Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man torde säga, att Landtmätaren kan ställas till ansvar, men han skulle vara bra oskicklig och okunnig om sina stora resourser, såsom möjligen protocollist vid Gode Männens beslut, och i allt fall ensam vid förrättningen närvarande vetenskapsman, om han ej kunde ställa så till, att han icke kunde lagligen klandras, om ock hans åtgärd casserades, och det oaktadt allt hvad han åtgjort, på grund af del orntaldta beslutet, aldrig kunde tjena till annat än att sätta detsamma i en oriktig dager. Herr Danckwardt: Grunden till det stadgande i SkiftesFörfattningen, att vid fråga om olika meningar emellan Landtmätare och Gode Män, i de frågor, deröfver de äga besluta, desse sednares tanka skall gälla, var att af förrättningarne bilda en instance till i Skiftesmål, emedan, då man i vanliga mål anser tre instancer icke vara för mycket, sådant äfven synes vara af nöden i de bögst vigtiga skiftesärenderne. Grefve Spens har trott, att då Landtmätaren blifver af Gode Den 27 Augusti f. m. 149 Männen öfverröstad, det skulle lätt kunna hända, att lian af ovilja deröfver skulle begagna sig af deLta beslut till skada för delägarne uLi fyrfaldiga detaljfrågor. Jag lemnar denna tanka i sitt värde, men kan icke föreställa mig, att en tjensteman, för det lian i en fråga blir öfverröstad, skall i de öfrige afvika från sitt samvete och sin öfvertygelse. Man bör dessutom observera, att det ofta, vid tillämpning af nuvarande stadgande i ämnet, kan inträffa, att ingen delägare vore missnöjd med Gode Männens beslut, och hvarföre skulle då pröfning deraf komma att äga rum? Grefve Posse: Grefve Spens vill, om jag rätt fattat lians mening, att de i §:n omnämnde frågor genast skola öfverlemnas till ÄgodelningsRättens pröfning. Jag tar mig härvid friheten anmärka, att så sker, om någon är missnöjd med Gode Männens och Landtmätarens beslut, men att det synes alldeles ändamålslöst, då ingen deröfver klagar.
23 § Då kompanichef åtföljer båtsmansmarsch erhåller han traktamente enligt resereglementet av år 1807, dock inte högre än kaptens grad. Han får resa efter 2 hästar och får traktamentspengarna i förskott. 24 § För att kompanichefen alltid noga skall känna varje karls vandel och egenskaper skall en kunskapsrulla enligt särskilt formulär hållas. 25 § Kompanichefen skall vaka över att båtsmännen är försedda med sådana torp, som ortens båtsmanskontrakt föreskriver och att dess byggnader och hägnader är väl underhållna. Syn skall hållas vid avträde och innan ny båtsman tillträder. Båtsman har inte rätt att överlåta torpet på någon annan. 26 § Då handräckning i tjänsten behövs skall kompanichefen begära det hos närmaste kronobetjänt, som har att avhjälpa oordningar bland båtsmännen. 28 § Blir kompanichefen sjuk vid möten och uppfordringar, så att han inte kan delta, anmäler han sig hos stationschefen, som förordnar annan officer. 29 § För övrigt har kompanichefen att iaktta och efterleva de författningar som inom båtsmanshållet till efterrättelse tjäna. 30 § Vid tillfälle då en officer sänds till landsorten att företräda kompanichefen eller kommenderas till stationen, skall denna instruktion lända honom till ofelbar och fullkomlig efterlevnad. Datum ut supra. CARL JOHAN Formulär Nr 1 Kommendeur rulla för N N kompani 1819-1823. Formulär Nr 2 Straff rulla för N N kompani från och med år 1819. Formulär Nr 3 1819 års första kvartals förslag över det mig anförtrodda kompaniet. Formulär Nr 4 Kunskaps rulla. Kongl Sundhets Kollegiet av Kongl Maj: t i nåder fastställda Allmänna Stadgande, om vad iakttagas bör vid Medico Legala Besiktningar på döda Kroppar. Stockholm den 18 november 1818. På förekommen anledning och för vinnande av ordning och bestämdhet i uppgifterna vid laga besiktningar av döda kroppar och vägledning till vederbörande läkare, har Sundhets Kollegiet fastställt följande föreskrifter, som vid ansvar bör iakttagas. Vid varje tillfälle skall så mycket som tillämpas kan och nödvändig upplysning kräver, införas i besiktningsbetyget.
