Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sin artistiska utbildning erhöll dell fyllde tillfredsställande de kvinnliga hufvudhon hufvudsakligen i Paris. Bland hennes arbepartierna, och i sina resp. biroller inlade äfven hr ten, af hvilka många varit i hemlandet utställda, Grunder och fru Littmark god förtjänst, medan hr kunna nämnas: » Barn som bygga korthus&gt;, » In Bedlund som den förföriske doktorn hade kommit mindre väl på sin plats. Två Essipoff-konserter komma att äga rum härstädes i förra hälften af februari. Programmen varda synnerligen intressanta och upptaga tonverk af Beethoven, Bach, Chopin, Brahms, Liszt, Schumann, Mendelssohn, Bubinstein m. fl. Den celebra pianinisten madame Annette Essipoff, som är gift med den berömde virtuosen och pianoläraren Leschetizky, räknas som bekant bland samtidens allra förnämsta förmågor på pianospelets område, och man kan därför af väl grundade skäl förespå henne ett mycket hjärtligt mottagande härstädes. Den rätta. Berättelse från landsbygden a f Fanny Chrysander. Prisbelönad vid Iduns stora pristäfling. (Forts.)? f | 9 1 | i l s har blifvit inkallad för att äta, men inte för att hålla predikningar och förmaningar. Och det lönar sej sannerligen inte heller, ty af en dräng tänker jag inte ta ' emot några Var så god å kom ihåg det hädanefter l&gt; » Ah ja, ni tycks hvarken ha fått eller tagit emot sådana af någon annan heller. » Det kunde inte hjälpas, hon måste för en gång höra, hvad han tänkte om henne. Det blef alldeles tyst en liten stund. » Jag skall göra en mjuk och bekväm stol åt mormor att sitta i. » Det var Nils, som helt lugnt bröt tystnaden, vändande sig med denna försäkran till gumman. » Nej, nej, » det är inte värdt, » jag sitter bra, som jag sitter, » svarade hon och såg med en ängslig blick mot Ingeborg. » Åh, » sade Nils gladt, » det finns j u slöjdbod och alla slags verktyg där, så det ska ' snart vara gjordt.
Sparre har anlydt, att jag skulle hafva citerat och framställt d. v. RevisionsSekreteraren Faxes afgifna reservation uti en oriktig syftning. Jag tager mig friheten nämna, att jag citerade Hr Faxes yttrande emot Gr. Liljencrants, som talade emot hem - 190 Den 24 November. mansklyfning och jordafsöndring i allmänhet, samt framhöll de olyckor, hvilka skulle blifva en. följd af 1827 års författning, nemi. tiggeri, laster och brott. Hr Faxe deremot, som i den delen försvarade sistnämnde författning, yttrar: ”alt det icke ens är upgifvet att innehafvare af hemman eller hemmansdelar så beskaffade, att åho enl. lista kap. 2:dra §:n af 1827 års förordning må anses derå besuten, varit de, som ökat fattighopen, så vida icke andra förhållanden såsom laster och lättja eller synnerliga olyckshändelser verkat obeståndet, då följden säkerligen blifvit lika, ehvad hemmanet varit större eller mindre”. Jag erkänner deremot att Hr Faxe tillstyrkt införandet af åtskilliga kontroller i den syftning, som sedermera blifvit stadgade i 1853 års författning, men jag vet äfven att han var ganska tveksam i afseende på dessa åtgärder, och det ännu för 3:ne månader sedan, då jag härom samtalade med honom. Det har blifvit sagdt, att jag skulle hafva orättvist förebrått LagUlsk. alt det kommit så sent in med sitt Betänk. Det är visserligen sanni, att många vigtiga frågor vid denna Riksdag blifvit af LagUtsk. behandlade, men jag hemställer till 11. o. Ad. om icke nästan alla de vigtigasle Betänkina 'inkommit just under de sistförflutne månaderna. Det är icke fullt exakt att säga, såsom Gr. Sparre, det LagKomitéen suttit i 40 är och arbetat på kriminal-lagen. Den första lagkomilén förordnades år 1810, var sedermera flera gånger uplöst, och, enligt hvad kändt är, började komitén icke med kriminal-lagen förr än civil-lagen blifvit fullbordad.
