Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Staten af sina egendomar icke erhölle den inkomst, som under en ändamålsenlig förvaltning deraf borde kunna beredas. Det allmänt kända förhållande, att arrendatorer, hvilka, begagnande sig af den genom nu gällande föreskrifter dem tillförsäkrade optionsrätt, fått arrendet af Statens egendomar åt sig förlängdt, stundom öfverlåtit samma arrende på annan person emot ganska betydlig mellangift, hade, enligt Rikets Ständers tanke, i väsendtlig mån bidragit till detta omdöme, helst det läge för öppen dag, att nämnde mellangift, på sätt Kongl. Majit, uti sin af Rikets Ständer bifallna nådiga Proposition om förkortning af arrendetiden, äfven yttrat, utgjorde en lämplig mätare å Kronans förlust af den städja, som i annat fall skulle kunnat vid arrende-auktion utfästas. Härvid hade Rikets Ständer likväl icke förbisett, alt, ehuru en obegränsad täflan, förnyad inom en icke för aflägsen tid, tvifvelsutan skulle i flera fall höja arrendena, åtskilliga olägenheter, hvilka blifvit af Rikets Ständer förut befarade, derigenom skulle kunna uppstå. Före utfärdandet af den i ämnet ännu gällande Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 hvarigenom optionsrätt under vissa vilkor blifvit arrendatorn, eller, i händelse af hans frånfälle, hans enka eller barn, i afseende på nytt arrendes öfvertagande, tillförsäkrad, hade nemligen, enligt hvad Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 22 Maj 1845 omförmält, erfarenheten visat, att, i följd af den då medgifna, obegränsade täflan vid utarrendering af nämnde egendomar, arrende-anbuden icke sällan blifvit uppdrifna till ett i förhållande till egendomarnes värde alltför högt belopp. Detta hade oftast föranledt antingen arrendatorns oförmåga, att arrendevilkoren i föreskrifven ordning fullgöra, eller ock att egendomarne vid arrendetidens slut aflemnats vanskötta, samt i försämradt skick; och till förekommande af de förluster Staten i begge dessa hänseenden finge vidkännas, ansåge Rikets Ständer ett korrektiv emot arrende-anbudens oskäliga uppstegring vara af behofvet påkalladt.
Cederström har visserligen rätt deruti, att Justitiae-Ombudsmans-Embetet beklädes blott af en person, och att, om, vid tillfälle af Ständernes sammanvaro, han med döden eller på annat vis afgår, Riksens Ständer borde få förordna deri som dertill synes dem passande, och icke vara nödsakade att insätta Suppleanten$ men jag vill fästa uppmärksamheten på en Den 6 December, f m. 36g cn omständighet. När det är fråga om att be sluta om sakerj så säger man, att det är opinionen , som deciderar. Är det fråga om personer, så vill man kalla det förtroendemen undersöker man förhållandet närmare , så är det här ock blott opinionen, som bestämmer resultatet ; det är nemligen opinionen om personens opinion. Det gifves en strid i opinionen om saker, så äfven om personer. Har den ena opinionen utsett Ombudsman , så har vanligen den andra utsett Suppleanten, Det är detta, som man anser ej vara bra. Jag tror, att det kan vara nyttigt , skulle det äfven någon gång inträffa , att minoritetens opinion får realiseras. En Justitiae-Ombudsman skall vara helt och hållet opartisk , och ej tillhöra någon opinion, jag ser dessutom ej någon fara dervid, att en man af annan opinion, än den rådande, bekläder detta embete , ty han är responsabel för utöfningen af sin Embetsmanna myndighet. Jag tror således, Ridderskapet och Adeln gör bäst, att antaga Constitutions-Utskottets förslag. Herr von HartmansdorffAugust: Jag vill ej trötta Ridderskapet och Adeln med något vidare yttrande i detta ämne , utan instämmer blott i Friherre Cederströms, emedan det är enligt med hvad jag föruc anfört. Herr Grefven oah Landt-Mar skalken frå. gade , om Ridderskapet och Adeln instämde i Ridd. o. Ad. Fröt. XI. Band. 24 370 Den 6 December f. m. den af Friherre Cederström framställde ofvanberörde anmärkning. Ropades Nej.
