Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att här föreskrifva, huru besparingarne böra användas till ett nytt och främmande ändamål, tror jag ej går 8o Den 5 O c t o b e r f. m. an, och fruktar, att Ridderskapet och Adeln ej kan det bifalla. Herr Munck af Rosensköld: Jag tillstår, att det är mig nu mera icke oväntadt att höra af den föregående talaren, att en underdånig anhållan är detsamma, som en föreskrift. Deremot håde jag ej förmodat, att han skulle yttrat sig emot, att besparingar borde användas till hälsotillståndets Och localförhållandens förbättrande, helst ett sådant användande skulle i framtiden, genom minskning af de sjukas antal, åstadkomma minskning i utgifter för sjukvården i alla sina delar och besparing i tid för Cadetternes studier. Herr Hjerta: För min del finnér jag det ganska lämpligt, att, vid ett anslag, sorn Piikets Ständer grunda på de premisserr hvilka af Utskottet blifvit framstälde, att nemligen utgifterne för Carlbergs slott äro af den natur, att de ej kunna på förhand bestämmas, fästa ett sådant vilkor, som Herr Munck af Rosensköld föreslagit, att Konungen af dessa medel mätte använda nå O got till förbättring af den osunda lokalen. Jag skulle tro, att de stora kostnader, StatsUtskottet, omtalar, till en betydlig del bestå i ändringar af flyglarne vid Carlberg. Jag tror ej, att dessa kostnader böra för all tid kunna fortfara. Stället bör en gång kom - Hen 5 O c to lier f. ra. 8* lomma i den ordning, att Styrelsen är nöjd, oell att tillräckliga lieaväm ligh eter finnas för Cadetterna. Då torde medel blifva öfver. Jag får derföre anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes föreslå, ätt, såsom ett vilkor till det sista beslutet öm Carlberg, det måtte bestämmas, att Konungen af dessa medel mätte använda hvad som beliöfves till lokalens förbättrande. Friherre Anckar swärd: Jag kan omöjligen förena med mitt begrepp om Styrelsen, att Rikets Ständer skulle behöfva ingå i rletaljerne, och föreskrifva Konungen, hvilka kärr och polar behöfva utdikas.
Det har derföre, såsom jag tror, alltid varit en statsmans skyldighet att något litet se framför sig och icke med alltför myc - Den 5 November. ket lugn betrakta hvad som sker närmast omkring honom, nog mycket förtröstansfullt troende att allt hjelper sig sjelft. Gr. Gyldenstolpe har medgifvit, att den tillgång på penningar, som fanns förut, minskats med stora summor, jag tror ända till 19 milhr; men den ädle Gr:n gick alldeles icke längre än att blott statuera detta faktum, och orsaken, hvarföre han ansåg ett dylikt faktum betyda ingenting, kan jag verkligen icke förklara annorlunda än derigenom, att han betraktar saken blott ur Bankens synpunkt och frågar: lider Banken deraf eller icke? Ty när man vet, att Banken har sin grundfond och sina 8 V* milhr silfver qvar, så är det onekligt, att man icke anser Bankinrättningen någon fara underkastad. Men vid sidan af detta förhållande, eller att Bankens reela fond sjunker och sedelstocken minskas, hafva vi nyligen hört omtalas ökade utgifter, ökade anspråk af K. M. hos E. St. att gifva medel till ganska stora företag, och vi hafva deraf funnit, att samma säkerhet i afseende på hvad som kan ske, existerar på högsta ort, likasom den existerar blandjjllrr Fullmäktige i Banken. Nå väl! är det så, då kommer också ansvaret, i fall dessa åsigter skulle stöta alltför mycket i rosenrödt, att drabba dessa höga auktoriteter, som icke vilja lyssna till eller ens tillåta en närmare undersökning af förhållandet. Sedan jag yttrat detta, M. Hrr, skall jag icke, utom på de skäl, som Gr. Gyldenstolpe anlört, inlåta mig vidare i någon diskussion om den våda jag fruktar. Det är möjligt, att solen går ned lika klar nästa år, som den lyser i detta ögonblick; och om den gör det, om händelserna ånyo kunna bringa oss på samma ståndpunkt, som vi voro år 1855, är det visserligen mycken anledning att hoppas, det den kris, hvilken jag ansett vara en penningekris, men icke någon handelskris, icke skall kännas till sina följder.