Mig synes det klart, att om detta anslag varit så angeläget och af trängande behof påkalladt, som man velat förmena, hade det varit Konsistoriernas ovilkorliga skyldighet att hos Kongl. Maj:t derom göra underdånig framställning uti så god tid, att Kongl. Maj:t kunnat till Rikets Ständer derom göra framställning, och detta bade uti förevarande fall varit så mycket angelägnare, som jag, och förmodligen många med mig, nu saknar nästan all utredning af ämnet och alla upplysningar om hvilka särskilda tjenstemän skulle komma i åtnjutande af löneförhöjning, deras nuvarande tjensteåligganden, m. m. Då ett sfi beskaffadt sätt att, med Regeringens förbigående, af Rikets Ständer erhålla anslag til! löneförbättringar åt embetseller tjenstemän synes mig stridande mot god ordning och dessutom, då enär, såsom i detta fall, nödig utredning saknas, lätt ledande till godtycke, har jag icke kunnat dela pluralitetens beslut att tillstyrka detta anslag, utan anser att Rikets Ständer åt en så beskaffad begäran ej måtte lemna något afseende, förrän Kongl. Majit pröfvat behofvet och för delningen deraf.» Och hafva uti denna reservation instämt Riksdagsfullmäktige Per Niisson från Malmöhus, Erik Ersson från Gefleborgs, Dan. Danielsson från Jönköpings och C. J. Svensén från Calmar län. Vid 24:sta punkten: (angående stipendier åt Theologie Studiosi.) Af Herr A. W. Björck: »Sedan det vid en föregående riksdag mött svårighet att vinna godkännande åt förslaget att genom anvisning af stipendier för dem, som ämna söka inträde i det andliga ståndet, förmå unga män att egna sig åt religionslärarens kall, har samma förslag antagit ny skepnad och framträder nu med syfte att åstadkomma sådana stipendier för att åt prestkandidaterne bereda en grundligare bildning.
Såsom exempel härpå tjena punkterna 4 och 6, de enda, som emot en, i öfrigt för oväld, nit, skicklighet och drift utmärkt Föredragande, blifvit anmärkte, ehuru äfven emot sjelfva anmärkningarnes befogenhet, flera, i min tanka, ganska giltiga invändningar blifvit anförda, hufvudsakligen innefattade i de af Herr Prosten Hallström och Herr Professor Bolmeer mot dessa punkter afgifna reservationer; 6:o att Utskottet, såsom mig synes, utan allt stöd af vår Svenska Grundlag, i punkten N:o 58, yrkat grundsatsen om de Kongl. Rådgifvarnes pligt att resignera, enär deras råd, i hvilket ämne som helst, befunnes motsagde af Konungens beslut. Berörde resignations-skyldighet kan, efter min öfvertygelse, icke inträda annat än i fråga om de för samliällsvälfärden vigtigaste rådslag, och är hos oss knappast tänkbar, utan en föregången Grundlags-förändring och utan sådana institutioner, som i andra länder befordra den i mitt, kanske enfaldiga tycke, föga afundsvärda lyckan af täta, med stundom ytterst korta mellanstånd, hvarandra efterföljande Minister-förvandlingar. I sammanhang härmed må ock vid punkterna N:ris 59 och 60 af Betänkandet, jemförde med bevisen i Bilagan, erinras, att af instructionen i 9 §. Regeringsformen för Stats-Rådets yttranden till protocollet, intet skäl i mitt tjocke kan hem tas för yrkandet, helst i mindre maktpåliggande fall, af så kallade ”kraftiga föreställningar”, hvilkas form ock till en stor del troligen ofta berott af den, som dessa till protocollet fattat.