Aschan, få, enligt dennes erbjudande, utbyta Hngebohl, hvars egor till en del äfven ledo skada af roströken från Klefva angränsande nickelverk. Sedan, i anledning häraf, vederbörande Kommissions-Iandtmätare, till ärendets förberedande, uppmätt och med biträde af gode män värderat de båda hemmanen, hvarvid egorna till ifrågavarande del af Kålshull befunnos utgöra: i areal: efter uppskattning: Häradsskrifvare jemte Nämndemän, den 28 September 1854, uppgjort liqvidationsoch bytes-förslag samt dervid, med anmärkning, att Bergs-rådet Aschan, efter landtmäteri-förrättningen, vid Kålshult röjt och odlat 4 tunnland 4 kappland till åker, ansett detta hemman vara med Hagebohl jemngodt; dock att, för Kålshults sämre åbyggnader Och högre onera, dess egare borde utgifva en mellangift af 885 R:dr 40 sk. Banko. Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, dit Läns-styrelsen. jemte eget utlåtande, insändt handlingarna, har, medelst underdånig skrifvelse den 27 Augusti 1858, til! Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemnat detta ärende; vid föredragning hvaraf Kongl. Maj:t inhemtat, att vid granskning af handlingarna några anmärkningar väl blifvit gjorda dels i General-landtmäteri-kontoret, i afseende på den verkstälda landtmäteri-förrättningen, och dels i Kammar-kollegium vid skattevärderings-instrumentet af den 28 September 1854, men ali, då alla dessa anmärkningar icke varit af någon väsendtlig beskaffenhet, Kammar-kollegium tillstyrkt nådigt bifall till ifrågaställa, jemväl af nuvarande Häradsskrifvaren i Östra härads fögderi förordade byte, så att, enligt förrättnings-männens förslag, numera aflidne Bergsrådet, Aschans rättsinnehafvare må på Kongl. Majit och Kronan öfverlåta TV mantal kronoskatte Kålshult, med allt 28 Kongl. Majlis Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 9 utgående expeditioner; hvilka sportler till Eders Kongl. Maj:t och Kronan årligen redovisas och aflemnas mot tillgodonjutande i arfvode af 6 procent å de influtne beloppen; 2:o att innehafvare af tjenst, för hvilken löne-förhöjning blifver anvisad, skall vara underkastad det vilkor, att, efter hvad i allmänhet eller för särskilda fall, kan varda af Eders Kongl. Majit bestämdt, vidkännas afdrag af större eller mindre del af lönebeloppet, derest, vid erhållen tjenstledighet, sjukdomsförfall eller eljest förekommande hinder för tjenstens utöfning, annan person behöfver förordnas till bestridande af tjensten tillhörande göromål; 3:o att embetseller tjensteman, som kommer i åtnjutande af den nya lönestatens förmåner, är underkastad den vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet eller jemnkning i åligganden, som i vederbörlig ordning kan varda bestämd, dock alltid utan förpligtelse alt tjenstgöra i lägre grad, än den, hvarå gällande fullmagt eller förordnande lyder.® “Slutligen, med afseende å behöfligheten och billigheten deraf, att, så snart som möjligt, någon lindring beredes i tjenslemännens nuvarande betryck, hemställer Stats-Rådet i underdånighet, alt till Rikets Ständers behjertande mätte ske framställning om beviljande af nödige medel för att göra den nya löneoch pensions-regleriugen i allmänhet gällande från 1857 års början, och således äfven för dem, som under årets lopp genom döden eller afsked afgå; dock att af den, som innehar två eller flera tjenster, löneförhöjnin gen för den tid af år 1857, som kan komma att förflyta, innan den nya lönestaten blifvit fastställd och till tillämpning påbjuden, må tillgodonjutas endast i den mån de löneinkomster, han redan af nämnde tjenster tillsammans uppbär, ej uppgå till ett belopp, motsvarande det högsta, som för någondera tjensten i nya lönestaten blifvit bestämdt.
