Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enahanda skyldighet, som här i afseende på inom Prosterierne belägna Ecclesiastique-Boställen är Contracts-Prosten föreskrifven, åligge den, åt hvilken Consistorium, i afseende på praehende-hemman och andra EcclesiastiqueLägenheter, dertill gifver förordnande. 3:o De oeconomiska Besigtningarne höra förrättas å tjenstens vägnar utan dagtractamente eller arfvode för Expedition af Besigtnings-instrument m. ni., i likhet med hvad som sker vid Militiasoch andra Boställens besigtigande; dock med den enda skillnad, att, vid Besigtningar å Kyrkoherde-Boställen, Krono-betjeningen må af Boställshafvaren åtnjuta ersättning för resan, enligt Rese-Reglementet. 4:o Af Besigtnings-Instrumenterne aflemne förrättaren så tidigt ett exemplar åt Contracts-Pi osten, att han vid årets slut, och sist med Nyårs-Expeditionen, kan insända underrättelse om de under året hållna Besigtningar till Consistorium , som åligger tillse, att dessa besigtningar vederbörligen hållas; samma exemplar aflemne Prosten, efter erhållandet, lill Boställseller Lägenhets-Innehafvaren , som , då han deraf tagit afskrift, detsamma till Prosten återställer. 5:o Bristerne böra i Besigtnings-Instrumentet värderas och i penningar utfö - io Besv. och Oecon. Vtsk. ras, äfvensom deruti bör utsättas den tid, inom hvilken bristerna böra genom den byggnads-skyldiges försorg vara afhulpne. Skulle betydande husröte-brist förefinnas, anmjile Prosten sådant genast hos Consistorium.
Om denna afgift icke bestämmes högre än 25 R:dr R:mt, gör sig Utskottet förvissadt, att ingen ledamot som är i tillfälle att, utan aflöning från kommitenter, såsom de öfriga Riks-Ståndens medlemmar, bekosta sin vistelse vid Riksdagen, skall draga i betänkande att för en så oundviklig utgift, som den ifrågavarande, underkasta sig jemväl den nämnde ringa uppoffringen af några få Riksdaler. Med förutsättning häraf, och med antagande att i allmänhet 500 ledamöter uttaga poletter vid hvarje Riksdag, skulle en tillgång derigenom beredas af 12,500 R:dr R:mt, hvart tredje år, hvilket således utgjorde omkring 4,106 R:dr R:mt årligen, som till mer än |:delar motsvarar ränta och amortissement å ett lån af 90,000 R:dr R:mt; hvarefter återstoden kan betäckas med den årligen inflytande kapitationsafgiften, uppgående till omkring 3,6 00 R:dr R:mt, och hvilken säkert lemnar det öfverskott, som härtill erfordras, utöfver hvad som åtgår till de årliga reparationerna å Riddarhuset. På dessa grunder, och då Riddarhus-Ordningen, enligt hvars bestämmelser Ridd. och Adeln, jemlikt 12 g Riksdags-Ordningen, utöfvar sin representationsrätt, jemväl i öfrigt fastställer åtskilliga vilkor för representationsrätten, och bland dessa äfven sådana, som erfordra erläggande af särskilda afgifter, t. ex., enligt 2 g, för introduktion å Riddarhuset hvarförutan inträde icke kan vinnas för de personer eller ätter åt hvilka adelig värdighet blifvit af Kongl. Maj:t förlänad, finner Utskottet Ridd. och Adeln oförhindradt att, enligt hvad Utskottet nu tillstyrker, för sin del besluta att i Riddarhus-Ordningen låta införa det stadgande, att hvarje ledamot af Ståndet, vid polettens uttagande, skall till Riddarhus-kassan erlägga en afgift af 25 R:dr R:mt. Riddarhus-Utsk ottets Utlåtande N:o 17. 3