Mm stulle dä kunna derunder begripa Taxor till be eöiira we af Oeconomista och P.liee föremal läffm sörhöjning i Bro och Färje pengar, Baklegvr, Bakffgtster m. m» L. 7. Ss - Den 14 November. §3- H. 7. Synes mig högst obestämd. Förseelser emot vensamma umgällas likwal med Embete.s och afwen lifwets förlust. I de fleste öfrige § § saknar jag nödig stillnad mellan graden af förbrytelser, men straffen äro merendels de samma. Jag anhälier derföre att p^ojec et återremitteras lill C nstitu ionsU'stctket för att gifwa mera klarhet, bestämdher och proportion emellan brott och straff. Om Statens ratt akt aflisma dem som emot henne sig förbrutit, torde kanste min öfwertygelfe, da den är stridig mot den allmänna tankan, wara origtig. Mig mä likwal tillätas den önsta» alt wi more äterfö..de 'ill e r lä lyckligt borgerligt förhållande, al? Landsflyckt wore en Medborgares högsta straff. Döden är aldrig annat an en sträckbild, obetydlig för den starka och pä den svaga ej sä mäg'ig som mängen ug föreställer. Men den redlige som har känfla för Fäderneslandet lemnar hälldre lif,vet an han öfwerger en frioch sjelfständig Fosterjord, och den swage fästes mera ivid sina husliga förhall nidén, an han ftugtar för den i alla fall ounvwikliga döden. Herr von Lcbmfiirorikeim, David, Jag talar ogerna i ett mål der nägon stada lunde besaras för Embetsman hwilka desiMom i allmänhet i wärl Land äro nog illa lonke. Ogerna yttrar jag mig äf.vcn enim andras framställda tankar, men jag anhäller endast fä förest llla det jag för min del ej finner nä» Zjerde Band87, LS° got 690
Men med tiden glömdes förhållandet och en rättegång uppstod angående skogs-afbrukning å ett prest-boställe i Wermland, hvilken slutades så, att Kongl, Majit, genom utslag den 12 Maj 1824, förklarade nämnde boställe vara af pur frälse natur, emedan det var sådant då det till församlingen donerades. Det fritogs ock från all kontroll af kronooch jägeri-betjeningen. Då det således vore obestridligt att de flesta prestboställen icke äro af krononatur, utan privilegierade, och då det endast vore å sådane, som någon betydligare skog funnes, så vore godkännandet af hvad Utskottet uti ifrågavarande punkt föreslagit ett medgifvande af en ny godtycklig reduktion, ehuru endast af prest-boställenas afkastning, hvilket talarne ansågo icke böra tillstyrkas, helst då, under närvarande förhållanden, prestgårdar, hvilkas skog blifvit till trakthuggning indelad, lemnade innehafvarne fri disposition af behållna afkastningen. Slutligen är äfven emot Utskottets ifrågavarande förslag anmärkt, att detsamma vore alltför sväfvande, såväl med afseende på möjligheten att utröna ett boställes behof af skogsfång, som med hänsyn till den ersättning, som borde tillkomma en boställshafvare. Vid behandlingen hos Välloflige Borgareståndet af Utskottets förberörde Utlåtande, har nämnde Riks-stånd först tagit under ompröfning de elfva bestämmelser, som Kongl. Majit ansett böra läggas till grund för en ny lagstiftning angående skogarne i riket, dervid den första, rörande kronoparken samt andra Kronans skogar och planteringar, godkändes, med den förändring, att ordet förvaltning, som förekommer på 3 sidan och 3:dje raden af Utlåtandet, utbytes till ordet skötsel. Den andra, angående härads-allmänningarne, antogs med följande lydelse: »att Härads-allmänningarne likaledes böra bibehållas oförminskade och oskiftade samt stå under Skogs-styrelsens tillsyn, i afseende på vård och skötsel.»
Säkrare ledande till en rättvisa och billighet motsvarande lösning deraf torde det medgifvas vara, att öfverlemna initiativet till regleringen af allt detta åt kommunerna sjelfva -enligt den nya ordning för öfverläggning och beslut, som genom detta förslag, vordet lag, för dem berndes, och är det i enlighet med denna åsigt, Committerade tillvägagått i denna fråga. 1 § 70 föreslås den allmänna regeln lör deltagande i kommunalutskylder; uti den 71 § bibehållas likväl do särskilda förordningar och stadgar vid kraft, som endast på vissa klasser af kommunens medlemmar påföra vissa slags utskylder; och XLVI uti 72 § föreslås huru förfaras borde, då i andra fall, ån de i 71 g anförda, fråga om befrielse eller nedsättning i bidrag för gifna ändamål i vederbörlig ordning väckas. Anledningarne härtill kunna vara flerahanda. Det skulle t. ex. ej vara billigt eller klokt att påföra dem, som antingen i följd af sin tjenstemannaställning eller af andra skäl, såsom hyresgäster lefva och bo uti en stad, deltagande i utskylder, ämnade till bekostande af inrättningar, som afse den derstädes idkade handelns eller industriens behof och fördelar. Sådana inrättningar, ehuru nyttiga och vigtiga, kunna ej i sträng mening sägas vara kommunala eller gemensamma, och det intresse nämnde personer deruti hafva är i det hela ej annat, än det hvarje annan medborgare har af goda anstalter och inrättningar i hvilken del af riket som helst Genom hyran och i egenskap of konsumenter betala dessutom hvresgästerne sin lulla andel i bidragen till sådana inrättningar. Att lika mycket, om ej mer, som för kommunerna på landet, upprättande af en årlig finansstat är för stadskommunerna af vigt såsom bidragande till reda, ordning och kontroll, torde vara obestridligt, och föreslås derföre detta såsom regel för alla städer. Förslag till denna stat borde efter samråd med Stadsnämnden uppgöras af Magistraten, som för sådant ändamål eger infordra alla erforderliga upplysningar, men debiteringsoch uppbördslärigden af drätselkammaren, hvilken ock uppbörden skulle åligga. Tiden för uppbördens anställande i stad hafva Committerade ej ansett sig böra utsätta.
Är man icke så uppriktig, men ändock ”vill veta hvad den sjukan beter”, så svaras: ”lion kommer af omständigheter”, och längre kommer man icke, antingen frågan hänskjules lill ett särskildt Utsk. eller en comité, eller till hvilken som helst. Jag får således vördsamt hemställa, att R. o. Ad. måtte afstå från all tanka pä ett särskildt Utsk., men om man nödvändigt vill tala mera om saken låta beläuk. återgå till BancoUtsk. Hr von Hohenhausen: Jag har begärt ordet, egentligen derföre att Gr. Fröllchs yttrande föll sig sä, att hans förslag om tillsättande af ett särskildt Utsk. blef afslaget och afstyrkt här, derföre att man ansåg att BancoUtsk. -skulle kunna tillfyllest utreda saken. Som jag var en af dem, som ganska kraftigt motsatte mig Gr. Frölichs motion, sä får jag nämna, att det var ingalunda i sådant afseende, utan jag yttrade detsamma dä, som äfven nu finnes i min reservation intaget, nemi. att jag icke ansåg det vara i ett Ulsk:s förmåga på kort tid att till hela sitt djup utreda alla förhållanden eller rättare missförhållanden i vära credilanstaller, och huru de verka på den enskilda förmögenheten och hågen att samla capitaler. Att delia icke kunde ske med vederbörlig sakkännedom under nuvar. riksdag, då det var att förutse, att de i saken stridiga partierne skulle komma att sitta i delta Utsk., och de skulle rida ut, hvar ät sitt håll, för att befrämja sina äsigter; detta är min tanka rent ut sagdt. Hr von Hartmansdorff har yttrat, att om man nedsätter en comité för att utreda målet, så får man veta att det härrörer af omständigheterne. Men det är just dessa omständigheter, som några få sakkunnige män kunna och böra framlägga; de stanna genom sina namns undertecknande i en moralisk ansvarighet inför nationen. Detta är något helt annat, C5C Den 23 December. än de slutna voteringarne i Utsk:n och inom Stånden.
v är han så underligt slapp mot en och morsk mot en annan, och derför kan aldrig en liten landsortstidning ta till sitt valspråk “ åt hvar och en hvad han förtjenar “. Det synes för mig som skulle blott ett enda medel stå till buds för att undanrödja detta sakernas dåliga tillstånd, och för att höja landsortspressen i både ekonomiskt och om jag så må säga moraliskt hänseende. Och detta är en nära sammanslutning till hvarandra af tidningstitgifvarne i småstäderna. Bildandet af en tid-ningsmannaring utan afseende å “ farg “ och politiska åsigter. Denna ring skulle då ha till sin uppgift att borttaga först och främst den personliga polemiken platsbladen emellan och skamliga spaltstrider om hvem som förtjenar mest. Härigenom skulle mycket vinnas, ty folfcet, den läsande allmänheten kan ej ha och får aldrig den aktniqg för pressen som borde finnas, då hon ser huru pressens organ fara fram mot hvarandra, ofta tagande heder och ära af hvarandra för ett 50- eller 100-tal prenumeranters skull. \ För det andra skulle denna ring verka för ett bestämdt vidhållande af det prenumerationspris som u^pgifves å hvarje tidning, men hvilket ofta blott är nominelt, då utgifvaren för att skada sin konkurrent säljer billigare under hand. Likaledes skulle ett bestämdt annonspris hållas och ett bestämdt rabattsystem följas, om nu rabatt nödvändigt skulle finnas. Häremot kan kanske anmärkas att .annonspriset måste ställa sig olika allt efter de resp. tidningarnas spridniqg. Men det är icke härom jag talar, utan om att hvarje blad skulle vidhålla det å bladets första sida uppgifna pris, hvilket ju kan ändras ett annat år om upplagan växer, men då också måste tillkännagifvas. Härigenom vunnes dels ekonomisk vinst och dels att det utätningssystem som nu florerar mellan tvenne platstidningar kunde i hög grad stäfjas. Köpmännen äro vana vid konkurrens, men de fordra ärlig konkurrens och de .skulle respektera tidningarnas beslut i en dylik fråga.
Preste-Ståndet biföll för sin del Utskottets hemställan. §§ 78 och 79. Lades till handlingarna. § 80. Utskottets hemställan blef af Ståndet bifallen. § 82. Lades till handlingarna. § 85. Den tillstyrkta rättelsen godkändes. § 84. Lades till handlingarna. § 85. Preste-Ståndet lät vid de öfriga Riks-Ståndens beslut bero. Bih. lill R. St. Med bifall lil! Utskoltets hemställan godkände Ståndet den föreslagna förändrade lydelsen af momentet 4:o i denna § samt lade yttrandet, beträffande §:s öfriga delar, lill handlingarna. § 89. Utskottets nya förslag til! ifrågavarande § godkändes. § 91. Lades till handlingarna. 2:o Förslaget till Instruktion för Taxerings-förrältningarne. §§ i—5. Lades till handlingarna. §§ 4 och 5, § 6 och § 7. Utskottets under dessa §§, sidorna 45 och 4G, gjorda hemställanden biföllos. §§ 8 och 10, § 9. Lades till handlingarna. § 11. Uppställningen af denna §, på sätt Utskottet föreslagit, godkändes. § 12. Utskottets hemställan bifölis. §15. Lades lill handlingarna. Till de under ifrågavarande §§ å sidorna 48 och 49 gjorda hemställanden lemnade Ståndet sitt bifall. §§ 19 oell 20. Lades lill handlingarna. § 21. Utskottets hemställanden under denna § å sidorna 49 och 50 biföllos, och lades det derefter förekommande tillstyrkandet lill handlingarna. 3:o Försalgct lill Förordning angående Mantalsoch Skallskrifning arnes förrättande. § 4. Lades till handlingarna. § 5.
Såsom godtgörolse för sammanfattning af statistiska uppgifter öfver samtliga kostnaderna för de särskilda föremål, som tillhöra Kongl. Krigs-kollegii förvaltning, har under den lid innevarande Riksdags stals-reglering kommer att omfatta en anslags-sumtna af Två tusen R:dr blifvit af Rikets Ständer beviljad och ställd till Kongl. Maj:ts disposition, hvilken anslags-suinrna bör, i den ordning Kongl. Maj:t föreskrifver. af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 102. Med afseende å den inträffade stegringen i lefnads-lörnödenheternas pris, hafva Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisat och ställt lill Kongl. Maj:ts disposition dels en summa af Ett hundra aderton tusen ett hundra sjulio R:dr 48 öre, att såsom gratifikationer för nästlidet år tilldefas i tjenst varande llnder-officerare och deras vederlikar vid garnisons-regementena och Artilleriets tygoch handtverksstater samt vid Flottan och Marin-regemenlet och dels en summa af Sextiotre tusen R:dr, att likaledes gratitikationsvis för samma år fördelas mellan dåvarande personalen vid Flottans handtverks-, timmermansoch machinist-stater; börande hvad af dessa medel icke redan under Riksdagens lopp utbekommits i den ordning, Kongl. Maj:t föreskrifvit, af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. 14 Stats-Utskottets Memorial M 281. § 103. Med anledning al Kongl. Maj:ts Nådiga framställningar om anvisando af medol för Sjö-försvarets hehof samt dertill hörande föremål, hafva Rikets Ständer, utöfver de å Riks-stalens Femte llufvud-litel uppförda årliga utgifter, beviljat och anvisat följande tillfälliga eller extra anslag att från Riksgälds-kontoret utgå med en tredjedel utaf det anslagna beloppet under hvarldera af åren 1838, 1839 och 1860; och böra alltså dessa anslags-summor, enligt Kongl.
