Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De utflyttade Öfve»Ratterna kunna placeras i Stader, der Kronan har hus, elier och tills vidare hålla sammankomster i Städernas Rådhus, på sätt i Norrige vid en dylik förändring skedde. Då Lagmansij ‘OHerna indrogos och Collegierna, sedan Domsrätt derifrån blifvit skilj 1, sammanslås, blir antalet af Embetsman mindre än defc nu är, äfven om il o (Ratternas nuvarande Ledamöter e) ('lifva tiflräcklige för alla Öfv< rRätterna. lag har d m öfvertygelse, att D oouremagten och civila administrationen uti de lägre E nbetsVerken kunna utöfvas med ett vida mindra antal Embetsoch Tjänsteman än dertill samrnanlagdt nu Annes, unöer vilkor, att Staten lönar dessa så väl, att den kan fordra full duglighet i förening med nit och arbetsamhet. LagCommittéen och Lagutskottet hafva förut besvarat den anmärkning, som blifvit gjord emot förändringen på det hela, af fruktan för dess nyhet, och dervid visat, att den snarare bör anses såsom återsättande af vå - Der. 20 Juli ro. 953 ra äldr* Domstolar till antal och beskaffenhet. I allmänhet torde också den tanka vara rigtig, att inrättningar, som vunnit ålderns och vanans helgd, borå bibehållas så lange de uppfylla sin bestämmelse, mea då de mer och mer afvika derifrån, och då den ursprungliga ordningen och kraften förlamas, bör en varsam hand återföra den, innan den urartat si långt, att de måste helt och hållet upplöjas för att bereda förbättringar, hvilka vid hastiga brytningar oftast förfelas. Åt våra Domstolar och Embetsverk kan för det närvarande göras den, må härda i många delar grundade, anmärkning, att da snarare (ivo afpassade efter Embetsmannens, än Landets beqvämlighet, och den som påstår, att klagan icke blifvit hörd öfver f 1 i deSsa Verkens inrättning, bor lyckönska sig öfver oerfarenhet om Rättegångars och andra civila ärenders behandling vid Domstolar och Collegier.
1 det läll att genom skattläggning elter år 1854, ny räntepersedel i något läns markegångstaxa tillkommit, derå alltså vid förvandling 20 års markegångspriser icke kunna läggas till grund, må värdet bestämmas efter medeltalet af de års medelpriser, hvilka, enligt uppgifter från vederbörande magistrater i länets städer, egt rum under de år inom berörde tidrymd, för hvilka markegängsvärden å sådan persedel saknas, sammanlagde med markegångsvärdena för den öfriga tiden. 2:o Det efter nämnde gruud uträknade värdet af de persedlar, hvilka till penningar förvandlas, skall jemte förut åsatt penninge - Siats-Utskottets Utlåtande, JY° 92. 13 skatt samt de i öfverensstämmelse med nu gällande stadganden efter ständiga priser, eller utan förhöjning i penningar utgående räntor och med tillägg af det penningebelopp, som enligt efterföljande femte punkt kan tillkomma, blifva en bestämd, hemmanet eller lägenheten åtföljande, uti jordeboken upptecknad penniugeränta, som utgår i riksmynt, enligt myntbestämnings-lagen den 1 Mars 1850. 3:o Det efter samma grund uträknade beloppet af de persedlar, hvartill andra persedlar blifvit förbytte eller förvandlade, skall, jemte likaledes uträknade beloppet af de oförändradt bibehållne persedlarne, uti jordeboken för hemmanet eller lagenheten såsom en samma hemman eller lägenhet åtföljande persedelränta antecknas; börande härvid hvarje persedelslag till qvantitet och dess vid detta tillfälle beräknade värde särskildt utsättas. 4:o Med' persedelräntau kött förstås torrt nötkött. 5:o För att, så vidt lämpligen ske kan, undvika bråktal i räntorna, bestämmes för hvarje persedelslag en enhet såsom den minsta, hvartill samma persedel i jordeboken uppföres för helt mantal, och för de mindre hemman, utjordar och andra lägenheter, hvilka i jordeboken upptagas, under särskild nummer eller med särskild åsatt ränta. För klufna hemman är minsta enheten blott det minsta, som med lagligt mått mätes eller med laglig vigt väges.
