Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visst var, att de, kringkastade af vidriga vindar, kommit öster ifrån, hvilket ingalunda varit möjligt, om, såsom många antaga, det norra hafvet vore ofarbart och tillfruset (Pius II, Cosmographia in Asiæ et Europæ eleganti descriptione etc., Parisiis 1509, blad 2). Förmodligen är det samma händelse som omtalas af den spanske historieskrifvaren Gomara (Historia general de las Indias, Saragoça 1552–53), med tillägg att indierna strandat vid Lübeck under kejsar Fredrik Barbarossas tid (1152–1190). Gomara berättar äfven, att han sammanträffat med den landsflyktige svenske biskopen Olaus Magnus, som för honom med bestämdhet förklarat, att man kunde från Norge segla öfver norden längs kusterna till Kina (franska öfversättningen af ofvannämnda arbete, Paris 1587, blad 12). En särdeles lärorik uppsats om detta ämne finnes intagen i Aarböger for nordisk Oldkyndighed og Historie, Kjöbenhavn 1880. Den är författad af F. Schiern och bär titeln: »Om en etnologisk Gaade fra Oldtiden.» Olaus Magnus, Auslegung und Verklerung der neuen Mappen von den alten Gœttenreich, Venedig 1539. Numera torde (enligt meddelande af Öfverbibliotekarien G. E. Klemming) något afdrag af denna upplaga af kartan knappast vara i behåll, men den finnes oförändradt återgifven i 1567 års Basel-upplaga af Olai Magni »De gentium septentrionalium variis conditionibus» etc. Den i Roma 1555 tryckta upplagan af samma arbete har deremot en karta, som är något afvikande från originalkartan af 1539. Att Nicolo och Antonio Zeni’s mångomtvistade resor mot slutet af 1300- talet, i likhet med hvad som skett af hr Fr.
Herr Cederschjöld: Några värde talare hafva förment, att inga penningar skulle till Banken utlånas på 2 månaders uppsägning mot 3 procents ränta, men att deremot mycket penningar skulle insättas på Afskrifnings-räkningen. Jag kan ej annat föreställa mig, än att äfven Obligalionsräkningen skall blifva tillräckligen begagnad, när jag besinnar, huru stor del af Kronans uppbörd ligger kan hända flera månader ofruktbar i StatsContoret; och huru många allmänna verk, samt enskilta personer, nu nödgas hålla stora kassor beständigt liggande, af hvilka de endast på vissa bestämda årstider hafva egentligt behof. Jag kan således ej annat tro, än att full tillgång på penningar skall erhållas, och att man kan hända till och med kunde nedsätta räntan under 3 procent; emedan denna ränta i alla fall vore en ren vinst för dem, sora insatte eljest ofruktbara Kapitaler. Man invänder emot Afskrifnings-räkningen, alt den icke kan begagnas af andra än Stockholmsboar. Men förhållandet är icke sådant; ty många Possessionater och Bruksidkare i Landsorterna linna ju redan Den i December e. m. 7* sin uträkning deruti, alt hafva penningar räutelöst slående i Banken, för alt kunna derpå gifva anvisningar. Dessutom vill jag fästa deras uppmärksamhet, som jämra sig öfver penningeförlägenhet, derpå, att de ej borde vara så angelägna att draga Capitalerna från Landsorterna lill Stockholm; utan tvärtom söka qvarhålla penningarne i Landsorterna, på det att dc af sina vänner och bekanta så mycket lättare kunde erhålla stående lån; eller är det i hopp, att få bättre Credit, der de minst äro kände. Jag instämmer alltså i Herr Rosenblads proposition, blott med det tillägg, alt högst 2 procent på Afskrifnings-räkningen, och högst 3 procent på Obligations-räkningen må beräknas i årlig ränta. Friherre af Nordin:
