Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är i sådant afseende, som jag till en början får åberopa det stadgande uti 98 § af KonglMajds. samt Rikets Ständers faststälde Regeringsform af den 6 Junii 1809, och som uti 63 §. af Riksdagsordningen den to Februarii 1810 jemväl finues intaget, hvilket är af följande lydelse; ”Electorerne böra vid Den 5 Qctoher J. m. vid samma tillfalls, då de Justitieombudsmannen utse och på enahanda sätt, välj* en man af de egenskaper, som hos denne Embetsman erfordras, att honom efterträda, i fall han innan den nästföljande Riksdagen skulle med döden afgå. Vidare innehåller den af Konung och Rikets Stäoder för Rikets Ständers Justitieombudsman den 27 Februari» 1810 utfärdade Instruction uti dess 26 §. följande föreskrift: ”Dör Justitieombudsmannen, sammanträde genafl Fullmägtige öfver Bancooch Riksgäldsverken och insatte i Embetet genom protocollsutdrag, den perjon, Riksens Ständer till hans efterträdare utsett.” Och sluteligen hafva Rikets Ständer på grund af ett i behörig ordning anstäldt val, medelst utfärdadt samt af Herr Landtmarskalken och samtelige Herrar Taleman underskrifvet förordnande den it Augustii innevarande år utsett Herr Förste ExpeditionsSecreteraren och Häradshöfdingen Johan Gabriel Richert, att efterträda Rikets Ständers Justitia Ombudsman, i händelse han inom nästkommahdeRiksdag skullegenom döden afgå, eller genom något i Lag stadgadt förfall hindras, att sitt Embete sjelf utöfva, samt förordnat honom Richert, att i dessa fall JuslitiaeOmbudsrnansEmbetet tillträda. Det lärer väl icke kunna bestridas, att den af Rikets Högloft. Ständer vid denna Riksdag valde justitiseOmbudsman Herr Casper Ehrenborg med döden afgått inom den i Regeringsformens 98 §. för hans efterträdares iusättsnde i Embetet lörutsatte tid, eller inom 6
Utskottet, sorn af handlingarne inhemlat, att det sistnämnda redan för everldliga tider är Malmö Skola afhändt, utan att den till Skolan derifrån utgående årliga afgäld, i penningar per medium beräknad lill 225 R:dr 36 sk., af behofvet påkallas såsom löne-tillökning för Kyrkoherden vid berörde Pastorat, inser väl rigtigheten af den princip, som ligger lill grund för förslaget om indragning af Skol-Pfasbenden; men så länge man på annan lämpligare väg icke kan bereda Skol-Staten några större tillgångar, hvilkas Behöflighet Utskottet anser ådagalagd bland annat deraf, att, enligt nu gällande lönings-stat, Rectorer vid högre Lärdoms-Skolor i allmänhet icke åtnjuta högre lön än 720 R:dr, finner Utskottet, för sin del, frånskiljandet af nämnde 4 Prsébenden icke vara af någon väsendtlig nytta, men väl medföra ålskillige olägenheter, hvaribland må nämnas otillräckligheten, efter de Utskottet meddelade beräkningar, af Pastors-inkomsterne i de 3 förstnämnde Pastoraten, örn Skol-syssloi ne derifrån skiljas. Utskottet, som på grund häraf anser tiden ännu icke vara inne för verkställigheten af förslaget om Praebende-Pastoratens skiljande från Skol-sysslor, hemställer: alt vid hvad derom nu är förordnadt och gällande må ännu tills vidare förblifva. Dernäst förekommer till besvarande de uti punklerne a och b innefattade, af Consistorierne i Westerås och Götheborg gjorde framställningar, att åtskilliga fördelar, hvilka Gymnasiioch Skol-Lärare åtnjuta , må från Beräkningen af deras löne-inkomster undantagas; neli anser Utskottet nödigt att, till lättnad och upplysning vid afgörandet, här införa ordalydelsen af nämnde punkter.
