Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid behandlingen af den vid 1840 års riksdag af samme motionär, som nu väckt frågan, ingifne motion, upplystes, enligt hvad dåvarande Slats-utskotts utlåtande N:o 35 innehåller, att den öfverklagade beskattningen grundade sig på 1823 års Ständer, genom bifall till Kongl. Maj:ts derom aflåtna nådiga proposition, fattade beslut; énligt hvilket för de hemman, vid hvilkas skattläggning betesrättigheter å kronoparker vore bestämdt beräknade nödigt och efter dessa betes - Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 122. 23 rättigheter lämpad t anslag af parkerne borde under äganderätt afsättas och lämplig ränta i spanmal åläggas, derest icke denna äganderätt förut i skattläggningen ingått. I enlighet med dessa grunder hade ock Kammar-kollegium, genom utslag den 27 April 1831, fastställt den för mulbete å kronoparken Mösseberg hemmanen åsätta spanmålsränta; hvilket af hemmansägarne i underdånighet öfverklagade utslag Kongl. Maj:t under den 9 Juni 1832 i nåder gillat och fastställt. Då förevarande fråga således redan varit Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställd och enligt gällande föreskrifter blifvit afgjord, hemställer Utskottet att ifrågavarande motion icke heller nu må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 April 1841. STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1851. Siats-Utskottets Memorial, N:o 123. 1 N:o 123. Ank. till Exp. Etsk. d. 28 April 1851, kl. 6 e. ni. Memorial, i anledning af åtcrremiss ä Utlåtandet, N:o 62.
Martii, anmärkt, att Nämndemän vål borde vara frie från deltagande i sådana göromål, som af Fjerdingsman kunna uträttas 5 men att, i afseende på DomareÄtnbetets eller Rättens uppdrag till Syner, värderingar och dylika förrättningar, det vore nödigt, att andre icke dem förrätta, än sådane , till hvilka folket har fullt förtroende» Hvad sålunda till Utskottens utlåtande blifvit öfverlemnadt, hafva Utskotten öfvervägat; och dä, i afseende på veder* börandes derunder beroende rätt och säkerhet , det är af lika vigt, att de vid VägSyner, KneckteTorpsSyner och SkogsBesigtningar biträdande, utgöras af män, hvilka ega allmänna förtroendet i orten, sorn vid alla andra Syner och förrättningar, der, enligt Lag och Författningar, Nämndemäns biträde af sådan anledning erfordras, samt ehuru de af Johannes Larsson ifrågaställa Syner och förrättningar af Kronoeller JägeriBetjente förrättas, de dervid biträdande Nämndemän, likväl icke kunna anses, ställde under dessas befäl, enar deras åtgärder ro Lagutskottets Betänkatiden, 15 2.26 Lif g VtskottttsBetänkandeti, oberoende af de förres inflytande; så hafva Utskotten icke funnit skål att tillstyrka bifall af motionen; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare profning vördsamligen hemställes. Stockholm den 14 Maji 1823. Ankom den 3 Junii I825« Riksens Höglofl. Ständers Lagsaint Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af väckte motioner om af skaffande af all Expeditions-lösen samt om nedsättning dels i allmänhet dels i särskilde delar af nu gällande Taxa a Expeditionslösen. Rörande detta ämne hafva följande Memorialer blifvit till Lagutskottet remitterade , nemligen af Högv.
Och därför, tänker jag, ljuder samma läsarinnorkorta drag det få Den beundran och förlilla i stilla verket, f ö d t s i en blid Som många blandas olika om språken beuttänkt kanär med D e n lofvar storartad allas ' b l i c k a r. Stockholm », som stolt o c h allvarligt därnere v i d Brunnsvikens strand och antagligen kommer att få rätta stämning just i aftonskymning. stolta ned Vasaborgen skådar liksom sin Den förvånad » p å n y a tiders barn » och tyckes l i k s o m säga: » Kommen, trånga portar, I alle, in g e n o m vandren genom stadens krokiga gator och der h a d e l a t s! » bland breda » Gamla mina den gamla sen, hur edra fä- det. D e voro n ö j d a I viljen hafva m e d litet, — avenyer och höga Stockholm » det intressantaste på är pasannerligen utställningen. Så har snart en d a g förflutit p å utställn i n g e n och m a n längtar b l o t t efter den nästa och åter den nästa, t y någorlunda grundligt skall m a n och sig. Adolf H e I lander. * " Lyran under sybordet " En minnesbild på åttioårsdagen af Anna Maria Lenngrens död. För Idun af Gerda Meyerson. » Ju mindre h o n sökte äran, ju mera vann hon den. » et var den 8 mars 1817 gick bort, hon, hvars platsen b e r g k u l l a r n e till och den vackra, svala aftonen k o m - mer och n y a nöjen vinka. het. beatt bevittna f redens och arbetets välsignelser. De kvinnosjäl. o c h utarbetadt i h e m m e t s frida hägn, — fullstäni det brusande lifvet i jag, ske v i d aftonlampans sken, och hvartill idén längni och väcka vår men månader. tan mästerstycken tjusning, M e n här har k o m m i t en n y, brinnande längskola flit rätta utställningen. nog blir nor, som lustig seglats p å de y r a n d e böljornas svanannat sätt blifva och område.
Sverige, genom 1697 års kyrkoräkenskaper, konung Carl XlLs den 30 Augusti 1697 för kyrkoinspektorerne i Halland utfärdade Instruktion o. s. v. Jemte del Kongl. Majit pä dessa skäl icke kunnat fästa Nådigt afseende ä Justitie-ombudsmannens förenämnde underdåniga framställning, hade Kongl. Majit funnit Dess nyssberörde Resolution af den 29 Mars 1825, angående hemmanen Skintaby, Risarp, lilia Brännarp och halfva Lyngåkra böra (ill underdånig efterrättelse lända.
De skulle i och med detsamma upphöra att vara seliaritas ipso facto - och det utmärkande för en sefiorita ar just att icke göra något alls. Sålunda äro döttrarna hänvisade att tyna bort i fadernehemmet, som blir ett slags nunnekloster, där medlemmarne sakna all kallelse. Hennes ungdom glider förbi under medvetande af att den skall följas af en ännu sorgligare period. Hon framsläpar sitt lif under umbäranden och svalt, medan hennes förhoppningar på framtiden koncentreras p2 t&amp; saker: först att bröderna ma ernå en sådan ställning i samhället, att de kunna en gång hjälpa henne; för det andra att hon icke måtte sakna det nödvandiga Gr att kunna uppträda vid offentliga högtider och möta den fagel Fenix, mannen, som skall förändra situationen. Men om han icke visar sig - hvilket sorgligt perspektiv för denna sefiorita, dömd till fattigdom och sysslolöshet, eller i bästa fall till ett föraktadt arbete, som hon döljer såsom ett brott, emedan den klass, hon tillhör, skulle stöta ut henne ur sina led, om den visste, att hon begitt den inkonsekvensen att göra nigot an.nat an asköta sitt husa. Raknade äro de yrken, som sta kvinnan öppna i Spanien, men ännu lättare räknade äro dc kvinnor af medelklassen, som utöfva dem. För nsgra s r sedan tog en kvinna, Martina Castells, medicinsk doktorsgrad - och de illustrerade tidningarna publicerade hennes porträtt sisom ett fenomen. Annu i dag förefinnes mellan medelklassetis kvinna och kvinnan af folket i Spanien ett djupe svalg; den senare anser som sin plikt att förtjäna sitt lifsuppehälle, den förra håller på att mannens arbete uteslutancle skall underhalla henne. Daraf följer, att hos medelklassens kvinna finnes mera beroende, mindre ursprunglighet, mindre inneboende drift. Kvinnan af folket må vara en grof typ, men hon ar mycket mera en personlighet än medelklassens. Den senare ' tillbringar sitt lif i väntan på giftermål - ja man kan saga, under spaning efter en man. Hon må icke taga anstöt af påstaendet, ty felet är ej hennes, utan deras, som så uppfostra henne.
Någon invänder måhända, att han litet bryr sig om hvad utländningarne säga eller tänka, alt vi äre ett sjelfständigt folk, och han är en fri representant, som, änskönt han vägrar nödiga anslag till krigsmakten, dock bjuder verlden trots. Så tänkte och handlade äfven de frie Polackarne, på deras tid. Men deras riksdagar hafva blifvit ett ordspråk, och deras öde en skräck för folken, hvilken borde tjena andra till varnagel. Jag tillstår, att jag i början ämnade yrka vägran af remiss å Gr. Anckarsvärds motion. Likväl har jag afstått derifrån, icke af tvekan om rättvisan att så göra, eller om framgången deraf; ty jag har vid föregående tillfällen sett, att R. o. Ad. icke föijer innehafvaren äf sitt förnämsta förtroendes embete i hans öfverdrifter. Jag är tvertom förvissad, att de fleste af eder, mine herrar! äfven nu skulle göra sammaledes, och ej mindre för våra landsmän, än för utländningen, ådagalägga huru J bedömmen hvad som höfves Adeln i Sverige, der Konungadömet är jemnårigt med hafderna. Men jag afstår derföre, att om vi nu , efter motionstidens slut, vägrade remiss af en motion, som ej är olaglig, ehuru olämplig hon må vara; så skulle måhända icke blott motionären sjelf, utan äfven hans nämnde eller okände vänner säga, att vi ej vågade låta motionen komma till LagUtsk., och derigenom till de öfriga Stånden, emedan vi misströstade örn deras beslut. Det gör icke jag, utan 270 Dea 18 Mars f. m. gör mig tvertom förvissad, att våra MedStänder skola, ej mindre ån vi, känna hvad som anstår lagstiftare, hvilka grundlagen gjort fria i deras framställningar, och hvilka just derföre böra vara destomera noggranna att afväga deras beskaffenhet.
Må hända har jag origtigt seit saken, nien jag har dock trott mig böra utveckla grunden för min anmärkte framställning. Sluteligen får jag i ödmjukhet förklaras det jag hyser fullkomlig tillförsigt till Regeringen, att den samma med allmän öfversigt och noggrann beräkning af det helas förmån skall efter omständigheterna vidtaga de åtgär* der, sorn vid utgången af närvarande tractat rörande Finska handeln leda till det för Fäderneslandet lämpligaste och lyckligaste resuhat, Då ämnet blifvit vackt har jag, såsom flere år i Finland anställd Svensk tjensteman, emedlertid trott mig böra meddela de upplysningar jag haft att tillgå och de åsigter jag derpå grundat, utan att våga eller ens vilja påstå deras ofelbarhet. Jag anhåller ödmjukeligen att detta anförande måtte åtfölja de öfrige i detta äran? aflåtne. Grefve Gyllenborg, Johan Henning; Då en värd ledamot, Herr Friherre Wirsen i sista pleno, framställt flere anmärkningar vid StatsUtskottets utlåtande öfver Riksens Ständers Revisorers berättelser, för Revilignerne af åren 1820 och 1822, jemte ger - Den 7 April e, m, 123 » skildte omdömen om Revisorernes åtgärder, som, till återremiss, af detta utlåtande föranleda lärer det icke anses obehörigt att jag, som deltagit i båda dessa revisioner, och der framställt ärenderna till beslut, ingår i yttrande öfver en del nu gjorde anmärkningar, sedan j3g kommit i tillfälle att derom inhämta närmare kännedom, ehuru, kanske öfverflödigt, då StatsUtsKOttet nogsamt lärer utveckla skälen för dess gillande af Revisorernes tillstyrkanden; inskränkande jag mig, till de hufvudsakeligaste anmärkningar der saknad tillgång till handlingar och upplysningar icke för yttrandet, lägger hinder i vägen.
I följd af 7 5:te §:n R.O. måste således frågan om dessa 4 kolumner vara förfallen. För öfrigt förekommer, i afs:de på dels detta formulär dels de öfriga, att 2:ne Stånd till dem beslutat tillägg och inbjudit de öfriga Stånden att med dem sig förena. Denna inbjudning har blifvit afslagen, således måste förslagen om dessa tillägg vara förfallna. Alldeles så har också Bevilln.-Utsk:t tänkt sig frågan. Jag anhåller således om afslag fi den af Utsk:t föreslagna votering. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef den ifrågav:de voter.-proposm af R. o. Ad. afslagen. Föredrogs och lades till handlingarne BankoUtsk:ts den 19 dennes bordlagde Mern. N:o 50, i ani. af återremiss å Mem:t N:o 44. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:ts den 19 dennes bordlagde Mern. N:o 51, ang:de instruktionen för R. St:rs BankoUtsk. vid nästa riksdag. Föredrogos och bilöllos LagUtsk:ts den 19 dennes bordlagde Betänk:n: N:o 69, i ani. af väckta motioner om föreskrifter rör:de ränteberäkning för omyndigs medel; samt N:o 70. i ani. af väckt motion om bestämmande af visst arfvode för förvaltning af förmynderskap. Föredrogos och biföllos Sammans, Lagsamt Allm, Besv.- oeh Ekon.Utsk:ts nedannämnde, den 19 dennes bordlagde Betänk:n, nemi.: N:o 42, i ani. af väckt motion om utfärdande af vissa föreskrifter till beredande af säkrare kontroll derå, huruvida någon innehar förmyndarebefattning eller icke; N:o 43, i ani. af väckta motioner om förhöjning af de i 15:de Kap.
Jemte det Kommitterade ansett, alt, med lösningsrättens upphörande, Kronans tionde af Dylta bruk borde nedsättas till trettiondedelen af tillverkningarne, i likhet med hvad för bruk och bergverk i allmänhet är stadgadt genom Kongl. Förordningen den 21 Juni 1831, hafva Kommitterade upplyst, alt, vid anställd beräkning af förhållandena för de tio åren från och med 1836 till och med 1845, det visat sig, att för Kronans tionde, efter de låga kronovärderingsprisen, utgjort i medeltal årligen för dessa tio år 527 Ridr 11 sk. 11| r:st banko, men att, om i stället trettiondedelen af tillverkningarne blifvit erlagd in natura, Kronans inkomst efter medium af försäljningsprisen skulle utgjort årligen 597 R:dr 9 sk. 3 rist banko; hvadan Kommitterade antagit bruksegarnes årliga förlust på förändringen i sättet för tiondens utgörande till 69 Ridr 45 sk. 3 k rist, som borde dem ersättas med ett kapital af 1,398 Ridr 41 sk. 10 rist banko, hvarmed bruksegarne äfven förklarat sig nöjde. 6:o) Svafvel-lever ansen: Bruksegarnes förlust på den dem nu åliggande skyldighet, att, efter ett bestämdt, under det gångbara nedsatt pris af 9 Ridr 32 sk. banko per skeppund, till kronan årligen leverera 156^ skeppund svafvel, hafva Kommitterade beräknat till 1,302 Ridr 12 sk. banko årligen, samt att kapitalet, som, i händelse af denna skyldighets upphörande, borde å ersättningssumman för tjenstbarheterna afräknas, följaktligen, å 5 procent, skulle utgöra 26,045 Ridr Banko; hvaremot bruksegarne ansett denna beräkning för hög, och medgifvit ett afdrag af endast 18,750 Riksdaler Banko.
Men om jag ock helt och hållet gillar antagandet af sjelfva principen af linanslullar, eller alt tullsystemet har lill syfte att vara blott och hart ett skalteregleringssystcm, sä anser jag dock, att man, vid tillämpningen af delta i sig sjelf rikliga system, bör noga akta sig för en villfarelse och orättvisa, som lätt kan insmyga sig under skenet af delta system Grundsatsen af finanstullar mäste nemi., såsom hvar och en inser, innefatta, att en beskattning å alla utifrån inkom mande artiklar tages ungefär i lika proportion af deras värde, med undantag af dem som i egenskap af egentliga lifsförnödenheter eller råämnen för förädling derifrån undantages Men många som tro sig följa denna grundsats afvika dock ifrån dess konseqventa tillämpning derföre, att de, utan att kanhända sjelfva tänka derpå, under ifvern mot förut befintliga öfverdrifria skyddstullar, göra till sitt hufvudsyfte, att få hort om möjligt all tullafgift på sådana industriella alster som tillverkas inom landet, och drifva detta ända till fanatism. Det är dä, som jag anser att man lätt begår en orättvisa, om man under en sådan ifver yrkar att vida lägre tullafgifter skola sättas på sådana industriprodukter, hvilka äfven tillverkas inom landet, och sålunda hafva att uthärda täflan med utifrån införda artiklar af samma slag, än på de artiklar som ej tillverkas inom landet. Jag har ansett det skäligt att uttala ett varningsord emot frestelsen alt i detta hänseende slå öfver från en ytterlighet till en annan, emedan detta verkligen sker i flera länder, hvarest det s. k. finans-tullsystemett, under skenet af liberalitet och näringarnas lättande begagnas egentligen för att komma åt inkomster der, hvarest de med minsta möda kunna erhållas. Att också vi i ett eller annatt fall redan äro på väg att falla in i en sådan villfarelse, torde vara lätt att inse genom anförande af ett par exempel. Enl. den nu afgifna K. Propos:n äro nemi. tullafgifterna på förbrukningsartiklar som utgöra föremål för inhemsk tillverkning, föreslagna ända ifrån 4 till högst 25 proc. af värdet.
Då denna Svenska Statens pligt, af något för mig oförklarligt skäl, hittills blifvit ouppfylld, föreslår jag, att Rikets Höglofiiga Ständer må skynda att i underdånighet hos den Kongl. Svenska Regeringen anmäla, att den i Statens tjenst utsläpade f. d. skogvaktaren Sven Kléen i Halland anses af dem böra uppföras på indragningsstat, för att under sin troligen korta återstående lifstid åtnjuta för sin lifsbergning nödig föda, tillräcklig beklädnad och ett under vinterns köld uppvärmdt hem, ett årligt understöd af tvåhundra (200) R:dr, hvilket jag anhåller att Rikets Höglofiiga Ständer måtte honom, Sven Kléen, bevilja. Härhos bifogas bestyrkta afskrifter öfver alla de i motionen gjorda uppgifter om förordnanden och vitsord, som Kléen erhållit, tillsammans nio (9) allegater. Stockholm den 14 November 1865. And. Gudmundsson, från Hallands län. 276 Motioner i Bonde-Ståndet 1866. N:o 196. ilo 11*0 Af Anders Gudmundsson från Hallanda län, orri utfärdande aj särskilda föreskrifter för bestämmande af rättigheten till tångtägt i Halland. Mina komitenter hafva anmodat migatt söka vid rikdagen väcka frågan om ett bättre ordnande af förhållandet vid afhemtningen af den “tång“ eller det “hafsgräs**, som synnerligen vid Hallands södra stränder uppkastas af vågorna på den fasta marken. I dessa olyckliga trakter, der den förstörande flygsanden ofta härjat mennisltornas välstånd, utgör denna tång, detta sjögräs, ett eftersökt medel att binda flygsanden och att göda den lösa marken, så att äfven deri kan bära vexter. Men för det närvarande råder vid hemtning ai denna “tång**, sorn är ett af de bästa medel lör flygsandsfältens förändrande till allt mer och mer fruktbara slätter och betesmarker, ett oefterrättlighetssystem, som på det högsta strider mot all rättvisa bland dem, som ega göra tångtägt på stränderna.
Beträffande således Kongl. Majtts i i:sta punkten Nådigst yttrade förslag: ”att, för beredande af framtida tillgång på Ek för Kronans behof, planterings-hagar böra anläggas till en jo Stats-samt Allm-Resv.o Oec.-Utsk.Utl,N:o 3^. rymd af Tjugu å Tjugufem tusende Tunn* land, dels i Östergöthland, dels i någon af de Södra Provincerne, Småland, Blekinge eller Skåne, alltid med iakttagande deraf, att hvarje di* strict för sig utgöres af så stor rymd, som möjligtvis kan inom en sträcka blifva att tillgå,” anse Utskotten sig, hvad den föreslagne arealen vidkommer, icke kunna afgifva något bestämdt yttrande öfver dess positiva behöflighet för det sökta ändamålets ernående, enär Rikets behof af Ekevirke för dess Flotta, efter en tidrymd af a 00 år, omöjligen kan med någon tillförlitlighet för närvarande beräknas; men då emedlertid antagas bör, att den. projecterade jordrymden för Ekars planterande ingalunda är för ringa, samt de öfverskott af virke, ifrågavarande planteringar i en framtid möjligen skulle kunna erbjuda, med skäl böra som en Nationalrikedom betraktas, enär hvad deraf för sjöförsvaret icke påfordras, otvifvelaktigt skall, med hushållning för Staten, blifva för Artilleriets materiel användt, eller, sedan afven detta vapens behof är uppfyllt, till Varfven för Rikets Handelsflotta föryttras, tillstyrka Utskotten vördsamt, att, med bi» fall till det af Kongl Maj-t Nådigst framlagda förslag, 25,000 Tunnland tjenlig jord, helst uti de Sydliga delarne af Riket belägen, mei för jramtiden afses alt, i mon af behof, för Ekeskogs-p/antering ari. vä das, i öfverensstämmelse med redan fö• Statssamt Allm. Eesv, o. Oec.-TJtsk. fctl.N-.o 3 4.
Tiondesättningar för de räntegifvare och räntetagare, emellan hvilka någon öfverenskommelse i delta hänseende ej kunnat träffas. P. 521. —om remisser: af Hr Silfverbergs ytterligare memorial rörande private LåneBankar; af Grefve Spens's memorial, otn anstalters vidtagande till beredande af en tidigare tillgång till en tryckt uppgift på li vilande Grund lags-ändringsförslag. P. 57/j. — om SlatsUtkoltels sednare Betänkande rörande anslag till ved för LandsCantzlierne och LandtRänterierne. P. 575. — om: Statsoch BancoUtskottens Betänkanden rörande de föreskrifter, hvilka, för verkställigheten af Riksens Ständers Beslut, i fråga om tiden och sättet för indrifningen af GöthaCanalBolags, Götheborgs och Malmö f. d. DiscontVerks 342 utestående fordringar, skola Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret meddelas; StatsBancooch LagUtskottens Betänkande rörande inställelse af publika fordringsägares lagsöknings-åtgärder, intill dess Finance-regleringen hunnit uppgöras; Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens
R:dr. öre. arbeten deraf: andra slag, ej specificerade, och som ej äro hänförliga till Maskinerier, Redskap och Verktyg, eller delar deraf 1 skålp. 40 Magd 1 skålp. 3 Halm Fri Halinarbcten, ej specificerade 1 skålp. 40 Halsduksvalkar: tullbehandlas såsom Kläder. Uammarlilt; tullbehandlas såsom Filtar af ylle under art. Väfnader. Hampa, ohäcklad och häcklad, s. k. Jutegarn derunder inbegripet Fri Handskar, alla slag 1 skålp. 1 skålp. 1 Handskskinn, tillskurna till handskar 30 Handtverkerivaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Harmoniuin och Fysharmonika; se Instrumenter, musikaliska. Harts och Harpöcs Fria Hattar; heleller halffärdiga: af heleller halfsiden, af felb derunder dock icke inbegripna, äfvensom monterade fruntimmershattar, alla slag 1 stycke 1 50 sjömanseller s. k. blankhattar och sydvester 1 stycke — 20 andra slag 1 stycke — 40 Anm. Aro hattarne sammansatta af flera materialier, förtullas de efter det ämne, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Hattfliitor; hänföras under Halmarbeten, ej specificerade. Hattfodcr af siden eller annan väfnad, i förening med annat material 1 skålp. 75 Hattfodraler; se Nattsäckar. Hattstommar, med eller utan styfning, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvartill de närmast kunna hänföras. Honing Fri Horn: oarbetadt eller raspadt Fritt arbetadt: I plattor äfvensom skifvor till lyktor m. m Fria knappar med eller utan fernissning 1 skålp. — 115 : andra slag 1 skålp. — 50 | 48 Qvantitet för 1867. 1 ti f/ircpl c - 1868. Tn färsplsTullberäkningen. jliiiwi ocia tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. Hudar och Skinn: R:dr. öre.
R:dr erfordrades, saknades tillgångar å Institutets stat, har förslag blifvit väckt alt Rikets Ständer till laboratoriets tidsenliga iordningställande måtte bevilja ett anslag ä nyssberörda belopp. Af de upplysningar, Rikets Ständer lör bedömande af denna fråga sig förskaffat, hafva Rikets Ständer funnit ådagalagdt, att nu omförmälda utgift är af behofvet oundgängligen påkallad, såvida Karolinska Institutets laboratorium skall kunna till verklig fördel för undervisningen begagnas. I anledning häraf och då det ordinarie anslaget till underhäll af Institutets laboratorium, hvilket, med den förhöjning deruti, som Rikets Ständer, enligt E. K. Majrls nådiga framställning beviljat, skulle komma alt utgöra 900 R:dr årligen, Icke lemnar tillgång för bestridandet af ifrågavarande kostnader, hafva, med afseende å nödvändigheten deraf, att berörda inrättning försältes i sådant skick, att den må kunna motsvara sitt ändamål, Rikets Ständer anvisat ett belopp af 6,000 R:dr till E. K. Maj:ts nådiga disposition, att användas till fullständigt ordnande af Karolinska Institutets laboratorium. 92:o. Jemte erinran, hurusom Rikets sednast församlade Ständer för uppsökande och afleoknande af de i landet befintliga Runstenar, äfvensom för rilningarnes utgifvande, beviljade ett anslag å 4,500 R:dr att med en tredjedel, eller 1,500 R:dr utgå under hvartdera af åren, som innevarande statsreglerings-period omfattade, samt med Bih. till R. St. Förslag till anderd. Skrifvelse N:o i91. delande af deri upplysning, att samma anslag under åren 1858 och 1859 varit användt till understöd åt den förljente fornforskaren Richard