Svipdag svängde på fatet och tog hvad hon ämnat den egne sonen. Efter måltiden vinkade Sif Svipdag afsides och bad honom icke se ned på Ull. Svipdag svarade: »Den som ser ned på en trogen vän blir mindre än han.» Bröderna sade hemmet farväl och vandrade norrut till Elivågor. Där sågo de sin faders öfvergifna borg, där Tor så mången gång gästat honom. De gingo öfver Elivågor och följde utefter Jotunheimskusten. Där de funno jättegårdar, sökte de natthärbärge och emottogos väl, emedan de voro Valands brorsöner. Bland alla jättar gällde Valand den tiden som höfding. Med ingen vågade de dock tala om Fröj och Fröja. Det skulle väckt misstankar. Men en ledtråd hade de för färden. De visste, att Fröj och Fröja vistades bland jättarne af Beles stam och de letade ut, att denna stam, en af de styggaste i Jotunheim, bodde högt upp vid det nordliga hafsbandet i en labyrint af förvillande töckenhöljda skär. Färden dit upp var lång och svår. Bröderna hade att uthärda månget dygn sådant som det då Tor fann deras fader hjälplös i Elivågor. Men Groa hade sjungit, att Urd skall upprätthålla Svipdag på glädjelösa stigar och föra honom på rätt stråt. Så skedde ock. De hunno den skärgård, där Beles stam bygger. Många gånger under dessa år hade Njord med andra gudar å Skidbladner kringirrat i dessa farvatten, gagnlöst sökande son och dotter, kämpande med hagelstormar, som förmörkade luften, med hafsvidunder, som klängde sig kring skeppets köl och ville draga det i djupet, med resar, som från strandklipporna kastade stenblock med sina slungor. Valands brorsöner kunde här taga sig bättre fram än asagudarne. Stormutsändarens fränder hade hitintills blifvit väl mottagne af Jotunheimsbebyggarne. De blefvo det äfven här hos Beles stam, fast på sitt eget vis. Jättarne däruppe hade ryktesvis hört, att bröderna voro att vänta, och afvaktade dem med ett sändeskap på stranden.
Utbptc af maculeraDt ftamplaDt papper ttllåtes, nät Det är fynbart, att mijjfrifning eller annan orfaf »ållat chartans obruFbarl>et, famt Det blaD, h»arå ftämpeln är fatt, finnes oflympaDt; f>ärvotD fan lifvsäl för papperet betalas 9?io runftycfen banco. ©amma ftaDganDe gälle äfmen röranDe cvarter, b»armeD jfulDfeDlar »iD intecfningar, tili Iåns crf>ållanDe ur S5anfen eller pitblifa CEajjor, marit belagDe, Da meD »eDerbötanDcS betyg ftyrfeS, att Defamma icfe blifroit Dertill bcgagnaDe, utan anföfntngatne Derom afflagne. 513atecfnaDe beläggningS-d;artor och unDerfrifne eypeDitioner må DocF icfe till utbyte emottagaS, innan orfafen till Deras obrufbarbet blifmit behörigen fiyrft, och intygaDt är, att löfen för Dem icfe erhållits, famt att De icfe marit för änDaraålet bcgagnaDe; äfmenfå må icfe afdrifning af maculeraDe chartor äga rum, innan ©tatS-€omoret, uppå Jfongl. 3ftaj:tS fÖefaUningöbafmanDeö, 53 efter cfjartorneö granjfning i Sanbö* kontoret, beröm gjorba anmälan, bifan bertill lemnat; böranbe emeblertib bartome i görfäljningémannenö räfningar unber jlämplabe*papper&bef)ållntngen uptagaé. §• 20. Upbofö od; ^veöorvianmg af Cfjatnse-BlgtUatcemieblen.
