Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Handteringen hade följaktligen icke fortgått i förhållande till de tekniska framsteg, som under innevarande århundrade utmärkt densamma, och ännu mindre kunnat hålla sig i jemnbredd med den ofantliga utveckling, den utländska jernhandteringen vunnit, oller den tillvext, hvari hvarje annan fabriksnäring än denna äfven inom landet vore stadd; den hade endast i få fall spridt sig till aflägsnare orter, men med hvad vinst detta skett, derpå lemnade, på sednare tider inträffade,■ kände förhållanden nedslående bevis; huru långt den varit från att kunna förhindra skogarnes sköfling, befrämja all annan af denna handtering beroende industris utveckling och sätta landet i stånd att genom ut - 6 Stals-Utskottets Utlåtande N:o 45. försel af egna produkter med lätthet betala införda främmande varor, vore äfven genom erfarenheten tillräckligt kändt, Härefter anföras af motionären åtskilliga statistiska uppgifter, utvisande att jerntillverkningen inom landet under åren 1836—57 väl vunnit cn tillökning af omkring 50 procent; men då — enligt de statistiska fakta motionären anfört i afseende å minskad kolåtgång för tillverkning af hvarje skeppund tackjern och stångjern, men tillökning så väl uti den procent jern, man kunnat ur malmerna vinna, som uti tillverkningens storlek för dygn vid tackjernsblåsningarne och för år vid stångjernstillverkningen, hvilka gynnsamma förhållanden uppkommit genom förbättrade arbetsmethoder samt ändamålsenligare konstruktion af verkstäderne och ugnarne — de tekniska framstegen under nämnda tid fortgått i högre grad än produktionens tillvext, så utvisade denna tillvext i sjelfva verket snarare ett tillhakaskridande än en utveckling i denna industri, synnerligen om jemförelse skedde med framstegen uti samma handtering utomlands eller annan industri inom landet under nämnde period. Sålunda hade t. ex. jerntillverkningen från år 1830 till 1850 i de Amerikanska Förenta Staterna femduhblats och uti de Storbrittaniska samt Belgiska tredubblats.
Hon har gjort det, för att få tillfälle att gifva herr Adolf den trolldryck, hvarigenom hans hjerta skulle dragas till hennes dotter och hans tankar helt och hållet vändas från Gud. Ni bör derför betrakta er son såsom handlande under inflytelsen af denna djefvulska dryck .. såsom ett omyndigt barn, ej kännande hvad rätt är och orätt ... såsom en dåre, hvilken rasar och traktar efter menniskolif, utan att hans gerningar äro honom tillräkneliga. – Kanske har ni rätt, sade lagman Johan; – jag skulle nästan önska det, ehuru jag fruktar derför. Men hvad skall jag nu göra, för att rädda min son? Gif mig ett råd, herr pastor! Mitt förstånds ögon äro förmörkade i sådane frågor. – Vi kunna måhända hoppas, att hans rus skall gå öfver, när det ej längre näres genom åsynen af den unga hexan ... att det åtminstone skall släckas genom de lågor, i hvilka lagen med Guds hjelp skall kasta henne ... – Men, inföll lagmannen med dof röst, – min förtappade son rufvar ju på mordiska planer mot er ... hvem vet, kanske också mot mig ... Jag bäfvar vid tanken på att hafva födt en mördare till verlden. Mitt förstånd står stilla. Jag vet icke, hvad jag skall göra. Skall jag slå honom i kedjor och fastlänka honom i ett källarhvalf? Säg ... gif mig råd! – Jag hoppas, att er faderliga myndighet kan verka utan användande af detta hårda medel, svarade Suenonius. – Ni kunde ju stänga honom inne i hans rum och bevaka honom med pålitliga tjenare, eller om detta icke låter sig göra, skicka honom till dårkistan i Stockholm och låta honom der förvaras, tills han återvunnit sin besinning. – O, det är ju rysligt! mumlade lagmannen och sjönk ned i sin länstol. – Gifve Gud, att jag vore död! – Eller ... måhända gifves det ett annat medel, fortfor Suenonius; – det torde åtminstone försökas ... – Hvad menar ni? Säg fort! – Jo, det är möjligt, ja sannolikt, att ett naturligt motgift gifves mot den giftdryck, hexan bräddat åt er son.
Ständer för anläggning af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg från Eslöf till Ystad måtte, såsom anslag bevilja en summa, uppgående tili tvåtredjedelar af den derföre beräknade kostnad, i enlighet med Kapitenen Frykholms uppgjorda förslag, eller ock 212 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\i‘ 102. enligt de andra grunder, Rikets Ständer kunna linna lämpligt att för byggnaden fastställa. Örn remiss häraf till Höglofliga Stats-Utskottet auli tilles vördsammast, på samma gäng som jag utbedjer mig att framdeles få till Höglofliga Utskottet ingifva de frågan rörande handlingar, hvartill jag kan finna mig befogad. Stockholm den 25 November 1862. Sv. Trägårdh. JW 102. Af Herr Grape: Om femton för aflidne Pdst inspektoren, i Gefle, Postdirektören Abraham Sjölins irenne ogifta döttrar. Sedan Post,-Direktören Abraham Sjölin, sorn ifrån år 1792 varit i Postverkets tjenst anställd, år 1844 såsom Post-inspektor i Gefle allidit, och i torftiga omständigheter efterlemnat fyra oförsörjda döttrar, af hvilka sedermera en blifvit gift, men de öfriga 3:ne, såsoin numera till åren komne och sjukliga befinna sig uti ytterst torftiga omständigheter, hvilket allt, rörande de 2:ne, sorn. för närvarande i hufvudstaden vistas, styrkes af barbos bifogade prestoch läkare-betyg; sä anser jag mig af dessa ömmande omständigheter uppmanad att hos Pikets Högloflige Ständer vördsamt anhålla: om en årlig pensmn af Statens medel för dessa den gamle tjenstemannens, hvilken i mer än 50 är varit i Statens tjenst anställd, nu gamla, oförsörjda och fattiga frenne döttrar, hvilken jag vågar föreslå till 150 R:dr för hvardera, eller tillsammans 450 R:dr Runt.
Jag begär ålerremiss af utlåt., och att StatsTJtsk. ville tillstyrka, att del måtte till Konungen öfverlemna!, då fråga uppstår alt genom prolongation af arrenden å kronohemman tillskynda desamma betydliga förbättringar, att, efter det vederbör, blif - igo Den 32 M a j. vit i saken hörde saint sig öfver villkoren för verkställigheten yttrat, en sådan prolongation i nåd. meddela. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Man har här åberopat elt stadgande, som redan skall finnas, om sätlet huru tillgå skall vid kungsgårdars och kronolägenheters utarrenderande. Det är visserligen sanni, att ett sådant stadgande finnes; men jag tror ej, att Ständerne i sin beslutande-lätt äro deraf bundne, emedan 77 §:n Reg.F:n utstakar, att ''kungsgårdar oell kungsladugårdar m. m. sköla förval”tas efter de grunder R. St. derom föreskrifva.” Dessutom har Konungen, genom sin nåd. pi oposts öfverlemnande, gifvit ett tillstyrkande eller ett förord för ifrågavar. utlåt., på sätt Frih. Sprengtporten redan yttrat. Jag har inom -’den afdelning af Utsk., som handlagt detta ärende, tillstyrkt detta utlåt, på den grund, alt jag anser det vara vida förmånligare för Staten att vid arrendet bibehålla en person, af hvilken man på förhand vet, så väl att arrendet till fullo utgår, som ock att Kronans lägenhet väl liäfdas och vårdas, än att sätta dessa förmåner på spel genom utlysande af ny arrendeauetion , hvarvid ofta liander, att personer, utan förmögenhet och kunskap om landthushållning, stanna för högsta anbudet. StatsUlsk. har dessutom fattat sitt beslut om förlängning af ifrågavar. arrende till följe af Landsh.embetets tillstyrkan; och jag vill förmoda, att Landsf).embetet i en sådan fråga som denna borde äga vitsord, och alt denna auetoritet bäst bör känna så väl lägenheten och den sökande, som ock huru högt arrendet billigtvis kan uppdrifvas.
Men Susanna hade dock berett sig på att utbreda sådan, och tanken derpå hade hela veckan igenom lyst henne som ett klart julljus i hjertat, under hennes mångahanda syslor, och för öfrigt var hon sådan, att hennes lif skulle varit mörkt, om icke utsigten att göra någon ett nöje hade allt emellanåt tindrat, som en liten stjerna öfver hennes väg. Larina och Karina och Petro fingo denna dag smaka frukterna af hennes nattvak, och när aftonen kom, och Susanna ordnat folkets julbord i «Borg-Stuen«, och såg det ståtande med lutfisk och stek och sötgröt, bullar och smörassietter, tårtor och äplen, och dertill upplyst af fyra ljus, när gårdens folk församlade sig kring bordet med ögon, som tindrade af nöje och aptit, när den äldste i laget uppstämde en lofsång, och alla de andra instämde med hopknäppta händer och högtidliga röster, då kände Susanna, som om hon ej mera var i främmande land, och sedan hon förenat sig med folket i sången, satte hon sig vid deras bord, som den gladaste, hjertligaste värdinna, klingade med «Jenter« och «Drenge«, uppmuntrande äfven den kolossalaste matlust, och lade de bästa bitarne för de svage och orkeslöse. Fru Astrid hade sagt Susanna, att hon denna afton ville förblifva allena på sina rum, och endast hafva ett glas mjölk inburet till sig. Men Susanna ville genom en liten öfverraskning söka rycka henne till glädjen, och hade gjort följande komplott mot hennes frid. Vid den tid då mjölkglaset skulle inbäras, skulle i dess ställe en mycket skön gosse, utklädd till likhet med Susannas föreställning om en engel, och med en krona af ljus på hufvudet, sakta inträda i hennes dörr och vinka henne ut. En så vacker och ljus budbärare skulle öfverstinnan omöjligen kunna motstå, och han skulle föra henne ut i «Stor-Stuen«, der i en lund af granar, ett bord var dukadt, med den sötaste gröt och läckraste tårta, och bakom granarne skulle husets folk vara församlade, och skulle uppstämma, på en i orten välkänd ton, en sång till deras matmoders pris, och full af goda önskningar för hennes framtid.
En sådan ransakning i massa , rörande pvdnaii iren af en viss qvalilieation, elier en viss class af egare tillhörig, vore väl i annat fall ej förenlig med den ostörda trygghets, samhällsordningen bör försäkra allas lagligen för värfvad» rättigheter. Den ina anställas pä hvilket sätt sorn helst — ett ingrepp i egande-rättens helgd klefve den dock; oell med gifven inom Halland, skulle den ofelbart snart föranleda till en dylik ransakning inom de öfriga från Danmark afl väddö provinserna. Om ett eller annat af Halländska kyrkohemmanen, och hvthd af dem skulle kunna vindicera» under kronans egandeoch dispositions-rätt, kan i laglig ordning blifva föremål för pröfning — och bör icke på annan väg blifva det. Flera redan i administrativ väg afgjord» eller vid domstolar ne afdömda och andra ännu anhängig» besvärsmål och rättegångar vittna alt denna väg aldrig varit stängd.. Alt något Konungens beslut i detta mål skulle lagt hinder för sådana rättegångars lagliga utförande, är ett fullkomligen sanningsstridigt föregifvande. Hvarje anspråk, som någon af kyrkohemmanet» åboer förmenar sig eg» på rättighet Lill skatteköp, kan således i laga. form göras gällande;, och samhället bör icke medgifva, alt de få göras gällande i någon annan godtycklig förm. ålen vid granskningen af de vidlyftiga halldi i itgitr tre i detta mål, till hvilken man Enner sig uppfordrad af den, kanske ej' alltid opartiska uppmärksamhet, som derpå blifvit fästad, har jag trott mig inse, att de Halländska kyrkohemmanen i ali mänhet äro kyrkornas egendom, för värfvad långt före den lid, då Halland förenades med Sverige. Jag har der**re ej kunnat antaga Konungens Nådiga Proposition, ehuru jag vördar den nådig» propositionens ieke nog: tacksamt erkända afsigt att försona och tillfredsställa, kyrkohemmaus-åboernes önskningar.
Län, ä 40 R:dr - 320. Nya Löner för Fångvakt-Betjeningeilbvid Götheborgs Krono-Fän-’ geise, Penningar 219. 16. - 42 T:r Spanmål 189. — - / 408.16. — Lönförbättring för Länsmän i Herjedalen af Jemtlands Län, förut anslagen . gy. 14. 3,’ Ny Lön ,för en Vaktkarl vid Westerbottens Lands-Fängelse, Penningar . 31. 16. - 6 T:r Spanmål , 27. — - 58.16 — 45,340* r - 560 Underdåniga Skrift elser. stemäns resor och förrättningar io,oos, **■- —; Tillsamman Rdr 61,133. 14. j. Förminskningar : Ofvannämnde till fyllande af skillt naden emellan Statsoch Markegångs-piisen ä Lösni ngs-Spanmålen vid sednaste Riksdag anslagne 36,276, 12. Dea Kongl.Sundhets Collegii Stat bespa. rade Booo R.dr för Kurilt^- anstalter, och 1S25 Ridr för GarnisonsSjukhus Inrättningen eller tillsamman . 93825, Den 'ill Tredje Hufvud-T’telri öfverförde Summa till Bataljons Läkarnes aflonande 7,988- 42. 8. —, 54,090. 6. 8. Återstå R:dr 7,043. 6. 8, som alltså utgöra Tillökning på Andra HufvudTiteln. Tredje IfitftmdTiteln, sorn innefatta/' Milita/e-Siaterne samt Anslagen för ForsrarsVerket till Lands och Sjöss. Tillok ni/igar:
Revisorernes förmenande, att de 3:ne karteverken bearbetas efter olika plan, så måste åsigterna i det afseendet nödvändigt blifva delade, emedan alla 3:ne karteverken grunda sig på ett och samma triangelnät, lika projekfionsmetod och samma rutsystem. Skalornas olikhet dem emellan blifver en nödvändig följd af de olikartade föremål, hvartill hvartdera karteverket syftar; och att det ekonomiska karteverket, i olikhet med de 2:ue andra, utgifves ifrån trycket icke rutvis, utan häradsvis, föranledes af den omständigheten, att genom annat förfaringssätt en by eller ett hemman oftast blefve delvis beskrifvet på 4 särskilda blad och upptaget uti 4 olika beskrifningar, en olägenhet, som nuvarande utgifningssätt förekommer. De nådigst remitterade handlingar varda härmed uuderdånigst återställda. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar * Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, GUSTAF LJUNGGREN. Stockholm i Rikets ekonomiska karteverk den 17 December 1864. — 313 — Kongl. Förvaltningens af sjö-ärendena underdåniga utlåtande öfver de anmärkningar, Rikets Ständers Revisorer framställt vid granskning al 5:te hufvudtitelns räkenskaper för år 1862. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Då, uti Eders Kongl. Maj:ts den 23 sistlidne November hit ankomne nådiga remiss af den 21 förutgångna Oktober å 2*.ne transsumt af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1862, Förvaltningen af sjöärendena blifvit anbefaldt att, efter vederbörandes hörande, till Eders Kongl.
427 skulle kunna vinnas genom instämmande med något af de öfrige 2:ne RiksSt:ns förslag, de der genom deras antagna form af reservationer inom Const.Utsk. kommit till R. o. Ad:s närmare kännedom, finner äfven denna utväg vara stängd, då, oberäknadl PresleStas alldeles skiljaktiga tanka rörde den väsendtligaste hufvudgrunden, slåndsskillnaden, det äfven visat sig, alt Borgareoell BondeSt:n stannat i alldeles olika meningar rörde andra hufvudgrunder; hvarförutan, äfven med godkännande af ståndsskillnadens upphörande, R. o. Ad. icke skulle kunna för sin del antaga det samfällda valsättet, hvilket håde Borgareoch BoudeSl:n till hufvudgrund lagt, helst detsamma ovillkorligen medför tillintetgörande af omedelbara val för de medborgare, som håde önska och lämpligen kunna begagna dylika, samt tillika föranledde till en beräkning af röster, efter graderad egendomsoch förmögenhetssCala, som leder till mycken inveckling, tillfällig orättvisa och på det hela till o-förenlighet med allmänna valrätten. Under sä beskaffade omständigheter, och då den redan bestämda korta liden för denna riksdags fortfarande bjuder, att uppmärksamheten hos II. St. hufvudsakligen riktas på andra möjliga åtgärder och meningsyttringar, deraf representationens ombildning medelbarligen kunde befordras och mindre väsendtr liga skiljakligheter i äsigler vid en kommande riksdag blifva en följd, vill R. o. Ad., jemte äterremiss af ärendet, för sin del härigenom afgifva den förklaring, alt Ståndet frånträder de i föregående yttringar vid denna riksdag synbara åsigter om sländsskillnadens ovillkorliga bibehållande såsom grundsats, och antager den af allmän valrätt, under förbehåll af vissa inskränkningar, som kunna finnas t j en lige ali bestämma, samt att representanter af dem, som äro taxerade till högsta bevillning må, i särskilda districter emot dem, hvaruti de mindre laxerade utse valmän, kunna omedelbarligen väljas. Sedermera tilläde Gr.
Maj 1851 2,085 5 - 1,400 Tillsammans R:dr 76,482 23 2 35,096 14 6 Hvarförutan för omläggning af landsvägen förbi Skönviksbackarne, belägna emellan Sundsvall och Hernösand, hvilket arbete, enligt godkändt förslag, ansågs komma att kosta 6,875 R:dr 20 sk., ett statsanslag genom Kongl, brefven den 4 September 1845 och den 4 Februari 1846 blef beviljadt af 4,580 R:dr, som dock, enligt Kongl, brefvet den 6 Juni 1848, blef indraget, likasom det för omläggning af vägen emellan Hernösand och Säbrå beviljade statsanslag ursprungligen varit beräknadt till 2,666 R:dr 32 sk., men genom Kongl, brefvet den 22 Januari 1850 nedsatts till det i tabellen utförda belopp 2,000 R:dr, sedan, uppå derom gjord underdånig framställning, de vägbyggnadsskyldige befriats från en del af arbetet. Af hvad sålunda är i underdånighet nämndt torde inhemtas, att af det utförda, till en summa af 76,482: 23. 2. uppskattade vägbyggnadsarbetet, Slaten bidragit med 35,096: 14. 6. och kommunerna med det öfriga eller 41,386: 8. 8; en ingalunde obetydlig summa relativt lill socknarnes folkmängd och förmögenhet.
Att hyresman i Staden äfwen mä fä idka Bränwinsbräoning, dä han dertill rrhället Husägarens bifall, har jag uti mina anmärkningar, yrkadt, och dek tror jag i alla afseende», wara bäse rätt och billigt; ly det är öfwerensstämmande med den rättighet, som Hyresmän elier 'Arrendator « Landet ar mordén dewlljad ; det synes ock wara förenligt dermed, och billigt derföre, att Hyresman i Staden werkeligcn betalar lrka Pränwins - Bewillning med mindre Hemmansbrukare u LandetOch ändteligen tycktes härwid böra komma i betraktande , förbudet för en Hyresman af en Gärd i Staden, att, med Husägarens tillstånd, idka Bränwmsbränning, betager Husägaren den, etter min tanka , honom tillhörande rättigheten, att genom est högre tyras betingande af Hyresmannen, hämta möstigaste fördel af sin EgendomDock böe harwid iakttagas, att allena en Utaf Hyresmannen Uti en Stadsegendom, mä uti gärden begagna bränwtns» friheten. Grefwe klörner wille pämmna Ridderskaper och Adela derom, att det ware BorgareStänder lom för.-siiglk att Hyresmän skulle åtnjuta denna rätt, och att detta Ständ wore närmast att ber as lida eller namna Ärskllljge hötdes ropa emot denna anmärkning. Riddoch Ad. Herr Grcfwen och Landtm a rfkalker, ftägade om Ridderstam och Adeln an>äge all Stockholm och Götheborg borde undantagas frän willkoren för de andre Städrlne. Ropades Ia.i Grefwe körner förklarade, det hans, och som han trodde Rldderstapet 06) Adelns meninZ warit, att frägan om undantag för beha Städer skulle hwila tilt afgörande t sammanhang med ben vm Magazins Dlrect.ons - inrättningen. Friherre Lyernlleät instämde äfwen häri. Herr Grefwen ock) LandlMarstakken, frögade om det wore Höglofl.
Till fullgörande af hvad, såsom vilkor för meranämnde låns utbekommande, stadgats, har jernvägsbolaget, genom ingånget kontrakt, som blifvit med Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, a fs luta dt, förbundit sig, att det år 1852 började arbetet å jernvägen skulle inom den lista November 1853 fullbordas i noggrann öfverensstämmelse med Civil-ingeniören Totties j, af Kongl. Majit fastställda, plan och kostnadsförslag, samt att bolaget, utan att framgent väcka anspråk på ytterligare bidrag härtill utaf allmänna medel, skulle genom egna tillskott utgöra hvad utöfver det beviljade statsbidraget kunde erfordras. Detta kontrakt, för hvars fullgörande särskild, af Kongl. Majit jemväl godkänd, borgen såsom för egen skuld blifvit aflemnad, innehåller derjemte, att, i händelse arbetet icke inom den bestämda tiden fullbor - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 308. 7 dades, ankomme det då på Kongl. Majit att låta inställa all vidare utbetalning af statsmedlen samt återfordra hvad deraf redan blifvit uppburet» att, på en gång eller successivt, till Kongl. Konvoj-kommissariatet inbetalas inom den tid, Kongl. Maj:t funne för godt i nåder bestämma.” Jemlikt den utaf Direktionen, i Juni månad 1852, på grund af bolagets bemyndigande, till Kongl. Konvoj-kommissariatet eller ordres utgifna, samt med s. k. solidarisk och proprie borgen af 4 personer försedda» skuldförbindelse för det erhållna, i Augusti 1852 och Maj 1853 lyftade lånet skall denna lånesumma återgäldas med en tiondedel årligen, under de efter 1858 års slut nästföljande 10 åren, eller med 10,000
D:o i Göteborgs Låne-kontor 2,895,108: 26. D:o i Malmö d:o 1.007,643: 36. D:o i Wisby d:o 265,001: 14. D:o i d:o för Observations-konto 3: — Riksmynt. Säger 4,555,664: 07. Till Rikets Ständers Bank remitterade, under transport varande medel, insatta i Banken efter den 3 Sept. 1864 från Göteborgs Låne-kontor 186,962: 03. » Malmö d:o 29,000: — Summa tillgång 4,771,626 10 \ § 29. Under år 1863 uppgingo afgifterna för Depositions-hvallvets begagnande till 965 R:dr 02 öre, och inlemnades deposita till ett antal af 185 stycken. Under första hälften af innevarande år hafva berörde afgifter uppgått till 293 R:dr 62 öre och antalet inlemnade deposita till 142 stycken. Den 30 Juni 1864 utgjorde antalet i Banken qvarstående deposita 158. haneoch kreditivrörelsen: § 30. Jemlikt § 136 i Banko-reglementet af den 30 Oktober 1860, hafva, den 31 December 1863, 22 stycken af Riksgälds-kontorets till Banken utfärdade obligationer för 1808 och 1809 arens krigskostnader å 1,000 R:dr Banko hvardera blifvit infriade, hvarjemte ett års ränta å 4 procent å det vid 1862 års slut återstående skuldbeloppet erlagts med 116,160 R:dr; och återstodo vid 1864 års början för Riksgälds-kontoret att liqvidera 462 stycken dylika obligationer å tillsammans 2,772,000 R:dr R:mt. § 31. I ytterligare afräkning å det Kongl.
Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att då inom R. o. Ad. skiljaktiga tankar uppstått i afseende på den nu uppkomna formfråga, rörande remissen af K. M:s Nåd. Skrifvelse med förslag till lag för Banken, ansåg H. Ex sig skyldig att göra R. o. Ad. reda för sin öfvertygelse derom. Hvad först anginge det förslag, att denna Nåd. Skrifvelse icke skulle remitteras, utan förblifva på R. o. Ad:s bord, tilldess förslaget till ändrad redaction af 72 §. Reg.F. antingen blifvit afslaget, eller af R. o. Ad. antaget och af K. M. sanctioneradt; så och enär med den Nåd. Skrifv. ett förslag är öfverlemnadt, öfver hvilket R. St. skola sig yttra, ansåg H. Ex. sig, till följd af 44 oc^ 49 SSRiksd.Ordn., icke kunna meddela proposition å förslaget, att den Nåd. Skrifv. skall förblifva livilande. Hvad åter anginge det förslag, som blifvit gjordt, att vid remissen lemna det eller de Utsk., till hvilka den Nåd. Skrifvelsen remitteras, någon föreskrift att i visst fall icke till behandling upptaga den eller den delen af förslaget; så och enär grundlagen icke lemnar någon anledning till ett sådant handlingssätt, utan tvärtom i alla de §§., der Utsk. omtalas, lemnar dem den friaste pröfning af de till dem öfverlemnade ämnen, och antagandet af en sådan princip skulle kunna leda derhän, att, vid målens slutliga behandling af RiksSt., beslut skulle kunna fattas i ämnen, öfver hvilka TJtsk. ej blifvit hörda, ansåg IT. Ex. sig ej heller å detta förslag kunna meddela proposition. Beträffande slutligen frågan om bestämmandet af det eller de TJtsk., till hvilka denna Nåd. Skrifv. borde remitteras, ansåg H. Ex., till följd af 53 och 81 §§. Reg.F. samt 29 och 44 SSRiksd.Ordn., att någon remiss till Constit.Utsk. af den ifrågavar. Nåd.