Uti en Socken hwilken ensam utgör ett Harad, och säledcs kan komma att fa sin sär skildta Taxerings-Committee, bör Berednings-Förrättningen pä redan forestrifivit satt för sig gä, 06) desi åtgärd, lika med andra Berednings, Committv. rs göromål pröfwas af en Taxerings-Coinmittee, hwars Ledamöter af Socknen utses pä samma gäng och pä lika sätt sorn för wal af Ledamöter till Berednings, CommittLe ar sörestriswit, till det antal och förhällande, i afseende pä Clasierne, som för Taxerings-Commitkäe är stadgadt; Kunnannde uti denna sednare bibehällas högst Trenne af Bercdninigs-Committsenö Ledamöter, en af hwardera Clasien. ro Mom. Taxerings-Committo kan icke sammanträda utom Taxerings-D.strictet. Och stulle Landshöfdingen eller den han i sitt ställe förordnat, ieke Den 18 Augusti. 2777 icke komma tillstädes ivid utsatt sammanträde, mä Csmmittäen till Ordförandes utse någon Udland desi Ledamöter, sä att Taxerings-Committé:-» uti desi förrättning icke hindras eller uppehälles 11 Mom. Taxerings -sCommittäerne böra gansta Berednings-Comutictäernas Försiag, och derefter päföra hwar och en Skattskyldig den Bewillning, som efter Venna Stadga Taxerings-Committeen anser honom böra erlägga. »2 Mom. Ehuru ägaren af en Fastighet, pä sätt 12 Mom. 2 §. af denna Artikel föressrifwer, uppgifwit det »värde pä sin Fastighet, hwartill han förmenar den kunna anses, ware TaxeringsCommjlteen likwäl häde berättigad och ffyldig att, om stal föresinnes, wärdet förhöja; Deremot äge ej Committeen magt det samma nedsätta. i z Mom.
Dessa hållas numera antingen hvart 3:dje år samtidigt och på samma ställe med rekrytmötet eller exercis-skvadronen och med en styrka af 10 man för infanterioch 12 man för kavalleribataljon; eller ock, vid de infanteriregementen, som bestrida garnisons-kommenderingarna å Carlsten och vid Grisselhamn, för 20 man å förra och 19 man å den senare kommenderingsorten År 1839 blefvo äfven nya föreskrifter meddelade för undervisningen vid såväl infanteriets som kavalleriets korporal-skolor, äfvensom för tilldelandet af de utmärkelsetecken, som skolornas genomgående kunde medföra, hvarjemte nödig skolmateriel, gymnastikinrättning, vapen och fäktrustningar blifvit anskaffade vid samtlige dessa skolor samt medel anvisade för deras underhåll och för särskilda mindre utgifter. Vid de kommenderingsorter, der underhållet bekostas genom fångvårdsstyrelsen, och der tjenstgöringen mera uteslutande upptog truppens tid, upphörde deremot korporalskolorna. För underofAcersbildningen åter finnas ännu inga egentliga undervisningsanstalter; men 1833 blefvo tvenne nummer på hvarje kompani eller skvadron anslagne till s. k. tjenstbare volontärer, hvilka vid trupperne borde utbildas såsom underofficersämnen. Det ena volontärnumret vid kompani eller skvadron indrogs dock snart till volontär-vakans-fonden, från hvilken en del af utgifterna för korpo LanatförsvarslcUmmitt, Bet. II i 26 ralskolorna blifvit bestridde och fortfarande bestridas. Kavalleriet har likväl återfått rättighet att använda de indragne volontärnumren, vare sig till rekryter eller till volontärer. Volontärer skola vara minst 16 år gamle och ega någon bildning. De erhålla hvardera en nummerlön och äro skyldige att bevista befäls-, rekryt-, bevärings och regementsmötena, men må mellan exercistiderna, »då de kunna vid regementen umbäras,» vara tjenstfrie. De kunna efter aflagde kunskapsprof tjenstgöra såsom korporaler eller underofficerare.