Ut skottets den i5 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 3a, i anledning af väckt motion, att Beväringsynglingarne icke måtte samlas till vapenöfning förrän de uppfordras till Rikets försvar. S. D. Vid förnyad föredragning Bifölls Al.mätina Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande N:o 3.f, i anledning af väckt motion derom, att de 124 tunnor span mål, sorn, under benämning af D 0 ra k yr k 01 un no r, nu årligen gå ifrån Hernosands Stift Lill Upsala Domkyrka, hädanefter må tillfalla Hernösands Kyrka, S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet: ContractsProsten Risbergs anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående f. d. Allmänna Magasins* fonden samt betalningsvillkoren för erhållne Spanmålsunderstöd, af den 12 April iS34. Från W ä 110 fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades följande StatsUtskottets Utlåtande och memorial, nemligen: 1:0 N:o 55, öfver den af Herr P. N, Stjerncreutz hos Ridderskapet och Adeln gjorda motion, angående utbekommande ifrån RiksgäldsContoret af en dess, enligt afgifven räkning å ved och bränkol till Landtmarskalkens så kallade Soireer vid sistlidne Riksdag, egande fordran; och 2:0 N:o 56, angående en gratificalion åt Cominissarien D.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets den 13 dennes på hordet lagde Utlåtanden: N:o 157, i anledning af väckte frågor om upphörande af den skattlagde qvarnar och sågverk åsätta grundränta. N:o 158, i anledning af väckt motion 0111 eftergift af hemmanet Rannäs Holstagård påförd ränta. S. D. Ånyo föredrogs och hifölls Allmänna besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 10 och 13 Jennes på hordet lagda Betänkande N:o 39, i anledning af väckte frågor om närings-friheten. S. D. Remitterades till Stats-Vt skott et: Herr Edenhjelms , Gillisdenna dag väckte motion örn rättighet för nuvarande Yexel-Controllörer att såsom pension få behålla sina arfvoden. Allmänna Besvärso h Ekonomi-Utskottet: Herr von Qvantens_, Carlj den 13 dennes på bordet lagde motion om förändrade föreskrifter för underhållande af vinterväg. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda Expeditions-Utskottet att uppsätta Conslitutorial för nedannämnde personer, såsom utsedde att vara Rikets Ständers Coinmitterade till tryckfrihetens vård, nemligen: Riddarhus-Secreteraren, Majoren och Riddaren Fredric Otto Silfverstolpe , Justitiae-Borgmäslaren, Lagmannen och Riddaren Jonas Ullberg. Kyrkoherden och Ordens-Ledamoten Doctor Abraham Zacharias Pettersson , Förste Expedilions-Secreterarcn och Riddaren Pér Ulmgren, Canzli-RåJet och Riddaren Nils Magnus af Tannström_, och Secreteraren i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir Carl Gustaf Stuart. Från Högvörd.
Jag för min del anser att det vore enl. med den rätta principen för sparsamhet att i dess helhet bifalla det uti förev:de Utlåt, omhandlade, samt af vederb:de myndigheter förordade förslag. Sparsamhet med Statens tillgångar finner nemi. hvar och en vara högst nödvändig och nyttig; men om denna sparsamhet öfverskrider vissa gränser, så blir den i stället — slöseri; och detta fall inträffar nu, om man, genom att uraktlåta att anskaffa tillräckligt antal lotsbåtar, upställer för sig oöfvervinnerliga hinder att kunna, på sätt vederbör, tillgodogöra sig våta lotsars skicklighet. Sådana tillfällen inträffa nu icke sällan, då lotsarne icke utan verklig fara under hårdt väder måste, på de ytterst bristfälliga båtar de hafva, gifva sig ut ibland skären. Det beror då ofta på en slump, huruvida lotsarnes hjelp kommer för sent eller icke. Om man uti detta afstde anställer jemförelse med förhållandet uti främmande länder, så torde denna jemförelse icke utfalla så särdeles fördelaktigt för vårt laud. Må man endast erinra sig de stora lotsbåtarne på Danska kusten, äfvensom på en del af den Norska. Den ringa sjöfarten, de låga lotspenningarne göra det till en omöjlighet för våra fattiga lotsar att sjelfva underhålla sina båtar. Vid sådant förhållande synes det mig onekligen billigt att Staten mellankommer. Utsk:t har uttryckt den åsigt, dels att Staten ej behöfde au - .vte l>en 18 Februari t. in. visa medel vidare nu till båtarnes första upsättning, dels att kostnaden för deras framtida underhållande skulle kunna hemtas antingen från Handelsoch Sjöfartsfonden eller från hvad förut blifvit lotsoch fyrväsendet anvisadt. Såväl Förvaltningen af Sjöärenderna sorn LotsDirektören hafva dock tillkännagifva att underhållet af dessa båtar bör ske i likhet med hvad som eger rum med dem å vestra kusten, hvarest, som vi känna, Staten på några stationer underhåller präktiga båtar. Hvad särskildt Handelsoeh Sjöfartsfonden beträffar, lärer ieke vara obekant, att nämnde fonds tillgångar anlitas för åtskilliga andra ändamål.
