Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man, såsom nu, står i begrepp att införa en ny lag, byggd på stränga principer och omgärdad af stränga kontroller, så är det både lämpligt och billigt att man, så mycket som möjligt ske kan, utan principernas rubbande eller kontrollernas försvagande, söker underlätta och möjliggöra tillämpningen och ållydnaden af en sådan lag. Det är denna grundsats, för hvilken Hr von Hartmansdorff här talat, likasom den i allmänhet legat till grund för hans behandling af bränvinsfrågan, och hvilken jag icke kan annat än gilla, hvarföre jag utbeder mig alt i detta afseende få förena mig med nämnde värde ledamot. Han har äfven fästat upmäksamheten på förmånen af att skatterna i allmänhet terminsvis erlades ; och nu föreslagne stadgande kan ju betraktas såsom det första steget på en sådan bana. Den siste värde talaren har sagt, att §:s antagande skulle införa en undantagslag; men jag får erinra derom, att delta undantag lätt kan uphöjas till regel, ora R. St. vid en kommande riksdag beslöte, att alla skatter skulle å flera terminer till erläggande fördelas. En talare har klandrat hvad han här tvenne gånger kallat ”krögares omhuldande,” och en sednare talare har uprepat samma uttryck. Krögare måste väl emellertid antingen tolereras eller icke: i förra fallet, hvilket man gjort gällande i detta lagförslag, är det väl ingenting ondt deruti, alt man äfven för dessa slags medborgare bereder en billig lättnad i lagens efterlefnad. De äro väl ändå menniskor, och felet ligger väl mera hos dem, hvilkas onda begär och ohejdade njutningsbegär tagit denna rigtning, än hos dem, hvilka till egen vinning begagna detta redan förhanden varande onda. Att slutligen Frih. Cederström tillåtit sig kalla Hr von Hartmansdorff i denna fråga en Adjutant åt Frih. Raab, har hos 106 Den 5 Oktober. mig och mången väckt en viss förvåning. Den tid borde ej lia fallit ur Frih. Cederströms minne, då Hr von Hartmansdorff var en kommendefande, men som hvarken då eller nu någonsin lydt andra order, än dem, som dikterats af den egna öfvertygelsen. Jag röstar för bifall lill Utsk:s förslag i denna punkt. Frih.
Ridderskapets och Adelns Pro - lo Stati-samtAllm.Besv o.Oec.Utsk. Utl.N:6 39' tocoll blifvit yttradt af Herr Anckarsvärd, August, att, då vägen emellan Vettern och, Hjelmaren är 6 mil lång, samt, lill undvikande af höjderne, en jernväg af 7 mila längd således troligen lomme att behöfvas, det torde blifva föga möjligt att akta en sådan anläggning för åverkan och förstörelse > då man tydligt miste inse, att de kringboende icke lära uraktlåta tillfället att der hemta sitt jernbehof; och har Herr Anckarsvärd i öfrigt förklarat sin öfvertygelse vara , att, om, i tidernas längd, en communication emellan ofvanberörde tvänne Sjöar kommer i fråga, en Canal alltid blifver att föredraga framför en jernväg, den naturen ändå rikligen ersätter landet, då marken är frusen och snöbetäckt. Utskotten, som icke anse sig uppfordrade att ingå i någon undersökning om företrädet af en jernvägs framför en Canals anläggande emellan Sjöarne Vettern och Hjelmaren, hafva således blott, i afseende på det begärda ansia*; get af allmänna medel till kostnadernas bestridande vid en undersökning om terrainens beskaffenhet för anbringandet af förstnämnde eommunicationsmedel, vördsamt skolat yttra: att då Utskotten, lika med Herr af Uhr, anse en jernvägs anläggande emellan oftanämnde tvänne Sjöar böra blifva föremål för den enskilda omtankan, Utskotten ock för - Statssamt Allm. Besv.o.Oec.Utsk.Utl. N.0’39.11 moda, att, om den större kostnaden för sjelfva vägens planerande och anläggning kan af private personer åstadkommas, äfven den mindre utgiften för locala undersökningar dessförinnan bör af enskilde kunna bestridas, utan att Stats-Verket med ett, till sitt belopp, obestämdt bidrag härföre betungas; och anse Utskotten sig, ur sådana skäl, vördsamt höra afstyrka Rikets Häglof.
