Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På detta speciella skäl mottalar jag på det bestämdaste den af Dtsk. föreslagna afsittningen af det i så godt skick varande, och i alla fälttåg, i hvilka det deltagit, så berömligt kända Smålands Husar-regtte. 1 hvad rörer förhållandena med vårt indelta cavallen och dess öfningar, medhåller jag allt hvad Generalen Baron Stjerncrona anfört. Han äger vitsord, denne så utmärkte cavalleri-anförare, som successive och så ypperligt utbildat vara z:ne starkaste cavalleri-regtten. Afskaffande af sqvadrons-mötena till fots har IJtsk. väl icke uttryckligen tillstyrkt, men synes mig vara afsedt. — Delta ryttarens förutgående bildande till fots för manövern till häst, var af mina företrädare okänd. Likväl kan hästen icke säkrare förderfva», än af en ryttare, som än icke vet sjelf hvarthän han skall; och rusthållarne böra derföre lifligen önska fortfarandet af ifrågavar. möten. Utsk. afstyrker det af K. M. äskade ytterligare anslag af 20,000 rtdr för exercis-sqvadronerna. Denna inrättning utgör likväl ett nödvändigt villkor för indelta cavalleriets närvar, utmärkta tjenstbarhet. Men något väsendtligt fattas än deri, nemi. remonternes dressering af ganda ryttare. Detta, som jag 1806 i mitt und. förslag till exercis-sqvadroner begärde, blef, jemte -J af den i samma förslag projecterade öfnirfgstid, på dåvar. cavalleri-generalens tillstyrkan , afklippt. Men nu, lyckligtvis, yrkas ej som då, ”att rekryten kan in”rida remonten.” Äfven i exercis-sqvadronernas, ej blotta bibehållande, men utvidgande, äga rusthållarne ett vigtig! intresse, så visst som den väl dresserade, af en utbildad ryttare ridna hästen, tjenstgör mångdubbelt längre. — Måtte en gång rusthållarne inse, att hvad af allmänna medel för bådas öfning sker, är ett till de rustande skänkt och dyrbart pra mium.
Skulle man icke vilja erkänna, att det fordras minst tre Stånds mening för att till hvilande godkänna ett grundlagsförslag ; så handlar man tverlemot hvad som erkannes i allmänna lagfrågor, der nya förslag förfalla dä två Stånd stanna emot två. Man invänder, att grundlagsfrågor behandlas vid tvenne på hvarannan följande riksdagar. Jag svarar, att derest man antager den grund, från hvilken jag utgår, och hvilken framställdes af 1809 års Const.Utsk., att det skulle fordras ett mera än tillfälligt allmänt tänkesätt, så måste man medgifva, att det äfven vid den första riksdagen bör vara en pluralitet af R. St., som uttrycker en sådan mening. Vill man åter säga, att när två Stånd stanna emot två, skall frågan öfverlemnas lill förstärkt Utsk., sä afviker man först och främst från denna grund och för det andra öfverlemna!- man då frågans afgörande möjligen åt minoriteten. Jag har icke satt i fråga, att när ett Stånd är af olilia mening med de öfriga, frågan skall såsom nu sker gå till omröstning i förstärkt Utsk., just derföre att omröstningarne i sådana Utsk. kunna gifva öfvervigt åt minoriteten, såsom R. o. Ad. väl känner. Vid förliden riksdag hände det sig, att tre Stånd förkastade förslaget till representationsförändringen och att ett Ständ godkände det; men som det förstärkta Const.Utsk. gillade det ena Ståndets mening, så blef förslaget hvilande. På samma sätt kan det gå i omvändt förhållande, att det förstärkta Utsk. ej godkänner till 70 Den 5 April f. m. grundlagsenlig behandling ett förslag, som tre Stånd gillat, men blott det fjerde förkastat. Derföre har jag ansett dessa omröstningar böra undvikas. I afseende på förslagets slutliga behandling vid den andra riksdagen, har jag föreslagit tvenne nyheter: den första, att Konungen skall svara Ständerna endast då han gillar ett förslag. I annat fall iakttager han tystnad, och dermed är saken förfallen. I min upplästa reservation, har jag redan anfört skälet, hvarföre jag anser olämpligt, att några bevekelsegrunder för ett afslag i sådana mål uttryckas, vare sig af Konung eller Ständer.