Hon gick med raska, fasta steg. Blodet rann lifligt i hennes ådror; det nästan sjöng inom henne. Nattluften var så sval och den strök öfver hennes heta panna, innanför hvilken tusen tankar arbetade. Hon hade sett menskliga känslor i sonens ögon, hon hade sett hans ansigte lysa upp af menskligt intresse och mensklig värme. Den konstlade kylan hade smält. Han var räddad. Han skulle icke gå förlorad. ELFTE KAPITLET. Fru Zimmermann halflåg i sin bekväma stol; hon hade en af sina mörka stunder. De kommo icke ofta på: men när de grepo henne var det alltid med en naturmakts våldsamhet och då var allt i verlden svart. Hela dagen hade hon kämpat emot sin förstämning; men den hade mer och mer tagit öfverhand och striden hade mattat hennes krafter så att hon nu helt och hållet dukat under. Förskjutas, fösas undan, slängas bort som ett plagg man icke har bruk för detta skulle nu bli hennes lott. Och denna lilla, ytliga varelse, i hvilken intet bodde, skulle tränga sig in på den plats hon sjelf så länge sträfvat efter att vinna, sträfvat efter med hela sin mörka energi, längtat efter med hvarje fiber i sin varelse. Allt hvad hon drömt om att kunna få att gro och spira, allt hvad hon hoppats få se slå ut i blom, allt skulle denna främmande kvinna komma och taga, kanske med likgiltiga händer kanske för att strax kasta det bort. Ju mer hon tänkte deröfver, dess mer öfvergick detta sista till visshet; och hon upprepade det krampaktigt för sig sjelf, med sjelfplågarens rysande blandning af tillfredsställelse och smärta. Ja, hon den andra skulle narra honom, förr eller senare. Det hon sjelf, hans mor, skulle ha vårdat som en ömtålig planta i sin tillgifvenhets varma atmosfer, skulle denna lilla, känslolösa varelse utan barmhertighet låta vissna bort och dö ut. Hon låg och hetsade upp sig i denna stämning och hennes fantasi målade allt i de mörkaste färger. Hon vred sig under plågorna.
Jag anhåller således ödmjuks ligen om proposition först på ena altenia* ti vet af Utskottets förslag, nemligen Discont* rättens tillfälliga förökning med 800,000 R:dr, och i händelse detta afslä,Si på andra alter*, nativet. Hans Excelience Herr Grefven och Landt-. Alarskalken gjorde härefter proposition till bifall af BancoUtskottets Memorial, med antagande af det alternativ, som utsätter den tillfälliga Disconträtten till 800,000 R:dr, Bifölls. 42 Den 3 Juni. Efter någon stund justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum, den 3 Juni j 81 5- S. D. Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets den 27 Maj afgifna och den 29 derpå följande på bordet lagda Betänkande, rörande en utvidgad Diseonträtt i Banken för Götha CanalDiscont, blef samma Betänkande, med antagande af det alternativ, son; utsätter summan till 8co,ooo R:dr, af Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut supra. Föredrog* å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 22 Maj på bordet lagda Betänkande, rörande yrkad ändring af Tjenstehjons flyttningstid. Herr Mannerstam , Johani Jag anmärker först emot det upplästa Betänkandet, att Utskottet icke fästat afseende på flera dess Ledamöters yrkande, att frågan om förändring af flyttningstiden borde af Lagoch Oeconomie» Utskotten samfällt beredas, då denna fråga, ehuru den egentligen är ceconomisk, likväl innefattat en påstådd ändring af Allmänna Lagens stadgande uti t4:de Cap. 2 §. HandelsBalken. I hufvudsaken instämmer jag uti den tanka, sorn Herr ProtocollsSecreteraren Danck - Den 3 Juni. 43 waråty Herr Landshöfdingen Eckovn, mfl. yttrat, nemlige., att flyttningstiden för Tjenstehjon bör utsättas till den r November.