Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min tanka är — och om jag deri misstager mig, så förstår jag ingen rättegångsordning — att om än svaranden personligen varit vid tinget tillstädes^ och fått del af den förändrade stämningen, men icke uttryckligen medgifvit, att det nya påstående, som förändringen innefattade, fick pröfvas utan stämning, detta påstående ingalunda skulle^ kunnat lagligen till pröfning upptagas. Men irrar jag mig icke häruti; hvad gjorde det då till saken, om Svaranden vid tinget inställt sig genom behörigt rättegångsombud eller ej? Icke hade ombudet fullmakt att svara på annan stämning, än den som var hufvudmannen tillställd, och det hade således ingen ting verkat, om än ombudet medgifvit, att den ändrade stämningen tick pröfvas, hvilken icke blifvit hufvudinannen tillställd (såsom stämning i laglig ordning). Och nu hade ej heller ombudet någon ting sådant medgifvit. Ehuru således Svaranden inställt sig genom laga rättegångsombud — än mer, om han än sjelf personligen varit tillstädes — Häradsrättens förfarande, att vid tinget, utan hans begifvande, Jåta stämningen ändras, och döma på den ändrade stämningen, kan dock icke försvaras, så länge det icke går an att i tvistemål döma utan stämning. Äfven å högsta ort har jag tappat; mina underdåniga besvär äro ogillade; men jag öfvertygas deraf endast om nödvändigheten att bättre utföra de åtal, hvartill jag framdeles kan få anledning, för dömande i tvistemål utan stämning; ty jag kan mot ingen domare lemna sådant opåtalt derföre, att Häradshöfdingen Claesson nu gått fri. Kongl. Maj:ts nådiga Utslag, gifvet den 10 sisth Mars, innehåller, att enär det af mia i de underdåniga besvären anmärkta förhållande, att vid 1849 års hösteting Svaranden skulle hvarken personligen eller genom ombud kommit tillstädes, stöde i strid med hvad derom både handlingarne i malet upplysa och jag jemväl i min till Ädvokatfiskalsembetet för åtalets anställande aflåtna remiss upptagit, ansåge Kongl.
Rotevakans-afgift af Utsockne Frälsehemman i Halland . 1,000: —■ 20:o. Råkoeh Lotsmedel 10,000: — 24;o. Danska Fyringsmedel 30: — 27:o. Extra medel och Uppbörder 600: — 28:o. Intressemedel 60: — A Extra Ordinarie Inkomster: a) Tullmedlen 320,000: — d) Chartat-Sigillatce-medlen 25,200: — e) Rränvinsbrännmgs-medlen 150,000: — Summa R:dr 580,240: — hvaremot minskning skulle uppstå å följande titlar nemligen: 8:o. Tionde-jernet 20,400: — 26:o. Observations-medel - 4,000: — äfvensom å Restantierne 50,000: — Summa R:dr 74,400: — Om, från ofvanstående föreslagna förhöjningar R:dr 580,240: — drogos omförmälde nedsättningar 74,400: — så återstode en ökad tillgångar . .. 505,840: — V2 Kongl. Maj-.ts Kåd. Prop. om Statsverket IS55. Efter att sålunda hafva afgifvit yttrande angående beräkningen af Stats-verkets såväl ordinarie, som extra ordinarie inkomster, utbad sig
Majrts Befallningshafvande och Kronofogden i orten, uti infordrade underdåniga utlåtanden, anfört, att det arrende af 29 tunnor 6-i kappar spanmål, JVedling, från midfastan år 1842, erlagt för Berga boställe, varit alltför högt uppdrifvet och haft till påföljd hans utarmande under de ogynsamma åren 1843 och 1844 samt missväxtåret 1845; hvadan och då högre arrende för detta boställe, än som, efter JVedlings skiljande derifrån och boställets förnya de utarrendering, numera utgöres med 18 tunnor 4 kappar spanmål, hälften råg 24 Ståts-Utskottets Utlåtande, N.-o 100. och hälften korn, icke skäligen kunde påräknas, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Kronofogden i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till den sökta 'eftergiften af den JVeilMng ådöinda arrendeskillnads-ersättning; samt att Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Stats-kontoret, uti gemensamt afgifvet underdånigt utlåtande af den 21 November sistlidet år, med afstyrkande af nådigt bifall till den underdåniga ansökningen, hemställt, att i händelse Kongl. Majit skulle finna de af sö kanden förebragta samt af vederbörande auktoriteter vitsordade omständigheter vara så bevekande, att nådigt behjertande af hans belägenhet deraf föranleddes, Kongl. Majit täcktes, i anseende till frågans beskaffenhet, aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om deras bifall till den sökta eftergiften.
