsattes vandringen tills aftonen. Då hunno de till Skogsstugan, målet för denna dagens färd. I de obebodda fjelltrakterna funnos fordom flere så kallade fjellstugor, der de resande funno tak öfver hufvudet, foder åt sina hästar och ved att bereda sin måltid med. Nu hafva på de flesta ställen, der dessa stugor stodo, små gårdar bildat sig, der en nybyggare lefver och förser de resande med deras oumgängligaste behof. Den stuga, som Thorsten och Bolla hunno, låg vid lurendrejarnes väg, och var för de flesta andra obekant. Emellertid hade äfven der en nybyggare nedsatt sig, och lefde af det han kunde förtjena på de djerfva gäster, som besökte hans boning. Huset bestod af två rum, det ena ett rökigt pörte, det andra ett stall. På några få stegs afstånd stod äfven en liten lada, der nybyggaren från de kringliggande kärren insamlade sitt höförråd. Då Thorsten och Bolla nalkades, började ett par hundar att skälla. Genast rusade ett par karlar ut, för att se efter hvad som var å färde. Sedan de noga skådat omkring, och funnit att det endast var tvenne personer, som ankommo, lockade de hundarne tillbaka, för att låta de främmande inträda i stugan. Derinne såg det beynnerligt ut.
St:rs Banks sedlar; N:o 10, med förslag tiil tillägg i 109 §:n Reg:sF:n och 80 §;n Riksd:sOrdn:n, ang:de upskof i Riksdag; N:o 17, med förslag till ändring uti 27 g:n 1 mom. oell 28 §:n Riksd:sOrdn:n samt 53 §:n Reg:sF:n, ang:de tiden dels för öfverlemnande af K. M:s Nåd. Propos. om StatsVerkets tillstånd och beliof, dels för Utskottsval; N:o 18, med förslag till ändring i 7 6 g:ii RiksdisOrdmn, angide den af StatsRådet för dess åtgärder vunna decharge; N:o 19, med förslag till ett tillägg i 59 g:n Reg:sF:n och 27 g-.n 1 mom. RiksdisOrdmn, rörande Propos:n om StatsVerkets tillstånd och behof; samt Nio 20, med förslag till tillägg vid 28 g:n RegisFin, angide utländsk undersåtes rätt att i Riket förvärfva och besitta fastighet. Äfvenledes föredrogos och bordlädes ånyo Allm. Besv.- o. F.kon.Utskis nedannämnde d. 18 dis på bordet lagda Betänkm:
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, dervid svarades nej; oell sedermera propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, mätte bifalla K. M:ts Nåd. framställning om en årlig pension af 700 rdr åt frami. GeneralTulldirektören, Frih. Carl Henrik Gyllenhaals enka, Aurora af Nordin, hvilken sednare propos med ja besvarades. Hr v. Axelson, Georg Julius: K. M:t har i Propos. till R. St':r begärt 6000 rdr som pension åt General af Akrell, då han lemnar sin befattning såsom Chef för Elektriska Telegrafverket. Detta har Utsk:t tillstyrkt, dock med ett vilkor, som för General Akrell kan vara ganska betungande, nemi. att han skulle afstå den pension från Arméens Pensionskassa, till hvilken han inbetalt sannolikt mycket mera, än han någonsin får igen. Men härmed sammanhänger en annan omständighet, nemi. att General Akrell tillika är ordförande i arméens pensionskassa. Om han nu skulle afsäga sig sin pensionsrätt i kassan, så måste han tillika frångå sin ordförandebefatthing derstädes och i följd deraf sitt med denna befattning förenade arfvode 500 rdr, eller tillsammans 1,700 rdr. Dessa omständigheter hafva troligen varit för Utsk:t okända. Då General Akrells förtjenster om landet emellertid äro allmänt erkända, tyckes mig, att man icke bör fråntaga honom en så stor del al hans inkomster. Förmodligen har man velat bevara principen och icke velat gifva något prejudikat; men jag hemställer, om det kan blifva ett sådant, när det är fråga om en man vid 82 års ålder, hvilken ämnar afgå från sina befattningar, som han ända hittills skött med full kraft. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om oförändradt bifall till K. M:ts Propos. Ilr Montgomery: Jag anhåller att få veta, huruvida prot.utdrag ronde de öfriga RiksSt:ns beslut i denna fråga ankommit, samt hvad de innehålla.
