Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fartyg af 8 lästers drägtighet och derunder, som innehafver gods icke uppgående till mer än "hälften af dess drägtighet; Fartyg öfver 8 till och med 50 lästers dräglighet, som innehafver gods icke öfver 4 läster; Fartyg af öfver 50 till och med 100 lästers drägtighet, som innehafver gods icke öfver 6 läster, sanjt fartyg åf öfver 100 lästers drägtighet, sorn innehafver gods icke öfver 8 läster; hvaremot, då fartyg innehafver gods till större lästetal i förhållande (ill drägtigheten, än hvad sålunda nu bestämdt är, detsamma bör anses såsom lastadt, samt hel afgift erlägga. I Förslag till Tull-Taxa. 43 §• 5. l:o. Å inkommande varor, som, enligt Taxan, lortullas etter vissa procent af värde!, eller för hvilka olika tull efter olika värde eger rum, bör godsegaren uppgifva inköpspriset, med tillägg af assurans, frakt och all annan derå använd kostnad, intill dess de till lossnings-orten anländt, och å utgående varor deras partipris i lastningsorten. Godsegarens angifnings-inlaga å inkommande sådana varor bör styrkas af Faktura och Konnoissement, äfvensom Assurans-räkning, då försäkring tagen är. Kan varuvärdet icke på sådant sätt styrkas, skatt det, om Tullkammare eller Packhus-Inspektions föreståndare pröfvar det af godsegaren uppgifna vurdet vara för lågt, bestämmas aj trerme på samma sätt, som för beslagsgods värderande, utsedde Besigtningsoch Kärderings-rnän; och bör, då plakatstämpel å sådana varor begagnas, å denna stämpel antecknas, efter hvilket värde varan blifvit förtullad. 2:o.
Icke länge hade Elisabeth gått framåt i den täta skogen, då plöttsligt en mörk gestalt stod framför henne. Hon studsade tillbaka och ville fly, men den höga gestalten drog henne häftigt till sig, och en röst, den hon kände väl, ack för väl, sade lugnt, men bestämdt: ”Du får ej gå! du måste höra och svara mig. Jag har ej derföre i flere timmar irrat kring den plats, der du hvilade, att du så lätt skulle undslippa mig.” Elisabeth bäfvade och drog sig undan, hon hade ej styrka att fly, utan nedföll ångestfullt knäböjande på den fugtiga marken. Med dyster blick betraktade henne Rudolph med korslagda armar. ”Du kan ej fly mig mera,” sade han med ett slags triumf i tonen; ”du vill, men kan ej, ty ditt hjerta är mitt, liksom mitt är ditt. Vi hafva bytt hjertan, älskade, och kunna ej återbyta dem, utan att båda dö. Hvarför strider du då emot, det är dock fåfängt, ty kärleken är starkare än all vår vilja. Har jag ej stridit och kämpat? och hvad har jag vunnit? Endast vissheten att min kärlek var starkare än viljan, än lifvet. Ser du ej sjelf, att Gud ämnat oss åt hvarandra, då han nedlagt i våra hjertan samma känslor och tankar? Streta ej då emot, utan säg blott, att du älskar mig, och jag vill tåligt lägga mitt öde i dina händer, och hvad du besluter, skall bli min lag.” Han sjönk ned bredvid henne, och slöt henne i sina armar. Hon stridde ej mera, ty hennes kraft var bruten. Med slutna ögon låg hon i hans armar, med det bleka anletet gömdt mot hans bröst. Brinnande kyssar tryckte han på hennes blottade skuldror och nämnde henne vid alla de ljufva namn, kärleken eger; men hon sade intet. Då lade han henne sagta ned på gräset igen och sade med vek röst: ”Frukta ej Elisabeth! Min kärlek, ehuru varm och evig, är ej denna låga, som i otyglad häftighet förtär och förstör sitt eget föremål. Jag älskar dig för högt, för rent, att någonsin glömma hvad jag är dig skyldig, jag begär intet mer än vissheten att du älskar mig och hoppet att en dag få ega dig helt.
