Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och har, efter hvad Rikets Ständer vidare inhemtat, E.. K. M.„ under den ir December i83o,. ansökningen jemväl i denna del pröfvat,. meri ej funnit skäl densamma i Nåder bifalla. Då sålunda Enkan Grans qvarlåtenskap-, i värde uppgifven till omkring 3oo R:dr B:co, såsom Däna-arf tillfallit Kongl.. Majit och Kronan, hafva Rikets Ständer, med afseende å det vitsordade behofvet af. ett nytt Radhus i Piteå samt å Stadens oförmåga att till detsammas fullbordande anvisa nödige medel, serdeles efter den i Norrbottens Eän, åren i83o och i83r, inträffade missväxt, och, f följd af de serskilda kostnader, Staden, för anstalter till Cholera-farsotens utestängande, fått vidkännas, bifallit, att ifrågavarande Dana-arfs-medel; må, i uppgifvet ändamål, till Piteå Stad öfverlåtas; hvilket Rikets Ständer, i anledning, af E. K.. M:sNådigaframställning, få.- anderd, till svar meddela.. Rikets Ständer framhärda &c;. Stockholm den 7; April 1834’- N:o g.. Uppläst; ocEi godkändfc hos Ridd. och Adeln den> 2 April’ i8345- Presfe-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den> 2 — —*- Bonde-Ståndet, den' 7- , Riket* Ständers underdåniga■ Skrifvelse^ i fråga örn sökt eftergift af Öfver-Inspectorew Borghs Stei bhus-delegare ådömdc anmärkningsmedei. (St.. Utsk. N:o i5.) s; A. K.. Medelst Remiss af den 8 sisth Februarii har E. K. M. till Rikets' Ständers Stats-Utskott behagat i Nåder öfverlemnaen af Slotts-Pfoviantmästaren, Capitainen P; A.
Jag kan icke annat än ogilla Utskts sätt alt gå till väga, nemi. att, efter alt hafva förklarat alt ett Stånds beslut måste förfalla, då det icke varit Den 12 M a j. >45 varit underslödt af de öfriga Irenne Ståndens, och efter att hafva gjort inbjudningar till de Irenne öfriga Stånden i afseende på jemkningar, sedermera framkomma med fullständigt redaclionsföi slag, utvisande hurudant R. St:s beslut skulle se ut, i händelse dessa jemkningar antogos af vederbör. Stånd. Jag ogillar detta, säger jag, derföre att om dessa jemkningar icke antagas i de öfriga Stånden, så skulle viför andra gången hafva fattat beslut, som icke kunde anses verkande. Detta anser jag vara ett oriktigt sätt att tillvägagå; och jag tror derför, att R. o. Ad. i denna del icke har annat att göra, än att lägga frågan till handlingarna, såsom icke erfordrande någon åtgärd innan de öfriga Stånden beslutat. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Det torde väl va ra klart, att Ekon.Utsk. fallit Exped.Utsk. i embetet, enär det varit för tidigt af Ekon.Utsk. att, innan erhållen kännedom om de särskildta Ståndens beslut i sjelfva saken, uppgöra redaclionsförslag lill und. skrifvelse; och jag får derför instämma med Hr Rosenblad i anhållan om den propos., iian äskat. Uppå derefter framställd propos. blef denna punkt lagd till handlingarna. Då nu ånyo föredrogs Stats-, Lagsamt Allm. Besvärstid! Ekon.Utsk:ns den 1 1 dennes på bordet lagda mern. N:o 194, med förslag till samman jemkning eller votering i följd af skiljaktiga beslut, i anledn. af betänk. N:o 89 och utlåt. N:o 162, blef samma mern. ånyo lagdt på bordet af Hrr von Hartmansdorff, Au g., och Rosenblad, Bernh. På begäran af samma ledamöter lades äfven ånyo på bordet Bevilln - samt Allm.
