Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Funnes det'exempelvis, att det omvexlande myntvärdet vöre en väsendtlig orsak till misscrediten, till hinder i företag till enskild förkofran, eller till felslagne beräkningar i hvad som redan blifvit företagit: då först kunde myntbestämningen antagas såsom en nödvändig reglering: skedde det, så förekomme i ordningen frågan om medlen dertill. Herr Friherre Björnstjerna har sjelf, såsom Ledamot af FinanceComittéen, uppgifvit flere sådane, som blifva ledning för Utskottens öfverläggningar. Andra Ledamöter af RiksStånde.n, hafva ock uppgifvit flere Förslag: äfven de böra på samma sätt pröfvas. Funnes det vidare, att skatterne icke stå i förhållande till afkastning för arbete och speculation, så måste de minskas, om Samhället •kall äga bestånd. Funnes det vidare, att de nödvändiga allmänna utgifterne icke för närvarande kunde inskränkas i samma mån aom medborgarnes bördor oundgängeligen fordrade lindring; då först kunde fråga uppstå, att hänskjuta differencen till framtiden: det vill säga, att upptaga lån. Funnes det vidare, att den enskildta Creditens närvarande förfall möjligen af allmän medverkan kunde understödjas, så förekomme om medlen dertill; och på samma sätt i alla de ämnen, som, af ben 7 April f, m, motionerne föranledde;, syfta att gifva lif och nya krafter åt aftynande rörelser* Jag anser det alltför troligt, att Utskotten skolaj finna angelägenheten deraf* att uti ett preliminairt betänkande, först redogöra för ett allmännare resultat af deras undersökning ochöfverläggningar Jag anser äfvenledes aldeles gifvet, att det reglementariska, eller hvad som för verkställigheten af förekommande Förslager erfordras, uppskjutes tills Riksens Ständer pröfvat och afgjort, om sjelfva Förslagen äro antaglige eller ej; men derutöfver vågar jag icke gå. Det är äfven Friherre Björnstjernas mening att Utskotten skulle uppgifva motiverade grunder; men hvad vill det säga annat, än att förekommande ämnen skulle utvecklas så fullständigt, som det för Utskottens'förmåga blefve möjligt.
Herr Reuterskjöldj Aocelj hade inlemnat följande, som upplästes: Det är med anledning af Herr von Törnes till StatsUtskottet den 10 dennes remitterade Memorial, innefattande ibland annat, såsom medel .till Financernes upprättande, Försäljningen af de Kronan tillhöriga Skogar, som jag för några ögonblick vågar fästa Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Vigten af detta ämne har hänfördt mig, att utan afseende på min förmåga, endast af nit för det Allmänna bästa-, höja min röst. Det ofullkomliga af mitt framställningssätt hoppas jag derföre af Ilögvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln måtte för Motivets skull benäget öfve rses. Att Kronan eller Nationen äger obehindrad Dispositionsrätt öfver alla dess till E11- skildta eller Corporationer, med eller ulan Den 24 Januarii. 251 Ranta, endast till nyttjande rätt öfverlålne Skogar, anser jag icke behöfva bevisas. Nationens Representanters pligt att använda dessa sine Coinnii ten ters Tillhörigheter, på det för tiel Hela förmånligaste sätt, kan icke vara nppfylidt, genom det vid i8oq års Riksdag fattade Beslut om RecögnilionsSkogarnes försäljning till Skatte emot den ringa Köpeskilling af Sex års oförvandlade Jordeboksräntor. Staten, har genom de redan skedde Skatteköpen, af sådana Skogar, förlorat betydlige PenningeSummor, som vid nu varande FinancielJa förhållanddn bade varit en lycka, att som behållning beräkna. Hvad Individuel! dervid vunnit, har det Allmänna förlorat, och det förlorade lärer knappast kunna återvinnas. Min enda önskan är, att för det närvarande och tillkommande enskildta Interesse! mätte vika för det Allmänna^, då säkert en' fördelaktigare Försäljningsmethode af Nationens tillhörigheter måste antagas och följas i tillämpningen.
St. vid 1840 års riksdag begärde, det Konungen skulle göra propos. huru förhållas borde med sådane fisken, som vore af den dåliga beskaffenhet, att de icke kunde till ränta skattläggas och köpare dertill erhållas, så förmodade sannolikt ej R. St. att Konungens förslag skulle blifva det 54 Den 50 Februari, Stalén borde rent af öfvergifva dessa fisken oell Utesluta dem Ur Jordeböckerna, så att de aldrig mera skulle kunna vindiceras under kronan om fråga derom upslode. Tverlom hade det bordt förmodas att man, i anledn. af denna begäran skulle frän Regeringen fått mottaga förslag huru dessa fisken skulle kunna uphjelpas, eller att försök borde göras (iil deras försäljande, äfven utan åsatt ränta, så att K. M. och kronan skulle kunnat af dem, åtminstone för en gäng, erhålla en inkomst. Nu har likväl svaret blifvit sådant som jag förut nämnt. Jag kan icke annat än beklaga ett sådant förhållande, och om detta utlåt, vore af beskaffenhet att deröfver kunde definitift beslutas, sä skulle jag yrka afslag på detsamma. Jag kan nemi. icke finna något antagligt, icke ens skenbart skäl för en sådan åtgärd, som den föreslagna, ligga deruti, att en förenkling i kronans räkenskaper derigenom skulle komma att ega runi. Ty de af dessa räkenskaper, nemi. Jordeböckerne, hvarest ilrågavar. fisken äro specifikt antecknade och beskrifna, äro, såsom man vet, icke af beskaffenhet att hvarken böra eller behöfva årligen uprättas, utan blifva högst hvart tionde år förnyade. Uti de årliga kronoräkenskaperne ingå allenast sådane fisken, hvilka gifva taxa, som, lika med den öfriga kronoupbörden, skall redovisas.
Den som vill alt, i enlighet med Utskottets af tre Stånd godkända förslag, gällande införsels-tull å Rergsalt, 12 sk. tunnan, skall bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer Rergsalt att vid införsel vara tullfritt. Omröstningen har utfallit med 60 Ja och 59 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. IG Stats-Utskottets Memorial, A'.-o 2/6. - 60:de voteringen (69:de punkten). Den som, till kontra-proposition i hufvudsakliga omröstningen, angående art. Koksalt, antager Preste-Ståndets beslut, att, på sätt gällande Tull-taxa stadgar, införselstullen härå skall utgöra 36 sk. tunnan, samt att Koksalt för fabriks-tillverkning af Soda, efter särskild anmälan hos Kommers-kollegium och af detsamma lemnadt tillstånd, må tullfritt införas, löstalja ; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages, till kontra-proposition, Bonde-Ståndets beslut, att Koksalt skall vid införsel vara tullfritt. Som voteringen utfallit med 61 Ja och 58 Nej, har till kontra-proposition antagits Preste-Ståndets beslut. 0 Gf.sta voteringen (70:de punkten). Den som bifaller Utskottets af två Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å Koksalt skall bestämmas till 18 sk. tunnan, och det särskilda tillståndet att, lör fabrikstillverkning af Soda, med Kommers-kollegii tillstånd, tullfritt införa Koksalt, upphöra, röstar ^ Ja j 4 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut. Omröstningen har utfallit med 67 Ja och 52 Nej, hvadan Rikets Ständer antagit Utskottets förslag. 62-dra voteringen (71:sta punkten). Den som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att införsels-tullen å färgadt Silke skall utgöra 1 R:dr 16 sk. skålpundet, röstar Ja
— På grund häraf och med antagande att, derest för åren 1861, 1862 och 1863 ansloges enahanda belopp för den nya pensioneringen, som vid förra riksdagen, eller 150,000 R:dr årligen, samma anslag skulle lenina full tillgång ej mindre till betäckande af förenämnde 98,000 R:dr, än äfven till utbetalande af fyllnadspensionerne åt öfrige pensionärer, som till erhållande deraf kunde ifrågakomma, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte, jemte beviljande af enahanda anslag för fyllnads-pensionerne som vid sistförflutna riksdag, i underdånighet uttrycka den önskan, att så beskaffade pensioner måtte få tillgodonjutas jemväl af de arméens pensionärer, som tagit afsked före år 1858 och från 18:dc åldersåret tjent staten 30 år. I sammanhang med denna, af Herr E. W. Nordenfelt biträdda framställning, har Utskottet till behandling förehaft en annan inom samma riks-stånd väckt motion af Herr <?. Montgomery, hvilken fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, då det mäste antagas vara en oeftergiflig pligt för Staten att sörja för alla sina tjenares nödtorftiga bergning, sedan de af ålder eller sjuklighet icke vidare kunna utöfva sina tjcnster eller embeten, det lågo en oj ringa obillighet deri, att den vid nästlidna riksdag beviljade pensions-förhöjning icke i någon mån tillgodokommit de emhetsoch tjenstemän, som derförinnan erhållit afsked, oaktadt dessa varit och fortfarande vore lika om icke mera i behof af förbättrade vilkor, än dc, som med förhöjningen blefvo hugnade; hvadan motionären ansåge att rättelse i detta förhållande borde vid innevarande riksmöte beredas.
Härtill komma nu längre ned bolagets skulder, särskildt i45,i56 r.-dr; men deremot träffar man på andra sidan af tabellen betydliga tillgångar i fordringar, eontanter och oföryttrade lager, som directionen sjelf uppgifver till ett värde af ig3,io2 r:dr, således vida överskjutande skulderna, emedan icke mer än 37,972 r:dr deraf finnas uppförda för materialier och effecter, som tilläfventyrs tillhöra verkets drift. Men jag vill icke räkna så noga med bolaget; jag vill vara långt frikostigare än Hr af Uhr sjelf och afdraga en tredjedel af summan eller ungefär 65,000 r:dr förränteeller andra förluster under väntan på försäljningen. Då återstår likväl, i alla händelser, ostridig realisabel tillgång af i3o,6oo r:dr, som bör subtraheras från skulderna, så att af dessa endast återstå 53,ooo r:dr. Detta belopp, lagdt till de, inbetalda actiernas, gör 310,171 r:dr och är således den summa, på hvilken actieägnrne i Höganäs hafva anspråk att kunna räkna en billig afkastning, om deras företag skall anses haia sig. Att de också verkligen haft en sådan, det finner jag nedanför på samma tabell, hvarest det står fl yckt: ”a f”kastning” under i3Tss år, hvilken åter ingått och blifvit använd uti byggnader och nya ffabriksanläggningar, Den 4 April. 7« 367,i5o r:dr. Denna summa, dividerad med årens antal i3t5j, gör 27,200 r:dr i årlig afkastning, som efter 6 proc. utgör räntan på 4^3,333 r:dr 16 sk., eller på r43,333 r:dr mera än det utlagda capitalet och skulden sammanräknade; ocii således har detta bolag i sjelfva verket ifrån den 1 Äng. 1825 haft i medeltal omkring 8^ proc. på capitalet.
St. Prot. 1840 och 1841• 4 Sami. 2 A/d. 36 Haft. s 3 0 Stutssamt Allm. Besv.- och Ekon.-UtsTcottcns Betänkande, N:o 164. så vidt den rörer Skånska roteringen, liden ej synes ännu vara för handen.’’ N:o 164. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Mars, kl, 12 rnidd. Betänkande, i anledning af väckt fråga om. dels skyndsam verkställighet af rote-jemkningen i Vesterbottens och Norrbottens Län, och dels rättighet för vederbörande rotehållare vid Vesterbottens Regemente att erhålla utdelning af de rotef riket s-medel, hvilka af vacante rotar inom nämnde Län till Stats-Verket influtit. Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt, till Utskottens gemensamma handläggning remitterad, motion, hafva Riksdags-fullmägtige Johan Jacob Rutberg och J. Lundberg från Norrbottens Län samt Anders Nordmark och Olof Olofsson från Vesterbottens Län anfört: att, vid knekte contractets upprättande med nämnde Provinser, det blifvit bestämdt, att de nyhemman, som, efter contractels upprättande, i orten tillkom me, skulle indelas den gamla roteringen till godo; att ehuru, till följd deraf, det vore rotehållarnes lagliga rätt att erhålla lättnad i sitt roteringsbesvär, allt efter som nyhemmanen inträdde i skatt; rotehållarne likväl ännu icke kommit i åtnjutande af denna rätt, ulan rotefrihets-afgiften af de tillkomne nyhemmanen istället blifvit till Stats-Verket indragne.
England i stället för att lyfta det Stora Creditivet. Berörde Protocoll jemte de dermed gemenskap ägande af don 22 Februarii och 10 Julii 1811 upplästes, hvarefter Herr Öfver-Intendenten Edelcrants yttrade sig, att vid granskningen af detta Protocoll, under läsningen deraf å Utskottets 3:dje Afdelning, den anmärkning blifvit gjord till ytterligare styrka för Stats-Secreterarens tanka i detta vigtiga ämne, att ehuru den ifrågavarande besparingssumman egentligen varit anslagen till afbetalning af Rikets skuld, kan detta ändamål genom den nu föresiagne dispositionen deraf ej anses förfeladt, då det ostridigt till verkan är detsamma, om en gammal skuld afbetalas eller en tillökning deri förekommes, hvilken af det större Creditivets öppnande blifvit en oundviklig följd. Herr Grefven och Ordföranden instämde med Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz och förklarade sin enskildta önskan vara, att alltid Riksens Ständers ConstitutionsUtskott under sina granskningar måtte finna Föredraganden med lika redlighet, ordning och noggranhet behandla de allmänna ärenderne som Herr Stats-Secreteraren Järta. Herr Kammarherren Silverstolpe utbad sig för sin del få i Protocollet intaget hans individuella gillande af Stats-Secreteraren Järtas vid detta vigtiga tillfälle visade sorgfällighet att söka sammanställa Riksens Ständers rätt med Statens fordran af försvar för ögonblicket. Hvaruti Utskottets Ledamöter enhälligt instämde. Herr Öfverste Schönström anmälte, att vid läsnin - Bilaga A till Mern. N:o 2. 257 gen af Protocollet för den 27 November 1811 hade ä 3:dje Fördelningen blifvit anmärkt, att Titeln ej varit bestämd, under hvilken de af Hans Excellence Herr Grefve Klingspor vid 1809 års Riksdag besörjde hemliga utgifter utgått, hvilket förmodades genom misskrifning härröra.
Majit, som, uppå föredragning häraf genom Dess Handelsoch Finans-Expedition, i Nåder bifallit Rikets Ständers i berörde afseende gjorda underdåniga framställning, har, beträffande sättet för upphandlingen af den till Varfs-arbetena erforderliga tjära, uppå anmälan genom Dess Krigs-Expedition, under den 11 November 1834 i Nåder tillåtit, att för de ändamål, den ifrågavarande Gottlands-tjäran blifvit hittills använd, Förvaltningen af Sjö-Ärenderne må äga utan auktion upphandla så mycken sådan tjära, som för varfsarbetena kan erfordras, helst densamma, i anseende till sin serskildta beskaffenhet, svårligen kan genom concurrence erhållas. 6:0 af den 3o Juni i834, angående anslag å Flottans Expectance-Stat för Kapitenen Sjöbohm och Löjtnanten Hård. 1835 den 3i Januari föredragen; Och har Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers gjorda underdåniga hemställan, i Nåder tillåtit, att Kapitenen Sjöbohm och Löjtnanten Hård må , efter afskedstagande^ jemte den pension af Armeens Pensions-Ivassa, hvartill de, enligt Författningarlie, äro berättigade, nemligen Kapitenen Sjöbohm 208 Ridr 16 sk. och Löjtnanten Hård 1 a5 Ridr, få å Flottans Expectance-Stat bibehålla, den förre 291 Ridr 32 sk. och den sednare 175 Ridr, eller skillnaden emellan hvarderas pensioner och lönebeloppen efter innehafvande grader. i2 Bil. till R. St. Just. Ombudm. Emb. Ber. den 14 J'an. 184a. 7:o —-af elen 11 Juli i834, angående ändring af 2 §. 1 Art. och 16 §. 2 Art. i Kongl. Förordningen den 16
Jag hemställer äfven till eder, mine Hrr, om icke, då dessa s. k. åboer äga så liten rätt till sina innehafvande hemman, ali de icke kunna för dessa hemman framträda såsom kärande parter inför domstol — ty hela deras rätt grundar sig endast på det af kyrkans försvarare utfärdade slädselbrefvet — om icke, säger jag, man billigtvis måste medgifva det de kunna anses vara väl behandlade, då 1826 års K. bref stadgar, att af vederbörande skulle bestämmas ett maximum, hvartill arrendet å ett hemman skulle kunna höjas, samt alt åboen eller hans enka och arfvingar skulle äga optionsrätt lill det högsta anbudet. Svenska Konungen är för dessa kyrkor detsamma, som den Danska Konungen var den liden Halland lydde under Danmark. Han är kyrkans högsta vårdare; i följd hvaraf han kan anses äga en husbonderält öfver innehafvare af kyrkohemman. Men dessa åboers 424 Den 1 Mars f. m. rätt har blifvit såväl vårdad, att det blifvit ett mönster för andra huru man bör väl behandla sina underhafvande. Jag anser äfven att det ännu kan återstå åtskilligt att till åboernes bästa vidtaga; och i det afseendet erkänner jag fullkomligen den goda syftningen i K. M:s nåd. propos., och tror, att Konung Oscar bör söka fullborda hvad Carl Johan börjat. Så kunde man stadga, attnär första arrendetiden för något hemman upphörde, skulle den förre åboen, hans enka eller barn och arfvingar äga optionsrätt att efter de gamla arrendevillkoren besitta hemmanet. Men dertill beliöfdes alldeles icke någon allmän undersökning. Denna sak har vid flera föregtde tillfällen varit föremål för öfverläggning och beslut hos R. St. Många hafva dervid fästat sig vid den i sig sjelf så vackra tanken, att det icke borde betagas åboen alt vid domstol få sina förmenta anspråk emot kyrkorne pröfvade. Befinnas då kyrkorne hafva full äganderätt till hemmanen, så få de naturligtvis också behålla dem.
Den lättnad och vägledning till intrig, som skulle ligga uti denna fördelning, kan sålunda icke erhållas och begagnas förr än, snart sagdt i samma ögonblick som valet sker, och hvad tid har man då till dessa mycket omtalade maniementer? Ingen! — Den 12 Februari e. m. 483 LA tom oss deremot nu efterse huru med allt detta skulle komma alt förhålla sig enligt Hr von Hartmansdorffs förslag. Den första, högst vigtiga omständigheten, som dervid genast faller i ögonen är, att om Electorerna sålunda, som der föreslås, skulle direkt utväljas, så kunde en lista på 25 personer, hvilka den ledande personen för sina planer (såsom nyss medgafs) önskade lill electorer, uppgöras nästan huru lång lid förut som helst, samt likaledes öfverenskommelser, vidtalningar, och bevekelsemedel af alla slag (efter man nödvändigt vill förutsätta dylikt) sättas i verksamhet bland alla dem som man ganska väl vet skola infinna sig vid riksdagen, för att på förhand få dessa listor godkända och antagna. Synnerligen lätt och verksam skulle en sådan förberedelse blifva bland den stora del af Ståndets ledamöter, som äro bosatta i hufvndstaden, och hvarigenom deras öfvervägande inflytande öfver den oberedda och splittrade landt-adeln, som för tillfället hitkommer, vore afgjordt. Detta förhållande kan icke af någon förnekas, ty det härflyter solklart af den förändring, som skulle inträffa ifall all klassindelning borttoges; ty just i ovissheten huru denna utfaller, ligger hindret mot att på förhand kunna ijppgöra någon bänkmrs-lisla, och derigenom åter, inskränkes tiden för intriger och bearbetningar till några timmar eller högst en dag, i st. f. att, enligt Hr von Hartmansdorffs förslag vara obegränsad. Men har man då skäl att prisa detta förslag såsom ett medel att förekomma intriger, eller tror man att detsamma skulle öka Ståndets oberoende och anseende? jag tviflar storligen. Hr von Hartmansdorff har visserligen sagt, att man icke behöfde befara några agitationer och sammansättningar före början af riksdagarne, äfven om hans förslag blefve gällande; ty, säger han, sådant har hittills icke ägt rum. Detta är likväl en ganska svag bevisning efter mitt begrepp.
Då härefter så väl Herr törnbladh, som åtskilliga andra Ledamöter, både af Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, gjort serskilda anmärkningar emot de Lagstadganden, som blifvit föreslagna, få Utskotten derföre redogöra i ordning efter Författningens innehåll. jf. 4. Emot stadgandet, att Skeppare, på de Ställen, det Lotsinrättning finnes, ej må utan Lots insegla, så framt denne icke af hårdt väder hindras att komma om bord, har Herr Stak' le erinrat, att Lots kan tillfälligtvis vara borta på annat håll, då Skeppare, som äfven torde ega kunskap om farleden, kunde genom inväntande af Lots löpa mycken fara; och hafva häruti instämt Herrar Sandblad, Leffler, Valeij och PVinberg, hvarvid ej mindre redactionsförslag blifvit gjorda, än den sistnämnde dessutom ansett olämpligt, att Lots, på sätt i förslaget till denna 4 §. förekommer, skulle hafva tillsyn deröfver, att gods ej olofligen bortföres o. s. v., 4 Bev.- Lags. Oet.-Ulsk, Uti. N:o 2?. emedan Lotsen borde fullgöra sin skyldighet att sköta styret, och honom icke genom dessa nya åligganden beredas tillfälle att förebära dem såsom skäl dertill, att han icke tillika kunnat fullgöra sjelfva lotsningen ; hvarförutan hos Hedervärda Bonde-Ståndet Riksdags-Fullmägtigen Lars Bygdén anfört, att föreskriften om afbidande af Irnes vore, lie 11st i elakt och stormigt väder, svår att iakttaga för små odäckade fartyg, hvilka, t. ex. i hans hemort, hemkomma‘från fiske o. s. v., hvarföre han yrkat, att, för fartyg af 30 till 40 Tunnors drägt, undantag måtte ega rum uti ifrågavarande afseende.
Ständer afgifna berättelse om hvad som förefallit vid behandlandet af den till Utskotten remitterade fråga, om Närings-frihetens utvidgande in. m., företogs den samma nu till förnyad handläggning, hvarvid Herr Contracts-Prosten Doctor Ekelund begärde ordet och uppläste ett så lydande Dictamen till Protocollet: ”Då mitt till Utskottet ingifna Memorial, hvilket åtföljt Handlingarne till Riksens Högloft. Ständer, visar, att jag, för min del, icke kunnat anse sjelfva Skrå Ordningen , eller det Reglementariska vid Näringsfliten, såsom hörande till något Stånds Privilegier, så bör jag närmare förklara, hvarpå jag grundat denna rpin öfvertygelse.” ”Hvar och en lagligen förvärfvad rättighet är för mig helig, utan att derföre ikläda signatur af 5-te Bandet. 87. feg. Frivi - 69 Den 5 Juli. Privilegier. Det blir likväl, vid alla sådana> alltid Regeringen förbehållet, att genom en förbättrad ordning och vidtagande lämpeligare anstalter, förena enskildt och allmänt väl. En kort framställning skall tydeligen förklara min mening. Prest-Ståndets hela Organisation uti Biskoppar, Prostar, Kyrkoherdar m. in.; dessa Embetens bestånd och deras på lag grundade lönings-vilkor; allt detta hörer, utan allt tvifvel, till Prest-Ståndets Privilegier; men alla i detta afseendet inrättade bildnings-;, och pröfnings-anstälter; alla Reglementariska stadganden om Skolor, Gymnasier och Academier; alla sådana författningar som utstaka åldern, när man får Prestvigas och taga Pastoral-Examen, samt de prof som då böra afläggas ; aldrig ännu har Prest-Ståndet räknat detta allt hörande till sina Privilegier.
Men det är icke blott af erfarenheten, utan äfven af theorien, som jag bestrider den ifrågavar. principen. Då nemi. nästan alla menniskor måste förtära ungefär lika mycket för att uppehålla sitt lif, måste accis på förnödenhetsvaror drabba alla ungefär lika tungt. Den är således endast en indirect capitationsafgift; och likasom man haft näseskatt och hufvudskatt eller s. k. koppskatt, kunde accisen kallas mågs katt. Derigenom, att den träffar alla lika, skulle den komma att förtrycka den fattige till lättnad för den rike. I öfrigt förekommer härvid en sak, som hos mig väcker betänklighet, den nemi., att den accis, som producenten förskjutit, skulle, i händelse brännvinet utfördes till Finland, komma exportören till godo. En värd talare har sagt, att det alltid vore consuinenten, som finge betala accisen; men detta inträffar blott, då ringa tillgäng på varan finnes och producenten sålunda sjelf kan bestämma priset. Då tillgången deremot är större, nödgas producenten åtnöjas med det möjligen lägsta pris, och i sådant fall får han och icke consumenten betala accisen. Frih. Ha m il ton, Hugo Adolph: Då jag i den reservation , som jag bifogat detta betänk., har yttrat mig i samma mening som Frih. Ehrenborgh (uti hvars yttrande jag förenar mig) och hvilken nu egentligen blifvit angripen af Hr Cederschjöld, och jag af sådan anledning nu vågar yttra några ord i ämnet samt dervid för första gången härstädes höjer 336 Den i\ April. min röst, anhåller jag om R. o. Adis öfverseende med den Oöfvade talaren. Här har blifvit sagdt, att de, som önska, att accis må införas, skulle önska en ny skatt, som vore förhatlig för nationen, och såsom grund derför har blifvit anfördt, att den komine att träffa alla lika och vore indirect. Hetta är just tvenne af de egenskaper, som jag önskade, att skatterna i allmänhet ägde; ty jag anser fördelaktigast, att de drabba alla lika och äro indirecta.