Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När man läser om fasorna af en fångenskap i Bastiljen och om godtycket med » lettres de ca&lt;, * het », påminnes man visserligen om t ex. Casanovas redogörelse för Venedigs blykamrar och inkvisitorer, men än starkare tränger sig på jemförelsen med hvad Stepniak, TikhomirofT och Krapotkin berätta om dem som få » ruttna » i ransakningsfangelset, i Peter — Paulsfästningen och Schliisselburg eller deporteras på administrativ väg. Bastiljen var ett aristokratiskt fängelse; den fattiga underklassens bastilj hette La Bicetre och ändock vände sig på uppgörelsens dag dess vrede främst mot Bastiljen, så djupt hade dess symboliska betydelse rotat sig fast i folkmedvetandet. Till Bastiljen skickades i regeln misshagliga medlemmar af hofvet och adeln, författare etc. Under Ludvig XI: s och Richelieus dagar spärrades in der höga och mäktiga baroner, hvilka förfäktade feodalitetens och aristokratiens intressen. Vid nantesiska ediktets återkallande fyldes fängelserummen af protestanter; och mot de jansenistiska irrlärorna ansågs Bastiljen sedermera ofta som ett godt korrektiv. Hemlighetsfullhet var som sagdt lagen i fråga om fån-garnes behandling och många af dem blefvo såväl i lifvet som i döden ej annat än ett nummer, ett par lätt förgätna initialer, men ändock framkallar Bastiljens namn minnen af personer, hvilka liksom ökat dess historiska betydelse. I Bastiljen satt kardinal de Rohan för sin delaktighet i den famösa halsbandshistorien; i ett torn hade den hemlighetsfulla järnmasken sitt förvaringsrum. I ett annat Leprévot de Beaumont, hvars brott bestod i hans röjande af syftet med det under Ludvig XV: es och andra höga herrars beskydd verkande » hungerbolaget ». I fader Mirabeaus ögon var Bastiljen ett lämpligt uppfostringsmedel, hvadan han några gånger lät genom en » lettre de cachet » ditskicka sin excen-triske son.
Verkligt godt finskt sommarsmör i byttor om 40 kilo passande för hushåll hos B. [G. G168] Slussplan 63 B, Stockholm, [564] 4.03 S#, 26 Drottninggatan |g 6 [557] Intubi-Kaffe är det erkändt bästa, billigaste och helsosammaste kaffesurrogat. Finnes i hvarje väl fournerad specerihandel i Stockholm och landsorten samt i parti och minut hos Stockholms Xaffeaktiebolag. [2S1] Koin ocli profva vårt ångrostade och malda BLUShÅllSkafTe ä 95 öre pr | kilogram Beredt af prima Java ege * det en fin och angenäm smak, är helsosammare än vanligt kaffe samt medför genom sin dryghet ytterst stor besparing. A l l m. För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre Pianos tagas i utbyte. OBS. Ständigt lager af Flyglar från Bluthner och Pianinos från O. Schwechtens herömda fabriker. GUST. PETTEESSOU &amp; Komp., 38 Regeringsgatan 38. Flyglar, Tafflar och Pianinos från J. G. M a l m s j ö. Stockholm. Stockholms Kaffenlttiefooliig, Direkt från Hankow (China) importeradt, oförfalskadt T e af 1889 års skörd, i flere utsökta, aromatiska och prisbilliga qvaliteer. Försäljes packadt i bleckburkar, kartonger och silfverstanniol genom Specerihandlarne. En-gros-lager hos Otto Dahlström &amp; Komp. Handhvitt borttvättar allt af händerna, som tvål ej 7mn aftaga, skyddar mot frost etc. och gör händerna hvita oeh mjuka. ' Fås i eleganta spegeldosor ii 35 öre hos parfymhandlare m. fl. E M och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. [35] n u hos K. F. ÅLUND, bo a&gt; pä flaskor för utspädning.