Ad:s tribun för främmande åhö rare i dess nuvar. skick i allmänhet erbjuda tillräckligt antal platser, hvarjemte äfven särskilda sådana numera funnos anvisade för Norrska härvar. Statsrådet, corps diplomatique och damer; att den af motionären ifrågaställa utbyggnad i ett hörn af Riddarhussalen, efter Ulsk:s förmenande, kotn me - D c! n ug A p r 11 c. m. me att betydligt misspryda rummet; alt, om efi sädan särskild läktare inrättades, åtskilliga ej obetydliga utgifter under riksdagarna blefve en följd, såsom för eldning nere i secrela utskottsrummet och till aflöning för ökadt antal vaktbetjenihg ; samt slutligen , att det af upp-och nedgående personer i trappan åstadkomna buller, äfvensom de tillfälliga samtalen på läktaran blefve i samma mån olägliga, som denna öfra sida af salen vanligen upplages af det största antalet närvar, ledamöter af Ståndet, äfvensom Landtm, jemte Ståndets secreterare oell notarier, hvilka företrädesvis äro i hehof af att icke störas af buller på närmare håll, der hafva sina platser. På dessa skäl har Utsk. ansett sig bora Hr Anckar» svärds ofvanberörda motion afstyrka; dock bär Utsk., för den händelse, att H. R. o* Ad. skulle behaga besluta uppförandet af den föreslagna läktaren, trott sig böra bifoga ritningar, så väl å sjelfva galleriet, som uppgångslrappan dertill, äfvensom kostnadsförslag, uppgående, enligt ritningen Pfto i, till 3g4 f:dr 12 sk. btco, Utom för smedsarbetet och jernpelarne, hvilken kostnad ökes med en tredjedel, derest byggnaden efter ritningen N:o 2 skulle erhålla större utvidgning.*) Stockholm den 26 April 1840, På RiddarhusUtskottets vägnar 1 Helming Hamilton. yV. t1. Dalman. H ör s a m t Memorial. Piil Ridd.Utsk. har II. R. o. Ad. behagat remittera ert af II r von Ehrenhoff, Gust.
Man misstager sig alltför mycket, om man tror, att den öfverdrifna beskattningen skall inbringa till Staten den summa, som uppkommer, då man beräknar de nu befintliga bränvinspannor i Riket. Mångå och kanske de fleste ibland allmogen skola afsäga sig att bränna, då det, såsom Utskotten synas hafva åsyftat, icke kan ske utan förlust; och bifalles Utskottens förslag, att egare af hemman under 3oo R:drs värde icke få bränna, så skola flera tusende pannor upphöra att mera finnas till. Jag inser också icke någon anledning till att uppdrifva bränvinsbevillningen i det hela till den, i alla fall, orimligt höga summa, som antagandet af Utskottens tariff skulle åstadkomma. Kongl. Maj:t har inskränkt sitt förslag till vida mindre belopp. Det är icke skäl, att derutöfver höja beskattningen; och jag tror, för min del, det vara vida bättre, att bibehålla allmänna bevillningen vid dess nuvarande belopp, än att söka bereda nedsättning deri, genom förhöjning i bränvinsbeskattningen, som, på det redan för mycket tryckta jordbruket, skulle öfverföra en ännu drygare utgift, till fördel för medborgare, som, genom beskaffenheten af deras näring och beskattningens beroende af deras egna uppgifter på inkomst, för närvarande skatta tili Staten mindre än de borde. I öfrigt får jag förklara, det jag icke heller kan understödja beslutet om bestämmandet af ett rninimivärde på hemman, för rättigheten att få Bevilla.- samt Allm. Besv.- och Otcon.-Utsk. Utlåtande N.o 5. 27 bränna. Utgör det, såsom Utskotten rätteligen yttrat, en rättighet för jordbruket och hemman i allmänhet, att få tillverka bränvin, så måste denna rättighet vara lika helig och hållas lika oförkränkt för den mindre sorn för den större hemmansdelen, likväl i förhållande lill deras skiljaktiga värden. Och får jag ödmjukast anhålla, att denna min reservation får åtfölja sammansatta Utskottens Betänkande lill Rikets Högloft. Ständer, sorn tvifvelsutan inse behofvet af nedsättning uti den föreslagna orimliga beskattningen.”
