Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som likväl detta sätt att förklara meningen af de i fråga varande författningarna icke syntes mig förenligt med deras ordalydelse, så bär jag uti skrifvelse den lii sisth Februari anhållit att få ytterligare fästa Kongl. Hofrättens uppmärksamhet på ämnet; hvarvid jag anfört, att nämnde författningar, Kongl. Förordningarne den 19 Maj 1756, den 28 Juni 1798 samt den 31 Juli 1815, väl öfverensstämma uti den af Kongl. Hofrätten åberopade syftning, att tvånget för utgifvare af skuldsedel ställd till innehafvaren eller viss man och ordres, att vid äfventyr af bysättning hafva å förfallotiden penningar i beredskap, borde inskränkas till viss tid. Men jag erinrade, att de tvenne sistnämnda författningarne sammanstämma "dessförutan äfven deruti, att förfallotiden i så beskaffad skuldsedel ej må vara utsatt senare, än tolf månader efter dess utgifvande, samt innehålla i öfrigt, att derest betalning icke fordras inom sex månader efter en sålunda bestämd förfallotid, fordringsägaren då, enligt den ena, alldeles icke har annan rätt än för andra skuldebref och, enligt den andra, skuldsedeln förlorat dea strängare exsekutifva kraft, den annars enligt 1756 års Kongl. Förordning medfört. Endast i afseende på sådana förskrifningar, i hvilka viss förfallotid ej finnes bestämd trodde jag ' betänklighet kunna uppstå, huruvida uppsägning måste vara gjord så tidigt, att betalningstiden inträffar inom tolf månader efter utgifningsdagen, då derom uti 1815 års Förordning väl anföres, att så varit af Rikets Ständer föreslaget, samt att Kongl.
Visserligen kunna alla de, som hafva skeppsfart, hämta kalk, men jag känner ej, huru förhållandet är vid vår landtgiäns i Westerbot - Den 20 sluaustt J in. ten. I fall det fins något ställe , der nian ej kan lå för skäligt pris inrikes kalk i granskapet , vore det hardt att få betala 50 procent, när det är fråga om en nödvändighetsvara. Friherre Ciderström, jjacob'. Hvad kalk beträffar för Sverige , så hafva vi deraf merat tillgäng, relatift till våra behof , än af jern , så att om vi skulle följa principe, borde den vara förbjuden till införsel ; men då jag tror, att ingen ort kan concurrera med Sverige i afseende på försäljning af kalk , då vi kunna furnera icke allenast Sverige, utan äfven öfrige Östersjökusterne med denna vara från Gottland och Öland , så finner jag det vara likgiltigt , hvad Tullprocent man lagger på inkommande kalk. Jag har således ej emot, att den ned” sättes Grefve Lagerbjelke, Axel: Jag får blott, i anledning af Friherre Cederström* anförande, anmärka, att i tulltariffen, enligt den principe IJtsKottet vidtagit, intet är föreslagit till förbud. Friherre Cederström: Det var ej det jag anmärkte. Saken var, att Grefve Spens ansåg tullen för hög, och att den borde nedsättas. Jag gjorde då jemförelse med andra varor, sorn i Sverge firmas till öfverflöd och som äro belagde med 100 procent. I alla fall har jag ej einot, hvad tull som lägges på kalk. Friherre Wrangel, Henning: Sorn kalk är en produet, hvillkcn finnes innom landet, och 742 Dea 2o Augusti f. ni. ej behöfves utifrån, eå bör man snarare höja än sänka tullen derå, af det skäl, att Kongl. Majit äger rätt att sänka tullen. Jag tillstyrker således, att det, sorn Utskottet föreslagit, måtte bibehållas. Grefve Spens: Jag anhåller ytterligare, att få påminna om lydelsen af min första anmärkning.
Och beträffande åter de öfrige nu angifne kostnaderne, i och för KronoUpbörds -Werket härstädes, nemligen till SkrifMaterialier och tryckning rn. m. så finner StatsUtskottet ingen anledning förekomma, att StatsWerket med någon utgift härtill belastas; men då Riksens Ständer, vid de senare Riksdagar - ne, för att bereda ersättning så väl åt Städernes som Landets KronoUpbörds Betjening för det tillökte besvär och den större kostnad, som vid Debitering, Upbörd och Redovisning upkommit, anslagit viss procent på Bevillningsmedlen, hvilken, deräst den finnes icke svara mot behofven, tord# böra #kas; hemställer Stats - sos StatsUtskottets Betankanden. Utskottet vördsamligen, om icke denne fråga ina i sådant afseende öfverlemnas till Höglofh BevillningsUtskottets åtgärd. Stockholm den i?:le Februarii 1818- N:r 78. Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Utlåtande, i fråga om KronoUpbörds Betjeningens aflönande i Götheborg samt öfrige Städerne utom Stockholm. w ällofl. BorgareStåndet har till StatsUtskotet remitterat så väl Riksdags Fullmägtiges för Götheborgs Stad Herrar Sam. Arfvidssons, Zach. Widebcrgs och E. M. Lefflers Memorial med anhållan, att i enlighet med hvad som sker öfver alt på landet och äfven blifvit Hufvudsta, den medgifvit vid 1815 års Riksdag, Götheborgs Stad måtte befrias från KronoUpbördsBetjeningens derstädes aflöning, utgörande 3000 R:d. årligen, samt undfå ersättning af hvad hittils för detta behof blifvit erlagdt, som ock Herr Borgmästaren Norströms gjorde motion, att de mindre Städernes Tjenstemän, som verkställa KronoUpbörden, kunde på Rikets Stat erhålla
Då kom ett väder ut ifrå Herranom, och lät komma åkerhöns ifrå hafvet, och förströdde dem öfver lägret, den ena dagen såsom den andra, i två dagar långt kringom lägret, två alnar högt uppifrå jordene. Då stod folket upp på den samma hela dagen och den hela natten, och på allan den dagen derefter, och samkade åkerhöns, och den som minst samkade, han samkade tio homer; och de torkade dem kringom lägret. Som ännu köttet var under deras tänder, och förr än det åtgånget var, förgrymmade sig Herrans vrede öfver folket, och Herren slog dem med en ganska stor plågo. Deraf heter det samma rummet Lustgrifter; derföre, att man der begrof det lustna folket. Ifrå Lustgrifterna drog folket ut till Hazeroth; och blefvo i Hazeroth. Och MirJam och Aaron talade emot Mose för hans hustrus skull, den Ethiopissan, som han till hustru tagit hade; derföre att han en Ethiopisso hade till hustru tagit; Och sade: Talar nu Herren allena genom Mose? Talar han ock icke genom oss? Och Herren hörde det. Men Mose var en ganska saktmodig man, öfver alla menniskor på jordene. Och strax sade Herren till Mose, och till Aaron, och till MirJam: Går ut I tre intill vittnesbördsens tabernakel. Och de gingo alle tre ut. Då kom Herren neder i molnstodene, och steg in i dörrena af tabernaklet, och kallade Aaron och MirJam; och de gingo både ut. Och han sade: Hörer min ord; om någor är ibland eder en Herrans Prophet, honom vill jag uppenbara mig uti en syn; eller uti en dröm vill jag tala med honom. Men icke så min tjenare Mose, hvilken uti mitt hela hus trogen är. Munteliga talar jag med honom, och han ser Herran såsom han är, icke genom mörk ord eller liknelse. Hvi hafven I då icke fruktat att tala emot min tjenare Mose? Och Herrans vrede förgrymmade sig öfver dem, och han vände sig bort; Dertill gaf ock molnskyn sig ifrå tabernaklet.
Kongl. Hofrätten meddelade utslag den 20 Oktober 1863 af innehåll: att som Rådstufvurätten, genom dess ofvanberörda utslag den 19 November 1860, vid sammanläggning af det den tilltalade derigenom ådömda straffarbete i två år och sex månader med hvad af det honom förut ådömda straff återstod, då det nya brottet begicks, eller straffarbete i två år och nio månader, i så måtto oriktigt förfarit att Rådstufvurätten i stället för att., på sätt, enligt de af Advokatfiskalen åberopade föreskrifterna i Kongl. Förordningen den 21 December 1857, ske bordt, bestämma tiden för straffarbetet till sammanlagdt Fyra år och nio månader, förklarat, att bemälde tilltalade skulle hållas till sådant arbete i Fem år och tre månader; alltså pröfvade Kongl. Hofrätten rättvist att, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, döma de Rådstufvurättens ledamöter, hvilka i anmärkta beslutet deltagit, att för hvad dem sålunda till last kommit, böta hvar för sig Femtio Daler med Tjugufem Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kongl. Majit och Kronan, Stockholms stad och Advokatfiskalen. I öfrigt och hvad anginge Advokatfiskalens framstälda anhållan, att öppen rätt måtte lemnäs ej mindre åt Advokatfiskals-embetet att framdeles, i händelse den i fråga varande personen komme att undergå straffarbete under den olagligen förlängda liden, utkräfva ersättning för deraf uppkommande tillökning i fångvårdskostnad, än ock åt fången att sin talan om skadestånd utföra; så, enär upplyst blifvit, att Kongl. Majit genom utslag den 9 December 1862 af nåd tillåtit, att tiden för det nämnde fånge ådömda straffarbete finge nedsättas till fyra år och nio månader, funne Kongl. Hof rätten berörda anhållan icke till vidare yttrande föranleda. Detta utslag har jag låtit vinna laga kraft. 31
j hvilka Historieri eri gång ej torde underlåta att tillskrifva ansvarslösa Rådgifvare. Måtte vi alldrig efterskänka den rättighet, vår dyrt Förvärfvade frihet lerrinaf Oss att åtala Rådgifvafes åtgärder! Måtte Vi dohäfligt förskjuta ali aman tolkning af Grundlagen ari den , sorti grundar sig på dess bokstäfveligä lydelse, bch mätte vi omkring denria $lilta oss med enig brödra-kraft, för ätt i en thed helig fanatism® föfsvarad Grundlag åt EFerkommande stadgad Utaf tiden, lemna friheten såsöm Försynens Ridd. och Ad. Pr»:. V M. 2 Afd. yä. 400 Den a? April, alla dertill hörande Handlingar uppläsas om det åstunaas, men det hufVudsakligaste uri ämnet * som i detta ifall är sjelfva den vakta anmärkningen, här saknas sedan Utskottet blott raisonements vis behagat framställa stympade fragmenter, som knappast tillkännagifva hvarom elen handlat, anser jag mig vara berättigad att begära årerremiss af Utskottets Betänkande, , med begäran att återfå det Och tillika in extenso sjelfva den väckta anmärkningen, som gifvit anledning till Berankandet, och utom hvilket det blifver Riksens Ständer en ren omöjlighet att pröfva imålef och att deruti fatta något beslut. Då Utskottet yttrar iden granskning af Rådgifvarer åtgå’der, hvartill Io6 otk 107 §§. förbinda och berdttrga, endast sträcka sio till desse Embetsmnns Handin o ar och Handlings sått i och för dera< offentelige Caracterer af Rådgifvare; förutsattes nästan, att några andra än offentelige Caracterer i sådant afseende kunna tillvara, hvilket 1 kval icke å något ställe i Constitutionen igenfinrtes; hvadan det ej eller kan tjena Utskottet till giltigt skäl att icke annorlunda förklara sig öfver den gjorde anmärkningen.
Domstols beslut i ett visst utageradt mål skäligen bör kunna medhinnas, måste man förut känna ej blott detta måls vidlyftighet och beskaffenhet, utan ock antalet af öfrige hos Domstolen anhängige mål, som vid samma tid kommit i enahanda skick, samt dessas vidlyftighet och beskaffenhet, äfvensom antalet och beskaffenheten af andre mål, hvilka under gamma tid dels fordra Domstolens förberedande åtgärder» dels ock kunna vara af den angelägenhet och vigt, att de måste företrädesvis handläggas och afgöras; hvarförutan uppmärksamhet måste fästas på Domstolens organisation och arbetsordning, med mera sådant. Då det nu ligger i sakens natur, att alka dessa förhållanden äro olika å olika tider och vid olika Domstolar, synes det klart, att någon viss tidsbestämmelse i det afseende, som här är i fråga, ej lämpligen kan, såsom allmän regel, antagas. Det är ock uppenbart, att fastställande af en rymligare pröfningsoch expeditionstid, än behof, vet i allmänhet fordrade, skulle, långt ifrån Lag-Ulskottets Betänkande N:o 106. 43 alt bereda skyndsamhet, gifva tillfälle och anledning till onödig tidsutdrägt, och således ofta motverka sitt ändamål, hvaremot en inskränktare tidsbestämmelse ej sällan skulle alstra omogna och förhastade beslut samt befordra skyndsamhet på säkerhetens bekostnad. I betraktande häraf, och då hvarje part, som anser sig vara, genom Domarens förvållande, i sin rätt oskäligt uppehållen, har den utväg öppen, att hos de myndigheter; åt hvilka uppsigten och vården öfver Iiagskipningens jemna och säkra gång å'r anförtrodd, anmäla klagomål och äska det bistånd, som hittills icke med skäl lärer kunna sägas hafva blifvit förgäfves anlitadt, finner Utskottet, för sin del, hvarken det af Motionairen föreslagna eller något annat likartad t stadgande vara af nöden, och får derföre hemställa, om icke motionen må utan afseende lemnäs. Vördsamt Memorial. Ankom till Exped.-Utsk. den x October 1829'
— Jag hade önskat se en ininislere-saminansältning, Som, till följe af redan i förväg antydda, inom Representationen förkunnade grundsatser i afseende å landets ej mindre politiska än ekonomiska förhållanden, lemnat något hopp att, genom -försvarsverkets ställande på en behöflig fredsfot, åstadkomma de lindringar uti jordbrukets besvär, som till så betydlig del innefattas uti rustoch roterings-skyldigheternas så högst tryckande natur. Jag hade önskat se en ministere-sammansättning, sora lemnat anledningar förmoda en vid landets verkliga förmåga afsedd uppfattning af sjöförsvaret, hvilket lika mycket, om ej mera, klafver statsförhållandenas beräkning ifrån en mera vidgad politisk synkrets, än ensamt ifrån sjömanskapets underordnade och mera materiella detaljkunskaper. Jag hade, med ett ord, önskat se en ministereuppsättning, som lemnat anledn. att förmoda inträdandet af ett nytt systeme; men då jag ännu icke erfarit någon till - i66 Den 8 April e. m. stymmelse till grundad tillfredsställelse i denna del, sä är jag också, vid behandlingen af den nu ifrågavar. löne-regleringen, frigjord från illusionernas inverkan på omdömet. Och om jag hade kunnat hysa något tvifvel i anseende till ställningar och förhållanden, så hade det, vid läsningen af gårdagens Statstidning, i alla fall varit skingradt, då i detta Regeringens blad på det mest omisskänliga sätt ådagalägges, huru den nybildade ministeren i afseende å constitutionelt inflytande icke synes vara längre kommen än den gamla; och när dertill äfven kommer, att man nu just vid första anblicken af den nya ministerens uppträdande uti Regeringens Statstidning, i ett på stora statsbidrag grundadt tidningsblad, får läsa ett utfall emot Svenska folket, hvars representanter vi stro, af så förnärmande beskaffenhet, som det hvilket innefattas i den aktningsvärda resandes yttrande, att på Preussens thron kan medelmåttan sitta och lätt styra, då bos oss den utmärktaste personlighet blott har otack lill lön af ett både obändigt och okunnigt folk: så måtte det förlåtas mig, om jublet i afseende å de nya ministere-symptomerna icke i första ögonblicket inställa sig.
Prop. JYs SI. liga granskning, förslaget således varit underkastadt, har föranledt följande underdåniga framställningar, nemligen af: l:o Stockholms Fabriks-förenings fullmäktige, som anhållit, att Kongl. Majit täcktes tillsvidare eller intilldess erfarenheten kunde bekräfta angelägenheten och nyttan af ytterligare nedsättning i nu gällande införselstull, låta densamma få förblifva oförändrad. 2:o Bomullsspinnerioch bomullsfabriks-idkare i Götheborg och dess grannskap, hvilka i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes afböja införandet af en nedsättning uti införselstullen för bomullsväfnader, hvaraf förorsakades rubbning i dessa industrigrenar, hvilka ännu behöfde lång tid, för att om möjligt kunna motstå påtryckningen af andra länders öfverlägsenhet i mängden af bomullsväfveri-alster. 3:o Norrköpings fabriksförening, som i underdånighet begärt, att Kongl. Maj :t måtte föreslå Rikets Ständer en tullsats å ylleväfnader, tillräcklig att betrygga yllefabriksnäringens bestånd och utveckling i fäderneslandet; 4:o
Att Gyllenborg misslyckats i sitt försök till Hjeltedikt (”Tåget öfver Bält”), är allbekant; likväl mera genom eftersägning, än egen kännedom af hans arbete. Jag kan ändock ej annat, än sätta denna Epopé öfver hans Tragedier. Läsningen är väl också här något mödosam; men lönas åtminstone stundom af berättande och beskrifvande taflor, som verkligen måla. Att han vid detta företag helt och hållet följde sin egen drift, kan ej betviflas. Första tanken dertill erhöll han af Fru Nordenflycht; som dock tyckes ha insett, att ämnet ej var lämpligt för någon vidlyftig episk behandling. Men hade än så varit, och hade dervid hans fulla ungdomskraft ännu stått honom till buds: förolyckats hade vågspelet i alla fall; genom de närmast i sigte varande mönstrens (och allramest Henriadens) missledande inverkningar. Det förvända begreppet om Epopé och episkt Machineri, tillsammans med de allegoriska makternas abstracthet och de historiska personernas ej heller stort concretare framställning, göra det hela onjutbart och sprida deröfver en frost och frostbitenhet, hvari den tillfrusna Bält är, mer än önskligt, symboliserad. En sjelfgifven anledning, i sednare tider, till månget lustigt infall öfver detta så allvarsamma verk, fordom allmänneligen prisadt såsom ”Homeriskt”120. Sådana kunde ej uteblifva; och torde, då han sjelf icke upplefde dem, synas desto mer förlåtliga. Bättre hade man dock gjort, om man tagit i något betraktande det högsinniga af författarens afsigt och det patriotiska af hans skaldskap; hvars förtjenst är äfven här igenkännlig, och, om än i sin låga mattad och sjunkande, likväl ingalunda slocknad. Creutz och Gyllenborg äro, efter strängaste måttstock bedömda, ej stora poeter; de blefvo blott fragmenter deraf. Men – hvad bättre och vida ovanligare är: de blefvo, i sina egna varelsers beskaffenhet, i sina personers vackra utveckling och fulländning, sköna poemer.
Stånds beslut vid 3:dje punkten, uteslutit orden »frän faststållelsedagenyoan$ eill tillämpning of regleringen ej genast kan börja,* och Borgare-Ståndet åter ändrat nyssupprepade ord till: * ifrån den i allmänhet stadgade afträdestid, sam inträffar näst efter fastställelsedagen, oansedt tillämpning af regleringen ej genast kan börja.» Då Borgare-Ståndets beslut i hufvudsaken eller frågan om tiden för regleringens gällande kraft öfverensstämmer med Utskottets, af Bonde-Ståndet gillade, förslag oell skiljer sig derifrån endast genom en tillagd närmare bestämning, som torde vara mindre behöflig, får Utskottet, i öfverensstämmelse med dess beslut här ofvan rörande tredje punkten, vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln, Preste-Ständef och Borgare-Ståndet att i Bonde-Ståndets beslut rörande ifrågavarande moment af sjunde punkten instämma» Tionde punkten är af Borgareoch Bonde-Stånden godkänd, sådan Utskottet densamma föreslagit» Ridderskapet och Adeln saint Preste-Ståndet äter hafva i stället för den af Utskottet i första momentet föreslagna lydelse: »Då presterlig lön i en församling skal! regleras, höres församlingen på sockenstämma eller, der flere församlingar äro förenade, å gemensam gällstämma, vid hvilket tillfälle, så väl aSöningsheloppet som dess fördelning af sockeneller gällstämman föreslås; vederböra odes rätt att öfver fattade beslut i laga ordning anföra besvär, alltid oförkränkt. På grund häraf och efter öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning, upprättar Nämnden sitt förslag, deröfver församlingens och löntagarens yttranden infordras, hvarefter ete.» bestämt lydelse» efter ordet »fördelning» sålunda: *på longi frurne af sockeneller gällstämman föreslås. Derefter och med öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning, upprättar Nämnden sitt förslag, deröfver församlingens och löntagarens eller, i händelse af ledighet, Kontraktsprostens yttrande infordras, hvarefter etc.
Utom länslasarettet och ett särskildt lasarett i Eskilstuna .finnes inom Daga härad en helsovårdsanslalt med särskild lönad läkare. — Provincial-läkare äro fyra, bland dem likväl inberäknad läkaren för Daga härad; och distrikt-läkarne äro två. — Djurläkarne i länet äro fyra. — Fattigförsöjningen sker i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 25 Maj 1847. 8 §. 5. Städer. Nyköping, belägen vid en vik af Östersjön med stapelfrihet, har fordom idkat betydlig både utoch inrikes handel, men äger nu hätuti endast inskränkt rörelse medelst inrikes handel och sjöfart, handeln till det mesta bestående i utminutering af hvad från andra inländska hamnar, landet och skärgården erhålles. I släden linnas en lärdomsskola samt två folkskolor, gn för gossar och en för flickor. — Handel, klädesfabriker och handtverkerier utgöra stadens hufvudnäring. — Stadens jord, med undanlag af den öppna inom staketet, hvarå endast trädgårdsväxter odlas, användes för olika säden likasom landets. — Staden är säte för länets höfding och i granskapet ligger det fordna Nyköpings slott, i hvars ruiner länshäktet är inrättadt. Staden har en af densamma lönad läkate samt njuter dessutom i helsovården biträde af provincialoch af lararetts-läkarne. I staden finnes en sparbaöks-inrättning. Strengnäs. Belägen vid Mälaren. —- Handel och handtverkerier äro ej särdeles betydliga. — Desamma, jemte inkomsten af jordbruk och skolungdomen, utgöra hufvudnäringarne. — Uti staden är sätet för Biskopen i Strengnäs stift samt finnes gymnasium, trivial-skola och lancasler-skola. —- Den har dessutom en genom enskilda bidrag tillkommen arbetsinrättning för barn, och en sparbank. Eskilstuna, belägen vid Iljelmareån, | mil från dess utlopp i Mälaren___ Jernoch stålförädling utgör stadens hufvudsakligaste näringsgren, hvartill kommer handel och handtverkerier; och genom en i sednare åren ökad varu-undsältning har beredts invånarnes bättre bergning.
G: son Hird af Segerstad. f. RJBrklaud. Rädfn %pningRt.id 1-2. Plombering och artificiela thnder. Drotlizimf [gatnn 19, 2 tr. StockWlm. I 1 Bomullskl3dningstygen, I Perkaler, Satiner, Bomiills&amp; Ylle-Hnsdher~. samt 5 I l s ~lyscb-~atister. NUU mwlemrc w,ö#.ufer ock i stdhwtn utmmZ, n u iukomns i K. M. LUNDBERCS Bosättniogsxmgasio, 7 SforZ ~ i t f r e ~ a; i. t i s) triyprrnt ock lerereras frimro vid t&amp;.rmmte j h w u g s - ellrr ihgh~t.u.utfitioi1. om &amp; doppet a i p ~ &amp; till minst 25 kronor,. ?ned am ?mtcrg 30t, o i i w i / w. sii,i !,l; (ud~~ or.71 m m skrymmatide gods. l+o,o !et. sändas fritt! auldsmed ESTHER MEYER, född 1 Yon~becli, (Firma Karl Meyerj reparerar alla slags Giild-, 8ilfver-, Nysilfver-, Graiiatoch Steukolsarbeten samt Britanuiaoch a n h finare metallarbeten. Best8llringar i nya arbeteii otiku. Förgyllning, föraitfring O ~ fiirsiekliig. I Bi / / igt och godt arbete. Stort lager af äkta &amp; atarkten. Y Brucnke&amp;ergegatam 7 (f. d. Oda2sgafao2). _ rekommenderar sitt stora och rikhartiga lager af d a Nouveauteer far rHrongpn. Särskildt far rekoinmendera mitt stors 18ger af w Pelsverk for ~dskappr~r med diirtill passaiide öfvertyger.
Uti i8:de punkten tillstyrker StatsUtskoftet att anslaget till skrifmaterialier och expenser, samt ved och ljuspenningar för Collegierne m. fl» publike Verk, måtte ifrån 42,54o R:dr ökas till 5o,ooo; jag anmärker härvid och upprepar hvad jag redan yttrat, att jag med största farhåga emotser detta gränslösa beviljande af nya Utgifter; det är med den största förundran jag Uti Nationalrepresentation finner rösterne s,å Ao Sen 5 Julli fi m* litet förenade, om att yrka hushållning och omtanka, såsom ett medel, att göra de varande Statsanslagen ipåhända mera än tillräeklige; då deremot ett oåtérhållet bifall lill nya fordringar utan tvifvel städse skola föda nya behof, hvilka icke kunna fyllas utan de Skattdragandes ytterligare betungande. Jag skulle derföre tro att StatsUtskottet kunnat tillstyrka Riksens Ständer, att erinra om nödvändigheten att sä hushålla med de 42,000 R:dr, sorn till detta ändamål äro ansjagne, att de ytterligare begärdte 8000, kunnat vid detta tillfälle besparas. Uti ig;de punkten behandlar StatsUtskottet ett ämne, sorn intager en ej obetydlig plats i Statsanslagets siffertal-, nemligen anslaget färdén Utrikes MinisterStaten. StatsUtskottet anser väj, att det allena beror på Kongl. Maj:t?> att pröfva och förordna hvad beskickningar vid Utrikes Idof, sorn kunna finnas nödige för Rikets värdighet &c., och huruvida någon indragning af hitintills, vanliga ministeriella poster, genom Diplomatiska ärendernes besörjande, af Chargé d’affaires skulle kunna äga rum.