Jag vågar tro, att våra närvarande pass* författningar, i anseende till utlänningar, i betydlig mån, strida emot landets commerciella fördelar, utom det att de ej stå i harmoni med andan af vår CoDstitution och med Nationens lynne. Det är allmänt bekant att utlänningar, som önska inträde i Riket, böra vara försedde med Hans Excellence Stats-Ministerns för utrikes ärendernes passDetta erhålles på sätt, att den resande derom gör anmälan, an« Deri 3 Martil» 425 tingen hos den från hans hemvist närmast vistande Svenska legationen, eller ock hos sitt eget lands representant här i Riket, men vanligast likväl förskaffar sig det genom något Handelshus häri hufvudstaden, som derom gör ansökan till passfördelningen af Hane Ex« cellence Stats-Ministerns för utrikes ärendernes bureau. Dels til! följe af sakens comparativt ringa vigt om den går ministeriel väg, dels till föb je af ett ombuds mindre activitet och dels till följe af sjelfva afståndet af den resandes hemvist härifrån, händer ej sällan att en, ja flere månader åtgå, innan den resande kan lemna sin hembygd, ifall, nota bene om passet blifvit honom beviljat, och hans tålamod, eller sjelf-, va motivet af resan tillåtet honom att invänta det. Skulle den resande, af en eller annan anledning, försumma att förskaffa sig ofvannämnde pass, blifver han å gränsorten up» pehållen och måste afbida våra posters långsamma framoch återresa, och forinaliteternes marche, innan han blifver satt i tillfälle att fortsätta resan, eller kanske nödgas återvänds till annan ort, med oförrättadt ärende. Resande af några få nationer, som med oss stå i de närmaste handelsförhållanden, hafva genom Kongl. Maj;ts visa och nådiga medgifvande, sedan någre år tillbaka, erhållit tillstånd i Riket inkomma med pass af de Svenska Legationerne, eller med pass af dem yiserade, eller ock med Stats-Ministerns i d«H 4s6 Den 3 Martii, ras eget lands pass, men äfven desse gynnade natiorer äro understundom underkastade åtskilige uppehåll.
Cede rs t rom, Jac., förenade sig med Hr Hjärne. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag förenar mig med Frih. Boye i afseende på resultatet, men icke i afseende på skälen derför. Mina äro de, att då grundlagen stadgar, det försäljning af kronolägenhet skall bestämmas af Konung och Ständer gemensamt, kan det icke öfverlemnas åt Konungen att efter omständigheterna ensam besluta om försäljningar af militiasboställen. Det vore att ställa Regeringen i en obehaglig position och att exponera henne för ett måhända ofta orättvist klander. Så länge det icke stadgas, att en allmän försäljning af nämnda boställen skall äga rum, måste det i grundlagsenlig väg afgöras för hvarje särskild casus. Jag afstyrker betänk. Den ag Augusti f. ra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att StalsUlskts utlåt. Kto 223, (ill följd af flera ledamöters begäran, komme alt liv ila på bordel. Vid förnyad föredragning lades till handltna StatsUtskts d. i5 dennes f. m. på bordet lagde utlåt. Kto 226 öfver anmärkningar vid betänk. Kto 117 i anleda, af K. M:s nåd. propos. till R. St., ang:de afskrifning af Upsala academis skuld (ill Riksg.cont. för ett erhållet lån till fullbordande af det nya bibliothekshuset i Upsala. Föredrogos ånyo och biföl lös StatsUlsk:s d. 3,5 dennes f. 111. på bordet lagda utlåttnt Kto 227. i anledn. af Riksd.fullm. från WesterNorrlands län Kils Strindlunds motion 0111 anvisande på Riksg.cont. af ett creditiv af en million r:dr för spannmålsundsättningar vid inträffande svårare missväxtår; K:o 228. i anleda, af erhållen ålerremiss af betänk. K:o j5(3, rör:de Hr af Robsahrns, Carl Reinh., motion om inlösen för statens räkning af godset Ekolsund i Upsala län.
