Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* åt de allmänna domstolarne bereda tillfälle att i fall, der sådant kunde finnas erforderligt, anlita » sakkunnige » och af dem erhålla såväl i formelt som materielt hänseende tillfredsställande upplysningar. » Den andra gången bestod sällskapet hufvudsakligen af köpmän. Dessa voro lika eniga som juristerna angående särskilda handelsdomstolars obe-höflighet, och ett par af dem, som hade någon erfarenhet af handelsdomstolarne i Frankrike, talade med den största ifver emot inrättningen. Den ene anförde, hurusom en affärsvän till honom i Håvre för kort tid sedan i bref omtalat, att han väntade, det en rättegång emot honom skulle blifva anhängiggjord. Det kunde emellertid vara tvifvelaktigt, huruvida saken borde handläggas vid handelsdomstolen i Paris, der motparten bodde, eller i Håvre. Komme rättegången till Paris, fruktade brefskrifvaren på det högsta, att han skulle förlora, ty » motparten hade så många goda vänner och bekanta bland handelsdomstolens i Paris ledamöter ». Blefve saken återigen handlagd i Håvre, hade han de bästa förhoppningar, ty med ledamöterna af dess handelsdomstol stode han på den bästa fot. Talaren bad » Herren bevara oss » för dylika domstolar.A. Wallenberg. Af Emil Svensén. Det fÖrtäljes om Julius Caesar, att hau önskade sig en lätt och hastig död midt under loppet af sina segrar, och försköning från en tynande, overksam ålderdoms bräckligheter. Vi veta ej, om den mannen, hvars namn står skrifvet har ofvan, önskat sig ett sådant slut. Men det har dock blifvit honom beskärdt, liksom den romerske imperatorn. Plötsligt, oväntadt, nästan utan föregående bud från döden, rycktes han bort ur hvirfveln af en sjudande rastlös verksamhet. Döden, äfven der den är väntad, slår alltid med häpnad, — så mycket mera, då den kommer oförtänkt, såsom till honom. Man hade vant sig att se honom midt i lifvets vimmel, se honom t der striden stod hetast, kraftig såsom fa och verksam såsom ingen; och det föll ej någon in, att den snart sjutioårige redan stod innanför ålderdomens tröskel.
På dessa grunder anser jag mig äfven böra förena mig med dem, hvilka yrka återremiss af Betänkandet, samt anhålla om proposition derå. Hans Excellence Herr Grefve af TVetterstecltj Gustaf: Jag hade visserligen icke ämnat ingå i denna Theatraliska discussion, Den 3o Jun ii e. ro. éfter jag tror, att vi hafva så många vigtigare ämnen att afhandla, att denna torde vara den öfverflödigaste afalla; men då Friherre Anckarsvärd vidrört den constitutionella delen af frågan, hvilken äfven i sista Plenum blifvit omtalad, tror jag mig befogad att något svara. Fråga har uppstått, om Konungen gjort rätt eller ej, att neka andra Theatrars inrättande i Stockholm. Man stöder sig för motsatsen på 60 §. RegeringsFormen. Skulle den kunna tillämpas, synes det mera med Lagarne öfverensstämmande att, långt ifrån att understödja en återremiss för att fästa EkonomiUtskottets ytterligare uppmärksamhet på saken, Talaren vände sig till ConstitutionsUtskottet för att göra en anmärkning emot de Rådgifvare, som tillstyrkt Konungens beslut. Jag skulle nästan råda honom att göra det, emedan jag ej tvekar att öppet förklara, att utan afseende på denna 60 §. jag skall, då en sådan fråga förekommer, vid pröjningen endast hålla mig vid hvad som är rätt för tillfället, utan alt anse mig hunden af en §. som efter min Öfvertygelse ej på ifrågavarande fall är tillämplig. Jag känner ej epoken af den citerade framställningen till de Franska Hamrarne, men jag trodde mig höra några litteratörers namn nämnas, hvilka ej voro lefvande, då nuvarande Kamrat4 inrättades. Jag tror mig med någon kännedom kunna intyga, atti Frankrike efter restaurationen, och i England, der visserli - {9° Den 3o Junii e. m. gea inga monopolier i andra yrken få äga rum, för inrättningen af Theatrar i Paris och London fordras bifall af Regeringen, och här är ej fråga om något annat. Det är blott denna upplysning jag velat lemna.
Län, KrigsCommissarien, E. G. Lallerstedt i underdånighet anhållit att, i anseende till de af honom å nyssnämnde egendoms förbättring använda omsorger och nedlagda betydliga kostnader, undfå trettio års förlängning af arrende-rätten dertill, räknad från midfastan år 1843, då nu gällande arrende-contract går till ända, emot erläggande från sistberörde tid af en efter egendomens närvarande beskaffenhet och afkastning lämpad förhöjd årlig arrende-afgift af Sex Hundra tunnor spanmål, hälften Råg och hälften Korn, i ett för allt, att på bestämd termin antingen in natura levereras eller med penningar betalas, samt emot underhålls-skyldighet efter lag, men med befrielse från de, enligt arrende-contractet af år 1801 arrendatorn nu åliggande serskilda förbindelser att plantera träd, befordra god kreaturs-afvel, drifva gräsodling, vidmagthålla liuneväfnadsfabrik i Wadstena och att odla lin, hvilka prceslationer, såsom nu mera dels ändamålslösa, dels icke vidare erforderliga, sökanden önskade få utbyta emot skyldighet alt till Kronan, utan någon dess kostnad, vid arrendetidens slut afträda i fullgodt skick all den honom tillhöriga åbyggnad å den till Kungsladugården hörande Herrsjö-ängen, äfvensom sökanden afstode från all rättighet till disposition af de vid Kungsladugården befintliga inventarier, hvilka sålunda kunde för Kronans räkning föryttras; och har Lal - Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N.-o 338. y3i larstedt, uti cn sedermera i underdånighet inlemnad serskild skrift, förklarat, att, i händelse hans omförmälde arrende-anbud funnes antagligt, sökanden underkastade sig alla de förbindelser, så väl i afseende på byggnadsskyldighet och skogshushållning, som ock i öfrigt, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter för Kungs-ladugårdars utarrendering, böra arrendatorerne deraf ålaggas.
Att noga måtte undersökas öm dert nU anbefallte tullen på utgående Svenska varor, befrämjar eller förhindrat exporten, samt huruvida några förhttningar för öfrigt försvåra utförseln af Svenska produeter och således böra Undergå nödig rättelse; och 11) Noga undersökas om det så kallade Pr». Deri 5 Martil'. 35? ductPlacatet verkar lill skada eller förmon för Svenska Handeln, och i sammanhang dermed alla författningar om utländska och inhemska fartyg, deras beskaffenhet, storlek och rättighet, att med eller utan laddningar, inhemska eller utländska, inoch utlöpa vid Svenska hamnar, för att i alla dessa fall föreslå rättelser uti hvad som finnes felaktigt och stadgander uti hvad af Riksens Ständer beror, samt dc ansökningar, som hos Konungen i underdånighet böra göras i alla sådane händelser, deruti Han äger ensamt beslutande rätten, Om våra grannar i Danmark och Norrige, genom författningar, som till Landets väl äro bättre afpassade än våra, uppmuntrat och underhållit en nyttig handel, hvarigenom Danmark hemtat medel, att återhjelpa sig till välstånd efter de svåra olyckor det samma undergått, och Norrige kunnat upprätthålla och förbättra sina fmaneer, så må väl ingenting kunna afhålla oss att af samma författningar använda hvad deraf med vår ställning kan öfverensstämma, och hvad sorn kan bidraga till ökad inkomst utan landets betungande eller ock till besparing af sådane utgifter, som genom felakt författningar äro utsträckta öfver rätta behofvetj ibland sådane författningar, torde isynnerhet böra unders sökas dem, som stadga om beräknandet och uppå hördén af till Danmark införande främmande varor. Jag hade önskat att detta ämne blifvit behandlat af någon, med mer kunskap än jag äger kan hända, hvilket jag högeligen önskar, att proposition om en lämplig handelsfrihet från' 558 Den g Martil. Hans Maj:t Konungen under Riksdagen till Ständerne ailemnas, men i okunnighet härom, må det ursägtas mig, alt åter hafva gif vit anledning till undersökning uti frågor, hvilka så directe verka på Fäderneslandets väl.