Då jag icke kan tro, att den siste värde talaren fått något särskildt uppdrag att förklara Hr Gr. o. Landtnäs ord, och då jag, sorn äfven hört dessa ord, icke heller kan tro mig påtruga honom något, enär jag utan afseende på närvarande förhållanden anser af vigt, att frågan icke behandlas på sådant sätt, att det för Konungen en annan gång måhända skulle blifva svårt att finna en Landtm., fortfar jag i min begäran, att rooo r:dr i månaden måtte blifva den summa, som i contrapropositionen bestämmes för Hr Landtm.; och skall det vara mig likgiltigt, om vi derigenom hotas med en, två eller tio voteringar. Gr. Horn: Som här från början blifvit ordadt om Ständernas värdighet, synes det mig olämpligt att gifva en taxation på Landtmrs värde eller på Konungens svårighet att framdeles finna en Landtm, efter det större eller mindre belopp, som är bestämdt till ersättning för Hr Landtm:s egna kostnader; ty detta tror jag icke vara R. o. Ad. värdigt. Jag får för öfrigt åberopa det beslut, Ståndet redan fattat, att afsäga sig alla måltider hos Hr Landtm., och tror, att dermed skulle stå i strid, om man vid bestämmandet af den summa, som nu är i fråga, ville afse några representationskostnader, i stället att inskränka den till ersättning för de enskilda. På denna grund anser jag mig ej kunna yttra annat än bifall till Utsk:s betänkande. Frih. Palmstjerna: Jag anhåller endast, att de tvenne ledamöter, som begärt votering, måtte sins emellan komma öfverens om contrapropositionen, på det vi må undvika flera voteringar, än nödigt är. Frih. Cederström: Sedan Frih. Boye nu föreslagit en bestämd summa, vill jag ej föreslå någon annan, utan får mitt förslag till contraproposition gerna förfalla. Hr Montgom erie, Gust.: Efter det Frih. Cederström nu mera tillåtit, att hans förslag ej vidare må komma i fråga, hemställer jag, om icke Frih. Boye äfven skulle vilja afstå från sin proposition. Frih. Boye, Ludv.: Jag har icke uppfattat Frih.
Denna fråga bör likväl afgöras särskildt, emedan, om R. o. Ad. skulle instämma i PresteStrs beslut och således borttaga en voterrspropos., mäste de andra voter:spropos:ne äfven ändras. Jag uprepar ännu en gång, att jag anser Frih. Tersmedens förslag vara af så ringa praktisk vigt, att jag anser den icke förtjena något envist vidhållande. Frih. Tersmeden: I anledn. af Hr Bildts till mig framställda fråga får jag förklara, att, då jag sist hade ordet, jag yttrade mig öfver en af dessa voter:spropos:r, nemi. den som rörde votering om kontrapropos. Jag anser den frågan närmast röra detta Stånd. Enär det, enl. min åsigt, är riktigt, att Ståndet frångår sitt beslut, ansåg jag den frågan kunna först afgöras. Derföre framställde jag den åsigten, hvilken Hr Gr. o. Landtm, synes dela, och jag hemställer, om det verkar på de öfriga frågorna eller voter:spropos:ne annat än att man undviker bvad jag vill kalla en löjlighet, ty det kan väl icke nekas att så är förhållandet; och som det ensamt beror af R. o. Ad. att antaga denna voter:spropos., ansåg jag lämpligast att den frågan först afgjordes, oeh hemställer, om icke den åtgärden är den enklaste. Hvad de öfriga voter:spropos:ne angår, så vill jag icke ingå i någon discussion derom. Hr Cederschiöld: Hr Bildt har sagt, att om mitt förslag antages skulle intet vara att sedan votera om, och således komme icke heller i fråga att votera emellan R. o. Ad:ns oah PresteSt:s beslut. Jag tillåter mig likväl att fästa Hrr:nes upmärksamhet derpå, att det är en väsendtlig skillnad emellan Borgareoch BondeSt:ns beslut, som innefatta bifall till Utsk:s förslag, och R. o. Ad:ns samt PresteSt:s beslut, som lyder så: »att för fortsättande till Örebro af den i öfverensstämmelse med R.