Orsaken hvarföre jag afstyrker detta förslag, är, att början lyder sålunda; "Manufakturister och Fabriksidkare på landet, sora icke tillhöra annat RiksSt., vare berättiga de att förena sig med närmaste stad inom länet, för ”att der, i män af deras be vi lin. för egendom och rörelse, ”jemförd med totalbeloppet af de röstägandes i staden, del”taga i riksdagsman na va len, och äfven sjelfva kunna till ful I”mäktige väljas,” Således kan en person, som icke deltager i stadens ulskyIder och andra sådana onera, hvilka borgerskapet åligga, möjligtvis väljas till fullmäktig för den staden och på dess angelägenheter utöfva ett stort inflytande. Om mångå sådana näringsidkare funnos i grannskapet af staden, så kunna de möjligen bestämma riksdagsmannavalét för staden, ehuru de hafva intressen, stridande mot hans, och sålunda skada just den, hvars angelägenheter de skulle bevaka. Det är denna i ögonen fallande motsägelse jag ansett mig böra motarbeta. Det andra skälet, hvarföre jag afstyrker förslaget, är, att det slutar med följande ord; ”åliggandes det collegial-styrelsen äfven fabrikerna” <5lc. Man bär redan i fråga om Statsrådets organisation öfverlagt på delta rum om sättet att förhålla sig, om de nu befintliga collegierna skulle afskaffas och andra styrelseverk i stället inrättas. Är det, under sådana förhållanden, skäl att lägga in i grundlagen étt ord, som qvarhåller den collegiala styrelsen Den 26 Mars e. m. på mer än ett ställe? För min del'är jag vän af collegial'sty reiser och gör "icke denna anmärkning för afsknffningens skull, utan derföre, alt det vore ett verkligt band på dem, som äro af en motsalt mening, hvilket de icke bemärkt. En värd ledamot har velat med detta förslags antagande förena godkännandet af ett annat rörande BondeSt. Jag finnér visserligen inlet sammanhang mellån dessa förslag; men om det kan tillfredsställa någon, sorn gör afseende på min mening, så får jag förklara, att jag ej har något emot bifall till representationsrättens utvidgning inom BondeSt., .när vi komma till den punkten.
Hertigarne, lägges till H. M. Konungens anslag, utvisar det en större summa än hvad som för H. M. Konungen är anslagen, hvilket derigenom missleder mången och leder till förvillelse. — Sanningen bör ligga öppen i dagen. — Hvad Konungens anslag är, bör derföre icke ökas till sitt utseende, genom ett sammanslående med DD. KK. IIH. Hertigarnes apanage. — Da hvarje myndig man inom landet, utan undantag, efter lag och rätt eger att sjelf förvalta de honom tillerkända eller tillhörande medel, intill dess han sill myndighet förverkat, kan jag icke föreställa mig annat, än att om landets eller Rikets innebyggare genom, sina ombud, R. St:r, vilja gifva något, vare sig apanage åt Rikets Söner eller ock understöd åt enskild man, som till myndiga år kommen är, detta måtte erhållas ulan omsvep eller förmynderskap; ty att härigenom lägga något hinder för dem, som ej förverkat sin i lag stadgade rättighet, vore en obillighet. För att tillerkännas denna billiga rättighet eller frihet, och icke söka inskränka på någons sjelfständighet genom ett beroende, vädjar jag till hvar och en, som sjelf älskar frihet, vare sig i tryck, tal eller handling. Om äfven de finnas, som gerna inskränka förandra, då de, i det samma, sjelfva sträfva efter högsta möjliga frihet och oberoende, hoppas jag — och vill intet tro annat — än att flertalet skall rösta för, och tillerkänna andra, hvad de sjelfva önska äga. Då vi nu hafva, hvad jag förut nämnt, den i lagen billiga rättighet för hvarje Svensk medborgare, — hvarföre då här göra undantag och afvika, samt mera inskränka för KonungaSon än för annan person? — om så sker, är detta rätt? — För min Den 21 Mars f. m. 221 del kail jag icke inse det. Det må nu vara för hög eller låg, så hoppas jag att rättskänslan skall tala, och så länge lagar och författningar finnas, måste man deruti söka sitt stöd. — Af dessa skäl anhåller jag att Utsk:s Utlåt, måtte godkännas och bifallas. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.:
Vid Rydboholms och Rydals fabriker likasom vid Fallered äro skolor för fabriksfolkets barn inrättade, hvarjemte inom Istorps och Sätila pastorater, likasom vid Kobergs säteri, finnas donerade skolor. För omsorgen om vanvårdade barn äro inom länet tvenne föreningar bildade, till hvilkas understöd Kongl. Majit i nåder tillåtit, att räntan af en i fordnatider för uppförande af ett allmänt arbetshus bildad fond får användas. Dessa föreningar, af hvilka den ena i Borås under namn af Prins Gustafs förening redan 1 flera år funnits till och den andra under namn af Drottning Lovisas förening nyligen bildats i Wenersborg, emottaga, den förra, hvars tillgångar genom donationer af enskilda betydligare tillväxt, 40 och den senare 20 vanvårdade barn, hvilka emot ersättning utlemnas till fosterföräldrar, om hvars lämplighet föreningens medlemmar äga kännedom. Inom Östads socken af Ale härad finnes jemväl en af framlidne Kommerserådet J. Sahlgren år 1775 inrättad skola å Östads säteri, uppgående med underlydande hemman till 20 A mantal, hvaraf inkomsten jemte räntan af ett i Rikets Ständers Bank insatt kapital, uppgående, till följd af inträffad myntförsämring, till 25,000 R:dr Runt, användas enligt stiftarens föreskrift till uppfostrande af fattigare samhällsklassers barn till jordbrukare. Vid denna välgörande inrättning, benämnd Östads barnhus, underhållas årligen omkring 100 barn, af hvilka största delen utlemnas till fosterföräldrar bland godsets underhafvande och njuta undervisningvid skolan. Den förvaltas genom en på stället boende Intendent af en af testators arfvingar, som hvar efter annan nämner sin efterträdare, under öfverinseende af Wasa Ordens Kommendörs-Kapitel. Landsh.-Emb. uti Elfsborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 4 26 Elfsborgs län. Väigörenhetsstiftelser. Helsö- och sjukvård. Bland välgörenhetsinrättningar förtjenar äfven omnämnas en af framlidne Krigsrådet D. Fryxell och hans fru M.
Sålunda egde den 21 maj ett ganska stormigt uppträde rum i den deputerade kammaren. E n deputerad yttrade till honom rent ut: » E r regering är ett uttryck för den allmänna korruptionen och uppbäres af den ». I följd af den rådande jäsningen har han äfven sett sig föranlåten att från Italien utvisa främmande korrespondenter. Frågar man, för hvilken utländsk notabilitet den stockholmska allmänheten för närvarande hyser största deltagande, frukta vi att Caprivi, Crispi, Boulanger, ja sjelfve Stanley få slå tillbaka för den för några dagar sedan sorgligen omkomne, unge och älskvärde luftseglaren Bolla, hvars sista ballongfärd fick ett så sorgligt slut. Otto Sjögren. För den bästa, kortare skiss eller berättelse om 3 af Iduns spalter beta / a vi ett pris af: Sjuttiofem (75) kronor. För den yppersta uppsats i ämne rörande kvinnan eller hemmet på högst 5 af våra spalter utbetalas likaledes ett honorar af: Sjuttiofem (75) kronor. För en samling af 3 de bästa poem äfvenså ett pris af: Sjuttiofem (75) kronor. bästa förslagslista, omfattande namn på 20 kvinnor, lämpliga och värda att porträtteras i Idun, ett honorar af: Samt slutligen: för den Tjugufem (25) kronor. Vid bedömandet af de till denna läfling inkommande skrifterna ha följande personer godhetsfullt lofvat biträda: skriftställarinnorna fruarna Mathilda Langlet och Eva Vigström (Ave) samt skriftställarne herrar J. Björklund, Georg Nordensvan och Birger Schöldström. Samtliga för denna täfling afsedda skrifter skola vara insända till Redaktionen före den 1 augusti detta år, åtföljda af förseglad namnsedel oeh på konvolutet försedda med tydlig påskrift: Till den stora pristäflingen. Hvad icke prisbelönade täflingsalster angår, förbehåller Redaktionen sig företrädesrätt att efter närmare öfverenskommelse med förf. dem använda. I förhoppning om liflig anslutning oeh intresse hetsa vi alla eventuelle deltagare hjärtligt välkomna. Stockholm i juni 1890. Hedaktionen af Idun. Minneskonst.
