Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under åberopande af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, hvarigenom i främsta rummet afsåges att göra hufvudstaden till centralpunkt för jernvägs-stamlinierna inom Sverige, och under antagande, att denna åsigt vore fullkomligt riktig samt att det mål, dit man borde sträfva, följaktligen vore att sälta rikets hufvudstad i förbindelse med de betydligaste kusthamnarne, måste, enligt hvad Herr Asker i sin motion yttrat, en jernbana mellan Jönköping och Malmö företrädesvis tillvinna sig allmänna uppmärksamheten, enär en regelmässig kommunikation mellan hufvudstaden och Jönköping redan funnes, och anläggandet af denna jernbana således i sjelfva verket icke vore annat, än att, med begagnande af ångkraften, fortsätta till lands en till sjös förut befintlig och äfven genom ångkraften åstadkommen kommunikation. Jönköping syntes också utgöra en naturlig bufvudstation för en i sydlig riktning gående jernvagslinie. Denna stad, belägen midt i Götha rike, vid ett stort vattendrag, som, i förening med Götha kanal, bildade en oafbruten farled till landels hufvudstad, vore centralpunkten för länets landsvägar och egde derjemte direkt sjökommunikation med rikets central-fästning. Yid en, genom enskilda bidrag bekostad, »oculairebesigtning» vore redan utrönt, alt några lokala, binder icke mötte mot anläggningen af sagde jernbana, hvilken komme att förena hufvudstaden med en af landets betydligaste hamnplatser och hvars vigt äfven med hänsigt till rikets försvar borde undanrödja all tvekan om densammas nytta och nödvändighet. Då Herr Asker dessutom ansäge hela statens fördel bäst beredas derigenom, att, der sådant utan synnerlig svårighet läte Sig göra, slamlinierna utginge från det inre landet till gränspunkterna, hvilket också förestafvades af både lokala och stats-ekonomiska skäl, har han, med uttalande af den åsigt, att den redan påbörjade Köping-Hult-banan i främsta rummet borde fortsättas till Götheborg, samt hufvudlinien mellan Jönköping och Malmö derefter, eller i andra rummet, befordras till verkställighet, föreslagit: att Rikets Ständer under denna Riksdag måtte fatta beslut härom samt anslå de medel, som för detta utomordentligt vigtiga företag kunde erfordras.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å sistnämnde Utskotts Betänkande, N:o gg. fHedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o gg, i anledning af väckte motioner, rörande förändrad reglering af Cojjsuls-districten samt utfärdande af ny Consulad-Stadga, af Preste-Ständet Bifallits, men deremot af de öfriga trenne Riks-Stånden återremitterats, samt Utskottet, till följd af framställde anmärkningar dervid, att frågan om löners anvisande å Stat för Svenske och Norrske Consuler, ehvad de samma skulle komma att utgå af Handelsoch Sjöfarts-Fonden eller andra Statsmedel, enligt Grundlagen, rätteligen tillhörde Stats-Utskottets behandling, funnit sig höra, för ålerremissens upptagande och Besvarande, sammanträda med sistnämnde Utskott; så hafva Utskotten gemensamt de gjorda anmärkningarne i öfvervägande tagit, och få nu afgifva följande ytlrand en i anledning af de vid berörde Betänkandes serskilda delar under: discussionen i Riks-Stånden framslälde anmärkningar. .1:0 I afseende på det af Ekonomi-Utskottet afgifna förslag, att underdånig framställning till Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer göras, dels om förändrad reglering af Consuls-districten, och dels om bestämda löners anslående för de General-Consuler, som vid den skeende regleringen Bomme att anställas, emot det att nuvarande Consulad-afgifter upphörde, hafva hufvudsakligen följande anmärkningar förekommit: att löners anvisande å Handelsoch Sjöfarts-fonden icke lämpligen borde kunnat föreslås, innan Rikets Ständer fattat deras beslut, i anledning af vid innevarande Riksdag väckte frågor om förändrade bestämmelser, angående Handels-och Sjöfarts-afgiftens uppbärande^ förvaltning och disposition; att, derest det af Herr von Stahl väckte förslag om Consulad-afgifternes upphörande och Consulernes förseende med löner funnes vara nyttigt och verkställbar^ Bih. till R. S. Rikets
På grund af allt detta håller jag för, det förordnandet bort uttryckligen innehålla, att Suppleanten eger inträda i utöfningen af Embetet, endast i det fall, som de åberopade Grundlags-buden omförmäla, samt i skrifvelse!! till Rikets Ständer tillika förklaras anledningarne, hvarföre Utskottet förbigått det äfven vid förra Riksdagar origtigt skedda åberopande af 25 § i Instructionen. I alla fall hade det varit Bonde-Ståndets rätt alt erhålla svar Irån Utskottet på den inom samma Stånd gjorda anmärkning, i afseende på ej mindre tillämpning af denna § i det hela, än dess utsträckning till den i samma § icke upptagna händelse, att Justiliae-Ombudsmanuen blifver jäfvig att handlägga ett serskildt mål, för möjligheten af hvilken, sällan inträffande händelse, meningen väl icke varit, att hålla Allmänheten en serskild Justiliae-Ombudsman tillhanda; och huru ville man väl bele sig, om jäf inträffade äfven för Suppleanten? 8 Expeditions-Ut skottets Mern. Jag anhåller, att denna min nu yttrade serskilda tanke må, såsom min reservation, åtfölja Utskottets skrifvelse lill Rikets Ständer, öfvertygad derom, att Rikets Ständer, måne om upprätthållandet af Grundlagarne och att förekomma tvetydighet och osäkerhet om hvad de sjelfve verkligen mena, icke gifva Grundlagarne någon örfil, eller låta afgå en Expedition, utaf ett tvifvelaktigt och till skiljaktiga åsigter i tillämpningen ledande innehåll.” Stockholm den 8 October 1834- STOCKHOLM, 1834. P. A/Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. Expeditions-Utskottets Memorial IV :o 18. » N:o x8. Memorial, i anledning af dterremiss från Högloft. Riddersfcapet och Adeln af Expeditions-Utskottets förslag till underdånig skrifvelse N:o 195.
Upplästes StatsUtskottets förliden gårdag under N:o 328 aflåtne Memorial, angående skiljaktiga beslut, i frågan om de särskilde tillgångar, som erfordras, då RiksMarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spannemål öfverstiger 6 R:dr B:co tunnan. Lod es på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 om aftonen. In fidem ProtocoIIi, O. J. Lagerheim. Fredagen d. 13 November 1829. Plenum klockan g Förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdånige Skrifvelser till Kongl. Majit: Den i3 November f. m. 183 N:o 227. Angående föreslagne förändringar och tillägg i JustiliaeOmbudsmannens Instruction. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Mötespassevolancen för Indeldta Regementerne. Med förslag till förändrad redaction af 7 Gap. 3 §. UtsökningsBalken. Om stadgande af straff för den, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Strafflag emot Negerhandel oell delaktighet deruti. Om utfärdande afen Strafflag mot Slafhandel i allmänhet. I anledning af väckt fråga om behofvet af fullmakt för den, som inlem nar fordringsägares bevakningsliandlingar till ConcursDomstol. N:o a34* Om en förändrad indelning af BåtsmansRotarne på Öland. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Bref, angående Directionens för Dykerioch BergningsCompagniet uppgifne vilkor för vidare fortsättning af Compagniets befattning med Dykerioch Bergningsanstalterne i Pöket. I anledning af Kongl. Majrts i84 Dea 13 Nove m b e r f. m.
Regeringsformen, bestämma den 14 Januari 1845, såsom den dag, då Rikets Ständer skola till nästa Lagtima Riksdag sammankomma; uti hvilket ämne flere af Ståndets öfrige Herrar ledamöter sig yttrat. S. D. Föredrogos ånyo följande Utskotts afgifna och bordlagda memorial och Utlåtanden: l:o Constitutions-Utskottets: N:o 6, med anhållan örn arfvoden för en Notarie och en Canzlist, m. m. Bifölls. 2:o Stats-Utskottets: N:o 27, i anledning af äskadt anslag för en Handbok i de för menige man vigtigasle delar af allmänna lagen. Bifölls. och N:o 29, med återlenmande till Ridderskapet och Adeln samt till Borgare-Ståndet af tvänne motioner, väckta, den ena inom Ridderskapet och Adeln af Herr Dahlfeldt, och den andra inom Borgare-Ståndet af Herr fVestman, om rättighet för Hernösands Stift att för framliden komma i åtnjutande af de 124 tunnor Domkyrko-spanmål, som hitintills ifrån nämnde Stift till Upsala Domkyrka utgått. Borgare-Ståndet fann för sin del omförmälda motioner böra till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning öfverlemnas. 3:o Bevillnings-Utskottets: N.o 1, om antagande af trenne Canzlister uLöfver den i Riksdags Ordningens 24 §. bestämda personal. Bifölls. och N:o 3, angående Gustaf Bernhard Appelkvist: motion om Debets-lösens afskaffande, samt skattskrifvarens åläggande att å Debet-sedeln jemväl uppföra Communal-afgifter. Bifölls. och 4:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: N:o 10, Prot. Uldr. cl. 1 April 18^.0. iy3 N:o 10, om beräkning af Notarie-arf voden för de, såsom Notarier hos Utskottet anställde Ganzlister. Bifölls. S. D.
Och det var med ovanligt tungt hjerta den vanligen så glada flickan profvade den nya sidenklädningen, hvarpå Evas flitiga fingrar arbetat. Hela dagen tyckte hon sig se den lilla sömmerskans sorgsna allvarliga ögon framför sig, oeh ej ens om aftonen, då hon, iklädd sin balskrud, skär och fager stod framför trymån, lemnade henne dessa tankar. Ännu lyste det i arbetsrummet; hon måste dock titta dit ett slag, innan hon gick. Kastande en sjal öfver axlarna skyndade Sigrid raskt genom korridoren, öppnade dörren, men blef stående på tröskeln, helt förvånad öfver den tafla, som här visade sig för henne. Med det hvita sidenet ännu i handen och hufvudet lutadt mot bordet satt eller halflåg Eva der ensam, djupt insomnad. Hon hade stannat qvar efter de andra för att återtaga de försummade stunderna på dagen, inen tröttheten och överansträngningen efter de många nätternas vaka hade öfverrumplat henne. Det bittra, svårmodiga uttrycket i ansigtet rörde Signe mycket, och tår efter tår rullade öfver hennes rosiga kinder ned på det ljusa tyget. Sakta smekande det nedböjda hufvudet, mumlade hon för sig sjelf: » Jag måste göra det ändå, och jag skall! » Bröllopsdagen uppgick med ett friskt, klart vinterväder. Uti sitt lilla rum stod Signe iklädd den hvita klädningen, en så söt och älsklig brud man någonsin kunde se.
Författningen har, nemligen i det fall, som jag ämnar anföra, i min hemort blifvit eluderad på ett sätt, sorn är lika oförenligt med hvarje enskilds gagn, som det allmännas fördel och bestånd, Till företagande af laga skifte fordrar Författningen endast en enda delegares begäran, och alla de andra måste godeller nöd villigt foga sig derefter, Sjelfva föreskriften har redan något motbjudande uti sig, och detta motbjudande hinner sin höjd, då, såsom exempel visat uti min hemort, den endes begäran oftare haft sin anledning uti elakhet och afundsjuka, än uti det insedda behofvet och fördelen af densamma. En förmögnare granne har, genom hotet af ett hegardt laga skifte, på hvilket ilen mindre bemedlade alltid skulle lida, för en ringa penning tillhandlat sig den senares hemmansdel, och dervid uti Lagens bokstaf egt ett understöd för sin snikenhet. Jag skulle kunna nämna många dylika missförhållanden, hvartill det omnämnde stadgande gif. Bil. till Lagoch Occon.-Utsk. Bet. xiX X ver rum. Afsigten med detsamma är, säger man, att befordra framgången af laga Skifte; men är saken i och för sig sjelfgod, behöfver den icke några tvångsmedel, och alden det icke, hvarföre skall den då gynnas? kanhända komme man billigheten närmare, om mari antoge, att till laga Skiftes införande fordrades plurali tetens af delegare samtycke, eller, som jag till och med ville föreslå, bifall utaf två tredjedelar af delegarne. Man bör vara noggrann vid införandet af nyheter, och endast den sak, till hvars fördel omdömet uttalat sig med så mycken öfverlägsenhet, bör kunna antagas utan tvekan. Jag får derföre, på mina Comittenters vägnar, föreslå, att till antagande af laga Skifte skall fordras samtycke af två tredjedelar, eller åtminstone utaf pluraliteten af de i skiftet delegande.