Under sådant förhållande kan man af tabellens summor svårligen draga tillförlitliga slutsatser, i hvad mån de handelsidkandes antal motsvarar befolkningens behof, men då enligt nu gällande lagstiftning pröfningsrätten häraf till stor del är åt kommunerne öfverlemnad, så är säkert, att erkänd brist åtminstone kommer att fyllas. Den åt qvinnor medgifna rättigheten att för egen räkning idka handelsrörelse är redan i städerna fli tigt begagnad. Den rubbning i affärsförhållanden, som handelskrisen år 1857 i hela landet framkallade, måste i främsta rummet verka hämmande på den varuomsättning, som betingas af import och export. Tullbeloppet för inkomna och utgångna varor är alltså en god mätare af krisens verkningar, och enligt denna synas dessa hafva så lyckligt öfvervunnits, att året 1860 nära uppnått samma belopp som året 1856, oaktadt tulluppbörden under detta sistnämnda år hade uppgått till en höjd, som förr aldrig förekommit *). Om ock krisens inflytelse på affärsverksamheten ännu i någon mån skulle hafva här eller der qvarstått, synes man alltså med säkerhet kunna sluta, att den åtminstone på de flesta ställen redan år 1860 gifvit rum för återvunnen om ej ökad liflighet i rörelsen. Den betydliga tillväxten af antalet minuthandlare i Stockholms stad anses hafva minskat tryggheten för utkomst. Från Wermlands städer uppgifves en fortgående minskning af minuthandlarnes antal. Landthandeln, som synes alltmer vidgas och väl torde hafva väsentligt bidragit till det i Wermland anmärkta förhållandet, öfverklagas endast från Wester-Norrlands län, med hänsigt till den obetänksamhet, hvarmed Socknenämnderne understödja omogna ynglingar att öfvergå från jordbruket till handeln, och det vingleri, den öfverdrifna förbrukning af lyxartiklar och spirituosa, som derigenom gynnas. Såsom en motsats till detta förhållande förtjenar så mycket mera framhållas den förändring, som femårsberättelsen från Jemtlands län omtalar, att Jemtlandsallmogen, förr känd för sina vidsträckta handelsresor, numera, sedan så väl stadshandeln i Östersund, som den yrkesmessiga landthandeln utbildat sig under medverkan af den förändrade tull-lagstiftningen, endast undantagsvis vidhänger sina gamla handelsvanor.
Eugenie, Fregatten, angående anslag till betäckande af konstnaderna för en af veteskapsmän med denna verkställd resa samt för dervid gjorda inköp af natur-alster. V. 517. VI. R. 6. Se vidare Stals-Ulskottets Utlåtande N:o 160, och Expedilions-Utskottets Skrifvelse-förslag N:o 145. Europeiska makter, om vidtagande af åtgärder till biläggande af de de dem emellan uppkommande stridigheter. III. B. 184. A. 185. Examen, om befrielse för sökande till Klockaretjenst att aflägga sådan inför Kyrkoherden. III. B. 217. A. 389. IV. A." 215. — Student, om tillägg till föreskrifterna i afseende på. Se Studentexamen. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. — N:o 1. angående utsedde Ledamöter i det af Kongl. Majit äskade Hemliga Utskott. I. 273. — N:o 2. angående medels anvisande till Topografiska Corpsens arbeten samt till åtskilliga fästuingsbyggnader år 1854. II. 3. — N:o 3. angående anslag för år 1S54 till gevärstillverkning. II. 3. — N:o 4. angående Riksdags-kCstnadernes bestridande genom Riksgälds-Konloret. III. 101. — N:o 5. angående beviljande af vissa anslag till Försvarsverket. III. 186. — N:o 6. angående inbetalning till Riksgälds-Kontoret af en mot ( 62 ) köpeskillingen för f. d. Hof-bageri-egendoiuen i Slockholm svarande summa. III. 215. Expeditioner (ill Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. — N:o 7. angående grunderne för val af Revisorer lill granskning af Banko-Diskoutens räkenskaper. III. 215. — N:o 8. i anledning af Kongl.
M. skulle vilja i nåder upphäfva gällande ineller utförselförbud, stadgat eventuela tullafgifter å de förbudna artiklarne, få Rikets Ständer härmedelst i underd. öfverlemna å dessa tullafgifter upprättade förteckningar. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Oktober 1848. Bilt. lill R. Si. Skrif velse, y.o 22S. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Okt. 1848. Preste-ståndet den i9 Borgare-ståndet den 19 Bonde-ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse} angående regleringen af utgifterne under Riksstatens i:sta hufvudtitel. (Stats-utsk ti fl., N:o 38 och Mein., A:o 147.) S. A. K. I den till Rikets nu församlade Ständer alldina nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof har E. K. M., med afseende derå, att H. K. II. Kronprinsen numera uppnått den ålder, sorn för honom medförde behof af egen hofhållning, föreslagit, att den vid sednaste statsreglering för II. K. II. bestämda anslagssumma, 23,000 r.-dr, måtte ökas med 73,000 r:dr, eller till 100,000 r:dr, allt banko. Då denna nådiga framställning synts Rikets Ständer innebära en anledning till den förmodan, att II. K. II. Kronprinsens förmälning snart torde vara att emotse, hafva Rikets Ständer, med hänsigt till de ökade omkostnader, sorn häraf måste blifva en följd, ansett sig böra besluta, att H. Iv. TI:s hofhållnings-anslag må, från och med början af det år, då II. K. ILs förmälning eger ruin, förhöjas från sitt nuvarande belopp till 100,(XX) r:dr årligen, af hvilken summa 73,000 r:dr alltså böra från berörde tid af Riksgäld slum lorets medel utgå.