Ridderskapet och Adeln har deremot beslutat återremiss, På grund af åtskilliga afgifne yttranden af hufvudsakligen det innehåll: att Stats-Utskoltet, sorn för denna frågas bedömande haft tillräcklig ledning af General-Adjutantens för arméen utredningar, bordt upplysa Rikets Ständer om de ändamål, sorn åsyftades med detta af Kongl. Maj:t äskade anslag, då man säkerligen torde hafva insett de stora fördelar, som för arméens tjenstbarhet derigenom kunnat vinnas; att Passevolans-afgiften icke ens räckte till att underhålla indeldta armeen vid dess vanliga, årliga Regementsoch Rekrytmöten, och alt icke något ordinarie anslag fanns för det nu ifrågasatta behofvet, arméens sammandragning till större läger, så högst nödvändigt detta än vöre för densammas tjenstbarhet i de delar, som endast kunna inhemtas, der trup - Stats-Utskottets UtlåtandeN.-o 4^5. Litt. B. 33 trupper af alla vapen äro förenade; att redan för 74 år tillbaka Konungen och Ständerna, enligt ett Kongl. Bref till Krigs-Collegium af den 12 November 1766, ”funnit större läger nödvändiga för armeens öfning,” säkerligen med. ledning af den erfarenhet, man hemtat uti det då nyligen slutade Pommerska kriget, och att behofvet under, närvarande förhållanden vore större i samma mon, sorn vapenöfningar i freds-tid med mera sorgfällighet än fordom bedrifvas inom andra Europeiska armeer, samt slutligen, att hushållningen med anslag för armeens vapenöfningar vore en verklig misshushållning, ty i fall af krig och ett olyckligt krig (som lätt kunde bli händelsen med oöfvade trupper) skulle icke allenast penningar och penninge-värden, utan äfven tappres blod och vapenära komma att förspillas. Inom Borgare-Ståndet hafva åtskillige ledamöter yrkat bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga ProDOsition, men andre åter förklarat sig instämma i de af Utskottet följde åsigter. Utskottet anser sig, under åberopande af sitt i denna punkt förut afgifila utlåtande, böra detsamma vidblifva.
Af hvad sålunda upplyst blifvit anse Utskotten det vara utredt, att af de 2:ne tunnor kronotionde-spanmål, på hvar rote, hvilka till understöd i kneckthållningen vid indelnmgstiden anslagits åt rotehållarne inom Åkerbo Härad (utgörande en del af det fordom så kallade Kungsöhrs Län) den ena tunnan, om än densamma af ofvananförde orsaker icke in natura eller efter markegång utan allenast med 3 Dalers Silfvermynt blifvit af kronan erlagd, kommer, genom det från kneckte-legomedels-cassan utgående bidrag] tili legan, medelbart rothållarne till godo, med ett den ursprungliga knecktelegan vida öfverstigande belopp; samt den andra tunnan, som utgjort vederlag för de hemmansegarne åliggande hjelpedagsverken, blifvit, i anseende härtill, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut, indragen vid samma tillfälle, sorn hemmansegarne från berörde dagsverksskyldighet befriades; och som Utskotten på grund häraf icke kunnat finna ifrågavarande rothållare vara, på sätt motionären anser, berättigade att meranämnde tiondetunnor in natura eller efter markegång utbekomma, samt det skäl för en sådan rättighet, motionären velat hemta derifrån, att rothållarne erlägga beklädsnadsbidrag, destomindre synes grundadt, som utgörandet af detta rotehållarnes till en åttondedel af soldatmunderingens värde utgående årliga bidrag, i följd af det år 1819 införde nya beklädnadssättet för indeldta roterade Infanteriet, i allmänhet är en skyldighet, sorn tillkommit i stället för rothållarnes fordna åliggande enligt kneckle-contracten att förse manskapet med släpkläder; alltså och då det lor öfrigt är vederbörande