Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först genom en sådan anordning, den jag skulle önska utsträckt till vårt lands hela skjutningsväsende, träffar den verkliga skjutskostnaden till oförminskadt belopp sin rätta man. Men om nu Statens ändamål i detta afseende ännu fordrar något undseende till den resandes fördel, så lärer dock alltid få anses billigt att också Slaten i dess helhet, men icke en särskild medborgareklass, gör den eftergift, som i sådant afseende anses oundviklig. Utan ett Statens öfvertagande torde icke heller en önskvärd utveckling till ett förbättradt skick af det närvarande befordringssättet för såväl post som resande kunna åstadkommas, hvaremot denna gren af landets kommunikationsanstalter bör, i Statens hand, utan serdeles tryckande kostnader, kunna anordnas på ett med tidens fordringar öfverensstämmande sätt. Antingen denna fråga således betraktas från rättvisans och billighcteus eller 8tatsklokhetens synpunkt, skall man dock alltid komma till den slutföljd, att jordbruket bör befrias från en sådan servitut som denna, hvilken, utan något bättre ursprung än våld och magtmissbruk kunnat deråt förläna, årligen beröfvat jordbruket en del af dess väl bohöfliga driftkraft antingen i penningar eller hundratusentals dagsverken, de der nu icke lemna något annat spår efter sig än den böjelse för sysslolöshet och oordentlighet, som blir körsvennens vinst af hans väntningar i hållstugan och på gästgifvaregården. Mycket mera kunde härom vara att säga, men för vinnande af nu antydda ändamål torde det redan anförda vara tillräckligt och till Rikets Ständers antagande vågar jag i öfverensstämmelse härmed vördsamt framställa följande hufvudbe8tämmelser för skjutsningsbesvärets reglerande: l:o att gästgifveri-, hålloch reservskjutsen samt postskjutsen skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten; 2:o att, der serskilda förhållanden icke ovilkorligen påkalla Statens mellankomst, den resande sjelf betalar skjutsens fulla värde; 3:o att skjutsningsväsendet för Statens räkning genom entreprenader så ordnas, att den minsta möjliga kostnad såväl för den resande som för Staten må vinnas på samma gång, som en ändamålsenlig transport af posterna samt resandes fortskaffande ernås; och 4:o att behöfliga medel för ändamålet nu anslås.
De, som, utan att på arrende innehafva ofvannämnde försäljningsrättighet, i stad idka värdshusoch spisqvarters-rörelse, må, emot erläggande till staden af afgift, som af magistraten och stadens äldste bestämmes, sälja bränvin i minut vid måltider. § 9- Under söndagar och andra helgedagar må bränvin icke säljas i minut annorlunda än vid måltider; och böra alla försäljningsställen vara tillstängda under gudstjensten. 36 Hör till Bevilln.-, Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-JJtskottens Betänkande, N:o i. § 10. Å landet må, vid ting, mantalsskrifning, uppbördsstämmor, mönstringar, auktioner, kronoskjutsningar och andra sådana till större folksamlingar ledande förrättningar, bränvin icke säljas i minut annorlunda, än vid måltider åt spisande gäster. Lag samma vare i afseende på dylik försäljning af bränvin vid marknader å landet af personer, som på stället ega försäljningsrättighet, eller dertill för tillfället erhållit serskildt tillstånd af Kongl. Maj:ts befallningshafvande. § 11. Bränvin må ej i något fall säljas eller skänkas åt person, som redan synbarligen är öfverlastad. § 12- Hvad, som i nästföregående §§ g, io och ii stadgadt är om utminuter! ng af brännvin, gäller äfven för andra brända eller destillerade starka drycker. x § 13. Mom. 1. De rum, i hvilka försäljning af bränvin eller andra destillerade starka drycker i minut idkas, få icke vara stängda under den tid försäljning är tillåten. Morn. a. I skänkrummet skall ett exemplar af denna förordning eller ett serskildt tryckt utdrag, innehållande 9, 10, 11, 12 och §§, alltid vara anslaget. § 14. Uti öppna salubodar eller apothek må icke bränvin med eller utan drouger eller andra tillsatser, mot eller utan betalning, i minut utdelas, eller annorlunda tillhandahållas. § 15. Mom. f. Gästgifvare och andra på landet, som erhållit tillstånd att sälja bränvin i minut, erlägge utom allmän bevillning för rörelsen serskild
