Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
■'vf* ??sta landet af Länet äro de enskilda skogarne i allmänhet skiftade, och p' Oland, der den enskilda skogen nu egentligen utgöres af de fordna smärre kronoskogarne, som blifvit försålde, blefvo dessa vid försäljningen delade i mindre lotter. 15 I Länet linnes en kronopark, Norrlandet kallad, belägen i Norra Tjusts Härad, en krono-allmänning, Böda skog på Öland, samt tvenne Häradsallmänningar, hvaraf en i Handbörds och en i Norra Möre Härad. De tvenne sistnämnde äro bibehållne för Häradsboernes behof af utsyning, enligt Kongl. Maj:ts derom åren 1831 och i832 meddelade nådiga beslut; men om hushållningen med Norrlandet och Böda skog är ännu icke slutligen förordnad!. Bergsrörelsen, som i norra delen är temligen betydlig, har i följd af de sednare årens korta och lindriga vintrar, varit försvårad. Olägenheterna deraf hafva dock vid de större bruken öfvervunnits genom förmågan alt, under gynsammare år, anskaffa förlag af så väl kol, som malm. Utom de förut i Ukna och Tryserums socknar af Norra Tjusts Härad befintlige jerngrufvor, hvilka dock, i anseende lill de obetydliga och ringlialtiga malm-tillgångarne, blifvit på sednare tider nästan öfvergifne, har nu en ny sådan grufva vid Äpplerum i förstnämnde socken blifvit upptäckt och bearbetad. Malmbrytningen, som sysselsätter 34 arbetare, anses årligen utgöra omkring 8,ooo SkU. till ett värde af 5,ooo R:dr B:ko. Då denna malm-tillgång, såsom i sednaste Femårs-Berättelsen blifvit anmärkt, är alltför otillräcklig för masugnarnes behof, fastän uppblandning sker med den, till beskaffenheten sämre sjömalmen, måste bristen fyllas genom betydliga reqvisitioner från andra Län, särdeles från Nyköpings. De bruk, som sakna masugn, hämta vanligen sitt behof af tackjern från Stockholm.
Om det för Riksens Ständer warit och är ljuft, at kunna räcka det nödlidande Fäderneslandet den hjelp, som i sädant afseende blifmit päkallade; Sä har deremot warit smärtande, at inhämta det grunden för den lemna, de försträckningcn ej altid stall noggrant blifwit följd, utan at Banguens förstotter, i stället at anwändas endast til krigets förande sä at en önstad fred derigenom kraftigt pästyndades, kanske ej sällan blifwit disponerade til andre ändamäl, säsom betalning af Leve ranteu. 1080 Dcn 21 Augusti. ranteurers, före Banco förskottens bewiljande, tilkomne fordringar, löne-utbetalningar, och dryga fält-tractamenten til personer, hwilka ej wistats wid Armeen, hwarigenom Banquens försträckningar blifwa otilräckliga, och den endan« anwändbare tilgäng för henninge understöd fruktlöst spitles. Hos Eders Kongl. Maj:t anhälla af sädan anledning Riksens Ständer underdänigst, at Krigs Departementet och Commistariaterna strängeligen mätte anbefallas, at noggrant hushälla med de medel, som dem anförtros, sä at i anledning af i underdänighet anförde grunder, desse ej disponeras til andre än de mest nödige frän Kriget oskiljaktige behof. Eders Kongl. MLj ts dageligen förnyäde wedermälen af den aldraömaste omsorg för Fäderneslandets wärd och uphjelpande, trygga Riksens Ständer wid hoppet om Nädigt bifall til den nu i underdänighet gjorde framställning. Med djup wordnad och trohet framhärda Riksens Ständer re. Upläste-s följande: Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition til Riksens Ständer, angäende biträde för Stats-werket af Riksgälds-Contoirets Wäpel-förräd i Hamburger-Banco. Gifwen Stockholms Slott d. 16 Aug. I8O9. Sedan Fransta och Rysta Regeringarne meddelat past för de Herrar och Män, som Kongl. Maj:t