Häraf får man dock icke sluta till Bondens hemlif. Der nyttjas di ^ vinet i allmänhet blott till husbehof och, som nyss är nämd t, icke ®' dageligen. Kunde det utestängas från de ofvannämnde folksamling!®113 ra ler der blott minskas; så vore ett stort steg gjordt; men så länge s ^ör Brännerierna fournera alla Krogar och Gästgifvaregårdar med bränvin ^ godt köp, är ingen hjelp att vänta. Rusen måste blifva dyrköpta, fö* ‘ blifva få. Så länge de fås för mindre än en Tolfskilling’ slipper roan ic se dero. Bergs - o» Bergsoch Bruks-r öreisen är en näring, som sammanhänger med k°gsbruket och beror af det och af Palronernes penninge-styrka. Ållagen och smeder behöfva icke blott kontant betalning, utan ock förlag. e fleste af Länets större Bruksegendomar befinna sig för’ närvarande i §°da händer, ty de ägas: Horley af Majoren Grefve Jacob Hamilton; Nis>ö'forssj af En af Rikets Herrar, Presidenten m. m. Baron Sal. Löfvenskjöld; jj^deforss, af Hof-Rätts-Rådet Gyllenskepp; Ohs, af B rukspatron Aschan; ^tzaholm, af Bergmästaren Sjögren; Eckersholm, af Grefve John Haddon; Göthaström, af Bergsfogden Assessor Sjögrens arfvingar; Åminne, fl graan Danckwardt, och Gyllenfors, af Brukspatron Åbjörnsson. De este af desse Patroner bebo och styra sjelfve sina Bruksegendomar. Gö^afors, ett af de större Bruken, är bortarrenderadt till en verksam och ,'^lig man. Flera af dessa Bruk hafva underlydande hemman och egna j 0gar.
Det skulle innebära antingen den förklaring att, i följd af tryckfrihetslagens hänvisning till 8 Kap. Missgernings-Balken, någon förändring, hvad angår tryckfrihetsbrott, deri ej må ske, eller ock en speciel lagstiftning i afseende på straffet för dessa brott; och i båda fallen gjordes ingrepp på grundlagstiftningens område. Berörde förklaring innefattade ostridigt en förklaring af grundlag; och en speciel lag af nyssnämnde beskaffenhet skulle utgöra en del af Tryckfrihetslagen och således ej kunna stiftas i annan ordning än denna. Men häraf visar sig rigtighoten af Utskottets ofvan yttrade åsigt angående betydelsen af Tryckfrihetslagens oftanämnde hänvisning. 1 enlighet dermed kommer straffet alltid att rättas efter de straff, som allmänna lagen utsätter å de brott, hvartill hänvisas i 8 Kap. Missgernings-Balken; och återfinnandet af dessa brott i föreslagna författningen har sannerligen ingen svårighet, Man har visserligen yttrat fruktan för missförstånd, enär samma författning innehåller så beskaffade ansvarspåföljder, som göra det möjligt för domaren alt lämpa straffet efter brottsligheten, att ej nödsakas att för det ringare, mindre vådliga brottet döma till samma ansvar, som för det större; men om denna latitud lemnäs domaren genom lagrummets omskrifning eller genom en särskild författning synes vara detsamma. Det är nog om denna författning noga upptager de brott, som vid straffets bestämmande, jemlikt Tryckfrihetslagens hänvisning, här tjena till ledning. På grund af hvad Utskottet här ofvan anfört, får Utskottet vördsamligen tillstyrka, det måtte Bikets Ständer, med förklaring att Kongl. Maj:ts ifrågavarande proposition icke kan bifallas, för sin del besluta l:o en författning angående ansvar för förfalskning och bedrägeri jemte missbruk af förtroende samt annan oredlighet, sd lydande : MissgerningsBalken, jemte de särskilda stadganden, som ändra eller förklara Lagens berörda rum eller dervid något tillägga; Lag-Vlskoltets Betänkande M 40.
