Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om jag är nog otacksam att icke glädja mig deråt så mycket jag borde, ligger skulden i den svåra känsla jag erfar, att snart skiljas från den vänliga Tistelön.” ”Skiljas!” upprepade Gabriella mycket förundrad. ”Jag tänkte att vintern stängde vägen.” ”Det få vi icke tro. Med min återvunna helsa, har jag ingen anledning att längre taga gästfriheten i anspråk; men kunde den också utsträckas, nödgades jag likväl resa. Jag behöfver använda den återstående delen af vintern att vinna passande verksamhet för våren. Kapten utan skuta, skild från mitt fordna rederi, ernar jag i Götheborg försöka min lycka. Detta var nu ett fall, som Gabriella, under de tvenne månader hon lefvat tillsamman med den unge, hygglige kaptenen, icke alls kommit att tänka på. Att Rosenberg skulle ligga vintern öfver på Tistelön, derom hade hon gjort sig lika säker, som att hon sjelf skulle qvarblifva der; och så obekant hon var med äfven den ringaste grad af sjelfbeherrskning, gaf hon genom sin rörelse, sin rodnad och förlägenhet ganska tydligt tillkänna det deltagande, hon erfor vid underrättelsen om motsatsen. ”Har kapten Rosenberg redan talat med min bror, med Birger, om detta beslut?” frågade hon och bemödade sig att få rösten så ren som vanligt – fåfängt: en darrning, för märkbar att icke blifva hörd, gjorde den otydlig, och saken hjelptes icke genom kaptenens nästan lika förläget uttalade: ”Hvad befalles?” ”Jag frågade om Birger känner kaptens beslut.” ”Icke än; men jag ernar i dag underrätta honom och hans mer än goda och älskvärda hustru derom. Egentligen har jag utsträckt min vinterhvila längre än jag bordt.” ”Åh ja, Tistelön är nog enslig, då man är van vid mera lif,” yttrade Gabriella och tänkte på allt hvad Rosenberg berättat henne om sitt vistande i städerna.
Derföre är det också, som jag anser, att det skalle vara skada att borttaga sådana bestämmelser, som nu af Frih. Palmstjerna blifvit föreslagna, och att det endast skulle bidraga lill att, såsom Hr von Hartmansdorff nyligen yttrat sig, göra saken allt sämre och sämre. öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Giv o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara första punkten af Frih. Palmstjernas förslag utgöra R. o. Ad:s gemensamma tanke. Ropades starka ja jemte många nej, hvarpå IL Ex. tillkännagaf, att han troll sig linna denna propos. besvarad med öfvervägande ja. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande voter.propos.: Den som vill, alt, i fråga om Consl.Utsk:s mein. N:o 26, lill Utsk., såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke hänvises den anmärkning, som [innes intagen uti första punkten af Frih. Palmsljernas, Carl Otto, framställda förslag, voterar ia; den del ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer berörde anmärkning icke att förklaras utgöra R. o. Ad:s gemensamma tanke. Vid voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit som följer: Ja — 43. Nej — 21. Gr. Mörner, Joli. Äng.: Emot den nu försiggångna voteringens resultat får jag mig reservera. Derigenom är frågan om det femte Ståndet, så vidt R. o. Ad. kan derom besluta, afgjord. Derigenom knytes en ny knut på den trassliga härfvan i representationsreformen. Jag får för öfrigt äfven begagna tillfället att i allmänhet reservera mig emot de grunder, som här gjort sig gällande. Jag har under discussionerna iakttagit tystnad, emedan jag icke tilltrott mig förmågan att verka till det resultat, sorn jag skulle önska, nemi. en representationsreform, grundad på allmänna val eller åtminstone på mindre trånga ståndseller classval. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Jag skulle förena mig i Gr.