Med fästadt afseende synnerligast å de kännbara olägenheter, som under då för handen varande förhållanden och intill dess Hypotheks-föreningarne kunde blifva i tillfälle atti betydligare mån nedsätta minimum för sina utlåningar, skulle tillskyndas de mindre jordbrukarne, om dem betoges utvägen att få i banken belåna sina fastigheter, har inställandet af denua utlåning tillförene ansetts icke böra ega rum, ehuru, under erkän - Banko-Utskottets Utlåtande ,1W 30. 7 nande af olämpligheten deraf, att Banken bedrefve en med dess ändamål så föga förenlig rörelse, som den förevarande, förminskning af densamma fortgått alltsedan år 1857. Det för bibehållande i Banken af utlåningen mot pant af fast egendom på landet hufvudsakligen anförda, nyss omförmälda. skäl har likväl numera förlorat sin hela betydelse. Genom Kongl. Maj:ts under den 26 April 1861 utfärdade nådiga förordning, angående de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningarnes bildande och framtida verksamhet skola lända till efterrättelse är minimivärdet å jordegendom för vinnande af inträde i Hypotheks-förening bestämdt till 1,000 R:dr och lånebeloppet till 500 R:dr. 1 Banken är väl minimibelopp af fastighetsvärde och länesumma respektive 600 R:dr och 300 R:dr; dock som i Banken 185') års taxeringsvärde utgör grunden för Iånesummans bestämmande, hvaremot i Hypotheks-föreningar delaktighetsbeloppet rättar sig efter antingen bevillningstaxering eller särskild värdering af innehafvande jordegendom, så torde det utgöra ett sällsynt undantag om egendom, belånbar i Banken icke skulle berättiga till inträde i Hypotheks-förening. Således och då hinder ej bör möta för Bankens låntagare mot pant af fast egendom på landet, att vinna inträde i Hypotheks-föreningar och sådana föreningar numera, äro bildade för Rikets samtliga provinser, återstår att undersöka, huruvida icke det mä vara för den enskilde mera fördelaktigt att upptaga lan i Hypotheks-förening, än i Banken.
!Viäj:t lunno 8ä myolcot moiu 8liäl ätt l>ilullä Iiiliot8 8ti>ndo>8 nu ^joiilä ti'äM8tä!IninF om lVumoi I^otteiiot8 nj>j>- Iiöräniio, 80in lionel. l^iäj:t rodgn viti 1828 äN8 ?>ili8däA, uti Do88 ?«!u!i-,'ii 1^rusi08ition om 8tät8V6i'Ii6t8 till8tänd ooli 8oliol', 8ä-läut soro8lävit , olin, u dot iclio dä äs liil;ot8 8tändo,- äntoZ8, 8ä>nt ält. I<on»I, N„j:t, ilölj-I lniiäl, nu viii» lätä utlärdä ^un^örol80, ätt lVumor-I^ottoi iot liomoio mod 81- 8tä cliä^ninAen sär iiinevärgocle är .'>tt usr^knni; »tt Ivtin^l.
Hur det förhåller sig med arkivarietjänsten, det kan jag inte yttra mig om, men jag vill blott i förbigående anmärka, att denna syssla, om Strindberg värkligen skalle söka den, inte är af den art att fordra några synnerligen starka manifestationer i lojal riktning, och jag tror ingen har ifrågasatt, att Strindberg skalle söka en sådan tjänst, där han behöfde krypa och vara from. Det var i januari dessa korrespondenser visade sig. Det var bara ett par små blänkare, som gåfvo folk litet att fundera på och tissla vid kafferepen öfver Strindbergs » oberäknelighet ». Men så kom » Mäster Olof » och Strindbergsfesten. Och nu var hin lös! Hade man någonsin hört talas om, att en vild revolutionär fick sina stycken uppförda på kungliga teatern (där häxor brändes på bål! ) oeh att det festades för en dylik af » direktörer » ooh grosshandlare och professorer och hela raden! Nej, det måste ligga något under, och så funderade man ut des Pudels Kern och släppte ut en ny liten ballong med den betydelsefullt spörjande titeln: » Ändrade signaler? » Där omnämdes först fakta: att » Mäster Olof » skalle uppföras och att direktörer, literatörer etc. skulle festa för Strindberg och att denne hade blifvit sällskaplig, och annat dylikt. Men märkvärdigast var ju ändå, att han t. o. m. blifvit firad i den konservativa » Tidnings-mannaföreningen », hvars ordförande, A. Jäderin, under Giftas-bråket varit Strindbergs argaste vedersakare! Och till detta betydelsefulla förhållande anknöts nu med raffinerad slughet den illfundigt spöijande frågan: » Beror det månne på att bfida ändrat signalerna? » Där hade vi flgeln! Fjäderftet gick at öfver landet och slippte ut sin visdom öfverallt, och de tidningar som inte hade del i det slaktade det ändå för den goda sakens skull, och allt landets invånare — och invånarinnor! — slukade det begärligt oeh slickade sig sedan om mun och snart hörde man öfverallt: &gt;Nå, hvad säger du om Strindbergs ’ ändrade signaler ’? Det var då för roligt att kar ’ n böljar bli hygglig en gång! » — och så vidare.
än vilja får man, sätter sig in i fredstanken agitera man i sin Det o c h tro blott Han lydt, b e u n d r a t Och hållit g a r n Samt Så, vink hennes åt h e n n e s aldrig skulle han mamma Som andra far, s o m bäst det förspändt B l e f slutet ä n d å j ä m t karaktärn, Och » skrifvit p å » åt h e n n e s när ej fel p å » klink » var, detsamma. äkta m ä n på Är näsan Så tror jag knappt, han Ifall att tvär ' n sig s ä t t a; också gredelin, det kan dricker vin, underlätta. visat. fruktar. mot I samma » sa ' t », » ja ' t », mission. nu så v a c k e r t Men Om helt mån ', — mina läsarinnor For gen ske bersån, älskat g l ö d a n d e o c h hett, Men vi Jonas. att — ja, jag tror målet. * Man stunden. är g e n o m f ö r d sken tillstad, fordras — tro o c h man en gång och dess betydelse Hvem kunde hyllning ge s o m En gång han Som Då Med Ett f ö r e n flicka uti s ö m n a d v a r ett påstås det, att h a n utanskrift han! brann, mönster. fört, rört, adressen. mänsklighetens lycka och utveckling. ANN MARGRET HOLMGREN F. TERSMEDEN. Biand nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af HULTMANS CACAO 0-0.l€3L333LO&lt;a.&lt;Stlj vid 1 8 9 7 års Konstoch Industriutställning i Stockholm. IDUN litteraturvänner FRÅN GOETHES RARNDOMSHEM. den gamla am MED ANLEDNING AF GOETHEJUBILEET DEN 28 AUG. skjutande galler det ett port, Med sin sin p å trottoaren fönstren meinem Dichtung und Leben.
Vid bolagsstämma representeras Rikets Ständer af deras Fullmägtige i Banken och Riksgäldskontoret samt af de af Rikets Ständer för hvarje riksdagspcriod utsedde Revisorer för granskning af Ilufvudkontorets räkenskaper och förvaltning. De enskilde aktieegarne ega att hvar för sig personligen elfer genom ombud, som sjelfve äro delegare, vid stämman föra talan en hvar i förhållande till sitt aktiekapital; egande hvarje bankafdelning att på utlyst sammankomst vid afdeiningskontoret. utse en eller två fullmägtige, som rösta vid bolagsstämma med det röstetal, hvilket dem vid sådan sammankomst tillfallit, samt af Banken åtnjuta reseoch traktaments-ersättning. Rikets Ständers representanter utöfva tillsammans den rösträtt, som pä Rikets Ständers andel i aktie-kapitalet belöper; och fördelas denna rösträtt, lika pä en hvar af desse representanter. Den af Kongl. Majit utsedde Ordföranden i Ofverstyrelsen vare ock Ordförande vid bolagsstämman, dock utan annan rösträtt, än som honom, i egenskap af aktieegare, kan tillkomma. Utom vid de val, sorn af Rikets Ständers representanter och af de enskilde aktieegarne hvar för sig skola förrättas, samt i frågor om bolagsordningen, hvarom nästföljande §j förmäler, rösta Rikets Ständers ombud och de enskilde delegarne samfäldt. Der enkel pluralitet är afgörande gälla, i händelse af lika röster, den mening, Motioner i Borgare-Ståndet 1862. .yV/ 69. 151 som af de flesta röstande personerne biträdes; och äro äfven de lika, vare utslagsrätten åt Ordföranden förbehållen. § 38. Ändring i den bolagsordning, sorn vid enskilde delegares inträde i Banken tillkommit, må ej ega rum, med mindre än att sådant beslutas medelst en pluralitet af tvä tredjedelar af Rikets Ständers Fullmägtiges, och två tredjedelar af de enskilde aktieegarnes, vid allmän sammankomst afgifne röster samt Kongl. Majit dertill gifver sitt nådiga bifall. Alser sådan ändring de bestämmelser, som i denna lag äro stadgade, erfordras derjemte Rikets Ständers samtycke. § 39.
I anledning af Herr Hos', A. E., Herr Kistners, L. R. och Riksdagsfullmäktigen J. O. Almqvists motioner om förhöjning i utförselstullen för sparrar, läkter och annat dylikt virke af smärre dimensioner, har Utskottet uti det återremitterade Betänkandet förklarat sig icke finna skäl att uti de nu gällande tullbestämmelserna för ifrågavarande trävaruartiklar föreslå någon ändring; och har Utskottets yttrande i denna del blifvit af Ridderskapet och Ädeln samt Presteoch Borgare-Stånden gilladt, hvaremot Bonde-Ståndet förbehållit sig öppen rätt 6 BevillningsUtshoitets Utlåtande N:o 27. att framdeles besluta om tullfrihet eller nedsätta tullbestämmelser å de i nämnde motioner omtalade sliogseffekter. I anledning häraf och då Bonde-Ståndet i fråga om utförselstullen å ofvanberörda artiklar ännu icke fattat sitt beslut, får Utskottet, jemte hemställan till Bonde-Ståndet att härutinnan definitift besluta, inbjuda nämnde Stånd att, lika med de öfriga liiksStåndcn, godkänna Utskottets ofvan omförmälde yttrande. Stockholm den 2 Juli 1860. Reservation: af Herr Prosten Sondén, mot sista punkten al Införsels-,larifen: ”Af upplysningar, som kommit Utskottet tillhanda, anser jag tillräckliga skäl förefunnits till en annan tillstyrkan änden Utskottet nu upprepat. Dessa upplysningar äro på Utskottsledamöters begäran meddelade dels af Professor Er. Edlund samt dels af Professor C. Ullgren, om man ock icke skulle vilja fästa ringaste afseende på hvad Professor N. A. Wilander, sjelf ättik-fabrikant, förevisat do Utskottsledamöter, som velat och haft tillfälle att om ättiksprofning inhemta egen kännedom.
Med den oafbrutna och flersidiga uppsigt, som Hypotheks-bankens förvaltning efter detta förslag blefve från det allmännas sida underkastad, kan det, med en till visshet gränsande sannolikhet, antagas, att aldrig någon af de händelser, i hvilka grundfonden behöfver anlitas, skall inträffa, eller åtminstone att, om. emot all förmodan, någon gång ett dylikt anlitande tillfälligtvis egde ruin. sådant likväl icke slutligen skall medföra den ringaste förlust för Staten, hvilken sålunda, utan att underkastas någon uppoffring, endast genom stödet af sin kredit, skulle komma att verksamt bidraga till framgången af en anstalt, som utan tvifvel vore för det Svenska jordbruket högst välgörande. Fiir detta ändamål och för att åstadkomma en större enhet i de låneförhandlingar, som grunda sig pä samfäld hypothekarhk säkerhet, hafva Kommitterade äfven föreslagit, sä väl den redan antydda bestämmelse, att Hypotheksbanken ensam skulle ega rätt till utgifvande af tryckta obligationer, grundade pä säkerhet i jordegendom, som det stadgande, att Hypotheksföreningar, hvilka efter Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse N:o lis. 13 efter den nya Förordningens utfärdande bildas, äfvensom redan befintliga sådana föreningar i afseende på framtida upplåningar, skulle förbindas att, såsom delegare, ingå i Hypotheks-banken. Dessa inskränkningar i Hypotheksföreningarnas hittills föga begränsade verksamhet såsom upplåningsanstalter äro visserligen blott sådana, som hvarje Hypoteksförening, hvilken är angelägen att bereda sig och sina delegare så lindriga lånevilkor som möjligt, bör förmodas gerna vilja frivilligt underkasta sig, i stället för att enskildt uppträda på den utländska penningemarknaden såsom lånesökande för ett inskränkt område. Af sådant skäl torde det också hofvet mindre påkallade. Men dessa föreskrifter kunna dock i annat hänseende vara nödiga och nyttiga, nemligen för att, inför långifvarne på den stora verldsmarknaden, påtrycka Hypotheks-banken en stämpel af allmängiltighet och offentlig garanti, hvarförutan den måhända mindre fullständigt än eljest skulle uppfylla sitt ändamål.
Maj:t behagat gifva Dess och Rikets Coinmerce-Collegium tillkänna, att sedan de af Rikets Ständer, till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende och granskning, valde Revisorer till Eder Kongl. Maj:t i under-' Revisorers Berättelse. i 'jg dånighet insändt ett exemplar af deras till RN kets Stander stållde Berättelse* angående den af deni, likmätigt Rikets Ständers förordnande vid sista Riksdag och Eder Kongl; Mäj:ts derpå grundade Nådiga Kungörelse äf den 30 sistlidne Junii* förledne år förråttade granskning af de under Collegii förvaltning stående Fonder och inedel, för åren 1817, 1818 och 1819; så hade Eder Kongl. Majt, som, vid föredragningen häraf, i nåder godt funnit anbefalla Dess och Rikets Stats-Contoir, att afgifva underdånigt yttrande* i anledning af hvad Revisorerne filamstållt, rörande frågan om anslaget till inköp af Boställshus för Biskopen i Götheborg *. velat i nåder förständiga Collegium, ätt ofördröjligen inkomma med underdånigt Utlåtande öfver hvad Revisorerhe uti deras Berättelse för öfrigt anmärkt och hemställt; i hvilket afseende densamma till Collegium öfverlemtiadesi Vid låsningen af flevisorernes Berättelse* har Collegium funnit 2:ne föremål, öfver hvilka Collegium, i följd af Eder Kongl; Maj:ts högstberörde nådiga befallning, bör afgifva un-» derdånigt Yttrande, nemligen: i:o Revisorernes anmärkning* ätt vilkören för det stående lån af 12,000 Riksdaler* sorn Presidenten och CommendeUren af Eder Kottgl; Maj:ts Nordstjerneorden* Friherre Å» N.
(Betänkandet N:o 10g.) XXII. B. 548. XXIII. 187. XXIV. A. 39i. XXV. U. 87 A. .44- E. 447- — N:o 14* • > anledning af återremiss å betänkandet N:o 116. XXII. B. 548. XXIII. 187. XXIV. A. 428.XXV. U. 220. A. 282. E. 477- — N:o 142. i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o iiq, angående stapelstadsrätt för Köpingen Döderhultsvik. XXII. B. 548. XXIII. A. 188. — N:o i43. i anledning af motion, att en del göromål, som nu tillhöra KammarCollegium, må åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfveriåtas. XXII. B. 548. XXIII. A. 188. — N:o 144* me‘l återlemnande af en motion örn revision af förvaltningen af ön S:t Barthelemy. XXV. B. 29. Å. 84. XXV. U. 220. A. 282. — i\' :o i45. i anledning af motion, att ön S:l Barthelemy må lill Danmark öfveriåtas. XXV. B. 29. A. 85. — N:o 146. till Piidderskapet och Adeln, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande JV:o g5. XXV. B. 2g. A. 85. XXV. E. g3. — JN:o 147. till Ridderskapet och Adeln, i anledning afåterremiss af betänkandet N:o 5t, angående upphörande af, eller rättelse i den afgift, som erlägges till Commendanten å Elfsborgs fästning af fartyg, som komma från Götheborg eller dit afgå. XXV. B. 29. A. 85. E. 94.
Och det begaf sig, uti fjortonde årena Konungs Hiskia, drog Konungen af Assyrien, Sanherib, upp emot alla Juda, fasta städer och vann dem. Och Konungen af Assyrien sände RabSake, ifrå Lachis till Jerusalem, till Konung Hiskia, med stora magt, och han trädde fram till vatturännilen af öfra dammen, på den vägen vid klädefärgarens åker. Och gingo ut till honom Eliakim, Hilkia son, hofmästaren, och Sebna skrifvaren, och Joah, Assaphs son, cancelleren. Och RabSake sade till dem: Säger dock Hiskia: Så säger den store Konungen, Konungen i Assyrien: Hvad är det för en tröst, der du förlåter dig uppå? Jag gissar väl, att du låter dig tycka, att du ännu råd och kraft hafver till att strida. Uppå hvem förlåter du dig då, att du äst mig affällig vorden? Förlåter du dig uppå den sönderbrutna rörstafven Egypten, hvilken, då man stödjer sig vid honom, går han honom upp i handena, och genomstinger henne? Alltså gör Pharao, Konungen uti Egypten, allom dem som förlåta sig uppå honom. Om du vill säga mig: Vi förlåte oss uppå Herran vår Gud; är nu icke han den, hvilkens höjder och altare Hiskia bortkastat hafver, och sagt till Juda och Jerusalem: För detta altaret skolen I tillbedja? Nu väl, tag det före med minom herra, Konungenom i Assyrien, jag vill få dig tutusend hästar; låt se, om du kan när dig åstadkomma de som rida deruppå. Huru vill du då blifva för enom höfvitsman, den en af mins herras ringesta tjenare är? Och du förlåter dig uppå Egypten, för vagnars och resenärars skull. Dertill, menar du, att jag utan Herran hit uppdragen är uti landet, till att förderfva det? Ja, Herren sade till mig: Drag upp i detta land; och förderfva det.
Bolaget icke skall blifva urståndsatt att verkställa Canalens ombyggnad, någon nedsättning uti det påräknade Statsbidraget ej bör komma i fråga. Då det deremot torde vara lämpligare och för Slaten fördelaktigare, alt af de medel, som nu finnas att disponera, en viss summa på en gång afsåttes, hvaraf räntan må kunna användas till fullgörande af den förbindelse, Staten till Bolaget kan komma att ikläda sig, ån att nu endast anvisas det årliga anslagsbeloppet intill nästa Riksdag, och framtida ovissa tillgångar tagas i beräkning för det återstående, har Utskottet, enär den summa, som erfordras, för att, löpande med ränta k 4 procent, lemna tillgång till en utgift af 5o,ooo R:dr årligen, uppgår till 1,2.60,000 R:dr B:co, samt äfven med afseende derå, att efter förloppet af de i5 år, hvarunder byggnaden skulle fortgå, hela berörde capital 24 Stats-Ulskottets Utlåtande IV.-o 435, Litt, C, åter blifver att för Rikets Ständer disponera till andra föremål, funnit sig böra i sådant afseende af nu varande tillgångar taga i beräkning ett belopp af 1,260,000 R:dr, att af Riksgålds-Contoret, under de i allmänhet föreslagne vilkor, förräntas.
