Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven om skrifkartorna blefve afskaffade och ersatte med beläggningsstämplar. så qvarstå dock ej mindre nyssberörda kostnader, än äfven kostnaden för det papper, sorn i ålla fall skall för de ersättande beläggningsstämplarne tillverkas. Om än transportkostnaden något minskas, så blifva likväl trycknings-, räkningsoch kontrollkostnadcrnä desamma sorn tillförene. Derciiföt bl ifver tillverkningskostnaden för papperet till så väl dessa beläggningsstämplar, sorn till hela den öfriga massan af dylika stämplar, Bevillning*-Clsknltels Betänkande S':o 7. 21 öfter all sannolikhet större än den sednast för sådant papper betingade, ja. mäste blifva större än någonsin tillförene; alldenstund behållningen å den större massan af skrifkartepapper vid tillverkningen hittills kunnat medgifva ett jemförelsevis lindrigare pris å beiäggningsstämpelpapperet, hvilket sistnämnda deremot — med de kontroller sorn vid tillverkningen äro nödvändiga — måste, efter skrifstämpelpapperets upphörande, draga mycket betydligare kostnader än hittills. Allt detta, jemte hvad jag vidare här nedan får anföra, visar att den besparing, sorn genom skrif stämpelpapperets afskaffande förespegla, ingalunda kan blifva högst betydlig, enär ifrån den beräknade summan, som skulle besparas, ganska betydliga afdrag måste göras. Kostnaden för nyssnämnda papper är i alla fall obetydlig i förhållande till det stora belopp, stämpelpappersafgiften åt Staten inbringar. Dertill kommer, att så länge stämpelpapperet tillverkas vid Rikets Ständers eget pappersbruk, den behållning, som å tillverkningen kan uppstå, tillfaller Staten sjelf samt att derföre hvad Staten på ena hållet besparar, det minskar vinsten å det andra. Att någon besparing genom skrifkartornäs afskaffande skulle uppkomma, vill jag dock ingalunda bestrida; men äfven 0111 denna besparing blefve större än den i sjelfva verket blifver, månne densamma uppväger de olägenheter, som si andra sidan af den ifrågasatta förändringen blifva en följd ?
Då vederbörande, genom framställning af ämnet i administrativ väg, lämpligast kunna bereda det afseende, som detsamma, enligt sig företeende omständigheter, kan finnas förtjena, . Stats-TJtskottets Utlåtande N.-o 65. j j så anser Utskottet ofvanberörde motion, såsom innefattande enskild angelägenhet, icke utgöra föremål för Rikets Sländers ålgärd. Antom till Exp.-Utsk. elen 23 April kl. 8 e. m. Utlåtande, i fråga om förändrade tider för restransakningarS 'verkställande inom Westerbottens Län. (I. A.) Riksdagsfullmägtigen Olof Olsson ifrån Westerbottens Län har, uti ett till Bonde-Ståndet ingifvet samt till Utskottet remitteradt memorial, anfört, att under flere år det icke varit sällsynt, att resterne å Krono-utskylder inom första Fögderiet af Westerbottens Län, i anseende till allmogens oförmåga att dem gälda, uppgått till höga belopp och således föranlåtit Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att utsätta restransakningar samt vid vite ålägga allmogen, att infinna sig dervid, oftast på 8 å io ända till i4-äi5 mils afstånd ifrån förrättningsstället; men då sista restransakningen, som hölls under andtiden år i832, haft den påföljd för många af de skattskyldige, att de, genom den tid, som för restransakningens bivistande förlorades för höbergningen, fingo vidkännas en betydlig minskning i foderafkastningen, förmedelst efter restransakningens slut inträffad regnig väderlek; så bär Motionairen tillika ansett sig befogad föreslå, att ifrågavarande förrättningar, såsom under andtiden högst menlige för jordbrukaren, hädanefter icke måtte få hållas inom Westerbottens Län den tid på året, nemi i Maji, Junii, Julii, Augusti och September månader, då allmogenär sysselsatt med sådd, slotter eller skörd.