Junij under N,:o 55l aflåtne, sgpit. den 5. denpes. eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande hemställan otnanslag af tractameqte för en Yaktmästare, Ut appya, S. D. Då nu å nyo föredrogs Lagutskottet» <Jen, 16; sistlidne Jpnii under N,‘o 109 afgifne, samt dpn 5. depnes efferrpiddagen på bordet lagde, Ulåtande, i anledning af gjorde anmärkningaryid Utskottets den, 4 sistljdne Mars under N;o 9. ineddeldte Retänkapde, angående skyldighet för äkta makar, som skola skiljas, att personligeninställa sig i Consistorium till skiljobrefs emot-, tagande, fann Ridder&kapet och Adeln för godt, att, med ogillande af' Utskottets. Betänkande, instämma i. RresteStåndets den 11 dennes fattade beslut, att Riksens Ständer borde hos Kongl-. Majit i underdånighet anhålla, det. vidKyrko-, lagens, stadgande härutinnan; m$Re förblifva. Uti supra. S. D. Vid förnyad föredragning af' LagUt-. skottets den 21. sistlidne Jpnii under N.:o ji o afgifne, samt den 5. dennes eftermiddagen på. bordet lagde, Utlåtande, ianledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Art pril under N;o 02 meddeldte Betänkande, öfver väckt motion, om förbud för Ledamöter i Hofi. Rätt, att sig emellan byta lottade mål, beslöt Deri [ ^ Juhi f. m. 679 Ridderskapet och Adeln, det borde Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl Maj.t anmäla det förhållande, som i anledning af motionen blifvit upplyst, att nemligen stadgandet i 27 Cap, p §.
— N:o 40, Berättelse, angående förrättad revision af Banko Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1862: B. V. 331, 353, A. 353. — N:o 41, med hemställan om en gratifikation lill Vaktmästarne vid Banko-Diskont-Verket: B. V. 331, 353, A. 353. — N:o 42, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut öfver åtskilliga delar af Betänkandet N:o 35, angående reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, samt om användande af upplupen banko-vinst: B. V. 331, 353, 557, A. 558, 559. — N:o 43, i anledning af erhållen återremiss af åtskilliga punkter i Betänkandet N:o 35, angående låneoch kreditiv-rörelsen: B. V. 578, 584, A. 584. — N:o 44, med förslag till förändring af åtskilliga föreskrifter i Usta, 2:dra och 3:dje Artiklarne af Banko-Reglementet: B. VI. 20, 24, 27, A. 33, 34, 37, 38, 39, 40, 44, 45, 46; U. 389, 391, 438, A. 438; U. VII. 14, 17, A. 17. — N:o 45, med förslag till förändrad uppställning af föreskrifterna angående Bankens metalliska kassa, m. m.: B. VI. 20, 24, 47, A. 47, 48, U. 389, 391, 438, A. 438. — N:o 46, angående 171 :sta §:n i nu gällande Banko-Reglemente: B. VI. 20, 24, 48, A. 4«, U. 242, 273, A. 273. — N:o 47, angående föreskrifterna i Usta Artikeln af BankoReglementet: B. VI. 20, 24, 49, A. 49. — N:o 48, i anledning af förre Handlanden J. A. Carlqvists ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till BankoDiskont-Verket inbetald skuld: B. VI. 24, 49, A. 49.
Creditivet icke får begagnas till ett dixect deltagande i Spannmåishandeln, hvilket, i min tanka, vore rättast; eller ock måste föreskrifterne blifva fullständiga, på det ej missförstånd må bereda anledning till anmärkningar, och möjligen alstra misstroende emellan Styrelse och Folk, alltid skadligt, men så mycket mera olyckligt, då. ömsesidig välvilja gilvit anledning dertill. Opinioner hos Folkets Representanter äro lika föränderliga’ sorn deras personal; samma begrepp om betydelsen af i allmänna ordalag lemnade föreskrifter kan icke påräknas. Jag anser mig derföre böra framlägga för* slag till de föreskrifter, hvilka böra fästas vid detta Creditivs begagnande, i händelse icke Styrelsens disposition deraf blir fri, under det enda ofvanuppgifna vilkoret, att dermed icke direct deltaga i Spannmåishandeln: 1:0 Att då vid inträffad vissväxt det är angeläget, att noga utröna verkliga behofvet af undsättning, på'det icke enskildas farhågor eller lättsinnighet må alstra uppgift om behof, vida utöfver verkliga förhållanden, så böra de Socknar eller Pastorat, som äro i behof af und - 8 Bil. t. StatsBancot. Oec.-Utsh. Uti.