Då likväl den summa af 38,000 R:dr, som vid förra riksdagen af Kongl. Maj:t äskades, till uppförande å institutets nya tomt, af en till Bergsskolans inrymmande afsedd, men endast för femton elever beräknad nybyggnad, jemväl innefattande boställsrum för Professoren i metallurgi, i allt fall numera icke blefve för ändamålet tillräckligt, samt, med hänsigt dertill, att antalet inträdessökande elever visat sig vara i betydlig tillvext, angeläget vore, att byggnaden genast komme att uppföras lill den omfattning, att densamma komme alt fullt motsvara behofvet, åtminstone under den närmaste framtiden, bar Kongl. Majrt föreslagit att Rikets Ständer, till uppförande af en för Bergsskolan erforderlig nybyggnad å Teknologiska Institutets tomt, i öfverensstämmelse med det af Professoren Scholander sednast uppgjorda och af Öfver-Intendents-embetet utan anmärkning lemnade förslag, måtte anvisa ett jernnadt anslag af 100,000 R:dr, samt derjemte, antingen till laboratoriernas förseende med nödiga inventarier, utom dem, som det kunde finnas ända - Stats-Utskoltets Utlåtande JM 99. 107 målsenligt att flytta frän Bergsskolan i Fahlun, anslå ett särskildt belopp af 6,000 R:dr, hvaremot Kongl. Maj:t ansett skolans nu egande fastigheter och för den nya lokalen ej lämpliga, eller eljest icke dugliga inventarier böra, niir Bergsskolans förflyttning egt rum, å offentlig auktion försäljas, och den inflytande köpeskillingen till Riksgälds-konloret ingå, eller ock böra medgifvas, att köpeskillingen för skolans samlingar och inventarier (inge till anskaffande af nya sådana, äfvensom lill andra för skolans ordnande nödiga utgifter, användas, hvarigenom säkrast förekommes öfverflyltning till nya lokalen af annat, än sådant, som vore i fullt ändamålsenligt skick; och har Kongl. Maj:t förklarat Sig i slikt fall vilja tillse, att, derest köpeskillingen för det försålda icke blefve tillgänglig samtidigt med penningebebofvet för de nya anskaffningarne, nödiga förskott måtte för ändamålet kunna beredas.
Det strgngt Irristliga &amp; skirldningss8ttet, hvilket hade en v&amp;ltalig och varmhj8rtac~ mblsinnn, och det i hog grad frisinnade, soin Bfven ej saknade forfiiktare. Den Irroppsnrbetmde lwinnan, hvilkons s&amp; funnit en varm forsvarare ur deras eget led och makan och modern ur sarnhallets hogsta bildningslcretsnr. Alln dessa uttalaaden bildade mer eller mindre betydelsefulla led i dislcussionens kedje, i hvilken for ofrigt som ett hmfvndmoment ingiclr de bgdn m,znliga delta.garaes replilzslcifte. Soin fellet vanligtvis iir ~ n e d diskussionei., forde iifven denm h a r k e n till losning af den debatterade frBgan eller till omstBmwnnde af de respelctive tslarnes fornt f attade bsilrter, inen den hnde sin betydelse daraf, att oli1z.a t81dmnde fiago tillfiille bora hvarandras menii~g, l~varfor.~~tsn det lifliga ini; i: esse hvarmed v8r tid omfattar sedighetsfrAgwn, pit ett ofortydbart s&amp;tt fidagalades. Den sista nlotesdagens forsta afdelning yar Bgnad Bt det viktign spijrsm4Jet: s jnlsviirden. Hiir hit forst fru Cl~ndotte Nom-ie, ' sjtilf en sti 1751 praktiskt s o n teoretiskt ntl~ildnd sjnkskiiterska, oss hors siua tan1m.r aiigHende ~Sygeplejc som nrhej (lsfc1t for kvindtwW, uttalanden som fingo sin vikt b&amp;de gcnom den fiiredragancles sympat,iska peraonligliet ocli den gr~znclligliet liverined Iion visade sig Iin studerat sitt Gmne " '). - Dii d~litclr J.