Detta ändamål skall vinnas om Banco-Administrationen medgifves, att vid gynnande conjuncturer, samt med iakttagande af den försigtighet i8a3 års Ständer föreskrifvit, äfven med förskott utöfver det löpande årets hela vinst, verkställa upphandling af silfver, dock alt detta förskott på sin höjd må få sträckas lill påföljande års ungefärligen beräknade behållning, emedan förskottet i nya sedlar, utsträckt till flere år, skulle för en längre tid betydligen föröka circulerande sedelmassan, emot förra Ständers afsigt, och medföra en menlig verkan både vid dess emission och dess sedermera genom den årliga provenuen skeende successiva indragning. Vill man ett mål, så måste man taga säkra och kraftiga steg ledande ditåt. Detta hlefve efter min tanka icke fallet om man öfverlemnar saken till nästa Ständers bedömmande, då den försättes in statu quo, och Allmänheten ej vet, hvad hon för fram19 H. i3 Den 6 April f. m. tiden har att påräkna. Men om det förklaras att utan afseende å blifvande Riksdag silfverutväxling får verkställas efter på förhand skedd myntbestämning, sedan reela fonden hunnit till ett visst faststäldt belopp, och kraftiga anstalter fogas, att ju förr desto häldre upphinna detta belopp, så har realisationen så till sägandes redan vidtagit genom ett sådant beslut, och en önskad säkerhet i transactioner såmedelst på förhand blifvit vunnen. Jag tilltror mig icke att kunna bestämma den styrka reela fonden bör äga, innan utväxling må medgifvas, utan förlitar mig i detta afseende på de i Finance-väsendet mera bevandrades omdöme. Som detta till betydlig del är en opinionssak, skulle må hända denna utväxling kunna vidtaga lika väl förr, som sednare.
Ull-, alla slag,» hade Utskottet föreslagit en införsels-tull af 8 sk. skålpundet för »ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt,» och 10 sk. skålpundet för »färgadt, tvinnadt eller dubbleradt;» och har detta förslag blifvit af Bidderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Slånden bifallet, roen Borgare-Ståndet har bestämt denna tull till 6 sk. för ofärgadt, m. m. och 8 sk. för färgadt m. m. per skålpund. v Såvida icke Borgare-Ståndet vill frånträda detta sitt beslut och instämma i de öfriga Ståndens, måste följande omröstning anställas: N:o 28. Den, som vill, att, på sätt Utskottet föreslagit och Tre Stånd beslutat, införselstullen å Ullgarn, alla sla'g, bestämmes till 8 sk. för »ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt» och till 10 sk. för »färgadt, tvinnadt eller dubbleradt» per skålpund, löstalja ; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages denna tuil till 6 sk. för »ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt, » och till 8 sk. för »färgadt, tvinnadt eller dubbleradt» per skålpund. I afseende på Garn: Linne-, innefattade Utskottets förslag nedsättning af införsels-tullen hära till 12 sk. för »ofärgadt» och 18 sk. för »färgadt,» per skålpund, hvilket förslag af Bidderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden blifvit gilladt, hvaremot Bonde-Ståndet för denna artikel bibehållit gällande tull-bestämmelser, 24 sk. skålpundet för det ofärgade garnet och 36 sk. skålpundet för det färgade.
Och då man besinnar, att denna framställning gjordes i afsigt att bereda nämnde kassa utvägar att uppfylla ingångna förbindelser, hvartill hon eljest skulle sakna tillgångar, torde äfven derigenom vara ådagalagdt, att en skuldsättning föregått, om icke under anspråk, åtminstone under förmodan, att den skulle med Statens medel gäldas. Om nu delta förhållande är att hänföra till den händelse, hvarom Regeringsformens 76 § talar, hvilket å min sida, enligt KonstitutionsUtskottets föreskrift, är påstådt och bör vidhållas, så lärer Rikets Ständers, deras rättighet likmätigt uttalade, vägran, att anslå medel till betalning af en på omförmälda sätt tillkommen och verkligen existerande skuld, icke kunna förändra egenskapen af de åtgärder, hvarigenom densamma tillkommit, och således ej heller undanrödja den påföljd, Ansvarighetslagen för sådana åtgärder utstakar. Jemte det jag på dessa skäl bestrider, att något afseende å den nu framställda invänningen må hafvas, och enär hvad H. E. Herr Friherre Stjerneld för öfrigt i sin afgifna förklaring anfört, fastän särdeles vidlyftigt, likväl icke synes i någon mån förändra sakens beskaffenhet eller Hans Éxcellens’s åtalade tillgörande, får jag äfven i afseende å denna punkt vördsamt åberopa allt hvad mina förra skrifter innefatta; fullföljande alltså emot respektive svaranderna dels mitt påstående om ansvar enligt 5 och 10 §§ i Ansvarighetslagen af den 10 Februari 1810, dels min hemställan om tillämpning af 1 Kap. 12 § Rättegå ngsbalken; och 7:o. Ansökningen Lit. G. Herr Justitieombudsmannen yttrade: I denna sak, angående beviljadt utbyte af förste Majorsboställe! vid Westmanlands Re - 368 gemente ÖsterBennebäck emot egendomen WestTerna, bör jag först vördsamt anmäla, det min embetstalan, sä vidt den afsett framlidne f. d. StatsRådet Herr Grefve Hårds deltagande i rådslaget inför Konungen i omförmälda ärende, må betraktas såsom förfallen.
