Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Directionens i följd häraf vidtagna åtgärder; att de under öfverläggningeri företedde .Handlingar innefatta öfverflödigt försvar för DLrectionen i denna del : att hvarje års arbets; plan för båda Provinserna blifvit inför Kongl. Majit i Stats-Rådet i underdånighet företedd och af Kongl. Majit i Nåder gillad innan något arbete för året börjats eller Arbetskommendering; på grund af donna plan, erhållits: att hvarje års berättelse, sorn upptager hela använde-kostnaden för året, jemväl blifvit till Kongl. Majit i underdånighet afgifven: att både Bolagets och Riksens Ständers Banks tillförordnade Revisorer årligen granskat ej blott räkenskaperna; och dervid pröfvat kostnaden, utan ock arbetet i hela •less omfattning, så val det redan verkställde, som det återstående, saint på stället besigtiga! och godkännt det fullgjorda; att desse Revisions* Berättelser blifvit vid de i Reglementet föreskrifna Bolagsstämmor Actie-ägarne förelaggde, och af dem full decharge, sednast den 15 Sept. 1814 > Hirectionen meddeid för dess befattning, utan att någon anmärkning blifvit gjord mot fört - 154» Den 17 Juli. fortsättningen af arbetet efter samma plan och i ett sammanhang; hvaraf alltså föijer, att CanalDi rectionen for dess båda Principaler , Kongl. Majit och Bolaget, aldrig doljt utan i den ordning , sorn Reglementet föreskrifver och efter hvad billigen och lagligen fordras kan , yppat hela Verkets ställning: att Directionen icke ägt någon rättighet, att omedelbarligen vända sig till Riksens Ständer och mindst kunnat göra det då Riksens Ständer ej varit samlade: att deras Fullmägtige liksom Revisorerne i Banken hafva erhållit de‘ berättelser som till dem enligt Reglementet skolat aflemnas; och ärueligen, att vid Riksens Ständers sista sammankomst i Orebro år 1812, endast ett års Canal-arbete var verkstäldf. O tn ock
* Upplästes ett Memorial från Lagutskottet, af den 30 Mars, hvaruti Utskottet, i anledning af en af Herr Reutersköld, Carl^ gjord motion om en Lag, sorn skulle sätta alla förbindelser, så väl uti penninge-transactioner som annan bandel, i likhet med Växlar, yttrar sig ej kunna till ett sådant stadgande tillstyrka bifall j öfverlemnandes Utskottet derjemte till Riksens Ständer tvänne särskildta meningar, af Herr Borgmästaren Holm och Herr Lagmannen Noréus , uti hvilken sednares mening Herr Karnmarjunkaren Lagerheim hade instämt. Dessa Utlåtanden ladss på bordet. Upplästes och bifölls ett Memorial från Lagutskottet, af den 3 April, hvaruti Utskot. Ridd. 0. Ad. Brot, N:o 29. jo. 226 Den 13 April, tet begär att ytterligare få antaga en CanZlist, utom elen af Utskottet redan förordnade. Upplästes ett Memorial från ConstitutionsUiskottet, af den 10 April, i anledning af Konungens Nådiga Proposition om uppskof till nästa Riksdag med de hvilanda Grundlagsfrågorna. Utskottet anser sig böra, lika med Kongl. Maj r, tillstyrka afgörandet af de beredda förslagen till 41. och 56. §. g. afRegeringsFormcn , samt i det hufvudsakligaste bifall till Kongl. Maj ts Nådiga framställning om uppskof till nästa Riksdag med afgörandet af de nu hvilande förslag till förändringar och tillägg i Grundlagarna; troendes Utskottet sig likväl, med full öfvertygelse att sinnena dertill redan äro tillräckligt förberedda, böra till afgörande hos Riksens Ständer föreslå några la beredda förslag, nemligt n vid 20. och 70. §. §. Regeringsformen, samt 38. och 56. §. §. Riksdagsordningen, anmälandes tillika att, i afseende på fråga huruvida de för slagne förändringarne i 74- och 110. §. Regö ringsFormen samt 34. §.
Skrifvelse d. 21 Dec. 1823, i5 punkten, en dylik ersättning i Nåder medgifva, enär Kapuren blifvit i behörig ordning dömd att förlusten godtgöra; men då härvid förekommit, att blott en del af ersättningssumman kunnat af Kapuren utbekommas samt något serskildt stadgande icke blifvit af R. St:r meddeladt för de händelser, då en Kaparen ålagd ersättning icke kommit reelamenten till handa, eller 3io S t a t s - U t s k o 11 e t s blott till en del utgått, hvarigenom reclamenten, utan dess eget förvållande, tillskyndats en förlust, så mycket hårdare, som i sådane fall handelsföretaget varit af så loflig beskaffenhet, att uppbringningen blifvit ogillad af Domstolarne i sjelfva den uppbringande* Fädernesland, vill K. M:t, som tillika inhemlat, att ofvanbemälde reclamenter icke försummat någon åtgärd till ersättningens utbekommande af Kaparen, samt att den uppgifne förlusten i öfrigt är ersättningsgilld till ett belopp af 7Ö97 R:dr 33 sk. 11 r:st., i Nåder hafva öfverlemnat denna fråga till R. nu församlade St:rs pröfning. i4:o Briggen Triton, uppbrag taf Fransk Kapare i Junii månad 1810, men fridömd den 3i Julii 1811 — Ersättning för Fartyget reclamerad af Handlanden J. D. Egge. Den Kgl. Remissen, i afseende på detta reclamationsmål, lyder sålunda: "K. M:t, som bland andra frågor oni godtgörande af Svenske Medborgares förluster genom uppbringningar, lill pröfning förehaft ett af Handlanden i Norrköping J. D. Egge gjordt anspråk på ersättning för Briggen Triton, uppbragt af Fransk Kapare i Junii månad 1810, har, enär Kaparen blifvit i behörig ordning dömd att till reclamenten utbetala den summa, hvartill Fartyget blifvit försåldt, ansett sig icke kunna, emot innehållet af i5:de punkten i R.
Maj:t i underdånighet aflemnas; 3) att Rikets Ständer likaledes ville i underdånighet anhålla om Nådig föreskrift till Konungens Befallningshafvande att i underdånighet föreslå den ersättning, sorn Kungsgårdsoch boställsinnehafvare böra åtnjuta för den förlust, de kunna anses lida genom minskning i påräknade biträden från alla de före år 1696 behörigen anslagne eller genom serskiide laga kraftvunna Resolutioner sedermera anslagne hemman och lägenheter m. ni.; hvilket förslag bör grunda sig på Domares och Kronofogdars intyg och värdering, allt efter orternas pris; 4) att i de fall, då de olagligen eller blott genom frivilligt åtagan - Stats-Vtshottets Ullålande, N-.o 288. 3 (le och häfd tillkomne skyldigheters afskaffande kan vålla någon så betydlig förlust för Kungsgårds-eller boslälls-innehafvaren, att Staten anses böra densamma ersätta, detta ersättningsbelopp skall på samma sätt i underdånighet uppgifvas och bestyrkas; 5) att Rikets Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet begära, det Kongl. Majrt täcktes, efter pröfning af förhållandet, för framtiden bestämma det efter 3:dje punkten utgående ersättningsbelopp, att af Statsverket vederbörande Kungsgårdsoch boställs-innehafvare godtgöras ifrån och med år 184-2, och hvilken summa, intill nästa Riksdag, borde, uppå skeende reqvisition af Kongl. Stats-Conloiret, genom Riksgälds-Contoiret utbetalas; men att hvad angår den minskning i inkomst, som, genom afskaffandet af de i 4:de punkten omnämnde dagsverks-och tjenste-skyldigheter, för Kungsgårdar och boställen kan ifrågakomma, ersättningen endast måtte bestämmas och på enahanda sätt utbetalas för den tid, de nuvarande innehafvarne bibehålla besittningsrätten; dock att derest, till följd al ifrågaslällde åtgärder, ett eller annat boställes skötsel och vård i framtiden skulle alltför mycket försvåras, Rikets Ständer förväntade att då få emottaga Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, rörande den ersättning, som i sådant afseende kunde vara af verkligt behof påkallad; hvilken ersättning likväl endast kunde ifrågakomma vid de Kungsgårdar, som till boställen begagnas; och 6) att Rikets Ständer derjemte i underdånighet anhålla, att, vid nästkommande Riksdag, en fullständig utredning af omförmälde förhållanden inåtte varda till Rikets SLänder öfverlemnad, på det att Rikets Ständer, efter föregången noggrann pröfning deraf, må blifva i tillfälle att till Kongl.
Maj:t godkänd säkerhet för samma Contracts behöriga uppfyllande aflemnad, anser sig dock Utskottet, med hänsigt till härvid förekommande och i det återremitterade Betänkandet uppgifna omständigheter, kunna och böra fortfarande taga för gifvet, , att meranämnde, ejallenast för innehafvarne af några få större egendomar, utan äfven för en stor del af öfrige jordegare inom 2:ne Härader, serdeles gagnande samt för en hel landsort magtpåliggande företag, icke kan, åtminstone för närvarande, bringas till verkställighet, med mindre Rikets Ständer medgifva den af Utskottet tillstyrkta förändring i de för Statens bidrag härtill förut bestämda vilkor. Dock, måste, äfven om Utskottets i detta hänseende gjorda framställning kommer att vid innevarande Riksdag förfalla, hela det belopp, hvarom nu är fråga, i allt fall tills vidare hållas vederbörande strandegare tillhanda, enär deras anspråk på utbekommandet Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 212. 3 deraf, emot de vid 1840 och 184 ^ års Riksdag, bestämda vilkor och åligganden, destomindre lärer kunna anses vara förverkadt, som både de för Statsbidragets åtnjutande föreskri Ina förberedande åtgärder blifvit vidtagne och arbetet till någon del numera påbörjadt, hvarom Utskottet trott sig böra erinra, i anledning af den inom Bonde-Ståndet yttrade förmodan, att Rikets Ständers, i afseende på ofvannämnde företag, förut fattade beslut skulle upphört att vara gällande. På sätt Utskottet i sitt förra Utlåtande uppgift, ansågos vid sista Riksdag de för Emåns upprensning då anvisade anslagsoch lånesummor, utgörande tillsammans 4^,000 R:dr, ungefärligen motsvara hälften af den kostnad, samma företag, med inberäkning af jordersättningar m. m., skulle komma att medföra. Af denna kostnadssumma var likväl uti den år 1840 uppgjorda arbetsplan endast ett belopp af 55,9i5R:dr eller ungefärligen — delar af hela kostnaden, beräknadt för sjelfva arbetet.
Zamet hade lyckats med penningar och smidighet; han hade uppfört åt sig i förstaden Saint Antoine en förtjusande italiensk villa, som konungen gjort till sitt parisiska hviloställe. Der spelades högt och lefdes högt; och galanta fruntimmer strömmade dit som till ett kasino för nöjet. Det var en bit af Venedig, inflikad i förstaden Saint Antoine. Gabrielle ditkom på onsdagen och gick till skrift på tors-dagen; sedan inlog hon sin middag hos Zamet, hvilken i egenskap af ryktbar gastronom serverade henne en utsökt måltid. Efter middagens slut återvände Gabrielle till kyrkan, följd af mademoiselle de Guise; det svartnade för ögonen på henne under messan till åminnelse af det vid Kristi död inträffade mörkret. Då hon återkommit till Zaraets hus, störtade hon omkull; förfarliga konvulsioner förvirrade och vanstälde henne. Så snart hon åter kom till medvetande, ropade hon, att man skulle föra bort henne från detta olyckshus, och man flyttade henne till hennes bortresta tants Madame de Sourdis hus. Sedan tragedin varr utspelad, blef scenen tom, som på ett gifvit tecken. Zamet hade försvunnit, gardeskaptenen hade rymt; mademoiselle de Guise hade gifvit sig af; den döende var ensam med la Varenne, hvilken kallt betraktade dödskampen. Slutligen beslöt han sig för att tillkalla en läkare, hvilken, måhända skrämd af hans blick, tog grossessen till förevändning för att ingenting föreskrifva. Detta förtjusande ansigte hade förvandlats till en fasansfull mask, och munnen, som på ett hemskt sätt förvridits, drogs ända upp till öronen. Under uppehållen mellan anfallen skref Gabrielle tre bref till konungen. Men allt var väl ordnadt i uppsättningen till detta hemska drama; komparserna så väl som aktörerna utförde väl sina roler: budbärarne gingo i stället för att skynda. Konungen erhåller slutligen det första brefvet; utom sig sätter han af i galopp. I Villejuif underrättar en biljett från la Varenne honom om, att allt är slut. Hans smärta var förfarlig.
Med anledning af dessa anmärkningar, hvilka, lill en del, ej tyckas sakna giltig grund, får "Constitutions-Utskottet, som ej eger att ingå i pröfning af Émbets-Verkens, på Författningar och Instructioner beroende förhållanden till hvarandra, vördsamligen tillstyrka, att benämningen: Ko nungens Nedre Juslitice-Revision ’ må i 24 §. oförändrad qvarstå. 26 §• Härvid har Preste-Ståndet yrkat, ej. mindre Justitiae-Cancellerens uteslutande ifrån Stats-Rådets öfverläggningar, ;in förtydligandet af §:ns början, sålunda ”Då de ifrån Högsta Domstolen kommande JustiticeÅrenden m, m,y samt Borgare-Ståndet för dess gemensamma tanka förklara!, att hela denna §. bör försvinna. Enär således, i fråga om Justitiae-Cancellerens öfvervaro af Justitiae. Ärendens föredragning i Stats-Rådet, Två Stånd stannat, emot Två, föranlätes Constitutions-Utskottet att, till skiljaktigheternes definitiva jemkning, framgifva denna omröstnings proposition; O, ”Den, sorn bifaller, att, enligt Constitutions-Utskottcts förslag, Justitiae-Cancelleren må öfvervara Justitias-Ärendens föredragning i Stats-Rådet, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” Dill. till B. Sami. 2 16:de Häftet, Constitutions-Vtskotlets Memorial iV:o få. ”Vinner Nej, anses Justiliae-Cancelleren utesluten ifrån Siats-Rådets öfverläggningar.” Vidkommande för öfrigt Presteoch Borgare-Ståndens, hvart för sig, gjorda serskilda anmärkningar, så, emedan, å ena sidan, Justitise-Ärenden, i deras egentliga bemärkelse, icke äro andra, än de, som på Högsta Domstolens handläggning och afgörande hero, hvaremot sådana administrativa frågor, öfver hvilka Högsta
Majit har vidare föreslagit, alt karte-afgiften för Fastebref, nu bestämd till {idel emot hvad för köpeoch bytesbref stadgas, samt efter en tillika i författnin gen intagen tarif, hädanefter skulle utgå på följande sätt: lör belopp till och med 100 Ridr 10 öre. saint för hvarje fulla 100 Ridr derutöfver . 10 öre; hvarigenom följdriktighet ansågs uppstå och tillika vunnes en hillig jemkning i den dryga algiflen, utan all Staten å intraden i det hela gjorde någon förlust, helst i en lid då fast egendom till höga värden stundligen afyttrades. Utskottet ser sig likväl föranlåtet att i denna del tillstyrka afvikelse från omförmälda nådiga förslag. Af skäl, sorn här nedan skola närmare anföras, har Utskottet nemligen funnit sig höra föreslå köpeoch bytesbrefs kartering till 00 öre för hvarje fulla 100 R:dr, hvarigenom någon minskning uppkommer uti Kronans inkomster af egendomars lagfart, derest icke afgilten för fastebref bibehäiles vid {idel af köpebrelskartan eller 15 öre för hvarje fulla 100 lUdr. Under närvarande förhållanden synes anledning icke heller vara för handen alt minska den till Staten af lästighels-försäljningarne nu bestämda afgift. Utskottet får alltså hemställa, att hilagde förslag, angående kartering af fastebref, måtte bifallas. Uti sin här förut om förmälda motion har Herr Henschen föreslagit, all de i 4 § 3 moni. upptagne äktenskaps-IÖrord mätte lå afgilten nedsatt till hälften eller från 2 till 1 Ridr Banko; till stöd för hvilket förslag motionären, utom de af honom för nedsättning eller befrielse i allmänhet anförda grunder, vidare erinrat, att om också äktenskaps-lörord i allmänhet upprättades emellan personer af den bemedlade klassen, äfven ett annat förhållande stundom egde rum, och att afgilten vore orättvis, då den, icke beroende af förmögenhet, drabbade alla lika.
St:s Just.ombudsman lika lön, som den Just.cancelleren uppbär, emedan de hafva lika väldighet och ungefär lika befattning. Men jag anser deremot oriktigt af Utsk.> att hafva velat förknappa lönen för den, som förrättar Just.ombudsmannens tjenst, då han en sådan i något Statens embetsverk innehar. Denna förknappning är så (nyeket obilligare, som StatsUtsk. föreslagit en dubbel nedsättning, så alt då Just.ombudsmannen är hofrättsråd, vill StatsUtsk. icke åt den, som förrättar hans tjenst, bevilja halfva hofrättsråds-lönen, utan halfva assessors-lönen. Detta är alldeles för njuggt. Då för några plenidagar sedan fråga här förevar om ett Const.Utskts förslag, angrde Konungens rådgifvare; så antog R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke, att den, som utöfvar Statsrådsembetet, måtteej tillika utöfva något annat eller åtnjuta någon annan lön. Här vill man likväl, att Just.ombudsmannen skall åtnjuta annan lön än Just.ombudsmannens, nemi. en del af hofrättsrådets, så till förståendes att statsverket skulle på den tjenstförrättande hofrättsledatnolens bekostnad vinna en del. Detta är, efter min förmening,. alltför njuggt och R. St. ovärdigt. Följden deraf blelve, att hvarje embetsverk skulle anse såsom en olycka, att hafva en så duglig embetsman bland sina ledamöter, att lian valdes till Just.- ombudsman; ty deraf skulle följa, att en af ledamöterna derstädes blefve adjungerad på långmål, ocb finge tjena för hälften af den lägsta ledamots-lönen. Jag anhåller på dessa skäl, att R. o. Ad. måtte återremittera detta betänkande. 12 FT. ib j3S Dén i5 Augusti c. m. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer med Ilr von Hartmansdorff, dock så, att för min del anser jag det vara klart, att R.
Finska nationens stora tillgifvenhet för sin konung och sitt land, gjorde sig i anledning deraf de gladaste förhoppningar, och väntade nu kraftfullare åtgärder, hvilka icke bordt kunna förfela ändamålet. I anledning af uppmaningen ankom ock en deputation, från flere af fienden ännu besatte socknar, till grefve Klingspor, och uppgaf att på deras ort 2,000 man af allmogen öfverenskommit, att till fäderneslandets försvar gripa till vapen. De erbjödo sig, att genom förstörande af vägar och broar bakom Ryska hären, afskära dess återtåg och falla fienden i ryggen; men de ville göra det i förening med arméen, och begärde nu blott befallning, på hvilken tid och på hvilket ställe de skulle utföra företaget. Men grefve Klingspor tackade dem för deras patriotism, klappade dem på axeln och sade: "när jag behöfver edert biträde, skall jag väl kalla på eder." Sådant skedde aldrig4. Detta bevisar, att Klingspor icke hade något allvar med den anmaning han utgaf den 1 Maj, och att han icke hade för afsigt att begagna alla de utvägar honom blefvo erbjudna. Tillika visar det af hvilken anda folket lifvades, och huru många medel till landets försvar en redlig befälhafvare kunnat påräkna. Och hvad en nation, upprest i massa, kan uträtta, bevisar Spaniens exempel emot Napoleon. Finnarne eldades fullkomligt af samma anda, och deras enthusiasm för sitt fosterland var större, än man kan föreställa sig. Vid början af Maj samlade sig Ålands allmoge sjelfmant, och tog, under anförande af en prest, adjunkten Gummerus och en länsman Arén, alla dervarande Ryssar till fånga. I Savolaks inställde sig bönderna, anförde af skolmästaren Hellgren, för att understöda kapiten Malm, då han den 12 Maj intog Kuopio. I Karelen förenade sig allmogen, under en bonde vid namn
S. D. Af tvänne till Ståndet inkomna, hos Rikets Ständers den 18 dennes valde ^lektorer hållna, 1111 upplästa Protokoll inhemtades: att Kammar-rådet, Häradshöfdingen, Riddaren af Kongl. Majlis Nordstjerne-orden, Herr» Sven' Lorents Theorell blifvit enhälligt vald till Rikets Ständers Justitite-ombudsman, och att Revisions-sekreteraren, Häradshöfdingen Herr Ludvig Theodor Almqvist blifvit utsedd till den Man, som skall efterträda Rikets Ständers JustitiiB-ombudsman, ifall han innan nästkommande riksdag skulle med döden afgå; Och blifver underrättelse om dessa val meddelad genom utdrag af Protokollet till Expedilions-Uiskottet, med anmodan att uppsätta dels erforderliga förordnanden, dels underdånig skrifvelse, med anmälan om valen. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 37, i anledning af väckta motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkända. Borgare-Ståndet beslöt, för sin del, enhälligt, att Rikets Ständer skola hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om upphäfvande af de författningar, genom hvilka här i riket födde eller till Svenske medborgare upptagne Mosaiske trosbekännare äro, i afseende på rättigheten att köpa fast egendom på landet, och den att bosätta sig annorslädes, än i vissa städer, underkastade andra inskränkningar, än öfrige Svenske medborgare. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomil/tskottets Betänkanden: N:o 38, i anledning af väckt motion, om kontroll lill förekommande af missbruk af allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar; afslogs. N:o 39, i anledning af väckta motioner, om bestämmelser, i afseende å tillsättning af Klockare-lägenheterna i Skåne, Halland, Blekinge samt Bohuslän; bifölls.
Uti Nådig Proposition af den 8 sistlidne Mars, har Eders Kongl. Maj:t för Riksens Ständer framlaggt en tafla af den svåra belägenhet, hvaruti Stora Allmänna Barnhuset råkat genom, flera olyckliga omständigheter, i synnerhet genom Stor-Furstendömet Finlands afträdande till Ryssland, hvarigenom Barnhus - Inrättningen , som allt ifrån sin början år 1637 fatt af detta, liksom af flera andra Sveriges landskap, uppbära fyrationdedelen af Kronans behållna Tiondespannmål, blifvit en sådan, till omkring 300 tunnor spannmål om året uppgående, inkomst beröfvad. Riksens Ständer, som varit betänkta på medel, att denna förlust ersätta, hafva ansett detta ändamål kunna vinnas derigenom, att utaf den i nu gällande Bevillnings-Förordningen af den 18 Augusti 1812 4 Art. 5 §. 1 Mom. fastställda Stämpel afgift 4 sk. å hvarje par Spelkort, sorn tillverkas , hälften af den afgift som sålunda bör i Stockholm erläggas, blefve anslagen Barnhuset, med rättighet för Directionen, att sjelf uppbära och controllera hela denna afgift, deraf den andra hälften borde af Directionen till Riksgälds-Contoiret levereras; äfvensom på lika sätt, till understöd för Barnhusen, eller der sådana ej finnas, Fattigförsörjningen i de öfriga Städer och orter i Riket hvarest Spelkort tillverkas, hälften af den afgift, som derföre bör erläggas , kunde upplåtas , och uppbörden och control - Den 14 Juli. 1165 controllen derå af vederbörande besörjas samt den andra hälften af de inflytande medlen till Riksgälds-Contoiret insändas. Dä Riksens Ständer nu få för Eders Kongl. Majit i underdånighet tillkännagifva, hvad de till uppfyllande af Eders Kongl. Maj:ts välgörande afsigt sålunda beslutit, sker det med den underdåniga anhållan, att Barnhus •
Hemmantals-Räntan synes höra i Spanmål beräknas hälften Båg och Korn, och, 0m något i penningar finge erläggas, så måsie det val ske efter hvart års Markegång, och äfven efier densamma köpeskillingen, för 6 år, uträknas. Det är emedlertid icke denna Penninge-Summa, utan är Folkstockens och productionens successiva men allmänna välmågans ändock skyndsamma förökning, som utgör hufvud-hänsigten; exempelvis till Odlingskraltens förmåga i sjelfegande Jordägares händer, må anföras om en by, som vid Indel ni ngs-Författningen blef klufven i z:ne delar, den ena lotten utgör ett Öfverste-Lieutenants Boställe *) hvarvid födas 9 personer, men *) Öfverste-Lieut^ans Bostället vid Vestmanlands Re - Statsoch Banko.Utskottens Bet and anden'. 561 rid det andra, som förblifvit under Bönders egande rät t, underhålles årligen med god trefnad 100 till 110 personer. I mer och mindre proportion finnas mångfalldiga liknande förhållanden. Folknummern af aila åldrar utgjorde.! medeltal, på det sista qvinqvennium iftån lgtl, till 1815, hägge inclusive 1,176,967 manlige Och däremot, ehuru flere Gossar födas, - 1,288,099 jqvinlige lpersoner eller tillsammans äldre och yngre menniskor 2,465,066. — Totala vinsten eller Folkökningen på dessa 5 år, uppsteg till 71,643. varelser, det vill säga, för §:del, eller om året 14,328 personer, sedan alle döde blifvit afdragne. Liten är Folkstocken emot Landets odlingsbara vidd, och, om vid denna tidens tillika förlamade arbetsdrift ej mechaniquen ersatte armstyrkan, så skulle den öfver all höfva öfeade endast tärande Classen emot den inskränkta närande »tocken ej möjligen kunna föda sig; mycket mindre Samfundet förmå vinna tillvext och förkofran.