Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vädjar dessutom til! det på bordet liggande prot.utdr. från PresteSt., deri Ståndet förklarat sig förhindradt att skilja frågorna åt, men derföre godkänt liela förslaget att hvila till grundlagsenlig behand - D c n ao M a j c. m. ling vid nästa riksdag. För öfrigt får jag nu afsäga mig ali rätt att vidare yttra mig i detta ämne. Frill. Rantzou, Joli. Alb., förenade sig med Hr Cederschiöld. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att Hr Ridd - secret. måtte uppläsa sjelfva slutmeningen i Exped.Utskrs hemställan. Underteckn. Rid d. Secret.: Exped.Utskrs förevar, memor. slutar sålunda: ”så har Exped.Utsk., såväl i följd af dess redan yttrade åsigt, att samtliga RiksStns eller förstärkta Constit,Utsk:s beslut erfordras för att en grundlagsförändring må kunna såsom fullständigt beredd antagas att hvila till nästa riksdag, ansett sig icke böra upptaga ifråga\ar. 2:ne mom. till införande uti omförmälde § af riksd.- besl utet.” Hr von Hartmansdorff: Jag finnér nu, att Exped.- Utskrs förslag åsyftar att låta frågan förfalla, hvilket är öfverensstämmande med den mening, jag förut yttrat. Jag har således ingenting emot Utsk:s framställning att invända. Hr Gr. o. Ordföranden yttrade, att enligt hvad han uppfattat, hade 4 meningar sökt att göra sig gällande. En ledamot har begärt först, att Exped.Utskrs mentor, skulle läggas till handbna, och nu sednast, att det måtte bifallas. En annan ledamot hade yrkat återremiss af mentor., med åläggande för Exped.Utsk. att till grundlagsenlig behandling i riksd.beslutet upptaga, hvad Constit.Utsk. i sin helhet föreslagit rör:de tryckfr.förordnrs återbrigande tili sitt ursprungliga skick. Andra ledamöter hade yrkat, att Exped.- Utsk., till följd af 4 Stånds sammanstämmande beslut om antagande af t och 2 mom:n af Constit.Utskrs meinor.
Förskott till Reseoch Tractaments-Penningar för UppfostringsComitens Ledamöter m. m., enligt Kongl. Brefvet den g Maj 1828 4 000 Roterings-jemnknings-kostnader, enligt Dito den 20 April 182.4 samt den g Februarii, 1 Mars och 20 Junii 1827 1,769. j Kostnader för Gränse-Regleringen med Ryssland, enligt Kostnader i och för H. K. II. KronPrinsessans nedkomst, enligt Kongl. Brefvet den 5 December 182g 6,354: — l\. Till H. K. H. KronPrinsens Egen Höga Disposition, till nödige utgifters bestridande för den till öfverseende af Rikets Undervisnings-Verk i Nåder förordnade Comiten, enligt Kongl. Roterings-jemnknings-kostnader, enligt Dito den 20 April 1824 samt den 9 Febr., x Mars och 20 Junii 1827 974: 34. 2. 3o:de Penninge-afgift på Köpeskillingen för en år 1820 till Biskops-Hus i Götheborg inköpt Fastighet, enligt Kongl. Brefvet den 16 Januarii 1829 430. Ersättning till Norrbottens Ränteri för förskjutne Räntemedel å den bestämda Löseskillingen, som Svenska Undersåtare, genom Fredsslutet med Ryssland, för bortniistade Jordegor, blifvit tillerkänd, enligt Dito den 22 Januarii 1829 1,068: 26. 7. För år 183 0. Öfver-Roterings-ersältning för år 1829, enligt Dito Dito 3,882: 24. För år 1831. Öfver-Rotering i Malmöhus Län, enligt. Kongl. Summa Tryck fel.' Sid. i3 vad. J nedifrån star'. ()fvrrlcvereving iäs: ÖEverlefyereringar » 1 i 1, 17 Dito , dpnsammas „ dosaminas » >> , 21 Dito , lcfvcvcringar „
