Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omsider träffade jag i Malta ett respectable handelshus, som åtog sig alt hos Guvernementet anmäla min fordran som dess egen, och utverkade en skrifvelse till Engelske General-Consuln i Tripoli, att som Engelsk reclamera den hos Paschen, hvilken utan svårighet - — 65 — låghet erkände den som sådan, samt gaf en ny förbindelse ställd lill Engelsk man. Likväl då Paschan en tid derefter gjorde en utbetalning att fördelas emellan Engelske fordringsägare, behagade nämnde Generalconsul par capris utesluta mig, med förklarande att lian med denna sak ej ville vidare hafva att skaffa. Jag reste då till London att anföra klagomål, och efter tre månaders solliciterande, afgick från Lord Goodrich till' General-Consuln i Tripoli ordres, att som Engelsk anse Malta -husets fordran. Min advocat i London gör för sitt besvär anspråk på £ 100, som jag hoppas likväl få betydligt nedsatte. Sedan har den i Tripoli utbrutne revolution gjordt uppehåll, men Engelske regeringen gör en sträng reclamation för sine fordringar, och jag är glad att få räknas bland dem. Det i Smyrna qvarlemnade krut, har genom Herrar Delägares ordres blifvit genom Ilr van Lenruph et Co. sålt å tout pris, och lärer lemnadt ett obetydligt provenue. Den sorn vid denne affaire är mest att beklaga torde vara jag, som nu i 13 år varit dervid jemt sysselsatt utan att kunna derifrån aflägsna mig för att företaga någon annan affaire. Jag bar fått vidkännas oerhörda besvärligheter och kostnader, samt skulle bafva stannat i den yttersta förlägenhet, om jag ej haft den lyckan att under flere års tid åtnjuta den mäst ädelmodige hospitalité i den aktningsvärde Herr Consuln Ilahrs hus. Jag är mycket ledsen alt hafva tröttat Eders Excellence med en vidlyftig berättelse, men sakens beskaffenhet har ej tillåtit mera korthet. Jag har äran med djupaste vördnad framhärda Eders Excellences alldra ödmjukaste tjenare J. P. Wallén. Malta den 7 November 1835. Likheten med originalet intyga C. G.
At oylika Obligationer arv inlöste, nemligen hörande till Länen i Holland 7^9 stycken s ivo» Flhwarbe>a ^ 48^ st. per 2j Gulden H:b. Ii. 7)9,000 187st. ä roos Fl. hwardera a 47 st. d:o d:o >87^00 Hamburger Courant Gulden Capital — 926.00» Obligationer hörande till Länen i Anttverpen. Z22 st. pä Gulden hwardera a 48L st. per 2^ Fl. Brad. Warel,mynt zsr.ooo 65 st. dlto a 47 st> Vito Vito — Ss.socr Brad. Wäxelmvnt Gulden Capital — 337,000 Således tillhopa i Obligations-Capital af diverse Gulden !,zrz,oo2 hwaraf 287.00» Gulden med dera upplupne Jnleresten till Hälften blifwit liqviderade med Riksgälds, Contoirets Obligationer i Cwenfft Banco pä 5 är och med 5 proCents Ränta, men allt dek öfriga deralt med Swcnssk Banco. En sadan operation, företagen i följd af StatsUtskottets serskildt Jnstcuction och efter da warande, förhållande med stal ansedd såsom Riksgagnelig, har Stats-Uljkotket också funnit, wara behandlad vch utförd med all nödig w^klamhet och försigtighet. Af förekomne serskildta skäl hafwa Herrar Fuklmagtige i början af detta ar uppskjlitlt med widare inlösen af de Obligationer för Utrikes La, nea, hwilka i sadant blifwit anmälte.
Jag upprepar derföre den vördsamma tillstyrkan, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln i sinom tid besluta, att alla de förändringar, som uti 17Ö4 års Lag kunna föreslås, måtte af LagComitéen samlas, och på en gång och uti ett sammanhang till Riksens Höglofl. Ständers pröfning och afgöran: de öfverlemnas. Detta mitt vördsamma Memorial anhåller jag, lika vördsamligen, måtte communi-; ceras med de öfriga respectiva RiksStånden, samt för öfrigt till Lag-Utskottet i vanlig ordning remitteras. Friherre Boye, Ludviga Den siste värde Talaren har afhandlat det hufvudsakliga af ämnet, med en omständlighet och en värma, hvaråt jag icke kan göra tillfyllest rättvisa. Jag anhåller blott att få tillägga några allmänna reflexioner. Svenska Lagskipningen står otvifvelaktigt, i godhet, långt framför de flesta andra Länders, och lemnar kanske företrädet åt blott en eller tviinne andra Staters. Den är likväl icke derföre utan bristerj men, en-s ligt min innerliga öfvertygelse, härröra de hufvudsakliga bristerna icke egentligen ifrån felaktig organisation i Domstols-inrättningarna, utan från orsaker af hdt annan beak&L i68 Den 5 Maj. e. m. fenhet.
Om en ändring af §:n skall ske, tror jag den kunna åvägabringas mycket ändamålsenligare, derigenom att man väl bibehöll samma ordalydelse, men blott flyttade orden "allena styra” litet längre fram, hvarigenom en förkortad och stympad läsning icke kunde äga rum. §:n blir mycket tydlig, om man blott säger: "Konungen äger, på sätt denna Reg.F. föreskrifver, att allena styra Riket.” Då blir det ingen möjlighet att förkorta och förstympa läsningen; och på denna grund anhåller jag om återremiss af betänkandet. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då frågan om delta grundlags-förslag förevar i Coust.Utsk., ansåg jag densamma vara ganska öfverflödig och följaktligen icke böra 78 D e n 5 Augusti f. m. framställas. Jag trodde nemi., att ordet allena, sorn förekommer uti 4 §:n Reg.Ftn, icke bort uti detta grundlagsstadgande inflyta, då grundlagen stiftades; men sedan delta ord en gång kommit dit, ansåg jag betänkligt att föreslå dess borttagande, emedan sådant bos mången kunde föranleda den tro, att Konungens makt och myndighet derigenom på något sätt rubbades. Snart erfor jag bekräftelse på min förmodan, att allmänna opinionen fästade sig vid detta ord, och alt det blifvit liksom ett slags fältrop på båda sidorna. Man trodde nemi. på ena sidan, att Konungens hela makt och myndighet var bevarad uti detta ord, och på den andra att möjligheten af någon förändring uti minister-styrelsen berodde på detsämmas borttagande. Då jag sålunda märkte, huru meningarna voro ställda på båda sidorna i och för detta ord, som jag för min del ansåg af ingen betydenhet; så trodde jag att saken lättast kunde hjelpas genom delsammas borttagande, hvarigenom det ena partiet skulle linna sig till fredsstä lii t af den stora seger det inbillade sig hafva vunnit, och det andra partiet få tillfälle att göra sig populärt för godt pris, genom uppoffring af detta alldeles öfverflödiga ord; ty så länge uti g §:n Reg.Fm linnes stadgadt, att Konungen äger allena besluta, så länge betyder ordet allena uti 4 §:n ingenting.
Den rz Julik.Z Defte ferstilde Motioner och anförander, såsom med hvarannan sammanhängande/ har Utskotlet pä en gäng under öfwerläggning förehaft; Och ehuru Utskottet, hwad inrättande af en Gensd'arnierie, ever serffild Bewakninos-Corpö angar, tror, att en sadan inrättning tilläswentvrs pä wise Örter, derigenom sängar oftare transporteras, skulle, genom anskaffande af tillräckelig bewakning, medföra bade säkerhet wid fängars forslande och äfwen i synnerhet nu warande fängförares lindring och förmohn i flere hänseenden; likwäl och da en sädan inrättning i ätffillige Orter ej torde bliswa anwändbar utan en större kostnad för Jnnewänarne, anser sig Utskottet icke annorlunda böra tillstyrka antagande af meranämnde inrättning eller annan förändring i nu warande fängföringssättet, än att det ma ankomma pä Jnnewänarne i hwarje Ort, att, efter deras hörande genom Konungens Befallningshafwande och ikeende föreställningar om nyttan deraf, siclfwe bestämma, huruwida samma Inrättning ma antagas för de medel, som till fängförares crsättsättning för fängwärden, genom de af Utskottet tillförene söreflagne öfwercnskommelser, stadgas; dock utan att Utskottet ser stg kunna till sädane öfwerenskommelscr algifwa nägot förflag till bestämda grunder , ftin ftr alla Orter i Riket kan göras antag, ligt, emedan sädant bör lempas efter hwarje Orts mer eller mindre besvär wid fängförlngen.
Mom. 1, innefattande definitionen på kassa-kreditiv, är lemnad utan anmärkning. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 60. o Mom. 2., som bestämmer fondens belopp och dess fördelning inom diskontkontoret, har föranledt åtskilliga erinringar, afseende dels fondens förhöjning med andra medel, hvilka dertill skola finnas tillgänglige och dels beredande af rättig het åt enskilda bolag och korporationer att på enahanda vilkor, som enskilde, erhålla kreditiv. Utom det, att det icke torde vara lämpligt att för en ny låne-rörelse föreslå allt för ;Stor fond, innan ännu sig visat, huruvida densamma kan blifva af fördel för Banken och den enskilde; bör Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att för närvarande några medel, utöfver det föreslagna beloppet af 1,850,000 r:dr, icke äro i och för kassa-kreditiv-rörelsen disponible; och som Rikets Höglofl. Ständer gillat Utskottets framställningar i 44, 45, 46 och 48 punkterne af betänkandet JVI 42, lärer frågan om rättighet för enskilde bolag och korporationer att undfå kassa-kreditiv i Banken och dess låne-kontor hafva vid denna riksdag förfallit. Mom. 3., lydande som följer: »Emot säkerhet, som af vederbörande direktion pröfvas och godkännes, beviljas kreditiv på högst ett år, räknadt från den dag, kreditiv-rättighet blifvit förunnad, med vilkor, att såsom inträdes—afgift erlägges '/> procent af kreditivets hela belopp», har klandrats dels i det afseende, att Utskottet icke föreslagit, huru beskaffad säkerheten borde vara, dels derutinnan, att tiden för kreditivets begagnande ej blifvit bestämd till kalender-årets utgång, samt dels beträffande afgiften, hvilken ansetts föranleda dertill, att kreditiven icke varda enligt deras bestämmelse begagnade, utan komma att af kreditivtagaren användas såsom stående lån.
Om än i dett* ögonblick man kunde hjelpa sig fram uian StaisLån, anser jag dock bättre att man genast vidtager denna utväg, ofvertygad sorn jrg är att genomett klokt Lånesystem våra Constitutionella förhållanden skola consolidera*. Men vi hafva redan State skuld} skulden till Banken, Riksgälds6ediarne och Capitaiet af de 200,000 R:dr, hvilka årligen till Hans Msj:t genom Bevillning och frän RiksgäldsContoiret utgå. Denna skuld belöper sig på omkring 13 millioner. Den jg Julii /. m. Det är således icke fråga otn att nu först öppna dörren för StatsLån. Skulder finnas redan; det bör vara fråga om att bringa dem i det ordentliga system , att de icke hindra oss att reda värt pennningeväsen. Af dessa skäl anhåller jag om återremiss pä Betänkandet. Jag vill ej utlåta mig öfver sättet att göra StatsLån. Beböfver man göra afseende på Rörei&eCapitalets belopp och kommer det att utgöras endast at Numerairen, så torde man böra utgifva^obligationer, men mot lag ränta, om än för dem icke skulle erhållas den summa hvarpå de lyda; skulle åter DepositBanken komma till stadga, säkra transactioner kunna göras och RörelseCapitalet på en annan väg kunna ökas, så är det ofelbart bättre att införa bruket af inscriptioner. N:o 3» Friherrs B jörn fl jerna, Mognus: De förenade Stat»- oth BancoUtskotten hafva i förevarande utlåtande anfört, att så vida ordning i allmänna penningeväsendet skall återföras, Bankens Credit icke vidare bör ålitas genom en utgifning af nya sedlar, som icke vore motsvarad af reel valuta, samt att derföre, enär det disponibla öfverskottet af Bänkens inkomster icke förslår till utgifter»? * bestridande, bristen bör fyllas genom penningars upptagande mot skuldförbindelser,^hvarigenom Ben 19 julli f. m. 331 en kommande tid i någon mohn delar kostrademe af de arbeten, hvaraf den närvarande draga frugterne.
Utskottet hade afstyrkt allt afseende å Grefve Posses Anmärknings-memorial, men icke nog fullständigt upptagit detsamma i Utlåtandet. Ridderskapet och Adeln åter ansåg sig berättigadt att få veta Memorialets hela innehåll; och endast för detta ändamål blef återremiss yrkad och beviljad. Någon fråga om ändring i det af Utskottet tillstyrkta resultat väcktes alldeles icke, och var ej föremål för återremissen. Också innehöll Utskottets svar på återremissen icke någon ändring i förra Utlåtandet, utan endast fullständigt meddelande af Grefve Posses Anmärknings-Memorial. Förhållandet vid nämnde tillfälle var således helt annat, fin i förevarande sak. Man har yttrat, att det skulle medföra mycken våda, om ConstitutionsUtskottets Utlåtanden, hvarigenom Utskottet förklarat sig anse gjorde anmärkningar mot Ministéren böra förfalla, icke kunde återre33 H. 6* 84 Den 17 Julii f. m. mitteras, emedan ConstitutionsUtskottet sålunda erhöll en alltför stor beslutande magt. Jag delar ej denna mening; utan tror det vara ganska* klokt, att Rikets Ständers pröfningsrätt i detta fall är inskränkt till att bifalla eller afslå, då ConstitutionsUtskottet anmält någon af Konungens Rådgifvare till entledigande från embetet. Deremot skulle jag tro, att det vore ytterst vådligt, om Rikets Ständer skulle äga att pröfva och besluta i sådane frågor af denna beskaffenhet, der Utskottet ansett någon påföljd icke böra äga rum. Då först skulle enskild hämnd, partisinnen och enskildte intressen göra sig gällande, och vi återföras till sådane scener, som på 174°» 5o och 60-talet, då Rikets Ständer till vallade sig rättighet att afsätta Embetsoch Tjenstemän. Sådant vore just icke önskligt. Min öfvertygelse är också, att, såsom Friherre Åkerhjelm upplyst, 1809 års Lagstiftare voro af samma mening, och derföre skrefvo GrundlagsStadganderne härom sådane, som de nu befinnas.
SJUNDE SAMLINGEN. gdF» Afdclningen: Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Ut skottens gemensamma Memorial, Utlåtanden och Bet än handen. Lagsamt"Allm. Best.- och Ehon.-Ulslioltens Betänkande, N.o 4. Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud för Beväringsskyldig alt genom, lega befria sig från Krigstjenst. Uti ett från Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad t Memorial, har Herr Hallenborg, L. Jandragit, att den uti nuvarande Beväringslag conscriberad lemnade tilllatelse att sätta annan person i sitt ställe, icke vore af beskaffenhet att befordra den krigiska anda, som borde finnas hos hvarje Svensk medborgare, enär tanken att kunna genom penningar befria sig från den heligaste af alla plikter, nemligen den, att uppoffra lif och blod för ett älskadt fäderneslands frihet och sjelfbestånd. medförde veklighet och liknöjdhet, jemte det att en sådan rättighet vore en orättvisa mot den fattige eller mindre bemedlade beväringsynglingen, hvilken skulle finna det hardt, att han måste slitas från anhöriga och vänner, under det bättre lottade likar kunde friköpa sig från krigets faror ocli besvärligheter; med anledning hvaraf motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Ivongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af ett påbud, som förbjuder beväringsskyldig att genom lega befria sig från krigstjenst. Ilvad sålunda blifvit föreslaget, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och ehuru Utskotten visserligen erkänna rigtigheten af den grundsats i allmänhet, hvaruppå motionärens förslag hvilar, tro likväl Utskotten, att dess conseqventa tillämpning i verkligheten skulle mötas af så många hinder och förorsaka så stora olägenheter, att det föreslagna upphäfvandet af den beväringsskyldig nu medgifna rätt, att ställa annan man i sitt ställe, skulle snarare motverka än leda till det åsyftade ändamålet.
Man har, såsom Hrr:ne torde påminna sig, ansett nödigt att bestämma den fond, som fick hållas i Hamburg, till endast 500,000 r:dr. Att nu tillåta denna fond att gå till hvad belopp som helst under loppet af flera månader, torde vara i hög grad oförsigtigt, när man icke får i Hamburgs bank deponera några medel, utan desamma endast skola stå hos enskilda handlande eller bankirer derstädes. Man får icke glömma, att vid slutet af 90-talet, nästan på en gång under loppet af några dagar, några och femtio handelshus i Hamburg inställde sina liqvider. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Pro tocoll, hållna hos H ö g 1 o f I i g e Riclderskapet och Adelil vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1840. Femtonde Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, 184^. ' II , ■■ ■ ii : ! '■ - ■ Måndagen den 19 October 1840. Plenum kl. 10 f. m. Företogs val af \( \ ordinarie ledamöter och io suppleanter uti förstärkt ConstitutionsUtskott; och befunnos, efter valförrättningens slut, och sedan lottning ang.-de ordningen blifvit anställd emellan de suppleanter, som erhållit lika röstantal, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:0 87. Gr. Löwenhjelm, Gustaf, io3 röster. Frih. Stjerncrona, Henrik David, 101 11 K: o 220. Frih. Palmstjerna, fullm. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabr., io3 » N:o 320. Frih. Adlerbeth, Jacob, 102 N:o 380. Frih. von Schulzenheim, David, 99 » N:o 389. Frih. von Kraemer, Robert Fredrik, 102 N:o 9- Hr Ulfsparre, Georg, Hr Hammarhjelm, Carl Fredrik, io3 11 N:o io33. 102 » N:o 1600.
— De Länder Naturen gynnat med rikare Alster må fritt njuta, d.em; begagnandet deraf a medför ej der den 474 Den a 3 December. skada, som i de Länder, der tarfligheten måste göras till en tarf!ighets-lag— I dessa senare , verka öfverflödet först fattigdom och sedermera mindre redlighet människor emellan —- Begäret att njuta, bragdt till ett behof, och vanan att täfla med hvarandra i fåfänga, utestänga det ädlare begäret att tälla uti hedrande och Medborgerliga dygder — Säkerligen spardes många brott om behofven voro mindre, och lika säkert skulle det misstroende till hvarandras redlighet, som nu temmeligen allmänt tyckes tilltaga, i samma mohn förminskas, som vi blefvo satta under tarflighetens gränts , der måttligheten ej blefve stämplad med större skam än egennyttan. Blir Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Financerne antagen , så anser jag en Öfverflöds-Förordning, såsom ett hufvudsakJigt villkor dervid: Det säkraste medlet att bibehålla vårt Mynts Credit eller att styra Coursen måste bestå uti att hushålla, och Staten måtte då först kallas hushålla, när Importen ej öfverstiger Exporten: Utom denna Principe, torde hvad Finance-Plan som hellst, och huru fullkomlig den ock må vara, aldrig leda till ändamålet. — Kongl. Maj:t yttrar äfven i dess nämnde Nådiga Proposition, samma önskan om Sparsamhet; vår pligt måste vara att gå Hans Maj:ts och Nationens önskan häruti till mötes. Redan vid förra Riks-Mötet ansåg Rikets Ständer en Öfverflöds-Förordning för nödvändig , och troligen har erfarenheten sedermera ännu ytterligare styrkt detta då fattade Beslut: Jag får således vördsamt hemställa hos Höglofl. Den 53 December. 475 Ridderskapet och Adeln, om det ej vore nödvändigt att besluta: 1:0 Att en Öfverflöds-Förordning skall författas. 2:0 Att Rikets Ständer nedsatte ett serskildt Utskott, som finge sig uppdragit att en sådan utarbeta; och 3:0
Utgifter för underhåll och uppfostran af sådana stadens barn, som ej af föräldrarna försörjas, uppgick till 1,765 R:dr 29 sk.; summa 6,110 R:dr banko. Fattighjonens å inrättningen till fallande arbetsförtjenst uppgick till den betydliga summan af 1,346 R:dr, och försälj - 29 ning af sådanas qvarlåtenskap till 234; men i anseende till de många barnen, som ligga fattigvården till last, äro kostnaderna kännbara. Uti den så välgörande Friherrliga Mörnerska stiftelsen lemnas husrum och eldning åt något öfver 30 orkeslösa personer, hvilka derjemte af fonden erhålla gratifikationer vid Jul och större högtider, efter bepröfvande af den medlem utaf Friherrliga Mörnerska ätten, som äger rättighet härtill. Härförutan är en förening stiftad för förbättrad föräldravård, hvilkens ädla och omsorgsfulla verksamhet lindrar, tröstar och hjelper uti åtskilliga eländets boningar. En snusoch tobaks-fabrikation drifves med framgång. Handel och handtverkerier äro uti lika ställning, som de voro då sednaste underdåniga Femårs-berättelse afgafs; sjöfarten har icke ökats i någon betydlig mån sedan dess, ehuruväl staden har 3 egna fartyg, som segla på utrikes orter. Undervisningsverken hafva icke heller undergått någon märkbar förändring; men folkskola har inrättats, hufvudsakligen utan stadens egen bekostnad. Sparbanken, som år 4842 ansvarade för 63,727 R:dr, insatte af 1,047 personer, hade år 1847 uppgått till 117,067 R:dr 43 sk.; insättarnes antal utgjorde vid det årets slut 1,844 personer. På 10 år har insättarnes fond fyrdubblat sig och derutöfver. Söderköping. Staden är uti tillväxt, ehuru långsamt, och denna synes mera vara att tillskrifva brunnsoch bad-anstalterna än Götha kanal. Sjöfarten på kanalen har blott uti ganska ringa mån begagnats till sjelfständig handel af stadens egna handlande eller till ökande af stadens rörelse; det hufvudsakliga som går på kanalen går staden förbi.
Posse derutinnan, att lämpligast vore att förlägga detsamma på Riddarholmen. Det i den K. Propos:n framställda alternativa förslag att, i händelse R,. St:r icke skulle gil la förs la ge t om uplörande åfelt RiksArk i v bus å norra ändan af Carl XIII:s torg, denna plats måtte få uplåtas till bebyggande af enskild person, kan jag icke heller gilla, då jag anser att denna öpna plats för intet fall vinner på att instängas af stora hus. Slutligen torde såsom en liten oformlighet kunna anmärkas, att äfven detta sednare ärende afgjorts på föredragning af Chefen för Ecklesiastik-ärenden. Hr Hjerta: Den discussion som ägt rum sedan jag förra gången hade ordet, föranleder mig att för en kortare tid uppehålla mig vid några deri förekommande omständigheter. Frih. af Ugglas har upgifvit det sakkunnige män försäkrat, att en byggnad verkligen kan upföras vid norra ändan af Carl XlII:s torg. Det har visserligen icke fallit mig in att tro det Regeringen skulle kunna komma fram till R. St:r med Propos. att upföra en byggnad soro skulle kosta en half million, utan att förut hafva hört dertill kompetente personer försäkra att en byggnad på den ifrågav:de platsen kan upföras; och min mening har ingalunda varit att bestrida hvad Frih. af Ugglas i denna del yttrat; —kostnaden är en annan fråga. I afseende derå får jag vidhålla mitt förra yttrande och anhåller att Frih:n ville, för att närmare utreda denna fråga, konsultera det prot., sorn hölls bos den komité, hvilken blef af K. M. Den 22 April. 3,10 tillförordnad att yttra sig öfver RiksMusei förläggande på den omnämnda platsen. Jag tror att det icke heller kunde skada, om StatsUtsk. och R.
Diskontering tillätes allenast af vexel, som är ställd i Svenskt mynt på högst 6 månader, dragen af inom riket bosatt Svensk undersåte på annan inländsk man, samt inrättad i enlighet med den i vexellagen den 23 Augusti 1851 föi' inrikes vexlar staggade form och behörigen accepterad. Är acceptanten icke bosatt å diskonteringsorten, skall i accepten uppgifvas namnet på en derstädes boende person, bos hvilken betalningen vid förfallotiden tillhandahålles. Mom. 3. Diskontering af vexel å lägre belopp än 250 R:dr Riksmynt, eller å kortare tid än tretio dagar, är ej medgifven. Genom Ba.nko-TJtslcottets Betänkande N:o 35. 41 Genom stadgandet i § 160 af Reglementet, angående utlåning, är bestämdt, icke allenast hvilka aktier och obligationer, som få belånas, utan älven grunderna derför. Banko-fullmägtigc hafva i den till Utskottet afgifna berättelse, § 23, beträffande förstnämnda §, yttrat, att som belåning icke är medgifven å åtskilliga, särdeles i sednare tider tillkomna obligationer, hvilka likväl måste auses innebära lika fullgod säkerhet, som flertalet af de till belåning antagliga obligationer, stadgandet bordo erhålla den utsträckning, att Diskont-styrelserna hädanefter ej må, såsom hitintills, nödgas tillbakavisa äskad belåning af säkra papper. Utskottet anser det vara nödigt att vederbörande lemnäs friare händer, än nuvarande Reglemente medgifver, vid utlåning Irån handelsoch närings-diskonten och att i detta fall hvarje erbjudet hypothek, som anses innefatta fullkomlig säkerhet för det sökta lånet, må kunna antagas. En så beskaffad vidsträckt pröfningsrätt hafva vederbörande Diskontoch Lånekontors-styrelser alltid haft vid beviljande af kreditiv och under licia devi tid, sådana från Diskont-verken utlemnats, har, vid Banko-diskontverket härstädes, förlust inträffat allenast å ett enda, utgifvet mot borgen.