Den aflidna helte Elna Hansson, allmänt känd under hedersnamnet s Lundakvinnan ». Det var en i sitt slag storartad lefnadsbana som då ändades. Fru Elna Hansson började redan tidigt att odla sina anlag som läkare. Utan någon akademisk bildning lärde hon sig praktiskt att bota yttre åkommor, särskildt benbrott, på hvilka hon var specialist i den grad, att många personer, som af läkare dömts till krymplingar, genom henne återställts. Hennes rykte blef därför stort inom provinsen. Att hon blef så allmänt omtyckt, berodde icke blott på hennes skicklighet. Hon var därjämte en sann människovän, utan pjunk o c h sentimentalitet. Af de allra fattigaste tog hon ingenting och öfverlemnade i allmänhet åt patienten själf att bestämma arvodet efter råd o c h lägenhet. Vi ha gått i författning o m att — s o m vi hoppas redan i närmaste nummer — kunna meddela våra läsarinnor den ädla afdödas bild o c h utförligare lefnadsteckning. Ännu en hedrad lärarinna. Vid Storkyrkoförsamlingens folkskola här i Stockholm anställda lärarinnan fru Valfrid Gustaea Janson, född Forsbom, kunde den 22 dennes fira sitt fyrtiårsjubileum såsom lärarinna vid samma folkskola. Hon anställdes nämligen därstädes den 22 jan. 1851 o c h har alltsedan oaf brutet, utan någon tjänstledighet, fullgjort sina åligganden på ett i allo utmärkt och hedrande sätt. Af denna anledning fick hon, utom andra aktningsbetygelser, inför församlingens skolråd emottaga skolrådets och församlingens tack för redbart o c h plikttroget arbete, till henne i hjärtliga ord framfördt af skolrådets ordförande, pastor primarius Fehr, tillika med underrättelse, att skolrådet beslutat dels hos k. m:t anhålla o m någon utmärkelse för hennes verksamhet i skolans tjänst, dels ock till församlingen göra hemställan o m beviljande åt henne af en årlig gratifikation. På samma gång öfverlemnades till fru Janson ett inom församlingens skolråd, kyrkoråd och bland andra församlingsmedlemmar sammanskjutet penningebelopp i guld, utgörande 390 kr. Teater och musik. Kungl.
St:rs beslut vid denna Riksdag blefve alltför öfverdrifna eller obilliga, så vore det troligaste resultatet deraf det, att hos folket derigenom skulle vackas ett sådant missnöje, att man vid nästa Riksdag ginge tillbaka i st. f. framåt. Såsom Betänk, nu är upstäldt, går det, efter min tanke, på tillfredsställande sätt till mötes alla de önskningar, som blifvit uttalade af de förståndigaste och mest uplyste män i landet, och jag tror, att om det blefve antaget och på ett förståndigt sätt tillämpad!, så skulle det långt ifrån att framkalla någon reaktion, tvärtom vid en följande Riksdag väcka begäret att gå ännu eli steg längre. Frih. Raab, Carl Adam: Då denna fråga redan blifvit så väl utredd, samt skälen för och emot så fullständigt utvecklade, skall jag söka alt vara ganska kort. Jag vill till en början taga mig friheten att i Hrr:nes minne återkalla, att sjelfva hufvudfrågan år den huruvida bränvinsbränningen bör vara fri eller icke. Ställer jag mig på filantropens ståndpunkt, så skulle jag önska, att det blefve så få krogar, eller om man vill säga att hvarje bränneri är en krog, så få biännerier i landet, som möjligt, och vill jag åstadkomma detta, så finnes intet annat medel än att upmuntra fabriksbränningen. Ställer jag mig åter på bränvinsbrännarens ståndpunkt, så är det äfven klart, att om industrien skall kunna bära sig, så måste den få skötas med frihet. När man nu vill inskränka bränvinsbränningen till endast 2 månader, så följer deraf alt fabriksrörelsen till en väsendtlig del rubbas och i vissa fall blir omöjlig. För min del skulle jag derföre vilja gifva hela denna industri fullkomligt fri, eller med andra ord, jag skulle vilja tillåta bränvinsbränning under 462 Den 26 April e. m. hela arel, nola bene hvad sjelfva industrien beträffar.
Cederströms och Hr Gustafssons motioner, att vid sockenskolorne gossebarn skulle inöfvas uti vapnens ändamålsenliga användande med dertill hörande öfningar, för blifvande lust och vana, vid de inträffande beväringsåren, antager jag till alla delar med vilkor, a) under befäl af en korporal, vice-corporal eller öfvad soldat, emot en ringa afgift af litel spanmål, som skolgossarne för delta nöje gerna anskaffade genom föräldrarna; b) att dessa öfningar företogos på Söndagseftermiddagar sommartiden, c) Likaledes är jag öfvertygad, att de gjorde sig möda, hafva i ordr ning af träd förfärdigade vapen, liknande muskölter m. m.; således detta utan att gravera skoloskyddsafgiften ; hvad handtverk angår, vore lids nog, att vid slutade läseår, som väl bör inträffa vid 14:de eller 15:de året, då sjelfva välja hvad yrke de bäst hafva lust och fallenhet före. Efter uppläsningen häraf anhöll Hr Hammarhjelm om återremiss af ifrägavar. punkt. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: På sätt Utsk. anfört, har Hr Hammarhjelm icke anfört några skäl för sin föreslagna förändring och då jag icke hört några nya skäl af honom nu andragas, tillstyrker jag bifall till betänk. Hr Hammarhjelm: Jag tror mig tillräckligen hafva utvecklat skälen för mitt förslag, så att jag derom icke behöfver vidare orda. Hr Gr. o. Landtm:s härefter förnt till bifall och sedermera till återremiss af förevar, punkt framställda propos. besvarades med blandade ja och nej, hvarefter Hr Landtm, ånyo hemställde ora R. o. Ad. bifölle denna punkt, och sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade att han funnit ja härvid hafva öfverröstat nej. 5:te punkten, anglie yrkad rättighet för Pastorer i Gö - 176 Den 29
Denna frdga genom allman omröftning afgjorD, h^ärmiD, lifafom miD mal af Sleftorer, vöfterne efter antalet af De närmaranDe beräfnaö; f>vr»ilfet röjfningöfätt äfmen roiD alla tillfällen inom 2aperingé*€ommitteen (fall ega rum. ©å perfoner (fola utnäm» tias, marDe, Då röfterne för flera liba utfalla, en utlottaD; och böra Dega örn* röjtningar alltiD merfjtällaö meD flutna feDlar. §. 101. 3 ©tocfljolm mäijer föorgerffapet 2aperingömän efter manligheten, och på Det 2aperingémän af fJvtDDerjfap och bibeln famt *J>rejte*@tånDet miD 2ape* ringö^ommitteenö fammanträDe ej må fafnaé, anmoDar £>fmer*©tåthållaren SKtDDarhué*©ireftionen och ©tocfholmö ©taDö Sonfijtorium att, hmar på fitt ftälle, falla De inom ftaDen boenDe SeDamöter af Dega ©tånD att å mig Dag fammanträDa och 2aperingömannamal förrätta; jfolanDe af Dega malförrätt* ntngar tiDig Del lemnäs ä3fmer«©tåtl)ållaren, för att miD 2aperingS*£ommit# teenö förjta fammanträDe, Då De utfeDDe teDamöterne böra omillforligen tiUjlä# Deöfomma, funna Sommitteen meDDelaö. §• 102. (Sj må unDer påftåenDe taxering t ftäDerne någon 2aperingSman, utan lagligt förfall, från taxeringen utebltfma, och, i hänDelfe af ett fåDant förfall, bör
Den härutinnan projecte. rade ordförändring, hemstät. les till antagande. §.6. r. Mom. Dä detta moment ingalunda inskränker dcn rättighet allmän Lag lemnar c» och hivar, att, serdeles wid till. falle af laga förfall, nyttja Ombud till des rätts och talans bewakande, finner wal Utskottet nägot särskildt stad» gande derom egenteligen icke behöfwas; men till förekom, mande af allt twifwelsmäl i Den 22 September. 68r gärd, nemligen att deremot denna del, föreslär dock Ut» förklara misinöje, innan Comskottet, att näst efter orden: mittcen stukat sin förrättning; sä wida ej den skattskylldige, sä sones billighet och rättwi. ma tilläggas: sielf eller ge» sa fordra, alt hwar och en nom skriftligen befullmägti. staktstylldig mä äga att gegadt Gmbud. nom striftcligen befullmägti För öfrigt har det icke kun» gadt Ombud i berörde afsenät undfalla Urskottets upp. ende bcwaka sin rätt.