Resolutionen på Städernes besvär den 28 Aug. 1727 gifne förklaring, att Allmogen ej kunde förmenas alt sälja så i Städerne som på Landet hvad de sjelfve arbetade och förfärdigade; dock utan rättighet för Allmogen att köpa slika varor af hvarandra och dem sedermera till salu hålla; 2:0 Föreskriften i i8:de §. af Instructionen för Landshöfdingarne den 4 November 1704, som tilläde Allmogen rättighet att, utan erläggande af gérnings-öieafgift, föryttra den tillverkning af smide, laggkäril och hvad eljest mera en eller annan bland Allmogen med slöjdom sinom göra kunde och till sitt uppehälle behöfde; 3:o Stadgandet i 8 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 12 December 1734, hvarigenom blifvit bifallet, att de af Allmogen, som idkade handaslöjder i jernoch trädredskap, som de kunde afsätta så väl i Städerne som hos deras grannar n Landet; fingo slippa att derföre betala gernings-ören till nästa Städer; och 4;’> Förordnandet i 4 §• af Kongl. Maj:ts försäkran och stadfästelse ä Allmogens frioch rättigheter den 4 April 178g, deruti Allmogen erhållit tillåtelse att derefter, Allm.
Föredrogs Frih. Hermelins, Carl, d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion, ang:de förökning af de löner, som Paslorerne utgifva till sina Kapellaner. Gr. Wrangel, Tönnes Hellmuth: Jag anser mig böra vid della tillfälle gifva tillkänna, att fråga om förhöjning af kapellanernes löner beror på K. M:s nåd. pröfning lill följd af R. St:rs vid 1848 års Riksdag derom gjorda underd. framställning. Redan vid 1840 års Riksdag hade fråga blifvit väckt om en jemnare fördelning af den till kapellanerne utgående löneinkomst emellan de dertill bidragande, men i anledning af vederbörandes deröfver afgifna yttrande och då en billigare fördelning af afgiflen emellan de betalande icke ansågs ledande lill ändamålet eller en förbättring i sjelfva inkomsten, upslod fråga, huruvida icke löneförbättring skulle kunna tillvägabringas just pä det sätt Frih. Hermelin föreslagit nemi. genom lönejemkning emellan pastorcrnc och kapellanerne. Redan nu bidraga kyrkoherdarnc till kommi - 76 Den 4 Januari e. m. strarnes aflöning, men man har ansett deras bidrag i allmänhet vara alltför ringa och höra ökas, emedan pastorerne äro mångdubbelt bättre aflönade än deras medhjelpare. Denna fråga förföll likväl sedermera i följd af K. M:s Nåd. Bref af år 1844, som innehåller, att K. M. icke funnit anledn. vidtaga någon förändring i sättet för kapellanernes aflöning. Vid 1847 och 1848 årens Riksdag uptogo R. St. ånyo samma fråga och ingingo till K. M. med underd. anhållan om förhöjning i allmänhet i kapellanernes lönevilkor, så att de ingenstädes måtte understiga 45 T:r spanmål, dervid större bidrag från pastorernes sida borde kunna påräknas. Efter vederbör:des hörande beror nu frågan på K. M:s Nåd. pröfning, så att ändamålet vinnes, såvida K. M. finner lämpligt meddela en sådan föreskrift som den motionären föreslagit, utan att K.
Det synes, söm Constit.Utsk. utgått från den åsigt, att så borde vara, ehuru sådant icke i 6 § är uttryckt. jag skulle tro, att detta är en befattning, som snarare tillhör en polisminister, och som någon sådan ej är af TJtsk. föreslagen samt jag ej önskar, att vi må erhålla en sådan minister, tror jag, att åklagaremagten, såvidl. den rörer inom departementerna förekommande försummelser, bör tillhöra departementets chef, och att den allmänna åklagaremagteti bör uppdragas en utom Statsrådet ställd chef för alla Rikets fisealer, till hvilken alla mål komma att remitteras, som man ansåge påkalla åtal. Constit.Utsk. har äfven bibehållit en s. k. IlofCanceller. 14 H. 11 Den 6 Octo)}er f. m. Redan bans benämning ger dock tillkänna, att ban ej bör vara ledamot af Statsrådet, utan hörer till Hofpersonalen och bör af Konungen användas endast till sådana befattningar, som angå Dess Hof. Jag tror, att de ärender, som blifvit honom tillagda, nemi. alla mål, rörtde grundlagen, borde uppdragas chefen för Just.departementet. Jag skulle deremot vilja i Statsrådet insätta en annan departementschef, nemi. för den inre administrationen, ty jag tror, att näringarna behöfva en egen chef, en egen föredragning, och att under denna departementschef bör ställas allt, som hörer till näringarna, och dertill hörer äfven handeln. Under detta departement ville jag således hafva allt, som kan hafva gemenskap med handeln, således äfven tullen, dessutom bergshandteringen, jordbruket samt alla fabriksnäringar. Jag skulle jemväl anse ett särskildt Financedepartement nödigt och att dit borde höra vårt invecklade kammarverk jemte drätselverket. Deraf skulle blifva en följd, att från kammarverket skulle skiljas åtskilliga ärender, som tillhörde den särskilde minister, hvilken borde hafva befattning med allt, som angår inre ordningen och landtpolisen.