Förordningen den 16 Oktober 1723, rörande Presterska pets i Skåne uppbörd; samt N:o 222, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 130. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Uts kottets den 9 dennes f. m. på bordet lagda Utlåtanden: N:o 223, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ifrågastäldt utbyte af Kronan tillhörig jord, emot enskild mans, i och för utvidgning af Andra Lif-gre nadier-regementets lägerplats Malmen; och N:o 225, i anledning af väckt motion om tionde-gifvares rätt att lösa den till Professorerne i Lund anslagna tionde-spanmål efter markegångspris, med förhöjning af 16 skilling per tunna. Prot.-Utdrag den 5, 8, 9 och 11 Augusti 1854. 349 Den 5, 8, 9 och 11 Augusti. Från Högv. Preste-Ståndet. Ståndet beslöt, att ett stadgande skulle på lämpligt ställe uti ifrågavarande förordning intagas, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med 17 § i Norriges lag, angående bränvins försäljning och utskänkande. § 3 bibehölls oförändrad, endast med tillägg af ordet ”ej” framför orden ”ef/er något af det sålda etc." 8 5 ändrades till följande lydelse: Minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej utöfvas af den, som idkar annan handel, hvartill särskildt tillstånd erfordras. 8 6 bifölls med tillägg af orden: "2 mom. 1 § af’ framför ordet "Förordningen” i början af sednare Momentet. 8 7 Mom. 1 gillades med deri förändring, att orden "som i denna författning med utskänkning förstås” utbyttes mot orden ”som i denna författning under minuthandel elter utskänkning af bränvin förstås." — Mom. 2. Orden å första raden ”t samråd med Stadens Äldsta skall Magistra ten, ” förändrades till ”efter Stadens Äldstes hörande skall Magistraten,” hvaremot detta moment i öfrigt godkändes.
Såsom motionären tillika erinrat, hafva bidrag af allmänna medel för kyrkors iståndsättande eller uppbyggande vid llere föregående tillfällen blifvit af Rikets Ständer beviljade; men antingen hafva dessa statsbidrag afsett tempelbyggnader, hvilkas vårdande och vidmagthållande varit betraktadt såsom föremål för nationens gemensamma omsorg, eller ock de beviljade understöden varit af synnerligen trängande omständigheter föranledda; och då i förevarande fall tillräcklig anledning till biträde från det allmännas sida vid fullgörande af den församlingen åliggande kyrkobyggnadsskyldigheten icke synes vara förhanden, kan Utskottet icke tillstyrka bifall å den ifrågavarande motionen. Stockholm den 8 Maj 1860. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Maj 1860, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om bidrag af allmänna medel till kyrkobyggnad i Kongsbacka. (R. A.) Från Borgare-Ståndet har blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnad en motion, deruti Herr Hammar anhållit om anslag eller lån till uppbyggande af ny kyrka i Kongsbacka, i stället för den nu befintliga, som hotade att hvarje stund nedstörta; — men som de i denna motion omförmälde kostnadsförslag och andra handlingar icke till Utskottet inkommit, och då för öfrigt någon omständighet såsom bevekande skäl att af allmänna medel erhålla understöd till fullgörande af den församlingen enligt lag åliggande kyrkobyggnads-skyldigheten, icke blifvit antydd, torde denna motion af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 8 Maj i8fiO.