Voro nu slakt, byk och brygd väl öfverstökade, så skulle tvätten skötas, och detta gjorde husets unga döttrar mest på egen hand; till manglingen fingo de hjälp, men hopläggningen och strykningen af de rena kläderna voro deras ensak, och ehuru de ej behöfde » draga » mangéln, måste dock en af dem vara med och » lägga på stocken » och tillse, att allt blef ordentligt gjordt. När då i en välförsedd prestgård funnos i storbyken så där fyrtio par lakan och 1 8 — 2 0 dussin serveter och handdukar, sä var man allt litet trött, när man om kvällen lemnade mangelboden. Det torde vara nödigt att så godt först som sist anmärka, det de tre unga döttrarna i prestgården icke försummat sin andliga utbildning för dessa sysslors skull. De voro både språkkunniga och musikaliska och mycket belästa, vida mer än kanske till och med nutida unga damer. D e hade dock aldrig besökt någon skola och villigt måste medgifvas, att de voro bedröfligt okunniga i naturvetenskap och matematik. Men detta ansågs på den tiden tämligen öfverfiödigt; kunde man blott trilla limporna släta i botten och passa ugnsvärmen för smörtårtan, behöfde man ej veta det ringaste vare sig om värmet eller tyngdpunkten eller » trögheten » eller några naturkrafter af hvilken som helst beskaffenhet; och kunde man blott se efter att man » fick rätt tillbaka », när man gjorde sina små uppköp, så offrade man ej en tanke vare. sig åt den högre eller lägre aritmetiken. Dagen före julaftonen kunde det väl se litet stökigt ut, och det kunde väl blifva litet sent, innan man kom i säng, men dock var man på julaftonen uppe i tid och drack morgonkaffet vid ljus. Tjocka hemstöpta talgljus stodo i höga armstakar på kaffebordet och » smakbullen » af saffransbrödet låg uppskuren i den röda lackerade skorpkorgen. Man satt länge vid kaffet och sprakade, och alla voro glada.
Af denna anledning, jemte en listig önskan, att wart beslut, matte hofwa en äsyftad werkan, rager jag mig den friheten, att nu ytttra mig, öfwer Allmänna Beswärsoch Lcconomie-Utstottcts Betänkande, rörande Anistens sörökandc och förstärkning. Konungen har i nädig strifwelse, uppmanat RikfenZ Stander, att utse och bestämma sättet titt förfwar, i händelse af fiendtligt anfall. Att detta är ett werkligt behof, kan icke, med afseende pa war locala och politiska belägenhet, och wär numarandc ArnmcLotillräcklighB, af någon bestridas, äfwcn som 438 Den 13 April. som man mäste medgifwa, att säkraste mcdlct att bibehälka freden, ar förmägan att kunna föra krig. Styrde af en K-onung, som sjelf ertarit, att de lagrar som pryd" hjelten, kostat Fäderneslandet blod och tärar, kunna wi wara öfwertygade, att Han äiffar fredens lugn och icke gör krig, utan att dertill wara twungcn; och dä Swerige nu har den lyckan, akt uti war älflade Kron - Prins aga en anförare för Arm-ttn, bwars erfarenhetmed ett odeiadt förtroende försäkrar om ett förenadt bemödande för Fäderneslandets förswar under ett infallande krig; sa kan ingen Swenst man wilja und/rndraga sig, akt i sin morr bidraga till detta stora ändamål. Den enda skiljaktighet harwid möjligen kan uppkomma, ar wid frägan om satter. Högloft. Utffottct har i sitt afgifna Bcrankande, föreslagit : 1:0 Att all oroterad jord, utom Militiär-Boställcn, stall uppsätra manstap, i likhet med andra Hemman, sä snart Riket hotas eller oroas med krig. 2:0 Utskrifning af högst 50,000 man, dä Riket med härsmakt öfwerfallcs.