Om allenast de väljande erhålla tillräcklig tid för att underrätta sig rör:de de hegge motsatta meningarnas candidater, så att de ej, såsom nu någon gång torde vara händelsen, valde blindt eller, så till sägande, på måfå, så tyckes det ingalunda vara orättvist, alt majoriteten i denna, som i andra voteringar, bestämmer resultatet; och, om detta resultat icke blifver det hästa, måste orsaken dertill sökas uti de väljandes brist på sjelfständighet och omdöme, samt deras mer eller mindre riktiga föreställningssätt om sina åligganden såsom folkets representanter, d. v. s. den måste sökas uti sjelfva Representationens sammansättning, och ingalunda deruti, att listor blifvit från den ena eller andra sidan kringspridda. En annan fördel af det ifrågavar. valsättet i no m afdelningen är, att R. o. Adts electorer derigenom fördelas jemnare på hela Ståndet, och således böra förutsätta? närmare uttrycka opinionen hos alla fractioner inom Huset, hvaremot genom en allmän valfrihet öfver hela Ståndet, vare sig af 5 eller 20 electorer på hvar lista, dels i första fallet den orättvisa tillfogades de efterföljande afdelningarna, att deras valrätt blefve mera inskränkt, än de förstas, dels i sednare fallet electorerne kunde komma att, enligt en kringspridd och oftast utan tillfäjle till behörig granskning af de väljande emottagen lista, ensamt väljas inom någon viss del af Huset.
föergroerf. SJtanufäcturier., Sa» briter o® Snrätt* ningar. OLwarnar od) @<U gar. gganbe^rättS Stfgift. gabril Siv vattningar, taye; rabe efter ut» fatta (Stager. ©uttima. 1 g »: O" rz H 8 »: cr OS £? (Santmanbrag öfwer ‘Sajreringö^ängfcerne S)?:o 2 uti 2än för ar 18 . Sör JJanbet 9t. 91. ©tciti 9?. 91. ®ito . ©om inne&afmas unter bojlällörätt. •Spent man. H Sifgetu Oeter. Ctmar-' nar od) ©ågar. H SS Slfgift af ©ntöete o* Xienft. Sif Pöneinfomjl från aoo till otO meb 3oo Sttbr, å 2 Sftbr. Sif Pöneinfomjl från 3oo till o(0 meb 4°° Sftbr, å 3 «K:br. Sif Pöneinfomjl från 5oo till 0(0 meb 6oo SKttor, a 7 Setbv. Sif Pöneinfomjl från 6oo till otO meb 700 Settor, å 10 setbr. Sif Pöneinfomjl från 700 till o<0 meb 800 Settor, å i3 setbr. Sif Pöneinfomjl från 800 till e<0 nteb 900 Settor, å 17 settor. Sif Pöneinfomjl från 900 till otO meb 1000 Setbr, a -ii setbr. Sif Pöneinfomjl från 1000 till odjt meb 1,100 Setbr, å 26 setbr.