Hvad dernäst beträffar 1681 års Kongl. Förordning om comministerslönens utgörande, i afseende hvarå stadgas, det Capellanen eger af allmogen uppbära ”till det högsta en half span säd af hvar heleller half-gård, men af fjerdedels eller mindre torpare allenast en åttondels tunna om året”, så har erfarenheten tillräckligen bestyrkt dess olämplighet för närvarande tid genom de mångfaldiga tvister, som den framkallat och allt framgent måste föranleda, så länge den ännu qvarstår i sin föråldrade och till nuvarande tidsförhållanden opassande form. Då comminister-lönen, enligt denna författning, utgår endast i spanmål, och dennas utgörande icke är grundad på hemmanens afkastning, såsom pastors löneinkomster,'utan utgår till lika belopp, ehvad afkastningen är större eller mindre, ligger redan härutinnan en orättvisa, men denna orättvisa blir ännu påtagligare, då man tager i betraktande, att heloch half-gård erlägga lika, samt att för mindre torpare än fjerdedels ända ner till den lägsta fraction af helgård, afgiften måsta antagas vara lika stor som för fjerdedels gård. För afhjelpande af denna ojemnhet och orättvisa i grunden för beskattningen, har man föreslagit att nedsätta Comiléer, som borde närmare undersöka förhållandet inom hvarje socken; hvarjemte är föreslaget, att spanmålsafgiften till Comminister borde bestämmas efter 16 kappar för helt hemman och i proportionerligt förhållande för alla mindre delar häraf ända ned till f.'del> för hvilken Allni. Eesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N-o log. sistnämnde hemmansdel, likasom för alla mindre hemmansdelar derunder, afgiften borde utgå med enahanda belopp eller 4 kappar. Hvad det förra förslaget angår, anser Utskottet samma ändamål, som här åsyftas genom bildandet af Comiteer, kunna lika tillförlitligt ernås genom upprättandet af conventioner, i hvilket hänseende ofvan intagna Kongl. Bref den 3 Juli 1829, jemte det en dylik convention om
N:o 4, ang:de fullbordad granskning af de uti Statsrådet förde prot., blef detta mern., på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagdt. Med tillkännagifvande att, då Const.Utsk:s nu ytterligare bordlagda mern. innefattade ett af de vigtigare riksdagsärendena, i sednasle talmans-conference blifvit öfverenskommet, att uti samtlige RiksSt-.n skulle föreslås, alt detsamma mätte nästa Onsdag d. 5 April företagas till samtidigt afgörande hos RiksSt:n, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle, att med ytterligare föredragning af detta mern. finge anstå till nämnde dag. Ropades ja. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagde mern.: N:o 92, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 58; N:o 93, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 61; N:o 94, i anledu. af erhållen återremiss å utlåt. Den 29 Mars. 407 Föredrogs StalsUtsk:s den 24:de dennes på bordet lagda utlåt. N:o 95, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de eftergift i arrendet för Mörrums krono-laxfiske i Blekinge län. Frih. Cederström, Jakob: Jag förslår icke huru Utsk. kunnat komma lill en sådan slutsats, till hvilken Utsk. ledt sig. Sedan Utsk. först tillkännagifvit, att arrendatorn icke bordt sakna kännedom om fiskets beskaffenhet, då han öfvertog detsamma på arrende, har Utsk. icke destomindre tillstyrkt nedsättning i arrendet eller bifall till K. M:s i ämnet afgifna propos. Utsk. har, enligt min åsigt, icke bordt förbise, att vid den auktion, då nuvar. arrendatorn inropade ifrågavar. laxfiske, flere andra personer, å fisket gjort anbud, ehuru lill vida ringare belopp.