Jag känner härom åtminstone ingenting annat, än att en Landsh. i ett af de norra länen nyligen haft något gräl med sin LandsKam., och att på något ställe LandsKamrn eller LandsSekret:n reserverat sig mot ett och annat förslag till tjenster vid Landtstaten, dervid likväl alltid Landshme slutligen fått sin vilja fram. Hvartill behöfdes då att i förev:de fall taga ett så märkbart steg på det förhatliga godtyckets väg? Eller tror man ens på sannolikheten deraf, att en rättrådig och skick - Den 3 December f. m. 93 lig Landsh., som sjelf får föreslå och således i 99 fall af 100 kan anses tillsätta sina biträden, skulle vara blottställd att, från deras sida, finna »ohörsamhet» eller »vanvördnad». Man kan äfven härpå tryggt svara nej. Fördenskull återstår för en vanlig slutkonst intet annat motiv för den stadgade förändringen, än att tillfredsställa åtrån hos Hrr Landsh:r att, kosta hvad det vill, göra sin mening gällande i trots af allt motstånd från de lägre Tjenstemännen, som dock, enl. gamla Landsh:ge-instrukt:n, äro satte Landsh. »till hjelp». Men jag vill icke längre fortsätta dessa frågor, emedan min afsigt med denna motion mindre är att framställa ett bittert klander emot hvad som skett, än att söka på vänlig väg vinna rättelse. Jag vill således endast tillägga, att såsom en följd af den åt Landsbme inrymda godtycklighet, det sannolikt måste blifva allt svårare och svårare att till tjenstemän vid Landtstaten finna skicklige personer, som tillika äro ömtåliga om sin sjelfständighet, och icke böjda att underkasta sig Chefers tillfälliga lynne eller begrepp om »ohörsamhet» och »vanvördnad». Man bör härvid icke heller förbise den moraliska verkan af all godtyckligbetsstyrelse på dem som deraf bero. En person med skicklighet och heder har ©tvifvelaktigt mera nit och intresse för ett värf, der man mera litar på förtroendet till hans goda egenskaper och hans redlighet, än der det hotande Damocles-svärdet af Chefens nyck eller dåliga lynne hvarje ögonblick hänger öfver hans hufvud.
Denna fara kan, utan någon ändring i den föreslagna grundlagen, undanrödjas. Dertill är nog, hvad jag härmed tager mig friheten att föreslå, nemligen, att Rikets Ständer jemte det förklarande, att lagen om kyrkomöte är af kyrkolags natur, för sin del besluta, att i berörda lag (t. ex. i § 9) införas tvänne nya momenter, kemtade ur de af Kongl. Maj:t i Dess Proposition N:o 61 föreslagna stadgandena i Regeringsformens 87 och 88 §§ af ungefär följande lydelse: Riksdagen ege gemensamt med Konungen att stifta, förändra och upphäfva kyrkolag; dock att dervid fordras samtycke jemväl af allmänt kyrkomöte. Med förklaring af kyrkolag förkålles såsom med sådan lags stiftande. De förklaringar, som till svar på inkomna förfrågningar om lagens rätta mening Konungen gifver, kunna ogillas af det allmänna kyrkomöte, som efter förklaringens afgifvande först hålles, och må dylika förklaringar, der de sålunda ogillade blifvit, ej längre gälla eller af Domstolarna iakttagas eller åberopas. Motionären hyser intet tvifvel, att en hvar, som verkligen unnar vår Evangelisk-lutherska kyrka den frihet, som Kongl. Majit och Dess främste rådgifvare velat henne bereda, skall finnas benägen att bifalla denna motion. Den in - Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 155. skränker ej i någon måtto den magt eller den beslutanderätt, som genom den Kongl. Propositionen blifvit åt Riksdag föreslagen. Men den söker att förebygga en frestelse, Hvilken, enligt alla tiders erfarenhet, icke är aflägsen från dem, som ega den större magten, nemligen att vilja tillegna sig allt, eller, i förevarande fall, frestelsen för Riksdag att vilja tillegna sig äfven den beslutanderätt, som nu till en början åt kyrkomötet erbjudes.