Och hafva, i följd häraf, Revisorerne icke kunnat annorlunda uppgifva förhållandet med 1&2Q års Mötes-Passevolancefondj än med uteslutande af förrberörde behållning, 298,622 Rid »3 sk. Ehuru Utskottet anser det åberopade Rikets Ständers beslut endast innefatta det afseende Rikets Ständer lemnade å en i ämnet väckt enskild motion, -i finnér Stats-Utskottels Utlåtande No 22. 49 finnér Utskottet sig dock, lill följd af Kongl. Maj:ts Nådiga förklarande, fortfarande förhindradt att tillstyrka någon åtgärd i anledning af Revisorernes nu gjorda framställning. Af Revisorerne är vid förvaltningen af Passevolance-medlen erindradt: att afslutade Contract om leverancer icke alltid hafva utvisat, det auction förutgått; och stundom har upphandling vid första, andra, tredje och fjerde Commissariaten tydligen skett utan auction; genom Contrahenters underlåtenhet, alt sina åtaganden fullgöra, har Fonden ibland fått vidkännas förluster, derå exempel blifvit anförde; att Intendenter och deras underhafvande vid flere anförde tillfällen synas hafva rest mera, än omständigheterne erfordrat; att åtgången af skrifmaterialier synes hafva varit nog stark vid tredje Comtnissariatet, der den år 1829 hade uppgått till 136 R:dr 24 sk. 8 r:st.; att på några ställen funnits olikhet emellan verificationerne och omslutet af Cassa-Räkningen eller 1829 års Cassa-Räkning öfver samma års Passevolance-medel; samt att reparation af ett Sjukhus i Skillingeryd, verkställd utan förutgången entreprenad-auction, kostat 373 R:dr; i afseende hvarpå förekommit: alt 4oo Taktegel blifvit transporterade efter 7 par hästar: att teglet kostat i inköp 20 R:dr, men transporten, då det togs på 7! mils afstånd, 35 R:dr.
1 skålp. — 8 — 6 — Grijjlar, af sten 1 skålp. 1 6 — Gryn, tilla slag utom af spanmål 1 skålp. i 6 40 Gräsmattor och gräsrep Guld: 1 skepptd 4 20 arbetadt 1 lod 1 - — 40 — hok-, äkta fl bok af 24 ål ( 25 blad. j 8 — 24 — oäkta fl bundt af 12j ( böcker, j 5 — 2 musiv-, pudereller unsen 1 lod 20 30 — Gummi, alla slag, ej specificerade 1 skålp. 3 12 — Gutta Percha Gäss: 1 skålp. — 6 2 24 insyltade tunna 40 36 — rökta 1 stycke 12 _ — 9 — Hagel, alla slag 1 skålp. 3 Hampa: 1 skepptd 50 —- — ohäcklad 24 60 häcklad 1 skepptd 1 — 18 Handskar, alla slag 1 skålp. 3 — Glaubersalt; se Salt. Grains dfVvignon; se Färger. Granatäplen; se Frukter och bär, ej specificerade. Gryn af Spanmål; se Spanmål.. Guitarrer; se Instrumeuter, musikaliska. Guld, spinn-; se Träd. Guldtyg; se Väfnader, siden—. Gummi elasticum ; seGautschouc. Gummi gutta; se Färger. Handtverkeri varor, ej specificerade; se Slöjdevaror. Expeditions-lJ tskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N;o 2f2. 477 Tullvärc e. Qvantitet för tuliInför ?elstulL Bauko. Banko. beräkningen. R:dr sk. r:st B:dr sk. rist 1 12 — Harts . • Hattar: 1 lisp. 16 — 4 — sf strå i stycke i — 10 — af siden eller annan väfnad 1 stycke 2 24 — 6 — af ull, hår eller silte 1 stycke 2 — af läder, fisk ben, papper, träd eller . 3 — rötter m. m 1 stycke 1 — 13 16 — Hatt flätor af halin eller strå
Den jordegare, som, för att slippa på annat sätt taga vård om sina kreatur, under det de uro på bete utsläppte, vill begagna sitt i lagen medgifna stängselvitsord, kan icke skäligen begära, att hans granne skall i kostnaden härför till mer än hälften deltaga, och om de mindre jordbrukarne, hvilka i brist på utvägar att kunna valla sina kreatur, väl företrädesvis blifva de, som fortfarande komma att begagna stängselvitsordet emot de större jordegarne, i enskilda fall få vidkännas en större andel i hägnadsbesväret, än de hittills under högst ofullkomliga egofridslagar haft; så får man icke förbise, dels att äfven enligt 1802 års stängsel-författning Sammans. Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 38. 23 den mindre jordegaren kan under vissa förhållanden drabbas af en öfver höfvan stor och obillig stängselskyldighet, dels ock att det egentligen är till de mindre jordegarnes förmån, som, vid den nu ifrågakomne förbättrade lagstiftningen, sjelfva stängselvitsordet blifvit lemnadt orubbadt. Bland de företräden i öfrigt som hälften-principen i flera hänseenden erbjuder framför delningen efter hemmantal eller egorymd, anser Utskottet sig nu endast böra nämna: att den alltid lemnar tillfälle till hägnadsskyldighetens fullgörande i egen egogräns och sålunda gör all rågångs-stängsel till en angelägenhet blott emellan de tvenne jordegare, som i rågången hvarandra möta, hvarigenom den ock, mera än någon annan fördelningsgrund, underlättar öfverenskommelser om stängselns borttagande, der sådan till ömsesidig fördel kunnat ske. Hvarje genom laga kraftvunnet skifte utbruten lägenhet blifver i afseende å hägnadsskyldigheten lika oberoende af öfriga delegare i den fordna samfälligheten, som han i andra hänseenden genom skiftet blifvit, och han får i fråga om stängsel ej att skaffa med andra än sina närmast omgifvande grannar, hvadan han ock är oförhindrad att med en eller flere bland dessa öfverenskomma om stängsels borttagande, allt efter som de sins emellan kunna derom sig förena.
Utsk:s förslag, skulle kunna, t. o. m. före år 1860, för blifvande FilialBanker utanordnas, kunde upgå till 7,021,500 Rdr Rmt, och hvarvid ännu bör anmärkas, att hvad som kunde beviljas allena såsom kreditiv deruti icke är inberäknadt. Utsk. antager väl i sitt Betänk., att »under vanliga förhållanden högst hälften af de åt samtliga FilialBanker beviljade kreditiv kan blifva på en gång lyftad»; men på hvilken grund Utsk. antager detta, lemnäs utan närmare förklaring. Af allt detta följer emellertid, att om Utsk:s nuv:de förslag godkännes, den s. k. Reservfonden skulle kunna, till förmån för FilialBanker, nära nog helt och hållet förlora sin rätta bestämmelse att blifva en fond, hvarmed den så vigtiga Handelsoch NäringsDiskontens tillgångar efter behof kunde fyllas och derjemte sedelstocken, efter omständigheterna, regleras. Att hela detta förhållande vore i behof af förnyad pröfning inom Utsk. innan det af R. St:r difinitivt afgöres, torde alltså vara uppenbart.» På grund af denna reservation anhåller jag om återremiss å denna punkt. Det kan väl icke nekas, att Handelsoch NäringsDiskonten behöfver fonder, och att detta bör tagas i betraktande, innan man disponerar hela Reservfonden, från det med detsamma afsedda ändamål. 304 Deri 13 Juli. Hr Printzensköld: Jag instämmer med Erih. Tersmeden och yrkar återremiss. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Efter det beslut R. o. Ad. nyss fattat i fråga om den ränta FilialBankerne böra till RiksBankeu erlägga, kan det för mig icke vara särdeles maktpåliggande att få en större eller mindre summa anslagen till FilialBankerne, emedan min öfvertygelse Ur, att med de erbjudna vilkoren ingen FilialBank upstår; men då man här sagt, att man icke användt Reservfonden till dess bestämmelse, anhåller jag att i anledn. deraf få yttra några ord.