Landtm, erinrade, att, enl. 68 ,§:n Riksd:sOrdn:n, R. St:r skola, i den ordning Stånden, hvart för sig lämpligast finna, förordna om Revisorer, att öfverse och granska Statsverkets, Bankens och Riksg:sKont:ts tillstånd, styrelse och förvaltning, samt hemställde derjemte, då nu tiden i nästkommande vecka icke syntes kunna blifva särdeles uptagen genom pröfningen af Utslcs Betänk:n, om R. o. Ad. behagade företaga val af berörde Revisorer Lördagen d. 18 dennes, hvilket bifölls; hvarefter Hr Gr.o. Landtm, erinrade, alt revisionsförrättningarne kommo att äga rum åren 1857, 1858 och 1859, samt således 3:ne särskilta val borde anställas, och vid hvart och ett af dem 6 Revisorer skulle utses. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen. In fidem protocolli. Albert Munck. Oen il April 231 Lördagen den 11 April 1857. Plenum kl. 10 f. m. Just. 9 prol:s-utdrag för d. 8 dennes e. m. Ilr Ehrenhoff, Gust. Herrman: Jag anhåller att få tili prot. anföra, att jag icke var närv:de i det plenum, då BankoUlsk:s ölem. N:o 23 förevar, samt att jag således ej kunde erhålla kännedom om Hr v. Heykenskjölds dervid hafde yttrande; förbehållandes jag mig min rätt, att sedan detta yttrande blifvit jusleradt, få deremot göra de anmärkmr, hvartill jag kan finna mig befogad. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Jag anhåller att få instämma uti den af Hr Cederschiöld i föreg:de plenum afgifna reservation emot behandlingen af Const.UtsIcs Mern. N:o 8, äfvensom särskildt emot Ståndets beslut, att annan medlem af Konungahuset än Kronprins skall kunna utöfva regentskap. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz:
Herr von Arbins, Axel, den 21 sistl. Februarii på bordet lagde Memorial, om förändring i Inkvarteringen lör Wendes Artillerie-Regemente. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: 1:0 Friherre Relibinders, Joli. Fredr., d. 21 sistl. Februarii på bordet lagde Memorial, angående sättet, att afhjelpa allmänna förlägenheten. 2:0 Hans Excellens Herr Grefve Cederstroms, Rudolph, den 24 sistl. Febr. f. m. på bordet lagde Memorial, angående allmänna Förlägenheten, samt beliofvet i vissa fall af medel till Pensioner för Stats-Rådets Ledamöter, jemte de af åtskilliga Ledamöter rörande samma ämne denna dag afgifne yttranden. 3:o Friherre Ankarsvärds, C. IL, den 24 sistl. Febr. f. 111. på bordet lagde Memorial, om indragning af Minister-Platser, vid fremmande Idof, utom i Petersburg och London, samt Diplomatiska ärendernas besörjande i öfrigt af Charges de Affaires och Gon - Protocolls-Utdrag. 11<)5 suler, jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, afgifne yttranden. Bevillning s-Utskottet: Friherre Wrangels, Henning, den 24 sisll. Febr. förmiddagen, på bordet lagdc Memorial, och grunderne för beskattning af fastigheter. Allm.
NB. det faller af sig sjelf att sladsskjuts ej konjniit här i fråga. Hr Hammarskjöld, Carl Wilh.: Jag har af Frih. D c ii 19 Februari f. 111. 183 Cederström* anförande tyckt mig finna, att lian anfier skjutsen böra till sitt fulla värde betalas. Jag hemställer då, om icke lätta sältet att utröna dess rätta värde vore, att låtanden utbjudas på entreprenad-auction. Då man vet, att förhållandet är mycket olika i olika provinser, vet jag icke hvarföre betalningen för skjutsen i en provins, der den kostar mindre och der man gerna skjutsar, skall blifva lika stor, som der skjutsskyldigheten är mera betungande, och der man betalar för alt vinna befrielse derifrån. Jag tror, alt genom entreprenad-auetioner har man bevakat den resandes intresse; och ehuru svårigheter möta i början, tror jag, alt sådane entreprenader skola bära sig. Jag vill alldeles icke fästa mig vid de 32 sk. jag föreslagit, såsom en mils skjutslega för en häst, utan förenar mig med dem, som sagt att det måhända vöre-för mycket; men jag vet icke något sätt att få skjutsbesväret skiljdt från jorden, om det icke blir till fullo betaldt. Jag har af Hr af Dalströms yttrande tyckt mig finna, att han ansett olika priser å olika orter medföra alltför mycket besvär? Det kan jag ej finna, och en sådan olikhet finnes redan stadgad. Jag vet ej hvilka större svårigheter skulle uppkomma, än nu, då en resande vid gästgifverigårdarna på landet betalar ett högre pris, an i nästa stad. Så betalas nu t. ex. i Stockholm skjutsen högre än i någon annan stad, och för öfrigt är uti flere städer olika skjutslega bestämd. Frih. af Nordin, Ca rl Johan! Öfver bestämmandet af den skjutslega, som bör erläggas, skall jag icke, viddetta tillfälle, begagna min rätt att mig yttra.
Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 6 dennes under N:ris 37 och 58 •fgifne, samt den 9 derpå följde' eftermiddagen Ben 11 September /. mi jgg på bordet lagde, tvånne Memorial, med vote^ rings-propositioner: 1) Rörande den af Ståderne utgående saluaccissen; 2) I afseende på vårderingsgrunden till Bevillningens utgörande af brandförsåkrade hus i Ståderne; Fann Ridderskapet och Adeln för godt, att med godkännande af de i samma Memorial föreslagne voterings-propositioner, öfverlemna dessa frågor till det Förstärkta StatsUtskottets afgörande, Företogs till pröfning Statsoch BancoUt-’ skottens den 29 sistlidne Augusti under N:o 5o afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, samt de dervid såsom Bilagor fogade särskilte Utlåtanden, rörande Rikets Penningevåsende och de dermed gemenskap ägande ämnen. Friherre fotangel, Henning, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 1.) Herr Grefven och LandMarskalken hemptällde, om icke, enär Utskottens förevarande 39° Den 11 September f. m. Utlåtande, innefattade 26 särskilta punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt finge särskilt för sig företagas och pröfvas. Bifölls. I :fta punkten: Utvexling af verkligt mynt, till inlbjande af Rikets Ständers Banks Sedlar3 ma icke nu företagas. Friherre Bjornjljerna, Magnus: Jag skulle hemställa till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke afgörandet af dessa frågor kunde gå mera systematiskt, derest 12 och 10 punkterne först företogos. Jag tror det öfverensstämma med all god hushållning,’ att man först känner sina tillgångar, innan man gör sina anslag.
Jag skall visserligen icke motsätta mig en återremiss i anledn. af hvad Gr. Rosen behagat yttra att han nu vore i tillfälle att lemna behöfliga uplysningar i ämnet, men jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s och Gnns upmärksamhet derpå, alt denna motion fann inom Utsk:s Utgiftsafdeln. ingen förespråkare och inom StatsUtsk. blott en enda ledamot af PresleSt., och då statsverkets tillgångar i andra afseenden till så betydlig del tagits i anspråk med nya anslag för läkarevården, så förmodar jag att denna motion icke lärer kunna vinna framgång, hvarken inom StatsUtsk. eller i delta och de öfrige RiksSt:n. Under sådant förhållande synes mig en återremiss ej till någonting tjena, om icke till att öka StatsUtsk:s förut nog många göromål. Hvad dessutom sjelfva saken beträffar, så har jag af sakkunniga personer inhemlat, att frågan ännu skulle vara så outredd, att det skulle vara alltför tidigt att af allmänna medel anslå en så stor summa, som för ett homöopalhiskt sjukhus behöfdes. Derföre anhåller jag om bifall lill Ulsk:s hemställan. Hr C ederschiöld: Då jag under förliden cholera-termin har varit i tillfälle alt iakttaga denna sjukdom, så får jag äran uplysa, att min erfarenhet öfvererensstämmer fullkomligt med hvad jag inhemtat af andra, nemi. att morlaliteten upgår till 60 å 70 proc., och om den nedgår till 40 å 50 proc., så anses det högst lyckligt. Beträffande hvad Hr Gr. Rosen anfört, att någon skulle hafva iakttagit endast 20 proc. mortalitet, så får Gr:n ursäkta, att jag drager i tvifvelsmål sannfärdigheten hos deu person, som han åberopat. Hvad beträffar methoderna för sjukdomens behandling, så är jag öfvertygad, att det icke finnes någon method, som visar sig ega Den 22 April e. m. 337 ega bestämdt företräde framför elen andra.