Konungen och den öfriga Kongl, familjen lemnat till denna konst-anstalts upprätthållande, varit otillräcklige och icke förmått att, under de flera olika styresmän, som förvaltat Kongl. Theaterns angelägenheter, freda denna inrättning från årlig skuldsättning och ekonomiskt betryck, syntes tiden nu vara inne att afhjelpa delta missförhållande genom ett tillräckligt anslag åt denna theater, emedan dess tillvaro deraf vore beroende; och då genom noggranna beräkningar blifvit ådagalagdt, att, utom årligt bidrag af den kungliga familjen, för Kongl. Theaterns upprätthållande och fortfarande bestånd ett årligt anslag af statsmedel till belopp af 50,000 R:dr erfordrades samt detta understöd på långt när icke motsvarade den summa, som flere mindre stater än Sverige påkostade dylika anstalter, har motionären, med hänvisande för öfrigt till särskilda för Kongl. Theatern upprättade kostnadsförslag och lönestater, hvaraf skulle kunna inhemtas, att det erforderliga slats-anslaget ej afsåge någon ökad luxe vid denna inrättning, utan hufvudsakligen komme att användas till upphjelpande af lönerne för den der anställda lägre personalen, af hvars medlemmar de fleste ej kunde påräkna hälften af en vanlig dagakarls inkomst, anhållit, att för Kongl. Theatern mätte beviljas ett årligt stats-anslag af 50,000 R:dr Banko Stah-Utskoltcts Utlåtande Jfå 156. 17 Banko, deruti likväl inberäknade de 20,000 R:dr samma mynt, som af Rikets sednast församlade Stander för samma ändamål anvisades. Herr Lallerstedt har, jemte andra åtgärder till uppmuntran af konst och litteratur, föreslagit aflåtande af en underdånig skrifvelse, innefattande anhållan, att, sedan utredl blifvit i hvad mån H. M. Konungen bör och vill i Kongl.
Tvist och stridmellan döende och uppspirande generationer, tvist och strid mellan lifslycka och pligt, mellan uppriktig känsla och konventionell moral, och under brytningarne sinar lifsglädjen ut, de nya krafter, som spira, slappna och dö, förqväfda af öfverlefda institutioner och förlängese ’ n jordade åsigter. Öf-verallt brutna existenser och sjuklig resignation; lyckas det verkligen någon individ att hålla sig rak, att rädda sig från att blifva en andlig krympling, sker det på bekostnad af allt, som kallas mensklig sällhet, mensklig lycka. Så skildrar herr Geijersstam, en målning tung, höstlig och gråkall som en sen oktober dag. Man vore benägen att skaka på hufvudet, att mumla för sig sjelf det gamla talesättet, att författaren förtalat sin tid, om icke så många andra af nutidens skildrare sett lif och samhälle i samma dager, om icke så många andra analyser öfver vår tids sjuka mensklighet, de sorgfälligaste som de ytligaste, gifvit ett och samma resultat, att nutidens öfverciviliserade, nervsvaga men-niskor först och främst behöfva jern. Det finnes så många sjukdomar, kroppsliga och andliga, som gå förhärjande och dödande som smittosamma farsoter öfver tidens motstånds-svaga menniskor, det gifves så oändligt mycket sjukt och förkrympt, hur är det då möjligt, att en nutidsförfattare kan blifva annat än en läkare, hvilkens pligt det är att gå fram till sjuksängarne, oförskräckt sondera krämporna och söka finna hjelpmedlen. Trubadurernas tid är förgången, ångans och uppfinningarnes tidehvarf har icke råd att hafva en lyx-literatur för dess egen skull. Alla de stora, sociala och menskliga frågor, som förut i åratal sysselsatt de enstaka, de lärde, grubblarena, reformatorerna, rycka nu, som aldrig förut, menniskornas stora flertal in på lifvet, och har en författare högre mål än att flyktigt blifva genomögnad för att fördrifva en tråkig eftermiddagsstund, så har han intet annat val.