Till och med den yngsta, en sexåring, som låg inkörd i en sofsäck, därför att han var krank, började skrika, »att han vara mycke frisk, mycke mera frisk än både far och mor och hela den stora släkt — å hundarna med, å renarna med, å allihopa!» Vi förbarmade oss öfver honom och öppnade knuten. Maja och Fanny var redan i fart att åka i akja, medan Thord grinande sprang bredvid med tömmen i hand och gaf åkdonet en puff för hvar gång det trillade omkull — hvilket inte var sällan, till flickornas förtjusning. Litet för sig själf satt Mari, Thords vackra flicka, gift sedan i fjol. På ryggen hade hon en kunz, i hvilken låg ett litet mörkt, allvarligt barn — jag tror aldrig jag sett ett litet lappbarn skratta — och stirrade. Hon hade magrat och fått ett så oroligt och spändt uttryck i ansiktet. Det var som om hon jämt lyssnat efter något. »Hvar är mannen, Mari?» sa jag vänligt. »Ligger vid klyfta och vaktar ren», sa hon kort, nästan kärft. »Måtte han då bara ha ögonen öppna riktigt», sa jag bekymrad, »så det inte blir något gräl af med nybyggarna som vanligt. De har ju sina beten på andra sidan?» »Hvem kan vakta vind», svarade hon sorgset. »Björn kommer — skred kommer — renar borta — inte lyda. — Så ljuder bössa, pang! Ren falla — lapp blir utan hjord. – Lapp blir ond — bössa ljuda igen. Hvem bryr sig om stackars usla lapp. Ingen, ingen! »O måtte inte ond bössa ljuda!» Längre bort satt Kat, yngsta dottern, frisk och brunkindad, med sina tunga pärltofsade flätor hängande öfver den snöhvita renkolten, sysselsatt med att sy grannlåt på en blå bröstlapp, och alldeles orörlig, utan att ens låtsa se oss, fortsatte äldsta sonen att tälja på ett par smala skidor, som han nog tänkte få sälja i stan. Finns det några rarare djur än lapphundarna! Höll inte de här fem små magra eländiga stackarna reda på sina 600 ’pensionärer’, så det var både fröjd och glädje åt’et.