1820 dito dito „ i4j5i3:38. 6. „ 1821 dito dito 9, 11,599:40. 3. 432 Riksens Ständers Transport 3,325,204' 7* - Capitalj Ränta och Expenser för eiij genom Kongl. Maj.ts Nådiga Dom, till betalning fastställd Riksens Ständers fordna Discont-Rerks skuld 34.4» Härmed är ett sådant förhållande: Directionen öfver förra Discont-Verket med Riksgälds-Contoirets Credit-Sedlar, uti hvilket Rikgälds-Contoiret var delegare för fyra femtedelar och private personer för en femtedel, hade, å Discont-Verkets vägnar, utgifvit Förskrifningar med Tre prcCents Ränta, ställde till inneliafvaren, att vid anfordran, inlösas. —■! grund af särskild erhållen Nådig Auctorisation, lät bemälde Direction, genom Kungörelse, införd uti Allmänna Tidningarne, uppsäga alla så beskaffade åren 1792, 1793, 17 94, 1796 och 1796 utgifne Förskrifningar, med tillagd erinran, det någon ränta icke godtgöres längre än till den 3i December 179g. >—. En Yinhandlande i Helsingör Georg Gustaf Segelia instämmer Riksgälds - Contoiret till Kongl. Svea Hof-Rätt och Jransport 3,326,341:37.4. Revisorers Berättelse. 4^3 Transport 3,326.34,:3I4* yrkar, att Contoiret mätte åläggas , att med 3 proCents ränta infria 2:ne ibland förenämnde uppsagde förskrifningar, båda utgifhe den a4:de Nov. I7p5, hvardera på 5oo Riksdaler Riksgälds-Sedlar. Sedan den, å Riksgälds-Contoirets sida, gjorda invändning om de privata Delägarenas instämmande, blifvit af Kongl. Maj:ts Högsta Domstol ogillad, har Kongl.
Du skall lofva, att aldrig gifta dig med någon, som icke kan tvätta fläckarne ur detta hand-kläde, och väfva denna gull-väf till ända. Vid dessa ord räckte hon sin fästeman ett arme-linn, och en väf, som var konstigt virkad med guld och silke. Prinsen tog hand-klädet och gull-väfven, och sade att han aldrig skulle glömma sin kärestas ord. Dermed skiljdes de ifrån hvarandra. Konunga-dottern sattes i jord-kulan; men prinsen och den gamle konungen drogo bort, för att värja landet emot fienden. När nu härarne möttes, blef der ett häftigt slag. Men lyckan var konungen emot, så han föll i striden med stor berömmelse; och den unge prinsen måste utan seger vända hem till sitt eget rike. Derefter for fienden fram öfver hela bygden, med sköfling och man-dråp, brände upp kungs-gården, och härjade vida omkring. Slutligen drog han sina färde, och var landet då föga bättre än en ödemark. Men ingen visste hvad som blifvit af konunga-dottern, om hon var död, eller fallit i fiendens hand. Emedlertid sutto prinsessan och hennes tärna i jord-kulan, och sömmade gull på knä, me’ns de väntade att konungen skulle komma hem igen. Men dag gick in, och dag gick ut, och ändock kom han icke tillbaka, för att fria dem ur deras fångenskap. Det led så sju runda år. Då voro lifs-medlen till ända, så jungfrurna icke hade något att lefva af, utan blefvo tvungna att slagta sin hane; men ifrån den dagen visste de icke hvad tiden skred, och så tycktes dem deras lott vara tyngre än förut. Kort derefter dog tärnan af sorg och hunger, och nu var konunga-dottern alldeles ensam i den mörka jord-kulan. Då visste hon icke hvad hon skulle taga sig före i sin stora nöd. Omsider grep hon till en knif, och begynte rifva i taket utan uppehåll, både arla och serla. Huru hon nu bar sig åt, lyckades det henne till sluts att göra en öppning i stock-verket; och hon kom så på tredje dagen ut ur jord-kulan, hvarest hon suttit så länge.