Pä sadan grund skulle jag anse oförsigtigt att förbjuda Banquen all Discont ukläning. Atén som mälet efter de gjorde anmarkningarne lärer böra äterremitteras, får jag derom allenast förbehålla mig, att framdeles fä yttra mig. Zriherre 8tael von Nollllein: Emot hwad den wärde Ledamoten nämnt, att dä Disconterne hafwa tillräcklig fond stående i Banquen, det more indifferanl och ökade sedelstocken ingalunda om denna fond eller assignalionerne derpå more utelöpande, hade jag wäl ingen ting att inwända, om man kände fonden, om man wore försäkrad, akt ej 94 Den 6 Julli. öfwer assignering kunde äga runi; men dä ej hwar man har tillfälle derom sjelf underrätta sig, utan mäste tro pä andras sager, sä ma ursägtas om man är lwistare. Dä en wiff Discont ännu har sina 8oO,c>Oo R:d. stäende i Banque» nästan orörda, meil andä i hela Riket finnes öfwerflöd af dest asfignationer, sä ar troligt, att denna rörelse sker till det mästa utan Banquens widare biträde; utan att Banquen har nägon winning harwid, och utan att beräknas kan, hwad som utelöper. friherre ak Illäkan8on förklarade, att dä den warde Ledamoten med detta yttrande syntes äsyfta nägon öfwer assignering, läge den rätta controllen derpä i sjelfwa Banque», emedan i fall nägon skulle beträdas med en sädan assignering öfwer Len i Banquen insatta fonden, han genast straffas med förlusten af all assignations ratt. Herr Landt Marskalken frägade om Rid. derffapek och Adeln ansäge be nu gjorda anmärkningar hindra antagandet af Banco Utskottets betänkande.
Jag instämmer med dem, hvilka yrka afslag å denna punkt, enär jag icke kan firma denna beskattning vara på något sätt mera rättsvidrig, än hvilken annan beskattning som helst. Lika rättsvidrigt är, att vid försäljning af en egendom betala charta-sigillata-afgift och mångå andra med samma försäljning sammanhang egande afgifter. Man har påstått, att i följd af detta stadgande en gåfva skulle kunna förlora allt sitt värde; men jag hemställer, huruvida skäligen kan antagas att den, som emottagit gåfvan, verkligen kommit i sämre ställning, än han förut haft. I följd af stadgandet, att denna bevillning ej skulle erläggas, då värdet af den gifna egendomen understiger 1,000 rdr, drabbar icke heller denna afgift de mindre gåfvorna. Jag kan således icke finna något giltigt skäl att borttaga denna beskattning, synnerligast som man, på sätt Hr Stuart redan erinrat, derigenom skulle tvingas att lägga bevillning på något annat håll, der densamma möjligen kan blifva mera trycKande. Frih. Rappe: Alldenstund ingen annan af Utsk:ts ledamöter uppträdt, anser jag mig, ehuru jag icke tillhör den afdel - Den 6 Juni e. ra.’ 93 ning, som behandlat detta ärende, nödsakad att till besvarande upptaga hvad mot denna punkt blifvit anmärkt. Den i detta fall nu gällande bestämmelsen kan icke hafva någon rättsgrund. Med »rättsgrund» menar jag här likstämmighet i alla afgifter för förvärfvad egendom Då denna rättsgrund i öfrigt genomgår hela bevillningsförordningen, ansågs densamma böra utsträckas äfven till testamente och fideikommiss m. m. Utsk:t fann så mycket mer skäl att nedsätta bevillningen till 1 proc., som genom taxeringen i sednare år jorden stigit så hetydligt, att den egendom, som tillförene varit taxerad till 10,000 rdr, numera är taxerad till 50,000 rdr. Vid sådant förhållande torde ifrågav:de inkomst för staten icke genom denna nedsättning minskas så mycket, som en föreg:de talare velat antyda. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Stuart:
Ian, dervid skattlagde nyhemman borde från extra rotering befrias och, tili de gamla rotarnes biträde, i ordinarie Knektehållet indelas, blifvit vid 1818 års Riksdag väckt, och hvilken fråga jemväl sedermera vid de 2:ne påföljande Riksdagarne utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, samt föranledt till underd. skrifvelser i ämnet; lill följd hvaraf åtgärder och beslut äfven blifvit af E. K. Rl. i Nåder vidtagne; hvarefter Rikets Ständer, uti underd. skrifvelse den 8 Mars i83o, dels förklarat, att de funno, det undersökningen om rotarnes beskaffenhet och förraoner borde föregå tilldelning af det understöd, genom nyhemmanens inrotering, hvartill svaga rotar kunde finnas berättigade, och att icke någon viss del af nybyggena, utan alla sådana, utan undantag, borde användas till förstärkning af Westerbottens Regementes ordinarie rotering; dels, på sådan grund, förnyat förut gjord anhållan om en definitiv rotejemknings skyndsamma företagande, samt om tillförordnandet af en Commission, hvaraf åtminstone hälften borde utses bland ortens jordbrukare, och hvilken skulle med instruetion förses; dels ock såsom understöd åt Rotehållarne anslagit den af nyhemman i Westerbottens och Norrbottens Län under påföljande år inflytande rote-fi ihets-aigift, som år 1827 utgjort för bägge
Örebro den 22 September 1810. Till Grefve A. G. Mörner. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers Constitutions-Utskott den 16 Oct. 1810. S. D. Till Constitutions-Utskottet har Herr Cabinetts-Kammarherren och Riddaren Grefve A. G. Mörner inkommit med anmärkningar och förslag till förändringar uti åtskillige af Regerings-Formens och Riksdags-Ordningens stadsanden. Utskottet har, med den uppmärksamhet och noggrannhet ett ämne förtjenar af så stor vigt, som det är att till öfverenstäminelse med Samhällsinrättningens ändamål jemka det förhållande, som bör finnas emellan den Styrande och den Lagstiftande Magten, samt för framtiden försäkra de principers orubbade bestånd, som för dessa förhållanden af våra nu varande Grundlagar redan finnas erkända och utstakade, dessa anmärkningar och förslag till pröfning upptagit och får nu enligt den föreskrift, 84 § Regerings-Formen lemnar, till anmärkaren enskildt afgifva följande svar: Då Utskottet öfvervägt det af anmärkaren föreslagne tillägg vid 110 § Regerings-Formen 238 Riksdagen 1810. och 78 § Riksdags-Ordningen, att efter orden »sin frihet beröfvas» måtte införas: för dess laglikmätiga yttranden, har Utskottet visserligen insett det anmärkarens afsigt syftade derhän, att, om någon medlem af Riks-Stånden begår en lagstridig handling, han då måtte kunna under tilltal ställas; men Utskottet har ej kunnat inse, att detta ändamål skulle vinnas derigenom att Lagen förklarade den Person tryggad, som handlade laglikmätigt: ett stadgande så nära förbundit med begreppet om all Lag, att dess uttryck i Lagen ej behöfves.
Den deremot balancerade allmänna Ilospitalsfondens fordran hade ■11 Kongl. Moj.ts Nådiga proposition N:o 10. uppkommit derigenom, att den ii Mars 1786 inlöstes med berörde Fonds medel, för Ensaksoch Vitesbötes-Cassans räkning, en Riksgälds-Contorets Obligation å 5oo R:dr, med derå upplupen ränta 12 R:dr 16 sk. 3 r., hvilket belopp år 1788, med en skillnad i ränteberäkning af 37 sk:r, ökades till 5i 2 R:dr 43 sk. 3 r:st; men år 1793, genom insättning på origtig Bancoräkning af 3 R:dr 16 sk, minskades till de 509 R:dr 27 sk. 3 r. Banco, som ännu oförändradt balanceras allmänna Hospitalsoch Barnhusfonden till godo. — Genom Kongl. Brefvet den 28 November 1797 förordnades, att årliga uppbörden af Ensaksoch Yitesbötes-medlen skulle ingå till Slats-Verket, hvarifrån de derå anvisade utgifter äfven sedermera utgått. Men om dispositionen af den hos Seraphimer-Gillet innestående behållningen, hvilken slutligen utgjorde n,533 R:dr 16 sk., förordnades icke; och denna skuld, till hvars betalning Allmänna Hospitalsoch Barnhusfonden ej kunnat sammanspara någon tillgång, har blifvit i räkenskaperna balancerad med årlig ränteberäkning derå, jemlikt Kongl. Brefvet den 9 December 1779, sorn stadgade, att Ensaksoch Vitesbötes-medlen borde förräntas. Seraphimer-Gillet erkänner visserligen, att Stats-Verket här vore den rätta fordringsegaren, men då allmänna Hospitals-inrättningen utgör af Statsförvaltningen en del, hvilken, ehuru bidrag af den enskilda välgörenheten ingått i dess fonder, dock, lika med andra förvaltningsgrenar, kunnat göra anspråk på sina behofs fyllande af Stats-Verket, och då Rikets Ständer vid 1809 och 181 o årens Riksdag förklarat, att alla emellan Kronans publika