Om kontroll härvid, se 11 § 3 mom. 7:0 Afhandlingar och kontrakter emellan enskilde anses behörigen karterade med den derå befintliga stämpeln, så framt de blifvit dermed försedde, enligt den, vid deras utfärdande, till efterlefnad stadgade författning. 8:0 Kartering af kontrakt galle endast emellan samma kontrahenter, men om kontraktet sedermera förnyas och den betingade summan dervid förhöjes, skall det, i mån deraf, med beläggnings-karta förses. 9:0 Om, vid handlingars eller äktenskapslysningars kartering, högre karta, än föreskrifven är, af enskild person frivilligt begagnas, ege åtal derå ej rum. § 4- Om kartering af rättegångssamt andra skrifter och handlingar. 1 :o I afseende på kartering af rättegångs-skrifter och andra handlingar, hvilka vid publika verk, embetsställen eller andra myndigheter ingifvas eller uppvisas, samt domar, utslag, resolutioner och andra handlingar, sorn derifrån utfärdas, hänföras dessa verk och myndigheter till följande se\ aldelningar, nemligen: Första Bevillning,1—Ulakoltels Betänkande, N:o il. Första afdelningen. Härads-, bergstingsoch kämner s-rätter; Stockholms stads kollegier och städernas förmyndare-kamrar, med de uti Kongl, kungörelsen den is December 1845 stadgade undantag; samt handels-, fabriksoch handtverks-föreningar. Andra afdelningen. Lagmansoch rådhusrätter, magistrater och konsistorier. Tredje afdelningen. Rikets Ständers bank med dess låne-konlor, riksgälds-kontoret, förste hof-jägmästaren, öfver-intendents-embetet, landtmäteri-, kontrollocb jernkontoren, konvoy-kommissariatet, de i riket varande brandförsäkrings-inrätt* ningar, direktionen vid riddarhuset och Rikets Ständers öfrige kansli-direktioner samt sjö-assurans-kompagniet och sjöförsäkrings-bolaget i Stockholm. Fjerde afdelningen.
Ofvannämnde /±:de punkt upplästes ånyo. Gr. Frölich, David: Denna punkt innefattar 2:ne stora frågor, den ena ang:de val inom Stånd eller dass, och den andra angtde val inom districtet. Det duger ej att sammanslå två så vigtiga frågor, utan skulle jag tro, att vi böra få propos. på den ena först och derefter på den andra; annars kan det hända, att man afslår den ena för den andras skull. Hr von Hartmansdorff: Jag finner Gr. Frölichsanmärkn. ganska riktig, och hemställer om Hr Frih. o. Landtm, skulle behaga först framställa den anmärkn., som inom ett annat Stånd blifvit gjord, att nemi. ingen får väljas, som icke hör till den rena evangeliska eller reformerta lärans bekännare. Troligen bifalles det utan svårighet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, om denna punkt delades på sätt Gr. Frölich och Hr von Hartmansdorff begärt, det första förslaget vore följande: "Intet Stånd må välja riksdagsman utom den rena evangeliska eller den reformerta lärans bekännare”; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade antaga denna mening såsom sin gemensamma tanke. Bifölls. Hr von Hartmansdorff: Under en föregående dags aftonplenum har Ståndet genomgått skälen, hvarför man ej borde medgifva att någon valkrets finge välja riksdagsmän utom eget Stånd eller utom egen krets. Det var nemi. till förekommande deraf, att personer, som icke bodde i grannskapet, och hvilka man derföre ej kände, skulle särdeles genom tidningarnes bearbetande antingen upphöjas för högt i5 H. Sa Den BiOctobero. m. eller nedsättas för lågt under sitt värde, och således ej tillfälle gifvas lill de ränker, som eljest kunde äga rum. Jag kan ej annat än vidblifva denna mening och anhålla om R. o. Adis bifall till det förslag, jag gjort. Hr Aminoff, Jo b. Fredr.: Då jag i förra plenum gått en medelväg emellan det då för banden varande förslaget af Frih.