Den ena, att tiden till Metall-Esfectcrs bolän ng i Banquen mätte utsträe - Den 11 October. 413 utsträckas öfwer hela äret: den andra, att länen pä derstädes redan pantsatta Effecter mätte fä förlängas Mot afgifwande af nya Certificat att panten pä stLag finnes orubbad, samt inbetalning af ränta och, derest Banco-styrelscn skulle finna nödigt, att under tiden nedsätta beläningswärdet inbetalning af skillnaden deruti. Bägge vesta utwägar har Banco-Utskottet ansett stridande m.t Banquens grundförfattningar. I afseende pä den förra ttrde det ttllätas mig an älla om upplysning, huruwida de anledningar som furrnos är 1779 att stadga det ingen beläning om S mmar-Mänaderna finge äga rum, werkeligen ocksä nu äro förhanden? Manne nägon seker en sädan beläning när han har tillfälle att försälja sin pant? Männe rättigheten att äfwcn under Sommar-mänaderna fä beläna Metall-Effecter, nu sökes med sä mycken längtan af annat skäl, än att exporten är swär om icke omöjlig? I hwad män löper Banquen större fara att i Julii Mänad beläna panter än i Junii och Mast? Jag wägar hysa den öfvertygelse, att vesta stadgar om beläningst der, ej böra till Banquens grundförfattningar, utan twärtom till hern, som efter Eonjuncturer och Rikets penningeställning, kunna och böra förändras; och mig synes för Staten nyttigare, om Banque^ med ett tell pantens wärde proportioneradt län biträder den förläana näringsidkaren, än om denne, i sin nöd skulle twingas att försälja sin wara till underpris ät den Capitalist, som för ögnablickct kunde wara nog bemedlad att förffottswis uppköpa den pant, han sedan efter fä Mannder 6 416
"slutligen bsr man snsett snsvsns bestämuielse nödig lön det ssll, stt gäldenär, meddelst sglslig uppgifter, dem bsn med ed bessnnsr, begär bedrägeri mot borgenär, ocb ds en d^lik brottsligbet senes närmsst jemnsörlig med den förbretelse, bvsrä straff är utsstt i ^3 §. sl nu gällande (loncurs-bsg, torde ensbsnds strslf finnas lör ofvsnnämnde l,ändelse lämpligt.' förslaget ledde sä lunds t Zo>§/-?At/// /^or/att»anAae/rr/s 'Ned ändring sk sllmsnns bsgens stsdgsnden i 8 6sp. 6tsöknings-8slken, rörande besättning eller förbud bor gäldenär stt ness ur stad, der lian vistas, ocb med uppbäfvsnde sk l o §. i 5 6sp. ssmms Lalli, 5 i Kongl, förordningen den 28 duni >>98, ssmt ds angsencls besättning ä ssbrikssi betsi e eller sk^ldigliet för dem alt med srbete sftjens gäld bos mästare eller busbönder serskildt meddeldte fö reslirifter, vsrder bärmed stadgadt ocb förordnadt rom föijer: - "för fordran, som genom utslsg är ssslställl, njuts borgenär, der ban det ä kar, berältning ä gäldenär, efter lbe derom i livarje lsil är stadgsdt. » §- "löftesman, som ätagit sig annans gäld, efter löpande förskrifning eiler invisning, såsom sin egen, ms ej derföre besättas förr än 8 dsgsr ester den dag, dä bsn bevisligen erbsllit del af lagsökningen, ands att viss förfallotid i förskiikningen eiler invisningen utsatt vmrit. 3 §.
Vidare förmäler Consistorium, att Hospitals-huset skall vara så alldeles bofälligt, att ingen reparation mera kan hjelpa, utan tarfvas Nybyggnad. Och som detta Hospital med dess lilla Fond, är det endaste rum och tillgäng uti ett Ståts-Utskottets Betänkanden. 1667 så vidt beläget Stift, hvarest Fattige kunna hjelpas och underhållas, så föreslår Consistorium till denna Byggnads befordran den utväg, att anie Colletter samt Stambok öfver hela Riket ma förunnas Hospitalet, jemväl ock, på det inkomsten må kunna blifva något tillräckeligaTe icke allenast för de uti Spisordningen uppförde g Personer, utan ock att flere torftige må kunna hjelpas, att Hospitalet afven kunde beviljas a:ne årlige Coilecter inom Stiftet. Ytterligare anförer Consistorium, hurusom Uti detta Stift ingen utväg finnes att rädda och hjelpa sjuke och eländiga menniskor och otnöjeligen vore att föra någon sådan uti Lazarettet, hvartill detta Stift så väl sorn de öfrige Rikets Innevånare hafva rättighet. I anseende dertill, såsom ock till det förslag och anledning Physices Lectoren vid Kongl. Gymnasium derstädes, Doctor Nils Gisler, hvilken ock såsom Provincial-Medicus Landets Innevånare betjenar, gifvit till en Sjuk - Stufvas eller Lazaretts inrättande i orten, anhåller Consistorium att allt, som igenom frivilliga sammanskotter samlas, och det, som på Bröllopp och vid Barndop gifves, och hittills blifvit till Stockholms Lazarett anslagit, må ifrån samma Lazarett afdragas och användas till detta och i Län-' det nödiga Sjukhuset. Visby Stift. 58:0 Visby Hospital.