Oui ett sådant deltagande skulle ega rum, borde fråga derom icke uppstå i andra fall, än då utmarken vore af hattie beskaffenhet, och icke i någon händelse kunna utsträckas derhän, att Häradsoch Lands-Allmänningar skulle förpligtas, att hålla hägnad emot egare eiler innehafvare till derå gjorde intägter. I öfrigt vore den grund Utskotten för deltagnings-skyldighet i dylik stängsel angifvit, nemligen pförmedladt hemmantal, högst otjenlig, emedan den följd i tillämpningen deraf skulle uppkomma, att om ett halft oförmedladt hemmans in-egor motte utegorne till ett från helt till halft förmedladt hemman, skulle ut-egorne få stänga dubbelt emot in-egorne, hvilket vore en ytterlighet, som torde medföra allmän obelålenhet. I motsats emot hvad här ofvan blifvit anfördt för antagande af den så* kallade liälften-delnings-grunden, äro hos Högvördig Preste-Slåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet åtskilliga framställningar gjorde/, sorn åsyfta vederläggning, ej mindre af berörde skäl än af de grunder, sorn i öfrigt lill stöd för den 113m delnings-grunden blifvit åberopade; hvarförutan RiksdagsFulimägtigen Daniel Danielsson från Örebro Län*, under förmälan, att han icke å sine mot Kongl. Majrts Nådiga Proposition, uti väckt motion, framställde anmärkningar erhållit svar, upprepat samma anmärkningar och begärt LTlskottens Utlåtande deröfver. Likaledes har Botvid Jonsson från Östergöthland yrkat, att 1802 års Stängsel-Förordning måtte bibehållas, med rättelser och förändring i dessa delar: a') I de der orden inoch ut-egor eller åker y ängj skogj ut mark och beteshage förekomma^ böra desse utbytas emot orden: inoch afnösnings-jord. b7) b $' bör upphäfvas och i dess ställe följande stadgande införasr stängsel-skyldigjiet bestämmes byar emellan efter hemmantal och /ordens L<ig“ samt Ailm.
S-o j5. inistrarne i Upsala Stift Dito Linköping dito Dito Skara dito Dito Strengnäs dito Dito Westerås dito Dito Wexiö dito Dito Lunds dito Dito Götheborgs dito Dito Calmar dito Dito Carlstads dito Dito Hernösands dito Dito Wisby dito Summa Domkyrko-Sysslomannen i Linköping Dito Skara Dito Strengnäs , Dito Westerås , 4.2. 5 Summa DomprasUns Adjunct i Upsala 60 *01is. I 3 44-0 .*-7- ^ I 2 O 57 * 37 !| 16J-I 45 A 3113 16 Is iVad. Skrifvelse N.-o 75. 212|j3 Presterskapets på Gottland Krono-tionde-Spanmål Kyrkoherden i St. Nicolai Församling i Stockholm Dito St. Clar* dito Dito St. Jacobi dito Dito St. Mariae dito Dito Ulric* Eleonor* dito Dito Finska dito Capellanernes i St. Nicolai dito Dito St. Clar* dito Dito St. Jacobi dito Dito St. Mari* dito Dito St. Catharinas dito Capelianen i Ulrica Eleonor* dito Dito Finska dito Kyrkoherden i Skartofta (Malmöhus Län) . .. - Dito Fagerhult ( — dito) Adjuncten på Adelsön (Stockholms Län .. Siotts-Predikanten på Drottningholm (dito) Capell-Predikanten i Djurbäck (Skaraborgs Län) Summa | j {| || 5,317^ Anm..- Som Stockolms Presterskap ej kunnat påföras något nf Stiften, hafva de här blifvit upptagne. Enär hela Malmöhus Län hörer under Lunds Stift, enligt Bergrens Stifts-Matrickel, men Skartofta och Fagerhults Pastorat ej der finnas uppnämnde, kafva desse serskildt blifvit här uppförde. Tillkommer: Kongl. MajölsNåd. Skrifvelse IV.-o "]5. General-Sammandrag.
3gg sin anhållan erni ersättning endast från den tid som de bevisligen utgjort denna skyldighet, Stadens innevånare destoheldre gjort sig förhoppning om bifall dertill, sora 2:ne andie Städer, Malmö' och Landskrona, i afseende på deras inqvartering, erfarit den rattvisa, som nu vill vägras Marstrand, hvilken Stad lidit både en längre lid och mast utgöra en fördubblad inqvartering ; att Staden, sorn år 1824 afbrann, ej i likhet med Norrköping, Borås och flere andre Städer, åtnjutit något allmänt bidrag till dess återuppbyggande; samt sluteligen att om endast en fjerdedel eller femtedel af det ifrågastäldte ersnttnihgs-beloppet, utgörande, enligt Utskottet förut meddeldte Förteckningar, 36,146 R:dr 10 sk. B:co, beviljades, merberörde af olyckor tryckta Stad skulle med tacksamhet och någorlunda belåtenhet emottaga en sålunda minskad liqvid; hvaremot åtskillige andie Ledamöter yrkat bifall på Utskottets Betänkande, serdeles som frågan genom trenne RiksStånds förut fattade beslut blifvit afgjord samt af sådan anledning ExpeditionsUtskottets förslag till R. Sttrs Underd. skrifvelse i ämnet redan af samtelige RiksStånden blifvit justeradt och godkändt. Efter öfvervägande af hvad sålunda ytterligare förekommit, får Utskottet anföra, att Utskottet, uti dess under N:o 14 nfgifné Betänkande i ämnet väl förklarat, att sorn beräkningen af den utaf Marstrands
De Tro dock atminstone verkliga menniskor, och tecknade emot cn dylik bakgrund te de sig onekligen i ett vackrare ljus Tn de skulle hafva gjort: on1 bakgrunden mrit mer niensklig. Men i lifvet i r &amp;: t sallspordt att raka pi en sidan samling indi \ .ider, som de, hrilka bilda denna dikts bakgrund. Vi bah sagt, att en del scener hvarken i sig sjelfva iiro angenTma att Iiisa ej hellm behöfliga för det helas fortghg. SistnTmnda anmirkning giillcr dock ej dem, i hvilk: i Ullas forna kamrater, artisterna, iipptrLla. Man ISr h3r en inblick i det lif, Ulla lemnat. Detta iir naturligtvis alldeles i sin ordning. Men sägas inaste, att inbjudande ar ej denna tafla. IIiiru Ulla, som dock iir en djupt anlagd och en stolt qvinnn, kunnat trifvas i ett sådant lif och bland sadana nienniskor, det Iiir höra till det mindre begripliga. STrskildt 9r hennes iingdoiiisviin, Lewi, en s i ol&gt;i: hnglig, en s9 rent nf vidrig personlighet, att vi gernn unna honom lians hastiga fird utför uapporna, ?$,en om han ej sedau fatt mottaga en iirsiiktantle skrifvelse af den med allt sitt priiiciprytteri dock il&gt;land alltför beskedlige Falk. IJet ena ined det andra gör, ali det iir med blandade kYnslor vi efter genonilisandet lägga i f r h oss * En sommarsaga&gt;. Andas vi iin ofta sominarluft fr5n dess skildringar, sá är dock denna soniniar. luR ofta af det slaget, i hvilket qvalin blandar sig. H: Åberg. Ernst Lundqvist, I ' rojftr, Xy somling noveller och skiuer. Gotlands Allchondns iryckcri.