Gederström nyss utlät sig, ut göra en skola endast för »allmoge.» Folkskolan kan, efter min tanke, aldrig blifva väl ordnad eller blifva hvad den bör vara, förr än den sättes i sammanband med det högre läroverket och äfven de bildade klasserna skicka sina barn till denna skola. Nitet för och tillsynen vid den första af de offentliga skolorna blifver aldrig hvad behofvet kräfver, förr än detta sker. Detta mål bör man aldrig lemna ur sigte, men för att komma derhän, är det nödvändigt att i de lägre skolorna meddelas sådan undervisning, att lärjungarna derifrån kunna öfvergå till elementarläroverken, eller, om jag så må säga, andra gradens skolor. En annan vigtig omständighet, som bör medverka till den föreslagna öfverflyttningen till folkskolan af elementarläroverkets lägsta klass, är, att de barn, som icke kunna erhålla under - Den 17 Mars f. m. 399 visning i hemorten, och nu vanligen insändas till småstäderna och der inackorderas hos gamla madamer, och andra obildade personer, åtminstone ett år längre finge qvarstanna uti hemmen. Sådant skulle otvifvelaktigt vara nyttigt lör barnens fysiska och sedliga utveckling. Till folkskolornas förbättring skulle dessutom i hög grad bidraga, om till lärare i dem mera allmänt än hittills användes qvinnor. För de ringa löner man ännu kan bestå, är svårt att erhålla sedliga och bildade män. Qvinnor, i alla afseende!) väl qvalificerade lill lärarinnor, stå deremot oftast till buds äfven mot små löner. I folkskole lärarebefattningar hafva qvinnor inom Stockholm ganska ofta blifvit använda, och dessa hafva nästan alltid fullgjort sina åligganden särdeles väl och till fullkomlig belåtenhet. Om det verkligen förhåller sig så, som Gr. Sparre här antydt, och jag äfven trott mig märka, att den grammatikaliska undervisningen meddelas bättre af personer som känna mer än ett språk, och till barnen samtidigt med undervisning i ett främmande språk, skulle dessutom barnen erhålla bättre sådan, om fruntimmer anställdes i folkskolorna, ty fruntimmer med någon bildning äro vanligen hemmastadda i främmande språk, hvilket deremot nästan aldrig inträffar med de män, sorn söka anställning vid folkskolorna.
Visar någon, hvilken det åligger att tillsyn vid bränneri eller distilleringsverk hålla, eller förbrytelser mot denna författning åtala, försummelse eller vårdslöshet i dessa åligganden; varde antingen för alltid eller under viss tid från tjensten eller befattningen skiljd eller ock fälld till högst två hundra Riksdalers böter. § 54. Varder, till utrönande af förbrytelse mot denna författning, undersökning hos någon anställd emellan klockan 9 om aftonen och klockan 5 om morgonen, men sådan förbrytelse ej upptäckt; bote förrättningsinannen från och med 5 till och med 50 R:dr, der han ej finnes hafva till undersökningen giltig anledning haft. Vägrar den, som undersökning i bränneri anställt, att betyg, som i § 64 sägs, åt bränvinstillverkare genast utfärda, bote 15 R:dr. § 55. Varder vid undersökning eller i anledning deraf förrättningsman våldförd, eller föröfvar han sjelf våld i oträngdt mål; gånge dermed efter allmän lag. § 56. Saknas tillgång till gäldande af de i denna förordning stadgade böter, skola de förvandlas till fängelse på det sätt, att emot böter till och med 40 Riksdaler svara 14 dagar, från 40 Riksdaler » » » 75 » » 21 » » 75 » » » » 150 » » 30 » » 150 » » » » 225 » » 45 » » 225 » » » » 300 » » 60 » eller två månader o. s. v. ända till ett år, som är den högsta fängelsetid, hvartill någon, i brist af tillgång till dessa böter, må dömas. § 57. Af l oter som enligt denna författning ådöinas, samt värdet af bränneriredskap och annan egendom, som förbruten anses, tillfälle tva tredjedelar aklagaren och en 40 Sarnmans. Bevillning»-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. J\li 2. tredjedel den stads eller sockens fattigkassa, hvari den åtalade förbrytelsen är begången. Finnes särskild angifvare, tage han hälften af åklagarens andel.
