Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölichs anförande, deri han talar om den slipp riga bana, som man låtit oss beträda. ”Det finnes icke”-, säger Hr Grefven, ”för alt bibehålla denna princip, mer än en säker metod, d. v. s. den consecjventa principen af re presentationens handlingssätt, och den är, i min tanke, att, efter den constitutionella monarkiens theori, strängt iakttagen, förklara ett grundlagsvidrigt casus emot 76 §:n lleg.Fm icke hafva kunnat inträffa, helst K. M. icke sjelf uppgifvit sig hafva iklädt Riket någon gäld, ej heller någon i laga ordning tillkommen regeringshandling blifvit förevisad, hvilken för Staten medför förbindande kraft, utan böra vi fast hellre förmoda, att H. M. Konungen, såsom både till personlighet och tillgångar alltför upphöjd öfver behofvet of några hundratusen r:dr, täcktes nåd. finna, det den ifråga var. brist, som kan hafva uppstått i ett till dess disposition utan all controll öfverlemnadt anslag icke är af egenskap att den bör af R. St. med allmänna medel fyllas.” Det är denna grundsats jag icke kan annat än högligen bestrida, nemi. att den monarkiska principens theori skulle kunna innebära för Ständerna någon rättighet att skilja Konungens verkningar såsom monark ifrån Statens ärenden. Här har Hr Grefven uttryckligen velat omtala Konungens enskildta personliga förhållanden och dess förmögenhetslillslånd, som skulle vara oberoende af några hundratusen r:drs förlust, Den aj Februari e. m. lust, anseende Hr Grefven således, att den brist, som uppkommit i ett endast under Konungens förvaltning stäldt anslag, borde af Konungens egna medel fyllas, samt att Ständerne icke hade anleda, att fylla denna brist på den grund att granskning af räkenskaperna rör:de samma anslag vore R. St. undandragen. Nu medgifver likväl vår grundlag uttryckligen, att anslaget till minislerstaten icke må komma under allmän granskning, utan är delta anslag till Konungens fria disposition öfverlemnadt.
I fonden en stor spis med brasa på, på ena sidan om hvilken är en dörr och på den andra ett fönster. Rummet, som äfven har två sidodörrar, är smyckadt till julhelgen med granar, hvaruti kulörta ljus brinna och mellan hvilka äro fästade kulörta pappersrimsor och messingsglitter. (Några Dalkarlar och Dalkullor inkomma från fonden och gå in i sidorummet, bärande större ölkannor och fat med matvaror.) SJETTE SCENEN. ABILGARD. INGRID (kommer från samma sidorum). INGRID (med ett uppbrutet bref i handen, hvaruti hon ögnar emellanåt). Således ännu inte en gång talt med konungen! Ett helt folks ombud inte få nalkas 10 sin konungs tron! Stackars min Engelbrekt! hvad hans stolta, ädla hjerta måste lida! ABILGABD. Det olyckliga kriget mot Holsteinska grefvarne och hansestäderna upptager så kung Eriks hela själ, att han icke har en tanka öfrig för Sveriges angelägenheter. INGRID. Än drottningen då? ABILGABD. Denna ädla furstinna, hvars dygder stödja och pryda tronen, har gjort allt för Engelbrekts sak, men förgäfves. INGRID. Försvunnet är då allt hopp om lugn för detta olyckliga land. Stormen nalkas en gång lössläppt, hvem hejdar dess fart? (till Abilgard) Hvad är meningen med din fars ankomst till Dalarne? ABILGABD. Det är mig obekant; ännu fanns inte något förtroende mellan far och son. INGRID. Han vet då inte, att du fört detta bref från Engelbrekt till oss? ABILGARD. Nej. INGRID. Inte heller, att hans son befinner sig i Engelbrekts boning? ABILGARD. Nej. INGRID. Om han kände det? ABILGARD. Hans ömhet skulle inte ökas derigenom. INGRID. Det är naturligt. Om Engelbrekt lyckades i sitt uppdrag vid Danska hofvet, blefve höfdingen öfver Dalarne, Jösse Eriksson, din egen far, den första som konungens hämd drabbade.
