Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Jag var just på väg till herrskapet.» »Hå hå?» sa jag, så häpen att jag glömde af att vara höflig, ty vi är inte vana vid herr-visiter, vi — minst på förmiddagarna. Men så kom jag ihåg mig och sa: »Nå, går det inte an att nu – — Det vore så kärt — —!» »Nej tack! Jag har egentligen inte tid. Det var bara något särskildt — —.» Han gick tyst en liten stund, men så kom det så pojkaktigt muntert, att jag måtte riktigt titta upp och se efter om det fortfarande värkligen var han, som gick bredvid mig. »Jag var allt en riktigt möglig och knarrig gammal bokmal här om dagen, fru Petterkvist — Jag menar den där dagen, när fru Pettervist ville ha mig till föreläsare. Säg, var jag inte?» »Doktorn var rar, det var hvad doktorn var det», sa jag ifrigt. »För öfrigt var det riktigt väl, att vi inte hade doktorn med oss. Vi dummade oss allesammans fasligt!» Nu skrattade han, ett friskt lössläppt skratt, som porlade i väg som en nyss genombruten bäck på våren. »Jag borde inte ha sagt nej», sa han sedan mycket bestämdt. Jag är säker, att fru Petterkvist kände sig sårad!» Han såg på mig helt ifrigt, och som ingen människa på jorden så väl som jag kan veta, hvilket innerligt behof man känner ibland att få försona sig med någon, så drog jag ned mungiporna och bjöd till att se så stött ut som jag någonsin förmådde. »Ja, var det inte det jag kunde tro», sa han än ifrigare. »Men nu måste fru Petterkvist förlåta mig riktigt. Jag är en helt annan människa i dag än då —» »Det syns!» sa jag allt för glad att få komma ifrån den där stöttheten, som inte alls konvenerade mig. »Doktorn har slagit ut som ett riktigt vårblomster.» »Det finns något vackrare än vårblomster, fru Petterkvist.» »Hvad då?» »Jo — höstblomster! Men nu ska vi skaka hand. Ska vi inte?» Ja, så skakade vi hand i gathörnet, som om vi varit de värsta ovänner som nu blifvit sams.
St. icke betydligt ökas; att i detta afseende ingen anledn. till farhågor för Konungamaktens försvagande vore för handen. De på Ständerna allena ankommande bevillningarne voro redan betydligare än de ordinarie räntorna, hvadan beroendet således redan förefunnes. Men jag anhåller att få fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att om än åtskilliga civila corpser och den värfvade armeen äro beroende af bevilln. så är likväl stammen, kärnan af arméen, eller den indelta, oberoende deraf, såvida hon är aflönad genom indelning och hemmansräntor. Detta är en högst väsendtlig omständighet för fäderneslandets försvar och konungamaktens oberoende, och likväl är det derutinnan rubbning skulle ske. Man har sagdt, att matvarorna jemväl falla i värde. Jag vågar deremot påstå, att som folkmängden rättat sig efter möjligheten, att lefva, så blifver födoämnenas myckenhet aldrig i längden så stort, att deras pris fördenskuld gör något betydligt fall. Man har vidare omtalat den lättnad, som skall uppkomma för de skattdragande, att kunna beräkna sina utskylder, om de utgjordes i penningar. Men då nu i så långliga tider kronans räntor varit beräknade i penningar, och de s. k. småpersedlarne sällan förändra pris; så komma de förfärliga bråk, som i går om nämndes, att ganska litet försvåra jordägarens uträkning af dessa skatter. Den föränderlighet, som är af någon vigt, uppkommer genom förvandlingen af de större persedlarne. Om nu dessa persedlar bibehållas eller utbytas och skola godtgöras enligt ett medelmarkegångspris, beräknadt efter de sistförflutna 10 årens, så kunna räntegifvarne likväl icke komma till rätta med det belopp de skola betala, utan förmåga eller hjelp att kontrollera medelmarkegångens riktighet. Vinsten af den föreslagna förändringen blifver då liten eller ingen. Man har omförmält det missnöje, som uppkommer genom jemförelsen mellan räntornas olika begrepp inom landskap hvilka gränsa till hvarandra, såsom då räntorna i Småland jemföras med räntorna i Skåne.
blir en i: mIrlcedagr fijr krinnorna i Xorge, som dB fijr forsta gdngen sainlats till allmiint mote. Hiiri torde hon haft rBtt och r i lyckonska vBra uorskn systrar till det stora, organiserade arbete ofver hela lundet, som lned detta mote kan siigas hafva tagit sin borjan. - x+J F R E JA-MAGASINET 1- Eumleg&amp;rd~gat&amp;n 18. Aktiebolaget Stockholms Parasiticida, ~esizfelctionsoch Mattrengijringsanstalt, llikstelefon 36 72. ~ &amp; Tel. ~ 81 ~!) 9. n riner. Renar f jiider och reder tagel medelst nykonstruerade masl' Atager sig rengoring, forvaring och konservering af mattor, gardiner, pelsverlc m. m. Utrotande af alla slags parasiter f r h rnobler, Bohag och lzlader Sifvensorn friin boningsrnm ocli fartyg m. m., cllt till priser, som for v i r a full garanti lemnande metoder aro sardeles moderafa. - Desinfektion efter ' smittosamma sjukdomar i rum; - OTIS.! Idun Fredagen den 20 april 1888. B yr a: 8 Tidningen Sturegata.il Redaktör och utgifvare: endast 1 krona fSr qvartalet. inberäknadt. Träffas å b y r å n k l. Ingen lösnummer-försäljning! Allm. Telef. l:sta årg. Utg-ifning-stid: kostar hvarje helgfri fredag. Prenumeration sker: I I landsorten: å postanstalterna. Tiden läker alla sår, Utom dem, som sjelf hon slår Hemmets uppfostran.
Med anförande, hurusom till de orter i riket, hvilka vore särdeles vanlottade i fråga om tillfället att erhålla nödig läkarevård, med skål kundo räknas det inom Stockholms län belägna Färentuna Härad, hvars innevånare, till följd af traktens låglåndtket, ofta utsatta för härjande febersjukdomar, hvilka påkallade hastig läkarebjelp, för att anskaffa sådan hade att tillryggalägga en väg af 5 till 10 mil fram och åter, bar inom Bonde-Ståiulet Riksdags-fullmägtigen C. Nettelbladt från föronämnda län framställt det förslag, att Rikets Ständer, för sin del, måtte besluta, att en med ett mindre statsanslag aflönad extra Provincial-läkare skall för ofvannämnda härad förordnas och bostad åt honom beredas å Svartsjö Kongl, lustslott. Under åberopande af Kongl. Sundhets-kollegii uti dess ofvanomförmälda underdåniga utlåtande framställda förslag, att å Gottland måtte anställas tvänne nya Provincial-läkare, har Riksdags-fullmägtigen Olof Lagergren från Gottlands län, enär nämnda ö, i anseende till dess afskiljda läge, betydliga utsträckning samt folkrikhot, vore i stort behof af tillökadt antal läkare, hemställt att, med bifall till berörda förslag, Rikets Ständer måtte bevilja för ändamålet erforderligt anslag af 1,500 R:dr för hvardera läkaren. Till afhjelpande af den brist på tillräcklig läkarevård, som, enligt hvad Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från Jönköpings län uti en af honom inom Bonde-Ståndet väckt motion anfört, förefunnes uti vestra delen al mellersta Sverge eller landsträckan emellan Jönköping, Göteborg och Halmstad samt köpingarne Ljungby, Wernamo och Wrigstad, hvilken landsort, med en befolkning af öfver 150,000 personer, länge erfarit behofvet af en derinom statiouorad läkare, har bemälde motionär yrkat, att Rikets
Detta, med hvad mera milt första anförande omförmält, utgjorde skälet hvarföre jag yrkat åtterremiss; men då nu, på sätt Hr Aminoff upplyst, denna punkt redan är af öfrige RiksStm bifallen, vill jag visserligen icke genom ett alltför strängt, fortsatt yrkande på återremiss förorsaka tidsutdrägt, utan afstår derifrån, såvida ej flere talare tordehända hysa den önskan om återremiss, som jag från början uttalat. Frih. Raab: Då Frih. Cederström numera förklarat sig icke vilja strängt yrka på återremiss, torde det vara tillräckligt att 134 Den 12 April f. m. nämna, att de ledamöter af Revilln.Ulsk., som äro från Stockholms stad, förklarat att den allmänna önskan här vore att få antalet af ledamöter i laxeringscomitéen inskränkt. Jag tror derföre att det ej vore lämpligt af oss iandtboer, att sätta oss emot denna önskan. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i förevar, punkt yttrat, jemte dess förslag till 88 §:s redaktion. 10:o Ang:de 102 §. Utsk:s förslag lill redaktion af ifrågavar. § blef härjemte uppläst. Hr Tham: Uti den nu föredragna §:n finnes ett stadgande inryckt, af innehåll, att man ej må utan laga förfall afsäga sig ledamotskap uti laxeringscomitéen. Jag har hittills alltid föreställt mig att hvarje uppdrag i kommunal väg är ett förtroendeuppdrag, och att man således bör äga rätt att detsamma sig afsäga. Hvem skall dessutom pröfva det anmäldla förfallet? Derom är ingenting stadgadt. Jag vill taga mig sjelf till exempel. Jag har flere gånger blifvit invald till ledamot i comitéen, inen merendels nödgats afsäga mig det erhållna förtroendet. Jag har likväl icke haft annan grund derföre, än att jag geuom sådant deltagande i comitéens arbeten skulle sedermera blifva jäfvig att handlägga sådane taxeringsfrågor, som i besvärsväg kunde komma att dragas under högre auktoritets pröfning. Detta fruktar jag icke hädanefter skall gälla såsom laga förfall om Utsk:s förslag antages.
Vi hafva; en upplysning, som, tilläfventyrs skulle undanrödja hela tvisten, så vida den gaf klarhet åt hufvudfrågan. Utskottet % Den 18 April. 6; 1 Utskottet’ anser publiciteten skadlig för Banquens Credit; men må det tillåtas mig tro, att den skulle, tvärtom , gifva ny styrka deråt. Människan begriper helldre, än hon tror; och hon förlitar sig helldre till sin egen kännedom, än till andras. Dessutom innebär detta förmenta skäl en brist i sin egen grund. Om det någonsin kunde skada Banquens Credit, att dess afifairer voro af Allmänheten kände; det vill säga, om derigenom skulle yppas, att Banquen icke ägde nog Silfver, i proportion till sin Sedelstock; så blefve ju, i alla fall, icke någon sådan disproportion yppad derföre, att Allmänheten kände Sedelstocken*? belopp, enär Allmänheten icke tillika kände Silfverfondens storlek; och sjelfva skälet är ju då icke något skäl. Förfärligt misstager sig Utskottet, då det i Betänkandet meddelar den underrättelse, att Engelska och Americanska Banquerne hålla deras Sedelrnassor, till beloppet, okände för Allmänheten., Sanningen är, att i England, meddelas Parlamentet vid början af dess sammanträdande, en skriffel ig; uppgift på Banquens Sedelstock, som derefter alltid införes i Dagbladen; och i Americanska Banquens egen Instruction, ligger föreskriften, att, i vissa fall, lemna Lagstiftande Magten del af Banquens hela tillstånd. Ridderskapet och Adeln torde täckas påminna sig att Vi, helt nyligen, läst i våra egna Avisor en uppgift orri Engelska Banquens Sedelmassas belopp, som var tagen ur Engelska Tidningarne; och flera af Ridderskapets och A» Ridd. och Ad, Prof. V B, 2 AJd, 10. 66 Den ig April. delns Ledamöter, som varit i England, torde besanna förhållandet.
Herr Sante son funne sig böra hemställa, att Lag-Utskottet, ef ter inhemtande af Rikets Ständers vid nästförutgangne tvänne Riksdagar fattade Beslut i desse delar, och hvad Kongl. Majet, i anledning deraf, Nädigst svarat, eller ännu befunnes oafgjordt, mätte, utan att, vid nu inträdda nya förhållanden, anse sig bundet af dessa äldre åtgärder, till Rikets Ständer inkomma med J örslag till stadga för assignerings-rätten man. och man emellan, i hvilket afseende Herr Santesson för sin del tillstyrkt, att lika stränghet och snabb verkställighet ofelbart må åtfölja lagliga proceduren emot assignanter eller acceptanter , hvilkas papper ej inlösas å förfallodag, som Lag stadgar för vexla:.- garanterande, och som med ett ord benämnas vexelrätt; och hc,T Herr Santesson tillika yttrat den förmodan, att LagUt.-kottet skulle i det oeconomiska communicqra sig med Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet. Emot Herr Santessons berörde motion, hvaruti Hevrar Helsingius och IVedberg instämt, har Herr Ekerman gjort den anmärkning, att Itai trodde assigne! ings-i ätten, så beskaffad den nu är, böra fortfara och kuitu La^Utskoltets Betänkande N.-o 64, 7 anses tillräckligen utsträckt, då erfarenheten visade, huruledes å hvarje postdag stora knippor af assignation er skickades till Stockholm, samt att till erkännandet af vexel-rätt ät assignalkmer enskilde emellan, skulle medföra betydliga olägenheter och vådor, i det alt följden häraf blefve, alt en acceptants bankrutt kunde förorsaka en mängd personers obestånd och ofärd. För någon närmar? upplysning i detta ämne, och serdeles om hvad derutinnan vid de tvänne sistförfluten fiiksdagarne förefallit, må här i korthet anföras följande: Ulgifvandet af tryckta och graverade assignationer på enskilde personer var redan före den r Julii 1818 förbudet. Kongl.
Nanna försäkrade att hon alldeles icke hade någon anledning att tro, det hon förkylt sig, men öfverstinnan förstod sig naturligtvis bättre på sådant, öfverlemnade henne på en stund i Celestines vård, och gick ned, för att i sitt husapotek framleta vissa materialier, hvarmed hon trodde sig kunna fördrifva det onda. Öfverstinnan var ej väl utom dörren, förr än Celestine skyndade sig att uppmana Nanna, att hon borde begagna tillfället för att genast ge tillkänna den motvilja hon kände för föreningen med Stellan Stjernfeldt, men Nanna var ännu för svag dertill, och var nu dessutom så upptagen af den nya känslan att verkligen vara älskad af Alexis, att hon snart sagdt hade glömt det förhållande, hvaruti hon stod till Stellan. När modren kom tillbaka med flaskor och burkar, satt Nanna åter uppe i soffan, och kunde ej förmås att taga in så mycket som ett kylande pulver. Men det var kylande pulver nog, när öfverstinnan nämnde Stellans namn, och föreställde henne hur ledsen han skulle bli, då han fick veta, att hon mådde så illa. Öfverstinnan använde detta såsom ett kraftigt skäl för Nanna att begagna läkemedlen, ty det vore numera ej allenast en pligt mot henne sjelf, utan äfven emot hennes tillkommande man. Men tror någon, att detta just verkade på Nanna? Åh nej, det tror ingen. Modren hade säkert i allvarsamma ordalag förebrått Nanna hennes olydnad, om hon ej haft öfverseende med henne för det tillstånd, hvari hon nu var, men nu pjollrade hon med henne så godt hon kunde, kallade henne «den lilla friherrinnan», och dylikt mera, som den höga visheten kunde uppfinna, för att sätta patienten i bättre lynne. Öfverstinnan hade i sin outgrundliga vishet funnit, att själens tillstånd äfven hade inflytande på kroppens, och hade en så säker blick, att man väl aldrig skulle ha sett maken.
Men ett Tredjedels Runstycke för hwarje Skilling deröswer till En Riksdaler och ytterligare för hwarje »* full 2916 Den »8 Augusti. full Riksdaler.'En Skill, i Provision, samt om schuldén utfaller pä Twä Tredjedels Runstycke betales det med fullt, men Ett Tredjedels ater anses för inttet. Hos alla Chane, Sigillate Försäljmngsmän kommer att finnas uppspikad en Tryckt Tariff, hwara ar utsatt huru stor Provision, som för hwarje Charlas valeur stall crlaogas; Och derest en Char, te-Sigillate Försäljningsman icke haller Allmunde, ten tiohanda sadane större Stämplar som kunna äflas, utan flere mindre till fyllnad mäste tagas, ar han icke berättigad till större Provision an för den hela Shartan belöper. Lands äContoiren deremot, som för hwarje halft ar, inom Julii manads stut det löpande, och Jauuarii manads det pasöljande äret böra till Kongl. Kammar-Collegium insända Förslag öfwer Uppbörd och Försäljning af Stämpladt Papper i hwarie Län, samt inom Marni mänads stut ärligen verificerad Räkning för det föregående äret, wid Akka Skillinaars plikt för hwar dag, som derutöfiver med Lefia Förstag eller Huswudräkningar dröjcs, stola, da sadant sullgöres, samt Kongl. Majus och Kronans rätt pa nu förestrifwit satt blifmit bewakad och iakttagen, hafwa att undfä Twä Procent af hwad inom äret i Kronans Cafia uti Stämpladt Pappers afgift influtit samt Kongl. Maj:t vch Kro, nan tillkommer. §. 27. Pä det att Stämpladt Papper till erforderlig myckenhet alldrig mä saknas i Landsorten, stall Lands, Contoiret anmäla och Landshöfdingen Hos Kammar-Collegium sa tidigt reqvirera ytterligare sörräd deraf, art tjenligt tillfälle till Papperets af, fänoande mä kunna begagnas; Men i brist af an, - i nan
Jag har ej påstått det vara Konungens eller Ministrarnes skyldighet att anse ett Grundlagsstadgande tydligt, för det att Riksens Ständer så ansett det; säger dem ej deras eget förnuft, att det är tydligt, så må de tro motsatsen och vidhålla, att det är otydligt. Tvärtom har jag sagt, att den, som anser en Grundlags föreskrift tydlig, vare sig Konungen eller Riksens Ständer, gör orätt, om han mot sin öfvertygelse biträder den andra Statsmagtens mening. •—. Samma värde Talare har jemväl hänvisat oss till ConstitutionsUtskoltet, för att i dylika fall få rättelse, om Statsmagterne skulle vara af olika åsigter. Äfven tillförene under denna Riksdag har jag hört försök göras att etablera samma princip; men jag känner ej någon föreskrift i Grundlagen, som uppsätter ConstitutionsUtskottet till Domare emellan Konungen och Ständerne. Då någon otydligligliet i Grundlagen förefinnes , äger väl nämnde Utskott att uppsätta förslag till förbättrad redaction, men alldeles icke att definitift dömma. Det heror sedan pä Konungens och Rikets Ständers gemensamma Beslut, om Utskottets förslag gillas eller ej.—• D.cn, som fäst någon uppmärksamhet vid Den 9 Ja nu ar ii. 209 viel elen distinction jag nyss gjort mellaif tolkning, förklaring och tillämpning af en lag, den kan ej hafva misstagit sig om min yttrade mening i denna sak. — Hvad för resten angår Herr Grefve Löwenhjelms försäkran, att Kongl. Maj:t aldrig skall vilja advocatoriskt tyda 24 §. Riksdagsordningen; så får jag förklara, att för mig är en sådan försäkran icke behöflig; men skulle den behöfvas, så innefattade icke Herr Grefve Löwenhjelms försäkran en tillräcklig garanlie. Friherre Anckarswärd:
LagUtskottets Betänkande Nio 8g. 8 i mentariska föreskrifter, som i och för indragningens verkställande blifva erforder lige; så hemställer Utskottet, om icke Rikets Ständer må hos Kongl* Maj;t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit, efter att hafva i nåder infordrat vederbörandes utlåtanden , besluta och utfärda deti Förordning, sorn för verkställigheten af Utskottets förslag pröfvas lämplig och ändamålsenlig. Rörande frågan om upphörande af Barlhens rättighet att hafva sitt forum i Svea Hofrätt, har Utskottet redan, gemensamt med Banco-Utskottet , afgifvit sitt vördsamma utlåtande , och angående upphörande af Riksgälds-Contoir ets lika beskaffade rättighet kommer Utskottet att, gemensamt med Stats* Utskottet , serskildt yttrande meddela. Hvad de Academiska Domstolarne i allmänhet och Academiernes Rectorers exsecutionsrätt i synnerhet beträffar; så har, vid öfvervägande af detta ömtåliga ämne, hos Ut-» skottet i betraktande kommit, att fråga om förändring af allmänna Läroverkens organiBih. till Riks-St. Prat. 1828 och 1S2Q, 7 Sami, I Afd. g* q\de Hst. a ulra Eidet, $2 LagVtsiottets Betänkande N:0 893 sätlon och styrelse en längre tiel utgjort föremål för Kongl, Maj:ts synnerliga uppmark samhet, samt att Kongl. Maj:t fördetta arén* des noggranna utredande och behandling förJ ordnat en Comité , hvars underdåniga yttrande redan lärer vara till Kongl. Majit afgif vet, men ännu icke pröfvadt.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppliiste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvext-år; Kongl. Maj:t behagade, enligt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo C. F. Smerling. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 30. X:o 30. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Bihets Ständer, angående restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldf ersättningsbelopp af 311 Riksdaler 85 öre Riksmynt) Gifven Stockholms Slott den 7 November 1865. Till Kongl. Maj:t har dess Befallningshafvande i Westmanlands län jemte skrifvelse den 27 nästlidne Juli med förord insändt en af Häradsskrifvaren i Strömsholms fögderi af nämnda län Johan Albert Lindgren i underdånighet gjord ansökning, det måtte Kongl. Majit till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om berättigande för sökanden att återfå ett af honom den 8 December 1864 tili länets ränteri levereradt ersättningsbelopp.
N:o 93, eller det s. k. principbetänk. Denna grundlagsförändring blifver gällande först vid nästa riksdag, ifall förslaget godkännes, och då först kan en sådan bestämmelse hafva inflytande på behandlingen af denna och andra lagfrågor, men icke i minsta män nu. Jag tillstår, att jag vid detta tillfälle ieke finnér skäl ali instämma i begäran om postponerande af en redan 2:dra gången bordlagd fråga. Gr. Cronhjelm har anfört, att sådaut skett vid flere tillfällen. Så vida jag varit närvarande, har det alltid skett på sådane skäl, som blifvit allmänt för gilliige ansedde. Hvad detta mål angår, erkänner jag min oförmåga alt inse skälet dertill, hvilken oförmåga grundar sig förnämligast pä hvad jag nyss haft äran anföra, eller att afgörande! af denna fråga icke har inflytande pä behandlingen af Konungens props. om criminallagen för närvarande, ulan först nästkommande riksdag, ifall förslaget då antages till lag. Gr. Cronhjelm: Då möjligen en eller annan af Ståndets ledamöter icke voro närvarande vid riksdagens början, då discussionen förevar, rör:de ett hvilande grundlagsförslag i samma syfte, som det nu framlagda, anser jag det vara en pligt emot mig sjelf att upplysa, att jag icke, såsom Hr von Hartmansdorff yttrat, deltagit i discussion derom. För öfrigt ber jag att fä fästa uppmärksamheten å en omständighet, som jag är öfverlygad icke undfallit Hr von Hartmansdorff, den nemi. att då var fråga omatt med ja eller nej antaga ett grundlagsändringsförslag, och att om man stadgat sin opinion om det förslaget, följer icke deraf, att man kunnat fatta sitt beslut i fråga om de modificationer, som förslaget nu, då det förekommer vid första riksdagen, är underkastadt. Förra gången bade jag mig icke öppet att föreslå, att endast delaljerne af förslaget eller tillämpningen skulle få behandlas af förstärkt Utsk. sedan Ständerne bifallit grunderne, men nu är sådant mig tillerkändt, och jag är öfvertvgad derom, att på utgången af principbetänk. här hufvudsakligen kommer att bero såväl mina, som andras tankar, huruvida förslaget bör antagas eller icke.