Utom detta förhållande i frågan, om hvilka Verks tillstånd, förvaltning och redogörelser rätteligen böra komma under Rikets Ständers och deras Revisorers granskning, företer sig vidare, i afseende på tiden, som hvarje sådan Revisions-förrättning bör omfatta, att sedan Kongl. Maj:t, uti högstberörde Nådiga Skrifvelse, anmärkt att 1820 och Ig22 årens Revisorer, oaktadt stadgandet i Riksdags-Ordningens 68 § , att hvarje Revision bör omfatta 2;ne års afslutade räkenskaper, utsträckt sin granskning till en efterföljande tid, och stundom ingått i tillstyrkanden och förslag, som icke rätteligen bort utgöra föremål för deras befattning, af hvilken anledning Kongl, Maj:t äskat, att mera bestämda föreskrifter än hittills, måtte Revisorerne meddelas; så hafva Rikets Ständer icke allenast förklarat, att ofvanåberopade stadgande innebär endast en skyldighet för Revisorerne, att granska 2:ne års afslutade Räkenskaper, utan inskränkning i rättigheten, att till Stats-Verkets förvaltning i allmänhet utsträcka granskningen, så vidt tiden det medgifver; utan ock funnit, att bemälde Revisorer i öfrigt handlat i fullkomlig öfverensstämmelse med gifne föreskrifter. Denna förklaring af Riksdags-Ordningens 6g § är lika ensidig, sorn stridande emot hvad förut varit iakttaget. Att granska oafsiutade Räkenskaper är i sig sjelf oformligt, heldstde, efter afslutandet, komma art undergå ny Revision af andra Revisorer eller Siats-Utskottet. Granskning af Allm. Cassör m. m. Att skilja granskningen af Stats-Verkets Förvaltning ifrån den af dess Räkenskaper, hvilar ej heller på någon rigiig grund. Ds paragrapher af i$i2 års Instruction för Rikets Ständers Revisorer, som r.u åberopas, till stöd för deras, i anseende till tiden, obegränsade granskningsrätt, innehålla ej någon uttrycklig föreskrift derom.
Grunden för häktningsrätt i förevarande fall vore nemligen icke brottets grofva eller för allmänna säkerheten vådliga beskaffenhet, utan farhåga, att den för brott misstänkte skulle undandraga sig ransakning och dom; men deri allenast syntes ej finnas giltigt skäl till det föreslagna stadgandet, enär obilligt vore att, innan sig visat om den för brott misstänkte underlät inställelse vid domstol, beröfva honom friheten. Allt hvad som för rättvisans obehindrade fortgång kunde erfordras, vore, att man skulle ega rätt taga okänd person, som för brott misstänktes, i förvar till dess upplysning vunnits om hans person och hemvist, hvarefter tillfälle vore att, om han undandrog sig ransakning vid domstol, vidtaga lagliga åtgärder för hans inställelse. Skulle ock någon gång den tilltalade ej kunna anträffas och således komma att undgå bestraffning för det emot honom angifna brottet, vore dock vådan häraf vida mindre, än om någon skulle för det obetydligaste brott kunna under ransakningen beröfvas sin frihet och sålunda tillskyndas ett lidande vida utöfver hvad den begångna förseelsen förtjena!. Om rättigheten att häkta i förevarande fall inskränktes till hvad nu vore nämndt, kunde ock ur förslaget såsom obehöflige utelemnas de der förekommande stadganden om rättighet i vissa fall för den för brott misstänkte, att mot borgen få vistas på fri fot, hvilka stadganden, då dylik borgen enligt gällande lag ej kunde afse annat än säkerhet för böter och ersättning, hvartill den för brott misstänkte möjligen gjort sig skyldig, men utgifvande deraf, om han ej vid domstol sig infann, sällan om ens någonsin kunde ådömas, följaktligen voro snart sagdt utan all betydelse. På dessa grunder föreslog Högste Domstolen, att 7 punkten skulle komma att lyda sålunda: Okänd person, som undandrager sig att uppgifva sitt namn eller sin hemort, eller mot hvilken skälig anledning förekommer, att hans uppgift derom är osann, må, till dess tillförlitlig upplysning i sagda hänseenden vinnes, i häkte tagas, ändå att brott, hvarför han misstänkes, endast med fängelse eller böter belagdt är.