Den rätt till begagnande af annans skog för mulbete, som flerastädes lagligen eger rum, har länge blifvit öfverklagad såsom särdeles hinderlig för skogens vård och rätta behandling. Det har derföre i allmänhet synts önskligt, att sådan rättighet måtte kunna utbrytas och viss skogsmark i stället för mulbete tilldelas det hemman, som dertill är berättigadt. Nu gällande Skiftes-stadga har äfven afsett detta förhållande och i dess 8 kap. 8 § är den grund bestämd, efter hvilken vid laga skifte sådant ersättningsanslag skall bestämmas. Men det Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 61 har inträffat, särdeles i de norra länen, att skiftesdelegarne vid skiftet funnit en dylik utbrytning vara med deras ömsesidiga intresse!! mindre förenlig, och derföre låtit sådant servitut äfven efter skiftet fortfara. Detta förhållande har föranledt mångfaldiga tvister, och en reglering af mulbetesrätten, sedan intressenterna omsider insett behofvet deraf, har hvarken, efter det laga kraftvunnet skifte åkommit, kunnat i öfverensstämmelse med Skiftes-stadgan åstadkommas utan samtlige de intresserades medgifvande, ej heller annat än undantagsvis varit möjlig att genom vänlig öfverenskommelse bringas till stånd. Herr Dalman liar i sin ofvanberörda motion fästat uppmärksamheten vid dessa förhållanden; och dervid andragit, hurusom uppkomsten af denna mul* betesrättighet i de norra orterna härledde sig från den liknöjdhet, hvarmed i förra tider Kronans skogar betraktades, i det att vissa byalag tillåtits att å desamma utan inskränkning och kontroll få beta sin boskap. Sedan likväl samma skogar medelst skatteköp öfvergått till enskilde personer, för det mesta egare af jernbruk eller andra industriela anläggningar, qvarstode dock för dessa byalag en lika obegränsad rätt till begagnande af skogen för afbetning, hvilken rätt för det mesta ej grundade sig på annat än häfd.
Hvarföre vid betänk, vidtogs den åtgärden, att icke nämna dessa personer såsom motionärer till förslaget, vet jag icke; det har likväl förut varit vanligt, åtminstone när det varit en ledamot utom Const.Utsk. som väckt förslaget, att han i det betänk., genom hvilket hans förslag blifvit godkändt, fått ett välförtjent rum. Detta endast upplysningsvis i afseende på frågan. Jag invänder egentligen emot detta förslag, att det inom sig sjelf halen punkt, som står i strid med den princip, sorn hufvudsakligen i detsamma finnes antydd. Jag kan sålunda ej gilla det, ty mig tyckes, att i synnerhet då fråga är om en förändring, sä bör densamma icke antagas, då man finner att den kan motverka just det ändamål man åsyftar. Utsk. har nemi. utgått från den åsigt, att denna förändring borde ske, på det att den skickligaste alltid måt - 460 Den 25 September. te blifvit vald lill ordf. Jag medgifver visserligen alt detta är ratt, sä ntyckel mera, som jag blifvit ordf., ej på grund af skicklighet, utan genom electorernes val; men nu innehåller Förslaget, i afseende på valet till fullmäktige i Banken och Biksg.cont., ”hvilka dock skola efter hvarje urs förlopp nytt val företaga.” Der slår ingalunda omlaladt, att man kan välja om samme personer; således skulle en strid kunna uppstå, huruvida med orden ”nytt var icke verkligen menas, att äfven ny person skall blifva vald; ty eljest är det blott en bekräftelse af ett föregtde val. Det skulle sålunda möjligen äfven kunna hända, att den skickligaste icke linge fortfara, utan skulle då, just på grund af denna förändring, herrar fullmäktige vara tvungnc att välja en annan, som ingalunda vore den skickligaste. Gr. Cronhjelm: I e'n fråga af så föga vigt i det stora statslifvet, som den nu förevar., torde icke öfverläggningen böra utgöra bidrag till tvister ronde aristocraliska och democraliska förhållanden inom vår verldsdel. Jag har derföre endast uppträdt, för att bestrida några andra skäl, som blifvit anförde för afslag å betänk.
