Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å alla fartyg öfver trettio läster, som äro destinerade till aflägsnare orter utom riket, än Finland, danska hamnar i Östersjön samt danska och norska hamnar på denna sidan om Skagerns fyr och Lindesnäs, skall finnas en, från sjömanshuset i afseglingsorten erhållen, derstädes enligt faststäidt formulär upprättad skeppsdagbok, i hvilken af befälhafvare eller af någon bland besättningen, under hans tillsyn och ansvar, noggranna uppgifter meddelas: f:o om fartyget är i godt stånd eller icke; om lastens beskaffenhet; om tiden då lastning eller lossning börjar och slutar; om förrättade arbeten, så i hamn som till sjöss; om fartygets djupgående för och akter, då det lemnar hamn; 2:o om fartygets afgång från och ankomst till hamn; om de kurser, som blifvit styrda, och den väg fartyget tillrvggalägger; om vind, väderlek, ström, observerade ortbestämningar och lödningar; om skada, som tiraat och dermed sammanhang egande omständigheter, så ock om allt annat, som under resan förefaller och hvars kännedom kan dels vara af nytta enskildt för redare, aflastare, försäkringsgifvare och försäkringstagare, dels lända till allmänt gagn, såsom upptäckt af obekanta länder, grund, strömdrag, observerade naturfenomener m. m.; 3:o om besättningens antal och helsotillstånd; om någon af skeppsfolket bestraffas eller skiljes från tjensten och om orsaken dertill, så ock om någon i stället blifver antagen; om de beslut, som i särskilda fall, i samråd med besättningen fattas, sä ock om andra omständigheter, på grund hvaraf fartygets befälhafvare vill göra egen eller rederiets rättsfordran gällande eller mot annans anspråk sig eller rederiet värja. De ämnen, som i skeppsdagboken böra antecknas, skola der, såvidt omständigheterna det icke hindra, efter hvarje vakt införas. Skulle vid dagbokens förande skriffel inflyta, må det ej genom radering rättas eller på annat sätt göras oläsligt, 9 oläsligt utan anmärkes felet i den särskilda kolumn för anmärkningar, som dagboken innehåller. § 34.
Döpelsen och Herrans Nattvard; men detta är ett katholskt påfund, för att göra prest-embetet mera vigtigt: ty Guds Ord är Sakrament, och det ena är icke mera Sakrament lin det andra; äktenskapet är likaväl ett Sakrament som Döpelsen. Men om jag nu antager, att endast Döpelsen och Nattvarden äro Sakramenter, så instämmer jag fullkomligt med Hr Tham, att dess verkningar ingalunda bero på den person, som utdelar dem. Det kan likväl icke nekas, att då jag anammar Sakramentet, så får jag ett mer eller mindre angenämt intryck af den, som utdelar det, d. v. s att när det utdelas af en person, som jag verkligen anser vara en Guds Ords tjenare, så får det ett helt olika värde än då det utdelas af en person, för hvilken jag icke har den aktning, som sig vederborde. När Nattvarden instiftades, så var det vår Herre och Frälsare, som utdelade densamma, och han sade: tager och skiffer eder emellan. Han utdelade sjelf sin lekamen och sin blod, och Christus är icke död, utan han är och lefver ibland oss. Då Nattvarden instiftades, så utdelades den af vår Herre Jesus Christus, och ingenstädes i Guds Ord finnes föreskrifvet att den skall utdelas af en prest. Sakramenternas kraft beror således visst icke af den som utdelar dem; men man emottager det oaktadt ett mer eller mindre angenämt intryck af utdelaren. Jag har ansett mig skyldig att yttra detta, särdeles i en tid då kristendomen, såsom man säger, står högt på »ljusa-staken.» Hvad Utsk:s förslag angår, så instämmer jag deri till alla delar; Utsk. har visserligen icke gått så långt, som jag skulle hafva önskat, men man får vara nöjd med hvad man får. Hr Estenberg: Med anledn. af Frih. Creutz’ yttrande får jag säga, att jag för min del anser presterskapet, i synnerhet i våra dagar, vara af behofvet högligen påkalladt.