Nsv. 264. gog. Z48. ;5g. — med yttrande ! anledning af Ridderstapcts och Adelns förklarade misinöie deröswer, att Uti förslaget till en expedition rörande Kongl. Hofoch Hof-Stall-Stctterne blifwit i slutmeningen tillagdt orden: sä midt möjligt är, Dec 22. — anmälan att 2 Ständ stadnat emot 2 i frägan om sättet att wcrkställa revision öfwer förwaltningen af allmänna medlen sedan 1800 ärs Rlkdag, Febr. pn. 90c). Apr. 628. 72?. 827. — med öfwcrlemnande af 7 redigerade §. §. af Riksdags-Beflutct. Febr. iyi8. — anmälan om stiljaktigheter ! Ståndens omslut rörande Kungsoch Kungs-Ladttgärdarnes fö'- waltning, i hwad skrstilt angär Roma Kloste" och Alnerup m. m., Apr. g6y. 4?y. 494. 70g. 8oy. Ma i 1077. — om ffiljakligheter ! Extracta protocolli; se protocolls,Utdrag. F. Fahlu Bergslags ansökning om oinskränkt IHllsrciberA, Llelclrcr Olof OoltlriedWoM desi wal till Ledamot ! Riddarhus-Utskottct, Maji zi8. Fardag ä Fidei-Eonnnisi fastighet för cn afliden inne hafwares estcrbdus, Sept. 182. Vlov. Äpr. Fast egendom, pä landet, som för gäld utmätes, om wärdering och offenteligt utrop derä, Sept. 1047. Apr. 499. — om förpantning ä Iul. 990. Fatalier, till Beswärs anförande öfwer Sockncstämmobeflut. V7ov. 927; se widare Socknestämms-bcstut.
Trästegen knakar, darrar, skakas häftigt af osynliga händer. » Din s l y n g e l. nu har jag dig då ändtligen. Pojkvalp, som inte är torr bakom öronen ännu, jag skall lära dig, jag — » Klatsch, klatsch. Vinden ger till torra hånskratt i grenarne, under det att ömkliga jämmerrop höras från andra sidan muren, och månens stora, hvita ansigte, som medlidsamt beslöjar sig i den nattliga dimman, höljer i mörker skammen af den faderliga upptuktelsen. Panoptikon. ||| \ tockholm har redan fått sitt Panoptikon Jr^ och får i dagarne sitt jättepanorama, sin rundmålningsbyggnad. Det var just hvad som fattades oss, ty eljes hade vi allting, utom pengar, som vi aldrig ha haft och troligtvis heller aldrig få i den mängd, som vi behöfva. Men det gör mindre, ty vi lefva i alla fall alltid, som vi skulle ha vår lilla million i säkerhet; vi dragas gerna med vigilans och björnar, bara ingen får veta annat, tion ske i närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör än att vi ha allting fullt upp. Ä r skenet bevaradt, så är allting godt. Eljes hade vi ju, som sagdt, förut allt hvad man kan begära: parker, esplanader och kyrkor, palats som ramla och palats som stå tills vidare. V i hade gas och elektriskt ljus, dammiga gator och romerska bad, frälsningsarme, kapplöpningar, roddklubbar, varietéer och federation; — endast Panoptikon och rundmålningarna saknades, för öfrigt var storstaden komplett. Det var riktigt förargligt förr i verlden, när herr Sörensen någon gång tittade öfver hit på ett kort besök. Han gör det sällan, ty han ser hellre, att vi fara till Kongens By och lemna vår reskassa qvar der, och kan han få » snyde » oss en smula i all gemytlighet, så gör han det så hjertans gerna.
F. och 27 § 1 mom. R. O., rörande propositionen om statsverkets tillstånd och behof. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets Utlåtande och Memorial: 43S Prot.-Utdrag den 30 Juli 1851. N:o 256, i anledning Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö; bifölls, och N:o 257, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor; Icules till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Statsoch Banko-Utskottens Utlåtanden: N:o 19, angående utöfvandet af uppsigten och kontrollen öfver Götha Kanals vidmagthållande; N:o 20, angående förändrad beräkning af resekostnadsersättningen och dagtraktamentet för Rikets Ständers Revisorer; och N:o 21, i anledning af framställda förslag, angående utgifvandet af jordhvpothekssedlar med Rikets Ständers garanti. S. I). Föredrogos å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, Utlåtanden och Memorial: N:o 22, i anledning af väckta frågor om provinsen Jemtlands rotering; bifölls. N:o 23, i anledning af väckt fråga orri' ersättning för kreatur, som inom Eldsberga församling måst nedslagtas, till följe af den smittosamma lungsjukan bland boskapen; bifölls. N:o 24, i anledning af väckte motioner om Smålands Hussarregementes afsittande, emot erläggande af hästvakans-afgift; bifölls. N:o 25, i anledning af väckta frågor, dels om en sådan reglering och indelning af båtsmansrotarne, att till hvarandra närmast belägna rotedelar må komma att höra till samma rote, dels om tillstånd till båtsmanstorpens flyttning från en rotedel till en annan; bifölls. N:o 26, i anledning af väckta motioner, angående båtsmansbeklädnaden; bifölls.
Ridr 67 öre; alt till löneförbättring för Gymnastiklärare vid de på real—linien fullständiga läroverken måtte anslås 1,000 Ridr; och alt till Gymnastiklärares aflöning vid de lägre läroverken måtte dels bibehållas nuvarande anslaget, 9,000 Ridr, och dels beviljas en förhöjning af 6,700 R:dr, eller tillhopa 15,700 Ridr. I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet jemväl förehaft en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion, Nio 207, deruti Friherre von Vegesach, C. H. /., hemställt att, sedan öfvertygelsen nu vore stadgad Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. 51 om den pedagogiska gymnastikens värde såsom ett fysiskt uppfostringsmedel och dess tillämpning, till följd deraf, vid skolorna blifvit anbefalld, Rikets Ständer måtte, för alt möjliggöra bildandet af en fullt duglig Gymnastiklärarekorps, som vore det första vilkoret för den fysiska uppfostrans ändamålsenliga befrämjande, öka lönerna för sådane lärare, så att den, som för öfrigt ansäge sig kallad att beträda denna bana, icke målte finna sig afskräckt genom de alltför mörka ekonomiska utsigter, som der mötte; och enär skäl icke funnes att anse den fysiska uppfostran af mindre gagn än den intellektuela, samt då det helt säkert vore förenadt med lika stor möda att vårda och bereda utveckling åt kroppssom själskrafterna, har motionären föreslagit att gymnastiklärarelönen vid de högre elementarläroverken måtte höjas till samma belopp, som det åt yngste Adjunkten vid sådant läroverk nu anslagna, eller 1,000 R:dr årligen under de första 5 tjensteåren, med samma gradvis skeende tillökning, som för Adjunkter är bestämd, — likväl med vilkor alt Gymnastikläraren, för att komma i åtnjutande af dessa förbättrade lönevilkor, skulle underkastas afläggande af de högre kunskapsprof, som kunde för dem varda bestämda.
Punkterna c) och d) hafva blifvit helt och hållet uteslutna i det nya förslaget, och i stället har blifvit stadgadt alt, sedan förvaltningskostnader m. m. blifvit bestridda, räntemedlen skola användas »till ändamål, som främja R. 0. Ad:ns gagn och kunna bereda dess ledamöters förkofran, vare sig i intellektuelt eller materielt hänseende, såsom tili stipendier för adliga ynglingars upfostran, till understöd vid resor inom och i synnerhet utom fäderneslandet för adelsmän, som vinnlägga sig om statskunskap, vetenskaper eller skön konst, och för öfrigt till sådana föremål, hvarom R. 0. Ad. vid början af hvarje riksmöte kan finna lämpligt att . till sin nytta förordna.» Det är således hufvudsakligen till enahanda ändamål, som många af de under Ridd.Direktins I) a n 1 S e p t e ni lr e r. förvaltning redan stående fonder afse att befrämja, som ifrågav:de räntemedel skulle få användas, och för öfrigt har, enl. min tanka, R. o. Ad. fått sig tillagd så vidsträckt rätt öfver medlen jemte anvisning till ett nyttigt användande deraf, att man icke hade bordt komma till sådana konklusioner, hvartill Utslct gjort sig skyldigt, eller att medlen skulle bland R. o. Ad:ns ledamöter utdelas pro rata parte med mera sådant. Dertill gifver donationsbrefvet ingalunda någon ani., och jag hoppas att man icke behöfver befara att R. o. Ad. gör sig skyldigt till ett sådant miss bruk af medlen. Misströstar man så om R. o. Ad:ns upfattning af sin ställning i samhället och sina pligtar, då är det i sanning icke skäl att göra något för ett Stånd, som bar så litet förtro ende till sig sjelft. I 9:de punkten af det gamla förslaget äro »till pensioner åt medellösa enkor och ogifta fattiga fruntimmer af adlig börd» anslagna 5,500,000 rdr.
Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 7 junii 1846. § 1. S.D. Upplästes, godkändes och underskrefvos så väl kyrkosom fattigcassans räkenskaper för förflutna året. § 2. Beslöts att af fattig-cassan skulle tilldelas följande utfattiga inom socknen, nemligen, Till Ingeborg Pärsd:r i Storgård r:d:r 1 16 Maria Mattsd:r i Österåsen 1 Maria Ersd:r i d:o 1 Brita Jonsd:r i Kougsta 1 16 Brita Nathanaelsd:r i Kyrkbyn 1 Kerstin Lard:r i Kougsta 1 16 Anna Larsd:r i Österåsen 1 16 Alexand. Krus i Huse 1 16 Märet Pärsd:r i Storgård 1 16 Pär Stark i d:o 1 16 Olof Jönsson i Storhögen 1 16 Joh. Ludv. Beviljade församlingen enhälligt, att f.d. torparen Alexander Krus i Huse hedan efter skulle njuta kost och nödig skjötsell såsom rotehjon uti 5:te sexmans-rotan, eller så kallade Utbygden. 118 Tillika medgafs, uppå derom framförd fråga, att f. snickaren P. Ed, skulle få ytterligare njuta kost och behöflig skjötsel i socknen, likväl med förbehåll, att han i ordning skulle besöka alla hemmansegare och boställshafvare inom socknen, utan undantag och således inte efter godtycke besöka vissa men gå förbi andra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 5:te julii 1846.
Jag tror ock wi böra anse wart al,kade Fädernesland wara sä pä branten af dest uplösning, akt sä wida det alltid kommer, såsom hwarje redlig Swenst önskar, att bibehälla ett rum bland Europas fi-llfberoende Stater, en dylik wada icke ar till förmodandes. Och jag tror jemwäl, akt wära efterkommande stola wälfigna deras försäters st >ft om wi kunna sä reglera Statens affairer, att till ars ät dem lemnäs, icke wara bekymmer, utan en fullkomlig utsigt art kunna i anseende och wälmåga winna daglig förkofran. En annan lika wasendtelig och ögonskenlig winst för Staten är ock den, att dä desie Krono-lägenheter warda till full ägo och besiktning upläten ät Landets Barn, stola ock samma Lägenheter, bättre an hittills stedt, bliswa wärdade och upodlade, emedan hwarje Den 27 Februari!. "29 Arrendator, med billig och ingalunda straffwärd omtanka. alr för sig och sin Famille af Contracret draga den högsta möjeliga fördel, söker att under de för hans besiktning bestämda fä är, af den under Arrende innehafwande Egendom utsuga all möjelig af. kastningökraft, ^huru Egendomen för framtiden deri» genom lider. Äfiven som det ock bör förstena afseende att da, säsom jag för min del tillstyrker, Kongsgårdarne innan försäljning ster warda styckade, och hwarje del serstild försäld, sä mänga serstilde hushall upkoinma och hasiva sin bergning, som swarar emot awalel af de inropade Hemmans-delarne; hwitka hushall följaktligen deltaga med andre staltdragande till Bewillnina och öfrige onera, hwarmedelst således uppenbart jemwäl en lättnad u'i utstylder tillstyndas för alla Medborgare.
Landshöfdingen icke varit i ringaste måtto vållande till förenämnde oreda, utan Lands-Kamereraren var den enda utaf hela Embetet, som derföre kunnat tilltalas. Huruvida således det omtalta Ba lance - målet kan äga någon gemenskap med den EnhetsRapport, hvarom Herr Baron Stael talat, inser jag omöjligen ej; icke heller i hvad mån någon motsägelse finnes emellan hvad Landshötd;ngen i Götheborgs och Bohus Län till Kongl. Majit inberättadt i afseende påKrono-Utskyldernas inbetalning, och det nu förmenta rätta förhällandet dermed; utan får jag äran lemna detta till Herr Baron Staels bättre upplysande och bevisning, samt har funnit min skyldighet vara, att, i Landshöfdingens i Götheberg frånvaro, inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt tillkännagifva hvad som i den* na saken var mig bekant. Herr Skjöldebrand, Pehr Eric.- Ehuru jag till alla delar instämmer uti hvad Friherre Cederström nyligen yttrat, anser jag mig dock böra Den 8 Decemberv böra serskildt lemna upplysning om den olikhet, Herr Baron Stael behagat anmärka uti den Berättelse, som vid i8iy års Riksdag från Nyköpings Landshöfding blef inlemnad och nu varande förhållande. Denna Berättelse rörer väl icke mig, utan min Företrädare; men då han nu är frånvarande , anser jag mig härutinnan böra taga hans försvar. Berättelsen var grundad på 1813 års tillstånd, och livar och en känner Följderna af ig 12 års missväxt, brist och dyrhetj men hvar och en känner ock att Södermanland i afseende på Resourcer är en bland de bättre Rikets Provincer. Man har sedan den tiden småningom repat sig: Jag har väl icke uppgifvit något ovanligt välstånd; men KronoUclagorne hafva utgått, utan Utmätnings-Auctio ner Nöd har ej ännu varit synbar och då den förlidne året var nära för handen, blef den af Regeringens visa åtgärder förekommen. Herr Flach, Carl Fredric, uppläste följande:
Hr Arnell, Gust. Fredr.; Fullkomligt öfverensstämmande med motionens syfte att inskränka borgens-förbindelserna eller helt och hållet afskaffa dem, kan jag dock icke vid detta tillfälle finna dess form antaglig. I afseende på tjenstemän vid upbörden har det blifvit föreslaget, att de skulle kontant erlägga borgenssumman och derpå erhålla 4 yiroc. ränta. Aro nu penningarne deras egna, blir det alltid en minskning af 2 proc. å den deponerade summan, emedan de eljest kunnat låna ut densamma emot 6 proc.: skola de deremot låna penningarne, blir det äfvenledes alltid en gifven förlust, emedan de sjelfve måste betala 6 proc. I afseende på att arrendatorerne skulle erlägga i förskott ett års arrende för boställena, är jag öfvertygad om att det skulle utgöra vida mindre säkerhet än borgen, då borgensmännen äro vederbäftige. Derest han erlägger första årets arrende, och då delta är förflutit, skall erlägga nytt förskott, som han icke kan anskaffa, är han dock i lag tillförsäkrad rättighet alt sitta qvar och njuta fardag, och under detta år kan han vanvårda bostället, sälja skog ö. s. v. hvarigenom stora förluster skulle up komma. Jag tror derföre att det icke skulle leda till något ändamål att återremittera Betänk., utan anhåller om bifall å detsamma. Frih. Raab, Adam Christian: Jag inser alltför väl att Gr. Löwenlijelms motion icke kan till fullo bifallas sådan som den nu är framställd. Men Hrr:ne torde erinra sig under loppet af förra Riksdagen man i afseende på våra kreditförhållanden klagat öfver borgens-systemet, och om någon frågar huru man skall söka en öfvergång från detta system till ett bättre och rationellare, skulle val sådant i främsta rummet ske i hvad som rörer kronans egen - 432 Den 8 Februari. dom och fordringar. Jag tror att motionären haft mycket skäl för sitt förslag, och om det än icke kan till fullo bifallas, så kart dock åtskilligt derutaf uptagas, och med någon nedsättning i Gr:as anspråk kan åtskilligt göras, sorn skulle kunna leda till det resultat Gr:n för framtiden åsyftat.