M:t till en åtgärd, hvarigenom vi, efter täta för undervisningen icke gagnande omkastningar, återkomme tillsamma punkt som för tio år sedan, utan att ens hinna tillgodogöra oss erfarenheten af sednaste förändring, så finner jag allt tala för att den ifrågasatta skrifvelsen ej måtte afgå, och får således vördsammast yrka att denna punkt måtte afslås. Hr Huss: Utsk:t har lili ingressen lill Betänk:t tillkännagifvit sin åsigt vara, watt på detta område af lagstiftningen täta lörändringar böra, om någonsin, undvikas,såsom onekligen ländande till skada för undervisningen, och att detaljer af deri beskaffenhet, att det icke utan svårighet, åtminstone icke utan speciel insigt i ämnet och betydlig pedagogisk erfarenhet, låter sig bedöma, i hvad mån rubbning i dem inverkar på undervisnings-planen i dess helhet, icke väl egna sig att utgöra föremål för R. Strrs pröfning.» Denna åsigt är sann och grundad; Utsk:t har ock med berömväd konseqvens löljt densamma ända till 6:te punkten; önskligl hade varit, om Utsk:t äfven i denna punkt ej föreslagit någon förändring från det bestående. Allman och grundad är klagan öfver de under sednaste tiden skedda vexlingarne uti lagstiftningen rörande undervisningsväsendet, på det högre, som det lägre. Innan någon tillförlitlig erfarenhet hunnit erhållas öfver lämpligheten af en rigtning, har en ny inslagits. Dessa vexlingar hafva skadat och måste skada så lärare som lärjungar. De hafva framkallats dels af R. St:rs olika framställningar vid olika riksdagar, dels af de täta ombytena af föredraganden i undervisningsärenden inför K. M:t. Vore det ej klokast att nu en gång stadna för att pröfva det som är, innan man tager något nytt? Den nu löredragna 6:te punkten af Betänk:t tillstyrker, »att lärjunge må på målsmans anhållan frikallas från grekiska språkets läsning och i stället under de lärotimmar, då sådan befrielse eger rum, undervisas på sätt rektor och lärare, med billigt afseende på målmans uttryckta önskan, finna för honom lämpligt, eller ock utom skolan njuta sådan undervisuing, som af rektor godkännes.»
Jernkontoret beviljade kreditiv å Bankeu, stort 900,0UÖ R:dr Riksmynt, ega Fullmägtige i samma Kontor, mot förut bestämd 3 procent ränta, att, i följd af deras under den 20 Oktober 1818 till Banken utfärdade skuldebref och mot derå tecknad fortfarande ansvarsförbindelse, till nästa riksdag disponera; beroende det af bemälde Fullmägtige att, i öfverensstämmelse med det af Bankofullmägtige stadfästade reglemente, bestämma på hvad sätt och i hvad ordning detta kreditiv häst må till bruksrörelsens nytta och båtnad användas, under uoggrannt iakttagande af de vilkor och förbehåll, Rikets Ständer vid 1823 Ars riksdag fastställt, nemligen: l:o att en del af kreditivet, minst 150,000 R:dr Riksmynt, icke må i vanlig låneväg permanent disponeras, utan särskildt afsättas eller innestå, såsom reservfond, användbar egentligen vid de terminer, då köpslut om jern vanligen eger rum, på det att, derest konjunk genom - Sanko-Utskottets Betänkande N:o 35. 9 genom anställande rön och försök m. m. hafva gemenskap, men ej utgöra någon tillvcxt i Jernkontorets enskilda lånefond; och kommer framdeles, såsom hittills, Banken att uti den årliga revisionen öfver ofvannämnda fond deltaga genom ett dertill utsedt ombud. turen för tillfället gåfve anledning till ofördelaktiga anbud, tillverkarens derigenom iråkade förlägenhet måtte, genom Jernkontorets mellankommande åtgärd, kunna särskildt underlättas. 2:o att den vinst, som uppkommer genom differensen i räntebetalningen till Banken mot räntan af den, genom Bankens biträde tillökade fond, bör särskildt redovisas och anses såsom tillgång, disponibel för Jernkontorets Fullmägtige till ändamål, som med näringens framgång och förkofran genom anställande rön och försök m. m. hafva gemenskap, men ej utgöra någon tillvext i Jernkontorets enskilda lånefond; och kommer framdeles, såsom hittills, Banken att uti den årliga revisionen öfver ofvannämnde fond deltaga genom ett dertill utsedt ombud.