Hans Lxcellenca Stats - Ministern för Wikes Arén - Den z Mars. 177 Arenderne Herr Friherre von ^»»eströ m. Stats-Raden Friherrar k osen biaä, v. platen, /^älerberb, ^ äler spar re. Stats« 8ecreteraren ^ ärt a. r-«r»»r rrs Stats-8ecreteraren anmälde i underdånighet föl» sande mål, som den iz innewarande mänad blifwit granstad! uti Rikets Allmänna Ärenders Beredning: VireLHonens öfwer Allmänna BrandförsäkringsWerkst underdåniga anmälan, angående det utlärande, som Fullmagtige i Riksens Ständers Riksgälds-Contoir af l^ireckionen astat, huruwida OireÄionen wille tillåta, at BrandförsäkringsWerkets i Riksgälds-Lontoiret junestaende och widare erhållande konä -blefwe derstädes förrantad emor lika wilkor och ranta, som 178 ars Ktzi^mente utstakade, eller om DireÄionen hallre önstade ar den Utlaga til privat? Lans Utgifwande, dä all relation Werken emellan komme at förfalla » K KonglMaj:t täcktes uppå Stats - Rådets underdäniga tilstyrkande', i Räder bifalla Allmänna Beredningens härwid i underdänigher gjorde hemställan, at genom en Radig proposition til Riksens Ständer, förestä de förmoner, som OireLtiouon i likhet med Delägarnes bestut önskat at winna, sä wäl i afseende pa beräkningen af Räntan för de i Riksgälds-Lontoiret annu Lnnestäende Sjette Bandet. N;o r's. Brand - *78 Den 3 Mars. Brandförsäkrings-Medel, som angående rättighet til Län wid pakommande hastiga behof uti RiksDisconten til det belopp af Ethundrade Femtio Tusende Riksdaler, som OireÄionen och Delägarns upgifwit In 66em krotocolli klsnr.
Friherre von Lalt^A, 6u8tak, yttrade fig finna, at dä denna samma fräga, när som halst framdeles kunde wackaö, kunde den ock förttagas och afgöras nu. Herr 8 i1ver8toIye, I^reckric 8rrmuel, hos Herr Grefwen och Landtmarskalken anhäller jag, at ebwad beslut mä fattas i frägan om skjuts för Säterier, derwid icke mätte fästas terminen af en allman landets refning. Til inhämtande af närmare uplysning i detta ämne befalte Herr Grefwen och Landtmarskalken, at Friherre ^äel8vercks motion ä uyo stuve upläsas, hwiiket skedde. Herr Grefwen och Landtmarskalken förklarade fig ej förut hafwa fattat, at saken kunde röra den enskilta frägan om Säterierna. Ropades Io, 2o, Hwar - Den 8 Iulin 113 hvarefter Herr Grefwen och Landtmarsk alten gjorde fällande proposition: Bifaller Högloft. Rldderffapct och Stoeln, at til någon tel ingä i skjutsnings ätagande för Säterier; hwilken med et starkt Nej beswarades. Friherre ^.clslsverct, sedan nu den förra frägan är afgjord , anhäller jag fa weta, om jag fär wända mig med den andra frägan, at ej före en allmän refning, ingäinägon uppoffring, til Constitutions - Utskottet, eller något annat Utffott. Bifölls, at Friherre ägde, at särskildt, utan remisi ifrån Ständct, dermed wända sig til Constitutions-Utskottet. Grefwe volina ^uZust, upläste följande til Protocollet: Ödmjukt Memorial! Redan för flere weckor sedan har en wärd Ledamot af Ridderffapet och Adeln, Herr Lieutenant kälilman, genom et grundadt Memorial, som redan för länge torde bafwa legat pä bordet , wäckt Högloft.