Med anledn. afHr Lefre'ns framställda anmärkn. torde jag få fästa Ståndets uppmärksamhet på det förhållande, att aldrig någon speciel anmärkn. blifvit gjord emot någondera af Statsråden lilie, Törnebladh och Lagerbjelke; och att de anmärkn:r, sorn blifvit riktade mot deni samfäldt med de öfriga rådgifvarne, röra så beskaffade rådgifvare-åtgärder, i hvilka de varit delaktiga, alt, efter Utsk:s förmenande, då de lösryckas ur sitt sammanhang med anriiarkntna mot ett helt reger jngs-systöme under loppet af 6 år, för att användas särskildt einert individer, som blott under 6 månader hade varit deltagare uti Den ia -September f. m. 309 fådplngnlngarnade icke k mide föranleda någon anmärka :s framställande till det resultat, sorn 107 §:n Reg.F:n antyder. Det är på grund häraf jag vågar tro, all Coust.Utsk., långt ifrån att efter Hr Lefre'ns förmenande hafva begått någon inconseqvens eller handlat mot Rikets eller Utsk:s egen värdighet, handlat i full conseqvens och i fullkomlig öfverensstämmelse med fordringarna af det kall, soni det haft alt uppfylla. Jag anhåller också att dessa an|närkn:r måtte få stå i prot. för min räkning, i bredd med Hr Lefrens, till den kraft och verkan, hvartill de kunna göra sig gällande. R. o. Ad. fann detta mern. icke erfordra någon annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Till pröfning företogs Const.Utsk:s den 2 och 9 dennes på bordet lagda mein. N:o 33, ang:de ytterligare framstallda antnärkn anlednrr, med afseende på Statsrådets bristande fulltalighet. Fi ili. Boye, Ludv.: Tiden för de an märk n:r, som uro upptagna i detta memor., ingär inom denna riksdags böljan. Jag känner intet enda rum i grundlagen, som tillåter Const.Utsk. att yttra sig öfver Statsrådets handlingar under pågående riksdag.
Genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 9 Mars 1850, angående en förändrad organisation af Polisväsendet i hufvudstaden, blef, i enlighet med Öfver-Ståthållare-Einbetets förslag, stadgadt, att nattbevakningen derstädes, hvilken förut var anförtrodd åt stadens Militär-korps, skulle, till en början dock endast för en tid af 3 år, från den 1 September nämnde år, under Öfver-Ståthållare-Embetets för Polisärenden omedelbara uppsigt, genom stadens Polis, med biträde af posteringar och patruller af Garnisonen, ombesörjas; till hvilket ändamål och för berörde tidrymd beviljades följande bidrag, nemligen af hufvudstadens fastighetsägare: den, efter gällande författningar, till Brandvaktskasse-Administrationen ingående brandvakts-afgift af 35 skillingar på hvarje 1000 R:dr af de fasta egendomarnes taxeringsvärde, hvilken afgift då beräknades och bestämdes till belopp af 30,000 R:dr B:ko årligen, och af Stockholms stads Brandförsäkrings-kontors öfverstyrelse en utöfver den gällande efter 35 skillingar för 1000 R:dr af i 12 år försäkrade egendomsvärden beräknade och från Brandförsäkrings-kontoret till Brandvaktskasse-Administrationen utgående brandvakts-afgift, särskildt förhöjd brandvakts-afgift af 13 skillingar för hvarje 1000 R:dr af nyssberörde i 12 år försäkrade egendomsvärden, med förbehåll likväl, hvad sistnämnde bidrag angick, att någon förändring icke finge äga rum i de tre af Stadsmilitär-korpsen förut serverade Distrikt-sprutornas verksamhet.