Stats-Contoret har för öfrigt å Riks-Slaten nyssnämnde år för Hufvudsladen utanordnat anslag till Barmhertighetsverk 12,457: 16. till Sjuk vårds-inrättningar 37,819: 9. Vid Kong7. Convoy-Commissariatet år j832 till 7 personer utbetalta pensioner hafva uppgått till ett belopp af 2,558 R:dr 4t sk. XXVII. Konungens Hospital egde år i832 en Capital-fond af 114,659 R:dr 18 sk. 9 r:st.; årliga inkomster eller intresse-medel utgjorde 6,251 9 sk. 8 r:st. och utgifterna 2,584 R*’dr, hvaraf lill 89 pensionärer inom Hufvudstaden 1,248 R:dr, och till 72 i Landsorterna 1,236 R:dr. XXVIII. Konungens Militär Hospitals-Fond utgör j 35,883 R:dr 34 sk. 4 i:st., hvaraf årliga Räntebeloppet användes till pensioner, nådegåfvor och förvaltningskostnad. Inom Hufvudstaden åtnjuta deraf 53 personer tillsammans i understöd 2,i4p R;dr 32 sk. XXIX. Af Wadstena Krigsmanshus-Inrättning är år i832 till 35o Gratialister och pensionerade Krigsmän, vistande i Hufvudstaden, utbetaldt i underhåll 3,83o R:dr; hvarjemte 6 personer af Gurnisons-Rt-gementerne härstädes erhöllo tillfälliga gåfvor till ett belopp af 38 R;dr. XXX. Arméens Pensions-Cassa samt Enkeoch Pupill-Cassa: Den förras Capital-fond, utom Fastighets-värde 3o,ooo R;dr, har år i832 uppgått till 1,575,527 R:dr 11 sk 3 rst.
Denna har i allmänhet mycken böjelse för handel, hvilket äfven visar sig af den mängd handlande å landet, som efter Eders Kongl. Maj:ts nådiga författning af den 22 December 1846 vunnit tillstånd att idka bandel i bod, hvarom mina nästa Femårs-berättelser torde komma att närmare förmäla. Om denna rörelse idkas af personer, som med nödig stadga förena de insigter, som fordras för bedrifvande af en näring, som genom fri täflan kan bereda egen båtnad och nytta för orten, vore ändamålet vunnet; men med den rigtning landtmannahandeln, särdeles inom vissa socknar af länet tagit, utöfvar den ett skadligt inflytande i allmänhet. / 11 Under förebärande, att till egen bergning föryttra ortens tillverkningar, begifva sig en mängd yngre, arbetsföre personer från dessa socknar, med pass, ställde på viss tid till andra län, men i stället att försälja ortens produkter, uppköpas b varjehanda lyxartiklar i städerne, dem de i aflägsnare orter afyttra. De ofördelaktiga verkningarne af så beskaffad handel kunna lätt inses. Utom det att en mängd saker köpas å landet af tjenande klassen för fåfängans tillfredsställande och tagas ofta på borgen mot löfte om längre betalningsanstånd, blir det jemna flackandet på landsvägarne, utan nyttig sysselsättning, ofta en lockelse till osedliga tidsfördrif och håglöshet för allt arbete, hvartill kommer, att en mängd bänder dragas från jordbruket, så att med stor svårighet dugligt tjenstefolk kan erhållas. Dessa utvandringar hafva ock det onda med sig, att handelsmännen falla fattigvården till last, då mången efter misslyckade spekulationer återkommer till hembygden i utfattigt tillstånd. Nödigt torde derföre blifva, att på laglig väg dessa idkeliga vandringar inskränkas, så att endast de personer berättigas till handel, hvilka föryttra ortens egna tillverkningar. Ett verksamt medel härtill skulle måhända blifva, att blott ett visst antal inom hvarje socken utses att, enligt vid sockenstämma fattadt beslut efter föregångne ansökningar, företaga utvandringar till andra orter, för afsättning af egne produkter.