Ridderskapet och Adeln skall sammanträda å Riddarhuset till lagtima Adelsmöte hvart tredje år den 15 Februari eller, om helgedag då inträffar, nästföljande söcknedag. Skulle Ridderskapet och Adelns sammanträdande å annan tid, än nu sagdt är, af Konungen påbjudas eller af Riddarhus-Directioneu anses nödvändigt för afgörande af något ärende, som ej tål uppskof, skall urtima Adelsmöte ega rum å dag, som i förra fallet af Konungen och i sednare af Directionen bestämmes samt i den officiella tidningen sist tretio dagar före den utsatta dagen kungöres; dervid tillika bör uppgifvas det eller de ärenden, som föran ledt Ridderskapet och Adelns sammankallande. § 7. Vid Adelsmöte eger hufvudman, som sig vid den i mom. 1. af § 12 omförmälda anteckning anmäler, rätt att säte och stämma för ätten intaga och, der hufvudman sig icke infinner, ättemän med företräde för den, bland flere, som är hufvudmannarätten närmast. Har icke eller ättemän sig anmält, må säte för ätten intagas af den, som dertill blifvit befullmäktigad af hufvudman eller den hans rätt, på sätt här nedan förordnas, utöfvar. Under loppet af Adelsmöte vare hufvudman, ättemän eller fullmäktig, som sig först anmäler, berättigad att säte för ätten intaga, och, der de sig på en gång anmäla, hufvudman framför ättemän, äldre ättemän framför yngre samt ättemän framför fullmäktig. § 8. För rättighet att uti Adelsmöte deltaga erfordras att hafva uppnått 25 års ålder samt för de tre näst före mötet förflutna år, för hvilka uppbörden i riket afslutad är, erlagt den eller de afgifter, som för Riddarhusets underhåll och dermed sammanhängande ändamål äro eller framdeles kunna varda af Ridderskapet och Adeln beslutade samt af Kongl. Majit till efterrättelse kungjorda. § 9. Från utöfning af nämnda rättighet äro uteslutna:
Åstundan någon att, i stället för den redskap, som lian innebar och är berättigad att bruka, få begagna annan redskap, som lian sig förskalfat, vare detta tillåtet, så vida bans uppgift till mantalsskrifning berättigar honom att sådan redskap få begagna, eller han bos Konungens Befallningshafvande dertill erhållit tillstånd; åliggande honom dock, innan lian får begagna den sednare redskapen, att låta försegla eller under allmänt förvar ställa den redskap, som han förut innehaft, eller ock inför Magistraten eller Kronobetjeningen styrka, att densamma blifvit till bränvinsbränning obrukbar gjord, eller till annan person öfverlåten. § 26- Försegling skall sålunda verkställas, att allenast pannor med fast bröst, hattar, lösa pannebröst oeh afkylningsredskap sättas ur stånd att nyttjas, så att egaren må kunna begagna de pannor, hvilka ej hafva fast bröst, till andra hushållsförnödenheter. De till ångornas afkylning begagnade pipor vare från försegling fria. Om försegling å landet ege Konungens Befallningshafvande att antyda vederbörande kronobetjente eller andre af Konungens Befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka det, i följd deraf, skall åligga att, utan föregången anmälan af panne-egaren, med ledning af de från vederbörande mantalsskrifvare insända förteckningar samt, i särskilda fall, Konungens Befällningshafvandes dem delgifne tillstånds-resolutioner, ofördröjligen, efter det bränvinsbrännings-rättigheten för någon eller någre panne-egare inom hvarje distrikt upphört, försegling af bränvinsbrännings-redskap verkställa. I sådant afseende bör förseglaren, i förut utfärdad kungörelse, för förseglingen bestämma tid och ställe inom distriktet, dä och hvarest en hvar, sorn önskar att emot deri i sisla momentet af denna ^stadgade lägre afgift få sin lösa redskap förseglad, bör sig infinna och redskapen medhafva. Ar redskap enligt 23 § uti allmänt förvaringsrum insatt, åligga Bih. till B. St.