Direktions, såsom mig synes, icke obilliga begäran, underdånigst hemställa, det mätte den tillökning i beklädnadshjelpen för matroserne. som skall af Rikets Ständer äskas, varda bestämd till 15 R:dr Runt för hvarje matros årligen, i hvilket fall det behöfliga tillöknings anslagét skulle, beräknadt för 400 man, uppgå lill 6,000. hvarutöfver dock, för den händelse ali mitt förut anmälde förslag om matros-korpsens tillökande med 200 man vinner Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, ytterligare bör begäras full beklädnadshjelp för denna styrka, eller, å 60 R:dr Runt per man för år, hvad för 200 man belöper med 12,000. hvadan sammanlagda tillökningsbehofvet för denna korps skulle blifva 18,000: — Då slutligen, enligt milt ofvanframslällda förslag rörande skeppsgosse-korpsen, här utlores den för denna korps nödig blifvande förhöjning i dess nuvarande beklädnadsanslag med i sådant afseende beräknade 3,344: •— kommer hela den nu ifrågasatta tillökningen att blifva R:dr R:mt 26,066 hvilket belopp lämpligen kunde jernnäs till „ „ 26,070 hvarigenom ofvannämnde anslag blefve förhöjdt lill 116,310 R:dr R:mt. 92. 3:o Diverse anslag. Exercis af flottans bemanning. Det lärer få antagas såsom ett axiom, bekräftadtaf alla sjöstaters historia, att, huru förträfflig en örlogsflotta än lill sin materiel må vara, dess värde såsom stridsmedel dock ytterst beror på sättet huru den ledes och skötes, eller af befälets och besättningarnes duglighet.
Då en sådan motion kunde, enligt 56 §:n Riksd.Ordn., efter motionstiden väckas med anledn. af propos:n om anslag till fästningsverket i Carlskrona; så måtte väl samma § gifva någon rättighet att väcka en motion, som äger sammanhang med en inom motionstiden framställd fråga. Hr von Heyne, Georg: Jag är öfvertygad, att in gen bland eder, mine herrar! tror, att jag uppträdt för att understödja motionens tendens. Jag har uppstigit för alt förklara, att jag förenar mig med Gr. Horn, Gr. Frölich och Frih. Boye, hvilka anse det vara nödvändigt, alt vi upprätthålla våra formers helgd, huru obehagligt ämnet än må vara. Jag önskar, att R. o. Ad. icke måtte statuera exempel derpå, att motioner, som äro obehagliga, kunna undergå annan behandling, än de som äro behagliga. Jag skulle mycket tveka att vilja yrka propos. af Hr Frih. o. Landtm.'; men jag nödgas yttra den öfvertygelsen, att vi icke böra låta formerna vika för enskildta tycken. Jag önskar derföre, att contra-propostn måtte blifva: huruvida R. o. Ad. yrkar hvad Hr Frih. o. Landtm, vägrat. Hr Dalman: Här är icke fråga om sjelfva saken, hvarom kan sägas mycket både för och emot. För min del beklagar jag, att Hr Landtm, vid det tillfället då Hr Rosenschöld väckte motionen, och då den var alfaltad i ordalag, stridande mot qotde §:n Reg.Fm, icke ovillkorligen vägrade alt Den 28 Mars f. m. 559 upptaga densamma, utan i det stället deraf tillät en förändring, som gaf laglig form derut, hvaraf följden blifvit, att, då man icke numera kunnat hindra den sålunda förändrade motionens upptagande under åberopande af golde §:n, man valt den utvägen att anse det amendement, hvarigenom motionen förändrades till öfverensstämmelse med nämnda §, såsom ett nytt ämne. För min del kan jag icke biträda denna sidoväg för att komma från saken.