Detta kati, såsom jag redan nämnt, icke ske utan ålerremiss, men för min del kan jag ej tillstyrka den på annat sätt, än att jag talar för afslag å betänk; dock må, ifall R. o. Ad. så finner skäligt, saken återgå till Utsk., för att Utsk. må sättas i tillfälle att föreslå en nådegåfva åt dem, sorn eljest oskyldigt och obilligt skulle blifva lidande. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag bekänner, att äfven jag under disscusionen fått åtskilliga betänkligheter emot antagande af detta betänk. Jag finner, i öfverensstämmelse med hvad Hr Stuart yttrat, att det utan tvifvel varit en ganska väsendtlig försummelse att icke fullgöra skyldigheten 468 Den 3o Maj f. ra. att underhålla bron eller anmäla bristfälligheterna så tidigt, att reparationskostnaden ej kunnat uppgå till ett så betydligt belopp, som nu erfordras. Jag föreställer mig likväl, att, ehuru denna anmärkn, emot arrendatorerna å domstolens sida måst föranleda till beslut, hvarigenom de blifvit skiljde från liela arrenderättigheten, Sländerne dock å deras sida möjligen skulle kunna medgifva någon niodifieation till arrendatorernes fördel, på det sätt att de väl skiljdes från arrendet af bron, men icke-från arrendet af qvarnen, hvilka lägenheter icke med hvarandra hafva någon omedelbar gemenskap. I detta fall skulle äfven det af arrendatorerna för arrendets bibehållande anförda skäl, alt den plats, på hvilken qvarnen är belägen, till hör deras skatleköpla hemman, komma att förfalla, och den rättegång undvikas, som utan tvifvel i afseende derpå torde uppstå emellan Kronan och Lemkeska arfvingarna. Jag öfverlemna!' denna anmärkn. till SlalsUtskts begrundande, och anhåller för min del o-m ålerremiss af Utskts betänkande. Gr. Horn, Claes Fredr.: En värd ledamot har ansett StatsUtsk. hafva alltför mycket i detalj behandlat denna fråga, likasom åtskilliga andra dylika ärenden.
Det war E)fverste-Hieuwnsnten och Riddaren ^äwrgpLl-i-e, tillika med desi -vapenbroder, som ej tillfredsställde med den ära att hafva förswarat fosterjorden, kände sig äga styrka nog at i nödens sista stund, maga alt för at frälsa öfwerlefworna af et Wadt fädernesland; och det är pä begäran af samtelige Standens lVpulerW, sorn jag pä Riksens Ständers wägnar nu til Eder Herk 6eorZ ^äicr8psrre, äfwen som 58 Den 6 Maj. lil Eder I här församlade Herrar och Män af den hit maicNerkciö Wästra prinsen, förklarar Riksens Ständers fullkomliga bifall och gillande, tacksamhet och erkänsla för hwad I företagit, för hwad I wägat, för hwad I uträttat. Fosterjorden bäfwade för ds upträden, som syntes oundwikliga följder af et borgerligt krig, men lugnet äterfördes snart i den fredliga medborgarens bröst, genom Herr (Zener-il-lVtajorLn Friherre ^lllLrcreutx, som wisade i ögnablicket af en Statshwälfning, samma rådighet, samma mod, som redan länge utmärkt honom pä Slagtfälten och gifwit honom rätt til stna medborgares bifall. Det är pä här församlade Ständers wägnar, af dem anmodad, som jag til Eder Herr Friherre ^älercreut?, och til alla dem, som med Eder och under Edert befäl warit medwerkgnde, förklarar Riksens Ständers fullkomliga bifall och warma erkänfla för den frälsning af Fäderneslandet , hwartill en högre magt tyckes hafwa lätit Herrar ^,6lcrcrsM2 och ^6l6r8yLrrL omedelbarligen räcka hwarandra handen. Aldrig har en Statsförändring af sa mycken wigt aflupit med mindre oroligheter än denna.