N:o 4[9 förekommer, angtde Hr Stråles motion 0111 de vilkor, hvarpå fullmägtige äga att upptaga lån, alt återremittera det betänk., som icke utgör svar på återremiss, och dervid göra den anmärkn., som jag för min del ville framställa, att Riksgtscont:s behof icke äro afhulpna blott derigenom, att man bestämmer åtgärderna för stående låns upptagande, emedan tillfälligheter kunna inträffa såväl nu, innan ett stående lån hinner anskaffas, som framdeles, då K. M. kan hastigt behöfva penningar. Ett annat upplåningssätt måste derföre vara förutset och bestämdt. Hurudant det skall blifva är mig icke möjligt att här genast uppgifva, med hopp att det skulle kunna antagas, utan StatsUtsk. bör derom få inkomma med förslag. Att helt och hållet öfverlemna denna upplånings verkställighet åt fullmägtige i Riksgrscont., utan att hvarken höra StatsUtsk. eller fatta något beslut derom, på sätt man här tillstyrkt, anser jag vara oförsigtigt; ty så fruktansvärd är visserligen den utväg, som Hr Lagerhjelm föreslagit, att;, om den skall vidtagas, fullmägtige icke lära kunna göra det på eget bevåg, utan måste dertill hafva bestämd tillåtelse, Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. täcktes, utan att sammanblanda frågorna, hvilket icke be höfves, enär ändamålet kan vinnas genom återremiss af betänk. N:o 4[9) nu endast fästa sig vid de 2:ne punkter, sorn höra, till betänk. N:o 4!7; ocb dervid instämma i PresteStrs beslut. Deli 9 Mai» c. m. i43 Hr Rosenblad: Jag ber om ursägt för det jag ytterligare fullföljer min föresats att följa Frih. Gederström i dess försök att för R. o. Ad. deducera skälen för hans åsigt. Han har förklarat sin mening vara, att till stöd för Hr Lagerhjelms upplåningsförslag skulle Riksgrscont. alltid äga elt creditiv, motsvarande den summa, hvartill upplåningen skulle uppgå.
Den siste talaren säger, att det vöre bättre, om staten lemnade ett anslag; men jag får i anledning deraf göra den värde talaren uppmärksam derpå, att ifrågav:de bolag ej är hjelpt med ett så litet anslag, som 17,000 rdr, enär detsamma är skyldigt enskilda banker mera än 70,000 rdr, samt att bolaget, som blifvit uppsagdt på denna summa, derföre måst vända sig till staten med anhållan om dess bistånd. På grund häraf vågar jag anhålla, att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts förslag. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Paykull: Om bolaget nu erhåller ett anslag på 17,000 rdr, tror jag icke det skall möta så stora svårigheter att anskaffa det öfriga penningebeloppet från enskilda långifvare; och får jag fortfarande anhålla om återremiss af punkten. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställdes propos. på bifall till densamma och besvarades med ja. 4:de punkten. Hr von Knorring, Oskar: För några år sedan — kort före .början af 1859—1860 årens riksdag — uppgjordes planer och kostnadsförslag till tvenne väganläggningar, den ena mellan Fredrika kyrka i Westerbotten och Hjörna i Norra Ångerman - Den 5 September f. m. 16!) Iand, och den andra från Öhrträsks kyrkoby, genom Fredrika socken, fram till Åsele kyrka i Åsele lappmark af Westerbottens län; och beräknades kostnaden för hvardera af dessa väganläggningar till omkring 150,000 rdr rmt. Sedan ärendet blifvit genom Konungens Befhtde hos K. M. anmäldt, samt kostnadsförslagen och planerna i vanlig ordning undergått granskning uti K. Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, befallde K.
Afvittringsoch storskiftes-förrättningarne i rikets norra län, angående anslag till fortsättande af dem under år 1867: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel. Akademierna i Upsala och Lund, om beviljande af ett årligt anslag å 8,000 riksdaler, för att användas till arvoden åt Norska och Danska universitets-lärare och vetenskapsmän för föreläsningars hållande vid nämnde Akademier; motion af Grefve Cari Magnus Björnstjerna: se Motioner. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Ledamöter: se Lista. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1, angående tillökning af Utskottets tjenstemannapersonal: B. I. 33, A. 33. — N:o2, i anledning af vackt förslag om vidtagande af åtgärder i ändamål att samla och bevara sådana manuskripter och an - — A — 5 dra litterära alster af historiskt värde, som finnas på spridda ställen af landet: T?. I, 181, 182, A. 183. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 3, i anledning af väckt motion om åtgärder till städernas skyddande mot fara af krut-explosioner: B. I. — N:o 4, med återlemnande af motion, angående rättighet att i lagsökningsmål vända sig till domaren i orten, hvilken skulle, likasom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, ega meddela qvarstadsoch utmätningsbeslut: B. I.
Och dessutom kan en förändring i säkerheten äfven inträffa under den till 3 eller 6 månader inskränkta lånetiden, utan att man derföre bör förkorta den så, att lånet icke kan medföra något gagn för låntagaren. Det nu gällande stadgandet, som finnes i § 171, mom. 2, sid. 186 uti sista riksdagens fastställda Banko-reglemente, har följande lydelse: Inlemnas till någotdera Diskont-verket ansökningar om lån från denna fond (fonden till utlåning med omsättningsrätt) å större sammanlagdt belopp än tillgångarne medgifva, beviljas lånen i den ordning anmälan derom ingått. Sådana i öfrigt godkända reversal, som, i anseende till bristande tillgång, icke kunna genast belånas, komma att, efter sökandens eget godtfinnande, antingen åtcrlemnas, eller ock vid Diskontverket förvaras, intill dess verket blifver i tillfälle att i nyssnämuda ordning lån derå meddela. Detta stadgande synes mig i alla hänseenden vara fullt ändamålsenligt. Diskont-direktionen har full frihet att härutinnan gå till väga på ett sätt, som betryggar Banken mot förluster och derjemte gör det möjligt, att utan uågot synnerligt dröjsmål meddela de lånsökande upplysning huruvida deras ingifna lånedokumenter äro så beskaffade att de kunna godkännas eller blifvit afslagne; hvarföre jag vördsamt hemställer, att förutnämnda stadgande må oförändradt bibehållas.» Vid 31:sta och 43:dje punkterne, angående den s. k, respit-tidens förkortande från 2 till 1 månad: 84 Banko-Utskottets Betänkande M 25. af Herr Doktor Sandberg: »Den motvilja, att icke säga afvoghet, som i sednare åren systematiskt utbildat sig emot all Riks-bankens lånerörelse, hvarifrån smärre lån meddelas, och som således afser den största mängden af lånebehöfvande och deras bästa, har också nu föranledt majoriteten inom Utskottet til! det förslag, att den respit-tid af två månader, som alltid förut varit medgifven innehafvare af omsättningslån, hädanefter skall inskränkas till en månad.
S. D. Då nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 3 dennes, under N:o 10 afgifne, och den 9 derpåföljde på bordet lagda Betänkande , angående yrkad rättighet för Krono-Heimnansoch NybyggesAbner i Norrbottens Län, att utan utsyning m. rn., få till Tjärubränning använda stubbar, vindfällen och förtorkade träd å deras område; blef samma Betänkande , på grund af Friherre Anckarsvärds, Carl Hinric, dervid gjorde anmärkning, till Ut. skottet återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconoinie-Utskottets den g dennes under N;o 6 afgifne, och den 9 derpåföljde på bordet lagda Betänkande, rörande föreslagna åtgärder till .Skogs bésparande dels genom trädens qvistning vid allmänna vägar, dels genom grenars och qvistars begagnande vid uppstakning af vintervägar; blef samma Betänkande, i anledning af Friherre Palmstjernas, Carl Otto, och Herr af Silléns, Georg Aoel, dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie - 38 Tros, Vt dr. d. j 3 Jan. igrg. Utskottets den 3 dennes afgifne, och den g derpåföljde på bordet lagda Betänkanden: N:o 1 r , rörande föreslagen ändring i nu galande stadgande om vintervägars underhållande genom sa kallade ploglag. N:o 12, rörande väckt fråga om hemmansdelars sammanslående under en Rök, Utan afseende på deras,olika numer. N:o r4, angående föreslagen förändring vid uppbådandet af Skallgång, till rofdjurs dödan de. N:o 15, angående väckt motion, det BeväringsYnglingarne icke måtte samlas till vapenöfning förr, än de uppfordras för Rikets försvar.
U. 373, 417. — A — il Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkan den och Utlåtanden: — N:o 70. i anledning af väckte motioner om ändring och revision af Kongl. Instruktionen för Landshöfdingarne och de vid Länsstyrelserna anställde Tjenstemän af d. 10 Nov. 1855 IV. B. 278. 4-18 V. 63. 138. A. IG3. 164. 166. 163 U. 373 417- — N:o 7! i anledning af väckte motioner om åtgärder till befrämjande af Sabbatens helgd. V. B. 3. 175. 211. A. 223. — N:o 72. i anledning af väckt motion orri beviljande af stapelrätt för staden Wadstena. V. B. 3. A. 175 E. 329. — N:o 73. i anledning af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Falkenberg. — N:o 74 i anledning af väekt motion om beviljande af stapelrätt lör staden Kongsbacka. V. B. 3. A. 175. — N:o 75. i anledning af väckt motion 0111 upphäfvande af skyldigheten att vara forsed. I med pass vid resor uti samt till och från Sverige. V. B. 176 226 244 A. 246. U. 658, 660- — N:o 76- i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 70. V. B. 373 417. — N:o 77. i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 69. — N:o 78 i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 66- V. B. 373, 4(7. — N:o 79. i anledning af väckta motioner om dels Smålands Husar-regementes, dels ock 4 sqvadroners af Skånska indelta Kavalleri regementena afsittande. V. B. 373. A. 417.
Konungen lärer dock hafwa räll arr gifwa ordreS till sine Landshöfdingar. Herr von ^sul^volss, Larl 6ust. keinboläDet lärer ingen kunna fäkta i fräga att Kongl. Maj:t dertill ägt rättighet, och dek nu widtagna och af Herr Grefwe» och Landtmarskalken omförmäldke steg endast ljeuat kill akt öfwenyga att berörde Riksdagsmäns anföranden ej warit ensidige, dä hela Provturens eniga röst deri instämt. Riksens Ständer äro derigenom sä mycket mera i tillfälle att understödja Böndernes önskningar och dermed äfwen sörena sina, och jag ser intet hinder ait mälet här uprages och afgöres. Friherre 8tael von wolstein. Min mening är ej alt anse Konungen icke äga rätt art inhämta Allmänhetens tankar i ett sä wigkigt mäl, men dä jag tvet och sjelf sett <nt i Malmöhus Län Allmogen Fjerde Band195. ej ,77» Den 28 November. ej Zafstagir fragan, nian iwärtom ingifwit ett nytt förslag lill Excrcitii-EsqvadronerneS fortsättande, synes mig detta besiuk tagit genom någon ensidig öfwerenskommelse, och jag kror alt Rusthållare ej böra agera Ständer och saken ej afgöraö innan Riksens Ständer den sanuna pröswat. Grefwe hamilton, och Herr Lock in tygade, art Friherre LmLls upgifr wore fullkomligen rigtig. Friherre LeäLrström, facok. I anledning af Herr von llaul8vo1Ks anförande, att Riksens Ständer mätte tillstyrka Exercini-EfqvadronerneS afffaffande, sär jag allenast nämna, alt sä länge Swerige Har ett indeldr Cavallerie, kan det ej annat än förLlifwa obrukbart derest icke Exetcitii-Scholorne biLehällaS.