Sä har det vid flera tillfällen tillgått med förökning af både Svea och Götha hofrätter, hvilka, ifrån att hafva endast 16 eller 18 ledamöter, som de för några år sedan voro, numera hafva några och tjugo ledamöter hvardera. Och jag frågar: hvarföre skulle det ej fa tillgå på samma sätt med högsta domstolen? och manne ej en grundlagsförändring, som bereder utrymme härtill, bör anses såsom både nödig och nyttig? Redan ur denna synpunkt, eller såsom ett medel alt lemna Konung och Ständer för framtiden friare händer i afseende på högsta domstolens organisation, kan jag således ej annat än biträda det ifrågavar. förslaget; men jag gör det ännu mera med afseende pä de resultater, som af den nu endast förberedda reformen framdeles kan påräknas, och bland hvilka resultater jag i främsta rummet sätter utsigterna för en större enhet i lagskipningen. Jag förutsätter nemi. härvid, att om statsmakterna framdeles besluta högsta domstolens fördelning på 2 divisioner, det jemväl varder bestämdt, att hvardera divisionen skall handlägga sina särskildta mål, men icke samma slags mål komma att af båda divisionerna ömsevis behandlas. Ty det är en af erfarenheten allmänt bekräftad sats, att i hvarje domstol, den må vara högre eller lägre, som på olika divisioner behandlar samma slags mål, de juridiska begreppen ovillkorligen utbilda Den 19 Januari f. m. 151 sig olika inom hvarje division och slutligen förstör lagskipningens enhet. Hr Lagerhjelm har således visserligen rätt deri, att om förslaget tillika innehållit, att målen skulle efter derus olika beskaffenhet fördelas pä de särskilda aldina af högsta domstolen, ett sådant tillägg, såsom en närmare bestämmelse af meningen, icke kunnat skada; men nödvändigt finnér jag detta tillägg desto mindre, som man icke rimligtvis kan tänka sig, att fördelningen skulle komma att ske på annat sätt, och R. St. i allt fall, om K. M. och dess rådgifvare verkligen skulle framdeles vid reformens utförande framlägga ett annorlunda beskaffadt förslag till målens fördelning, då hafva godt tillfälle att till ett sådant förslag säga nej.
När således t. ex. en tunna, en kanna, ett skålpund, &c. kostar 5^ daler silfvermynt, som utgör 44 sk-> så kan visserligen en räknemästare säga bvad en kappa, en jungfru, eller ett lod kostar; men genom ofvannämde klaf, vet den enfaldigaste bonde, alt sistnämde enhet gäller då styfver, lika med 1 sk. r:st., hvilken uträkning i en handelsbod, efter 12 sk. till enhet, torde sätta mången räk - Den i3 Julii e. m. 253 nare myror i hufvudet. Hvad åter angår den mindre upplyste, så måste den alltid hädanefter betala mindre enheter efter köpares och säljares uppgift, utan att kunna controllera hvad en öfverblifven mindre enhet bör gälla, sedan man afhandlat ett större köp, eller om man vill köpa en mindre enhet, efter ett bestämdt pris på en större. Jag föreslår derföre, enligt mitt ofvannämnde anförande af den 22 Julii 1823, (ehuru frågan då var om 126 sk. Cours, som 5 år härefter torde nppstegras till i32 sk.) att 8 sk. i Silfver antages som enhet, och framdeles blifver det gångbara myntet med namn af daler Silfvermynt. Det svarar ungefär mot en franc, mot | mark Hamb. B:co, mot £ R:dr samma Banco, som derjemte svarar nära emot Svenska R:dalern. Räkningen mot Riksgäld är också då ganska enkel, men framdeles bör väl blott ett mynt existera; nu svarar en daler Silfver emot 32 sk.