1 händelse sådant, för verkställigheten af Riksgälds-kontorets förestående utbetalningar, finnes oundgängligen nödvändigt, ega Fullmägtige att, under de i § 178 stadgade vilkor och förbehåll, upplåna dertill erforderliga medel emot detta Verks obligationer, ställda till inlösen, antingen efter viss förfallotid eller efter föregån gen upps agning. § 210. l)e medel, som inflyta å den s. k. Statslåue fondens utestående fordringar, skola, efter afdrag af nödiga förvaltningsutgifter, till Biksgälds-kontoret aflemnas vid slutet af hvar tredje månad. § 211. Den, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 April 1846, genom förräntning utaf reservationerna på anslaget till Lappmarks Ecklesiastikverk i Kongl. Stats-kontoret bildade och derstädes under benämning Lappmarks Ecklesiastikverks fond iunestående behållning, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdags början afgifna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, då ut gjorde omkring 36,500 It:dr, skall vid början af år 1864 öfverlemna» till Riksgälds-kontorets disposition. § 212. Likaledes bör det uti Stats-kontoret. under benämning af /'. d. Kansli-styrelsens handkassa innestående kapital af 13,500 R:dr, jemte derå upplupna, odisponerade räntemedel, vid nästkommande års början till Riksgälds-kontoret öfverlemna». De besparingar, sorn å första Hufvudtiteln uppkommit dels ä anslaget till Deras Kongl. Höglieter Kronprinsens och Kronprinsessans hofhållning, enligt den åren 1858—1860 gällande Riks-stat, dels, i följd af Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias frånfälle, å det i nu gällande Riks-stat uppförda anslaget för Hennes Maj:ts hofhållning, och hvilka besparingar utgöra, å det förra anslaget 46,750
Af detta skäl, och då den på ofvan anförda salt begränsade tillverk ning;en egentligen afsåge, att den mindre jordbrukaren må kunna, utan penningeutgift, åstadkomma bränvin till sitt husbehof, men icke deröfver till afsalu, hade kommitteens pluralitet föreslagit endast 2/j. sk. banko per kannerum för ifrågavarande bränvinspannor, under hela tiden af se\ månaders bränvinsbränning; och då kornmitteen jemväl tillstyrkt rättighet för bränvinsbrännaten, att dela dessa sex månader i tre terminer, om två månader hvardera, hvilket ickejblott för den mindre hemmansegaren underlättade möjligheten att, för ringa skatt, tillverka sill husbehof, utan ock bättre än den förra indelningen lämpade sig efter årstiden, och särdeles fardagen i Mais, utgjorde skatten under en termin endast 8 sk. banko kannerummet, eller lika belopp, sorn nu erlägges per kannerum af en 20 kannors enkel panna, under en termin af tre månader. Såsom en nödvändig följd af denna låga beskattning, hade det ock, enligt kommitteens pluralitets åsigt, blifvit destomera maktpåliggande att genom ofvanuppgifna inskränkning, till form skilja husbehofsbi änningsredskapen från den, hvilken begagnas vid bränvinsbränniug såsom binäring vid jordbruket, sorn, i fall endast pannans rymd, ej dess beskaffenhet i öfrigt, ta des till grund för gränsen dem emellan, skulle, hvarhelst denna gräns sattes, ett för stort missförhållande uppstå vid beskattningen och, såsom redan blifvit antydt, alltför manga, ofelbart företrädesvis, begagna husbehofsbränning, idka sådan på hvarje gåfd, der utfodring skedde, tillverka stora qvantiteter bränvin för ringa skatt och dermed undei trycka all bränvinsbränning på annat sätt, då nemligen alla öfriga brännerier, genom tillbörliga Kongl. Moj:ls T\’åd. Proposition, l\:o 26. tillbörliga bestämmelser, hölles vid oundvikligt tvång alt för den afverkning, <le kunde åstadkomma, erlägga den skatt, som derföre Liefve bestämd.
Fallissementet af några bland Englands och 2 af Skottlands större banker, de sednare med tillsammans 170 filialafdelningar, och af flera mycket betydliga handelsfirmor följde tätt på hvarandra; bankens guldvaluta hade under 7 veckor minskats med 36 procent eller nedgått från 10,110,000 pund Sterling till 6,484,000 pund Följden häraf biel' räntans successiva och hastiga höjande; den 17 Oktober höjdes den således lill 7 procent, den 24 lill 8 proc., den 4 November till 9 proc. samt slutligen den 11 Nov. till 10 proc., hvarvid den förblef till den 24 December. Dessa räntans häftiga höjningar visade sig likväl kraftlösa att minska tryckningen pä banken och den 12 November såg sig regeringen tvungen suspendera 1844 års banklag, som stadgar ett visst maximum för Englands-bankens utelöpande sedelstock. Då den skrifvelse, som i detta hänseende af Förste Lorden af Skattkammaren och Skattkammarkausleren afläts till Direktionen öfver Englands-banken, i sin mån belyser dåvarande ställningen i England, tager jag mig friheten här meddela den. 52 Banko-Utskottets Berättelse M 6. Downing Street Nov■ 12. »Genllemen!