Bifälls ■ S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskoltet följande Kongl. Majlis nådiga Skrivelser af den 27 sistlidne Mars: l:o angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfartsfonden till gäldande af den för Slade-tullens aflösning erforderliga utgiftssumma ; 2:o i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden; och 3:o i fråga om nämndemäns och fjerdingsmäns rätt till ersättning för extra förrättningar; äfvensom nedannämnde Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner: af den 17 sistlidne Mars: l:o angående pension på allmänna indragningsstaten för Kommissions-landtmätaren P. A. Toll; af den 17 dennes: 2:o angående anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län; 3:o angående medels anvisande till ett vägarbete i Norrbottens län för afböjande af der befarad hungersnöd; 4:o i fråga om nedsättning i räntan för åtskilliga skogslotter å förra kronoparken Rella Tall på öland; 5:o angående upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stallmästaregården för anläggande af en lastbrygga vid Brunnsviken; och 6:o af den 27 sistlidne Mars, angående anslag af statsmedel till lönefyllnad åt nuvarande innehafvare!! af Weskinde och Bro församlingars pastorat, Theologie Lektorn vid Wisby elementarläroverk O. W. Lemle, på det sagda pastorat må, utan afbidan å inträffande kyrkoherdeledighet derstädes, kunna i egenskap af prebende upphöra. Frän Hederv. Bonde-Slåndet. S. I).
Utlånt af f. d. Allmänna HingstmedelsCassant j ,Si. BergsCollegii f. d. Cassa J till Staden Ystad för Hamnbyggnad, mot 3 procent ränta och 2 procent årlig afbetalning på primitiva Capitalet Dito Norrköping mot 3 procents ränta och 3 procent årlig afbetalning på primitiva Capitalet Dito Borås Dito • Dito • Dito Dito Dito mot 5 procent ränta och 10 procent årlig afbetalning å primitiva Capitalet, från och med år i835 85,000. men hvaraf afskrifning blifvit begärd för . .. 10,000. hvilken sistnämnde Summa, såsom nedanföre, under en annan Rubrik, upptagen, här af föres, och återstå således „ Dito Jönköping för Hamnbyggnad mot 5 procent ränta och 10 procent årlig afbetalning på primitiva Capitalet, från och med år i835 „ Dito Öregrund (rän tefritt) „ Ottenby Stuteri-Inrättning mot 5 procent ränta i För en särskild fordran hos Staden Borås, (afskrifning begärd) För återstående Lånfordran hos Upsala Academie (Dito Dito Dito hos Staden Ystad för Casernbyggnad Dito Dito Dito Malmö för Dito, utan ränta Andre Säkre Fordringar: Förskott till Stockholms Stad för en Pant-Låne-Inrättnings bedrifvande, att återgäldas år 1842 Emot säkerhet beviljad förnyelse af förkomne Credil-Sedlar Ersättning af 1833 års inflytande Bevillning, för hvad Contoiret på samma Bevillning förskjutit (a). Förskott till kostnader för ChartseSigillatoe-hvitstämplingen, som ersättes af StatsVerket Fordran hos Kongl. Ersättning för de på Creditivet för Spanmåls-undsättningar utbetalte 1,000,000. Det till Assistance-Contorets Lånerörelses bedrifvande återstående Förskott, hvaraf högst obetydligt torde kunna förväntas 40,868: 6. 4 Bokförde Tillgångar, sorn ej kunna påräknas:
Ehuru detta skäl då kunnat hafva sin giltighet, syntes det numera icke tillämpligt emot ett dylikt beslut, enär en försäljning ofelbart skulle lemna en större ekonomisk fördel än en fortfarande utarrendering. Dessutom skulle en betydlig förenkling i Statsförvaltningen uppstå genom upphörande af de vidlyftiga och grannlaga bestyr, sorn nu åligga såväl Kongl. Kammar-kollegium som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med tillsynen å dessa egendomar och med deras utarrenderande; och har Riksdags-fullmägtigen Håkan Olsson, som jemväl anfört några af Herr Hiertas omförmälde skäl. slutligen andragit, att det nu gällande arrendesystemet för ifrågavarande egendomar, af hvilka Staten icke erhölle en tredjedel af hvad som borde erhållas, ju längre det fortfore, förminskade egendomarnes värde, enär det tilläte att jordens produktionsförmåga utsöges. Den fråga, sorn genom förevarande motioner ånyo blifvit väckt, har ofta varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, sednast