Mot den rödbruna botten aftecknar sig en rik o c h bred bård, flätstygnsapplikation i ljasgul ton. D e t är något i stil med den bourbonska liljan, som ledande går igenom mönstret. Arbetet blefve ett smycke för den rikaste salong. E n enklare, men därför på sitt vis ej mindre verkningsfull portiére har väfts i dukagång å Tullgarns väfskola. Denna skola är upprättad på initiativ o c h står under beskydd af kronprinsessan V i c t o r i a, å hvilkens uppdrag fröken G i ö b e l rådgifvande biträdt vid valet af färger o c h mönster för de olika väfnaderna. D e t vackra företaget, som bär ett glädjande vittne o m den unga furstinnans intresse för svensk hemslöjd, har rönt liflig anslutning bland kvinnorna i orten o c h är på god väg att af bygden kring den sörmländska furstegården skapa ett verkligt konstslöjddistrikt. A f mattväfnader utställes m i n s t; den vackra flossan, som breder sig under den eleganta rums-interiören, spelar dock sin icke obetydliga roll i den i sanning konstnärliga verkan af det hela. T y det kan ej nekas, eller rättare — det må med glädje erkännas, att Selma Giöbels Göteborgsutställning ej allenast innebär en triumf för den nitiska ifrarinnan, utan en sådan för hela vår unga svenska textilindustri. Från denna senaste synpunkt ligger den också helt visst henne själf närmast o m hjärtat, anspråkslös som hon är o c h alltid redo att själf träda i skuggan till g o d o för sin sak. Selma Giöbel växte upp i ett synnerligen välburget landtligt hem i en naturskön trakt vid Vetterns norra strand, ett hem, där konst o c h literatur skattades högt samt stor gästfrihet oeh det gladaste umgängeslif alltid rådde. V i d några o c h tjugu år — efter faderns d ö d på 1870-talet — bröt fröken Giöbel familjekretsen o c h flyttade till S t o c k h o l m för att där söka konstnärlig utbildning.
Contoir, ett HandelsLånemå inrättas i Götheborg. I. S. 439—443. CoiitroIl-Stämpel-medel, I. S, 839. Dahlby, Allmogens Dagsverksskyldighet till Kungsgården, I. S. 184 191. Djekne-Penningar. S. 837* Djur-Låkare i Ångermanland, anderd. Sktifvelse till Hans Kongl. Majit derom I. S. 477, 4‘’8- Drucken, om den som kommer i Kyrkan. Se Missg. Balken 4 §. 3 Cap, Dylta Svafvelbruks-Tionde. I. Dödsfalls-besparingsmedel, I, S. 838. E. Evangelii-Bok, om Förslag till en ny. II. S. I43_i46. Extra Grufvuhjelpen, om upphörande af. 1. S. 319, 320. F. Fattigvård, Betänkande derom. I. S. 73—124. Hof-Pred. Ruus särskildta Mening. I. S. 125, 126. Förslag till Stadga. I. S. 126—158. Flyinge, se Dahlby. Fyrings-Medel, Danska, I. S. 84°- Fångvården, om allmänna. II, S. 185—183* H, Hammarskatts-Jern. I. S. 836. Handeln, underlättad. I. S. 63 70. Handtverkares Gerningsören. I. S, 837. Hemman, Kronans förpantade. I. S. 170—176. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, om tiden för bevakande af mål, som der anhängige göras. I, S, 716—726. Rätternes aflöning, Fond till I. S. 840* I. Instructionen, om, för Riksens Ständers Revisorer. Se Cassör, om granskning af allmänna. Interesse-medel. I. S. 841.
Fögderierna och Kronolänsmans-distnkten inom länet hafva icke undergått någon förändrad indelning sedan sednaste berättelse; samma förhållande gäller äfven uti juridiskt och ecklesiastikt hänseende, äfvensom med båtsmans-roteringen. Hvad den sednare beträffar, torde dock böra anmärkas, att af de inom länet befintlige 132 extra roterade nummer hafva de meste ingått på att vid krigstid lemna tross-häst i stället för karl. Länets beväring har, enligt från Kongl. Landtförsvars-departementets Kommandoexpedition ankommen skrifvelse af den 31 December 1849, blifvit indelad på Bohusläns, Jönköpings och Kronobergs regementen för den del deraf, som är pligtig att göra tjenst till lands, hvarvid likväl det åligger samtlige bevärings-ynglingarne, äfven de inbegripne, som äro pligtige att göra tjenst till sjös, att, intill dess annorlunda i nåder anbefalles, årligen undergå vapenöfning inom länet, under kommando af det till Hallands Infanteri-bataljon anslagne befäl. Den till landsoch sjötjenst approberade bevärings-personalen utgjorde: /Undergingo gemensam vapenöfning 4853. » 1852 och 4853 tillsammans . 4,040.)emedan 1852 icke någon sådan ägde rum (i anseende till koppsmitta inom länet. Beträffande helsö värden inom länet, äfvensom länets lasaretter och kurhus i Halmstad och Warberg, vaccinatörer och barnmorskor får jag åberopa min sednaste berättelse. F a t t i g Den uti sist afgifne berättelsen påbörjade Statistik om Fattigvården har af mig år af löljande Statistisk Tabell efver Fattigviisctulet i Stadens eller Socknens Namn. Mantal. ■ Befolkning. Uttaxerad fattigskatt på stad .eller pä oförmedladt mantal. B:oR:dr sk, r. Å Aldre personer. itai fattighjoi Barn under 13 år . Summa. Mankön. Qvinkön. Mankön. Qvinkön.