Sedan Herr Kontrakts-prosten ./. P. Hallman, uti en inom Högvördigo Prestr-Ståndet vackt, till Utskottets behandling öfverlenmad, motion föreslagit, att ekonomiska besigtningar måtte förklaras böra förrättas jemväl ä folkskole-lärares boställen, och Utskottet i anledning af berörde motion, uti sitt Betänkande N:o 15, hufvudsakligen yttrat, att dä dessa boställen borde af församling ensam, både byggas och underhållas, samt tillsynen å sä väl vid boställe befintliga byggnader, sorn, detsamma möjligen åtföljande, jord förthy vore församlingens ensak, funné Utskottet hvad i berörde måtto blifvit framstäidt, icke böra till någon Bill. till B. St. Brot. 18S3 ,V ISSI. 8 Sami. II Hafi. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Vlsk. Betänk. Rikets Ständers åtgärd föranleda; så har Herr Biskop ,/. A. Butsch, under åberopande af 56 § Riksdags-Ordningen, och med föranledande af innehållet i förenämnde Betänkande, uti HögvÖrdiga Preste-Ståndet väckt motion derom, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t, medelst utfärdande Nådig Kungörelse, täcktes förordna, att sådana skollärare-boställen, hvilka det ålåge innehafvarne att bygga och underhålla, hädanefter borde undergå ekonomiska besigtningar i öfverensstämmelse med och under iakttagande af hvad, genom ofvan åberopade Kongl, kungörelse, redan funnes föreskrifvet med afseende ä kyrkoherde-boställen, kapellansoch klockare-bolil samt preste-stomhemman, dock att kostnaderne för sådan besigtning å boställe, som tillhör elementar-skolas lärare skulle utgå från vederbörande skol-kassa och icke, såsom med besigtning å öfrige uppräknade boställen och hemman, bestridas med kyrkans medel.
En annani omständighet, som vid införandet af dylik förändring, hvarom nu är fråga, måste i; betragtande tagas, är, huru det bör tillgå med utbetalningen af de, ii stället för indeldta räntorna, tillkommande contanta löner och anslag, enär lösen för berörde räntor icke inflyter förr, än flere månader efter utgången af det år, för hvilket räntorna utgöras, samt motsvarande löner och anslag komme att å stat uppföras; men de tillgångar, hvarmed statsutgifterne för året nu bestridas, intilldess årets skatter hinna inflyta, icke torde vara tillräcklige att jemväl förskottsvis besörja de ökade contanta utbetalningar, som förrberörde förändring skulle medföra. A ena sidan kunde väl synas, att det icke skulle leda till någon egentlig förlust eller minskning uti fördelar för dem, sorn för närvarande ega indeldta räntor sig anvisade, om de motsvarande contanta anslagen först utföllo vid den tid, dessa räntor annars varit disponible. Men å andra sidan bör dock, uppmärksamheten fästas derå, att den omständigheten, att indeldta löntagare Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o ijo«- 13 icke förr, än efter längre tids förlopp, kunna utbekomma intienta löneförmoner, utgör en af erinringarne emot ifrågavarande aflöningssätts lämpligliet, samt att, då berörde löntagare, likasom öfrige tjenstemän, komme att erhålla contant aflöning, både billighet emot dem och ordningen uti statsverkets räkenskaper fordra, att deras löner utgå på lika sätt, som öfrige embetsoch: tjenstemäns,. hvilket ock säkerligen skulle kraftigt bidraga till belåtenhet med deni oftaberörde förändringen, och att en betydlig del af nuvarande innehafvare af indeidta räntor godvilligt ifrån dem afstode och öfverginge till det contanta lönesättet.
Men jag skall försöka alt framlägga de fada, som böra lägga grund för det arbetande Utskottets bemödanden, att gagna bela Samhället genom rättvisans iagttagande, billighetens afseende, behjertande af ett talrikt Actie-Bolags lidanden, och faran af ett betydligt Actie-Capitals totala förstörande. På grund af Rikets Ständers uppmaning tecknade sig delta Bolag. ”Med fullkomlig öfvertygelse, att denna Canals öppnande skall medföra de dermed åsyftade ”ändamål, åkerbrukets och näringarnes upp”hjelpande, handelns och rörelsens liflighet samt idoghetens förökande,” (så talade Rikets Ständer år »809 till Svenska Folket) ”få Rikets Ständer, med tillstyrkande af den föreslagna Götha Canalens ”öppnande, anhålla, att nödiga anstalter ”till arbetets utförande genom entrepre”nade af enskilde personer må vidtagas; ”hvaremot Rikets Ständer vilja lemna Kongl. 7 H. 31 1 Den a3 December. ”Maj:t öppet, att öfverlåta af Kronans jord, ”icke endast till de personer, som kunna ”förlora sådan, utan äfven hvad till Cana”lens fullbordande och underhåll nödigt ”pröfvas;” samt föreslogo de, ”att manskap af indelta Infanteri-Regementerne ”mätte till arbetet emot skälig sold lem”nas. ” Se Rikets Ständers Skrifvelse d. 10 October 1809. I samma skrifvelse står: ”Om enskilda skola finna sin uträkning, att i denna ”Canal-anläggning med sin förmögenhet deltaga, synes den böra blifva deras everdeliga egendom.” Och vidare: ”på det ”ett så Riksgagneligt företag må utan upp”skof samt i en plan och ett sammanhang ”kunna verkställas, tillstyrka i underdånighet Rikets Ständer, att alla möjliga ock ’’skäliga förmåner må det blifvande Canal”Bolaget förunnas Då Kongl.
Själva farstudörren, tämligen stor, var sirad med lönnoch björkruskor. Körvel och färskt älggräs doftade ifrån farstugolvet. Denna milda vällukt mötte honom således; men hans knän darrade, ty han anade, att den, såsom bruket var, hade för ändamål att dölja ångan av det förskräckliga. En åldrig kvinna kom honom till mötes: snygg, men ytterst enkelt klädd, en blandning av bekymmer och godhet i anletet. Åter skar det i hans hjärta. Detta är säkert gamla Maja! tänkte han. Vad skulle han säga? hur skulle han begynna? Slutligen stammade han: Jag har fått höra, att här skulle finnas rum ... Att hyra! ja, en trappa upp, om jag får lov att visa herrn. Han gick åt trappan; men han ryste, ty om hon verkligen var död, vad i herrans namn skulle han då med rummen? Hans fot höll på att snava över första trappsteget, han vände sig om till den gamla tjänarinnan, han ville fråga något, men tungan vägrade att lyda. För att dock något göra, sade han: Innan jag går upp, låt mig veta hyran? Tjugo riksdaler riksgälds på år, men tolv på halvår, min herre. Var så god ... Kalla, dystra, skärande ord! men jag skäms att inte gå upp, då jag kommit hit, tänkte han. Han flög uppför trappan. Visarinnan förde honom in i tvenne små rum med rosiga tapeter. Var så god och sitt ned och bese dem emellertid, sade hon, gick ut och låste dörren. Sitta ner? nej minsann. Store Gud, vad skall jag här och göra? Vilka rum likväl? trevliga! himmelskt trevliga! Här är nyss skurat, som om det skett i natt? ordnat, fejat, och springfärska gardiner uppsatta. En gäst har väntats, det syns. Och levkojor i fönstren? Se, vilka speglar med ramar? Dimmor På en välvillig förläggares anmodan har jag funnit mig uti att offentliggöra åtskilliga fantasier och små historier, som jag haft bland mina papper förvarade, delvis såsom minnen från en tid, då inbillningskraften var rikare än sjelfkritiken stark. Om man nu äfven kan finna sig uti att läsa dem, så vore det för förläggarens skull väl.
Emot denna § har af en talare inom Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt: att densamma innehåller redogörelse för innehållet af det beslut, som vid föregående riksdag fattades angående upptagande af detta lån och den summa i Svenskt mynt, som det utländska lånet skulle motsvara; att, enligt den af Utskottet föreslagna ordalydelsen, »hela lånet skulle vara till fullo betaldt den 1 November 1898, oaktadt slutliqviden för premie-obligationerna först den 1 Februari 1899 skall vara verkställd;» alt 4|-procents-obhgalionerna och premie-obligationerna uti den föreslagna §:n omnämndes på ett sätt, att man skulle kunna tro, att det vore fråga om två särskilda lån/ehuru det blott vore ett och samma lån, fastän olika obligationer blifvit utställda för olika andelar af lånet; och har inom Borgare-Ståndet likaledes af den ende af delta Stånds ledamöter, som mot Utskottets förslag framställt anmärkningar, blifvit erinradt, att, i afseende å premie-obligationerna, origtigt nyttjats uttryck» t, att dessa obligationer skola på uppgifvet sätt »återbetalas», hvilket rättare bort heta »inlösas»; att vidare i § skulle förekomma, att »inlösen af dessa obligationer skall ske genom 77 särskilda dragningar», hvilket visserligen, enligt sislbeinälde talares åsigt, i så måtto vore rigtigt, sorn obligationerna till det bestämda antalet utlottades »derigenom alt de 'läggas i ett hjul, derur de uttagas på samma sätt, som obligationerna vid de öfriga lånen.» Men uttrycket vore dock, enligt hans förmenande, icke »fullt egentligt, då det blott angå joe medlet, men icke effekten eller sjelfva ullollningen» Det syntes honom icke heller vara skäl att, i afseende på premie-obligationerna, mera än vid andra obligationer, påpeka »alt det är ett lotteri» Ordet »dragning» borde derföre, der det förekomme, utbytas mot ordet »utloltnmg.»
Svea Hof-Rätt den 5 April 1841 °ch förnyad den 16 Juli 1842 i varande sysslomännen af Kongl. Hof-Rälten ålagde, vid boo Daler Silfveroiynt* vite, att förklaring i målet afgifva. Vid anställd inventering af säkerhetshandlingarne, bar befunnits, att Fonden numera erhållit full liqvid för sin hos Gamla MötesPassevolanskassan, vid iSji års slut, ägande fordran, 74,800 R;ir> deraf Kongl. Krigs-Kollegium sedermera utlånt, dels emot behöriga inteckningar i fast egendom, ... 20,000: — —» och dels emot 33 stycken särskilda reverser med borgen, 32,94°' ~ — Tillsammans 52,q4o: — —*■ varande fyllnaden 21,860: 24 j til t e 3,203 R:dr 37 sk. arst. derutöfver, i Rikets Ständers Bank innestående, enligt en Revisorerne meddelad samt här nedan intagen, behörigen styrkt uppgift å och fördelning af bankobehållningen , den r3 Oktober innevarande år, för de under Kongl. Krigs-liollegii UnderhåilsAfdelnings förvaltning stående fonder. Af förutnämnde 33 stycken skuldebref, hvilka löpa med 6 procents ränta samt enligt diskontmethod böra, efter Ses månader, antingen infrias eller med i/s kapitalafbetalning omsättas, voro 8 st. å tillsammans 8,749 Rtdr ställda till Gamla, men sedermera transporterade 3 1829 års Mötes-Passevolansfond ; hvaremot öfriga a5 st., å tillhopa 23,191 R:dr, befunnos uthändigade till 182g års Mötes-Passevolansfond; och voro , af berörde summa , beroende på utredning af konkurs 2,400 Rtdr samt på lagsökning 1,800 R:dr.