Staten minst 50,000 frdr större inkomst än om nämn da bana icke varit för trafik öppnad», dels att »då det med säkerhet kan antagas att i synnerhet godstrafiken lill och ifrån Borås jernväg, hvilken begynt under särdeles ogynnsamma förhållanden för Borås-traktens egentliga industri, skall, i mån dessa förhållanden förbättras, ganska betydligt till vexa, samt när likaledes utgifterna för Statens jernvägstrafik fortfarande komma att nedgå i förhållande till inkomsterna, så kan det ej heller förnekas att Statens jernvägar af den tillökning i rörelsen på desamma, som genom Borås jernväg åstadkommes, skulle hemta ailt större fördelar, såvida ej en betydande del af godstrafiken, för att undvika den nu vödvändiga omlastningen, tager vägen öfver den snart färdiga Uddevalla—Herrljungabanan. » Då således Staten, oberäknadt den ränta af fyra procent den uppbär af Boråsbolaget för det lån detta bolag erhållit al 1,374,000 R:dr genom ökad trafikinkomst, till följd af denna banas anläggning uppbär ytterligare minst 50,000 R:dr årligen, motsvarande nära fyra procent, hvilken nettoinkomst otvifvelaktig! kommer att betydligt ökas; då till följd häraf Staten af det lån, som lemnats detta bolag, årligen uppbär minst åtta procent ränta, så hemställes om det är billigt att det bolag, som tillskyndar Staten en så betydlig omedelbar vinst, behandlas strängare än något annat jernvägsbolag, och om Stalén billigtvis bör af detta bolag fordra, under de år, som andra bolag njuta räntefrihet, en årlig uppoffring af 36,000 R:dr. Man har invändt att det vore ett farligt prejudikat, att efterskänka något af de vilkor, under hvilka lånet beviljades. Men då man icke begär annat än att få åtnjuta samma 'rätt med alla andra, och ådagalagdt är, att Staten genom detta bolag skördar en högst betydlig vinst, som likväl under de första åren af bolagets tillvaro ej kan utgå utan uppoffring för bolaget, så vore prejudikatet icke äfventyrlig!, att göra bolaget rättvisa genom att för tre år afstå denna vinst, helst Staten detta oaktadt uppbär den beräknade räntan eller fyra procent genom ökad trafik-inkomst.
För» slag till ändring härutinnan warit hos irenne Ständ af dct innehall, att sedan samtelige Conststorierne i Riket voterat, skulle voterings Protocollen fran dem lill Upsala DomCapitel insändas, i sin ordning med Stiftets frän Prostcrierne inkomne »val protocoller S-.pnas och deras röster beräknas per Capita till Stiftets Presterskap. I afseende ä ÄrkeBistoppens äkgärd till de öfriga Conststorierne och desi styrelse som Viffopp i Upsala Stift stälde relativt till hwar. andrs, tror jag detta innehälla en mer an tillräckekig proportion wid röstberäkningen för Conststorierne och i den händelse ej Årke Stiftets Presterskap skulle fa ä erställas i samma förhällaude som andre Stift för det deras Bistopp är Taleman »vid Riksdagarne som icke ingär i Stiftets interesie, och hwarföre det ej bör lida i sin rättighet, anhäkler jag aldra öd. mjukast att äkminstone antingen detta förslag till jemkning i desi rösträttighet mätte widtagas, eller och något annat säsom att merberörde Stift mä galla ätminstone hälften mot Conststorierne och äga decis» stons, ält inter xarin vota, eller hwad häldst Högt. ConstitutionsU,stöttet enligt härrned, täckes till Riksens Högloft. Ständers Plena föreslä, hwarigcnvm en likhet i rättigheter lika Medborgare emellan ater, ställes och winnes. Stockholm den 9 Ort. Lven Wikman Lison. Med Originalet lika lydande intygar I. v. Walerius Den - Den 74 November6zz Den af Constitulior sUtskotket uti dest efwan in« tagne Memorial gjorde hemställan skulle enligt Regeringsformen till afgörande wid nästkommande Riksdag hwila. Herr Grefwe» och LandtNarfkalken tillkanuagaf, att dä i den lemge sedan justerade WalAcken förekomme besia ord:
Da jag kommit i kännedom deraf akt mitt »vördsamma Memorial, som hos Högloft Nidderstaper och Adeln under den y^de sstlsdne Augusti blifwit upvläst, rörande Mistbruk wid indelra Armeenö Rotering, intet ännu kommit under handläggning, får jag följande wördsammelrgsn tillägga. Contracter wid Cawallsrierns med de Rustande, sa en Fo'.me upprättade, som wid indelta Infanteriet, torde-mai saknas, men tid efter annan utkomne Kongl. Reglementen ocl, Stadgar innebära lika bindande kråik, da de Rustande innehafwa denna med Rustning b-lastade Jord »stoft beräknad wid köpe.afhcmd, lingar och alfstiste» ester och pä defta wilkor, och styrkes detta förhastande deraf akt betydliga ändringar intet blttwit ve Rustande deruröfwer paiagde, ulan deras hörande och dcras bifall, ehuru dek som ostast. ätkommitö pä de i mitt Memorial alstörde obehöriga salt. Ganska wisligen har den första Wisa Stiftaren af Indelningsoch Noterings' Werket ansett nödigt att dela de Militairiska och Occonomilk» detaisterne emellan twänne höga EmbekSmäns åtgärder: det förra öfwerlämnadt Regements-Chefen och del sednare Landshöfdingen , hwiiket ock wid R crurerings Möten hör ragttagas, sa att gvromalen intet bjifwa blanda, Den 5 Iänuai u. 157 Lade. Och da chsweisten ar närwarande; synes wid närmare granskning af saken, 06) i jämförelse med hwad uri mitt aberopade Memorial sinnes andragit rörande CompagnieBefälhaswarncs inflytelse pa Contrackerne med Soldaten, Rttrutcns uppwisande för Compaqnie Chefsn, innan han wid Rttrgterings - mötet bliswit antagen, böra undwikas.