De, som första gången hitkomma till bevistande af ett Riksmöte, och icke äga nog kännedom om Riksdagsmanna-personalen, för att tilltro sig på egen hand göra sina val, sluta sig gemenligen till slägtingar eller bekanta eller utmärkta män, för hvilka de hafva förtroende. De så kallade Listorna Den 9 April f. m. 83 måste elei före gälla hvad de kunna; och jag ser ej något ondt deri. Jag förnyar således mitt yrkande, att Bänkmans-valen måtte afskaffas. Herr Lagerhjelm, Pehr: Äfven jag anser för min del upphäfvandet af Bänkmansvalen, lika med Herr von Hartmansdorff, vara nödvändigt. Då, såsom det nu tillgår, någon pluralitet af Ståndet icke hehöfver att bestämma Electors-valen, beror Utskottens tillsättande möjligen af en på visst sätt fördelad minoritet. Deremot kommer att, enligt Utskottets förslag, hvartill jag yrkarbifall, erfordras pluralitet för att blifva Elector; hvaraf föijer, alt Utskotts-valen blifva uttryck af en allmän och sjelfständig öfvertygelse inom Ståndet. Friherre Boije: Jag förenar mig med de Herrar, hvilka yrka bifall å Utskottets förslag i denna del. Såsom ett hufvudsakligt skäl dertill anser jag, att allt sken af misstanka på inflytelse vid valen, genom Bänkinans-afdelningarnes afskaffande, upphör. Det torde tillåtas mig en liknelse: Julius Caesar försköt sin hustru, ej för det hon var brottslig, ty han trodde det icke ens sjelf; men för det Julii Caesars hustru ej ens fick misstänkas. Herr af Ekenstam:
Aritmogryf af 6 — g. 1 Redigeras af Sophie IÄnge. Charad. En seglare mitt första är. Som ånga i eitt sköte bär. Mitt andra är en liten dam För hvad man ej vill släppa fram. Mitt hela, som mitt första, just Med vinden har ibland en dust Och drifves då ett redlöst ting På ändlös ocean omkring. S. Såvida milt första du riktigt får in, På gissningens knaggliga bana, Så hittar du vägen, och äran blir din, Att höja på segrarens fana. Vid gästabud, fordom, mitt fjärde fick g * Kring bordet till gästernas nöje; Hur simpelt! Nu vore det ej » comrue il faut » (Ijh skulle bli hälsadt med löje. Sibylla. * 3 2 oo Bidrag mottagas med tacksamhet. B — r — o. Lösningar. Kvadratens fyra sidor 1 — 15 29 — 15 bilda namnet på en maträtt. rekommenderar till i u l e n sitt stora orh förstblaBsio-n im » er » f niin Jag om krigslist dig påminner. Sök i Asien, där j » g rinner. Du i alla slott mig finner. Om j » g tänds, jag också brinner. Säkert finns jag uti vinner. S. Gåta. 26 28 6 1) 2) 3) 4) 5) Charad-logogryfen: Farkost; kors, ros, rost, T o r, tro, torska, prost, kraft, tok, skatt, stork, torsk, ras, rak, arf, fart, fot, sko, r o, ost, saft, Oskar, ask, os. Julgåtan: Julklappar och julstök Ska fliten i både förmak och kök. Palindromen: tal — lat. Vokalförändringsgätan: läst, löst. cnricr » Charaden: Lamphatt. wr .ni.r - WTi * Last, list, lust, låst, domar; d:r A. Levertin, badbehandling: d:r Asthy Levin, sjukgymnastik och massage; drF. Norden son, ögonsjukdomar; d:r E. S. Perman, olycksfall och kirurgiska sjukdomar; d:r O. Sandberg, magsjukdomar; prof. B. Tiger&amp;tedt.