obetaget att söka göra sin för - Statssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 5f. rj menta rättighet uti förrberörde hänseende i laga ordning gällande, få Utskotten hemställa, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Af alla Civile och Militäre Embetsoch Tjenste-män, som innehafva Kongl. Maj:ts Egne, BevillningsTJtsk. Betänlandm, Hofoch Öfver-RättÄs, Collegiers, tillförordna, de Directisners och Committéers samt Fullmägtiges i Banquen och RiksgäldsContoiret, sä vä! sorn SeraphimerGillets Fullmagter och Constitutorialer pä Embeten, Tjenster eller Caracterer till en Sjettedel af den CharfaSigillata, dermed hvars och ens Fullmagt eller Constitutorial är stämpladt, sä vida de blifvit utfärdade sedan 18I2 års CharfaeSigillataeFötfattning utkom ; men , om de förut varit utgifne , förhöjes Chartan med 50 procent, och beräknas alltså en Fjerdedel af FullmagsChartan. Innehafver en person flere Fullmagter eller Constitutorialer, hvarigenom Eön eller Inkomst erhållas, beräknas LysningsChartan efter samman' räknadeChartasSigillattebeloppet af dessa Fullmagter eller Constitutorialer; men, så framt verklig lön å Stat icke åtföljer endera Fullmag en eller Constitutorialet, kommer, i händelse Chartan förde sammanräknade lönernas belopp icke utgör en högre afgift , stämplade Papperet att beräknas efter den FullmagtsCharta , sorn lem» nar den högsta inkomst för Kongl Maj:t och Kronan. -Det skall derföre åligga den , som lysning till Agtenskap hos Presterskapet äskar, att, till bestyrkande af Chartans storlek , uppte Originalet af dess Fullmagt eller Constiiutorial, eller, om sådant ej kan ske , med Förmäns eller an* dre trovärdige Personers skriftliga bevis styrka eller med egenhändig underskrift på heder och tro uppgifva lönens belopp i penningar , eller , om den utgår i HemmansRäntor och Spännemål, dessas värde, efter gamla Krono-värderings - g4. BevillningsUtsJt.
Det öfverensstämmer med hvar och en liberal Statsförfattnings grundsatser , att tillåta: frihet i Näringar, och således äfven i brännvinsbränning, mot, i förhållande till vinsten för idkaren eller förmenad förlust för det allmänna, proportionerad afgift till Staten. Således dömde man rätta utvägen till Brännvins^ supandets och den derigenom öfverdrifnaSpann. måls-förtäringens hänimande icke vara den, att 324 Den 15 Jun'^ mindska productionen af Brännvinsbränning;. Men man försummade härvid, hvad man 1809 kanhända mer än sedan hade tillfälle tili, att, i samma förhållande som man utvidgade friheten till production, vidtaga Författningar till inskränkandet af consumtionen inom Riket; utom det att man endast och allenast åt denna Näring — och, om man så vill, åt den, att oförsynt trycka personliga injurer, gaf fullkomlig frihet. Och hvilka äro utvägarne till brännvins-consumtionens förmindskande ? Månne man inskränker det dagliga drickandet af flera supar om dagen , äfven af pojkar, genom förbud mot fylleri, då en sådan daglig supaie j allmänhet mer sällan gör sig skyldig dertill, än den ovande? Jag menar Nej. Consumtionen mindskas i längden genom en allvarlig folkupplysning, allmän undervisning, af Presterna väl inskärpt och med deras eget exempel bestyrkt, om skadligheten af brännvinssupande, i synnerhet för den uppväxande ungdomen, och genom sådana Författningar, som mindska tillfällen Och retelserna till supande; till hvilka höra icke blott eller i synnerhet de af OeconomieUtskottet föreslagna, om krogars inskränkning m. ni., utan ock, samt framför allt, afskaffändet af våra nuvarande skjuts-inrättningar, i synnerhet af hållskjutsen, sorn tillåter gossar på egen hand, och fäder, skilde från åsynen af behöfvande, efter bröd ropande hustrur och barn, att hela dygnet utsättas för tillfället och frestelsen att bortdrifva tiden med brännvin, och att använda en del af den, enligt deras inskränkta begrepp Den 15 Juni. 32 J ofta lätt förtjenta, skjutslegan till supande. När således
Twij warde tigh så tu migh slogh. Judas. Haffwer tin gamble skelm än ey nogh, Tå will iagh migh een slunge steen nappa Och see om iagh råkar tin huffwudh knappa. Ligg nu ther tin gamble narr, Än haffwer iagh min äple qwaarr. Stormechtighe herre här är then frucht Som iagh edher haffwer hämptat smuckt. Pilatus. Käre huru haffwer tin reesa gått, Haffwer tu och några stötter fått? Judas. Någhot fick iagh, någhot fick han, Men han ligger qwaarr godh danneman. Jagh weet ey om han är wijd lijff eller dödh, Jagh gaff honom äta håårdt kakubröd. Syre gack och see om han än leffwer. För tin tienst godh löön iagh giffwer, Ty tu äst migh behagheligh worden För tin fachter och manligha orden. Judas. Jagh tackar E. N. högeligh För then gunst i bewijsen migh. Men iagh fruchtar mannen är dödh Så kan iagh komma vthi stor nödh. Pilatus. Är han dödh så lät honom wara, Medh tigh skall thz haffwa ingen fahra. Jagh will äntå så lagha ther till, Om tu migh tienligh wara will, Tu skalt hans hustru till Echta få Mz Godz och håffwor som the stå. Judas. Nådighe herre, Gudh giffwe edher löön, Jagh giffwer migh alldelez vthi edher skön. Pilatus. Hwadh är titt nampn, thz will iagh weeta. Judas. Jagh mon Judas Iskarioth heeta. Pilatus. Pilatus och Judas thz tagher wel lagh. På handen tu thessa penningar tagh. Judas. Nådighe herre, iagh skall wara troghen Och effter edher willia redeboghen. Act. V. CYBORÆA.
Då skulle, efter grundlagens tydliga oid, genom tillsatsen af orden ”efter granskning,” det vara precaveradt, att när en gång bristen af ett sådant prot. upptäcktes, skulle vid en efterföljande riksdag ansvar kunna äga ruin. Deremot vore genom den andra lagen precaveradt, att ansvarslöshet vore gifven på den grund, att anmärkn. icke i rättan tid vore framställd, oaktadt det vore tydligt, attanmärkn. ej kunnat framställas, emedan man ej haft idde om att ett prot. saknades. Men jag vill gå ifrån suppositionernas område och vända mig till det som ej kan nekas att grundlagen föranleder. Deri nuvar. Reg F:n talar om ministeriella prot:r, hvilka ej öfverlemnas till Const.- XJtsk., såvida de icke i uppgifna fall begäras. Nu torde det ej kunna nekas, att ministeriella prot. kunna finnas och hållas uti sådana frågor, om hvilka allmänheten icke förr än framdeles får underrättelse; och då torde det vara omöjligt för Const.Utsk. att kunna uppgifva det fallet och begära det prot., som handlar derom. Ansvarslöshet skulle således i sådant fall kunna äga rum, såvida Riksrätten skulle domina efter den 11 §:n i ansvarighetslagen, och skall den det icke, önskar jag alt §:n icke heller må finnas. Det är delta, som i min tanke mer än något annat bevisar nödvändigheten af att borttaga denna t i §. Hr Lager lie i m : Jag önskar bibehållandet of den i r §:n i ansvarighetslagen, sådan den förut befinnes, utan det lill densamma af PresteSt. fogade tillägg, ty antingen är denna it § öfverensstämmande med 76 §:n Riksd.Ordn. och då är tillägget öfverflödigt, eller ock finnes emellan dem någon stridighet, och då skulle möjligtvis i en framtid portärne kunna öppnas till en tummelplats för Ständerna och deras Const.Utsk., der stridiga partier skulle med hvarandra kämpa, till föga båtnad för fäderneslandet. Hr von Hartmansdorff: Gr.
Den 8 Februari f. m. 313 Efter det framstnld propos. ii bifall till löreslaget uti oförändradt skick blifvit med nej besvarad, gjordes propos. på Utlåtits återremitterande, hvartill svarades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. */4 9 e. m. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 8 Fcbrnari 1860- Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för d. 4 dennes e. m. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utskin inkomna Utlåt., Mern. och Betänk., nemi. från SlalsUlskollet: Nio 53, i ani. af väckt fråga om understöd af allmänna medel åt Professoren m. m. Joban Hedenborg; Nio 54. i ani. af väckt fråga om ersättning från Statsverket till aflidne Skeppstimmermannen J. Jj. Hedströms arfvingar för kontanta medel, dem Hedström i lifstiden öfverlemnat till Chefen å den sedermera förolyckade korvetten Carlskrona; N:o 55, i ani. af väckt motion angide förvandling till penningar af persedelskatterna; Nio 56, i ani. af väckt motion om återbäring af oriktig debitering af rotefrihets-afgift å hemmanet Fahlskog Nio 2; Nio 57, i ani. af motion om eftergift af f. d. Lands-Kamereraren S. Lindberg ådömd ersättningsskyldighet; Nio 58, i ani af ålerremiss å 6:te g af det i StatsUtskits Utlåt. N:o 15 framstälde förslag till förnyad Instruktion för R. Stirs Revisorer vid granskningen af Riksg.Kontis ställning och förvaltning ; Sammanfalla Slalstamt Allmänna Betvdrtoch Ekon.Ultkoltel: Nio 1, angide arfvode till en af Utskit antagen särskild Sekreterare; - 311 Den 8 Februari f. m. N:o 2, i ani. af K.
Från ett ganska betydligt antal af Rikets elementar-iäroverk hafva äfven, under loppet af åren 1844—1846 samt innevarande år, underdåniga framställningar inkommit om förbättrade lönevilkor förlärare. Enahanda fråga har också blifvit väckt uti största delen af de yttranden, som blifvit afgifna öfver skol-revisionens berättelse Derjemte hafva från flera läroverk och städer underdåniga ansökningar blifvit ingifna om ökadt antal af lärare eller andra förändringar i organisationen af särskilda skolor. Med anledning häraf har Eders Kongl. Maj:t i nåder täckts anbefalla mig att med underdånigt förslag i ämnet till Eders Kongl. Maj:t inkomma, och tillåtit mig att tili biträde vid nämnde förslags utarbetande kalla några erfarna män. Då efter förberedande öfverläggningar för verkställigheten af detta nådiga uppdrag, jag nu går att i underdånighet föreslå de hufvudsakliga förändringar i elementar-läroverkens organisation och undervisningen vid desamma, hvilka jag för min del anser vara af beliofvet påkallade, samt de åtgärder, sorn dermed stå i sammanhang, anhåller jag underdånigst att korteligen få anföra skälen för desamma och att framdeles, sedan Rikets Ständer fattat sina beslut i de delar, som af dem bero, och Eders Kongl. Maj:t hufvudsakligen pröfvat de förslag, som nu i underdånighet framläggas, få utförligare underställa Eders Kongl. Maj:ts nådiga bedömande de föreskrifter och stadganden, som i anledning deraf böra utfärdas. I äldre tider var för dem, som ej ämnade sig i statens eller det allmännas tjenst, behofvet, med få undantag, högst ringa af annan bildning än den, som inom församlingarne erholles genom religionsundervisningen. De offentliga läroverken voro derföre uteslutande riktade till meddelande af undervisning i de ämnen, som för embetsmannen under den tiden voro vigtigast, och genom skolans räknekia-s, der i början blott kristendom, aritmetik och skrifning förekommo, blef, med högst få un jBil.