5^3 straffas med Femtio R:dr B:co böter, och hafva förverkat varan; äfvensom den, hvilken beträdes med att begagna ostämplade spelkort, bör derföre böta Fem R:dr B:co; allt angifvarens ensak. I Öfrigt, och då R. St. erfarit, att underslef på ett eftertänkligt sätt under de senare åren inträffat med Hallstämpelns anbringande å spelkort, oaktadt densamma icke får, enligt Författningarne, påtryckas förr, än Bevillningsslämpeln finnes korten åsatt; i afseende hvarå de till Bevillningsutskottet aflemnade förteckningar upplysa, att år 1829 bevillningsstämplades 48,170 Lekar och hallstämplades 48,708, „ i83o — •—• 89,956 44,400, „ 1831 4i.346 —- — 42,426, „ i832 33,654 ““ — 4'»952, hafva Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, att behörig undersökning måtte anställas, angående de försnillningsr, som, i omförmälde afseende, egt rum, och det sätt hvarpå de blifvit bedrifne. Slutligen få till E. K. M. R. St. i ufiderd. frambär: den önskan, att alla de stadganden, som finnas nödiga, i afseende på stämpling af spelkort, måtte i en Författning sammandragas, samt att, på det okunnighet om densammas innehåll icke må i något fall kunna förehäras, berörde Författning kunde varda årligen på lämpligt sätt för Allmänheten kungjord. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Februarii 1835. TJppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 16 Febr. i835. *) Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den ig Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underd.
Med anledning af 41 §■ af Ridd Ordn. föreslår jag, att 1 §. af denna lag må erhålla följande ordalydelse: ”R. o. Ad. representeras vid Riksdag på det sätt, att samtliga lefvande introducerade ätter, efter den nummerföljd, som de i matrikeln nu hafva, fördelas uti 4° till ätternas antal lika stora afdelningar, hvarvid, om något öf - Den 10 April e. m. verskott uppkommer, detsamma fördelas på de sista afdelningarna med en ätt på hvardera. De frälsemän, som höra till samma afdelning, utvälja inom densamma för hvarje Riksdag tio riksdagsmän; och insänder hvar och en frälseman sin vallista till Ridd.Direct. inom 20 dagar före Riksdagens början.” Alla öfriga redactionsförändringar, uteslutningar eller tillägg uti den nu gällande Ridd.Ordn., hvilka en sådan förändring af Ståndets organisation skulle göra nödvändiga, torde Ridd.Utsk., efter förslagets pröfvande, bäst vara i tillfälle att föreslå. Jag förutser, att många med obehag skola anse detta mitt förslag; men jag vet likväl, att ganska aktningsvärda och insigtsfull ledamöter af detta Stånd med mig dela lika tankar i hufvudsaken. Jag anhåller, att förslaget må remitteras till Ridd.Utsk., för att sedan i vederbörlig ordning pröfvas. Hr Bråkenhjelm yttrade derefter: R. o. Ad. saknar i detta ögonblick ordinarie Secreterare, i anledning af beslutet vid början af Riksdagen att med tillsättandet af berörde plats borde anstå, intilldess Ridd.- Utsk. inkomme med sitt betänk, öfver Ridd.Direct:s riksdagsberättelse; och innan tillsättandet kommer att äga rum, är det af vigt att tillse, huruvida någon person af erforderlig skicklighet kan vara belåten med de lönevilkor, som åtfölja Ridd.Secreterare-befattningen. Enär R. o.