Drottningen undfär i ett för alt en ärlig Summa af 66 666 R-d32 ff. Specie wid Enke-DrottningenS frän-alle. I anledning häraf får Stats - Iltstottet uplysa att aldrig Högstsalig Hennes M.chks En e-Drottnins gen I^ovis^ Osiverstc-M.rrst.rlk och Ofver Kammarherre warit serskildt as Stars-Werter aflönle. Stats-Mstotlet, hwilket icke frikänner sig stari de misstag, sorn frän alla menstliga törrältningar äro oskiljaktiga, har dock under stna göromål oalbrtuit följt den grundsakts, akt a ena sidan i möjligaste matto pä stal af rättwisa och billighet staffa Staten besparing, hwaraf den är i behof, och alt a den andra icke tillstyrka indraaningar som rubba lagliga grunder eller störa allmänna säkerheten, L samma mohn, som de bereda enstilda Medborgares ofärd, will derföre utan au förbigå den personliga förtjenst, som wid detta tillfälle talar, endast åberopa sadane grundsattser, för akt wördsammcligen hemställa, dek mätte Hennes Maur Enkc-Drottningens bade Ofwcrste-Marstalk och Öfmer-Kammarherre, till ett lika belopp med deras nu innehafwande Lönings-förmäner pä Allmänna Indragnings-Staten upföras, sä wida Riksens Högloft. Ständer med fullkomligt ogillande af Ståls-Utskottets mening, skulle anse, att Hennes Majus 7l6 Den 14 Zebruaril Maj:ts Enke-Drottnrngens Pnderhälls-Summa warit Hennes Maj.n rilidelad i annan afsigt, än den, ari dermed underhälla sm Hof och sin upwaktning, i fullkomlig öfverensstämmelse med siir Höga rang och wärdiqt den Thron Hennes Maj:t med sine Personlige dygder prydde Wid dek af en Ledamot af Högloft.
Tjäru-bränning i skogstrakterne bedrifves knappt till dessa orters eget behof; 6:0 Kohlning, Körslor vid Bruken och Bergverken samt forsling af malm och jern äro deremot, för Innevånarne i de Socknar, som omgifva Bruken, vigtiga sysslosättningar. Penninge-inkomsten för dessa forslingar och körslor kan väl icke med visshet uppgifvas, men understiger troligen icke 4,000 R:dr Banco för hvardera al de 2tne Fögderier, hvaruti Bruken äro belägne. Priset på Kohl bär så höjt i c , att Braksägarne numera lära betala 1 R:dr 3a sk. Banco for Stigen, ° Forslande af Spannmål, Tobaksblad, Norrlands smör och Fågel, är ock ea vigtig inkomslgren för Allmogen i de Norra Socknarne och särdeles » Tierp!5 Jagfc idkas blott för»nöjes skull. Biskötseln är försummad af Ali' modell, hvaremot åtskillige Ståndspersoner på Landet och i Städerne^ idk» den med förmån.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hafva blifvit öfverlemnade två, dels inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr A. Blanche och dels inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsmannen P. F. Mengel från Upsala län, väckta motioner om upphäfvande af den genom Kongl. Cirkuläret den 7 Mars 1835 stadgade censur å theaterpjeser; varande till stöd härför anfördt: af Herr Blanche, hurusom, oaktadt uti inledningen till Tryckfrihets-förordningen stadgades, att, med iakttagande af gifne föreskrifter mot tryckfrihetens missbruk, det skulle vara hvarje Svensk man öppet att., utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, sina tankar uttrycka och meddela i alla ämnen i hvad skrifart sorn helst och ehvad föremålet skulle vara, detta