Och äfven med afseende på ifrågavarande svågerskap är till stor del tillämpligt, hvad omsorgen för släglets både andeliga och fysiska helsa och styrka fordrar till förekommande af äktenskap mellan närmare anförvandter. Exemplet deraf, att numera Konungens lof ej behöfves för äktenskaps ingående mellan syskonebarn, kan icke vara afgörande. Der var fråga om den såsom äktenskapshinder yttersta leden af skyldskap å sidone: här är fråga om närmaste leder af svågerlag å sidone. Lag och sed hafva ock af ålder ansett dem olika, så att 1734 års lag tillåter äktenskap mellan syskonebarn, men ovilkorligen förbjuder sådant i ifrågavarande leder i svågerlag å sidone, och äfven med strängare stral!' belä gger lägersmål mellan de i detta svågerlag beslägtade, än mellan syskonebarn Lag-Utskottet vid riksdagen 1844—1845 ansåg ock, när det tillstyrkte bifall till väckt fråga om upphäfvande af stadgandet, att Konungens lof borde sökas för äktenskap mellan syskonebarn, skäl ej vara för handen att tillstyrka den äfven dä föreslagna utsträckningen af tillåtelsen till de nu ifrågavarande slägtskapslederna. Och då förslaget äler väcktes vid riksdagen 1847—1848 afstyrktes det äfven då af Lagutskottet. Icke heller finnér jag skäl till lagens förändring i den anförda omständigheten att Konungen aldrig vägrar sökt tillåtelse till äktenskap inom detta svågerlag. Om så är, så beror detta af den undersökning af förhållandet, som vid hvarje förekom mande fall föregår tillåtelsens meddelande. Och deraf att sådane ansökningar i allmänhet beviljas, följer icke, att ej fall kunna förekomma, då lof kan och bör vägras. Deremot måste jag erkänna det vigtigaste skäl till bifall vara, att utverkandet af Konungens lof till ifrågavarande äktenskap medförer en för den fattige kännbar kostnad.
En 24* 372 Den 16 A ugusti f. m. annan menlig följd af alltför stränga lagar är äfven den, att domaren icke med tillbörligt nit och intresse tillämpar lagen, då han vet, att den dom, han fäller, aldrig går i verkställighet. Jag önskar af hela mitt hjerta, att den Svenska lagen åter måtte blifva en sanning, att såväl domare-korpsen sora folket vet, a-tt lagens stadganden ovilkorligen gå i verkställighet, så alt icke nåden ständigt och jemt träder emellan. Låtom oss erkänna, att detta är det mål, hvartill all lagstiftning bör sträfva! Ty ju flera missförhållanden finnas i lagen, desto större anledning haiman att befara, det nåden i tid och otid användes. Låtom oss genom allvarsamma, men icke drakoniskt grymma slraffbestäjnmelser betaga missdådarne all förhoppning att vinna nåd. Aro straffen lämpade efter brotten, använder K. M:t icke sin benådningsrätt och brottslingen lär sig ganska snart att inse, det hans nådansökning ej tjenar till något annat än att förlänga hans strafftid. Jag yrkar således bifall till hvad Utsk. i denna § föreslagit. Hr Printzensköld: Jag har mig nogsamt bekant, huruledes vår lag stadgar olika påföljd i de särskildta fall, då någon icke omedelbarligen genom annans handaverkan ljutit döden; men det skall icke kunna förnekas, att ibland de slags brott, som, fastän föröfvade under alldeles olika omständigheter, ändock mäste utan undantag hänföras under det gemensamma namnet dråp, många äro af den beskaffenhet, alt gerningsmannen aldeles icke haft för afsigt att afhända den våldförde lifvet, ehuru den våldsamhet, som under vredesmode och uti brådskillnad blifvit utöfvad, haft den olyckliga påföljd, att den slagne mistat lifvet. Likväl är det ett faktum, som icke af Gr.
Derjemte skall Riksförsamlingen vid hvarje lagtima Riksdag förordna om Revisorer att emellan Riksdagarne, enligt den Instruetion, sorn Riksförsamlingen utfärdat, öfverse och granska StatsVerkets, Riks-Bankens och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad Stats-Verket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter eller förändringar besluta. Desse Revisorer, hvilkas antal icke bör understiga Tolf , ej heller öfverstiga Tjugufyra, böra årligen sammanträda den Femtonde September; hvarje revision bör omfatta ett års afslutade räkenskaper, och icke någon öfverskrida två månaders tid. Valen ske serskildt för hvardera af de revisioner, som innan nästföljande lagtimaRiksdag skola förrättas; dock kunna en eller ferepersoner utses till bäg ge för - Constilutions-Ulskottels Memorial, N:o 68. 53 ge förrättningarrie. Antalet bestämmes, inom ofvan utsatte gränsort af Riksförsamlingen. Revisors-befattning må ingen undandraga sig utan sådana skäl, sorn, enligt Vallagen, befria från Riksdagsmanna-befattning. §. 130. Till Fullmägtig eller Revisor må icke någon väljas, icke r q. §. 70. heller vid sådan befattning bibehållas, som icke, enligt Vallagen, morn. 1. till Riksdagsman, och, enligt 6j Saf denna Regerings-Form, till Utskotts-ledamot valbar är, eller som vid det verk, hvars förvaltning skall granskas, redovisar eller njuter lön eller annan inkomst. Ar emot Revisor sådant jäf, skola de öfrige Revisorerne om annan persons utseende, efter de i i33 Sstadgade grunder, skyndsamt föranstalta. §. 131. Fullmäktige kunna , i och för deras befattning, ej emottaga befallr, q ^ 7q> ningar. utom A Riksförsamlingen eller dertill berättigade Utskott morn. 2. eller Revisorer; ej heller Revisorer utan af Riksförsamlingen ; ej heller hvarken Fullmägtige eller Revisorer till redo eller ansvar ställas, utan efter Riksförsamlingens beslut och i laga ordning.
Balans från år 1861. Fondens tillgångar och fordringar 25,488: 50. Inkomster år 1862. Räntor 1,321: — Inkomster år 1863. Inkomster år 1864. Räntor 1.326: 8. Summa Rdr Rmt 29,431: 20. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 16 Oktober 1865. J. L. Bogeman. 46 Sammandrag af Fröken Ulr. Car. von Hauwolffs Debet. Balans från år 1861. Skuld till Fröken C. S. v. HauswolfTs Pensionsfond 599: 42. Utgifter år 1862. Pensioner 675: — Extra utgifter • — 88. — Ränta till Fröken S. C. v. HauswolfTs Pensionsfond . 29: 2. 854: 90. Afskrifning: Innehållen Bevillning 15: 81. Utgifter år 1863. — Extra utgifter — 88. — Ränta till Fröken S. C. v. HauswolfTs Pensionsfond 29: 2. 854: 90. Utgifter år 1864. — Ränta till Fröken S. G. v. HauswolfTs Pensionsfond 29: 2. 870: 90. Balans till år 1865. Fondens tillgångar och fordringar 22,385: 81. Balans från år 1861. Fondens tillgångar och fordringar 21,812: 32. Inkomster år 1862. Inkomster år 1863. Inkomster år 1864. Räntor . , 1,181: 34. Balans till år 1865. Skuld till Fröken S. C. v. HauswolfTs Pensionsfond 605: 48. Summa Rdr Rmt 25,900: 4. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 16 Oktober 1865. J. L. Bogeman. 48 Sammandrag af de Silentzska Fondens Debet. Riksmynt Utgifter år 1862. R:dr öre. Pensioner 330: — Extra utgifter — 88.