Delta är sant; men då de föreg;de 5 årens inkomster likaledes varit beroende af fnarkegångspriseu, och likväl visat ett sådant högre belopp, så skulle jag också anse det vara skäligt, att man upptog denna summa till det högre belopp, hvilket den efter markegåugen utgjort. Jag skulle för min del anse lämpligt, alt den upptogs lill 580,000 rdr. Hr Westerstrand, Pehr: I anledning af hvad den siste välde talaren har anfört, får jag äran yttra, att man med största varsamhet måste gå till väga vid beräkning af statsverkets inkomster, så vidt de bero på markegängsprisen. Efter förloppet af de är, för hvilka medelberäkningarna här äro tagna, hafva prisen redan fallit, och de fulla ännu ytterligare. Således torde knappast den summa, som af StatsUtsk. blifvit beräknad, komma att ingå. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då uti ifrågavar. för Kronan behällne ordinarie ränta, äfven ingår spanmål, och det redan visat sig, all markegången för närvar, blir låg, och då densamma i år troligen kommer att blifva lägre än den varit under de sistförllutna 20 åren, så anser jag för min del, alt den af SlafsUlsk. föreslagna summan icke kan på något sätt höjas. Med säkerhet kan man förutse, att för år 1845 kommer summan att understiga 575,000 r:dr i verklig behållning; men då det är att förmoda, att det ena året skall hjelpa det andra, så skulle jag tro, att StatsUtsk:s förslag kan af Ståndet antagas. Något skäl till anslagets höjande inser jag deremot icke, hvarföre jag tillstyrker antagande af Utsk:s förslag i detta betänk. Hr Bråkenhjelm , Pehr Re inb: Till de skäl, som blifvit förut förda, anser jag mig böra lägga det, att om under sådana conjuncturer, som nu tyckas inträffa allt mer och mer för hvarje år, det skulle hända, att räntegifvare uppsade lill leverans in natura Kronans s. k. behållna spanmål, så skulle deraf följa en brist uti StalsconUs contanta inkomster, åtminstone för någon tid.
Då hoppades han alltid, att han skulle vinna henne en gång, smida henne fast vid sig med styrkan af sin kärlek och sin intelligens. »Min lilla nors», sade han smeksamt, när det var något han måste förklara för henne, »min lilla nors, som är så dum – så dum – så dum.» Och han citerade för henne Heines bekanta vers till La Mouche: »Dich fesselt mein Gedankenbann Und was ich dachte, was ich sann Das musst Du denken, musst Du sinnen – Du kannst nicht meiner Geist entrinnen.» Då kunde hon sitta tankfull en stund; och så kom det till sist eftertänksamt och allvarligt: »Jag håller inte af dig. Inte riktigt.» »Det vet jag. Jag håller inte heller af dig», sade han och kysste henne. Men han visste nu att han älskade henne. Sakta, halft omedvetet hade mefistofeleskappan glidit af hans axlar, han hade, i början liksom på lek, lagt sitt hufvud ner mot hennes knän; efterhand hade det fått hvila der längre och längre och till sist hade han gett sig hän helt och utan förbehåll. Från det ögonblicket var han icke samma menniska som förr. »Du är så olik dig», sade hon. »Jag spelar inte komedi längre. Inte för dig – aldrig för dig.» Han berättade henne sitt lif: der fans icke en vrå i hans själ som han icke ville lägga fram för henne. Han gaf henne allt, det bröt sig fram oemotståndligt utan misstro och utan öfvervägande, allt hvad han upplefde, allt hvad han tänkte, minsta förflugna känslostämning. Och han märkte icke att han intet fick igen. Också till modern blef hans förhållande innerligare. Den förändring, han undergått, fyllde henne med glädje och glädjen blef till tacksamhet emot den unga flickan, som hade kommit det vackra och fina i hans väsen att skjuta upp. Af det första ofördelaktiga intrycket fans nu intet kvar; af hennes moderliga svartsjuka intet heller. Hon hade insett att detta just var säkraste medlet att vinna honom och både af instinkt och beräkning drog hon den unga flickan till sig.
Hvad beviliningen å fullmagter beträffar, har Gr. v. Den 12 M n j f. m. 3g Forsen upplyst ora de stora svårigheter, som uppkomma vid tillämpningen i afseende på olikheten mellan dom, hvilka erhållit sina fallmagter före, och dem, som erhållit dem efter 1835. Med någon kännedom om, huru det tillgår i taxeringscommitteerna, tror jag, alt det vore olämpligt att ålägga dem en sådan verkställighet; jag tror, att den blefve illa uppfylld. Jag anser denna beskattning principenlig, men linner den ej verkställbar utan genom en hög charta. Jag skulle tro, att, när chartoe-sigillalse-förordningen förekommer, man bar tillräckligt tillfälle att göra den åsigten gällande. Jag fruktar, att en talare, som uppgifvit lösen för en commereeråds-fullmagt, kommit att yttra en summa, dubbelt så stor som dea, hvilken verkligen erlägges; afgiften är i alla fall hög. Hvad brännvinets beskattning angar, är jag af olika tanka med Gr. Horn. Jag tror det ej vara en nödvändighetsvara, åtminstone till sin natur; men det har blifvit för mången en nödvändighetsvara, Som vi torde kunna beskatta och som, när andra generationer uppkomma, kan blifva en öfverflödsvara. Jag tror likväl ej, att beskattningen bör lägges på personen, utan på varan, hvarigenom man är säker, att den utgår och man undviker chicaner Jag yrkar återremiss och att Utsk. ej ville förbise det sätt, som af åtskilliga talare blifvit uppgifvet, att lindra den directa beskattningen genom skatter, som äro lättare och lämpligare att utgöra. Hr Sandelhjelm, Paul: Såsom ledamot af Bevilln.- Utsk. har jag delat pluralitetens mening i fråga om det under R. o. Ad:s pröfning nu varande betänk, och utber mig att vördsamt få lemna några upplysningar, som derpå hafva afseende.