Bouppteckningar strifwas pä Stampladt Papper till Atta Skilling för hwarje tulla Hundrade Riksdaler af den behällne Summan, inberäknade för begge Exemplaren som böra förtanaS Stiger hela behållningen ej till Tjugufem Riksdaler, ware för Charta frr. Årsskiften som öswerstiga Tjugufem Riksdalers behållning, Sex Skillingar hwarje Ark; Och stola Domstolarne der dehe Handlingar ingiswas för ef, terlefnaden häraf wara anfwarige, sann följakteli, gen, da Bouppteckningen förseglad ingifwos, inför, dra säkra VewiS att den med behörig Charta ak förseddd. §. 21., Lysnings, Sedlar till Agtenstap ssrifwas pa Chana för alla Ciwile, och Milttaire Emders, och Tjenstemän, sam innehaswa Kongl. Majus Egne, Hof, Den »8 Augusts. 288; cent förseS; men när Lumma-Inventrrrii icke stiger till 2; R:Llr erfordras till Boupptecknings - Jnstrur mentet ej Stampladt Papper. Arfskiften, som öswerstiga en behållning af 25 H.-dlr, ffola hafwa Fyra Skillingars Charta för hwarje Ark. Och böra alla Domstolar, hwarcst flika Handlingar om arf ingiswas, noga tillse, och äst wen med behörig päffrift bestyrka, att det Exemplar af Bouppteckningen, som Weder börande bkhälla, är pä Stampladt Papper skriswit eller dermed belagdt; dock Utan tillstånd att närmare efterse Uppteckningens runehäll; kunnande kostnaden till Stämplade Papper rel tagas utaf kla88L > Inventarii. Till det Exemplar, som, antingen öppet, eller förscgladt, till Domstolen ingiftves, bör bxstäs enahanda stämpel. §. 2a. De Bref, som med Kongl. MafttS
Hr Rosenblad har vidare förklarat att genom ett offentligt tillkännagifvande af ledamöter inom Utsk. huruledes talmännen inom tvänne RiksSlånd skulle hafva vägrat framställa propos. lill bifall pä åtskilliga voteringspropositioner, man blifvit underrättad, att detta härrört derifrån, att i dessa proposir. Presterskapets privilegier skulle vara vidrörda; men Hr Rosenblad har dervid förbisett en vigtig omständighet, som han hade bordt såsom ledamot i StatsUtsk. omförmäla, nemi. att åtminstone inom detta RiksStånd ett lika officiellt omdöme är öfver en af votens-proposine uttaladt, som det, talmannen yttrat, då Ståndet här voterade om återremiss af proposin, hvilken återremiss blef afslagen. Uti denna omständighet ligger således ett bevis, att Utsk. saknat all befogenhet att stödja sig blott på den upplysning som Utsk. genom några ledamöter inom detsamma erhållit om anledningen till talmännens vägran, utan att Utsk. i stället hade bordt fästa afseende på det förhållande, att ett RiksStånd afslagit återremiss, hvilket utgjorde det säkraste bevis derpå, att Ståndet ansåg propsin vara olaglig, icke blott derföre att den omfattade ett RiksStånds privilegier, utan äfven derföre, alt den innefattade sådana ämnen, hvilka icke borde utgöra föremål för votering i förstärkt StatsUtsk. Hr Rosenblad har erkänt att ett förbiseende egt rum vid uppställning af StatsUtskis ifrågavaride betänk., men han har icke dessmindre sökt att öfverskyla detta fel derigenom att det skulle hafva tillkommit vid en alltför hastig behandling af frågan och bett att man icke skulle fästa sig dervid. Jag måste beklaga att det finnes ett R. St:s Utskott, som så brådskande går till väga vid ärendernes handläggande, att det glömmer en så väsendtlig omständighet som den, att inbjuda tvänne RiksStånd att förändra redan fattade beslut, då likväl, såsom det synes, meningen verkligen har varit sådan. Detta är ett så hufvudsakligt förbiseende att jag icke ens kan ursägta detsamma, och det vittnar om på hvad sätt frågorna inom Utsk. vid detta tillfälle blifvit behandlade. Hr Rosenblad har lika med Gr.