De på allmänna internationela rättsgrundsatser byggda förslag till reglerande af handelsoch rättsförhållandena de förenade rikena emellan, som UnionsKonungen, med vaksam omsorg om begge rikenas väl, för deras representativa församlingar framlagt, hafva af Noriges Storthing blifvit afslagna — ett afslag, som svårligen kan annorlunda förklaras än genom ett missförstånd eller ett misstroende å Noriges sida, som 1?. St:r, i medvetande af sina afsigters redlighet och af den välvilliga eftergifvenheten för framställda fordringar, sedan grundlösheten af yttrade farhågor för sträfvandet efter en höghetsrätt öfver Norige blifvit till fullo ådagalagd, hade haft skäl att tro vara för alltid försvunnet. Det af den Svenska oell Norska Kommissionen, för hvilken E. K. M. sjelf såsom Kronprins täckts föra ordet, framställda förslag till ordnande af Sveriges och Noriges gemensamma stridskrafter har viii föranlåtit vidtagandet af åtskilliga åtgärder i och för försvarsväsendet, men ännu ieke ledt till antagandet af en gemensam plan för de båda rikenas försvar eller till det fastställande af de till detsamma hörande gemensamma bestämmelser genom lag, som, under ofvan antydda politiska förhållanden, med mera skäl än någonsin bör blifva föremål för ömsesidiga ötverenskommelser. I 25 § af Konungariket Noriges Grundlag förefinnes jemväl ännu ett hinder för E. K. M:s rätt att vid inträffande behof använda de unionela stridskrafterna, som, så länge det qvarstår, icke medgifver det gemensamma försvarets fullt ändamålsenliga ordnande. Dessa förhållanden, i sammanhang med de från Noriges sida tid efter annan gjorda framställningar om förändring af de vid Unionens grundläggande vidtagna bestämmelser — i hvilket afs:de må nämnas dels den redan bifallna begäran om utbytande af den sinnebild, som Unionens
Denna tycktes, sedd från hafvet utanför vestkusten, bilda en jemn grässlätt, men när man nalkades Jugor Schar, såg man, att på östra sidan af ön framgingo låga höjdsträckningar, troligen de sista utgreningarna af det under namn af Paj-koi kända norra utsprånget från Ural. Då vi voro utanför inloppet till Jugor Schar, varskoddes en ångbåt. Efter många gissningar igenkändes Fraser. Jag blef i början ganska orolig och fruktade, att en olycka inträffat, då den nu ångade en kurs rakt motsatt dess bestämmelse, men fick, då kapten Nilsson kort derpå kom om bord, veta, att han endast gått ut att söka oss. Express och Fraser hade sedan den 20 väntat oss vid den utsatta mötesplatsen. De hade den 13 juli lemnat Vardö samt lika litet som vi mött någon is under öfverresan. Vega och Fraser följdes nu åt till hamnen vid Chabarowa, der ankaret fäldes den 30 juli om aftonen på 14 meters djup och lerbotten. Lena saknades ännu. Vi fruktade för, att den lilla ångbåten haft svårt att reda sig i den sjö, som mötte på andra sidan om Nordkap. En brottsjö hade till och med på den större Vega slagit öfver relingen och brutit sönder en af de på däck surrade kistorna. Vår fruktan var dock obefogad. Lena hade gjort sina konstruktörer samt Motala verkstad heder och redt sig bra i sjögången. Orsaken till dröjsmålet hade varit en kompassdeviation, hvilken till följd af jordmagnetismens ringa horisontela intensitet i dessa nordliga breddgrader varit större än den, hvilken erhölls vid de undersökningar, som för ändamålet anstäldes innan afresan från Gröteborg. Den 31 kastade Lena ankar bredvid de andra fartygen, och hela vår lilla ishafseskader var således nu samlad vid den utsatta mötesplatsen. Chabarowa är en liten by, belägen på fastlandet söder om Jugor Schar, vester om mynningen af en mindre, vissa tider ganska fiskrik elf.
