Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Skapelsen finnes ej den ensidigheten, att ljuset blifvit förbehållet blott några vissa gynnade mennisko-classer: det är gifvet åt alla, fastän icke alla förstå att tillegna sig det. Om det å ena sidan är en Stats interesse att bibehålla sin individuella physionomie, att, der den handlar såsom en afdelning af menniskoslägtet, vara tätt sluten intill sig sjelf, är det deremot en nödvändighet, om denna Stat ej skall bli orättvis och skadlig för verlden och sig sjelf, att den i alla mål, som röra menskligheten i allmänhet, gemensamt med andra Stater omfattar dessa stora interessen. En så total afstängning ifrån det hela, om man än med ordet patriotism skulle söka gifva henne ett ädelt utseende, är likväl i sig sjelf ett barbari, som föder egoismen och råhet och slutligen verkar sjelfva Samhällets upplösning. Grunden till den nya Europeiska verldens uppstigande i odling är utan tvifvel den allmänhet, förstånds-odlingen vann genom Christendomen. Endast genom utarbetning af detta system att i yttersta grad allmängöra förstånds-odlingen kan Christendomens mål ernås, kan den nya verlden få lugn. Hvart steg 906 Riksdagen 1815. till Staters isolering är ett brott emot mensklighetens interesse. Länders olika läge mer eller mindre befordrar förstånds-odlingens framsteg inom dem, äfvensom det på olika sätt rigtar densamma. Gommunication emellan länderna skapar ett helt af de mångfaldiga delarne. När det ena landet vinner det andra landets kunskaper, vinnas vidsträcktare synpunkter, och infödingarnes forskningar utvidgas derigenom både i afseende på djuphet och omkrets. Genom ett sådant meddelande har ljuset hittills uppnått den klarhet, hvarmed det brinner; och så förblifver det i evighet. Skulle jag kunna misstänka någon att påstå, det vi redan vete nog och böre nöja oss med det ? Sådant är lättjans språk, sådant den skygga egenkärlekens, eller det råa interessets, som fruktar, att ett utvidgadt förstånd, en allmännare upplysning skall störa fromhetens grundlösa tro och besittningen af obilliga förmåner, om allmänheten en gång skulle begripa deras obillighet. Och huru har Sverige vunnit det kunskapsljus det uppnått?
Mig förekommer det således som om tanken å Stockholms befästande börjat i något bakvänd ända, då man nyss här inom det vidlyftiga föredraget blott med en alltför lätt hand svnes hafva tagit i betraktande de af naturen bildade utanverken för Stockholms skyddande mot en öfverrumpling. som den klippfulla och för större fartyg otillgängliga skärgården företer och som ifrån Orskärs fyr till södra ändan af Björkö utanför Norrtelje bildar en af öar och holmar naturlig förmur af åtta Svenska mil midt tor Aland, blott man med några fartygsskrol, fyllda med sten, vid tili fället försänker fyra stsmå sund, hvaraf 2:na äro blott två lämnar djupa och de andra endast tre famnar. På samma siitt kan man bilda en annan förmur för Stockholm rätt utanför Södertörn, äfven af åtta Svenska mils längd, nemi. från ön Möja (2% mil söder om Furusund) till Nåtarö södra udde (cirka 2 mil från Landsort), blott man på samma sätt försänker det smala Jeruholmssuudet vid norra ändan af Utön H. V. S) Den 13 A pr il. samt sundet emellan Jellinseön och Boskapsön utanför Dalarön. Derigenom återstår för en fiende på dessa åtta mil endast Sandhamns mycket trånga inlopp, som är ganska lätt att försvara, äfvensom inloppet förbi Landsort och Elgsnabben till Dalarön, men sedan är farvattnet till Erstavik, på sidan örn Lotsmans-segelleden, krokigt, trångt och okändt och kan af ändamålsenliga och till ändamålet bestyckade kanonjollar säkrare och kraftigare försvaras och derigenom Stockholms öfverrumpling tillförlitligare förekommas än de, till Stockholms försvar, för oss nyss beskrifna, mångfaldiga små, från hvarandra afskiljda, fästningsverken torde kunna hindra dess intaga tide. Vid inloppet från Waxholinssidnn torde äfven mycket ännu vara ogjordt och fara värdt. huru ut låtandet kunde blifva, om sjelfva punkteu Waxholms befästning skulle någon gång blifva hemfallen under någon fullt erfaren Ingeniörs kritik.
3824 Om ändring i Éypeditionen om detta mål. Bondeståndets beslut, s. 818. om förbud för Länsmän att taga befattning med andra, än dem det tillkommer dem å tjern stens vägnar ätt förrätta; EkonomiUtskottets Be. tänkande, bif. af Ådeln, s. x82. af Presteståndet, s. 188. af Bondeståndet, s. 1.94. af Borgareståndet, s. ao'6. ... orri förseglade Änbuds afskaffande vid Éntrepre nade; Stats, och EkonomiUtskottens Betänkande bif. af Presteståndet, s. 54o, af Bondeståndet, s, 5'J8. af Borgareståndet, s. 567.. åtefrem. af Adeln, s. 574. Förnyadt Utlåtande med tillkännagifvahde att målet enligt ItiksdagsOrdningén är afgjordt, lagdt tili Handlingarne af Borgareståndet, s. 1075. SancoFöfvaltningen, hvad Utskottet i afseende på de reglerrrentariska Föreskrifterna för-, har att iagttaga, BancoUtskottets Betänkande bif, äf Presteståndet, III. s. .102, af Borgareståndet, III. s. 132. af Bondeståndet, lil. s. 134. Tredje B:d. BancoFSrvaltningen förslag till reglementariskeföreskriftéf i afseende på BancoUtskottets Memoria!, jemte, bif» af Borgareståndet, III, s. 372. af Bondeståndet, III. s. 381. af Adeln, III. s. 393. —- Beglementet, orri föreskrifter i.
Tamburvaktmästaren stod i entréen och mönstrade gästerna med likgiltiga blickar. »Var du nere vid rådstugan», hörde Max en röst vid sidan om sig, der ett kotteri herrar samlats kring punsch flaskan, skinande af belåtenhet med tillvaron. »Hvem fan tar du mig för?» svarade den tilltalade, en frodig herre med ett rödt ansigte och ett par stora gula mustascher. »Skulle jag gå och trängas bland busarne? »Der var annat än busar», sade den förste talaren. »Jag var der.» »Det bevisar ingenting», inföll en annan. »Det fins många som inte anse sig sjelf för busar ...» Ett skallande skratt följde. »Hva’ faen menar du? Sådana åsigter hyser väl aldrig du?» »Sch! Inte gruffa!» »Nå — frikänd blef han i alla fall — suggan!» »Ja, det var en förbannad skandal.» »Har du läst boken, Lars?» Lars var tydligen den frodige röde med de gula mustascherna. »Tacka faen för det», sade han med sin hesa röst. »Nå?» Lars drack en klunk, sög punschen af sina mustascher och for ut, indignerad: »Det är en djefla skandal, att man ska’ få trycka sådant. Ni må tro mig eller ej —jag skämdes — min själ!» »Nej, tusan! Det måtte ha varit en ovanlig känsla för dig!» Åter bröt ett bullrande skratt löst. »Håll käft», hväste Lars argt. »Mina herrar», tog den satiriske till orda i det han lyfte sitt glas, låtom oss dricka med vännen Lars och gratulera honom till denna för hans hjerta och kända dygd lika hedrande känsla.» Det klingades och fnissades. »Ja, ni må tro mig eller ej, jag höll min själ på att ropa Ulrik. Tamme faen.» »Det hade visst inte varit första gången — —» Max reste sig och gick. Han stod icke längre ut med att höra på detta samtal. Han kände sig illamående af den dåliga luften, och när han kom ut tog han sig en lång promenad längsmed kajen af Norrström, ut emot Skeppsholmen. Gatorna voro fuktiga och himmelen var mulen.
Sålunda är å ena sidan vordet yrkadtj alt, äfven om det icke antoges, att Staten vore lagligen förbunden att, såsom dess skuld, ansvara för den ifrågavarande bristen, hvilket likväl en talare bos Ridderskapet och Adelil ansett vara en följd af de åtgärder, Constilutionsoch Stats-Utskotten vidtagit, i afseende å åtal emot åtskillige af Konungens Rådgifvare, kunde dock Staten, af mångfaldiga såväl moraliska som politiska skäl, icke undandraga sig att godtgöra de skulder, Cabinetts-Cassan för Rikets diplomatiska angelägenheter iråkat, hvilket jemväl syntes hafva varit af Stals-Utskottet afsedt, då detsamma, uti Utlåtandet N:o 4°. i sammanhang med föreslagen nedsättning af det årliga anslaget lill Minister-Slaten, yttrat, att, om något Extra anslag för Cabinetts-Cassan erfordrades, sådant vid Extra Stats-regleringen kunde komma i belragtande, samt at% då liqvidationen icke borde blifva beroende af de inför Kiks-Rätt anstälde, af Stats-Utskottet omförmälde, åtal, liqvid så mysket heldre för närvarande borde ega rum, som Staten nu dertill egde tillgång, utan de skatlskyldiges betungande; hvadan det blifvit föreslaget, alt hela skuldbeloppet måtte ersättas antingen nu genast eller medelst ett årligt amortissements-anslag af 100,000 å 116,666 R:dr 3a sk.
Kronan af skogarne kan draga större inkomster genom att taga dess direkta förvaltning om hand, än om markerna användas till hemman samt att markerna således företrädesvis böra användas till skogsodling." ”Då den kultivatoriska åsigten är gammal och i befolkningens medvetande likasom fastvuxen, utbeder jag mig inför Sällskapet få upptaga och besvara de hufvudsakligaste inkasten deremot.” ”l:o). Anmärkes att Kronan har eganderätt till jorden och eger således full befogenhet att efter godtfinnande dermed förfara.” ”Jag medgifver, att Kronan visserligen på papperet står såsom egare till Norrbottens vidsträckta skogsmarker, men i ett land, der frosten 7 k 8 måna der stänger odlarens hand från jordens sköte, der missvexter ofta inträffa till följd af klimatets hårdhet och landets okultiverade tillstånd, der jordbruket en - Hämmans. Stats-, Lagsamt Ailm. Besv.- och Ekon.-Vtsk. Betänkande N:o 50. 79 dast undantagsvis hunnit till den höjd, att bonden kan undvara biförtjenster till sin bergning, der naturen anvisat de stora skogarne och talrika strömmarne såsom medel, hvarmed jordbrukaren skall fylla bristerna uti lefnadsbehofven, der ingen ny bosättning utan skogens tillhjelp är möjlig — i ett sådant land torde man ock med skäl kunna fråga, om skogarne icke hafva något annat ändamål än Kronans direkta intressen och om Kronans disposition öfver markerna lör och kan alldeles oinskränkt utöfvas.” ”2:o. Föregifves att skogsafverkning från markerna gifver Kronan större vinst än hemmans anläggningar derå.” ”Att markerna inom Norrbotten af naturen i främsta rummet äro ämnade och lämpliga till åkerbruk och en omfattande boskapsskötsel, derom äro så många bevis offentligen anförda, att jag icke behöfver afhandla detta ämne.
På det icke ökad kostnad och besvär må åstadkommas genom sammankallande af serskilde deputerade att granska Läns-nämndens redovisning för om händer hafde medel, hafva Utsko'tten föreslagit, att denna granskning må uppdragas åt Pröfnings-Comiteen, och Utskotten kunna icke inse, att Nämnden derigenom är underordnad denna myndighet, på ett sätt, som i någon mon kan verka menligt på dess verksamhet. I afseende på anmärkningen emot §:n om den åt Läns-nämnden uppdragna tillsynen å folkundervisningen, sedligheten, sundhetstillståndet och fattigvården, få Utskotten ytterligare åberopa den antydda förutsättningen, att Nämnden icke må ingripa i embetsförvaltningen; och då Nämn-den icke eger att gifva några föreskrifter i dessa ämnen, utan endast tillkommer att göra föreställningar eller anmälanden om de rättelser, sorn. kunna anses nödiga, torde icke derigenom vara åt Nämnden gifvet något förmanskap öfver de serskilde local-myndigheterna. Till följd af detta allt, anse sig Utskotten böra vidblifva det förut afgifne Betänkandet och Förslaget. Stockholm den 22 April 1841. Reservationer: Af Herr Grefve Mörner, C. G., som åberopade sin vid förra Betänkandet fogade reservation; och 20 Lagsamt Allm. Besv. och Elon.-Utslottens Förslag, IV:o y5. af Herr Halling, som tillkännagaf, del han, som varit på permission frånvarande, då Utskotten förra gången behandlade detta ämne, icke kunde instämma i det beslut, Utskotten då fattat och nu vidhöllo. Emot beslutet reserverade sig jemväl Herr Prosten Källström. Ank. till Exp. Utsk. den 26 April 1841, kl. 1 e. m. Förslag till sammanjemkanele af Riks-Ståndens skilja gtiga beslut, angående föreslagen Lagstiftning om Fattigvården i Riket. I anseende till de skiljagtigheter, som, enligt Utskotten meddelade Protocolls-utdrag, i vissa delar förete sig emellan Riks-Ståndens serskilda beslut, i anledning af den, genom Utskottens Betänkanden Knis 5 och 3r , föreslagne lagstiftningen om fattigvården i Riket, få Utskotten, enligt 73 §.
Adelsfane-Regementet hörande indelta räntor skola till Stats verket indragas, hvarom framställning lärer komma att ske på Landtförsvars-departementets föredragning, så torde den beräknade inkomsten af Kronans behållna ordinarie ränta böra höjas med det belopp, hvartill ofvanberörda räntor på de sednare åren i medeltal utgått eller i rundt tal 10,500 R:dr och den indelta ordinarie räntan deremot minskas med samma belopp. b) Mantalsp enning arne, som af Statskontoret upptagits till 640,000 R:dr, hafva väl under det sista år, för hvilket deras belopp nu är kändt, eller 1863, uppgått till i det närmaste berörda summa, men torde dock icke kunna för nästa statsregleringsperiod så högt beräknas. 1863 hade nemligen ännu ej någon verkan inträdt af de vid sednaste Riksdagen rörande denna afgift beslutade förändringar, hvilka jemlikt Kongl. Kungörelsen den 24 April 1863 först från och med derpå följande år börjat tillämpas och dessa förändringar hafva i anseende till derigenom skedda nedsättning i afgiften för qvinnor till hälften, hvilken nedsättning icke lärer uppvägas af den förhöjning, som i andra afseenden egt rum, otvifvelaktigt medfört minskning i inkomsten af denna titel.
Efter hvad af Kollegii äldre handlingar inhemtas, har Kollegium, vid flera tillfällen före år 1817, med åberopadt stöd af Kongl. Brefvet den 16 Mars 1797, utan föregången underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, beviljat afskrifningar ur Manufaktur-Diskontens räkenskaper; men sedan Kongl. Maj:t, genom högstberörde nådiga Bref af den 1 Oktober förstnämnde år, behagat Sjelf förordna om dylika afskrifningar, har Kollegium efter nämnde tid, med undantag endast någon gång, i afseende på debiterad straffränta, som icke kunnat utkräfvas, iakttagit, att när all utsigt att erhålla godtgörelse för någon Manufaktur-Diskontens fordran, efter ofvanberörde af Kongl. Maj:t bestämda grunder, ansetts hafva försvunnit, hos Kongl. Maj:t anmäla sådan fordran till afförande ur räkenskapen; dervid Kollegium redogjort för de till beloppets indrifning vidtagna åtgärder samt skälen för den tillstyrkta afskrifningen, hvarefter och sedan Kongl. Maj:t inliemtat Dess Justitie-Kanslers Embetes yttrande, huruvida, å Kollegii sida, några lagliga åtgärder blifvit åsidosatta för bevakande af fondens rätt och fördel, Kongl. Maj:t meddelat nådigt beslut i ämnet.
Parfymerna, lukten af hennes hår, af kvinna kväljde honom så häftigt, att han var nära att få uppkastningar. Beröringen, känslan af hennes varma hand äcklade honom som snuddandet vid en råtta eller ett lik. Han tyckte sig förnärmad och kränkt både som den ensamme af Gud utkorade konungen och som person, därigenom att en främmande vidrörde hans kläder och ansikte och händer. En annan, låt vara en kvinna, hade gripit fast i honom som ett rof, som en eröfrad fånge. Den, som vidrörde honom, blef strax en fiende, med hvilken han ville fäkta och som han till straff för majestätskränkelsen ville slå ned. – När jag ännu var så godt som ett barn, – fortfor hon, – blef min biktfader förälskad i mig. Han vred händerna och stred med sig själf och babblade böner, och jag lekte med den token och gjorde narr af honom. Sire, hur olik ni är mot honom! Ni strider aldrig med er själf. Ni är rätt och slätt likgiltig, sire. Det är det hela. Dygden är hos er så medfödd, att (hon skrattade lekfullt) jag vet inte, om jag ens kan kalla den dygd. Han försökte vrida sin hand fri och brukade allt mer och mer sin styrka. Hur hade icke under de sista veckorna hertigen och pagerna och vaktmästarna tutat honom i öronen om frierskor och vackra mamseller! Var nu också detta ett spel bakom hans rygg? Fick han då ingen frid? – Pardon, mademoiselle! – Jag vet, sire, att ni hela timmar kan sitta och bläddra i de Tessinska kopparsticken och att ni synnerligen betraktar skilderier med högväxta jungfrur. Det är kanske bara den estime för konsterna, som ni ärft af er höga fru farmor, men skall ni alltid förbli sådan? Jag är intet dödt skilderi, sire. Ehuru ständigt bugande slet han sig nu lös med sådan häftighet, att han på samma gång ryckte Rhoda d’Elleville upp från stolen. – Nej, ni är en lefvande page, mademoiselle, och pagen befaller jag att gå ned i slottskyrkan och skicka kamraterna till östra förmaket.
Borgare-Ständets prstocoll, hältet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 28 Maji i8ir. SD. bifölls Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskottets utlåtande af den ,s:de uti denna manad, i anledning af Riksdags-Fullmägtige Pehr Larssons och Nils SwenSsons fran Calmare Län Memorial, i afseende pä rättigheten för Skatteman, att, utom inägor och ratter beteshage, inrätta och afbränna swedjelandVt supra. Vx krotocollo, f. f. LerZströw. Den 28 Maji. 331 Utdrag af Wällofl. Borgare - Ständets pro. tocoll, hältet wid Urtima Riksdagen r Orebro den 28 Maji 1812. S. D. ^8id förnyad föredragning af Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskottets, den 22 uti innewarande manad, asgifne Betänkande, i anledning af Kongl. Majas Nådiga Proposition om bestämmandet as wisteren och afgifterne för Bränwins-lillwerkning, samt answaret för Bränwinsoch andra starka dryckers omattliga bruk, beslöt BorgareStandet, att aterförwisa detta ärende, med de inom Ståndet skedde anmärkningar, till ytterligare handläggning och utlåtande; Och wille Ståndet i öfrigt hafwa erinrat Utskottet derom, att denna frasa, såsom äfwcn innefattande ämnen, de der höra till Lagoch Bewillnings-Utskottens befattningar, af Standel bliswit till detza Utskotts, jemte Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskottets gemensamma åtgärd remitteradt. Vt supra. Vx krotocollo, j. Lerg strö m. Utdrag afwällofl.
I Taxan icke nämnde; men ”Velin” och ”Cartier eller Franskt kortpapper” drogo 15 proc. i tull. 5) 1 Taxan icke närande; ”Velin drog 50 proc. högre tull än samma sorter af vanlig tillverkning”. XXV Fr. o. m. 1842 Fr. o. m. 1846 Fr. o. m. 1849 Fr. o. m. 1852 Fr. o. m. 1855 Fr. o. m. 1858 Fr. o. m 1861 t. o. m. 1845. t. o. m. 1848. t. o. m. 1851. t. o. m. 1854. t. o. m. 1857. t. o. m 1860. t. o. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Bil. till Tull-Komitéens Betänkande. 4* XXVI Er. o. m. 1825 t. den V6 1826. Fr. o. m. d. 1 61826 t. o. m. 1830. Er. o. m. 1831 t. o. m. 1835. Er. o. ra. 1836 t. o. m. 1841. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats.
Af sådan anledning kan Utskottet ej eller biträda deras mening, sorn åsyftat totalt afskaffande af spö- och ris-straffen, hvilket ej torde kunna för sig gå, förr än förslaget till ny Criminal-Lag, derifrån desse straff-arter äro uteslutne, kan komma under pröfning; hvaremot Utskottet, jemte uttryckande af den åsigt, att en önskvärd minskning i den vanära, som spö- och ris-straffens undergående i allmänhetens åsyn medför, kunde, genom lämpliga föreskrifter om en mera enskild verkställighet, till vägabringas, anser hinder icke möta för bifall till Juslitiae-Ombudsmannens gjorda hemställan örn upphäfvande al desse kropps-straft för sådane brott, hvilka kunna försonas med penningar och — endast i brist deraf ådraga kroppsplikt, — en förändring, destomera af mensklighet påkallad, som, enligt hvad Justiliae-Ombudsmannen jemväl anfört, böternas förvandling alltid medför en olikhet i bestraffningen för den förmögne och den fattige, hvilken senare oftare mäste träffas af bestraffningen med kroppsplikt; äfvensom Utskottet håller före, alt, i sammanhang härmed, inskränkning i spö- och ris-straffens användande bör ske äfven för vissa andra brott, hvilka, ehuru första gången föröfvade, dock, såsom förenade med försvårande omständigheter, nu äro 6 Lag-Utskottets Betänkande, JV:o 25. med urbota bestraffning belagde. I sistnämnde afseende förekommer, att Lagen i 4° Gap. 6 §. Missgernings-Balken utsätter spö- och ris-straff för inbrott, i afsigt att stjäla, men att detta brott kan ske under förhållanden, som lenina ruin för den brottsliges mildare behandling, hvadan Utskottet tror, att det bör vara Domaren tillåtet, att, för första resan inbrottsstöld, äfven tillämpa straff af fängelse vid vatten och bröd.
Den uppbrutna dörren till sanktuariet och de på golvet spridda papperen hade vittnat, att de uppenbarelser hon haft denna natt icke alla voro av profetisk art eller foster av inbillningskraften. Hermione skådade upp till stjärnorna och enade tanken på deras klarhet och oföränderlighet, på himmelens lugna höghet, med tanken på det skiftande, oroliga, gåtfulla skugglivet i jordens dalar. Hon tänkte vidare på de skimrande, men hemlighetsfulla tavlor, som extasen hade upprullat för hennes inre öga. Filippos, det var hans bild, hans andra jag, som hon skådat gungande på älven, som var tidens älv, som förde honom med rastlös fart, med nödvändighetens oemotståndliga strömdrag till evighetens fjärran. Sådan hon såg honom då, hade hon sett honom i sina drömmar; sådan såg hon honom i sin moders anletsdrag, som, räddade av penseln, förskönade det rum, där Hermione nu överlämnade sig åt sina tankar. Filippos hade ilat före sin fader och syster att finna sin moder det var den tydning Krysanteus funnit för denna tavlas symbolik. Svaret på den andra fråga, som Krysanteus förelagt oraklet, eller rättare sin dotter, detta svar dolde sig under vecken av en på marken liggande purpurmantel. Om ej denna syn avbrutits genom den besynnerliga uppenbarelse ur verklighetens värld, för vilken tempeldörren inslogs, så hade måhända en vindstöt, svepande över den solbrända öknen, bortfört manteln och visat dragen av den slagne, som vilade under honom, eller hade Hermione själv med darrande hand lyft en flik för att se Konstantius' för henne obekanta anlete, eller värsta fall de välkända, älskade dragen av Julianus. Nu var denna uppenbarelse föga mindre gåtfull än framtiden, som skulle belysas. Men den heta sandöknen, de i fjärran bortsprängande ryttarne med sina höga mössor och över skuldran hängande bågar? Dessa ryttare, hade Krysanteus sagt, liknade inga andra än Persiens krigare. Öknen skulle kanske återfinnas i det härjade gränslandet mellan Roms och Xerxes' nyuppståndna rike. Konstantius var just stadd på härfärd mot perserna, när underrättelsen om Julianus' uppror kallade honom tillbaka till hans trons räddning.
Majits Befallningshafvande i Upsala, Stockholms, Vestmanlands och Södermanlands Län, hvaruti de; anmält de flera olägenheter och förluster, sorn åtfölja den, åtskillige Räntegifvare i förstberörde Län, åliggande skyldighet, att. för Kongl. Hof-Stallets behof in natura leverera deras Ränte-Hö och Halm, samt uppå anförde skäl, i underdånighet hemställt S.lats~Utskottets. Betäjikanden.. 1269, till Nådigt bifall, det mätte elem tillåtas att hädanefter }> efter faststäldt Markegångspris , med någon lämplig förhöjning för forselfribeten, , få lösa: dessa Strå-persedlar med penningar; Och har Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, upgifvit, att tilli Hof-Stallets utfodring hittils påräknats af Kronans behållne Ränte-IIö,. från :: Vesterås Län.. •—■ 8,420.. 7, Tillsammans 24,924. L#, —, Samt för Halm utfodringen Kronans, behållne Ränte-Halm ifrån:: Upsala Län,. — —- 1,894* Stockholms, Län.. ■—i,o5o.. Nyköpings Län.. — 5,oo3. Vesterås. Län., —« •—• 747- Tillsammaus. 8,694.. Lft, och att hvad sorn brister 1 utfodringen, uphandlas genom offentlig Auction uti Kongl.
Ifrågavarande motion blef, vid nu ånyo skedd föredragning remitterad lill Lag-Utskottet. S. I). Vid förnyad föredragning godkändes Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets nedannämnda Betänkanden: JY3 7, i anledning of väckt motion (JV3 128), om dels öfverlemnande till Kongl. Maj:t af Herr G. M. Stjernsvärds förslag till landtförsvnrets ordnande, dels förändra dt tillsättande lills vidare af Regcments-chefer, m. Q. befattningar; Prot.-Utdrag den 20 December 1862. 143 32 8, i anledning af väckt motion (32 133), i fråga om postförvaltares arfvode för tidningars afsändning och utdelning; 32 9, i anledning af väckt motion (32 190), om åtgärders vidtagande till beredande af sysselsättning och arbetsförtjenst åt manskapet vid de värfvade trupperna ; 32 10, i anledning af väckta motioner (N:ris 168 och 173), rörande polisväsendets ordnande i småstäderna och på landsbygden, m. m.; samt 33 11, i anledning af väckt motion (32 139), rörande ordnandet af lasarettsoch kurhusväsendet i riket. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Utskottets Memorial, 32 7, angående tryckning af ytterligare 500 exemplar utaf de iuom Preste-Ståndet väckta motioner. Den 20 December. Frän Högloft.