Akt Bränwinsbranning pä Landet stall wara tilläten för alla Hemmans-, och Jordägare och deras rätts innehafware, alla ägare af större eller mindre utjordar som betala statt, men ej, enligt Betänkandets Förslag, för ägare elter disponenter af ostattlagde lagenheter, Mölnare, Torpare, indelta Krigsmän, ä landet boende StändsPersoncr, Embeksoch Tjenstemän och Handtwerkare, hwit. ka ej besitta jord. 7:0. Att alla husägande Jnnewänare i Städerne, samt de hwilka säsom Hyresman disponera hus med dertill hörande Stadsjord, samt derjemte ikläda siHusägarens skyldigheter, stola aga rätt alt, dä Den F §ebruarii. §i dä Husägaren ej sjelf bränner och dertill lemnat sitt tillstånd, bränna Bränwin, hwilket ej ät andra hyresman bör killstädjas. 8:0. Alt frägan om bränningen i Stockholm och Götheborg stall uppstjutas för att afgöras i sammanhang Md den om allmänna Magazinsinrätt. ningen. 9:2. Att det Bränwin, som till Städerne införes ej stall fa säljas och ulminueeras i mindre parris än en kanna. io:o. Att dä Bränwin till försäljning i Stad införes det ej mä utdelas eller utmätas pä torg, öppen gata eller Hamnar. ti:o. Att ivid marknadsplats a Landet Bränwin ej får säljas där ständ eller bodar för marknadens stutt äro uppsatte, utan mäste Säljaren föra Bränwinet pä anwist ställe och där tilt Köparen uppmäta hwad han sig betingat, samt att minsta qwantum som sälllnda får försäljas bör wara ett halfstop. iL.o. Att Krogar fä anläggas: I Städer med Magistratens tillåtelse. Pä Landet med Jordägarens bifall och efter crhällit tillständ af Landshöfdingen och TaxcringsCommiteen; hwarwid ytterligare bör märkas att om ivid frågor derom TaxeringsComitsen stulle stanna i xaria vota. Landshöfdingen - Zr
Uppå de grunder, som af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande blifvit anförda, anser Kollegium den begärda tillökningen i läkarepersonalen behöflig, och får i underdånighet hemställa, att den nuvarande extra provincial-läkarebefattningen måtte uppföras på ordinarie stat och stationen derför, under vanligt vilkor, förflyttas till Oviken, samt anslag anvisas för två nya Froviiicial-läkare i Ragunda och Hammerdal, hvardera med full lön. Då antagligt är, att tjenstgörings-distrikterna för Provincial-läkarne i Ragunda och Hammerdal, ehuru Eders 'Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för dem icke föreslagit någon löneförbättring, äx-o af lika ofördelaktig beskaffenhet, som Herjeådalen, så att ringa utsigt finnes att der kunna fästa kompetente läkare, utan att förhöjd lön för dem beredes, hvaremot provincial-läkare-befattningen uti sistnämnda provins torde blifva något förbättrad, genom stationens förflyttning till Linsells by, så hemställer Kollegium, att en summa af 1,000 R:dr Riksmynt måtte anslås att, uppå vederbörandes framtida underdåniga förslag, efter Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, och såsom tjenstgöringspenningar fördelas emellan dessa tre Provincial-läkare i Jemtland. Således en tillökning i utgift för detta län . R:dr 4,500: — 4:o. Wester-Norrlands län, med en befolkning af 107,717 personer, deraf 6,764 i städerna, har fem ordinarie Provincial-läkare, stationerade i Hernösand, Örnsköldsvik, Sundsvall, Sollefteå och Toip, en år 1855 beviljad extra Provincial-läkare i Bodum, — i brist af sökande ännu icke tillsatt, samt 2 Stads-läkare i Hernösand och Sundsvall, eller inalles 8 Läkare. Transport R:dr 12,500: — lill. till Kongl■ Maf.ts Nåd.
Med gillande, lades memorialet, N:o 88, till handlingarne. N:o 89, till följd af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens utlåtande ]S:o 75. Med gillande, lades memorialet, N:o 89, till handlingarne. och ]N:o 90, angående väckt fråga om en ny reglering afbålsmanshållet i Blekinge. Från Hederv. Bonde-standet. S. D. Vid Ståts-utskottets nu anjo föredragna memorial, N:o316, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 311, lät Ståndet bero, hvaremot Ståndet godkände samma Utskotts memorial N:o 317, i anledning af väckt motion, att ett belopp, svarande emot den af arbetsfolk nu utgående bevillning efter 2:dra artikeln, måtte lill fatligvårds-utgifter anvisas. S. D. Föredrogs och godkändes Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens memorial N:o 89, till följd af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens utlåtande N:o 75, hvaremot samma Utskotts utlåtande N:o 90, angående väckt fråga om en reglering af Båtsmanshållet|i Blekinge, Indes till handlingar ne. Den 15 September. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens följande betänkanden: N:o 45, i anledning af väckta frågor om ändring i sättet för klockares och orgelnisters antagande; Bifölls. N:o 46, i anledning af väckt fråga om ändring af 51 § 2 mom. uti Kongl. Instruktion för landtmätarne i Riket den 4 Maj 1827; Bifölls. N:o 47, i anledning af väckt fråga om medborgarerätt för deni, som förvärfva fast egendom i riket; Bifölls. N:o 47, i anledning af väckt fråga om fullständig medborgarerätt för i Sverige födda judar; Gillades.
