Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anordnadt under år 1864 1.300.000 4.400.000 — S:gr Aterbetaldt under samma år 5,700,000 3,000,000 — 2,700,000 Summa skuld 3,898,870 48 Tillgång: Kontant behållning i Rikets Ständers Bank Göteborgs Lånekontor Malmö d:o Wisby d:o 738,922 785,865 2,041,413 149,397 36 20 38 93 S-gr Remitterade kontanta medel under transport, insatta i Rikets Ständers Bank efter den 31 December 1864: från Göteborgs Lånekontor » Wisby 3,715,598 174,750 8,521 87 61 \ 3,898,870 48 — 27 — Denna rörelse har under detta år till och med den 2 September förhållit sig sålunda: Postvexlar, utelöpande vid 1804 års slut D:o D:o D:o D:o D.o D:0 D:o D:o D:o utfärdade af Rikets Ständers Bank 7,977,813: 62. » » Göteborgs Låne-kontor 10,739,439: 22. » Malmö d:o 4,500,895: 73. » » » Malmö Wisby d:o 993,156: 79. De i och för besörjandet af postvexelrörelsen under nästlidet år beviljade arvoden hafva uppgått till: i Stockholm i Göteborg deri inberäknadt beloppet af tvenne arvoden af 800 R:dr hvardera till två Kontorsskrifvare-biträden, hvilket belopp påförts omkostnaderna för ifrågavarande rörelse. i Malmö » 1,200: — deri inberäknadt arvodet för besörjandet af uppoch afskrifningsrörelsen. i Wisby » 186: 67. — 28 - Depositions hvålfvets begagnande.
Om den ändriug i 31 § Regeringsformen, att äfven andre af städer nas invånare, än Borgerskapet, må ega att deltaga i val till Borgmästare. Om ändring i åtskilliga Grundlags-paragrafer, rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall. Om ändring i 52 § Regeringsformen och 24 § Riksdags-ordmsigen, angående tillförordnande af Bonde-Ståndets Sekreterare. Om en redaktions-förändring i 85 § Regeringsformen. Vik. till R. St. Om en redaktions-förändring i 90 § Regeringsformen. Om ändring i 14 § 4 och 5 morn. Riksdags-ordningen, i fråga om Fjerdeparts-egares i Fahlu bergslag samt Bruksegares valbarhet. Om ändring i 15 § Riksdags-ordningen, angående hemmansegares representations-rätt. Om ändring i 17 § 2 mom. Riksdags-ordningen, angående bestämmande af arfvode för Bonde-Ståndets Riksdagsfullmäktige. Om ändring, i 23 § 1 mom. Riksdags-ordningen, angående Ordförande i Borgareoch Bonde-Stånden, innan deras Talmän äro förordnade. Om ändring i 30 § 3 mom. Riksdags-ordningen, angående uteslu tande af stadgandet rörande Förstärkt Stats-Utskotts handläggning af bevillningsfrågor; samt N:o 25. Om ändring i 56 § Riksdags-ordningen, angående inskränkning af tiden för motioners väckande. Deremot hafva de öfriga fjorton förslagen förfallit, nemligen: N:o 1. Om ändring i 11 och 12 §§ Regeringsformen, angående Stats-Rådets hörande öfver förbund med främmande Makter; hvilket förslag förkastats af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet. Om ändring i åtskilliga Grundlags-paragrafer, angående riksdags hållande hvarje år; hvilket förslag likaledes blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet förkastadt. Om tillägg i 109 § Regeringsformen och 80 § Riksdags-ordningen, angående uppskof i riksdag;*hvilket förslag af Presteoch Bonde-Stånden förkastats.
Måtte denna jordbrukarens missgynsamma belägenhet, hvilken väl intet undfaller någon stadigt tänkandes uppmärksamhet vid betragtande af inbördes förhållandet emellan landets alla näringsgrenar, blifva föremål för Styrelsens omsorg, vishet och rättvisa! är en meninghetens önskan, den jag ej kan undgå att i detta Protocoll låta inflyta. Holmstorp den ig:de Att^ gusti 1822. Carl Ad. Malmström, Den 10 Februariii Att x detta Protocoll, Landtmannens tillstånd i denna ort, är rigtigt och sanningsfullt ixppfattadt, och yår yttrade önskan troget anförd, det vitsorda vi: (Här följa tjugofem underskrifter af Allmogen.) Friherre Anckarsvärd fortfor derefter: Jag kan ej med Herr Grefve von Platen dela den tanken, att det är misshushållningen och ett otygladt begär att njuta öfverllödet, som vållat den öfverklagade förlägenheten; och jag kan ännu mindre instämma häruti, så vidt frågan angår massan utaf folket, som säkerligen ser sig till dea grad beröfvad alla njutningar, att den snart sagdt icke kan sägas känna liägon annan, än den af ett lättadt bekymmer, om Kronouilagorne för året kunna utgöras utan ökad skuldsättning lör det kommande. Det har för mig visat sig otvifvelagtigt, att Svenska Statskroppen uti sin organism måtte innebära väsendteliga fel, dem jag i åtskilliga delar tyckt mig kunna upptäcka. Man skulle eljest hafva svårt att förstå hvarföre Sverige uti välmåga ©eli dermed följande Statskraft, icke tilltagit, åtminstone i någon proportion med andra länder under den förflutne tiden. Sverige synes mig uti ett stillastående, likasom darrande emellan viljans drift till framsteg, och förmågans ' maklighet att tillfredsställa henne. Jag tror ej att några större producenters, kan hända ej eller j allmänhet så rigtigt beräknade utsträckning af deras jordbruk$ bevisar något verke* Dea 10 Fehruarii.
3nnebafroare af 23ruf eder 5D?a* nufacfurroerf b5ra ttd 23erebningé.(Jommittee uppgifna, bet priPitegierabe qroantum 3ern, forn tid SDtanufactur fårdblaé. $• 74. ©e SSruP, forn enligt Berg^^odegii, på dfenungené Sftåbiga be» fattning, utfdrbabe i?ungorelfe af ben 17 3ulii 1810, f6r Idngre eder fortare tib neblagt flfirre eder minbre bel af fine ©miben, dro från 93c» roiilningg-afgifter för be fåltmba nebfagbe ©miben befriabe, unber ben tib befamma icfe begagnad, ©ocf forn forendmnbe i?ung&re!fe bjuber, att Söruföprioilegierabe ©miben icfe få nebldggaä eder infiddaé utan be» mdlbte (£odegii berå erbådanbe 9?efoIution, ffad en fåban oroiflforligcn ffireteé innan S3emidningé.frigeten mebbelaS. h75» £roab angår SHun.Sruf, Sfnfarfmiben, fBergémanö^amrar, SSlecf. ed? ?>låt[)amrar, 2Baldroerf, 23Iecfbruf, SDtaéugnar, meb anbra reban i II. 3frt. upprdfnabe SBerf, gabrifer, SDtanufacturier ecb meb tern jern» f&rliga 3nrdttningar, ©ågroerf famt 233alf«, ©tamp», Olje» c$ anbra 56 sm.
ÅR 1864. ■ooO^OOo STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN, 1864. Till Rikets Höglofl. Ständer. Undertecknade, behörigen utsedde och förordnade att granska Stats-, Bankooch Riks gälds verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, hafva, i öfverensstämmelse med stadgandet i 1 § af den för Rikets Ständers Revisorer öfver Bankoverket gällande instruktion, å den genom 68 § i Riksdagsordningen bestämda dag, den 15 Augusti detta år, sammanträdt i Rikets Ständers Bank och styrkt vår behörighet att i denna revisionsförrättning deltaga, hvarefter samma förrättning blifvit påbegynd. Jemlikt 2 § af åberopade instruktion, hafva till Revisorerne öfverlemnats: l:o B ari ko-Full mäktiges berättelse, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet och dels angående Tumba pappersbruk; 2:o Af Styrelserna öfver Diskontoch Lånekontoren till Revisorerne afgifna berättelser om dessa diskont-inrättningars rörelse och förvaltning. Banko-Fullmäktiges berättelse har åtföljts af de utaf särskildt utsedde Revisorer meddelade berättelser angående förrättad granskning af Banko-diskontverkets i Stockholm samt Låne-kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby förvaltning och räkenskaper för år 1863; och hafva härförutan till Revisorerne öfverlemnats icke allenast Fullmäktiges allmänna och särskilda protokoll för tiden från den 13 Augusti 1863, samt den numera upphörda Understyrelsens och f. d. Låne-kansliets protokoll för nästlidet är, utan äfven Bankens och Tumba bruks räkenskaper.
Jo, torde någon svara, derföre att bindande former för de ensildes samverkan saknas, men när sådana former blifvit uti landstingsorganisationen skapade, skall det blifva annorlunda. Jag kan dock ej godkänna denna slutsats, då olägenheterna i det närvarande och fördelarne i det tillkommande äro lika för Landshöfdingen och för den enskilde. Den ene så väl som den andre häfver icke något annat hjelpmedel att tillita för åstadkommande af företag, hvilka fordra en allmännare samverkan, än den fria associationen, men den stora åtskillnaden emellan begge ligger deri, att embetet innefattar för Landshöfdingen ett moraliskt tvång att tänka och handla, och att embetets auktoritet, som uppbäres af den allmänna föreställningen och aflägsnar de små afundsjukornas paralyserande inverkan, förlänar honom en styrka, som den enskilda saknar. Landtinget, hvilket icke är annat än den tvungna associationens bolagsstämma, blifver således ett plus i den fördelaktigare ställning framför den enskilde, som Landshöfdingen redan nu har och som han alltid skall behålla, så vida deri ej genom institutionerna undergräfves. 25 §. Landstingets räkenskapsförare är, efter mitt omdöme, den ene af tingets funktionärer, som blifver eller bör vara permanent. Hans befattning blir en ordentlig syssla, som sannolikt kommer att upptaga hans tid, äfven emellan mötena. Jag har derföre trott, att lagen kunde lika väl gifva åt honom, som åt protokollsföraren, en titel, och har kallat honom kamrerare. 32 §. Öfvertygad, att riksdagsbruken komma att utöfva stort inflytande på arbetssättet vid landstingen, har jag tagit för afgjordt, att utskott komma att tillsättas och derföre gjort denna tillsättning till ett bland tingets första göromål. I 46 § har jag ock föreskrifva, att ärende af visst slag skall först beredas af utskott. 33 §• Föreskriften om skyldighet att inom åtta dagar före tinget aflemna motion till Sekreteraren har jag ej ansett behöflig, och tviflar att något dermed vinnes i tid.
Om det är en sanning att i alla tidehvarf rikedomen framför allt annat haft det högsta företräde, så uppkommer äfven i följd deraf skyldigheten, att i samina förhållande bidraga till fyllande af Fäderneslandets behof. 1 öfrigt instämmer jag uti hvad Friherre Carpelan nyss anfort, samt anser Arméens pensionscassa vara en helig fond, som aldrig genom någon &jags Bevillning bör förminskas. Herr Strussenfeldt, Michael: Jag finner mi» nimi-afgiften väl förmonlig för Uppbördsmannen, men icke för de skattdragande; och bör den derföre alldeles icke bestämmas, förr än sedelstocken är bestämdt gifven, elier vi äga ett orubbligt rörelse-capital, som åter svårligen kan bestämmas under nanarande handels un» 588 Den 29 Maji, derbalance. Alt i förhand bestämma ett värde, skulle endast föranleda dertill, att tran möj. ligt vis framdeles finge b tala flera gånger högre Bevillning vid inträffande möjligen ännu större penningebi i-1 Det som nu kan anses för minimun, kan blifva ett maximum, relativt tili lörelse-capitalet jag lorenar mig således till alla deiar med Grefve Gyllenborg, under anhållan, att desse mine tannar må åtfölja åtcrremissen. Hans Excdtencn Herr Grefven och Landt* Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Bevillningsutskottets Betänkande Irainställde anmärkningar hindra detsamma® antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet jr mte anmärkningarne till Bevillningsutskottet återförvisa. Bifölls. Vid förnyad förediagning af Bevillningsutskottets den 22 dennes afgifne, 6amt föl» jande dagen på bordet lagde, ej mindre Betänkande angående åtskilige till Utskottet re: mitterade och Allmänna Beviliningen rörande Anföranden, än ock Memorial, angående någre från Kongl. Maj.ts och Rikets KammarCollegium erhållne upplysningar, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde Betänkande ®ch Me* morial endast böra läggas till Handiicgarne.
Konungen, eller den regerande i dessa länder, har visserligen genom ett tyst bifall medgifvit, att ministrarne få vidtaga åtskilliga mer eller mindre vigtiga åtgärder och meddela vissa befallningar, för verkställighet eller tillämpning af redan befintliga stadgar och författningar, utan att i detalj underställa deni Konungens pröfning; men det är alltid under förutsättning af Konungens bifall och i stöd af hans makt, som ministrarne handla. Jag medger, att vår grundlag lägger hinder i vägen för ministrarna, att äfven i mer minutiösa detaljer utfärda befallningar utan föregången anmälan i Statsrådet (ty efteråt får Conseljen äfven i andra länder communication af hvad ministern enskildt befallt, hvilket då kan gillas eller ogillas); men denna formel har icke något inflytande på statsskickets egentliga natur, hvilket är lika mycket ministerielt eller constitutionelt i Sverige som annorstädes. Grundlagen bjuder nemi., att Konungens beslut, för att vara gällande, skall contrasigneras af en ansvarig föredragande; och jag hemställer till Hr Lefre'n, huruvida det då kan vara möjligt, att Konungen, utan biträde af sina ministrar, må kunna regera, eller huruvida ett stadgande i grundlagen, som således gör Konungens vilja kraftlös, såvida den icke gillas af hans ministrar, må kunna innefatta, att det är ministrarne och icke Konungen, som regera. Gr. Frölich, David: Jag är på sätt och vis förekommen i hufvudsaken både af Frih. Hamilton och Hr Dalman; men efter jag nu anmält mig och trott mig få ordet något förut, d. v. s. att jag ej märkte då de 2:ne föregrde talurne anmälte sig; så får jag nu säga några ord till hvad som redan blifvit taladt. Först och främst torde någon upp - märksamhet lemnäs åt den af Gr. Spens afgifna reservation, i följd hvaraf detta memor. bör återremitteras, så framt Den 5 Augusti f. m. 7i nemi. R. o. Ad. vill fästa något afseende vid Const.Utsk:s förslag 1 den sednare delen af 4 §:n Reg.Frn.
Slutligen har å ena sidan kostnaden för sedlarnes tillverkning ansetts böra verka till deras indragning, hvaremot å, andra sidan anmärkts, att förlusten af ett silfvermynt drabbade både individen och staten samt att silfvermyntets nötning och deraf härledda förlust motsvarade kostnaden för sedeltillverkningen, men att, då sedel ginge förlorad, Banken och följaktligen det allmänna deraf hade vinst. Väl är det sannt att silfvermynt, som genom nötning eller ovarsamt begagnande till en del eller till det hela går förloradt, utgör en förlust för landet; men individen lider mera genom användandet i rörelsen af sedlar, än af silfvermynt, ty de förra kunna lika lätt förloras och äro underkastade en nötning och förslitning, som ofta leder till vägrad inlösen; och hvad kostnaderne angå, så lärer, att döma af den erfarenhet, som, beträffande silfvermyntets nötning, vunnits i länder, der metalliskt mynt nästan uteslutande cirkulerar, förlusten i berörde hänseende knappast uppväga utgiften för sedlarnes underskrifning och slutliga annullering i Banken. Då, på sätt Revisorerne sökt att ådagalägga, ganska väsendtligt fördelar skulle beredas både Banken, det allmänna och individen, derest Bankens sedlar å minsta valörerne efterhand lemnade rum i allmänna rörelsen för silfvermynt, få Revisorerne hos Rikets Iiöglofliga Ständer hemställa att Banken hädanefter ej må utgifva sedlar å lägre valör, än 5 R:dr R:mt. § 31. Om förbud för Sorn Revisorerne anse sig vara pligtige att fästa uppmärkker ‘att ht yfva samhet å sådana åtgärder, sorn kunna leda till relisationens upprättsediar a lägre hållande och till fördel för Banken och det allmänna, hafva Revis-dr a]'LJ. sorerne icke kunnat underlåta att erinra om det skadliga inflytande, som, i berörde afseende, de enskilda sedelutgifvande bankernas rätt att utgifva sedlar å lägre valörer utöfvar.
Ett lika förhållande har ägt rum vid Kurhuset, hvarifrån de sista fem åren utgått patienter, nemligen: 1828 . • 58. —29 .. 5i. *— 3o 43. —3i 54. -32 71. Den mängd Sjömän, som finnas i provinsen-, i förening med flitiga besök vid Öns hamnar af främmande sjöfarande, är troligen orsaken till det emot folkmängden betydliga antal veneriska sjukdomsfall, som här förekomma. Sedan något särskildt bidrag af hospitalsmedlen till kurhuset icke mera erhålles, har man småningom varit nödsakad att föröka skattebidraget härtill, till nära det maximibelopp som af Riksens Ständer blifvit bestämdt. Lazarettets inkomster, bestående i frivilliga gåfvor vid bröllopp och barndop, samt en årlig collect i stiftets kyrkor, hafva icke varit tillräcklige till Lazarettets underhåll, hvarföre ock Eders Kongl. Majit genom Nådigt bref den 17 December 1828 täckts anslå af allmänna hospitals-medlen ett årligt bidrag af 400 F:dr. Wisby Hospitals inkomster bestå, dels i inflytande arrenden af dess ägande jord, med ett arrende-belopp vid sistlidet år af igS \ tunnor Råg och 200 ||:(Jels tunnor Korn, samt i penningar af 64 R;dr 41 sk.; dels i räntor af förut omförmäldte hospitals skatte-jordar uti 42-39- tunnor Råg, 5o 3% tunnor Korn, samt Öfrige ränte-persedlar, förvandlade i penningar efter i83a **rs markegång lill ett belopp af 223 R:dr 44 sk* 8 rst. jemte i kontant fixe^ad ränta i42 R;dr a5 sk. 3 rst., hvarförutan hospitalet äfven tillflyta; en 3o obetydlig kontant inkomst genom håf-medel i Wisby Domkyrka, utgörande årligen ungefär 24 R:dr. Hospitalet tillflytande inkomster uti minnespenningar och afgift för infästen af Hospitalets i Wisby stad ägande tomter, hafva under sednaste fem år utgjort 16 R:dr.
Regnet fortfor att falla, och skymningen hade tilltagit. En av slavarne tände en lampa och ställde henne i skygd av en pelare under portiken, där gruppen var samlad. - Mina vänner, sade Kimon, själen liknar den där lampan, vars låga fläktar för draget. Släckes hon ej i förtid av vinden, så slocknar hon en gång av sig själv, då hennes olja är förtärd. Du, gamle Medes, tillade Kimon, synes icke ha mycken olja kvar i din lampa. Denna anmärkning berörde Medes obehagligt. Gubben var ännu långt ifrån levnadsmätt. - Äh, svarade han, du har icke mätt mitt oljemått. Och vad min ålder vidkommer, så är jag ännu icke sjuttio år. Jag kan få se många ynglingar rusa i graven före mig. - Det vissa är, att du i graven åtminstone glömmer din gikt, sade Kimon. - Tack skall du ha. Men jag behåller hellre min gikt och lever. - Jag trodde, att man vid dina år skulle vara utledsen vid att leva. - Bah, ju mer man får, dess mer vill man ha; och ju mindre man har kvar, dess kärare är det lilla man äger. Det borde du veta, som är filosof. - Du torde ha rätt, Medes. Men säg mig, varför är du rädd att dö? Fruktar du den trehövdade hunden? - Bah, den ene portvakten får väl vara hövlig mot den andre. Kerberos är jag icke rädd för. - Eller fruktar du färden över den stygiska älven? Man säger, att gamle Karons båt nu lär vara läck och murken. - Åh, skuggorna, som han överskeppar, besväras ej av fetma. Båten kan vara god nog för sådan last, och sedan man dött här uppe, lär man icke drunkna där nere. - Bra sagt, anmärkte Kimon. Men du, Okos, vad säger du om döden och underjorden? - Jag? Jag är ung och behöver icke tänka på sådant. För övrigt lär det nog vara ohyggligt där nere i underjorden. Jag längtar icke dit. - Jag undrar icke däröver. Vad måste icke förestå slaven, när den lott, som i underjorden väntar hjältar och halvgudar, är så ömklig? Påminnen I er, vad Akilleus' skugga sade till Odysseus?
Då uti författningen, en antydan blifvit gifven om upprättande af sådana arbetskontrakter, som motionären afsett, så synes Lagstiftaren hafva vidtagit all den åtgärd, som i detta afseende är lämplig, helst en föreskrift, att vid antagandet af gesäll eller lärling, arbets-kontrakt ovilkorligen skall uppgöras, dels icke lämpligen låter sig verkställas, och dels kan vara stridande emot så väl mästares, som gesälls och lärlings önskan och fördel. Den föreslagna anmälan hos Polismyndighet af gesälls eller lärlings antagande, och föreskriften om uppvisandet af hans passhandling hos samma myndighet, torde, i anseende till de i 40 § 1 mom. gifne stadganden, icke vara af behofvet påkallade. Utskottet afstyrker alltså berörde förslag. $> 33. Af Hr Bosceus har den ändring i denna § jemväl blifvit föreslagen, att, med upphörande af Socken-nämnds rätt att utfärda gesällbref, det för antagande till gesäll måtte före - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 106. 9 föreskrifvas såsom vilkor, att nöjaktig och till beskafTenheten uppgifvet samt af handtverksförening bestämdt arbetsprof blifvit af sökanden sjelf fullgjordt, enligt betyg af två trovärdige och ojäfvige män, af hvilka helst båda, men åtminstone den ena, vore mästare i samma yrke; hvarjemte tillförlitligt vitsord borde bifogas, att sökanden kunde skrifva läsligt och räkna qvatuor species i enkla tal.
Efter tagen kännedom af denna skrift och sedan, i följd af Rikets Ständers beslut, flottans timmermansoch handtverksstater redan kommit i åtnjutande af dyrtids-understöd för år 1857, anse Rikets Ständer billigt att någon löneförhöjning för sagde år äfven beviljas ifrågavarande korps, som består af 400 man, hälften matroser och hälften jungmän, af hvilka de förre, enligt nämnda års stat, åtnjuta i aflöning 10 sk. och de sednare 7 sk. per man om dagen, eller, efter afdrag af portions-värdet, matroserne 4 sk. och jungmännen 1 sk. b:ko i kontant. Med afseende likväl derå, att värdet af den natura-portion, hvartill de vid matros-korpsen anställde personer varit berättigade, öfverstigit den af dem härför lemnade ersättning och detta manskap härigenom vunnit en fördel, anse Rikets Ständer att, om ett belopp af 6 öre per man för hvarje vid korpsen anställd karl om dagen anvisas för ifrågavarande ändamål, desse personer erhålla hvad de billigtvis kunna fordra, eller hvad som ungefärligen motsvarar de gratifikationer, annat manskap för sagde år tillfallit. På grund häraf hafva Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisat och lill E. K. M:ts disposition ställt en summa af 8,760 R:dr R:mt att, såsom gratifikationer för år 1857, efter ofvanuppgifna grunder, tilldelas flottans matroser och jungmän. Hvad angår den kontanta aflöningen för gemenskapen vid marin-regementet, kanonieroch skeppsgosse-korpserne samt uppfordrade båtsmän, finna Rikets Ständer desto mindre skäl bevilja de dertill äskade medel, som dylik aflönings-förbättring ej ifrågakommit för andra med dessa korpser jemförlige trupper, hvadan É. K. M:ts nådiga proposition i denna del icke blifvit af Rikets Ständer bifallen. Likaledes hafva Rikets Ständer funnit sig sakna anledning att bifalla den begärda inqvarterings-ersättningen för flottans embelsoch tjenstemän samt matroser och båtsmän för år 1857.
Och 1835. 4 Sami. 1 Afd. 3 Bandet. 1 ny:de Häftet. * Stats-TJtskottcts Utlåtande If.o 4°^ det föreslagna lånet, ty då 3 millioner R:dr i silfver nedsättas i Banken, skulle Bankens Silfverfond ökas från j till 9 millioner. Visserligen skulle ett motsvarande belopp Banco-Sedlar utgå till Hypothek-Inrättningar, men proportionen emellan Silfverfonden och Sedelstocken hlefvc i alla fall förbättrad, enär den blefve såsom g till 35 millioner, som är mer än | i Silfver, då den nu deremot är endast såsom y till 3o millioner, hvilket är mindre än £:del i silfver. — Vidare,* att Hypothek-Inrättningarne äro nödvändiga, och att ett sätt och kanske det enda att något consolidcra Adelns förmögenhet vore, om ett lån kunde erhållas till 90 och 4 procents ränta, som svara jemt mot procent för pari Capital och tillsammans med omkostnader, beräknade till \ proc. utgjorde 5 proc. ränta. — För jordegaren skulle det således vara en förmon att kunna erhålla lån mot 5 proc., under säkerhet alt icke blifva uppsagde, samt med den 6:te proc. småningom kunna afbörda siri skuld, hvarförutan ett annat förhållande torde böra ihågkomma®, det nemligen, att Banken inställt alla lån på fastigheter. Någre Lcdamöter^liafva ansett ett Ilypotheks-system i framtiden vara nödvändigt för realisationens beståud ; äfvensom 2:ne Ledamöter yrkat, att det ifrågavarande lånet är af producliv natur, emedan det är cgnadt till jordbrukets lättnad och understöd samt, genom räntenedsättningeu, jordbrukaren, i samma nion han genom den besparade ränte-procenlen Ian amortera sin skuld, blifver i tillfälle att öka sin production, hvilken kommer allmänheten lill godo.