Att en öfvertygelse om tillräckliga tillgångar för Stats-verkets behof är lådande både inom Bevillnings-utskottet och inom Riks-stånden, har sin goda, grund uti den erfarenhet att, fastän föregående riksdagar varit nästan lika frikostiga med stats-anslag, som den innevarande, så hafva likväl vid riksdagarn#* 4 Slatsoch Bevillnings-Utskoliens TJHatande, N:o 11. början 2 å 3 millioner riksdaler banko befunnits i Riksgälds-kontoret såsom under mellantiden samlade öfverskotts-medel, hvilka nu genom en förhöjd bränvinsskatt komma under de nästföljande åren att betydligen ökas. En sådan öfvertygelse har också framkallat förslag om den personliga skydds-afgt(Uns upphörande såsom stats-inkomst; om bevil/ningens nedsättning för embetsoch tjenstemän till blott en tredjedel af hvad den nu är, samt för handel och rörelse och för fastighet till tre femtedelar m. m. Närman alltså är öfvertygad att allmänna bevillningen kan och bör nedsättas, så blir frågan: hvilketdera af dessa nedsättning s-för slag bör företrädesvis och framför de öfriga bifallas? Den personliga skydds-afgiften drabbar alla lika: den fattige arbetaren och den rike arbetsgifvaren. För den förre utgör den fjerde-delen, stundom hälften af en dags arbets-förtjenst. För den sednare, kanske icke tjugondedelen, stundom icke en hundrade-del af en dags inkomst. Arbetsklasserna äro de tairikaste, och utgöra väl de omtalda nio tionde-delarna, om icke ToVdelar af natjonen. Häraf följer att den ojemförligt största delen af denna statsintrad utgöres af arbetsklasserna. Då Stats-verket kan umbära någon del af den hittills utgående bevillningen, så är det bevillningen efter första artikelneller den personliga skydds-afgiften, som utgår till lika belopp af dagakarlen och millionären, hvilken i första rummet bör upphöra såsom beskattnings-titel: Vidare heter det: c:denna afgift är så ringa, att den utan svårighet akan utgöras af hvar och en, som är arbetsför och icke utfattig.::
Utskottet, som nogsamt inser de stora fördelar, som skulle uppkomma, om någon del af de för jernvägsanläggningarne erforderliga medel kunde inom riket upplånas, och som, med afseende å vigten deraf att ett ändamålsenligt ordnadt inhemskt stalslånesystem må komma till stånd, anser att, vid jemförelsen mellan kostnaderna för den inhemska och utländska upplåningen, fördelarne alt i svenskt mynt kunna liqvidera förfallna räntor och obligationer samt sålunda undvika kursförluster, provisioner, remiss-umgälder m. m., icke böra förbises, bar dock, vid det förhållande, alt hufvudsaklig! afseende bör fästas dervid, ali lånemedlen må erhållas mot de vilkor, som på det hela åro för Staten förmånligast, icke trott sig kunna tillstyrka, att en sådan upplåning ovilkorligen till större eller mindre del skall ske inom landet. Utskottet är ock af den öfvertygelse, att så länge landets behof af rörelsemedel, utaf mångahanda skäl och deribland äfven i följd af den i alla rigtningar stigande industrien, fortfar att vara så betydligt, som på sednare åren varit fallet, samt så länge räntefoten inom riket är högre, än i flera andra Europeiska länder, kan man, på sätt i Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition jemväl linnes anmärkt, icke förutsätta, ”alt statsobligationerna skola qvarstanna inom landet blott derföre, att statslånet här afslulades. ” Men ehuru Utskottet hyser denna åsigt, synes det dock antagligt att, om obligationerna utställdes äfven i Svenskt mynt, dessa kunde betinga sig lika vidsträckt marknad och lika hög kurs, som derest endast utländsk myntsort i dem finnes utsatt.