Om en person den ena dagen insätter penningar på depositräkning å 6 månadeis tid och Banken den andra dagen gör konkurs, så kan väl insättaren skäligen ej begära 6 procts ränta förr, än de 6 månaderna förflutit, enär han sjelf åtnöjt sig med 3 proc. För öfrigt har förslaget gifvit 6 proc:s ränta åt depositörerne men icke åt dem, som insatt penningar på upoch afskrifnings-räkning. Detta är en ny inkonseqvens. Jag tror, att denna g är dels felaktig dels missledande och får således yrka, att It. o. Ad., med ogillande af densamma, måtte i stället antaga den motsvarande §:n i nu gällande Banklag. Hr von Koch: För min del finner jag mig belåten med Utslcs förslag, hvarigenom de väsendtliga olägenheter, som vidlådde det förra förslaget, blifvit undanröjda. Jag får likväl, med anledn. af Gr. Sparres anmärkn., förklara, att jag icke är särdeles ifrig för förslagets ovilkorliga antagande, emedan man, enligt min lanke, ganska väl kan reda sig både med Utslcs förslag och den gamla lagen. Jag anser emellertid Utslcs förslag hafva något företräde. Gr. Sparre har anmärkt, att det skulle vara orimligt att gifva sedel-innehafvare förmånsrätt framför depositörer samt att sedel-utgifning vore en sak, som mindre borde befrämjas än deposilions rörelsen. Ehuru äfven jag delar denna åsigt, tror jag dock, alt man bör afse den skillnad, som förefinnes emellan en sedel-inne bafvare och en depositör. Det måste nemi. vara lättare för en person, som slår i omedelbar beröring med Banken och gör insättningar derstädes, att kontrollera Bankens ställning, än detta är för den, som i handel och vandel emottager Bankens sedlar. Och om man, lika med Gr. Sparre, anser, att depositörerne äfven böra hjelpa, har Ulsk. ju i denna riktning gått ett steg längre än nuv:de lag, då Ulsk. ger dem G procts ränta, om konkurs inträffar. Gr.
Men jag skulle önska att få veta, hvar den grundlags-§ finnes, som berättigar Const.Utsk. till sådan controll på RiksSt:n, eller till sådant oberoende af dem eller ens att handla med R. St:s rätt, i andra eller flera fall, än som äro bestämdt upptagne, nemi.: l:o då ötsk. tillämpar 106 §; 2:o då Ulsk. afgör, hvart ett mål hör remitteras, sedan 2 Stånd stannat emot 2 i fråga derom; 3:o då Utsk. på enahanda sätt afgör om särskildt Utsk:s tillsättande, och 4:o då Utsk. bestämmer grundlagsenligheten af en utaf något Stånds laiman vägrad propos:n. I dessa 3:ne sistnämnda fall är Utsk. blott ettslags compromissalius, för alt slita de olika meningarne inom RiksStrn, antingen sins emellan eller med deras talmän; men jag skulle gerna vilja veta, i hvilka andra än nu uppräknade fall Const.Utsk. kan upphäfva sig till förmyndare för RiksStrn, och skolmästra dem i afseende på deras åtgärder. Jag anser emedlertid väl, att striden numera blifvit öppen, och hoppas, sedan detta skett, att R. o. Ad. ej skall underlåta att utöfva den rättighet, som tillkommer Ståndet att emancipera sig undan Const.Utsk:s förmynderskap.” Det är visserligen sant, att Hr von Hartmansdorff förklarat, att han genom närmare studerande af grundlagen kommit till en annan lanke vid denna riksdag, än han i det nu upplästa yttrandet uttryckt; men jag måste säga, att jag icke kan förstå på hvad sätt han då studerat grundlagen, då han icke uppgifvit något enda skäl, hvarför han kommit till denna förändrade öfvertygelse. Lika litet har Hr Cederschjöld uppgifvit något skäl, hvarför han icke kan vilja göra grundlagen lill viljes lika väl nu som vid för ra riksdagen.