2ig år säkert hvarken någon orättvisa eller ska. da, särdeles då han, för sina efterkommande äger säkert hopp om samma förmån, når beflofvet det påkallar. ■— Jag vågar derföre ödmjukast proponera: ”att, efter alla i tjensten aflidna högre och lägre JSnrbetsmän, måtte såsom laglig rättighet beviljas nådår; ett efter alla med indelta löner (utom de vanliga Tjensteoch Fardagsåren) samt tvenne nådår efter alla med penningelöner, (hvars arfvingar ej äga rättighet till Tjensteoell Fardagsår), för hvilken tid hela lönen med alla dit hörande förmåner, oafkortad bör ingå till en Cassa, hvilken må sammanslås med förut varande allmänna Militaira och Civila Pensionsfonden, samt användas till pensioner och nådegåfvor åt alla i fattigdom qvarlåmnade Embetsmåns Enkor pcb Barn, samt måhända äfven till understöd för i ålder, bräcklighet eller stor fattigdom varande afskedade Embetsman, hvilka icke genom en längre tjenstetid, sjelfve gjordt sig berättigade till pensioner, och sorn åro försatte i ett högst trängande behof.” Såsom grund för pen~ sionernas belopp, blef naturligtvis tillgången jern; förd med deras antal hvilka till pensioner eller nådegåfvor voro berättigade.
Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 122 (8:o, p.) — N:o 101- till Rikets Ständer, angående beviljande för Myntverkets behof af ett räntefritt lån från Rikets Ständers Bank å 50,000 Rdr Riksmynt. VI. 371. R. 464. VIII. B. 113, 124. A. 127. E. 197. — N:o 102. till Rikets Ständer, angående förvandling af en inom Färentuna härad i Stockholms län utgående skattetitel under namn af tegelved. VI. 371. R 464. VII. B. 520- A. 536. VIII. E. 103. — N:o 103. till Rikets Ständer, angående pensionsrätt för OfverJägmästaren Anders Henrik Kasten. VI. 371. R. 464. X. B. 39. A. 78. E. 395. — N:o 104. till Rikets Ständer, angående utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen. VI. 370. 401, 420. R. 464. Se vidare Lag-Utskottets Memorial N:o 46. — N:o 105. till Rikets Ständer, om upphörande af landsflykt såsom påföljd af brott. — V — 149 Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Majfts nndign: — N:o (06. till Rikets Ständer, angående ogift qvinna? rätt att vid viss ålder vara myndig. VI. 370, R. 464, VIII.
På Höglofliga BorgareStåndets Ledamöters vägnar. And. Fredin. På Hedervärda Bonde» Ståndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson, M. M. Rosbeck. Upp - Den 17 April. 343 Uppläst I105 Höglofl. Ridd. och Ad. d. 17 April. Högvörd. Prest Siandet d. 13 Vällofl. Borgar-eStåndet d. 13 — •“ — Héderv. Bonde-Ståndet d. 13 —. Vördsamt Memorial! P rån Höglofl. Ridderskapet och Adeln har dett 31 sistlidne Mars blifvit ti 1L.Riksens Ständers Allmänna Besvärsoch Oéconomie Utskott remitteradt och den fi Uti innevarande månad till Utskottet ankommit ett af Herr Lagmannen johan Adolph Olivecreutz ingifvet Memoiial, hvaruti det förslag blifvit gjordt) att hvad sorn ät till Högvördjga Presterskapets aflöning anslaget, måtte tillfalla Kronan, och Presterne, lika med Statens öfriga Tjenstemän, deremot undfå deras aflöning på Kronans Stat, lämpad efter billigheten af sig företeende omständigheter. Hvarjemte från Hedervärda Bonde-Ståndet, Under samma dagar, blifvit till detta Utskott remitterade och afsände: 1:0 ett Memorial af Riksdagsmannen Lars Larsson från Carlskrona Län, innehållande yrkande, det Presterskapets rättighet att erhålla Likstol kunde antingen helt och hållet försvinna, eller ock, att, i händelse sådant ej lät sig göra, vissa reglor matte föreskrifvas, hvilka man dervid ej bonle öfverskrida, i hvilket afseende Riksdagsmannen föreslagit, att en viss procent af Sterb hu - 3-li Den 17 Apvil, husets behållning inatte till Likstol utses och aftagas, dock så, att denna procent .beräkning, vid förmögnare bo, ej måtte öfverstiga en viss fixerad summa; och s:o ett af Riksdagsmannen Peter Jansson från Kronobergs
Lem tillsänLe; bvarekter ocb seLan antingen större 8eLIar eller förslitne sfminLre valeur blifvit vill Länterierne bärköre invexlaLe, Lesse ater kunna till X. 8tatsLontoret insänLas, för att utbytas emot n^a, samt LermeL fortsättas successive i Len mobn bebokvet kräsver. DvaL slutligen beträlfar grunLerne för granskning af körslitne ocb bristfällige smärre 8eLIar fran ocb meL Z L:Lrs till ock meL 8 sklrs valeur som till utbyte köretes, sä ankommer Let bäLanefter som bittills pä nöLig urskiljning ocb uppmarksambet bos vederböranLe Lommissarier, att icke a ena siLan genom för långt sträckt eftergilvevbet bvarjebsnLa svekfulla försök till enkalLiges körvillanLe mä unLerlättas ocb befordras eller Lanken tillskyndas förlust meLelst Lubbel inlösen ak eu ocb samma 8eLel, men a Len andra 8eLelinnebakvarnes billiga anspråk icke keller, genom öfverdrifven strängbet blifva äsiLosatte. 8äsom »II - >58 8 ta t soeb L a nco-II t skot ten r mönna grunöer för LoncoVerket, lige i lietta I,Anseende viö n^ss öfverstänöne Liksöog blifvit stsögaöt: i:o ^tt en 8eöel Antingen mä blifva lil! fullo vöröet aulageu, eller ock lielt ocl, bollet cosseras.
Vidkommande den för Institutet inköpte egendomen, anhåller jag dessutom få anföra, alt då, i följd af de af Rikets Ständer ifrån och med år 1813 anvisade anslag, utom den förut utbetalte Köpeskillingen, medel voro att tillgå för egendodomens inredning till sitt ändamål, nämnde egendom redan vid 1817 års slut blifvit försatt uti det skick, att undervisningen derstädes kunde meddelas; att, utom det de af Institutets Lärare, hvilka der borde erhålla boningsrum, och då kunde ditflytta, äfven provisoriska rum kunde upplåtas åt Medicin® Practic® Professoren och 6o Den t Seplember f, m. lians Adjunct, intilldess runi för dem vid GarnizonsSjukhuset kunde hinna beredas, hvarigenom 200 R:dr, som desamma förut, såsom hushyra, uppburit, kunde indragas J att, genom utrymmande af Ivongl. SundhetsCollegii Embetshus, der Institutets undervisningsrum förut voro, och der dess samlingar förvarades, Arméens Medicinaloch Instrumental-Attirail och Collegii FältLäkare UtredningsContoir, för hvilkas inrymmande förut hyra måst betalas, till Collegii Embetshus kunde flyttas, samt att, hvilket äfven af den Utskottets Utlåtande bifogade, Tableau utförligen kan inhemtas, genom uthyrande af en Institutets egendom tillhörig Byggnad, en årlig inkomst kunnat beredas, hvilken ifrån och med år 1817 till och med år 1828 sammanräknad uppgått till 9,691 R:dr 3a sk., och till Institutets vidmakthållande kunnat användas, 1 följd hvaraf, då Glasbrukets inköp och inredning för Institutet, jemte dess vidmakthållande vid 1828 års slut, sammanräknade medfört en kostnad af 104,226 R:dr ^3 sk. 3 r:st., dertill af det gemensamt för Institutet och GarnizonsSjukhus-Byggnaden gjorde anslag ej utgått mera än 94,535 B:dr 1 sk. 3 r:st.