Förstörandet af en nyttig inrättning är en förlust för Riket; äfwcn som dest handhafwande och ledande fordrar klokhet, kunnighet och drift om den skall tjetta till ändamälrk. Ashördes med bifall, och Herr 6iipenbsr§ evhöst pä sin begäran tillåtelse att communicera detta Memorial med de andra Ständer». Herr krinrrskLlö, kaul ansörde jkrifteligen Protocollet följande: Ehuru uti Högloft. Stats,Utskottets nu under öfwerläggning warande Betänkande, med därtill hörande bilagor, de danni omsörmälte »viqtige frågor äro med all aktning och ärkänfta wärd möda och granskning, pä det fullständigaste sätt utredde och afhandlade, wägar jag dock förmoda, det Högloft. Utskottets nit för det isragawarande ändamalcx, icke lärer medgiswa att de »välmenta påminnelser, som kunna warda gjor. Le wid hwad Utskottet föreslagit och tillstyrkt blifwa Med misshag ansedde, hwadan jag också ödmjukeligen Utbeder mig att till Högloft. Ridderskapet och Adelns uplysta bedömmande sä underställa efterföljande erindringar. Hwad Den !2 December, 6§r Hwad angär de, nri allmänna Urgistö.Staren anflagne r6,doo R:d till beordrande af cnststften uti Skane och Westergöthland, sä anser äswen jag, för min del berötce enffistes-anstalt ieke allenast af mycken fördel för de Hemmanoägare, hwilkas Ägor salunda bliswa ffistade,. nian oek i samma män för der Allmänna eller Riker gagneliga. Jag mcdgifwer fäledeS gerna, alt det stan begynnelsen war högst nödwändigr art undanrödja det hinder för ifcägawarande anstalt son> kostnaden derwid förorsakades derigenom att Staten widkändeS en sick kostnad elier Utgift, katt sedan 8ay« dets Jnnewänare nu mera under flere förflutna
Redan i det år 1850 af Dionysius Lardner ulgifna arbetet: Hai/way rconomy, erkändt och åberopaift såsom särdeles noggrannt och tillförlitligt, finnes en specifik uppgift på tretiotre jernvägar i Förenta Staterna, hvilkas anläggnings-kostnad varit mindre än 6,000 pund sterling per Engelsk mil och således mindre än den beräknade medel-kostnaden för Svenska Statens jernvägar, och 18 deribland, för hvilka denna kostnad varit mindre än 4,000 pund sterling eller mindre än 500.000 R:dr Runt per svensk mil; oaktadt, lönen i Förenta Staterna för de till jernvägarna hörande enklaste dagsverks-aibeten, såsom gräfning, enligt hvad likaledes af dessa skrifter inhemtas, öfverhufvud beräknas till minst en dollar om dagen och således är omkring tre gånger stört e än den allmänna för samma slags arbete här i landet. Uti ett annat arbete med titeln: Our ironroads, their history, construction, and social influences (våra jernvägar, deras historia, byggnadssätt och sociala inflytande) af Fredr. Williams, soto jemväl innehållet förteckning på kostnaden af en mängd jernvägar, säges på sidan 306 om Förenta Staterna: »Många hundra mil jernväg hafva der blifvit utförda fullständigt, med en kostnad af föga mer än 5,000 puud per mil» (motsvarande per svensk mil 585,000 R:dr) medan i vårt land blott Bih. till II. St.
Kostnaden för deras anskaffande kommer att uppgå till omkring 10,700 R:dr eller något mer än hvad Herr Prosten Sandberg uppgifvit. Denna summa kan visserligen för sig sjelf anses betydlig, men då man dermed jemförer ändamålets vigt, samt den fasthet och varaktighet man åt ifrågavarande förvaringsredskap gifvit, så lärer kostnaden icke befinnas öfverdrifven. Uti Herr Prosten Sandbergs ifrågavarande anförande förekommer äfvenledes följande omdöme: ”Jag förbigår alldeles hvad som genast förekom vid ett noggrannare betraktande af Reglementet och Banco-UIskottets Betänkanden, att nemligen ”Bankens många stater, såsom dess ÖfverSlyrelseStat, dess LöneStat, hvari ”äfven ingå artvoden till 2,800 R:dr, dess Egentliga SuplementarStat, dess Be” stämda Sup/emen lar Stat, dess Obestämda SuplementarStat, dess ser skilta lö”ner, anslag och arfvoden, dess anordningar utom stat, dess tillfälliga och ’föränderliga anslag, dess Fullmägtiges dispositionsräkningar etc. etc. syntes ”mig alla rundligen tilltagna. Jag förbigår dock allt detta, emedan detgrun”dar sig på Sländernes och deras Banco-Utskotts egna åtgärder, ehuru jag icke ”kail undertrycka den enskilta lankan, alt en så mångtitllad, så rymlig och ”expensiv lönereglering svårligen skulle undgå klander vid ett annat Statens ”veik.