Ovillkorligt påminnes man vid detta tillmäle om Goethes yttrande i sina sista dagar till Eckermann: ”um gewissen Leuten recht zu seyn, hätte ich müssen Mitglied eines Jacobiner-Clubs werden und Mord und Blutvergiessen predigen”! Slik fordran, ställd till Vitterhetens störste representant af skönt Vett, eller af alla själskrafters fulländadt architektoniska Harmoni, måste förekommit honom desto befängdare, som den derjemte lade honom till last, att han redligt tjenade en af de ädlaste, visaste och kraftfullaste furstar Tyskland ägt, – hvars sätt att regera sin lilla stat borde tagits till mönster i alla de stora146. En egen motsats till dessa uppbrusningar bilda sedermera, i brefvens fortsättning, den Omvändes nitiska bemödanden, att för vännerne göra sin nya synpunkt begriplig; och tillsist hans harm, att dermed gick så trögt, eller att han sjelf, inför deras klena fattningsgåfva, antog utseende af en ”aristokrat”, en för ”Mensklighetens sak” förlorad. Öfver den oro, hvari Europas samtlige Monarker och Ministrar försattes genom tilldragelserna i Frankrike, kan ingen undra; icke heller deröfver, att de gemensamt sökte vidtaga mått och steg till motande af den revolutionära yrselns framfart. Äfven Sveriges regering ville göra, hvad den kunde, till dess afvärjande. Der hade, genom mord, midt i sin kraftigaste ålder just den af Europas monarker fallit, som med den ärligaste ridderlighet egnade sig åt det Fransyska Konungahusets räddning, och som troligen, understödd af Catharina och med Bouillé vid sin sida, skulle genom sitt svärd, sin penna, sin talarkonst, sin slughet, sin i fransysk stil tjusande personlighet147 hafva blifvit Revolutionens farligaste fiende.
Posses motion skulle vinna något godkännande, komme den att åstadkomma en allmän missbelåtenhet i landet; och jag skulle vilja ställa en fråga till dem, som yttrat sig till fördel för motionen, huruvida de sjelfva, i händelse de vore aflägsnade (rån sina hem och något timade, som tvingade dem att återvända, samt detta inträffade på en söndag, om de icke då snarare skulle välsigna att en jernvägstrain kunde föra dem hem, i stället för att afvakta sabbatens slut och sålunda komma för sent. Jag hemställer också huruvida antalet Bien 14 Mars e. m al elem, sorn voro belåtna nied ali en så sträng författning ntkomme, vore större än deras, sorn skulle stå och svärja öfver attFde icke finge fara på söndagen. Voie det icke att gifva lastarenom rum? Vi hafva här en jernväg i Sverige, sorn jag tror gått öfver tio år, nemi. Köping-Hult; det har aldrig varit fråga om att inskränka densamwias reseturer och jag har icke funnit annat änden största ordning, till och med midt. under gudstjenst*-!!. Jag vet icke hvarföre man skall upkalla en mängd hjärnspöken, då det är fråga om Statens jernvägar, då man på de enskilda ser allt gå stilla och lugnt till väga Här liar en andans man npträdt med ett yttrande, som jag anser mig höra bemöta med några ord. Hr Tham har sagt att lagen om sabbaten ar lika gammal som verlden sjelf. Detta vågar jag bestrida; denna lag utgafs nemi. icke förr än flera tusen Ar efter verldens skapelse. Vidare har T1 r Tham sagt, att han icke känner något bättre medel att höja tidens anda, än att. skärpa sabbatshelgden. Det är temligen förvånande att af en Guds man höra att Iran icke känner något bätfre medel än lagen; jag vet dock ett bättre, nemi. att predika evangelium; om det predikas, så liro vi aldeles befriade från sabbatstvånget, sorn egentligen tillhör Judendomen. Sabbaten var för Jminnie icke annat än en påminnelse om att Gud förlossat dem ur Egypten just på denna dag.
S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o 6, i anledning af väckt motion om tillägg till stadgandena angående lotteri, ansåg Preste-Slåndet berörde motion böra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet handläggas. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings Utskottets nedannämnde Memorial: N:o 11, om återlemnande af en utaf Olof Andersson och Johan Johansson från Calmar län inom Bonde-Ståndet väckt motion om förhöjning af skjutslegan för postföringen på Öland till ilO öre för milen. Motionen ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. N:o 12, om återlemnande af en utaf Herr C. W. Palander inom BorgareStåndet väckt motion. Preste-Ståndet fann ifrågavarande motion böra öfverlemnas till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som torde finna nödigt att för frågans behandling begära sammanträde med annat vederbörligt Utskott. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts, denna dag meddelade, nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förnyad författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet. Remitterades till Stats-Utskottel, som ej lärer underlåta att, derest den nådiga Propositionens innehåll dertill föranleder, behandla densamma i förening med det eller de bland Rikets Ständers öfriga Utskott, som vederbör. S. D. Remitterades till Stats-UIskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde, denna dag meddelade, nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående pension på Allmänna Indragnings-staten för Landskanslisten i Gefleborgs län J. A.