rike enskildt, eller främmande länder, ett närvarande tidehvarf eller de förflutna, lefvande personer eller aflidne; hade likväl vid 1834 års riksdag, utan att någon känner af hvilken ingifvelse, tvänne hela klasser, med billiga anspråk på att räknas bland de bildade, plötsligen i detta afseende blifvit ställde utom lagen. Det tvång, som ur Grundlagen försvunnit i afseende på tryckpressens alster, ville man i stället medelst bivägar tillämpa på de skriftliga arbeten, som äro bestämda att offentliggöras genom theatern. Och i sådant ändamål framställdes det förslag, att Sveriges dramatiska författare, äfvensom theater-föreståndarne skulle ställas under censur. Man vet icke huruvida någon theaterskandal gifvit anledning härtill, huruvida något sedligheten förnärmande theaterstycke framkallat detta anfall på Grundlagen, och till stöd för förslaget åberopades ej något enda faktum. Nämnde förslag bifölls emellertid af tre Stånd, dock efter flera lifliga debatter. Borgare-ståndet ensamt afslog detsamma, men det sanktionerades derefter af Kongl. Majit. Så uppkom hos oss denna theater-censur, som icke eger rum inom flertalet af Europas andra länder, r,att icke nämna det fr a Amerika.
Man behöfver blott besinna svårigheten, att under en längre tid hålla tillgänglig den bevisning, deraf ogillandet al ett anstäldt kraf beror. Vittnen kunna dö, innan man fått anledning att genom dem förskaffa sig de upplysningar, som endast af dem kunna erhållas; — minnet om hvad som förefallit försvagas äfven med liden; och handlingar gå lätt förlorade under en längre lid, särdeles då några omständigheter ej föranleda en särskild vård, hvilka omständigheter dock oftast äro obekanta för arfvingar efter död person. Så vidt motionärerne hafva lill föremål att förekomma dessa olägenheter, den osäkerhet i rättsförhållanden, som är en följd af gällande lagstiftning i denna del, förtjena alltså deras framställningar särdeles uppmärksamhet; och om än Utskottet ej kan dela den åsigt, alt fordran förloras derest lagsökning derför ej inom tio år ovilkorligen anslälles, finnér likväl Utskottet, att rättssäkerheten ej är betryggad sä framt icke den, sorn emot annan vill bevara fordringsanspråk, gör samma anspråk gällande genom antingen kraf eller annan sådan erinran, att den sistnämnde kan skydda sig emot anspråket, i händelse det skulle finnas ogrundadt. Denna grundsats är tillämpad i det förslag, som, med anledning af ifrågavarande motioner, bär nedan framställes. Delta förslag ålägger alltså den, som har fordran hos annan, att den utsöka, kräfva eller tillkännagifva för gäldenären inom tio år, vid talans förlust, med förklarande att talan emot löftesman äfven förloras, derest i afseende på honom ej iakttages hvad sålunda för gäldenär stadgadt är, så vidt det tillämpligt äiv. Men häraf hafva särskilda andra bestämmelser blifvit af nöden. Så mäste i första rummet förutsättas del fall, alt gäldenären eller löftesmannen ej kan anträffas eller ej har veterlig! hemvist; och derföre innefattar förslaget föreskrift huru borgenär i detta läll har att sig förhålla. Vidare förekommer den händelsen att flere, en för alla och alia för en, betalnings skyldighet sig åtagit.