Då han såg sig om, sträckte hon båda armarne emot honom, som efter ett skydd, eller som för att bedja om tillgift för något. Han gick fram till henne och satte sig på soffkanten. »Håll af mig. Bara en liten, liten smula. Åh, – jag är så ledsen!» Hon slog armarne kring hans hals. Han satt qvar ett ögonblick och lät henne trycka sitt förgråtna ansigte mot prestrockens kläde. Men han kände ingen ånger, tog icke sedeln tillbaka. Han hade ju handlat ädelmodigt, frikostigt, och hans samvete var lugnt. »Är det synd, är det synd?» utropade hon lidelsefullt. »Hvad? Hvilket?» »Pengarne, pengarne! – att ta betaldt.» »Hur kan du prata så? Jag ger dig dem gerna.» »Nej, det är inte synd», sade hon med ett djupt andetag, krampaktigt som en snyftning. Så gick han. När Selma följande morgon vaknade, kände hon sig tung och olustig. Fastern kom för att hemta henne till kyrkan, men hon var icke färdig, utan lofvade komma efter. Hon fullbordade sin toilett i största hast och lade till sist hundrakronesedeln i uppslaget af sin klädningsärm, der hon fäste den med en nål. Gudstjensten hade redan börjat, då hon kom på kyrkbacken, och orgeln hördes dit ut. Hon skulle haft lust att sätta sig på en bänk för att njuta af det vackra höstvädret, men det kunde ju ej gå an. Hvad här var friskt och så stilla. Daggen låg tjockt öfver det tofviga gräset och gaf det en blåaktig skiftning, luften var sval och gjorde så godt på hennes brännande ögonlock. Det kändes en tyngd öfver bröstet och hon andades i djupa mödosamma drag, som för att aflyfta den. Då hon kom i kyrkan, voro alla de främre stolraderna så fullsatta, att hon tog sin plats längst nere under läktaren, bakom en pelare. Stolen var kortare än de andra, och hon fick sitta der ensam. Det var det hon ville. Efter mycket besvär fick hon rätt på psalmversen, men hennes händer skälfde, och det ansträngde dem att hålla boken. Hvad kunde det vara, som gjort henne så nervös?
Delta sker i allmänhet under form af köp; men derigenom komma föräldrarne i ett för dem mången gång bekymmersamt beroende, och derigenom grundlägges ofta split och tvedrägt emellan närskylde. Utan hopp alt en gång få blifva vid hemmanet skulle emedlertid den till mogen ålder komne sonen sällan öfvertaga förvaltningen deraf, ty han beredde sig derigenom ej någon framlid. Vare det nu möjligt för föräldrarne att, genom testamente, förordna om deras jord, så vore allt hjelpt. De behöfde icke vidare ställa sig i ett uteslutande beroende af arfvingar, tvärtom funnes det ett ytterligare motiv för dessa att med uppmärksamhet och omsorg behandla föräldrarne, hvilka dessutom derigenom icke tvingades att kringgå lagen för att i efterkommandes hand sammanhålla sin oftast obetydliga jord; och har Herr Dalman särskildt anmärkt, att ehuru han ej ”en gång nu kunde hoppas framgång åt en så pass utvidgad teslaments-frihet på landet,” samt den förenämnda, honom likväl syntes, som skulle en likhet i testam en ts-lri lie Len å land och stad kunna ock böra införas, på sätt Herr Gustafsson föreslagit, eller derigenom att dispositions-rätten till ärfd stads-fastighet inskränkes, men en full frihet lemnäs öfver den aflade jemte ali lösegendom. Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 66. 3 Berörde inskränkning vore nemligen af mindre vigt, emedan den ärfda fastigheten icke tillhör den rörliga förmögenheten och således ej ingår i affärs-beräkningarne; och den borde derföre ej utgöra hinder för vinnande af det större målet, som är en lika lagstiftning i förevarande hänseende för land och stad. Hos Högv.