Om vi kasta en blick på de under den nuvarande regimen till domare och landshöfdingeplatser befordrade embetsman, huru få finna vi icke, hvilka besitta de egenskaper, som ernbetet och folket kräfva? Vi se t. ex. häradshöfdingar, i anseende till förmenta riksdagsförtjenster, hemlade från kämnersoch rådhusrätterna, der de varit kända för mer eller mindre duliga egenskappr; vi se domsagor bortgifna åt oerfarna män, som ägt mägtiga slägteller andra relationer åt detta håll o. s. v. Domaren bör likväl vara en far inom sin domsaga, ty han och själasörjaren äro de vigtigaste närmast folket. Man slutar till det större från det mindre; och då folket ser sig omgifvet och i provinserna styrdt af svaga embetsman utan kraft, skicklighet och grundsatser uti en, någon gång, delabrerad enskild ställning, hvilken gör dem beroende af sina egna subalterner, att ej tala om ståndpunkten af deras moraliska bildning, hemställer jag, om folket kan göra sig något högt berepp angtde den Styrelse, som gifvit dem dessa embetsmän, isynnerhet då man, på långt afstånd, ej är i tillfälle att närmare känna de personer, hvaraf Styrelsen utgöres, samt det mer eller mindre inflytande, dessa kunna äga på regeringsärenderna. Jag har vid flera tillfällen offentligen uttalat och sökt fästa uppmärksamheten vid den stora vigten af detta ämne, såsom en hufvudorsak till folkets missnöje. Den andra hufvudsakliga anledningen till missbelåtenheten är, enligt min tanka, Regeringens hushål 1 ssystem. Folket räknar icke så konstigt som Konungens ministrar, eller så, att det alltid blir öfverskott och aldrig skatteökning. Det är ej alla Svenska medborgare, som kunna gå i Kammarrätten, i KrigsCollrm m. m. för att specielt efterse, hvartill de stora summorna blifvit använda; man ser blott summorna, och när man vid hvarje riksdag ser dessa ökas genom nya anslag, utan att förnimma, om eller till hvilka stora och nyttiga ändamål de förra anslagen utgått, och ulan att nästan något af de lofvade storverken blir fulländadt, så är det ju helt naturligt, att man tror misshushållning äga rum.
Det är obestridligt att denna tjenstgöring å kanonslupar elier kanonjollar fordrar en, ehuru visserligen icke särdeles svår öfning; men den är, efter min öfvertygelse, alldeles nödvändig för den sjt>- beväring, som under krig skall tjenstgöra på skärgårdsflottan, pä det att denna beväring måtte blifva något van vid dessa kanonjollar, innan den skall upträda på desamma, för att strida mot fienden. Det är derföre jag ock anser att bildande af särskildt befäl för dessa marin-bataljoner är oeftergifiigen af behofvet påkalladt, såvida man nemi. vill vinna det dermed åsyftade ändamål. Man har sagt, att om sjöbeväringen skulle öfvas »till sjöss» — meningen härmed kunde naturligtvis icke vara någon annan än »pä skärgårdsflottan» —, så borde denna beväring exerceras af sjöofficerare. Detta är dock. efter mitt förmenande, alldeles icke nödigt, utan til! och med olämpligt; ty sjöö!finerare, som icke sjelfve äro inöfvade i infanteri exercis och dertill hörande manövrer på landbacken, kunna, såsom instruktörer för denna sjöbeväring, naturligtvis icke lära den något annat än att hålla ordning ombord, att sköta åran, att gå ombord och gå i land m. m. dylikt, som hör till denna enkla sjötjenst; men uti den egentliga infanteri-exercisen, hvaruppå dock den största vigten ligger, kunna dessa sjöofficerare icke meddela någon undervisning. Det är likväl, på sätt jag nyss nämnt, infanteriexercisen, för hvilken man synnerligast måste taga beväringens verksamhet i anspråk; ty om man tänker sig såväl naturen af skärgårdsflottan som de krig, hvilka med densamma utförts, finner man att nämnde flottas hufvudsakliga verksamhet bestått deruti, att manskapet gått i land, tor att der tjenstgöra såsom infanteri i sluten eller spridd ordning.