Skulle då ej denna syn, som tydde på död och nederlag, snarast vara en tillämpning på Konstantius? Krysanteus och Hermione trodde det, emedan de ville hoppas det. Om betydelsen av de syner, som hon uppbesvurit ur djupet av sin själs omedvetenhet, hade han och hon samtalat, medan de vandrade tempelvägen tillbaka, och sedan ofta. Krysanteus hade med allvar och spänning lyssnat till Hermiones redogörelse för dem. Det var icke vidskeplighet, utan följdriktighet i hans sätt att tänka, som verkade detta. Det må synas underligt för oss, söner av fäder, som givit luftpumpen, elektriska apparaten, kemiska ugnen och romboidiska nätet rum bland himmelens stjärnbilder. Vi frukta vidskepelsen till den grad, att vi uppfyllas av fördom emot allt, som ligger utanför de dagliga rönens gräns, och vi skulle kalla den klaraste filosofi mystik, om hon med allvar ledde oss in i det översinnligas värld och stängde porten efter sig. I allmänhet nöja vi oss med några maximer, tjänliga, det är sant, att frälsa oss från ett återfall i andens mörker, men odugliga att föra oss fram på ljusets väg. Vi anse oss hava gjort nog för vår självständighet, när vi icke sälja vår själ åt den tro, som räckes oss i barndomen. Men det är pendelns självständighet, som svänger mellan två ytterligheter, mellan Voltaire och Cagliostro. Vi äro långt ifrån att likna dessa hellenska filosofer, vilka övade sitt tänkande, som atleten sina lemmar, tryggade sig till förnuftet, som han till sina muskler, och med fast fot, med kraftsvällande armar och cestusomlindade händer stodo färdiga att segra eller falla för människoandens självständighet och förnuftets rätt. Funno de i denna självständighet ingen tillfredsställelse för sin religiösa känsla, räcktes dem då av en medlidsam hand en fångrustning, för att tjäna som harnesk, de tillbakastötte henne, föredrogo att hopplöst strida med fria lemmar och föllo som hjältar.
Revisorerne hafva fästat uppmärksamhet vid detta ärende ej mindre med hänsigt till de beviljade lindriga återbetalningsvilkoren, sedan hela förskottssumman öfver 20 år af Herr Grefve Gyldenstolpe räntefritt begagnats, än äfven och synnerligast på den grund, alt berörde, icke obetydliga förskottssumma ej finnes i Räkenskaperne balancerad; utan hafva Revisorerne endast genom Högstberörde Nådiga Bref kommit till kännedom, att ett sådant förskott blifvit meddeladt och slutligen i det närmaste efterskänkt. 2:0 Då MilitiaeBoställens förseende med erforderlig åbyggnad och C 48 ) densammas behöriga vidmagthållande utgör föremålet för dispositionerne å denna Cassa, hafva Revisorerne trott sig böra anmärka, att PensionsAnslag derifrån äfven utgå såsom till frami. Landshöfdingen Lorichs^ Enka, med omkring 5oo R:dr årligen. 3:o Bland balancerade fordringar upptages äfven en hos FältSecreteraren Herlenius, utgörande i Capital 4>277 R:dr 3^ sk. 4 roch 1 Räntor, år i83a, 1,112 R:dr 45 sk., och år i833, 1,115 R:dr i3 sk. Då någon utredning öfver förhållandet härmed icke finnes Räkenskaperne bifogad, hafva Revisorerne ansett sig äga skälig anledning anmärka den försummelse, som otvifvelaktig! ägt rum vid räntornas indrifning, hvarigenom dessa kunnat komma att uppgå till ett så betydligt belopp. Cassans säkerbetshandlingar hafva, vid anställd inventering, befunnits i god ordning. Andra Departementet. Utrednings-Afdelningen. Dess Räkenskaper, som för båda åren blifvit granskade i Kongl. KammarRätten med anmärkningar, utvisa följande förhållande: Debet: Balance från föregående året: Behållningar och fordringar. Balance från föregående året: Ordinarie Utgifter: Upphandling af persedlar till utredning, Armeens beklädnad, tross, Fästningarnas behof ra. Extraordinarie
Fullmägtigffap för en annan, utan blifwe hwar och en Hufwudman ivid sin Ätt och sitt ställe, äfwensom den, hwilken til Fullmagtig för annan Att an,tecknad blifwit, sedermera,ej ma intaga sin egen Atts rum eller för annan Ätt sig säsom Fullmagtig anmäla, derest han ei pä satt benna Niddarhus-Ordning utstakar, blifwit frän ber förra Fullmagtigstaper entledigad. Blifwer Fullmägtig under pästäende Riksdag, genom förra Hufwudmannens afgäng, sjelf Hufvudman för sin Ätt, dä frgntrade han Fullmägtigffapet och intage sin egen Atts rum och ar afwen derigenom stiljd ifrån den befattning af Bankman, LleÄor eller NrffotlsLedamot, som han i egenskap af Fullmagtig förut kunnat innehafwa. §- 8. Ar Hufwudman wid Domstol anklagad eller lagligen förwunnen ril brott, som ä desi heder och ära ga, eller ar brottet af den egenssap, ar det efter Lag ej kan med penninge-bvter försonas, bör honom' för hans person ej intrade a Riddarhuset rillätas förr, än han derifrån fullkomlig befrielse wunnit; åge ej heller förr magt Fullmagtig/örordna, utan tilkomme dä den närmaste af Ätten at betz Sate pä Riddarhuset intaga; ar äter Hufwudmannen den enda af Alten, ware da detz rum ledigt. Lag samma ware med den, som för annat fel blifwit Sate och Stamma bland Ridderskapet och Adeln förlustig förklarad. H. 9- Hafwer nägon Adelsman afstatt sin egendom til sine Borgenärers förnöjande, mä han under det frägan derom wid Domstolen anhängig är,hwarken för sin eller annan Ätt intaga Sate pa Riddar - Den 29 Mars. e. m. iZ8z dårhuset och ej heller Fullmagt utgifwa. Hafwer
St. 0. Btoeig* bcrgfö enta, ataria berggren, att uppbära arrenbet tn. nt. af inbragtta prebifattt* boftältcita ^törnestorp od) .fpofftena Suitnagårbett i ©faraborgö tån; 74:o af famma bag, i antebning af Jvoitgt. SJtajdö nåbiga fpropofttion, angå* enbe ntcb åtonnngaritet S3elgicn afftutabe traftater om upppörattbe af ©djetbe* tutten tn. nt.; 75:o af famma bag, augåettbe bemitjabt uttberftöb i antebning af ben ftaben Söarbcrg öftocrgåitgtta elbötoåba; 76:o af bett 21 Slooetttber, angåenbe regleringen af utgifterne uttber tRifö» ftatenö ©jttttbe öpufnutbtitet; 77:o af famma bag, angåenbe regteringen af utgifterne unber StiföftatenS 3tt
