Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig tyckes att det skulle verkligen se besynnerligt och mindre opartiskt ut, om Slåndet, efter att hafva velat bevilja pensioner åt andra hädangångna Landslnrs enkor, skulle vilja förneka allt sådant understöd åt enkan efter afl. Landshut Sandelhjelm. Men då hon blott har en enda dotter, fastän sjuklig, bör man likväl ej, i händelse af återremiss, förvänta alt henne skulle tilläggas en lika stor summa, som blifvit för de öfriga enkorna föreslagen. För min del tror jag det belopp af 200 r:dr, hvilket Gr. Wrangel förordat, vara ganska lämpligt. Instämmande deri, hemställer jag således, att StatsUtsk. ville taga i betraktande huruvida ju denna summa kunde enkefru Sandelhjelm medgifvas. 192 Den 26 April e. m. Efter Törst till bifall och sedermera lill återremiss af ifrägavar. punkt framställde, oell med blandade ja och nej besvarade propos:r, blefvo dessa propos.-r förnyade, samt åter besvarade med blandade ja och nej hvarefter II. Ex. förklarade det han trott sig finna att den sednast framställda propos:n till återremiss blifvit besvarad med öfvervägande ja. 28:de punkten, ang:de pension för frami. f. ti. Landsh. Claes Ludvig Virgius enka; 29:de punkten, ang:de pension för frami. Biskopen Doctor F. M. Franz1 ens enka; 30:de punkten, ang:de pension för frami. Professoren Thomas Thorilds enka; 31 punkten, ang:dc pension för frami. Professoren Simon Anders Cronstrands enka; 32:dra punkten, ang:de pension för frami. Reg:ts-l'åkaren Nils Fredrik Freeses enka; 33:dje punkten, avg:de pension för frami. Exp.-Sekret. C. M. Arrhenii enka; och Provincial-läkaren C. F. Hartmans enka. Biföllos. 35:te punkten, ang:de pension för frami. Collega Schola; Jakob Ekelunds enka. Hr von Knorring:
äfvensom till grund för beräkning af hvad å skulden genom arbetet borde afgå , kunde tagas hvarje orts å dagsverke stadgade rnarkegångspris jemte en af Domaren bestämd skälig förhöjning efter arbetets beskaffenhet och högre värde. Der för utan har Herr Pehr Gustaf Cederschjöld, i sammanhang med andra af honom, i ett hos Högloft. Ridderskapet och Adeln afgifvet och till Utskottets behandling remitteradt Memorial, framställde förslag till förbättring af nu gällande stadganden om bysättning , hvaröfver Utskottet i serskildt Betänkande denna dag sig yttrat, desslikes hemställt , om icke, i stället att låta gäldenären till kropp och själ förstöras i ett fängelse , honom kunde varda ålagdt, att genom passande arbete på viss kortare tid hos borgenären aftjena sin skuld, på sätt Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, i dess anmärkningar vid förslaget till ny allmän Civillag , närmare titredt ; äfvensom Herr Friherre Fredric Ridderstolpe , i tvänne serskilda deraf foran - 32 LcgZäskottets Betänkande N:o 128. ledde yttranden ] yrkat , i det ena , att uppmärksamhet måtte fästas på en af Friherren vid sistlldne Riksdag väckt motion om aterupplifvan. de skulder till belopp af högst 5o R.dr Banco , hvilket förslag (genom hvars antagande myc-* ken kostnad skulle besparas Kongl. Maj:t och Kronan) syntes desto.mera lämpligt, som med samma skäl , som den förmögne mäste med sin förmögenhet ersätta hvad han pä den fått låna , arbetaren bör med sin arbetsförmåga återgälda hvad han, på grund deraf, upp-! lant ; och i det andra, ibland annat, sonat af Utskottet förut blifvit i nyss åberopade Betänkande granskadt: att arhetsdom å Torpare ej måtte sättas i verkställighet f örr , än efter laga fardag , emedan jordegaren eljest skulle gå miste om det arbetsbiträde, sorn blifvit , emot de å torpet åtnjutne förmo-' lierne, påräknadt. Detta allt har Utskottet noga öfverväga})
Utskits yttrande i ani. af BondeStits från de öfriga PiksStms skiljaktiga beslut ang. tillverkning af bränvin i mindre brännerier. Lades till handlmgarne. Utskits inbjudning till P. o. Adin samt BondeSfit att instämma uti de öfriga PiksStms beslut, att artikeln Y. i den nu gällande förordningen, ang. försegling af redskap för bränvins tillverkning och distillering, skall från den nya författningen uteslutas. Hr Hjärne, Harald: Hå denna fråga är af ekono misk natur, och således 3 Stånds beslut utgör P. Slirs, får jag föreslå P. o. Ad. att antaga inbjudningen, emedan jag tror att detta beslut är vid den numera förändrade lagstiftningen ändamålsenligare än det, hvari B. o. Ad. förra gången stadnade. Jag anhåller således om bifall till Utskits hemställan. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I afside å denna fråga bör visserligen den siste värde talarens anförande vara af vigt, då han har en längre tids erfarenhet af förordningens handhafvande; men jag befarar dock, att det ifrågavide stadgandets borttagande skulle innebära ett alltför vådligt steg, och vågar derföre hemställa, det P. o. Ad. behagade vidblifva sitt förut fattade beslut i detta afside. Gr. Lagerbjelke: Det torde visserligen å ena sidan kunna med skäl sägas, att förseglingen i och för sig sjelf icke är någon kontroll på bränvins-tillverkningen, men den bidrager emellertid dertill; och då nu genom de smärre bränneriernas upphäfvande en mängd redskap blir till laglig bränvins-bränning obrukbar, så blir också frestelsen att olofligt begagna densamma mycket stor, och då torde förseglingen blifva af nytta. Då P. o. Ad. förra gången icke vidtog anuan åtgärd än att återremittera Betänkit i denna punkt, får jag anhålla, det B. o. Ad. yi b, 3t 484 Den 2G Maj f. m. nu måtte besluta bibehållande af det gamla stadgandet i detta fall. Hr Hjärne:
Bi. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Jemtlands läns innevånare af gamla läns fängelsebyggnaden i Östersund. \ (I. A.) Sedan nytt cellfängelse för Jemtlands län blifvit uppfördt i Östersund samt Kongl. Fångvårdsstyrelsen i fråga om dispositionen af det gamla länsfängelset anmodat Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet dels att, efter hållen besigtning och värdering af byggnaden, till Kongl. Styrelsen med yttrande i detta hänseende inkomma, dels ock att, efter behörig utredning af frågan angående eganderätten till den tomt, hvarå häktet är beläget, rörande densammas användande meddela det yttrande, hvartill samma utredning kunde föranleda, så hade, enligt hvad högstberörde den 31 sistlidne Oktober till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under Nio 25 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) innehåller, Jemtlands läns Landsting i underdånighet hos Kongl. Maj:t hemställt, att Kronans rätt till ifrågavarande gamla fängelsebyggnad måtte utan lösen till Landstinget öfverlåtas, för hvilken framställning såsom grund blifvit anfördt, att byggnaden, som blifvit uppförd på den till Landshöfdingen anslagna löningsjord och således icke kunde jemte grunden föryttras, icke egde något synnerligt värde och vid besigtning uppskattats, för händelse af nedrifning och platsens afrödjande, till endast 150 R:dr R:mt, men, anslagen till något allmänt för orten nyttigt ändamål, kunde antagligen åtminstone tills vidare få bibehållas på sin nuvarande plats och åstadkomma ett vida högre gagn, än som motsvarade 6 Stats-Utskottets Utlåtande Jfå 13. nyssnämnda ringa belopp.
Hrr ledamöter af BankolJlsk. torde kunna bekräfta alt så är. o Hr Akerman: Det är, på sätt den siste värde talaren anmärkt, förbållandet alt uppenbart ett tryckfel har ägt rum. Utsk:s uti 32:dra punkten gjorda förslag, blef, med rättelse af del deri förekommande tryckfel, af R. o. Ad. bifallet. Anmäldes och lades på bordet nedannämde från Utsk:n inkomne betäuk:n, mern. och ullål:n, nemi. frän Revilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. E k o n.U t sko 11 en ; N;o 1, angide gruuderne för rättigheten att tillverka och omdistillera saint i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid; Lag-Utskottet: N:o 35, i anledn. af väckte motioner om ändring af 2 § samt upphäfvande af 5 och 6 §§ i 2 cap. Giflermålsbalken, ang:de dem, som äktenskap med hvarannan ej bygga må; N:o 36, i anledn. af väckte motioner om förändring af lagens stadganden, rör:de teslaments-friheten samt af 8 cap. Jordabalken, ang:de rättigheten att bortgifva jord, hus eller tomt; N:o 37, i anledn. af väckt motion om ett tillägg lill 17 cap. 1 § Ärfdabalken; N:o 38, i anledn. af skedd återremiss af Utsk:s betänk. N:o 20, öfver K. M:s nåd. propos. med förslag till förordn. ang:de handelsboks vitsord; N:o 39, i anledn. af återremiss utaf Ulsk:s betänk. N:o 28 öfver väckt motion om bestämmande af tid för vitesförbuds kungörande i kyrkorne; Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 58, i anledn. af väckt motion om beklädnads-direktionernes förpligtande, att insätta en del af de under deras förvaltning stälde medel uti R.
Enär Grundlags-Utskottet vid lagtima Riksdag med tilleller af styrkande yttrat sig öfver hvad, ejler Stats-Rådets hörande, Konungen, eller tillstyrkt hvad Riksdagsman, i sådant afseende i någon af Hamrarne föreslagit, eller sjelft, med stöd af 77 §, våckt dylik fråga, skall Riksförsamlingen, pä sått 71 § 2 mom. förmår, deröfver besluta', hvarvid iagttages, att ändring i Konungens förslag hvarken i Utskott eller Hamrarne, hvar för sig eller samfäldt, får åga rum. Om förslaget icke antciges, vare frågan förf allen , hvarom anmälan gores hos Konungen, der Han frågan väckt. Godkännes förslaget, varde beslutet vid nästa lagtima Riksdag först prof vadi af Andra Kammaren, som sänder sitt beslut till Medkammaren. Karder det af båda Hamrarne, hvar för sig, antaget, vare Riksförsamlingens beslut. Hvad någondera af slagit, förf edle. Kammare åge ej rätt att uti det hvilande beslutet någon ändring göra. Förf edler hvilande beslut, som grundar sig pä Konungens framställning, varde Han derom underrättad. Ej må det slutliga af görandet uppskjutas, utan att Konungen och båda Hamrarne, hvar för sig, till uppskofvet samtyckt, Godkännes det hvilande beslutet af båda Hamrarne, hvar för sig, blifva, om Konungs framställning derigenom antagen är, Konungen derom underrättad; men, om frcimställ Bih, till R, St, Fröt, 1840 och 1841. 3 Samt. 38 Höft, 4 26 Hör till Constitutions-Utskottets Memorial, N-.o 85. ningen icke af Konung är gjord, underställes beslutet Konungen , sotn deröfver, innan Riksdagen åtskiljes, bor inhemta hela Stats-Rådets tankar och meddela Riks förs amlin gen Sitt bifall eller de orsaker, för hvilka Han beslutet icke kunnat godkänna.
Beskaffenheten af den nya representations form, som i denna händelse kunde komma att träda i stället för den ganria, beror af omständigheter, som ligga utom den menskliga beräkningen; och lätteligen skulle dervid en stridom representationsformen kunna förvandla sig till en strid om statsförfattningen “. Det var för att i tid afvärja en sådan fara, som frih. De Geer framlade det representationsförslag, som sedan blef Sveriges riksdagsordningi Det skedde följaktligen icke så mycket i den då för tiden moderna liberalismens, som i den samhällsbevarande konservatismens intresse, och för att åt de återhållande krafterna inom samhället bevara den ställning de genom händelsernas gång voro på väg att förlora. Detta kan förtjena att bevaras i hågkomst af dem, som bedöma hans verk. Bland reformens motståndare gjorde sig hufvudsakli-gen tvänne åsigter gällande. En del fruktade, att den återhållande kraften ej heller inom den nya riksdagen skulle vinna tillräcklig styrka. De ordade om demokratiens vådor och frambesvuro det röda spöket. En annan del, — onekligen de jnest klarsynte af allesammans, — tänkte sig ett öfvermäktigt bondregemente såsom en omedelbar följd af reformen. Då de emellertid ej förmådde hindra dess genomförande, beslöt sig en del af dem för en djerf vändning. De ville söka stöd hos just den allmoge, hvars öf-vervälde de fruktade, och förutseende, att det politiska inflytandets tyngdpunkt snart skulle förläggas till andra kammaren, läto de vid de första valen 1866 i sina hemorter ställa sig som kandidater till denna kammare. Då dessa val skulle taga sin början, lät regeringen förstå, att det vore önskligt, om valen till andra kammaren vore afslutade, innan landstingen sammanträdde för att första gången utöfva sitt uppdrag som valnämder till första kammaren, på det att icke valen måtte falla på samma " personer till båda kamrarne och en del omval derigenom föranledas. På många håH uppfattades detta såsom ett försök att få invalda i andra kammaren så många till den första valbara personer som möjligt, hvaremot åtskilliga protester läto höra sig.
Ty utom det att — då det för närvarande inom städerna brukliga invecklade och mångskiftande beräkningssättet icke torde höra i sin helhet bibehållas — någon annan på städerna i allmänhet tillämplig taxeringsgrund än statsbevillningen svårligen lärer kunna uppgifvas, synes man hafva grundad anledning att hoppas det de brister och ojeinnlicter, som för närvarande onekligen vidlåda Bevillnings-förordningen, vid den omarbetning deraf som är i verket, skola i betydlig mån försvinna, Dessutom är de Kommitterades förslag verkligen icke så genomgripande, som det vid ett flyktigt betraktande torde förefalla, ty först och främst rubbas derigenom icke hvad i Lag eller allmän Förordning kan finnas stadgadt om att någon utskyld skall utgå efter annan grund eller att vissa klasser skola dertill bidraga och dernäst har förslaget äfven öppnat tillfälle att, der så billigt finnes, i särskilda fall bereda vissa klasser nedsättning i eller befrielse från någon stadsutskyld. Den ojemförligt vigtigaste nyheten i detta förslag till en kommunal-lag för städerna ligger dock i den förändrade ställning Magistraten erhållit, derigenom att den blifvit skilj d från all bestämningsoch pröfningsrätt i afseende på besluten i kommunens ordningsoch hushållnings-ärenden och i sådana ärenden inskränkt till en rent verkställande och förvaltande verksamhet. Denna förändrade ställningutgör dock, enligt Utskottets tanke, ett rigtigt uttryck af Magistratens verkliga betydelse inom kommunen, nemligen att vara dess tjensteman, men alldeles icke dess styresman, och hvad kommunen sjelf angår, så lärer den ej kunna annat än vinna derpå att besluten i dess angelägenheter icke i någon väsendtlig mån bero af en embetsmyndighet, som visserligen mera än någon annan inom kommunen innehar den kännedom om lagar och författningar, som för kommunalstyrelsens behöriga handhafvande är af stor vigt, men tillika är så upptagen af andra bestyr att den derför icke hinner egna någon högre grad af omtanka åt åtgärder för kommunens framåtskridande.
Innan jag söker reda denna skenbara motsägelse, begagnar jag mig af detta ställe i ämnets utveckling för att göra motionen N:o 5 till beredande af något till långifvares skadeslöshet vid inträffande myntförsämring vid låns meddelande under vacklande cours. Låntagare vare underkastad vidräkning efter myntets föiändring genom cours, derest Jångifvaren fötmår styika coursens förhållan Bil. till Ridd, 0. AiL Pr, 1 Band, 60 §46 Den 2 g F elmar ii. de sä Väl då lånet meddelades, som nät det-1 samma betalas. Skulle coursen förändrat sig till låntagarens fördel och han sådan förän^ dring styrka kan, vare lag samma. Denna motion torde till Lagutskottet varda remitterad. Silfverfonden och Bancosedelstocken skola hållas oföränderlige med undantag af det silfver sorn Banken kunde få köpa i händelse äf coursens fall. Méti penningen skall under tiden och emedan realisationen beredes, föreställa varubeloppet i riket. Detta är åter igen föränderligt, som lätt ffises af jemförelse emellan a ne års olika skör-' dar, hvilka lätt kunna skilja sig med en million tunnor säd, det vill säga 5 å 6 millioner R:dr BancoSkall nu nationens industriella interesse, att nemligen varumängden behörigt representeras, noggrant bevakas och Bancosedelstocken för realisationens framtida möjlighet. hållas oföränderlig; så påkallar upplösningen af denna motsägelse, hvilken jag nyss vördsamt antydde såsom skenbar, införandet af ett serskildt myntslag, hvilket ersätter den fixa Bancosedelns oförmåga att representera en, till följe af rikets physiska belägenhet föränderlig varumängd, kanske till större ytterligheter ombytelig i Scandinavien, än i nå annat land. Således måste för varutillgångens, det är Den a3 Februarii, 94? hatiönalvälståndets skuld, det vill säga realisationens ernående, varumängdens öfverskott representeras af e,tt mynt.
- Längre bort i salen fin - nas fargkar, bommar, valsar, kranar och en mangd andra saker, med livilkas uppgift och bestSinimelse i lifvet du ar ganska litet på det klara, då du omsider stiger upp till nästa våning. Har går arbetet med ' liögtryck, det k m du redan på afstånd höra af slamret, som, d % ilii inträder, inöter dig med bedöfvande styrka. Dörren slutes till bakom dig, och helt beklämd känner du dig slungad in i en obekant värld, som visserligen iir fihl af hvarjeliandi iiitres aanta saker, inen dar en stackars nykomling liar svart att taga sig fram utan hjälp. Det helvetiska slamret betagep dig möjligheten att tala eller uppfatta, hvad som talas omkri~ig dig. Langs bhda langväggarna ser du nkgonting dallra frHn golf till tak. Akta dig! G ~ L ej för nara! Det &amp; r drifreinmaïna. Förskriickt ryggar du tillbaka, och genom din hjiirna far minnet af lihesande tidningsiiotiser om arbetare, som fastnat med kläderna, dragits med reminarna och sedani plockats upp i srnabitar. Dn vill veta, am &amp; dant ocksh hiinder has. Åhja, nästan hvarje dag skadas nigon niänniska i niigon fabilk i staden, s %som du kan f&amp; höra, om du ~iinder dig till fiiltskaien. Men så iiro ocksa arbetame sa gränslöst oförsiktiga. Be nu pil den dar lille parfveln, soim slinker fram dar sk behändigt, endast ett par tuin från det farliga graiiliskapet! Han har säkert sprungit där liundra ganger förut och skall kanske springa annu hundra gånger, innan det misslyckas. Xen livad skall lian göra? Han ' skulle ' icke hinna med tiondedelen af sitt arbete, om l i m skulle vara försiktig och taga langa omvagar. Och nu hiires t411 ph kbpet eu röst påskyndande ropa: %Axel, tag hit stegen till n: r 19! Raska p i &gt;!
Mig synes åtminstone skäl, att Representationen för beviljandet af en sådan summa, heldst, såsom anslag utan äterbetalnings-skyldighet, och för åstadkommande af en ny farled, må äga säkrare underrättelse om verkliga nyttan och behofvet af detta anslag, än den som kan inhemtas af nu föredragna Betänk. Det har blifvit sagdt, att provinsen Södermanland icke i den mån, som andra provinser åtnjutit bidrag af stats-medel, och att detta vore ett skäl för beviljande af ifrågavar:de anslag. Jag vill lemna detta osagdt. Jag känner icke i hvad mån Södermanland blifvit hugnadt med Stats-bidrag, men jag vet, att vid sista Riksdagen beviljades 100,000 R:dr för ett allmänt företag inora nämnde provins, och af detta Betänk, finner jag, att för ett annat allmänt företag, äfvenledes inom Södermanland 50,000 R:dr nu äro tillstyrkte. Jag kan således icke finna, att denna provins har varit utesluten ifrån R. St:rs välvilja. Jag har ansett mig böra, i ensak af sådan beskaffenhet, som ifrågavar:de, och då summan är så betydande, framställa mina betänkligheter, öfverlemnande åt R. oAd. att bestämma, huruvida 11. o. Ad. finner dem vara af beskaffenhet, att skäl kunde förefinnas till återremiss, hvarom jag vördsamt anhåller. Hr von Hartmansdorff: Man säger, att den i fråga vande kanalen är ett ringa föremål, jemförelsevis med hvad som förut varit i fråga, men att summan är ganska stor. Jag medgifver att hon är ansenlig, men huruvida föremålet skulle vara obetydligt, det är en annan fråga. Vid andra tillfällen har man här yrkat anslag för enskilte personers bästa, och med detsamma för den kringliggande orten. Vid Eskilstuna finnes en betydlig kronan tillhörig anläggning. Lättad farled derifrån är af vigt äfven för Slaten; det bör man icke förglömma, när man är så angelägen, att bereda fördelar åt den enskildte. Hvad landskapet
g (Skola infrias efter utlottning, eller, enligt flypotheks-Kassans till Riksgälds-Kontoret särskilt afgifna förbindelse, efter ;6 månaders föregången uppsägning.) (Skola infrias efter 6 månaders uppsägning, hvilken dock ej får ske förr än 5 år efter obligationernas utgifningsdag.) ^5i st. — (Häraf skola obligationer å ett sa mmanräknadt belopp af 69,000 R:dr inlösas genast efter 6 månaders uppsägning, men de öfriga först efter 5 år från utgifningsdagarne och 6 månaders derefter skedd uppsägning). 35o st. 4 procents å 1,000 R;dr hvardera, „ 35o,ooo: (hvilka skola inlösas etter 6 månaders uppsäg - i,i55,25o. &aj,j71 st. ning) S:a R:dr 2,465,838: 42• 8. Emot Hypothiserade Obligationer meddelade Lån: till Rikets Ständers Bank, emot 5 proc. tänta och hypothek af i,45o st. Armeens AckordsAmorterings-fonds 4 proc. obligationer å 5oo R:dr hvardera, att betalas efter 3 månaders uppsägning, R:dr 543.760: Skånska Hypotheksföreningens 5 proc. obligationer å tillsammans 3,5oo R:dr, att betalas i Januari månad nästa år, R:dr 3,000: 546,750: — —- Särskildt lån till Rikets Ständers Bank, emot 4 procents ränta: och utan hypothek, att betalas efter 3 månaders uppsägning, : „ 600,000: Summa förräntade medel R:dr 3,612,588: 42: 8; Efter tagen kännedom om de i Herrar Fullmäktiges Protokoller ofta förekommande och af föreskrifterna angående förräntandet af Riksgälds-Kontorets kontanta behållning föranledda frågor, samt de afHerrar Fullmäktige i sådant hänseende fattade beslut och vidtagna åtgärder, anse
Utskottets hemställan att såväl Prosten Lundholms motion om fribrefsrätt lör kyrkoherdar och deras vikarier, som Riksdags-fulimägligen Nils Janssons från Östergötlands län motion om fribrefsrätt för länsmän mätte lemnäs utan afseende, blifvit af samtlige Riks-Stånden gillad. Emot Utskottets hemställan om bifall till Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga Proposition har hufvudsakligen blifvit anmärkt: att då den nuvarande enkla brefvigten 1V* lod motsvarade 3,90fi ort, skulle genom denna vigts bestämmande till 3 ort en betydlig nedsättning i den nu tillåtna vigten för ett enkelt bref komma att ega rum; att denna nedsättning blefve ännu kännbarare då fråga vore om bref af större tyngd, enär ett bref, som nu afgår mot dubbelt porto, linge väga något öfver 7 ort, men efter den föreslagna viglbestämmelsen ej skulle få öfverstiga 6 ort, o. s. v.; alt om äfven, såsom Utskottet uppgifvit, den föreslagna vigten af 3 ort medgåfve att mot enkel afgift afsända ett postpappersark, inneslutet i med lack försegladt kuvert af vanligt konceptpapper, eller ock ett med lack försegladt bref bestående af två postpappersark eller ett ark konceptpapper, härtill likväl erfordrades att papperet mäste vara af särdeles tunn beskaffenhet; att i följd häraf det ock lätteligen kunde inträffa att ett bref, som icke innehöll mer än ett ark konceptpapper eiler två postpappersark, öfverstege den föreslagna enkla brefvigten, om papperet vore af något tjockare beskaffenhet; att härigenom för deri korresponderande allmänheten förorsakades osäkerhet huruvida ett vanligt bref kunde afgå för enkelt porto eller icke, och alt denna osäkerhet föranledde icke ringa olägenhet, synnerligast då man ville, medelst användande af frimärken, begagna de å allmänna platser uppsatte postlådor. Ehuru flera skäl onekligen tala för antagande, utan förändring, af det utaf Kongl. Maj:t framställda och i Utskottets