Ar 1839 förordnades ånyo en befästnings-comité, hvilken i dess lind, betänk, yttrar sig om Götheborgs station för flottan sålunda : ”Sorn skärgårds-flottans station vid nya varfvet under närvar, förhållanden är utsatt för öfverrumpling och förstörelse af en landsatt mindre styrka, så mäste etablissementet, om det skall qvarblifva, oundvikligen skyddas af omslutande befästningar, men då lokalens ofördelaktighet tvingar till så vidsträckta, betydliga och kostbara verk, att comiterade, med afseende på eskaderns och stationens obetydlig - ben 12 Januari. 89 het, icke anse sig på något villkor kunna till deras anläggande styrka, så tro comiterade sig böra i lind. föreslå, såsom i alla afseenden fördelaktigare, att stationen flyttas till Marstrand, dit en eskader i alla fall under krig måste förläggas, der fästningen, och en »ganska stark fästning, redan finnes och hvartill etahlissementets flyttning kostar en ringa del af den summa, befästningarne af nya varfvet skulle erfordra”. Till dessa comiterades und. anföranden utbeder jag mig få tillägga hvad en hädangången högt aktad och erfaren man general Franc Sparre, ledamot i 1819 års befästnings-comité, i ämnet yttrade, nemi.: ”varfvet som nu bör blifva det enda militära ändamål af Götheborg, ligger alldeles en Fair, öppet utan all befästning; en fiende kan, utan att passera Elfsborg eller ses derifrån, landsätta trupper och surprenera etablissementet, och det beliöfves icke Tordenskölds dristighet och skicklighet för att från Jutland öfverföra 4 å 500 man på fiskarbåtar, och en mörk natt bränna upp fartygen i sina skjul och amiralen i sin säng”. Efter att nu hafva upplyst att frågan icke är ny, skall jag, så vidt i min förmåga står, söka visa, att Marstrand äger betydliga företräden framför stationen vid Götha Elfs utlopp i hafvet.
I enlighet med hvad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit, och då Utskottet saknar allt skäl att fästa något afseende vid en från Ridderskapet och Adeln remitterad motion af Herr Munck af Rosenschöldj N. R., att det för Sveriges Enke-Drotlningar vid 1818 års Riksdag faststäldte anslag 60,000 R;dr måtte nedsättas till hälften för de Enke-Droltningar, hvilka icke vistas inom Riket, tillstyrker Utskottet, att å denna Hufvud-Titel och Första Afdelningen deraf måtte uppföras: lill Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsens Hofhållning 25,000 för Deras Kongl. Högheter Arf-Furstarne 20,000 samt till Hennes Majit Enke-Droltningen en Hofhållnings summa af 80,000 Bih, till R. St. Ii vai förutan åt Hennes Mastat är såsom Enke-Säte af Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag anvisadt Kongl. Lust-Slottet Rosersberg. 1 anledning af Rikets Ständers vid näsllidne Riksdag gjorda anhållan, att från det i Titelns Första Afdelning uppförda anslag för Kong!. Slottets Polis-, Lysoch Renhållning 16,417 R:dr måtte, till den Andra Afdelningen öfverflyttas hvad som utgår i och för brandväsendets underhållande samt Slottets yttre lyshållning, har Kongl. Maj;t, sedan utredl blifvit, att sistnämnde kostnad per medium under fem år utgjort 5,791 R;dr 11 sk. 5 rst. årligen, föreslagit, att under denna Titels Andra Afdelning matte, i och för nämnde ändamål, upptagas 5,800 R;dr, samt återstoden af det nuvarande anslaget för Kongl. Slottets Polis-, Lysoch Renhållning qvarstå under den Första Afdelningen med 10,617 R:dr, jemte derunder begripne 317 tunnor span mål. Till berörde, af Rikets Ständer föranledda, ordning och redighet i räkenskaperne medförande, åtgärd finnér Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Famillen, förskjutna summa, 782,557 R:dr 5 sk. 6 r:st., samt att, till och med för sistlidet år, derå blifvit godtgjorde R:dr 625,925: 44- 5.; och då således Bankens fordran vid innevarande års slut komme att utgöra allenast 39,964'- 25. r., har Kongl. Maj:t föreslagit, att denna återstod må sersk-ildt liqvideras, hvarigenom Riks-Slaten från i835 års början vunne en åi*lig tillgång af 66,666 R:dr 32 sk. Enligt hvad Utskottet inhemtat, har, i afseende på grunden för denna liqvids uppgörande, den olikhet i åsigter uppkommit, att, enligt en utaf Bankens Boksluts-Conlor, den 3i December i833, upprättad räkning med Kongl. Stats-Contoret, Bankens då egande fordran utgjorde i Silfver 122,355 R:dr 3a sk. 9 r:st., men deremot skuld i Banco-Sedlar 108,786 R:dr 36 sk. 11 r:st., hvilket förhållande, efter beräkning af 128 sk. i Sedlar för hvarje R;dr i Silfver, visar Bankens fordran belöpa till 217,495: 2. 5. hvaremot Kongl. Stats-Contoret såsom dess skuld till Banken för omnämnde förskottssumma vid samma tidpunkt endast upptog io6,63i: 9. 1. härrörande denna olikhet deraf, att Banken anser sig böra återfå samma qvantum Silfver, som af densamma i och för liqvidens uppgörande med f. d. Kongl. Famillen försköts, samt alltså med de från Kongl. StatsContoret erhållne afbetalningssummor verkställt, tid efter annan, upphandling af Silfver, likväl efter en emedlertid inträffad högre curs, än som vid förskottets meddelande var gällande, hvaremot Kongl. StatsBih till R. St.
Stånd redan bifallit betänk., och kanske äfven det 3:dje Ståndet, hvarigenom Konungens propos. kan anses afslagen, önskar jag dock, all R. o. Ad. genom nu fattande beslut ville vidblifva de äsigler, som förut tyckts hafva gjort sig gällande, hvarpå säkraste beviset är, att R. o. Ari. medgaf älerremiss i följd af de anmärkmr, som gjordes då Utsk:s förra betänk, förevar. Jag tror ej att det vore R. o. Ad. värdigt att vägra bifall till denna K. M:s nåd. propos. Hr Rosenblad, Bernh.: Hvad på sin högsta höjd skulle, beträffande tolagen, kunna anses som ett privilegium, vore den tolag, som utgick år 1809; men jag tror, alt äfven det vore för långt sträckt, alldenstund 1789, då BorgareShs privilegier utfärdades, Konungen förbehöll sig rättigheten att förändra tolagen. Men om man äfven antager detta, sä är det obestridligt, då man granskar hvad som passerade när grundlagen år 1809 antogs, alt de ganska betydliga tillökningar, som tolagen vunnit, tillkommit i strid med 00 g Reg.F., då der står ett uttryckligt förbud för Konungen att förhöja allmänna pålagor, hvartill denna afgift målte kunna hänföras, fastän afsedd till förmån för en enskild stad. Ty vore icke förhållandet sådant, så skulle grundlagen, som förbjuder Konungamakten att förhöja pålagor, kunna eluderas pä det sätt, att för hvarje socken stadgades en sådan der allmän afgift, som förklarades vara enskild för hvar och en af de 2,000 socknar, som finnas i Riket.
K. i\laj:ts disposition ett årligt reservationsanslag af 125,000 Riksdaler. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 2 Maj 1866, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Maj 1866, Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 2 3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl~ Majlis nådiga Proposition om anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor. (Stats-lJtskoltets Utlåtanden N:is 48 och 54 samt Memorial N:is 68 och 82j. S. A. K. I nådig Proposition tili Rikets Ständer af den t December nästlidna år har E. K Maj:t erinrat, hurusom, efter södra stambanans öppnande för allmän trafik, 28 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd Skrifvelse, \:o 51- utaf de elter sednaste riksdag påbörjade stambanor ännu äterslode ofullbordade den östra, den norra och den nordvestra, samt tillkännagifva, att särskilda underdåniga framställningar till E K.