Melander väckt motion, hvaruti anmärkts att, då katechesen, sedan det åt framlidne erkebiskop Lindhlom, genom Kongl, brefvet d. 21 Juni 1810, förunnade privilegium exclusivum, att utgifva den af honom omarbetade kateches förlorat all kraft och verkan, numera får uppläggas af hvilken boktryckare som helst, och somliga förläggare intaga större, andra mindre delar utaf de från den Heliga Skrift hemtade språken, så uppkomme derigenom, som oftast, vid undervisningen, en förbistring och villervalla, isynnerhet bland allmogens barn, hvilka, efter folkskolornas inrättande, nästan allmänt pläga lära sig bib elspråken. Såsom det enda fullt tillförlitliga korrektiv emot dessa olägenheter, har motionären föreslagit, att en normal-upplaga af katechesen må föranstaltas, samt att, sedan den blifvit af Kongl. Majit i nåder stadfästad, ett vite af 100 R:dr banko utom exemplarens konfiskation, må utsättas för den boktryckare, som från dem sålunda antagna upplagan i någon måtto afviker. Och hade doktorerne Abr. Nordström och Broman, samt prostarne Arosenius, Cnattingius och N. Wallin häruti sig förenat. Utskottet, som tagit ärendet i noggrant öfvervägande, får i anledning deraf anföra: T att Kongl. Majit, genom nådigt cirkulär till Domkapitlen af den 1 Julii 1841, täckts meddela tillåtelse, att katechesen skulle få utgifvas äfven med språk, hemtade ur kyrkobibeln. Många, som i katechesen heldst vilja återfinna språken sådana de i kyrkobibeln förekomma, [hafva genom denna nådiga tillåtelse, sett Allm. Besvärsoch Ekon■ Utskottets Memorial E:o ld\ 3 sin önskau uppfylld, och af allmogen i många orter är den s. k. Lindblomska katechesen med kyrkobibeins språk redan allmänt begagnad.
Jag hoppas emedlertid, att Frih:n gör mig den rättvisan, att åtminstone jag tänkt derpå i min motion. Hr Frilen har fullkomligen riktigt upfattat min motion, då han sagt, att den allenast innebure förslag till ett kontrakt mellan Staten och entreprenörerne, och hvarvid, såsom jag redan haft äran nämna, det är den ena parten lika obetaget att afslå eller göra nya bestämmelser, som det naturligtvis måste vara den andras rätt att föreslå. Men jag återvänder till frågan om entreprenörernc, de må nu vara Svenska eller Engelska. Det är en gifven sak, hvad Frih. Palmstjerna sagt, att det icke är för att roa oss, som entreprenörerne anmält sig. Det är klart, att den, som har ett kapital, vare sig af kunskap eller i reda penningar, icke anmäler sig att använda det, helst i ett land eller å ett ställe, der han icke är barnfödd, med mindre än att bakom detta anmälande ligger en önskan, att göra detta kapital räntebärande, men derföre är det icke sagdt, att han är svekfull; ty jag är öfvertygad att bland entreprenörer i allmänhet finnas rätt så hederliga karlar som inom hvilken annan • samhällsklass som helst. Att bland entreprenörer äfven finnas skälmar, kan jag väl icke misstänkas att vilja förneka. Derföre äro kontroller nödvändige, och dessa måste man icke tillåta någon entreprenör att undandraga sig. Jag är orsaken, att de ifrågavande entreprenörerne anmält sig från England, och jag måste vidkännas ansva - 380 Den 21 December. ändamålet på det förmånligaste sätt som möjligt. Slutligen och beträffande syftemålet med desse entreprenörers erbjudande att åtaga sig ifrågav:de jernvägsanläggningar, så är det klart, att personer, hvilka disponera milhr, hvilka från den stund, de inläto sig i affärer, fortfarande sysselsatt sig med samma .slag deraf; personer, hvilka tänka och se allt i stort, såsom desse män verkligen göra, säga hvad man än vill, tagit såsom deras käraste lifstanke att skapa en stor stråkväg för industrien och rörelsen från öster till vester inom Europa, skola vara mera lämpliga för utförande af dylika företag än hvarje annan.