Sj » vid Kavalleriet: befäls-möte 8j* regements-möte llj» heräknadt efter medium för de sednaste tio åren och att efter samma mediiberäkning blott tjugu dagars öfningslid kunnat till vägabringas för rekrytens bildning, oaktadt för detta ändamål regements-mötena allt som oftast blifvit dels förkortade, dels helt och hållet inställde, bar Departements-chefen, som ansett arméens vapenöfningar böra skiljas i förberedande samt allmänna och gemensamma öfningar, föreslagit, i afseende å de förra, vid Infanteriet: rekryt-möte 42 dagar, befäls-möte . 10 » regements-möte 20 » vid Kavalleriet: exercis-sqvadron, såsom hittills, -.90 » befäls-möte, såsom hittills, 10 » sqvadrons-möten till fot 6 » regements-möte 20 » inoch utrycknings-dagarne oberäknade, samt dessutom inrättande hvart tredje år af korporal-skolor vid såväl Infanteriet som Kavalleriet, till bildande af ett dugligt och tillräckligt underbefäl; och beträffande det sednare slaget af vapenöliiingar eller de gemensamma, att öfnings-läger mätte hållas, helst hvarje år, och så ordnas, att hvarje afdelning af Svenska arméen kunde inom fem, högst sex år deltaga i en större trupp-sammandragning; varande derjemte uppgifvet, huru stor truppstyrka, som, efter de olika regementenas behof, skulle komma att i rekrytinötena deltaga, äfvensom antalet af det manskap, hvilket de föreslagna korporalskolorna borde omfatta, hvarförutan Departemeuts-chefen dels antytt behofvet deraf, att målskjutningar numera måste i en vidsträcktare skala, än hittills, företagas, dels erinrat alt omständigheter kunde inträffa, t. ex. missväxt, farsoter eller andra - SlaU-lJIskoltets Utlåtande N:o 7], 33 (Ira oförutsedda händelser, hvilka gjorde det nödvändigt alt vapenöfningarne lill en del förkörla eller alldeles inställa. Utskottet, sorn tagit i noggrann!., öfvervägande hvad
Det ligger således i Bankernas eget intresse att organisera sig så solidariskt som möjligt, emedan de derigenom veta sig erbjuda den säkraste garantie åt allmänheten. Men å andra sidan bör det ihågkornmas, ait crediten Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, JYlo i. 2 7 är för Bankerne medel, icke ändamål; att skörda den största möjliga vinst på grund af denna credit, är för dem hufvudsyftet. Häraf måste blifva en följd, att inom alla Banker tvenne principer emot hvarandra råka i strid; den ena fordrar den största möjliga inskränkning, den andra den största möjliga utsträckning af Bank-rörelsen. Ehuru det rätta vore, att de alltid höllö hvarandra i jemnvigt, är det fara värdt, att den senare principen slutligen skall blifva den herrskande inom en Bank , ensamt öfverlämnad åt sin egen controll. Het är derföre oundgängligt, att någon utom Bank-Bolaget på detsamma utöfvar en sådan controll. Det vare visserligen lempligast att öfverlemna åt allmänheten sjelf detta uppdrag; det ökade eller minskade förtroendet skulle blifva den hästa mätaren på den större eller mindre noggrannhet och säkerhet, Banken iagttog vid sina operationer. Men dertill fordras, att dénna allmänhet skall kunna sjelf utöfva denna controllerande befattning; för att det göra, måste den hafva både förmåga att bedöma och möjlighet att granska de invecklade transactioiier, hvarigenom en Bank hedt ifver sitt penningeoch credit-väsende. Men detta kan icke hos den stora allmänheten förutsättas. Denna, för alt icke blifva bedragen, fordrar mynt; i brist af detta, åtminstone det som för mynt skall gälla; icke kan den med skal låta sig nöja med papperslappar, som den ena dagen kunna hafva det värdet, den andra ett annat. Att Privat-Bankernas sedlar äro baserade på Jordbypothek, ligger ej mycken vigt uppå; ty innan dessa kunna blifva realiserade, kan sedelhafvaren långt förut hafva blifvit i grund ruinerad. Man invänder, alt dessa sedlars värde ligger i den credit de ega; så länge denna är full, är värdet fullt; och den, som ej till dem skänker förtroende, är ju ej tvungen att taga dem.