Sy^njnjp^y Nutidens bästa STICKMASKINER. Omsorgsfullaste arbete. Största användbarhet. Billigaste pris. Köpare erhålla undervisning gratis. S ä r s k i l d a f d e l n i n g för beställningar från landsorten, som utföras omsorgsfullt u t a n profning da ett välsittande lif insändes j ä m t e längdmått på kjolens bak-, sidoch framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaniska byster inköpts, kan hvarje figur på- räkna ett välsittande arbete. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. Telegrafadress Ö R N S, Stockholm. (S. T. A. Talrika attester Cnrlo ul !Uä inl / nncctälloIIIKOpSbldim. Schutzengel-Apothelie des A. T W e n y in Pregrada bei BoMtsch-Sanerbmnn. på å d e flesta och Sommarvrstelseort som synnerligen angenäm. Ren V a c k r a omgifningar. ^Daglig platsen af hvilka och stärkande luft. ångbåtsförbindelse D:r H. Åkerberg är badläkare. anvisar rum och träffas vid båtarnes ankomst till Trosa. kamreraren. förmedlas den snabbaste förbindelsen till kontinenten medelst de stora, elegant och beG u s t a f A d o l f s T o r g n:r 1 4, k v ä m t inredda HJULANGARNE SVEA och GERMANIA samt propellerångarne JREX och godtgör å sparkasseräkning 5 %. IMPERATOR. O B S. Endast EN tullbehandling 1 Vidare genom von Essen &amp; Frick, M a l m ö, A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i Kontinentkontoret, Trelleborg, och STOCKHOLMS BESEBURECM, Stockholm, genom hvilken sem å n a d e n utan särskild uppsägning. nare biljetter för resor öfver hela världen tillhandahållas. Svenska rundresebiljetter ut(G. 78894) l ä m n a s genast utan tillägg af provision. med Saltsjö- och alla Stockholm. Två Vaktmästare E.
Beträdes likväl härmed någon Svenska kyrkans medlem, gånge som i 1, 2 och 3 gg stadgadt är; hörer han till läroståndet, miste embetet, efter laga ransakning och dom, der han sig på allvarlig förmaning ej rättar; och då förfares i öfrigt med honom såsom här föreskrifvet är»; att såsom 5 g, i st. f. den af Utsi;, föreslagna, hvilken borde utgå, skulle antagas innehållet af 6:te g i Utsk-.s förslag, med ett så lydande tillägg: »eller der bekännare af främmande troslära nödgar eller lockar barn, eller den under hans lydnad står och till EvangelisktLuthersk församling hörer, att deltaga i främmande religionsförvandters offentliga eller enskilda andaktsöfning»; att såsom 6 och 7 §§ skulle införas 7 och 8 §§ af Gisles förslag; alt 8 g skulle innehålla: »Böter, som i denna författning finnas stadgade, beräknas i Rmt och tillfalla församlingens fattige» samt i öfrigt blifva lika lydande med sednare meningen i 9 g af Utslcs förslag; och att 9 g, svarande mot den 10 g i Utslcs förslag, skulle erhålla följande lydelse: »Mål, ang:de öfverträdelse af denna författning, skola uptagas och afdömas af allmän Underrätt, samt dess utslag, Den 3 Februari e. w j händelse den för brott mot 5 § tilltalade varder ät saken fällcf, JlofRätts pröfning underställas.» »Sied åtal emot dem, som till läroståndet höra, efter ty i 4 <§ sägs, förfares såsom härom särskildt stadgadt är.» flr von Eoch: Jag förbehöll mig. att efter öfverlägga ingens slut få framställa de propos:r, som jag finner lämpliga, och för således tillkännagifva, att jag afslår från den af mig yrkade ändring i 4 §. Vid § 5 hafva flere anmärknir blifvit gjorda, hvilka jag understöda, men afslår äfven ifrån dem. För öfrigt, ech för att komma till ett resultat, förenar jag mig med Gr. Sparre. Ffr Tersmeden, Pehr Reinh.: