Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vr,n å raga sig uppmar k Jan.het såsom en lämplig ort för en Bergslag i fall Öfeiga onjl'ändigheter lika högt sorn de rika J ernvi a muberg en i Juckasjärvi, här påkallade in sådan inrättning. Så många förenade fördelar kunna icke annat än påkalla Riksens S änders uppmärksamhet, och såsom jag med glädje förutser, beslut till en väganläggning på Statens bekostnad emellan nämnde ställen. Jag tror icke att de vägar man påkostat i Härjeådalen och Jemtland kunna tillskynda mer nytta eller hafva varit påkallade af flera skäl, än denna, hvartill man ganska lämpligt kan hänföra det sköns uttrycket icke af en stor Skald, såsom Herr ZeAterstedt, säger, om mitt minne ej bedrar mig, utan af en stor man eller åtminstone nyttig Statsman och medborgare: ”Att den ökar Sveriges land, som odlar Sveriges jord.’’ Ja den otvifvelaktiga följden blir, om den af mig nu vördsamt föreslagne väganlåggningen be* viljts till snar verkställighet, att Staten, innan korrt, kan tillräkna sig 10 mils lörökade grånsor af odlad, fruktbärande jord och deraf sig närande och åt Samhället skattande idoga och lyckliga innevånare. Slutligen anhåller jag, att denna min motion, med de öfrige Respectivc Medstånden Den 6 Februarii, *39 matte communiceras och till vederbörligt Utskott remitteras, åtagande mig, att om så på* fordras, framdeles dit ingifva omständligt pro, ject till sättet, huru sorn, med minsta kostnad och tidsutdrägt ifrågavarande väganläggning må kunna verkställas. Herr Monogami!erie, Fabian: Då det är en Riksdagsmansovilkorliga pligt att fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet på de tryckande bördor och olägenheter som äro rådande i hembygden; så är det icke en mindre, att föreslå alla de medel och utvägar han, efter sin öfvertygelse anser kunna gagna Fäderneslandet.
Med anledning af Krigs-rådet S. G. Ehrenstams enkas, Charlotta Gripenstjernas, i underdånighet gjorda ansökning, att sedan hennes syster Mariana Carolina Gripenstjerna, söm, till följd af Rikets år 1810 församlade Ständers beslut, åtnjutit en från Riksgälds-kontoret utgående pension af-166 r:dr 32 sk. årligen, i December månad 1851 “med döden algått, samma pension måtte få bibehållas af sökanden, jemte dess sjuklig-a och oförsörjda dotter, Hedvig Aurora Ehrenstam, hvilken varit gift -med handlanden och fabriksidkaren L. G. Kling, men från honom blifvit i äktenskapet skiljd, — har i Öfverensstämmelse med hvad Fullmägtige i Riksgälds-kontoret uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande tillstyrkt, Kongl Maj:t, genom Nådig proposition af den 16 November nästlidet år (införd under N:o 19 uti Esta Sami. af Bihanget till Riksståndens Protokoller,) i betraktande af de särskilda förhållanden, hvilka föranledt Rikets Ständers nyssberörde beslut, samt med tillika fästadt afseende å den bekymmersamma ställning, hvaruti, enligt hvad upplyst och styrkt blifvit, sökanden och hennes dotter sig befunne, föreslagit, att b em Sild a enka måtte, med beräkning från 1852 års början, få för sin återstående lifstid på sig öfverflyttad den pension hennes' aflidna syster å Riksgälfls-kofiforets pensions-stat intill nämnde tid innehaft, 'äfvensom att enahanda pensionsförmån måtte efter enkan Ehrenstams död, komma hennes dotteT Hedvig Aurora Ehrénstam till godo, så länge hön i torftiga omständigheter sig befunne. Bih. till R. Denna Nådiga proposition hafva-samRigm-Riks-ståndsn remitterat till Statsutskottet, sorn af deruti åberopade handlingar i afseende på anledningen till deri sedermera aflidna fröken M. C..
Alla handlingar och skrifter, hvilka till Domstolar, Embetsverk eller Myndigheter ingifvas, der företes eller utfärdas, äfvensom alla här nedan omförmälde, emellan enskilda personer upprättade contracter, öfverenskommelser, eller förbindelser, samt lysnings-sedlar till ägtenskap, skola antingen skrifvas på stämpladt papper eller ock dermed beläggas, till det belopp, på det sätt, med de undantag och vid det ansvar, denna Förordning vidare stadgar. 2. §. Stämpling aj papper och dess värde. I de städer, der vexelslut göras, böra finnas 4 stämplar af mindre storlek, för att, efter behörigt tillstånd, användas tili stämpling af de handlandes vexelblanquetler; Expedilions-Utskottels Forslag till und. Skrifvelse N-o 29G. 3. §. Allmänna föreskrifter vid Författningens efterlefnad. 1:0 Rättegångs och andre skrifter, sorn af Rätter, Embetsverk eller offentliga Myndigheter till parter eller sökande utgifvas, skola skrifvas på stämplad t papper, med undantag af Domar, Utslag och Resolutioner, som genom Kongl. Majrts Justiliae-Revisions.Expedition samt Stats-Expeditionerne utfärdas, äfvensom af Fastebref, Fullmagter, Constitutorial, Geometriske Chartor, Pergamentsbref, Gesälloch Mästare-bref, Pass och Bevis, som meddelas å handlingar, författade på förut ej stämpladt papper, hvilka med vederbörliga beläggnings-chartor må förses. 2:0 De skrifter och handlingar åter, som till nämnde ställen af enskilde personer ingifvas eller insändas, der företes eller uppvisas, må, med iakttagande af hvad i denna Författning stadgas, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper till här utsatt belopp.
att f % denna brist afhjälpt och föreningen kan iiii berömma sig af att kiinna bjuda sina kunder fullgoda varor. Dess liar lieinnia fiirgade garner viicka ofta friiniliiigars beundran och förskrifvas t. o. ni. från utlaiidet. Uiider helis lopp liar föreiiingeii äfven allt mer och mer utvidgat siii undervisaiide verksamhet ocli utöfvar sitt uppfostrande inflytande inom allt vidare. kretsar. Det &amp; r dock först på de senare &amp; ren de för alliiiiiiilieteii beräknade liirokiiiseriia iiiitt en större utsträckning. ' Väfskolaii räknar elever till ' liöraiide sanihiillets alla .klasser, frkii den förnäma dainen till. arbeterskan, hvilken ined siii vafstol hoppas förvarfva sitt iipp.elialle. Denna alltiner spridda kiinskap tillåter afveii .Handarbetets Väniier att ställa, allt större fordringar p i ett gediget arbete hos dess egna arbeterskor. Saniina fördel liar i aiiiiu högre grad broderikiirseiis förbättring inedfört. Visst fanns förr en och aliiim mycket skicklig brodös, men niaii erfor allt mera behofvet af en gruudlig, metodisk kunskap i alla de små Iiiiesser, soiii tillhöra ett verkligt koiistbroderi. Deiiiia brist fylldes af en af f öreniiigeii iiif örskrif veii lär,zi.iiiina, frö- ken 3Iatliilda Popper, en i Wiens fackskola för koiistsöinnad ntbildad lärarinna, livilken iiiider en iner iiii tviArig vistelse i Staockholm ined' delade undervisiiing i siii vackra koiist och efterläiiinade inkliga skickliga elever.
Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg det således vara mindre lämpligt, att nu genast, innan ProtocollsUtdraget blifvit uppsatt och justeradt, i omförmälte afseende fatta något beslut; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. Upplästes och lades på bordet följande, från nedannämnde Utskott inkomne, Memorial och Utlåtanden: Från Constitutions Utskottet; Af den 8 dennes : Nio 5§. Öfver Herr C. G. Treffenbergs från Ridderskapet och Adeln remitterade anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commandomal för Arméen. Från StatsUtskottet; Af den io dennes: N:o 516, Öfver gjorde anmärkningar vid Den II October e. m, 3ij Utskottets yttrande, om ytterligare anslag för Tredje HufvudTitelns behof. Af den 6 dennes; N:o 517. I anledning af erhållen återremiss af åtskillige hos BondeStåndet väckte frågor, angående Kronans fisken. I anledning af Kongl. Maj:ts Nå-' diga proposition om ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrendespannemålens utgörande af Kungsgårdar, samt derunder lydande hemman och lägenheter. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå Lieutenanten O. M. von Fieandts underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å dess Boställe Fullstad. I anledning af Riksens Ständers till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende år 1822 församlade Revisorers afgifne Berättelse, rörande förvaltningen af de till Strömrensningar anslagne medel. Från Stmsoch BaiicoUtskoiten; Af den 6 dennes; N:o 522. I anledning at gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga örn Låraebiträde af Allmänna medel för Trollhätte CanalVerk m. m. 328 Dm xi Oclober e, ni.
Sedan hos Banco-Fullmägtige Pappersmästaren vid Tumba, Johan Eric Vilander, anhållit om afsked från dess innehafvande Pappersmästare-tjenst, med bibehållande af enahanda löne-inkomster och öfrige förmoner, som han hittills åtnjutit, hafva Fullmägtige, uti till Utskottet afgifvet memorial, förmält, att, ehuru tillförene vid ett lika beskaffadt tillfälle, eller då Ellanders företrädare i Pappersmästare-tjensten år 1825 erhöll afsked, Fullmägtige ansett sig oförhindrade att tillåta denne såsom pension bibehålla sine löne-inkomster och öfrige förmoner, Fullmägtige likväl, enär något bestämdt stadgande till stöd derföre icke vöre i Banco-Reglementet intaget, funnit sig bö ra Utskottets pröfning underställa Ellanders berörde ansökning. Jemte vitsordande, att Ellander, sorn vid Tumba Bruk tjenat 57 år, deraf 26 såsom Mäster-lärling och i5 såsom Pappers-mästare, under denna sin tjenste-tid, i redlighet, skicklighet och nit lemnat de vackraste efterdömen åt efterträdare och medarbetare, hafva Banco-Fulknägtige, till ytterligare ledning - Baiico-Utskottels
Jag önskar på dessa skäl motionen en förtjent framgång. FIr Nordenfelt, Enar: Då jag i hufvudsaken instämmer i hvad Hr von Troil yttrat ang:de behandlingen af denna motion, skulle jag icke hafva mycket att tillägga, om det icke vore en vigtig omständighet, som jag icke hört omnämnas, nemi. att städernas rätt att fortfarande komma i åtnjutande af en stor del af bränvinsutskänkningsmedlen grundar sig på gammal häfd och är mycket äldre än den lagstiftning ang:de bränvinsafgifterna, som nu är gällande i Sverige. Redan i mina unga år bodde jag en tid i Christinehamns stad, och der gick det så till, att då magistraten skulle meddela rättighet att hålla krog (denna rätt tillkom då magistraten och stadens äldste), så meddelades icke denna rättighet på annat vilkor, än att krögarne måste åtaga sig stora onera. Sålunda måste krögarne i Christinehamn utgöra hela skjutsningsbesväret för staden, mot det att de fingo utskänka bränvin. De hade sål. redan då en bränvinsskatt, fast det icke var reglbmenteradt som nu. Denna stad är icke det enda exemplet; jag skulle kunna åberopa liknande förhållanden i många andra. När det nu är en så urgammal häfd, torde det vara skäl, att betänka sig noga, innan man täger bort dessa medel, då mångå städer, med beräkning på dem, inlåtit sig i företag,|som de icke skulle kunna fullborda, om denna rättighet blefve dem fråntagen. Att fördelningen af bränvinsmedlen, sådan den nu är, till en betydlig grad är obillig, vill jag icke förneka, ty den bränvinsskatt, som utgöres på landet, är beroende af flera tillfälliga omständigheter än i städerna, och då betydligt mer bränvin konsumeras i somliga städer än i andra, få dessa städer en större inkomst, synnerligast när de hafva liflig trafik genom sjöfart och passerande ångbåtar. På samma gång jag sålunda förordar en billigare fördelning, än som nu eger rum, bestrider jag högeligen det vara rättvist att gå ut från den grundsatsen att fråntaga städerna och hushållnings-sällskaperna alltsammans och gifva det till landstingen.
Län erhåller lån till ett belopp, som motsvarar förhållandet emellan Länets intecknade skulder och hela Rikets, efter de uppgifter man redan äger; dock så, att om Lånsökande från något Län ej anmält sig, till erhållande af fulla beloppet af den för Länet sålunda berak nade Summa, detta ej får uppehålla fondens utlåning till Lånsökande från öfrige Länen. g:o När ränteoch Capital-afbetalning uteblir en månad öfver förfallotid, lagsökes låntagaren så val derföre som derutöfver för af primitiva Capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen. Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3 gånger, vare hela Capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 10:0 Intecknings-förnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör Låntagaren vidkännas. 11:0 i R:g:sContoirets sida äger någon uppsägning icke rum; men låntagaren skall efter 6 månaders uppsägning vara berättigad, att lånet sig afbörda. Vid belänad Egendoms försäljning må lånet i föreskrifven ordning öfvertagas af Köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse som ålegat förste innehafvaren. 12:0 Allt hvad som inflyter utöfver det belopp som till räntebetalning å Obligationerne samt till omkostnader erfordras, går till Amortissements-Fonden. 3g6 Stats-TJtskottets Allmänna Föreskrifter. 1:0 Öfver den i Utlåtandet N:o 383 samt detta Utlåtande omförmäldte Uppoch Utlånings-Anstallt skall i RiksgäldsContoiret serskild räkning föras. 2:0 Hela Upplånings-beloppet skall på Depositläkningen i Bankeu insättas, och äga Banco-Fullmäglige, vid deras beräkning af SilfverFondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande, att anse den på denna räkning då inneslående behållning i Silfver såsom Bankens. 3:o De vidare föreskrifter som, för verkställigheten af utlåningen på jordegendomar, kunna erfordras, äge RiksgäldsContoirels Hrr Fullmägtige att meddela.
Dessutom, och om afgiften blefve alltför dryg, kunde man ju begagna hjerteräss till flera kortlekar, för att nyttja ett gammalt ordspråk: När man icke får dansa med mamseller, måste roan hålla till godo med jungfrur. Hvad ännu en gång beträffar plikt för spel med ostämplade kort, synes mig en stor inconseqvens ligga deruti, att R. o. Ad., sedan vi nyligen beslutat landsfiscalernas anskaffande, nu skulle besluta inrättandet af i5o å 200,00» husfiscaler. Jag hemställer till hvar och en, huru det väl skulle låta sig göra att anklaga sin värd. Det längsta man i min tanke kan gå är att stifta det ifrågaställda stadgandet för allmänna spelhus, men icke för enskilda samqväm. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anser mig böra nämna några ord i anledn. af förslaget om stämpling och särskild försäljning af hjerteräss. Jag har i 4 år lefva t i Preussen, men aldrig hört talas om något lijerterässcontor. Hela korttillverkningen deremot är i detta land regal. Huruvida hjerteräss köpes särskildt eller icke, känner jag ej; men att man i enskilda kretsar icke behöfver bekymra sig om, hvarifrån det kommit, kan jag försäkra. Bevilln.Utsk:s betänk. N:o a3 återremitterades. Föredrogs ånyo BevilIn.Utsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda memor. N:o •),/{, i anledn. af anmärkningar emot betänk. N:o 4, ang:de den af Frih. Sprengtporten och Hr af Robsahm hos H. R. o. Ad. väckta fråga om fastställande af en viss accisafgift å brännvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes. Hr af Ekenstam, Isr.: Jag anser
Fransmännen och inse, att af alla Europas nationer ingen duger till republik så litet som denna, fasthöll han dock länge i sin förkärlek en tankbild af republikansk statsförfattning, såsom ett önskvärdt syftemål, hvars slutliga (fastän sena) uppnående af Europas folk skulle bli en indirekt följd och vinst af Fransmännens galenskaper. Att Kellgrens tänkesätt starkt lutade åt någonting dylikt, förråder t. ex. hans ”Philosoph på Landsvägen” 98 och mycket annat, – särdeles när man förstår att läsa äfven ”det hvita mellan raderne”; och detta skulle, naturligtvis, göra honom desto högre uppskattad af hela det parti, som ägde – eller trodde sig äga – en Höijer, en Järta till målsmän. Tilläggom: under den sednare hälften af sin lefnad hördes alltid den sistnämnde, så i vittert afseende som i politiskt, göra fullkomlig rättvisa – kanske till och med något deröfver – åt Leopolds snille och hela personlighet. Att tillkännagifva detta, är en skyldig gärd både åt Järtas och åt Leopolds minne. I alla fall anse vi, för vår del, den nu anmärkta skiljaktigheten mellan Kellgrens och Leopolds öfvertygelser ingalunda hafva varit så stor, att den skulle, vid förlängning af Kellgrens lefnadslopp, kunnat hämma eller störa den kort före dess afbrott ögonskenligt började utbildningen af deras vexelförhållande till en i hvarje hänsigt fullständig vänskap. Att det såsom en sådan framställde sig för Leopolds hågkomst i hans ålderdom, är lätt begripligt. Derför målade han då, så ofta talet bragtes på Kellgren, den store medtäflarens bild ej mindre med hjertats rörelse, än med ”snillets och smakens” beundran. Kellgrens författare-verksamhet var, såsom bekant är, tvåfaldig: Granskarens och Skaldens. Det är egentligen i sednare afseendet, som han qvarlefver hos efterverlden; – särdeles genom några toner, som framklingade mot slutet af hans korta lefnad. Likväl var det länge just i förra afseendet, som han utöfvade det kraftigaste inflytandet på sin samtids smak och allmänna sinnesodling.
Maj.t interims anvist till EnkeFru Grefvinnan Adlercreutz, måtte henne af Riksens Ständer fortfarande tilldelas och på allmänna Indragnings-Staten uppföras. Hans Excellence Herr Grefve De la Garm die, Jacob: Då Statsoch OeconomieUtskottens Betänkanden rörande Skånska Stenkolsverket nu kommer under Ridderskapets och Adelns pröfning, utbeder jag mig Herrarnes tillgift, deras öfverseende godhet, om jag upptager Eder tid med några anmärkningar vid båda. Ehuru kallad af euskildta förtroendet till Styrelsen af detta Verk, är det ej endast i denna egenskap jag nu höjer min röst, det är hufvudsakligen i följd af den närmare kännedom jag förvärfvat om detta Verk, dess allmänna nytta, dess outtömliga tillgångar af kol, och af T) en 5 Augusti f, m, 63 de skal som hitintills vållat och med bibehållande af lika behof och lika brister, alltid skola vålla hufvud-ändamålets förfelande. Jag anhål - ler med ett ord att få yttra mig för ett allmänt gagnande och af stort national-värde varande företag.
Deremot stnneö f. h. Lönnligen berättigad ersättning. i:o gör de wöggfasta speglat päl Stockholms Slott hwilka f. d. Konungen enstildt tillhört ock icke^ synas böra stiljaS ifrän de ställen^ der de äro uppsatte och således förmodeligen blifwa af. städde till Kronan; hwilkaS watde bestiger sig tillsam. mans till 2260: ^ och 2:0 för 4 skyeken Tallrikar af Silfwer, fom tillhört f. d. Konungens rese Service, men hwilka blifwit förgylde och nu tillhöra Kronans Silfwer, 7. wäga tillsammans ri9§ lod - , - gg: g: 4 tilt Summa R:dr. 2313 2313 Den l4 November 671 4:0 Krigs-Eommiflarien I)svi6ton8 räkning af d. no Ocl. öfwer erlagd Tull för 16 stycken till Ästad inkvmne Hästar, f. d. Konungen tillhörige. jemte flere harwid bestridde kostnader . Transport
Petros, låt mig få återse det lilla lammet! Var icke rädd! Jag skall vakta min tunga. Låt honom komma före solnedgången; du vet, att jag icke talar före solnedgången. - Jag skall varje afton hitsända Klemens med bröd och vin. - Petros, du är en god son. Min tusenfaldiga välsignelse över dig, min gode Petros! Men hur är det? Är det den förhatlige, som låter ringa klockorna i staden? - Krysanteus? Du menar honom? - Ja. Äro icke han och hedningarne ånyo herrar i staden? - Vad säger du? Den högste hindre, att en sådan tid någonsin återkomme! - Eller firen I nu varje natt martyrernas fest? - Vad har ingivit dig denna tro, min fader? - Han I ej i de två sista nätterna samlats där borta? sade Simon och utsträckte armen mot olivdungarne. Har jag icke hört de trognes psalmer ljuda, såsom komme de ur jordens sköte? Det är ju som fordom, då vi förföljdes för vår tro och firade Herrens fest i kulor och gravkamrar. Härliga tid! Och pelarhelgonet började sjunga en av dessa psalmer i början med sakta röst, som om han velat härma de ljud, om vilka han talat sedan med allt starkare stämma, som om han velat överrösta de glada tonerna från den allt mer och mer sig närmande båten: Guds namn är känt i Judaland, förhärligat i Israel, han Sion till sin borg har valt, i Salem står hans helga tjäll. Han krossar bågar, spjut och svärd, de stolte digna till hans fot, och bävande den hela värld förstummas för hans vredes hot. Se Rövarbergen! På sin grund de svikta för hans ögas blink, och krigarskaror domnande nedlägga vapen på hans vink, se vagnen stannar med sitt spann, och dött är stridstrumpetens ljud och sänkt i dvala häst och man vid blott en vink av Jakobs Gud. Petros' ansikte uttryckte den största spänning vid den upptäckt, han trodde sig hava gjort i helgonets ord om den nattliga gudstjänsten.
människa i ordets fulla bemärkelse, åtnjutande För henne är kvinnligheten pliktuppfyllelse i alla rättigheter, och ensam befogad att förvärfva utöfningen af förutnämnda dygder, och detta » ewig sitt lifs uppehälle på det andliga området efter weibliche » skall kvinnan aldrig förlora genom fritt val. Kvinnans kallelse vare blott att i akademiska studier. Och den sanne mannen, hem och familjekrets verka som hushållerska som söker kvinnligheten endast i dessa dygder, och barnens uppfostrarinna och att med honom skall högakta, förstå och känna sig dragen till dela det kroppsliga arbetet. en sådan kvinna. Likväl var vårt århundrade bestämdt att ändtligen väcka kvinnan ur den andliga letargi, hvari man invaggat henne, och så uppstod den sträfvan, som fått namn af » kvinnofrågan », och som allt mäktigare gripit allt flere hjärtan, ju mera man velat dämma för densamma. Nu brusar den i höga vågor öfver de flesta europeiska länder, ja, kanske ännu högre på andra sidan oceanen. Från små begynnelseansatser har under de sista årtiondena åtminstone elt nytt område öppnats för kvinnans förvärfsverksamhet på akademisk grund, nämligen läkaryrket. De ifriga förkämparna för den goda saken ha säkerligen med glädje följt de resultat Aesculapi kvinnliga lärjungar uppnått, och just dessa resultat torde vara ett fullgodt bevis för, huru obefogade och fördomsfulla de äro, alla invändningar af motståndarne till de kvinnliga läkarne, ty deras svarta profetior ha på ett glänsande sätt vederlagts af obestridliga fakta. Hvad dessa motståndare hufvudsakligen betona är, att «kvinnligheten skulle gå förlorad genom studierna och läkarens praktik — kvinnan vore icke andligt vuxen denna uppgift — och det funnes intet absolut behof af kvinnliga läkare. » Dessa tre hufvudpunkter stå likväl som fullkomligt godtyckliga antaganden, påståenden, hvilkas riktighet af iogentiog bevisas, men som tvärtom vederläggas af måoga fakta. » Kvinnligheten skulle gå förlorad! » Hvern kan framlägga slående bevis för, att den kvinnliga läkaren måste förlora något af sin kvinnlighet vid studiet och utöfningen af sitt yrke?
Jag har talat om Upsala län och sagt att befolkningen derstädes och i Westmanland drager hårdare skatter än i öfriga län, att på hvarje person i Upland belöper sig 9 R:dr, då deremot i Stockholms län på hvarje person endast belöper sig 6 R:dr. Jag anser att Hr Ericsson, med den stränga konseqvens, hvarmed han fullföljer sitt förslag att jernvägar aldrig borde läggas vid sjöarne, borde, på sätt för Roslagens intresse är fördelaktigast, låtit jernvägen icke gå utmed sjön. Då samme talare yttrat, att han såsom Nerikes-bo vore nöjd med Hr Ericssons förslag, så måste jag erinra, att han såsom jordägare både i södra Nerike och Roslagen, får direkt nytta af så väl den norra vägen, sådan den är af Hr Ericsson föreslagen, som af den södra. Då likväl endast den söder om Hjelmaren belägna delen af Nerike, af det ifrågasatta förslaget skall draga nytta, så skulle deremot hela den större delen af Nerike hafva mera fördel af norra vägen, ty den södra delen är knappt ^ mot det öfriga Nerike. En utmärkt person, med hvilken jag icke kan tro att talaren menat någon annan än den, som först väckt fråga om jernvägar här, skall hafva sagt att vestra vägen borde gå genom Södermanland; det är mig en fullkomlig nyhet, och denne man torde vara i tillfälle att uplysa, om han någonsin framställt ett sådant förslag. — Att kalla grundlighet i öfverläggning för tröghet, det fruktar jag är ett begagnande af Svenska språket, som man icke i vanliga lexica igenfinner. Den tröghet, som man ådagalägger vid en grundlig pröfning af en väckt fråga, den anser jag i allmänhet icke vara ett fel. Må det tillåtas mig, innan jag slutar, att full borda en jemförelse som jag gjort mellan provinserna Upland och Södermanland, då jag sade att Upland, som i statsbidrag drager 6 proc. af skatterna, icke skulle få mer än 2 proc. af jernvägarna, hvaremot Södermanland erhåller 12 proc. Jag ber att få i fråga om provinsen Södermanland, fästa upmärksamheten på ett förhåIllande, som är anmärkningsvärdt.