109 mina kunskaper i detta vigtiga ämne, icke helt och hållet motsvara ändamålet, icke eller min välmening; men om den lifliga åtrån att i mån gagna, kan komma i beräkning, så bör jag icke tveka att till de mera sakkunnigas granskning, framställa mina åsigter äfven i den fråga sorn, i likhet med den förevarande, närmare, än kanske någon annan, rörer Medborgares väl, och således det allmänna hajla. Då man under nu varande Riksdag hört så många klagomål anföras öfver nu gällande Bevillningsförordning, jemte ofta upprepade önskningar om en rättvisare fördelning af sjelfva Bevillningen; hade man, må hända icke utan skäl, väntat att Höglofl. Bevillningsutskottet tagit detta förhållande i en noggrann betraktelse och öfvervinnande de många svårigheterna, härvid naturligtvis sig yppat, sökt att utarbeta en ny grund för BeviUningent ändamålsenligare, rättvisare, billigare utgående än den nu varande. Derigenom hade Höglofl. Utskottet kunnat bota de nu öfverklagade briJ sterne i deras helhet: hvaremot de partiela förändringarne ej sällan åtminstone förvilla, om ej skada mera än förbättra. Det af mig vördsamt föreslagna sättet, sorn enligt Utskottets Utlåtande af en annan utförligare och noggrannare blifvit utarbetadt nemligen, att då man känner Statsbristen, hvilken såsom bevillningssumna skall utgå, densamma skulle fördelas på Rikets alla Län, efter Länens mer eller mindre välmåga och storlek, samt sedan efter lika grunder på hvarje Stad, Härad och 110 Den u Maji f m. Socken genom en af Konungens Befallningshafvande inom hvarje Län nedsatt Comité af ortens kunnigaste och redligaste personer af alla Stånd; synes icke ensamt mig utan äfven för många andra ett ibland de bättre, om icke oemotsägeligt det bästa sättet att få bevillaingen jemnare fördelad med iagttagande af alla de omständigheter och olika förhållanden, som öfver allt uppkomna af Länens, Häraders Socknars, Hemmans och jordmåns olika fördelar i hvad afseende som helst.
Den gamle sjömannens undervisningsmetoder hörde dock ej till de modernaste, och när år 1842 matematik infördes som obligatoriskt ämne vid navigationsexamina, stod han helt illa i stöpet: i detta nymodiga ämne saknade han alla insikter. Den unga dottern, ännu blott ett barn, blef hans » räddande engel ». Hon hade tidigt visat största begåfning och intresse för faderns undervisning; nu inlärde den lilla på förunderligt kort tid såväl geometri som aritmetik och algebra, och — så förunderligt det än kan klinga — hon var ännu icke tio år fyllda, när hon, den späda flickan, i faderns skola satt omgifven af sina första elever, tre skäggiga gamla sjökaptener. År 1855 öfvertogs skolan af Leonildas bror, ingeniör Edvin Sjöström; sedan de dagarne har systern som medlärarinna troget stått vid broderns sida allt intill hans död, som inträffade förlidne oktober, och efter hvilken hon nu allena sköter undervisningen. Det är ej de matematiska vetenskaperna ensamt, som denna sällsynt kunniga kvinna beherrskar, utan hon är på det mångsidigaste förtrogen med alla de ämnen, som falla inom sjöfartsvetenskapens område, såsom skeppsbyggning, navigation, astronomi m. m. Under det kapten P. J. Högfeldt var föreståndare för navigationsskolan i Stockholm, gick Leonilda en tid som elev därsammastädes; denna kurs afbröts dock af sjukdom, och utbiidade hon sig sedan helt och hållet på egen hand. Vid sin privatskola verkar hon nu jämsides med det officiella läroverket; oändligt många, som af brist på plats, eller emedan de kommit försent, ej kunnat vinna inträde vid det senare, ha genom hennes nitiska undervisning drifvits fram till examen i rätt tid. Och när brodern Edvin vann anställning som navigationslärare vid navigationsskolan, skötte Leonilda under den långa sjukdomen före hans död äfven där för dennes räkning hela styrmansklassen. Innan Sjökrigsskolan och Karlberg upprättades, anlitades äfvenså fröken Sjöström regelbundet af de unga officersämnena. Dessutom verkar hon sedan mer än ett tiotal år som ordinarie lärarinna i matematik vid Stockholms tekniska skola. Det är en sällsynt intensiv och omfattande lärarinneverksamhet vi således här hafva inför oss — dessutom verkande på områden, så ovanliga för en kvinna.
1 I j Gestrikland.| I . Helsingland. Ett st. Jorde-Boks Sågstock om i o Alnar Ett st. Sågstock af Vinterkörseln . 100 st. Takspån Ett Lass Verl af Tall En Golftilja Ett SkU. Bruks-Jern . Ett SkU Medeleller Bergsmansjern . Ett SkU Osmund^- eller Skaltje™, enligt särskild Taxa Ett Dränge-Dagsverke Ett Öke-Dagsverke af i Karl och 2 Hästar Ett Jordeboksoch Hjelpe-Dagsverke af 1 Häst och En Tolft Helbotten Bräder af Tall En dito dito af Gran Eli dito Halfbotten Bräder af Tall Eli dito dito af' Gran En dito Enkla Bräder af Tall Eli dito dito af Gran En Famil Björkved 3 alnar lång, 4 alnar bred Eli dito Ahlved dito dito Eli dito Tallved dito dito Ett LU. Taljljus 7 på U En U. Gula Vaxljus En Kanna Rofolja Kar Soldat - Mundering - Persedlar. Ett st. Jacka . Eli Hatt med prydnad Ett Escharpe . Ett st. Halsduk . Ett pär Byxor af Vallmar Ett par dito af Linne . 45 För År 1829 För Ål 1830. För Ai 1832. Medium. För Ar C n CA 1828. Ett st. Båtsmans UtredningsBeklädnadsoch HemkallsPersedlar så för Städerne som för Landet. Utredningspersedlar.
För den händelse att Höglofliga Utskottet skulle undandraga sig, att, i enlighet med min i motionen uttryckta önskan, uppgöra nya grunder för kommunalutskyldernas utgörande, vågar jag, på det att motionen icke må af denna anledning lemnäs utan afseende, härmed vördsamt föreslå: l:o att i afseende på fastighet taxeringsvärdet lägges till grund för kommunal-beskattningen på så sätt att sex procent deraf anses såsom behållen inkomst; 2:o att, sedan hvarje skattskyldigs inkomst, vare sig af jord eller annat beskattningsföremål, sålunda blifvit med ledning af taxeringslängderna funnen, hvar och en i förhållande dertill skall i sin mån bidraga till bestridande af kommunens gemensamma utgifter. Billigheten af hvad jag sålunda haft äran föreslå torde icke förnekas af den som besinnar, att taxeringsvärdet, sådant det numera blifvit bestämdt, är den enda någorlunda säkra mätaren af en egendoms värde och sålunda af dess förmåga att bära utskylder, — att fattigafgifterna äro de, som i allmänhet mest tynga på kommunernas utgiftsstat och att denna fattigvårdstunga på landet hufvudsakligen 76 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 48. härleder sig från den med jordbruket och vid fabrikerna sysselsatta befolkningen och endast i ringa mån från tjenstemäns och kapitalisters husfolk. Om remiss till vederbörligt Utskott ankålles. Stockholm den 19 November 1862. N. Q. Wennerström. il o 43. Af Kyrkoherden N. G. Wennerström: Om anslag till er sättning för bortmistad kronotionde ät Pastor i Botkyrka och Salem. Redan år 1737 anmälde dåvarande Pastor i Botkyrka och Salem, att han icke till fullo bekom den vederlags-spanmål af 21 tunnor hal/rågadt mål, som alltifrån Konung Gustal I:s tid utgått och enligt Kongl. Reduktions-kommissionens härkos i transsumt bifogade resolution af den 29 Mars 1702 fortfarande borde till bemälde Pastor utgå.
Utskottet har lcmnat uppmärksamhet at bibehållandet af de smärre Bräuwinspannor, att aga - 48? Den 8 Juliu. ren deraf matte undgå deras omstapning, såsom pa god tro och i förlitande pa förra Författningar an, skaffade; men Stadsbo, som redan ager en 26 cl, ler 34 kannors panna, den han för silk behof ansett tillräckelig, får nu icke nyttja den, utan will ge, rom Författningar twingas, otc ined större panna blifwa Branwinsbrannare aswen för andra. Högloft. Utstoklets Pluralitet, utom det Stand, hwartil! jag har aran räkna mig, har aswen före, slaoit art i sammansatte werk i Städerne ej finge nyttjas mer an 2:ne 90 kannors pannor; men om det är glfwit att med större panna besparas wed och arbetstid, och act med 2-ne 92 kannors pannor kai» anyerkas mei Branwin, än med en panna af dubbel rymd, sa fyneS principerne wara förfelade bade för hushållning och inskränkning.
Rotehåibres obilliga betungande, och i Nåder förordnat, att en med Kneckte-Contracterne noga öfveiensstämmande rättelse i framtiden i denna del ovillkorligen skall äga rum.’* i följd hvaraf KammarCollegierne, i så måtto, rättadt detoförra stadgandet att'Släp-klädernes värde nedsattes till hälften af det förut för 1813 föreskrefne och utbetalte belopp. Detta belopp hafva likväl Rotarne icke, under flere sedan förflutne år, åter-bekommit hvad de således för år 1813 obehörigen utgifvit 3 men oansedt Högst-berörde Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, hafva Släp-klädernes värde icke dess mindre i 1815 och tg 16 årens Marke* Den 2 3 December. gångar blifvit beräknade på ett satt, att det uppgår till mera än duboelt utöfver hvad det vara borde, oell ungefär till samma Summor, som Kongl. Majit förut förklaradt vara för högt beräknade, och hvilka Summor blifvit, vid Rotarnes bestridande , executive uttagne. Öfver dessa Beräkningar bifva Justius Rådet Herr Grefve Hamilton och jag serskilt oss besväradt och hvad desse nine sednare Besvär angår, sorn sluteligen hli'vit Kongl. Maj:ts Nådiga Pröfning underställe och på Dess Nådiga pröfning beror; så hafva de i sistledne Februarii Månad blifvit til KammarCollegij Utlåtande, efter Vederbörardes hörande, remitterade; men hvarmed, som märkeligt är, på nära ett års tid Collegium ike inkommit, och som kunde kanske gifva ry styrka åt den öfvertygelse, att Rotehållares prdringar äro vanmägtige, emot möjeliga inffitdsen af mägtjgare Interessen, samt att i Fmbersmanna-vägen, allena, Rote hallarne i Sölermanland under beständigt fortsatte utmätningar, länge möjeligen skola sakna ti Iigodo-njutarde af deras tillständiga rätt.
''Bankens metalliska kassa må ej bibehållas vi ett belopp, som understiger 2,500,000 r:dr i silfver, oberäknad! den silfvertillgång, som å utrikes ort finnes för Bankens räkning nedsatt; börande fullmäktige, när kurs eller andra förhållanden gilva anledning, att befara uttag af metallisk valuta, i tid begagna de utvägar, som blifvit dem lemnade för alt afböja metalliska kassans nedsjunkande till berörde minimum”, har herr C. C. Hörnstein, uti en inom Vällofl. Borgareståndet väckt motion, anfört, att stadgandet om ett minimum för metalliska kassan syntes stå i strid med så väi 2 § i lagen för Bikets-Ständers Bank af den 1 Mars 1830, som 101 och 112 §§ i Banko reglementet; till stöd för hvilken åsigt motionären åberopat de till Banko-Utskottets Betänkande n:o 29 vid 1844— 1845 årens riksdag i denna punkt afgifna reservationer, deruti hufvudsakligen yttras, att det ville synas, som skulle bestämmandet af ett minimum för metalliska kassan vara onödigt och möjligen kunna leda till falska begrepp om Bankens ställning samt till vidtagande af oriktiga åtgärder, helst Bankens förmåga att uppfylla sina förbindelser, berodde mindre af metalliska kassans belopp, än utaf beskaffenheten af dess låne-rörelse och af en klok styrelses uppmärksamhet på alla de förhållanden, som ega inflytelse på landets ekonomiska och financiella ställning; — Och har motionären, på grund Bilt. till R. St.
Allt blef henne under denna tid en sil intensiv pl&amp;ga, att man knappt maktar fatta huru hon kunde sh stterligt uppröras öfver s&amp; ovi$sentliga ting, om minn ej erfarit att dt lidande .finnes, hvilket likt eld kastar sig öfver sghnet lika va1 som 6fver skogen, hvilket i allt söker siu nlring. Det sista stora försöket till sjiilfförsvar mot döden var resan till Paris i en vihinnas sallskiap; men afven detta misslyckades. Hon amnade först dö i Paris. Xen hon faun den staden för stor, medan Hörby var for litet. Woni valde d&amp; Köpenhamc, der hon under de sista veckorna vistades under förtviflade arbetsfarsök och försök till motstilud, anda iii i det sista. Nen dödstanken smög sig allt ntlrmare, lockande, skriimmande. Ii sitt sista bref sager hon sig " af öfvermanskliga sjalskval tvingad ned i det svarta djupet ", sjalskval, som nu iindtligen besegrat hennes frnktan för dödens kval, och hennes vjlja att lefva. Hennes sjalfbeherskning var dock annu stark nog f i k att icke sista aftonen förráida att beslutet var oiterkalleligt fattadt., ens inför Ase1 Luiidegird, som besökte henne om aftonen den 21 Juli, .och som under hennes sista, sönderslitna IefnadsAr, enligt hennes egna ord varit för henne " allt en god manniska kan vara för en annan. " Ensam, som hon lefvat, dog Ernst Ahlgren för sin egen hand natten till den 22: dra Juli 1888. Redan den 18 Juli hade Ernst Ahlgren skrifvit de ord " till de efterlefvande " i hvilka hon gjorde Axel LundegArd till sin literare arftagare. I ett bref, som fans pk hennes bord, &amp; r detta arf öfverlemnadt &amp; t honom sjalf med ntigra enkla ord af tacksamhet, vanskap och fortroende. Som sin önskan uttalade hon ocksb, att bli begrafven i Köpenhamn. Hon hvilar der p&amp; den Vestra kyrkogArden nara hafvet.
Då det liar blifvit mig bestrid t den satsen jag yrkat, nemi. att en större fördelning medför elt jemnare oell mera allmänt uttryck af tänkesättet, utber jag mig att få bevisa hvad jag yrkat. Jag föreställer mig, att Riddarhuset vore sammansatt vid det val, som nu ari fråga, af 5oo personer. Efter Utskts förslag indelar jag delta antal i 5 lika delar, då följaktligen 100 belöper sig på hvarje del, inom b vilken 51 således ovillkorligen skulle göra pluralitet; och som 5 sådana delar funnos, erfordrades således till pluralitelen 5 gånger 5i, det vill säga 255 röster. Efter nuva|\ sätt skulle utaf 5oo personer, fördelte i 25 afdelningar, på hvarje del belöpa sig 20 personer, inom hvilken 11 således utgjorde pluralitet; men 11 gånger 25 gör 2y5; och följaktligen erfordras, efter det sätt, hvarpå electorsvalet för närvar, förrättas, ett större antal röster för att utgöra pluralitet, än om valet skedde efter en annan indelning. Frih. Rehbinder, Fredi'. Willi.: Jag kan icke undgå att anmärka mot Hr Lagenhjelms calcul, att densamma icke kan vara riktig. Hr Lagerhjelm tyckes hafva förbisett, att utaf de 25 afdeln;na i3 af dem utgöra pluralitet. Då man således beräknar 25 personer i hvarje afdeln., utgör i3 gånger i3 pluralitet. Antager man att Utsk;s förslag skulle bifallas, teli R. o. Ad:s ledamöter indelas i 5 afdeln:r, så erfordrades 3 af dessa delar till pluralitet; och om då Riddarhusets hela antal vore 5oo, och på hvarje afdeln. således 100, så utgjorde 5i pluralitet inom hvarje afdeln., och följaktligen 3 gånger 5i eller 153 pluralitet för bestämmande af electors-valet. Jag finner derföre det enda rälta vara att, lika med Hr Lefre'n, antaga fritt val; men då det förmodligen icke nu kan tillvägabringas, skulle jag, lika med Gr. Horn, vilja förena mig uti Frih.