Utomdess skulle rätta Sedelbeloppet snart kännas, om efter vår högst upplyste Konungs råd, alla utelöpande Sedlar, så innom som utom Riket, vid en fixerad praecriptions-tid inkallades till ombyte; hvarmedelst uppenbarades huru mycket deraf genom eld och sjöskador m. m. vore förstördt och vinsten ersatte mångdubbelt kostnaden. Grefve Mörner, Carl Stellan: Så väl af den kännedom jag kunnat förskaffa mig såsom Revisor af Banco-Verket, som af den erfarenhet vi alla åge, att allt gått väl utan publicitet af Banquens ställning, anser jag betänkligt att Skaka Banquens grundval. Till vår tid höra väl liberala principer; men jag anser dem icke i allt vara nyttige. Ehuru jag medgifver det var.a förmätit att motsäga hvad tvänne agtningsvärda Ledamöter i detta ämne yttrat; anser jag det vara både min rättighet och pligt att förklara, det jag icke är ibland dem, som votera för Banquens publicitet. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag borde undvika att motsäga d-n agtningsvärde man, sorn, sednast afstyrkte Banquens iöreslagne publicitet, Den 18 April. 59 men då jag ej kan dela hans öfvertygelse i denna vigtiga fråga, uther jag mig att få yttra några ord. Den hedrade Veteranen i mangfalJdig Fäderneslandets tjenst, som Ridderskapet och Adeln vid sä inånga Riksdagar har hort iöra en Svensk Riddersmans rätta språk, samt yttra sig med djup kunskap, med mogen öfverläggning och med patriotisk ihärdighet, har vid denna Riksdag åter förnyat ett Förslag, som han vidden sednaste gjordt, med den förman, sådana som han, vanliga, endast för dem icke afskräckande, utgången, att tala fåfängt, och bortgå lönad af sin egen öfvertygelse. Han har nu sjelf utveckladt alla skälen till sitt Förslag, och Friherre Cederström, samt till Utskottens Protocoll , Lagman Mannersfam , likaledes så fullständigt utfört dem, att för mig icke kunde vara något att tillägga i hufvudsaken; men en bisak synes mig af dessa värda Talare vara glömd.
Bergscollegium redan under (11) ellofva års tid icke funnits någon President; att under denna tid, bemälde Embetsman intet enda ögonblick varit saknad; att desse Collegier, i anseende till de ofantligt minskade göromålen, nu mera egentligen icke äro annat, än ett slags stprre Bureauer eller AdministrationsContor; och att man borde vara betänkt 3a H. 14 310 Den j3 Juli i f. m. uppå att spara Statens utgifter, der det så lätt kan ske, för att åtminstone bereda någon tillgång till de jemnt påkallade förökade utgifternas bestridande, Uti det häröfver afgifne högst knapphändiga Utlåtande har Utskottet, tvärtemot all ordning och vana, icke upptagit något enda af mina skäl, utan rätt och slått ansett Motionen böra förfalla, emedan ämnet egde gemenskap med den hos Rikets Ständer vid flera Riksdagar förehafda fråga, om förändring i organisationen af Rikets Styrelseverk, hvilket ämne vore bos Kongl. Majit i underdånighet anmäldt, och således berodde på hvad som i hufvudfrågan vidgöres. I anledning af ett sådant yttrande nödsakas jag anmärka först och främst det oriktiga deruti, att Utskottet rakt förbigått hvartenda af mig anfördt skäl för Motionen; och för det andra, att Utskottet helt och hållet misstagit sig i afsende på grunden för sin åsigt, ty hvarken vid 1823 års eller någon föregående Riksdag hafva Ständerna haft sig bekant, hvilka eller huru många göromål skulle skiljas från Kammar-, Bergsoch CommerceCollegierne, samt läggas under andra Embetsverk, ej heller alt desse Collegiers Embetsbefattning skulle blifva så inskränkt, som den för närvarande är. Enär nu Regleringen, för så vidt Den 13 J u 1 i i f. m. 311 elen angår sjelfva göromåieri, redan är gifven, och det som återstår att reglera, hufvudsakligen lärer sträcka sig till personalen, så täckes Ridderskapet och Adeln finna, att Utskottet gjort en allt för stor digression från saken, för att icke behöfva tillrättavisas.
