Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 22, i anledn. af väckt motion om införande af ett medelporto för skrifvelser, som inom ltiket med elektriska telegrafen befordras. Hr v. Kraemer, And. Bob.: Få saker hafva i vårt land, 'gjort så vackra och hastiga framsteg, som telegraf-inrättningen. För 5 år sedan afsändeé ingen enda depesch, och man hade knappast börjat att sträcka en enda tråd; vid detta års slut deremot skall Sverige ega mer än 400 inil telegraftrådar; utan att räkna dubbel-ledningar, — ett vackert resultat på en så kort tid. Depeschernas antal, hvilket första året endast utgjorde 10,000, steg 1855 till 02,000 och 1856 utgjorde det 119,000, Såväl bruttoinkomsten, som netto-behållningen, hafva stigit linder dessa, år i samma förhållande. Det kan således aldrig hafva varit min mening, då jag väckte min motion, att dermed uttrycka något klander af det sätt, hvarpå denna vigtiga inrättning skötes i vårt land. Tvärtom! Jag tror att de män, som stålt i spetsen för denna hastiga utveckling, gjort sig ett namn, sorn länge skall öfverlefva dem. Men jag anser det vara hvarje representants icke allenast rättighet, utan skyldighet att då han varit i tillfälle att inhemta en närmare kännedom om en viss fråga, icke behålla denna kunskap för sig, utan lägga i dagen de resultat, hvartill han derigenom kommit. Detta var orsaken hvarföre jag äfgaf Hen motion, som nu är under, 11. o. Ad:s profning, sedan Utsk. afstyrkt bifall till deiisämmå. Utsk. anger tydligt, att de i Betänk, förekommande skäl för afslag af min motion äro hemtade från de uplysningar, som telegrafstyrelsen lemnat. Jag har således att granska och i min ringa mån söka vederlägga telegrafstyrelsens officiella utlåt. Jag böjer mig visserligen för den stora, genom praktik inliemtade kännedom, söm hos en sådan auktoritet måste finnas, och hvilken jag saknar; men det händer ej sällan, att, under dagens praktik, theorien undanskymmes och, under tillämpningens bestyr, idéen råkar i bakgrunden.
Utslag i mål , der någon blifvit tilltalad eller LagUtskoltets Betänkande N:o 48- 17 eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff, med eller utan arbete, bör följa , hädanefter skola Hof« Rätts pröfning underställas ; Den 2 Mars, N:o j g, öfver Herr P. G. Cederschjölds Motion , angående Rådmäns och Kämnerers befrielse från deltagande i ansvarec för försummelse att till ÖfverDomaren insända renoverade Domböcker och Protocoll m. m.; och jfrån Hedervärda BondeStåndet, Den a Mars, N:o 26, öfver Herr Grefve Johan Henning Gyllenborgs Motion om rät-] tighet för hvar och en att, emellan Riksdagarne , till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i Författningar; men sorn desse Betänkanden blifvit af tre RiksStånd bifallne, nemligen, N:o ao , af PresteStåndet, den a 1 Febr.'; af BorgareStåndet, den 2 Martii, af BondeStåndet, den 19 Februarii, jBih, till Riks-St. LagUtskottels Betänkande N:o 48. N:o 3, af Ridderskapet och Adeln, den g Februarii , af BorgareStåndet, den 30 Januarii, af BondeStånder , den 3 Februarii, N:o 11, af Ridderskapet och Adeln, den g Februarii, af BorgareSiåndet samt af BondeStåndet , den ig Februarii, JST:o 1 1, af Ridderskapet ochv . Adeln, samt af Preste-' \8n V*. ) Februarn, »landet . af BondeSiindet, den 3 Februarii, I\:o 12, af Ridderskapet och Adeln, den 16 Februarii , af PresteStåndet, den taFebruarii, af BondeStåndet , den 3 Februarii, N:o 19, af Ridderskapet och Adeln, den 3 Mars , af PresteStåndet , den 2!
Andra ledamöter hafva åter anfört, att taxeringsvärdet af fast egendom å landet är i det närmaste öfverensstämmande med verkliga förhållandet, samt påstätl, att då någon förändring behöft göras, har den också blifvit verkställd af taxeringsoch pröfningscomiléerne; hvarföre dessa ledamöter tillstyrkt bifall till Ulsk:s betänk. Nekas kan icke, att den minimitariff för hemmanens värden, som nu är gällande, kan vara ojemt fördelad, synnerligen om jemförelsen göres länen emellan öfver hela riket, äfven med åsidosättande af de lokala förhållandena. Men inom hvarje län, särskildt betraktadt, är detta olika förhållande i det närmaste jemkadt dels genom taxeringscomitéernas nogare kännedom inom distriktet, och dels genom pröfningscomiléernas slutliga tillgörande. För att likväl komma till det rätta, det sanna, i detta afseende, fordras en vidtomfattande undersökning, och en längre tids användande, än den som Bevilln.Utsk. för det närvar, äger, innan ämnet kan tydligen utredas och klart göras för hvarje samhällsmedlem, som deraf kan hafva mer eller mindre nytta eller skada. Nu är comitéens förslag för beskattningsväsendet samt uppbördsoch redogörelseverkets ordnande inom riket, remitterad af Ständerne, ensamt till StatsUtsk., som ock redan börjat handläggningen af ärendet, utan att hafva ansett sig behöfva inbjuda Bevilln. Utsk. till gemensam öfverläggning härutinnan. Mig synes det derföre vara både oformligt och olämpligt, om någon framställning från Bevilln.Utsk. göres, att fä sammanträda med StatsUtsk. till afgörande af ifrågavar. ärende. Må StatsUtsk. få gå sin väg uti ofvannämnde ärende, och Bevilln.Utsk. sin, i hvad som rörer den allmänna bevillningen! Och Den 50 Maj. 65 Och det ena Utsk:s betänk, hvarken binder eller löser Ständernas beslut ehvad det andra Utsk. föreslagit.
Hon har sina mindre goda egenskaper, men hon har äfven sina goda, och menar mig dessutom väl, det vet jag. Heldre än att förlöjliga hennes ålderdoms bräckligheter, ville jag ha dem sjelf. Din Farbror Axel har, som du sjelf sagt mig, gjort dig mycket godt. Axel till Anna. O, de äro båda englar utan tvifvel, rigtiga ljusens englar, men som låta oss sitta i stockmörkret. Jag är sjuk och ledsen. Anna till Axel. Axel, jag är så glad i dag. Jag har så goda förhoppningar! Hvarifrån och huru? hör. Jag var i går i kyrkan. Luften var kall, vinden stormig. Faster ville ej låta mig gå. Jag bad och bad, till dess „nej mitt kära barn“ ändtligen förvandlades uti „nå, så må du få gå då, envisa stycke!“ hvilket uti mina öron lät rätt harmoniskt. För hvem jag rätt innerligen bad i kyrkan; lär du väl kunna gissa. Jag bad så af innersta hjertat, så hoppfullt, som någonsin ett barn kan bedja en allgod fader. Då jag med djup andakt tillika med församlingen steg upp, för att sjunga det himmelska Halleluja, bröt en solstråle klart och underbart fram genom kyrkfönstret och upplyste Westins herrliga Altartafla. Tron, kärlekens och hoppets englar, knäböjande kring den Uppståndnes graf, stodo på en gång så lefvande, så öfverjordiskt sanna, att man tyckte dem öppna läpparne och förena sig i vår lofsång. I mitt hjerta uppsteg, mägtig och ljuf, en innerlig öfvertygelse: allt skall ännu bli godt! och obeskrifligt rörd, böjde jag mig ned, att för dig och mig emottaga den högtidliga välsignelsen. Axel, allt skall ännu bli godt! Axel till Anna. För din skull, min Anna, ljufva engel, skall jag bli välsignad och genom dig. Äfven jag har i dag i min själ blott glada känslor, ljufva förhoppningar, gamla, goda, bekanta, mig hjertligt välkomna. Jag har sutit uppe vid fönstret, smakat af ditt förträffliga äpplegelée, och sett hur en klar Mars-sol bortsmälte isfrosten, som den kalla natten lagt på vår grannes jernplåt-tak.
Jag skulle tro att genom detta stad gande vinner enskilda banken ännu ett sätt att hos Riksbanken få ränta pä sina penningar, enär banken sjelf då finge utgöra ett plus i de personers antal, som insätta penningar, ty bankens styrelse är icke så enfaldig att den sätter in 100,000 rdr på en gång, när den ser i reghtet att fullm:ge ega rätt att säga dagen derpå: vi betala icke mer än så och så stor ränta. Nej enskilda banken fortlär, som nu, att dela sina tillgångar i smärre portioner och på detta sätt inpraktisera deps pä uppcch afskrifningsräkning i liiksBanken. Således skulle jag tro att det vore lämpligare att, med bibehållande af deti restriktiva föreskrift, sorn finnes i nuv:de reghte, inlägga, såsom BankoUtsk-.t har föreslagit, rättighet för bankofullm. att kunna bestämma ränteberäkningen blott på ett mindre belopp af den summa, som blifvit iusatt i personers namn, om hvilka man uppenbarligen vet eller har skäl att misstänka, det de icke ega dessa penningar, utan att de tillhöra en penningeanstalt. Då kan denna icke med visshet beräkna, att om A B, och C. insätta hvardera 50,000 rdr, han möjligen skall få beräkna ränta på den sig tillgodo, utan tvertom, han kan äfventyra ätt få det förklarande att A. B. och C. få kanske icke ränta på mer än '/« eHer V5 af hvad de insatt, och derigenom har den penninginrältningen blifvit kurerad för sitt försök att eludera lagen.
Marchen skullé då blifva sådan, att första gången ett Constit.Utskrs förslag inom Stånden pröfvades, skulle anmärkmr deremot få göras, och dessa anmärkhrr likasom discussioner öfver andra frågor till Constit.Utsk. återremitteras, hvarest niålet jémté de gjorda anmärkningarna skulle ånyo pröfvas, liväraf följden hlefve, antingen att Utsk. vidblefve sitt förra förslag, eller också inkomme med nytt förslag, grundadt på de möjliga förändringar, sorn kunde blifva en följd af de vid återremissen gjorda anmärkningar. Derefter ägde Stånden att, likasom i andra frågor, fatta sitt beslut, oberoende af det yttrande, Constit.Utsk. afgifvit. Här började likvisst skillnaden emellan Hr v. HartmahsdorlFs och Gr. Horns åsigter, och denna skillnad är så betydlig, att man kan anse deras förslag såsom utgångna från alldeles motsatta åsigter. Hr v. Hartmansdorff föreslår nemi., att det andra förslaget, som ingäfves från Constit.Utsk., endast skulle kunna få gillas eller ogillas af Stånden, och att slutligen Codstit.Utsk. vid Ståndens beslut, som klefve detsamma, som för närvar, kallas deras gemensamma tanke, skulle få fästa det afseende, som det för godt funné. Detta går ut på ingenting annat än att i grundlagen nedlägga en magt hos Constit.Utsk., som detta Utsk. vid denna riksdag velat tillvälla sig, fastän den icke kunnat ernås. Jag har icke kunnat gilla Constit.Utsk:s försök i detta fall, och jag kan icke heller gilla försöket att i grundlagen nedskrifva ett stadgande, som tillegnan Constit.Utsk. en så obehörig magt. Uti Gr. Horns förslag finner jag både fördelar och olägenheter. Enligt detsamma skulle visserligen en ytterligare remiss till Constit.Utsk. komma att äga rum; men den tidsutdrägt, sorn deijjf hlefve en följd skulle likväl medföra den fördel, att frågan blefve ytterligare pröfvad af Utsk., sedan Utsk. haft tillfälle att inhemta alla Ståndens opinioner i ämnet.
D u pratar som om det ej funnes annat än obehag i äktenskapet; det är riktigt rysligt att höra, då du varit gift så många år? » » Ja, ser du, just det, att man så länge varit lycklig, gör, att man tryggt kan skämta litet med äktenskapet, ty ej må du tro, att vår lycka går omkull för några skämtsamma ord. Men det var sannt: Gerda skulle uppbygga oss med ett längre föredrag i äktenskapsfrågan; allt med anledning af att hon nu studerar Idun ' och fått tag i fru Langlefs artikel. Så att om Matilda nu förser mig med två koppar kaffe för att stärka tålamodet, så må du börja; Matilda blir den intresserade åhörare-skaran, jag den erfarna kritiken. » » Tycker ej Gerda om fru Langlefs åsikter? » » Jo visserligen, och jag har visst ej tänkt, att man skulle anse hela sitt äktenskap olyckligt därför, att man någon gång råkar ut för små meningsutbyten. Man kan ju gräla ganska skarpt med sina syskon och om en stund vara lika goda vänner igen. Lättare ännu måste det väl vara att försona sig med en, som man älskar så högt som sin make. » » Ja, det är då säkert, men må man ej låta misshälligheten så småningom jämka ut sig, ty då stannar alltid en liten udd kvar. Nej, man måste åstadkomma en riktig försoning. Må man efter ett, på omständigheterna beroende, längre eller kortare » tjurar^ slå armarna kring gubbens hals och förklara sig ej orka » suras » längre; eller mannen ber med en kyss sin lilla hustru ej vara ledsen utan glömma alltsammans, och så är man lika goda vänner igen. I lifvets stora frågor må man för öfrigt söka öfvertyga hvarandra med allvarliga skäl för och emot, och då detta ej lyckas, så må man respektera hvarandras åsikter. Vanligen uppstå de flesta meningsskiljaktigheten, då barnen kommit och det gäller deras uppfostran, men då hvar och en förnuftig människa vet, huru förderfligt det är för barnen, om de märka den ringaste misshällighet emellan föräldrarne, så jämkar man nog gärna från hvardera sidan. » » Det var ej heller om skärmytslingarna i äktenskapet j a g. v i l l e tala, utan om en annan sak, hvilken jag tror är orsaken till att månget äktenskap blir, om ej just olyckligt, så dock utan värme och sol.
Omsorgen för allmänna Undervisningen och Uppfostran, Ecclesiastikverket och Fattigvården vare alltid en särskildt person uppdragen, med säte och stämma i StatsRädet får de mål, sorn till dess befattning höra. Ej må m. m» Afslogs. Likaledes afslogs följande uti Bilagan till Konungens Nådiga Proposition af den 7 Au. gusti 1812 gjorda förslag till samma Detta StatsRad kommer att beslå af 12 Ledamöter, af hvilka t> äro Konungens StatsMh 800 Den is Juni. jiistrar; nemligen: En StatsMinister för Justi* tie-ärenderna, som tillika är Ledamot i Konungens Högsta Domstol; en StatsMinister för Utrikes ärenderna; en StatsMinister får Krigs■ ärenderna; en StatsMinister får. Sjö-(trenderna och hvad dertill hörer ; en Inrikes StatsMinister får Ecclesiastik-, Kameral-, Jlan" delsoch andra Civila (trender; samt en StatsMinister för Finance-ärender na. De öfriga StatsRadets Ledamöter utgöras af Jeni StatsRåd, af hvilka trenne l>öra hafva tjent i civila beställningar, samt HofCanzlereu. Härefter yttrade Hans Excellence Herr Gref ven och Landt-Marskalken; Sedan Ridderskapet och Adeln ansett sig icke kunna antaga något* dera af de nu framställda förslagen, lärer Ridderskapet och Adeln finna, att något af de följande . som står med dessa i omedelbart sammanhang, icke heller kan antagas; hvilket yttrande af Ridderskapet och Adeln bejakades. 6:le §:n. Häraf hade ConstitutionsUtskottet 1812 föreslagit följande omarbetning: StutsSecreterare bibehållas för alla de förvaltningsgrenar , hvilka ingen särskildt Minister fått sig uppdragna, och eige i sådant fall säte och stämma i StatsRådet för cle mål., som till deras befattning höra.
Venster (med en förtviflad ansträngning att vara qvick) Det var bra att få veta hur mycket man har att betala om man skulle behöfva anlita dig. Profess. Åh ja, ditt lif kunde väl icke vara mera värdt.50 (Mamma.) ”Moster Johanna” var född i Trelleborg på 1760-talet, hennes far var köpman och hennes mor var köpmansdotter, också från Trelleborg. Hon har för Mamma berättat: Niper – Mäster med skinnluan – Den dumma käringen (”rör om, rör om”) – Flickan, som ville se sin blifvande man. – Mätta med träklädningen. – Den late pojken. – Röfvaren (”jungfru lilla var dristig”,) Glasrockarne.51 Men penna och sax. Fyra skånska folksagor, framställda af – t – n.52 Svinavakterskan. Det var en gång en enka som gifte om sig med en enkling, hvilken hade en enda dotter, förnöjsam till sinnes och vänlig emot alla. Enkan hade äfven sjelf en dotter, högfärdig i åthäfvor och ovänlig i tal, men hon satt alltid pyntad och fin vid spinnrocken under det den andra måste gå ute och förrätta tungt arbete. En dag då mannens dotter stod och mol på en handqvarn hände sig att en sparf kom flygande, satte sig på qvarnen och sjöng: ”Piga lilla, gif mig lite korn!” (eller: Lyss till stackars sparfvens qvitter hungrig han på qvarnen sitter). Flickan svarade: ”Plocka så mycket du vill, jag unnar dig väl.” Då hoppade fogeln ned i qvarnen och åt till han vardt mätt, sedan flög han åter upp och sade: ”Vänlig och blid har du varit emot mig, så ringa jag än synes, och ingalunda skall du härför blifva olönt. Högmodig blifver du aldrig det skönjer jag granneligen, och dig må det väl gå i verlden. Ett godt hjerta har du, men om du också icke det hade, skulle jag ej kunna skänka dig det, andra, ringare gåfvor hafver jag dock och dem vill jag gifva dig.
Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad i denna Författning stadgadt blifvit bålla allvarlig band; och skall det ovillkorligen åligga KronoStadsoch Policebetjente, samt andre vedei’börligen förordnade personer att förbrytelser deremot på det allvarsammaste beifra; egande derförutan alle och en byar rättighet, att förbrytelser emot denna Författning angifva och åtala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot busbondefolk; men endast Kronofogdar och Länsmän samt andre personer, hvilka antingen äro eller framdeles kunna blifva dertill af Justitias-Cancelleren eller Konungens Befallningshafvande förordnade, vare berättigade att, så i städerne sorn på landet inom de Län, der de' äro tjenstgörande, anställa visitation och göra beslag. Denna rättighet tillkommer äfven Policeoch Stadsbetjente inom Städerne samt Krono-Fjcrdingsmän på landet, hvar och en inom sitt district. Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro, och efter det bränvinsredskapens egare eller dennes på stället varande ombud blifvit tillsatt; åliggande det nämnde publike betjente att, enär förbrytelser 2*4 Bev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utshs Betänkande N:o 6. hos dem af andra angi fras, målen lagligen instämma och utföra; dock på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen saknar grund eller anledning, eller diktad är.
Då emedlertid sparrar ända till 8 tums tjocklek ansågos vara af omogen skog, hvars utförsel icke borde tnedgifvas tullfrihet, beslöto Rikets Ständer, på Bevillnings-utskotlets förslag, att nämnde tullsats skulle utsträckas lill sparrar af dessa gröfre dimensioner. Den mer och mer tilltagande förödelsen af landets skogar kan icke annat än påkalla ytterligare restriktioner mot en misshushållning, som, lockad af ögonblickets vinst, lemnar ur sigte fördelarne för den enskilde och hela landet af skogens återväxt till full mognad; och för alt motverka denna misshushållning, så vidt sådant genom tulltaxebestämmelser lämpligen kan uträttas, tillstyrker alltså Utskottet, att utförselstullen å sparrar af furu och gran under 8 turn midtpå må förhöjas från 3 till 8 sk. stycket. I tariffen för kreditupplaget och transito-afgiften har Utskottet, utom den rättelse i rubriken, som af Utskottets taxeförslag angående artikeln canel föranledes, funnit sig endast angående artikeln hampa böra föreslå väsendtlig förändring. Då, på sätt Utskottet vid artikeln hampa här ofvan anfört, den ohäcklade är tullfri till införsel och tullen å den häcklade blifvit nedsatt från 1 R:dr till 24 sk. Trävaror, Sparrar. Tariffen för kredit-upplaget och transitoafgiften. 70 Bevillnings-Ulskotlels Betänkande, JV? S. TulUa.re-un derrällel sema. 8 4. § 7. 8 9- 8 12. skeppundet, följer ock deraf att ohäcklad hampa bör från kreditupplags-tariffen uteslutas, och att transitoafgiften för den häcklade, nu bestämd till 28 sk. eller högre än hela tullafgiflen, måste betydligen nedsättas, och hemställer Utskottet, att transitoafgiften för häcklad hampa må bestämmas till 16 sk. skeppundet, samt att ifrågavarande tariff, sådan den finnes här bifogad, måtte i Öfrigt godkännas.
S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades en af Herr Lagergren vackt motion, med förslag, l:o att alla åtgärder och stadganden i tull-författningarne för beredande och underlättande af en ökad införsel af utländska slöjdevaror måtte uppskjutas, intilldess Kongl. Maj:t, genom tractater med fremmande magter, betingat Sverige full reciprocitet i tullbehandlingen af alla dess exportvaror, Svenske slöjd-artiklar inberäknade, och 2:o att, intill dess sådant inträffat, dels förbud, och dels en efter reciprocitets-grunder lämpad skyddstull å utländske manufacturoch handtverkeri-varor måtte fortfara att, genom tulltaxan bestämmas; i anledning af hvilken motion flere bland Ståndets ledamöter afgifvit yttranden, som remissen åtfölja. Prat. Ut Jr. d. 26 Februari 1840. S7 S. D. Vid ånyo skedd föredragning af det till Borgare-Ståndet meddelade utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll den 15 dennes, innefattande, dels att Bonde-Ståndet antagit ett af Riksdagsmannen Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län ingifvet, uti ett vid Protocolls-utdraget fogadt memorial intaget förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, i anledning af Kongl. Majjts Tal till Rikets Ständer på Riks-Salen vid Riksdagens öppnande, dels att Bonde-Ståndet inbjöd dess Med-Ständer att med Bonde-Ståndet sig förena uti den af Ståndet för dess del sålunda beslutade underdåniga skrifvelse, hvilket Protocolls-utdrag, jemte skrifvelse-förslaget, en deputation af Bonde-Ståndet den 19 dennes till Borgare-Ståndet öfverlemnat, fann BorgareStåndet, bos hvilket omförmälda skrifvelse-förslag blifvit uppläst, det borde Bonde-Ståndets beslut, angående inbjudningen, endast till handlingarne läggas.
Slats-samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N'.o 20. 5 Ehuru Utskotten, vid öfvervägande af denna fråga, väl ej förbisett del tryckande i roleringens utgörande för HammarÖns hemmansegare, så anse likväl Utskotten oundgängligen nödigt, för att kunna åstadkomma någon lindring härutinnan, på sätt motionären äskat, att noga känna förhållandena med roleringeu uti de Hammarön närmast tillgränsande orter, på det en nöd vändig jemnförelse emellan densamma och roteringen å Hammarön må kunna anställas, samt möjligheten af den nu yrkade lindringens tillvägabringande bedömas; hvadan Utskotten tro, att, förrän en undersökning lill utrönande häraf i vederbörlig ordning blifvit verkställd, något yttrande derom ej kan af Rikets Ständer meddelas; hvarföre Utskotten hemställa, att frågan uti dess ännu outredda skick ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Augusti 1840. N:o 20, Ant. till Exp, Utsls. den i5 Augusti, II. 11 f„ m. Betänkande, i anledning af väckta frågor om, förnyad granskning af grunderna för B ät sman shållets fördelning, Rikets Städer emellan. Till Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning hafva följande motioner remitterade blifvit, nemi.: Från Högloft. Ridder skalet och Adeln: Af Herr Grefve Horn, C. F, sorn yttrat sin öfvertygelse, alt den senast af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, för utgörande af städernas Båtsmanshåll antagne, men r sin natur föränderliga grund, vore för ett ständigt roteringsverk olämplig; vid hvilket förhållande Herr Grefven föreslagit, att en förnyad reglering af städernas Båtsmanshåll måtte vidtagas, antingen sålunda, att den roteringsskyldige stadsjorden först blefve roterad i likhet med hvad tillförne egt rum, eller att, i händelse förenämnde och af ett omvexlande bevillningsbelopp beroende rotering skall bibehållas för en del af Båtsmanshållet, en rättvis uppskattning af all ordinarie
Diskontverkens kassa vid inträffade uttag å uppAssigneringar ° .11 . * ii n i , »n ,*n 9 • i r a Reserv - och afskrifningsråkningar till större belopp, än hvartill tillgång i kassan funnits, hafva, jemlikt reglementets 152 §, anordnats från Reservfonden å sammanlagda belopp för Banko-diskontverket af 3,000,000 R:dr och för Låne-kontoret i Götheborg af 300,000 R:dr; varande dessa förstärkningar tid efter annan Reserv-fonden åter ersatta. För Låne-kontoren i Malmö och Wisby hafva så beskaffade anordningar från Reserv-fonden icke erfordrats. a Reservfonden. § 54. Den innehållning af allmänna Diskont-fonden utaf 200,000 R:dr, som, enligt Innehåiining 2 mom. af Reglementets 153 §, skall för detta år verkställas, år på de serskilda ® Mmanna Diskont-Verken fördelad sålunda, att fonden Banko-Diskont-Verket har att inbetala R:dr 125,000: — Götheborgs Låne-Kontor „ „ 50,000: — Malmö D:o „ „ „ 25,000: — Till den 5 nåstlidne September hafva, i följd häraf, till Reserv-fonden blifvit öfverförda: af Banko-Diskont-Verket R:dr 95,000: — „ 35,000: — „ 12,500: — Götheborgs Låne-Kontor D:o Malmö S:gr R:dr 142,500 Den återstående innehållningen utgör således: för Banko-Diskont-Verket i Stockholm R:dr 30,000 „ Låne-Kontoret i Götheborg „ 15,000 D:o Malmö 12,500 Summa R:dr 200,000 § 55.