— Vidare har man invändt, att ingen laga påföljd är stadgad för det fall, att kronofogden orätt förfore; men det finnes ju ansvar för tjenstefel i allmänhet, och detta torde väl vära nog. Att K. M:s Bef:de skulle göras till den myndighet, inför hvilken i allmänhet fakta borde konstateras, öfverensstämmer icke med det ansvarsfulla uppdrag eller det anseende, som för öfrigt tillhöra landshöfdinge-embetet. I utlandet ingås heller aldrig det civila äktenskapet inför prefekten, utan helt enkelt inför mairen. Visserligen är det här icke bestämdt, hvilken kronofogde, som bör förrätta akten; men något sådant stadgande finnes ej heller i afseende å den kyrkliga vigseln, utan man har redan nu rätt att tillkalla hvilken prest som helst, och valfriheten är således redan antagen som lag i detta fall. Man har slutligen äfven framhållit, att denna akt borde försiggå inför domaren; men det är icke heller domstol, som det i allmänhet tillkommer att konstatera fakta, och för öfrigt hålles, som man vet, på landet ting endast 3 gånger om året, hvadan kontrahenterne blefve tvungna att afvakta dessa bestämda tider, ett tvång, som icke sällan kunde för dem medföra betydlig olägenhet. 1 afseende ä lysningens verkställande hafva flera anmärkningar blifvit gjorda, och man har velat beteckna densamma såsom en kyrklig handling. Jag för min del anser den vara af rent borgerlig art. Den innefattar ett kungörande derom, att 2 personer ämna ingå äktenskap, med utsatt tid, inom hvilken jäf kan deremot anmälas. Man vill förfäkta lysningens religiösa art på den grund, att en förbindelse, som blifvit genom lysning förkunnad, icke kari utan domkapitlets åtgärd upplösas; men samma förhållande eger rum, om en man häfdar sin fästeqvinna, ■—• lagen förklarar detta vara ett giltigt äktenskap, och man kan väl icke derföre påstå, att denna handling är af religiös beskaffenhet?! Man säger också, att prestens egenskap af luthersk prest bör befria honom från skyldigheten att lysa till sådana äktenskap. Men presten är i Sverige icke blott kyrkans tjenare, utan äfven en civil tjensteman; förandet Den 17 December.
Utan medlidande och utan att fästa det ringaste afseende vid hans smärta skulle hon lägga fram hela sin stämning för honom, samla den från alla vinklar och vrår i sitt inre och kasta den fram för honom. Icke ett tvifvel finge hon nu sticka undan, icke en obehaglig förnimmelse, icke en fruktan eller misstanke. Allt skulle hon kasta fram nu, att han måtte kunna rödja det undan, afhugga alla drakhufvudena. ”Och kan han det inte, så kan du också vara säker om att det inte fins någon kärlek emellan er, utan då är det hela ett misstag, och det är bäst att ni skiljas. Jag behöfver icke ha någon fruktan för att gifva dig dessa råd, ty allt hvad jag skulle kunna säga för att afskräcka och afråda skall icke göra den ringaste verkan, om du älskar honom. Och alla de tvifvel jag kan inskjuta äro mindre än ett intet för honom, om du håller af honom. Ty gör man det, då är ett enda ord nog, då kan hela verlden stå upp och vittna och det gör ingen verkan: man tror honom, man kan inte låta bli att tro, man tror i trots af sig sjelf, i trots af allt som kan sägas, i trots af hela verlden. Det är profvet, barn, och kan du inte tro honom, så älskar du honom inte heller. Du får inte ha någon oro för hur han skall kunna öfvertyga dig, det är hans sak, det har du inte med att göra. Och du skall inte vara så säker på nu, att du håller af honom, derför att du känner det så, och derför att det smärtar dig att skiljas. Du kan vara missledd af ditt behof af kärlek, af den inre, hemliga trängtan vi alla gå och bära på, och då gäller det inte hans person, då blir det en olycka för er båda, om du nu är svag. Och derför måste du tala just nu, innan det är afgjordt, ty nu skola ni lära er att förstå hvarandra och att vara öppna, annars lära ni det aldrig. Och du får inte ge vika för din skygghet, inte vara ängslig för att finna ord, ty nu måste du ha dem, hvar de skola tagas ifrån. Tala, och tala ärligt det är det första och det sista råd jag har att ge dig.