Under sådana förhållanden tror jag det vore mindre värdigt för R. St, att år 1841 komma med en anhållan, som redan är besvarad genom ett K. påbud af år i84°- Jag anhåller derföre vördsamt, alt R. o. Ad. måtte återremittera förslaget lill Exped.Utsk., på det att Utsk. måtte taga saken i närmare öfvervägande. Gr. Cronstedt, Fredr. Joln: Då detta skrifvelse förslag i gårdagens plenum föredrogs, hade jag den äran att yttra, det Exped.Utsk:s pluralitet icke ansett föremålet för denna und. skrifvelse vara samma sak, som den K. M:s nåd. författning angtde prejning m. m. nfser. Här är fiåga om frikallelse från skyldigheten för fartyg att anlöpa Elfsborg för att erlägga en afgift till commendaoten. Jag tror dessutom icke, att commendanten äfven tillförene ägt rättighet att i och för uppbärandet af denna afgift tillämpa stadgandena ang:de prejning från fästningen med skott eller dylikt; ty det upplyses ju af betänk., att fartygen ”numera uppehålla sig vid fästningen utan annat ändamål än för att derstädes erlägga den ifrågavar. a f g i ften. Dessutom inser jag icke hvad skada sker med att luta en sådan und. skrifvelse afgå, som kan, måhända, gifva anleda. lill undanröjande af en möjlig tvetydighet och deraf härflytande missförstånd. a5 II. i3 93 D e o ii Maj. Frill. Sprengtporten, Jac. Willi.: Dels på grund af den upplysning, sorn Gr. Cronstedt lemna!, att den ifrågavar. skrifvelsen skulle stå i någon skiljaktighet med det beslut, som K. M. redan fattat uti detta eller lik artad t fall, och dels med afseende derpå att den angår ett förhållande, som kan utöfva inflytande på enskilde personers rått, tror jag, att då Sländerne i ämnet besluta! en und. framställning till K. M., så är det äfven skäl att en skrifvelse derom kommer att afgå, äfven om K.
Februari,' i Räder behagat till Riksens Ständer.framställa Zernhandteringens närwarande swäs ra belägenhet samt ounogängeliga behof af allt möjligt understöd; och da Eder Måill Nädigst insett att medel till någon »vidsträcktare hjelp icke äro att tillgå, har Eder Majit till Riksens Ständers omtanka i Skader öswerlcmnat att lampa de fordne Författningar om Län pä Bruks Effecter efter Zernwerks-rörelsens närs »varande förhållande och behof, att undanrödja alla för Banquens säkerhet icke owillkorligen nödige ftvärigheter derwid och genom »visa föreskrifter sätta deras Fullmägtige i tillständ, att med »värden om Banque» förs ena en flälig omtanka för Näringens bestånd under ännu möjcligen inträffande widrighetcr och »nistöden. Detta wigtiga och för Banque»» i spnnerhct under dest närwarande belägenhet magtpäliggande ämne haftva Riksens Stander efter inhämtad kännedom af de förcssrifter, sorn lid efter annan blifwit Banco-förwaltninge»», angäende utlåning pä jern och andra exportabla effecter, meddelade, ragit under sorgfälligt öfwerwägande; och dä derivid funnits, att förändring af dr för Banquens Län pä nystnämde effecter förestrifne stadgande» i synnerhet under Werkets nuwarande Financiel» stallning mäste med all sorgfällighet undwikas, haf - Den 14 April. M3 hofwa Riksens Ständer deremot bifallit, det alla de Jernlän, hrvilkas Zcerbetalning blifwit förlängd till deir 1 nästkommande Jun',!, mage fä innebegripas under samma äterbetalnings-styldighet som de, hwilka frän den 1 Nowember nast!. lill den 1 Maji innewarande är Utgätt och utgå; äfwenfoni akt de pä Attester ifrän Upstädernes WZgar bcwiljade