Uti den sålunda utfärdade anordningen föreskrifves alltid att medlen lyftas emot redovisning, och denna redovisning sker vanligen inför Kammar-Rätten af de Embets-verk och personer, som dit inlemna redogörelsen, eller af Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande i Landsboks-redogörelsen; men på det Kammar-Rätten må komma i tillfälle att känna sådana dispositioner och tillse, alt behörig redovisning icke uteblifver, uppföras i sådan ordning verkställda utbetalningar på en särskild förteckning, som för det förflutna året i följande Februari månad från Stats-Kontoret till Kammar-Rätten öfverlemnas. I de fall åter, der den, till hvilken anordningen utfärdas, icke har redovisningsskyldighet inför KarnmarRätten, bör dispositionen vara tecknad antingen på sjelfva anordningen eller ock på en dervid fogad förteckning och åtföljas af qvitto af den eller dem, som medlen erhålla; och att detta hlifver behörigen iakttaget, tillkommer Kammar-Rättens Revision tillse, vid granskning af antingen Kongl. Ränte-kammarens eller Landt-ränteriernas räkenskaper, ■— men icke Stats-Kontoret, som, sedan anordningen blifvit utfärdad, dermed ej har vidare befattning. Af hvad Stats-Kontoret sålunda i underdånighet anfört och upplyst, följer ock, att hvad Revisorerne yrkat, det vederbörande höra i allmänhet sjelfve af Stats-Kontoret uppbära hvad Eders Kongl. Maj:t åt dem anvisar, icke kan verkställas, enär uttagningen af de anordnade medlen sker antingen i Kongl. Räntekammaren eller i Landtränterierna. Hvad Revisorerne uti dessa begge §§. yttrat och anmält, angående utbetald gratifikation till Byrå-Chefen i Justitie Stats-Expeditionen och om tillförordnade Sekreterarens i Justitie-Kanslers Expeditionen löntillträde, synes ej utgöra föremål för Stats-Kontorets underdåniga utlåtande. §§. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22 och 23.
Jag får derför, i likhet med hvad både jag riksdagen, vördsamt föreslå: att det tillägg målte göras uti Kongl. Förordningen af den 21 December 1857 om slängselskyJdighelen, alt hemmanets så kallade allmänna driftesgator samt utgärdesgårdar omkring delsammas egor må fördelas på och underhållas af hemmanets jordegare efter hvars och ens i hemmanet egande skatterätt. Skulle denna min framställning icke vinna Rikets Ständers bifall, hoppas jag alt bland de frågor, som komma att tillhöra blifvande landsting, den om stängselskyldighetens ordnande inom hvarje län, der bäst skall kunna regleras efter sig företeende lokala förhållanden. Jag får följaktligen vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Majit med underdånig skrifvelse derom, att blifvande landsting, ulan hinder af Kongl. Förordningen den 21 December 1857 om slängselskyldigheten, må ega att, efter de olika lokala förhållandena inom länet, ändra och besluta i förevarande ämne, Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Slockholm den 26 November 1862. A. Jonsson, från Wermlands län. Af Johan Johansson från Östergötlands lån. om nedsättning i ut förseltullen för jernmalm. Genom den höga utförseltull å jernmalm, som nu förefinnes, och som nära nog år så godt som fortfarande exportförbud, kommer en stor del af våra rika malmtillgångar att ligga obegagnade, alldenstund arbetskostnad och forsellön i sed nare åren så betydligt stigit, alt endast brytningskostnaden å ett skeppund malm 303 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 20i. (V . Xv-' ■ ■ .c'".’ ' . *V .1 (4 centner) måste betalas med 1 R:dr 25 öre, då deremot priset på malmen å fartyg inlastad är högst 2 R:dr pr skeppund, och det likväl med klen afsättning, i anseende till brist på masugnar och inrättningar för malmens nedsmältning till tackjern, i synnerhet på en del orter, der rika jernmalmstillgångar finnas.