vid förra riksdagen, då flerfaldiga framställning,ar i ämnet egde rum. Dåvarande Stats-Utskott, sorn önskade kunna, angående denna vigtiga fråga meddela en fullständigare och tillförlitligare utredning, än den vid ärendets behandling föregående riksdagar leinnats, hade anhållit om Kongl. Maj:t,s nådiga befallning till vederbörande embetsverk att meddela Utskottet uppgifter och upplysningar i flere uppgifne hänseenden. De under Kongi. Kammar-kollegium lydande provinskontor, som i följd häraf fingo sig ålagdt att meddela de äskade upplysningarnc, upprättade pä grund af derstädes och i Kongl. Kammar-rätten befintliga handlingar, berörde uppgifter, hvilka, enligt Utskottets vitsordande, vore omsorgsfullt utarbetade, men för vidlyftige att kunna i sin helhet bifogas Utskottets utlåtande i ämnet. Ett länsvis upprättad! sammandrag af nämnde förteckningar åtföljde dock nämnde utlåtande, sorn vid slutet af riksdagen inkom sä sent till Riks-Ständen, att Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet icke medhunno att, deröfver sig yttra.
Detta sä uttryckliga och speciella förbehäll för' Stockholms Brand-Conroir, såsom det sörsta af sadan inrättning här i Riket, torde lill äfwentyrs icke warit hos Högloft. Vewillnings - Utstotlet sä noga bekant, när uti Utskottets upgifna förslag också detta Brand-Contoir blifvit nämndt till Vewillnings erläggande. Men dä man besinnar att Contribmions fri, 72 6 Den 14 Zebruarn. friheten war ett willor, hwarmed Stockholms Husegare, efter en sä solenne Kongs. Försäkran, ingått i stiftningen af Mecurance-Werker, enligt Konungens utfärdade 1746 ärs Reglemente, hwilket ock blifwit under den 19 D-cember 1807 pä denna Societet begäran yiterligare sörnyadt, aldeles med samma ordalag i detta afseende, som nyss anförde äro; Sä kan jag för min del icke annat finna, än att, om emot sä högkideliga försäkringar, och hwarpä sig grundar detta Brand-Asiecurance-Werks i nägra och sextio ärs lid erkände frikallelse frän Bewillningar och Contribuiioner, sädane utstylder likwäl ftulle af nuwarande Riksens Ständer Contoiret äläggas, sä blefwe man underkastad den förebräellen, att ej hafwa iagttagik eller wärdat kicles kublica, som dock är ett det ömaste Samhälls-band Arkets Medborgare emellan. Jag tror mig alksä böra »vördsammeligen hemställa, om icke Stockholms Brand-Atzecurance-Contoir, som blifwit af Bewillnings-Utfkottel nu projecteradt till Bewillnings erläggande, mätte rättwiseligen derifrän ukeflukas. Härjemte får jag lika wördsamt wid handen gifwa, der jag är sinnad, att med detta mitt Memorial äfwen wända mig till de öfrige Respective Ständen. Stockholm den 9 Januarii 1810. Lirrrl Lrevemsiilst.
Vidkommande den åt Aktuarien hos Landtmäteri-styrelsen äskade löneförhöjning 500 R:dr, så finner Utskottet, i betraktande af vigten och ansvaret af hans tjenstebefattning, hvartill hörer vården af det särdeles dyrbara, alltjemt tillvexande arkivet vid General-Landtmäteri-kontoret, denna tillökning i hans nuvarande lön, 2,000 R:dr, vara af billighet och rättvisa påkallad; hvadan Utskottet tillstyrker, c) att hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende behagat föreslå måtte af Rikets Ständer bifallas. B) Landtmäteristaten i länen. 3:o. Sedan, på sätt Utskottet uti sitt vid denna riksdag afgifna utlåtande rörande beräkningen af Statsverkets inkomster förmält, de indelta räntor till värde af 1,304 R:dr 99 öre, hvilka förut ingått i den för förste landtmätaren i Westmanlands län å denna Hufvudtitels anslag till landtmäteriet uppförda lön, numera blifvit, enligt Kongl. Brefvet den 19 Februari 1864, till Statsverket indragna, har Kongl. Maj:t till iakttagande föreslagit, att berörda räntor måtte från utgiftsstaten uteslutas, emot upptagande, såsom kontant anslag, af skilnaden emellan nuvarande tjensteinnehafvarens lön 1,800 R:dr och företrädarens i kontant utgående aflöning 495 R:dr 1 öre med 1,304 R:dr 99 öre; och som Utskottet härvid icke funnit något att erinra, tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende behagat föreslå. 4:o.