Vi tro icke detta, ty ett sådant motiv skulle vittna om karaktärslyte af betänkligaste art, utan tro fast heldre att han icke gjorde sakens innebörd rätt klar för sig, tog den litet lättvindigt, hoppades på von Qvantens godmodighet — hvilken senare dock icke glömde sin värdighet som publicist och hederlig man — och för öfrigt litade på Guds försyn. Denna vår åsigt synes oss hafva stöd der-uti, att hr Thömasson, enligt den juridiskt bildade artikelförfattaren i Smålands Allehanda, icke lär ega något särdeles stort mått af juridisk erfarenhet I alla händelser instämma vi med Göteborgs Handelsoch Sjöfartstidning, att » detta nya missgrepp, äfven om det såsom det förefaller, har begåtts af ren tjenstvillighet och välmening, icke kunde undgå att göra hr Th: s ställning som justitieombudsman rätt obehaglig för framtiden, och att det är ej att undra på, om tanken mognade hos honom att lemna den. » Nu några personalier. Först då något om stockbolmarne, till försvar för dem. De arma stockholmspublicisterna, huru de än bära sig åt, är det rakt ogörligt för dem att vinna nåd inför en del af sina ärade kolleger i den upplysta landsorten. Vid 1884 och 86 års möten ondgjordes dessa herrar och icke alltid i i synnerligt höfviska ordalag öfver stockholmarnes talrikhet, och nu, då dessa jemförelsevis fåtaligt infunnit sig, känna sig samma herrar riktigt pikerade. Förnärmade i sin små-stadsvärdighet utaf att icke någon af de dagliga hufvudstads-redaktörerna deltogo i mötet, hvilket de mot all rimlighet och verklighet upptaga såsom ett afsigtligt förbiseende, hafva de icke annat sätt för att uttrycka sitt misshumör än att med oartigheter undfägna främst de stackars stockholmspubli-cister, som råkat infinna sig vid mötet och dernäst stock-holmspubliciteten i sin helhet.
Summa 15,624,939: utvisande dels en minskning på det hela den 27 sistlidne Augusti af 495,456: 10. 15,624,939: — dels att denna minskning nästan helt och hållet härleder sig af det mindre belopp, som sistnämnde dag var å kassakreditiv uttaget. Härvid bör dock erinras, att de i handelsoch näringsdiskontrörelsen använde medel bestodo af: „ „ , . 1863 d. 5 Sept. 1864 d. 27 Aug. till Diskontverken anvisade förlag R:dr 11,325,000: — efter afdrag af 8,100: 35. som vid Wisby Lånekontor voro oanvände 11,316,899: 65. 11,975,000: — Särskildt meddelade förstärkningar 350,000: 11,666,899: 65. 11,975,000: — i rörelsen använde uppoch afskrifningssamt deposit medel 3,958,039: 35. 3,154,482: 90. 15,624,939: — 15,129,482: 90. samt kassakreditivrörelsen. — 22 - Under det alltså förlaget, som den 27 sistlidne Augusti utgjorde 11,975,000: — men den 5 Sept. 1863 endast 11,325,000: — tillika med då meddelade särskilda förstärkningar 350,000: — 11,675,000: ökats med 300,000: — har deremot diskonteringen och utlåningen icke stigit, men beloppet af i rörelsen använde uppoch afskrifningssamt deposit-medel, som den 5 Sept. 1863 uppgick till R:dr 3.958,039: 35. men den 27 sisth Augusti till endast » 3,154,482: 90. minskats med R:dr 803,556: 45.
Vid 34-de a) att, till förekommande af missförstånd, bör i denna §. eller på annat tjenligt ställe bestämdt uttryckas, alt distilleringspannor skola förseglas, under den tid, då innehafvaren icke är berättigad till bränvinsbränning; b) att den åt Apothekare medgifna rättighet, att begagna 3:ne distilleringspannor , bör nedsättas till 2ine om högst 20 kannor tillsammans, emot afgift af hälften af hvad för bränvinsbränning stadgas. Vid Bev,-, Lagsamt Allm. Besv.- och Occon.- Utsl:s Utlåtande N:o 8. 9 Vid 35:te $. a) att afgiften för krogar och värdshus hör bestämmas från 5o till och med 5oo R:dr; b) att i 2:dra Momentet af denna §. hör uttryckas, att skjulsombytningsställen icke ega rättighet till bränvins-minutering; c) att då Beredningsoch Taxerings-Comitéerne icke ega kännedom om dem, som utminutera bränvin på marknader och Regementsmöten med flere ställen, kunna Comiteerne icke efterkomma stadgandet i 3:dje Momentet; d) att i sistnämnde Moment äfven borde nämnas Garnizonerneg med Befälets tillåtelse inrättade Spisqvarter, der bränvin före och efter maten utdelas; e) att de i denna §. föresi agne minimi-afgifier äro för ringa och böra höjas för Gästgifverier till 12 § R:dr, samt för krogar och värdshus till 25 R:dr, hvarigenom de i båda fallen kommo att utgöra en fjerdedel af det utsatte maximum; f) att minimi-afgiften för Gästgifverier bör nedsättas till 3 R:dr; ^') att, då Gästgifveriet är fördeladt emellan flere åboer, afgiften äfven bör i förhållande derefter på dem fördelas. Vid 37 fr att böterne i 1 Mom, böra beräknas lika, ehvad redskapen är större eller mindre.
håll du Boman sällskap en stund. En ska' väl vara artig mot skepparn, vet jag. HANNA. ANNA. Ja, ANNA. Nej, Jag kan ju gå med, vet jag. då kan du ju ropa på Kalle och Victor, så får di hjelpa till. (går ner i kajntan.) Det hä' 'an fäll lika nöjd hom, tänker jag. Tredje scenen. BOMAN (efter en paus, i det han ser uppåt). Det HANNA. HANNA. BOMAN. HANNA. HULTING. börjar se ludet ut hi luften. BOMAN. BOMAN. Ja, hen kunde be'öfva litet regn. Vi fick hett notvarp braxen i går morse. Betalte di något för 'en då! 'Ar ni varit te' stan med fisk? ja, jag fick fyra riksdaler pundet. Och så 'ade vi med oss hen kalf hå hen tacka. BOMAN (efter en ny paus). HANNA. HANNA. BOMAN. HANNA. Hå Tack som frägar. Ja, hefter mor. 'Ur mår Hösterman! 'an bergar sej. Ni ska' 'a' haktion, 'ör jag. BOMAN (tittar uppåt seglet). Ska' det bli boskifte med på samma gång? det bli det? HANNA. Hinte BOMAN. Jo-o, det jag vet... Hvarför skulle kors! Derför hatt 'Anna ska' sta' hå gifta sej, säger di. hen vet sjelf. HANNA. Folket vet haltid hen 'el 'oper mer hän BOMAN (hastigt). Ska' 'Anna hinte gifta sej med den der flottisten, då? der som 'ar legat derhute 'os hert med kommenderingen, vet jag. Di som 'ar den der lilla hångbåten som 'ostar så fasligt hå går så hodrägligt fort? HANNA (tittar utåt sjön). BOMAN. Den Hocken flottist? 41 HANNA (hånfullt). Ska' jag hinte gifta mig med hångbåten med? isten, tycker jag. BOMAN. Hå nej,... det kan vara nog med flott Hangår det Boman någe' då? BOMAN (sträft).
Domaren i orten, hwilken, uran at behöfwa blindwis sölja sädanes wägran eller lillkyrkan, äger höra Prästerskapet, Nämnden och andre, samt göra afseende pä flere inclivi-kuellg, i orten kände förhällanden, som ofta torde wara af den beskaffenhet, ac de i et förklaringswis afgifwet underdänigr utlärande icke kunna nämnas. Den Den 29 Mars. 1167 Den af Herr ak Klinteberg befarade olägenhet, at genom lättheten för ogifta Q.winnor, at blifwa myndige, de mera förmögne skulle dragas frän Arbets-.Llusien, synes desto mindre kunna komma i betraktande, da efter Urstottets Förslag ansökning härom ej ffulle fa göras före zo ars alber, och ej eller dä nödwändigt behöfwer bewiljas; hwarföruran det af omyndighets-rilstand icke är nägon följd, at VM 1'upilien äger tilräckeliga medel at lefwa af, hon derföre kan blifwa satt i nödwändighec, ar genom arbete egenteligen lifnära sig. Wid öfwerwägande af hwad salunda ar anfördt, finner Utffottet, at om någon wäg för 0- gifta Fruntimmer stall öpnas, at blifwa myndige förklarade, mäste det ste med de inskränkningar, i den ordning och pa de wilkor, som Urstotters förra Betänkande innehaller, hwilket Utskottet således icke ägt anledning frångå. Stockholm den 20 Martil iZio. Pa Högloft. Nidderstapets Pa Högwördige Praoch Adelns Ledamöters ste-Standers Ledamö wägnar ters wägnar Oarl 6. Lr^ernsteclt. K. Almgvist. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Denna stora uplinning skulle då vara af den vigt, att den borde belönas af det allmänna med 100 proc. minskning i de afgifter, som en annan, hvilken föraktat att begagna sig af den ifrågavar. snillrika utvägen, får vidkännas. Jag anser således alla skäl saknas för antagande af Gr. Sparres åsigt, och förnyar min anhållan om bifall till Utsk:s förslag. Hr Printzensköld: Gr. Sparres försökta vederläggning af mitt anförande har åtminstone, hvad mig angår, icke medfört den verkan, Gr:n dermed åsyftat. Gnn har förnekat sanningen af min första anmärkn. derom, alt Gr:n aldrig ifrågasatt, att ju icke dessa afhandlingar, skola karteras. Om nu detta icke skett af Hr Gnn, så har jag ju rätt i anmärknm; och Hr Gr:n har i och med detsamma gjort sig skyldig till en inkonseqvens, när han påstår att lagstiftningen skall gilla uraktlåten kartering af ett fastighetsköp derföre, att detta icke blifvit lagfaret innan ett köp om samma fastighet hunnit ske. Det måste väl ligga i sakens natur, att, sedan lagstiftaren en gång förklarat, att en handling, då den upvisas inför offentlig myndighet, skall karteras, denna kartering måste ega rum äfven om upvisandet sker senare än vederbort. Således förfaller belt och hållet det skäl, Gr:n anfört för vinnande af bifall till sin åsigt. Jag skulle tro, att då engång föreskrift blifvit af lagstiftaren leornad, mäste denna föreskrift oeftergifligen bringas till verkställighet. Man må kalla det obilligt eller icke, men i alla fall blir lagligheten densamma. Gr:s ömhet för de köpare, hvilka sednast undfått köpebref Den 1:9 Juli f. m. 511 och åtkomsthandlingar i och för lagfarten, synes mig öfverflödig om icke rent af opåkallad, enär Utsk. icke föreslagit, att den siste köparen skall kartera de föregtde transporterne, utan endast att dessa skola karteras, hvaraf ingalunda följer, att den siste lagfartsökanden eller köparen skall vidkännas denna kostnad.
Vid ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial, M 2, i anledning af Herr Ditzingers motion om ett förslagsanslag å 10,000 R:dr till aflöning åt instruktörer i militära öfningar vid städernas läroverk, ansåg Preste-Ståndet omförmälda motion böra af Stats-Utskottet till behandling upptagas. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets nedannämnda Utlåtanden : M 3, i fråga om afskrifning af Lånekontorets i Göteborg återstående fordringar hos afvikne förre Ombudsmannen W. M. Sienberg; JV2 4, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Lånekontoret i Göteborg upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; JV2 S, i fråga om afskrifning af tvänne vid Lånekontoret i Malmö upptagna diskontlån; JV2 6, i anledning af förre Vaktmästaren J. Johanssons ansökning om understöd från Bankens pensionsstat; och M 8, i fråga om afskrifning af Lånekontorets i Malmö återstående fordran hos förre Kamereraren E. P. Lindstedt. S. D. Föredrogs ånyo ett meddeladt transsumt af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll den 3 uti innevarande månad, innehållande bland annat Bonde-Ståndets beslut ora tillsättande af ett särskildt Rikets Ständers Utskott för behandling af de vid denna riksdag väckta frågor rörande elementarläroverken, pedagogierna och folkskolan, samt inbjudning till de öfriga Riks-Stånden alt i detta beslut med Bonde-Ståndet sig förena. Med afslag af den gjorda inbjudningen, lade Preste-Ståndet förberörda transsumt till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden:
Den frågan framställde sig, huru det komme till att en areal af 937 qvadratmil, af angifven beskaffenhet, ännu icke räknade mer än omkring 66,000 innebyggare? Ett idogt kraftfullt folk hade ursprungligen banat sig stigvägar utmed vestra sidan af Bottniska viken och der nedslagit sina bopålar. Svårigheterna voro naturligtvis i början ojemförligt större än nu, men de öfvervägdes då, såsom alltid, af medvetandet att för sig och efterkommande oqvaldt ega och besitta hvad man upparbetat. Detta vore ett oeftergifligt vilkor för odlingens framgång under ett hårdt luftstreck. Ännu bibehöllo landets innebyggare, — den egentliga kärnan af allmogen, — samma starka pregel af ett odalmanna-lynne, som endast böjde sig för Gud och Konungen i hvad dem hvar för sig tillkomme, men läte icke påtvinga sig en torpares eller arrendators vacklande ställning, utan att med detsamma förlora i arbetsflit och odlingslust; men sedan upptagande af nyhemman hämmades hade en talrik klass af s. k. »inhysmgara — backstugusittare — uppstått i och omkring de gamla skattebyarne, utverkande sig af hemmansegaren någon jordbit omkring stugan. En fortgående kolonisation medelst upptagande af krono-nyhemman hade begynt att sträcka sig utefter de större elfdragens stränder ända inom Lappmarkerna, då för 50 å 60 år sedan kedjan blef afbruten genom främmande spekulanter, hvilka, under anstrykning af synnerligt nit för landets förkofran, utverkade sig gåfvobref å ofantliga landsträckor eller, som de eljest kallades privilegier för bruk och såg-verk. Vid elfdragen vore sambandet emellan den sjelfständiga allmogens områden afbrutet af de vanligen i ödesmål befintliga s k. brukshemmanen och emellan elfdragen hade privilegierna dragit ett bälte emellan de ursprungliga odalhemmanen vid kusten och de inre trakterna samt lagt sig såsom en qväfvande tyngd på den efter sjelfständigt utrymme till odlingar trängtande, men i de gamla, delvis redan skoglösa, byarne instängda, allmogens bröst
Ridderskapet , och Adeln wid Urtima Riksdagen L (örebro den 17 Juni» 1812- SDEfter förnyad föredragning af RiksénStänders till beredning af Konungens Nådiga Proposition, rörande en ny Inrättning af BewaringsManskapet tillsatte Serskilda Utskotts, den iz sistlpä Bordet lagda Memorial, blef det samma af Högloft. Ridderskapet och Adeln til! alla delar gil» ladt och bifallit, endast med den förändring, att wid den z:dje puncten den önskan mätte framföras, att de som möjligtwis innan de upphunnit Bewärings-äldren tjent mid Förstarknings-Manskapet, och nu i följd af denna nya Författning böra taga tjenst wid Bemärings-Manskapet matte för sin förra tjenstetid fa njuta afkortning pä den förestäende, i följe hwaraf all Penninge-ersättning för dem komme att förswinna Ut supra. klx krotocollo, 6. Lilkverstolpe. Utdrag af protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet ^ocb Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Junst 18 l2. S. D9^ttnitterades ti8 Be - De.n 17 Junis. Bewillmngk -Utskottet: Memorial af Friherre Hjerta, Axel, angående Bcwillning för rättigheten att Jaga. Allmänna B gevärssch Economre-Utskottet: Memorial af Grefwe Gyllenborg, Iohan Henning, med projecterade förändringar uti Allmänna Laoens föreEriinr om Stängsel-skyldigheten. Memorial af Friherre Wrana el, Henning, innefattande förslag til! förändradt sätt till Fangars förande dlt su^ra. Ucdrag af protocoller, hället hos HZgword. Prest Ståndet wid Urtima Riksdagen r Orebro -en 17 Junii 1812. SD. kemnade Prest-Ståndet sitt bifall til! Stats-Utstoltets den i z innewarande Junii pa Bordet lagde Betänkande.
Stad, att åt en till ständig tjenstgöring i annor Stad commenderad Officer betala inqvartering, oagtadt eljest i dylika mål rätteligen varit tillämpad InqvarteringsOrdningens föreskrift, att ingen må njuta inqvartering längre än lian å orten är tillstädes; icke afstyrkt utnämnandet af en Professor vid ett af Rikets Universiteter, utan förut upprältadt förslag; samt tillstyrkt, eller ej afstyrkt tillåtelse för en Kyrkoherde, att. under bans Cessionstillstånd fortfara med Embets-utöfning, oagtadt sådant är rakt stridande emot ConcoursLagen; deremot StatsRådet rakt afstyrkt bifall till Rikets Ständers underdåniga petitioner: om 3:ne Rusthållares intagande i hvarje beklädnadsoch BeväringsDirection; om sättet för JustitiasCancellerens hörande i frågor om Dagblads indragning; om Tullmedlens lefvererande i RiksgäldsContoiret; om disposition af Strömrensnings-anslaget; samt Rikets Sländers Revisorers underdå - 33 H. 3.{o Den 18 Ju In e. m. niga begäran om delfående af StatsContoirets Protocoll och Handlingar utöfver den tid af 2:ne år, hvars afslutna räkenskaper Revisorerne omfattade; äfvensom att Konungens Rådgifvare först tillstyrkt Nådig sanction å hela Förslaget till AnsvarighetsLag för Direclionerne vid DiscontContoiren i Götheborg och Malmö, men sedermera, då sanctionen, i anseende till innehållet af AnsvarighetsLagens 6:te §., vägrades, tillstyrkt stadfästelse å förslaget, med uteslutande af nämde §. m. rn.