Såvida de i förslaget omnämnda rättegångs fullmäktige på landet skola vara oaflönade personer, befarar jag att de blifva en ny och försämrad uplaga af landsfiskalerna, hvilka på åtskilliga håll icke äro särdeles väl anskrifne. Skola de åter hafva löner, så borde Höglofl. Lagötsk:t hafva sökt bereda dem tillfälle till en sådan inkomst. Huru mycket dessa personer än vid åtskilliga tillfällen skulle kunna vara till nytta, så tror jag dock att ärendet icke för närv:de är tillräckligt utredt, och skulle således anse bäst att förslaget icke nu bifalles. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Jag medger visserligen att det kunde vara en fördel, såväl för inhemska som utländska män, att det funnes personer, som kunde öfvertaga ett dylikt ombudsmannaskap som det ifrågav:de, men jag hemställer huruvida det är lämpligt att ett sådant förordnande i lag stadgas. Vidare 360 Den 26 Oktober. vill jag anmärka att den motion, Olof Pehrsson här väckt, angår én ändring i 2:dra §:n 15:de Kap. Rätteg.Balken. Deremot har Utsk:t föreslagit ett uphäfvande af föreskriften i 3:dje §:n af 15:de Kap. Rätteg.Balken, som innehåller att öfverrätts »betjent, som årlig lön njuter, ej må låta bruka sig till fullmäktig, der eller vid någon underrätt som derunder lyder, utan så är att han talar för skvldmau sin, till och med syskonbarn, eller för omyndig, der han är målsman före». Jag vill visserligen tro att Konst.- och Banko(Jtsktn hafva rätt att göra motioner, men huruvida LagUtsk:t har rätt att väcka nya förslag, som ieke blifvit väckta i Stånden, det betviflar jag, och underställer B. o. Ad. samt Hr Gr. o. Landtm., huruvida en propos. kan framställas om ett sådant förslag. Att öfverrätts betjente, som hafva årlig lön, skulle vara fullt lämplige att sjelfva leda processer genom andra sakförare vid domstolar, t. ex. vid häradsrätt och rådsturätt, det vågar jag äfven betvifla.
Medic. Rådgifvare för SköBMsYård. Haga Trädgårds Till 24 oktober finnes plats ledig för en medelålders ordentlig och duglig hushällerska, som på egen hand kan åtaga sig hjälpa frun sköta ett större hushåll i stad. Husa och barnfröken finnas. Ingen må göra sig besvär, som ej är skicklig kokerska och fullt kompetent att sköta platsen. Prima betyg och referenser erfordras. Svar till » Vänligt bemötande », denna tidnings expedition. (615) populärt-vetenskaplig lärobok för hö- jande och erhållande af ansiktets och Izioppens skonhet af Med. Dokt. Bergmann, läkare. Pris IMark, erhålles i hvarje bokhandel eller direkt från Institut fur Schönheitspflege JELeinr. Simons, Berlin, JPostdamer Plats 1 a mot ins. af Mark 1:20 äfven i frimärken. Prospekt gratis. En snäll, helst musikalisk flicka med seminariebildning, som vill åtaga sig undervisa en 7-års gosse samt dessutom något deltaga i kontorsgöromål erhåller plats den l:sta eller 15:de instundande oktober om anmälan jämte fotografi insändes till handl. W. Lindbom, Winslöf. (659) LÄRARINNA, (från godt hem) erhåller plats för att läsa med, vårda och sysselsätta en 6 års flicka. Ett gladt och kärleksfullt sätt fordras samt goda rekommendationer. Man hänvände sig till Fru H. Stjernswärd å Areslöf pr Vinnö. (637) Kvinnligt biträde, allvarsam och ordentlig, med något års vana i garnoch väfnadshandel, erhåller plats omkring lista okt. Svar jämte fotografi sänväxtförsäljning das under adress: Fru Hanna Jacobsson I N:R 9 BIBLIOTEKSGATAN FORTGÅR ÄNNU (612) kan man faktiskt Sala.