39 alt med desto större säkerhet gå fria för Halländska kusten styrt en mera vestvart kurs, men att de, genom strömsättningen bragta inål Halländska kusten, fått sigte på Morups fyr, och, om vid sådant fall en vestlig storm egt rum, hade strandning å kusten kring Falkenberg deraf blifvit följden. Egde deremot seglaren på Kattegal ett ledbloss i natten mellan Kullen och Morups fyrar, hvilka äro belägna pä ett afstånd af circa 16 sjömil från hvarandra, så skulle han, med undantag då en våldsam storm gjort honom redlös, med full trygghet kunna lotsa sig igenom denna svekfulla farled, hvarest den sydliga strömmen sätter starkt in vid denna bugts södra kust, följande bugten och således löpande vid dess norra strand i motsatt riglning eller utåt. Eli fartyg, som sålunda skurit in i Halmstadsbuglen skulle, (ill följd af denna sydliga ströms verkan, under vissa förhållanden til! sin fördel kunna använda den utåt eller nordvestvarl förande, om det till sin ledning hade en fyr vid Tylön, hvilken dessutom blelve af stort gagn vid seglingen lill och ifrån Halmstad samt öfriga i denna bugt belägna reddar; och borde på det alt icke misstag mellan närbelägna fyrar måtte ega rum, denna sednare blifva en dubbelfyr, hvilken, enligt meddelad uppgift, skulle komma all kosta ungefär ofvannämnda belopp, eller 80,000 R:dr. Hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; och ehuru de föreslagna åtgärderna utan tvifvel skulle i väsendtlig mån bidraga till sjöfartens betryggande å dessa farleder, hafva Rikets Ständer likväl, i betraktande deraf att de lör ifrågavarande arbeten uppgjorda försl g, hvilka icke synas stödja sig pä några fullständiga beräkningar, hvarken blifvit af vederbörande granskade eller i afseende å deras ändamålsenlighet vitsordade, funnit sig förhindrade alt bevilja de anslagsbelopp, som härtill äskats Då emellertid de meddelade uppgifterna synas vara af sådan beskaffenhet att desamma förtjena uppmärksamhet, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K.
Vid uppropandet af de öfriga bokstäfverna gjordes ingen anmärkn. 6: t e afdelningen. itsta punkten. Gr. Posse: Den förändring, Utsk. uti detta mom. föreslagit, var i öfverensstämmelse med den mening, att alla förbud borde borttagas; men då R. o. Ad. beslutat undantag härutinnan för tackjern, är det nödigt, att i och i §§ blifva lika med de uti underrättelserna till i83o års tulltaxa. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Gr. Posse yrka l. 2:dra punkten. Hvad Utsk. föreslagit bifölls. 3:dje punkten. Gr. Posse: Skillnaden emellan betänk. N:o 29 och utlåt. N:o 45 är uti det föreslagna afseendet, att orden: sedan de blifvit bevisligen kallade, borde tilläggas i 9 Den j8 December f. m. 3o5 g 5 af det förra förslaget. Jag får härvid fästa uppmärksamheten derå, att om besigtningsmännen vore skyldiga att afvakta deputerades ankomst, skulle derigenom betydligt uppehåll förorsakas för trafikerande, innan de kunde komma i full disposition af sina varor. Mig synes det vara tillräckligt, att deputerade äga rätt öfvervara besigtningen. Vilja de deraf icke begagna sig, så få de skylla sig sjelfva. Jag tillstyrker altså, att JR. o. Ad. må bifalla Utskcs förra förslag i denna del. Gr. von Fersen samt Frih. Rantzou instämde med Gr. Posse. Pi. o. Ad. beslöt, att gjjuti underrättelserna skulle förblifva sådan, Utsk. den uti betänk. W:o 29 föreslagit, och utan det uti utlåt. K:o 45 föreslagna tillägg. TJtskts förslag biföllos. 6: t e punkten. Gr. Posse: Jag var icke närvar., då frågan om art. socker afgjordes; men jag har hört sägas, att tullafgiften bestämdes till 3 sk. Ä. I sådant fall är den föreslagna drawbacken för hög och bör nedsättas till 3 sk. Frih. Rantzou: Jag anser den föreslagna drawbacken icke vara för dryg.