Jag sluter mig till Hr Lagerhjelms motion. Gr. Cronhjelm: En värd talare har fästat uppmärksamheten å den förmenade oriktighet å min sida, att jag anställt en jemförelse emellan hammarskatten såsom en grundskatt och per milleafgiften för landlegendomarne såsom en bevillning. Det är kändt genom bevillningsförorduingens stadganden, hvilka redan länge varit tillämpade, att då första gången landlegendomarne skulle i taxeringsvärde uppföras, måste sådant ske med betraktande af den afkomst de åt sine ägare inbringade, hvilken afkomst åter naturligtvis skulle beräknas efter ett medelvärde å spanmålen. När nu så bände, ett eller annat år, att spanmålens värde understeg det från början antagna medelvärde, efter hvilket egendomarne blifvit taxerade, så följer deraf, att egendomarne för detta år måste be - 64 Den 4 Decmber f. m. tala en större permille-afgift, än de egentligen bort utgöra, äfvensom att ägarne måste finna sig tröstade af möjligheten, alt ett annat år spanmålsprisen skulle öfverstiga samma medelvärde. Så måste äfven Hrr brukspatroner göra under de år, då conjuncturerne äro svåra, och det var denna jemförelse, på hvilken jag anspeglade. En värd talare på denna sidan bar, med afseende å de uppgifna bevillningsbeloppen af 2'» och af brukens och landtegendomarnes inkomster, begärt en upplysning på hvad sätt, man kommit till samma belopp. Jag lemnade denna upplysning, men får äfven tillika nämna, att denna beräkning endast grundar sig på den ena af premisserne för brukens beskattning, men icke pä den andra, nemi. den af ett maximum och ett minimum. Då jag gjort detta medgifvande, bör man icke derföre antaga detsamma såsom ett motskäl, och jag får ännu en gång upprepa hvad jag sist yttrade, att jag anser ej detta skäl behöfvas, för att komma till det resultat, hvartill Ulsk. ledt sig, alldenstund de öfrige af Utsk:s skäl ej blifvit vederlagde.
V. B. 278, 357, 374. A. 381. XI. U. 441, 444- Stats-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: — N:o 13. i anledning af väckt motion om upphäfvande af vissa förbud, rörande Böda kronopark. VIII. B. 107. A. 110. — N:o 14. i anledning af väckt motion, angående dagarfvode till Magistrats-person, som skall närvara, då penningar, stämpladt papper m. m., inlägges eller uttages ur landtränteri. VIII. B. 107. A. 110. — N:o 15. dels i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition i fråga om en fyr-anläggning å Gottska Sandön, dels ock i följd af väckta motioner, angående åtgärders vidtagande för förbättningar i Fyr-, Båltoch Lot.sväsendet. VIII. B. 107, 110. A. lil. A. Å. 113. — N:o 16- i anledning af väckt motion om nedsättande af en komité för utarbetande af förslag till ordnande af allmänna lielsovården. — N:o 17. i anledning af vackt motion om förflyttning af skyldigheten att fortskaffa resande från ett enskildt åliggande till ett Statens bestyr, samt att i sådant afseende ett stats anslag af minst 3 millioner K:dr måtte anvisas och ställas till Kongl. Maj:ts disposition. VIII. B. 256, 408. A. 432- — N:o 18. i anledning af väckt motion, angående skjutsersättning till indelta arméens öfveroch underbefäl samt civilstat för en del resor i tjeusteärenden. VIII. B. 256, 408, 432. A. 433. IX. E. 206. — N:o 23. i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt lifgifvande utaf en samling af författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning. VIII. B. 483.
JM 40 afgifna förslag till ändring i 56:te och Blista §§ine RegisFin samt 29ide §:n lista mora. RiksdisOrdnin. Föredrogs StatsUtskis den 27 dennes f. ra. på bordel lagda Mern. M 295, med förslag till voleris-propos. i anleda, af RiksStins skiljaktiga beslut, angide K. Mis Nåd. Propos. om framlidne förre Departis-Chefen i Kongl. General-Tull-Slyrelsen, Kansli-Rådet J. D. Valerii enkas och barns befriande från hemätde Kansli-Råd ådömdt ersättnings-ansvar i målet röride den efter aflidne Tullförvaltaren M. F. Finér yppade balans. Hr Bildt, Didrik Gillis: Uti förevaride Mera. har Utsk., jemte upställda votens-proposir i ämnet, tillika framställt den inbjudning till de öfriga RiksStin, alt de malle förena sig uti BorgareStis bifall lill ett af Ulsk. afgifvel Utlät., deruti Ulsk. afstyrkt allt afseende på förslaget om ersättning ål Adv.-Fiskalen Printzensköld för hans tillgöranden uti Finérska balansmålet; men då jag anser de skäl, som förut föranledi R. o. Ad. alt fatta ett emot innehållet af denna inbjudning stridande beslut, af syftning, alt åt Hr Printzensköld tilldela 12 proc. å det oguldna belopp, hvarför ansvarighet blifvit Kansi-Rådet Valerius ådömd, ännu vara ovederlagde, så anhåller jag, att R. o. Ad. mätte, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslå inbjudningen samt godkänna voterisproposine. Häruti instämde Hr von Hartmansdorff, Au g. 20* % 404 Den 29 September.