Jag anser den af mig föreslagne slutna Voteringen vid Prest - i44 Den i5 Junii f. ui. val vara så vigtig, att jag måste be om ursägt för det jag upptager tiden med att derom ännu yttra några ord. Det liar blifvit sagdt, att Voteringen med slutna sedlar skulle för röst emes beräknande och uppsummering medtaga för mycken tid; men då vallängden redan förut blifvit uppgjord, och rösternas antal för livar och en Röstande bestämdt, samt vallängden på frågodagen justerad; så vågar jag påstå, att valet skulle efter mitt förslag vara mycket enklare och gå vida fortare än nu, samt blifva vida lättare att förrätta. Jag fruktar visserligen, att mitt förslag nu ej vinner framgång; men jag har likväl, så mycket i min förmåga stått, velat undanrödja de invändningar, som deremot nu blifvit gjorde, för att bereda möjligheten af dess antagande en annan gång. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld Proposition, blef Lagoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återreniitteradt. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji linder N:o 120 afgifne, och den 4 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt Motion om inrättande af FattigColonier. Herr Den 15 J d n i i f. m. .45 Herr Hjertaj Gustaf: Då detta Utlåtnnde redan är bifallet af 2 Stånd, och så* ledes all utväg afstängd, att leda beslutet till någon verkan, anhåller jag endast att till protocollet få yttra, att min afsigt hufvudsakligen var, att bereda anledning till, att vid nästa Riksdag i ämnet besluta, samt att jag önskat, det Utskottet yttrat sig på ett bestämdare sätt, om det trott, att dylika colonier kunna genom enskilta uppoff* ringar tillvägabringas. Jag anser det vara omöjligt, att sådant i början kan ske utan biträde af allmänna medel, och saken har bland annat sammanhang med skatte-frihet.
Lena tänkte med rätta, att nu just vore tillfälle att föreställa Elin, hvilken klok åtgärd hon (Lena) tagit «för Elins ega’ nytta och gagn», och när de slagit sig ned i stugan, Lena litet trött af det häftiga gåendet, och Elin af sin ifver med väfven, så började Lena berätta utgången af sitt besök hos mamsell Sara, hvartill hon likväl något skrufvade anledningen, ty nu androg hon saken likasom hade hon fått bud eller kallelse, och visst icke som hade hon sjelf erbjudit Elin. Mor Ingrid slutade med sin spinning för att åhöra saken, ganska intresserad deruti, som vi väl kunna fatta. – Ja, Elin lilla – sade Lena med sin allra sötaste ton – detta har jag sannerligen gjort för din skull och icke för min (mor Ingrid tänkte hvad hon tänkte, men tänkte äfven att hvad Lena denna gången gjordt, var bra gjordt) och du skall tacka mig för att jag skaffat dig en så dråplig tjenst – fortfor Lena – ty bättre matmor än mamsell Sara kan aldrig i verlden uppletas, och med patron har du slätt ingenting att göra som kammerpiga, för huspigan passar honom (detta sade Lena egentligen för mor Ingrids skull) och nog kommer jag att fasligt sakna dig, som ä’ så snäll och villig, men du hade aldrig orkat med detta släpet, eller ock skulle jag försläpat mig, utan nu tar jag en grofver, starker piga, och gör sittegerningen sjelf. Du har minsann så pass hjelpt mig, att jag har ingenting att hvarken väfva eller sy, innan jag spunnit nytt.
"gon för Fahlu Bergslag, som icke lika tid "warit derstädes brukande Bergsman." §. 17. Constltlltjons-Utstottet wid förra Riksdagen har föreslagit at orden: med tillämp. ning af 5. Lap. 4. §. Straff, Balken , Rroppspligten fwarande emot Tjugufem til och med Sextio Dalers böter utgä al. beles och meningen styliseras salunda: utan straffes med Längeist wid wakten lock bröd efter omständigheterna. §. 19. Samma Loortitlltions-Utstött harwid denna §. föreslagit, at meningen frän ock» Med och äligge Landshöfdingen til ock med: n 2 "af. ( -2 ) afgäende post öfwersänba förändras til: "och äligge Landshöfdingen at detza Beswär "och tilhörande Handlingar, jemte egen och "wederböraudes af honom, med den skynd"samhet som osman förestrifwen är, inför"drade förklarinaar med den efter delias in"händigande först afaäende Post öfwersända." 8Z. K. Förra Ooostitutiov»-Utskottet förestog at i stället för orden: Hufwudstadens förste FuUmägtig, införes: "den främste bland Hufwudstadens lvt^iLrrsts Fullmägtige," och i stället för: af -e» närwarande Ledamot, som de fleste Riksmöten biwistat; "Riksdagsfullmäqtigen för Höbo Härad i Upsala Län," samt i stället för de öfriga Stän, dens: ''Borgaresamt Bonde. Ständen.'' 34- § Förra Oonstilurions-Utskottet har wid slutet af §:n. förestagit följande tillägg: "Wilja "Riksens
Majit då ansett sig endast i viss mån böra äska den efter ofvanberörde förslag erforderliga anslags-tillökning, hvilket anslags-belopp blifvit af Rikets Ständer vägradt, Öfver-Ståthållare-embetet likväl, i betraktande af den vanlottade ställning, hvari de fleste tjenstemän och betjente å Öfver-Ståthållare-embelets Kanslis stat i afseende på lönevilkoren sig befunne, å nyo afgifvit underdånigt förslag till reglering af tjenste-befattningarne och lönerne å nämnde stat, hvarvid, beträffande först tjensternes reglering, Öfver-Ståthållare-embetet i underdånighet hemställt dels att, enär behofvet af en kanslist till biträde åt fogaten blifvit erkänd t genom Kongl. Brefvet den 16 Februari 1842, hvaruti, likasom sedermera årligen medelst särskilda nådiga beslut, ett belopp af 300 r:dr blifvit till arfvode för en sådan befattning anslaget, samt äfven vid sekreterare-expeditionen ytterligare kanslist-biträde vore af nöden, en kanslist, till tjenstgöring hos fogaten, med skyldighet att jemväl hos sekreteraren biträda, finge med ny lön på stat uppföras; dels ock att, som å nuvarande stat upptagne 12 exsekutions-beljenter vore alltför otillräckliga för de ständigt tilltagande göromålens bestridande, samt exsekuliousbetjenternes sporlel-iukomster den sednare tiden blifvit betydligt minskade, i följd hvaraf biträde af duglige extra ordinarie exsekutions-beljenter ej eller kunde såsom förut påräknas, exsekulions-betjenternas antal måtte, såsom äfvenledes förut varit i underdånighet föreslaget, ökas till sexton.
Jag skulle tro, att om så händt, en dylik form dock icke är den rätta, och jag anser det vara bättre sent än aldrig, att fästa ExpeditionsUtskottets uppmärksamhet derå, att vid dylika expeditioner icke bör nämnas annat, än ett helt Riksstånd eller Riksens Ständer. Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Expedi. tionsUtskottets ofvanberörde förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelse böra, i anledning af den utaf Herr Hjerta dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverrösta! Nej, proposi. Ridd. o. Ad, Prot. 4 Band. 4. 5* Den 6 Maji e. ml tionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Justerades PleniProtocollet för den 17 sistlidne April förmiddagen. Justerades PleniProtocollet för den 17 sistlidne April eftermiddagen. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N.o 1.) Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Hjerta, Guftaf, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 2.) Friherre Wrangel, Henning, anförde skrif» teligen: (Se Bilagan N:o 3.) Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 4.) Den S Mitfi *. m. Grefve Posse, Carl Henric, anförde skriftecken: (Se Bilagan N:o B.) Hans Excellence Herr Gref ve Mörner, Adolph Göran: Jag kan till en början ej annat än betyga de Herrar min tacksamhet, hvilka till mitt Anförande länat så mycken uppmärksamhet, att de gjort sig mödan så länge sysselsätta sig dermed. Jag väntade mig inkast och vederläggningar.
Ridderskapet och Adeln, söre detta af mig ingiswir, och till Högloft O conomieUtskottet remitteradt Memorial, bliswit förestå gir och yrkadt: Att nämligen; dä Vränwinöi ehofwet icke af inrikes spannemal kan erhällaS, tillräcklig utländsk spannemäl mä för sagde behof införlkrifwas, pä det icke allenast tillw.rkmngs winsten mä blifwa inoin Riket, utan ock drank afkomsten warda för Ladngardarne gagnelig; Men skulle icke eller Utländsk säd kunna rrhälläe,. sä torde dä först en sparsam införskrifning af utländskt bränwin böra fä äga rum. An - Dcn 4 December. 24) Anmäldes och infördes en Deputation del Högwördige Preste Stänket, anförd af Biskopen i Lindköping Herr Doctor kosensrsin, som upläste följande: Utdrag af Protocollet hällit hoS Högwördige Preste Ständer den 4 December 1809 S. D. Bcstöt Preste Ständer att till den as Riksens Högloft. Sränders Stars Utskott förest gne Bewillnings summa; Twä Millioner Femhundrade Tnsende R:dr. ärligen, intill nästa Riksdag, Desi bifall lämna, med förbehåll, act det är Ständer öpel> ett i afseende pä de speciella deraillernaa Mi Skars .
Skrifvelse, N:o 22. ningsbyggnaderna icke medgåfve någon ersättning till långvården lör ifrågavarande arbeten, lätteligen kunde afhjelpas derigenom, att anslaget till fästningsbyggnaderna höj-S des och till långvården minskades med enahanda belopp. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Fångvårdsstyrelsen, som, lika med revisorerne, ansett alt ersättning borde tillgodokomma fångvårdsanslaget, jemväl för de kronoarbetskarlar, hvilka sysselsättas med befästningsarbetena, bland annat, beI träffande uppkomsten af det anmärkta förhållandet, meddelat, att Kongl. Maj:t vid j kronoarbetskorpsens inrättande, genom nådigt Bref den 8 Augusti 1842 förordnat, att, — t enär Rikets Ständer under den 19 Maj 1841, med anhållan, att korrektionister och arj betsfångar samt arbetslöse personer mätte lill befästningsarbetena uti Stockholms skär1 gård å Waxholm, samt vid Carlsborg, Carlsten och inloppen till Carlskrona företrädesvis användas, medgifvit, att de kostnader, hvilka erfordrades för de vid dessa arbeten använda långars vård och underhåll m. m., linge af fångvårdsanslaget fortfarande utgå, samt af Chefen för ingeniör-korpsen blifvit fullständigt utredt, att, med de till påföljande riksdag beviljade fortilikationsanslag, sysselsättning ej kunde vid befästningsarbetena beredas för ökadt antal pionierer eller kronoarbetskarlar, om icke sistnämnda anslag befriades åtminstone från den ersättning för dagsverken och sjukvård, som då egde rum, — fästningsbyggnadsförslaget finge intill nästa statsregleringsperiod befrias från ersättning för dagsverken och för sjukvård till arbetskompanierna; hvaremot, då alla kostnaderna för de i Carlskrona förut förlagda kompanier af allmänna arbetskarlar varit bestridda af Flottan, för hvars räkning, intilldess annorlunda kunde i nåder förordnas, dessa kompanier derefter, likasom förut, borde arbeta, Kongl. Maj:t i nåder förordnat, att detta arbete af Flottans anslag skulle ersättas med ett visst af Kongl. Maj:t bestämdt pris, hvilket sednast genom Kongl.
Om dessa tvänne frågor, såsom jag förmodar, af de fleste jakande besvaras, så hemställer jag om rätta tidpunkten ännu är inne att lemna bifall till en sådan handelstraktat som den ifrågavarande, grundad på en tulltaxa, uti hvilken de förut gällande tullsatserua dels äro helt och hållet borttagna och dels äro nedsatta med 50, 67, 78 å 92 procent. Om förhållandet betraktas ur en annan synpunkt, näringarnes skydd lemuas å sido och endast den inkomst afses, som genom tullen ingår i Statens kassa, utgörande cirka 38 procent af Statsverkets hela årsinkomst, huru gestaltar sig då beräkningen? “Lysande**, svara mina motståndare, frihandlarne, emedan tullinkomsterna under de inånador, den nya tulltaxan blifvit tillämpad, jemförelsevis varit större än förut. Men en så kort erfarenhet kan ingalunda bevisa detta, helst exempel icke saknas att tullinkomsterna högst betydligt varierat från ena året till det andra, oaktadt ingen förändring i tullsatser, och icke heller tillförsäkra oss om ett dylikt fortfarande; ty utom att tullsatserna ännu icke nedgått till hvad de blifva efter ett å två år, kan det omöjligen tänkas att förbrukningen i ett nu har stigit i samma förhållande som införseln eller framgent skall kunna stiga i samma förhållande som införseln måste stiga, för att lemna samma lysande resultat i afseende på tullinkomsterna, som hittills, eller att de skola utgöra 13,500,000 R:dr årligen, såsom vid sistlidne riksdag beräknades. Förr eller sednare skall den skedda öfverimporten visa sina menliga verkningar —- hämmad införsel och i följd deraf minskade tullinkomster. Statsverkets behof skall då på annat sätt fyllas och detta kan ej ske annorlunda än genom en förhöjd tull på de så kallade kassa-artiklarne, allas våra nödvändighetsvaror, och då får den fattige öfvertaga bördan, som nu lyftes från den rike genom nedsättning af tullen på öfverflödsvaror, eller ock genom direkt beskattning på fastigheter, på tjeustemäns löner, på näringar och på de ännu då i fåtalets bänder befintliga kapitalerna. 8 Bevillning#- Utskottets Utlåtande N:o 2.
Ledamöter as Nämnden ma ej uteslutas frän ntöfningen af deras Riksdagsmanna-rätt i Ständen; men träde tillsamman dagen efter den, dä walet i Ständen förrättadt är, och skiljes ej ät, förrän de flesta rösterne sig om en 308 Expeditioner till RikS-Ständen. person förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per capita och med-slutna sedlar. Hivar och e» af Nämnden uppgifwe, bland dem four as Ständen äro söreslagne, den han anser böra utköras. -Falla derwid rösterne till mer än hälften as de röstandes antal pä en man, ware han behörigen wald. Aro äter rösterne sä delade, att en sädan full pluralitet icke äger ruin, anställes ny votering till antagande af den, som de flesta rösterne erhällit, och, om han es antages, af den, om hwilkcn näst efter honom de fleste as Nämnden sig förenat. Inträffar den händelse, att flere personer undfä lika röster, anställes särskild votering öfwer den ordning, hwarcfter om desse personer bör röstas; och utlottes en af de röstande, dä sadant erfordras för undwikandet af paria vota. I den händelse, 9-ä A Regcrings-Formen omtalar, skall Nämnden wälsas inom IO:Le dagen efter den som i Riksdagskallelsen till Ständernes sammankomst är utsatt, och Riks-Ständen stride till Konnnga-walet dagen efter sedan Nämnden är wald. Bilaga lill Meni. N:o 11. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers <§onftitutions-Utskotts Protokoll den 6 Oktober 1809.
Jag ser ej hvarföre man skulle göra en lindring, som skulle medföra en skada och äfven en fara; ty hvem kan väl neka, att delta behof för Stockholms stad ej är ett sant behof? Man bör derjemte eftertänka, alt Stockholms stad bygger icke allenast för sig sjelf, utan äfven för landet, och det mäste medgifvas, att det icke vore nyttigt, om man komme derhän, att städerna belastades till den grad, att de icke kunde underhålla de byggnader, som äro nödvändiga för afsättningen och sjelfva rörelsen i allmänhet. Jag anhåller, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, att R. o. Ad. ville afslå detta betänk. Frih. Cederström, Anders: Utan att vilja inlåta mig i någon discussion, huruvida den ifrågavar. afgiften är behöflig eller nödvändig för Stockholms stad, önskar jag blott få veta, huruvida densamma rättvisligen och grundlagsenlig!, på det sätt hittills 400 Den 30 O eloi) er f. m. skeft, kan åläggas allmänheten. Jag vill visserligen nu icke tala derom, huruledes denna afgift tillkommit i strid emot 73 § K eg. F., men såvida den hädanefter skall efter grundlagen tillämpas, mäste väl medgifvas, alt den äfven bör till det med densamma afsedda ändamål utgå. Nu har likväl blifvit upplyst, att denna afgift befunnits öfverskrida det behof, för hvilket den egentligen tillkommit, och att till följd deraf en stor del af densamma utgått lill helt andra ändamål; jag kan således ej finna annat, än att ett sådant förfarande står i strid med vara grundlagar, som säga, att man ej har rätt att beskatta medborgare pä annat sätt än samma grundlag föreskrifver. l)ä 1111 dessutom, såsom jag haft äran anföra, det är upplyst, att hela den afgift, som nu erlägges lör de mälbara, våla varor, sotn till hufvudstaden. frän landet införas, för det med densamma afsedda ändamål icke behöfves, och en nedprutning således utan olägenhet bör kunna ske, så anser jag den nu af Ekou.Utsk. föreslagna afgiflen vara billig, och får derföre för min del tillstyrka bifall till betänk.
Och förefaller det ej högst förunderligt, att bland det stånd, som vi kalla prester — ordet prest motsvarar det grekiska ordet presbyteros, som betyder »en af de äldre» — att bland detta Stånd af de äldre, de äldste skulle uteslutas från rätt till befordran, fastän de med tro och kärlek upfyllt sitt kall, blott derför att de upnått 6 5 års ålder? Enligt min tanke, är det obegripligt att yngre prester, som hafva förmåga att armbåga sig fram på de äldres bekostnad, skola vara mera berättigade till befordran än de äldste, hvilka ända till sin sednaste ålderdom sorgfälligt vårdat sig om församlingens bästa. Det kan ju hända att en Komminister, trogen på sin plats, stadnar der, på den grund att församlingen öfverhopar honom med böner: »Flytt intet från oss, käre Pastor, vi och våra barn hålla så mycket utaf Eder; och när vår Kyrkoherde dör, erbjuda vi Eder hans plats.» Han älskar att vara qvar i församlingen; han vill der lefva och dö; han väntar, i fall det är Guds vilja att han skall få kyrkoherdeplatsen; men derföre att han upnår 65 år, förlorar han all rätt att söka pastoratet. Han har dessutom, i förväntan på upfyllandet af församlingens löfte, försutit sin rätt att söka befordran annorstädes och betagits all möjlighet att afbörda sig de skulder, han ådragit sig för underhållandet af én stor familj. Jag hoppas att PresteSt:t, såsom en man, sätter sig emot detta förslag, för hvars antagande jag aldrig kunde tro att en enda röst bland R. o. Ad. skulle höjas; och får jag för min del förena mig med dem, som yrka afslag å Betänkb. Gr. Taube: Med några ord vill jag bemöta den siste värde talarens yttrande, hvari han nämnde att stor orättvisa skulle komma att tillskyndas Komministrarne och deras rätt i hög grad kränkas, om det ifrågavarande stadgandet komme till stånd.
'Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande N:o 7, i Bih, till B. St. Utdr. d. 7 April i834- anledning af väckt fråga, om utfärdande af förbud emot accord till Landshöfdinge-Embeten. Från Wä 11ofL Borgare-Ståndet. S. D. Uppå af Herr B. II, Santesson väckt motion, beslöt Ståndet att underdånig anhållan må hos Kongl. Maj:t göras, om Riksdagens förlängning, enligt 109 §„ Regeringsform en, en månad utöfver de för Riksdags hållande stadgade trenne månader, och att, i händelse de öfrige PiiksStånden fatta enahanda Beslut, skulle Expeditions-Utskottet anmodas, att underdånig skrifvelse i oraförmälde afseende uppsätta; äfvensom Ståndet serskildt beslöt, dels inbjudning till de Respective MedStånden, dels anmodan lill Utskotten, att med Riksdagsgöromålen måtte på allt möjligt sätt fortskyndas. S. D. Vid nu ytterligare skedd föredragning, bifölls det sedan sisla Riksdag hvilande, till Grundlagsenlig behandling vid denna , beredda, föreslagna tillägg till RiksdagsOrdningens 12 §. rörande Ridderskapets och Adelns representationssätt; hvaremot de jemväl från förlidna Riksdag hvilande förslag till Redactionsförändringar, beträffande Universitetens representation, af i 3. §, senare mom. första perioden och 17 §. senare morn. Riksdagsordningen afslogos. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 1 sisth Mars, angående ändring af 8, 9 och 10 §.§, samt förklaring af 2 §. i 17 Cap. HandelsBalken, S. D Föredrogs å nyo och biföllos följande Allmänna Besvärsoch. Oeconomie-Ltskotlets Utlåtanden nemligen: 1:0