— Nio 95. angående Stats-anslag och löne-understöd för anläggningen af jernväg emellan städerna Örebro och Nora. VIII. 363. — Nio 96. i fråga om boställsrum för Departemenls-Cheferne. VIII. 363. — N:o 97. angående Stats-anslag för uppränsning af Ljusne eif emellan sjöarne Or och Warpen. VIII. 363. — Nio 98. angående inrättande af så kalladt transito-upplag. — Nio 99. angående jäf emot domare. — Nio 100. angående en Agronoms anställande i Norroch Westerbottens län. VIII. 399. — Nio 101. angående inköp af tidskriften Läsning för Folket. VIII. 399. — Nio 102. angående öfverlemnande lill Riksgälds-kontorel af den i Slals-kontoret belin teliga behållning utaf inlefvererade depositionsmedel. — Nio 103. angående ett räntefritt lån för uppförande af en Lazarettsoch Kurhus-byggnad i Warberg. VIII. 399. — Nio 104. angående regleringen af de under Riks-statens 2:dra Hufvudlitel till Rikets HofRätter upptagne utgifter. — Nio 105. om ersättning till Länsmän och Nämndemän i vissa fall. VIII. 399. — Nio 106. angående ett hegardt lån för fullbordandet afLazaretts-byggnaden i Lund. VIII. 560. — Nio 107. angående eftergift af Kronans rätt till Dana-arf efter vice Länsmannen Petter Lök Rösler till förmån för hans arfvingar. VIII. 560. — Nio 108. i fråga om tvenne Kronan tillhöriga jordars upplåtande till utvidgning af kyrkogården i Kalmar. — Nio 109. angående väckt fråga om det i Kronans förråd befintliga äldre till krigsbruk oanvändbara kruts omarbetande lill bergskrut. VIII. 560. — Nio 110. angående låne-understöd för uppförandet af en bro öfver Dalelfven. VIII. 560.
Lika med en föregide talare tror jag att det torra köttet kunde upptagas under samma rubrik med fläsk, emedan dessa varor hafva ungefär samma värden och höra således draga lika tull. Deremot är jag af den tanke ali den orimligt höga tullen, som vid sista riksdagen åsattes saltade köttet, eller 6 r:dr 32 sk. luco pr tunnan, var ett våld mot konsumenten, synnerligen mot den fattigare och mindre bemedlade klassen, hvilken genom den höga tullen nästan mäst afsäga sig allt begagnande af saltadtkött till sin föda. Det är verkligen tid, att göra ändring i denna barbariska lullbestämmelse, tillkommen för att endast gynna vissa producenters enskilda intresse, ty det allmänna, i sin helhet betraktad, har derpå icke vunnit. Man talar mycket om och förordar att alla förändringar böra ske småningom. Deruti instämmer äfven jag. Men hvarföre iakttogs ej denna regel vid sista riksdagen, då man höjde tullen på saltadt kött, med ej mindre än 500 proc. Billigheten ålägger, att den brådstörtande åtgärden rättas, så fort ske kan, och att tullen pä lifsförnödenheter nedsättas till hvad rättvisan och menskligheten fordrar. K. M., inseende detta stora misstag, har föreslagit betydlig nedsättning på tullen för saltadt kött, eller från 6f r:dr b:co pr tunnan, lill 4 r:dr tunnan. Men Bevilln.Utsk:s pluralitet kunde ej förmås att i den nådiga proposm instämma, så stark var producenternas intresse. Dock kom man så långt inom Utsk., alt tullen på saltadt kött bestämdes till 5 r:dr b:co pr tunnan. Då jag nu fruktar att den af K. M. föreslagna tullbeslämmelsen icke vinner framgång på detta rum, måste jag vara nöjd med hvad Utsk. föreslagit, samt tillstyrker på den grund bifall till detsamma. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Land tm. tillkännagaf att särskilda proposir å de olika 5 II. 24 370 Den 3 Juni e. m. slagen kött, enl. Hr von Hartmansdorffs derom gjorde begäran skulle blifva framställde. Hr von Hartmansdorff: