Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att förbudet mot svedjande å sandmo och stenbunden mark måtte upphäfvas, samt Krono - och Jägeri - Betjeningen skiljas ifrån dess befattning vid utsyningen af tjenlig jordmån för svedning® anställande; så förmodar Utskottet, att skadligheten af Svedjande å så beskaffad mark är af erfarenheten allt för mycket ådagalagd, Ga Den 3 Juni. lagd, för att här närmare behöfva framställas; och enär enda förmonen häraf ofta är endast ett ars ering, hvilken erhålles på bekostnad af en utblottad och i långliga tider ofruktbar mark, som ögonskenligen bevittnar skadligheten af ett sådant förfarande, tror Utskottet sig äga full anledning att härtill afstyrka bifall, Hvad den sednare omständigheten vidkommer; får Utskottet endast tillkännagifva, att ofvannämnde utsyningar ej, på sätt Herr Korgmästaren Holm förment, ovillkorligen verkställas af Kronooch JägeriBetjeningen, men deremot, enligt 55 §. uti 1805 års Skogs-Ordning, förättas af tvänne pålitlige män, sorn Krono JHemmans-ägare i sådant afseende sjelf utser. 8:0 Att Kyrkoherdeoch Capellans - Boställens skogar måtte ställas under Församlingarnes speciela tillsyn, samt att Capellans - Gårdar, som sakna skogstillgång, böra, äfven sa väl som Klockare-Boställen, äga rättighet till nödig vedbrand å Kyrkoherde - Boställenas skogar; så enär i a5 §; af ofta nämnde Kongl. Skogsordning är vordet stadgadt, att i händelse med Prestgårds - skogen misshushållas, äfvenledes församlingens invånare äga att sådant missbruk åtala, äfvensom det åligger Biskopen och Härads - Prosten att vid visitationer derom efterfråga, synes både Församlingens rätt till nödig tillsyn å sådana skogar vara bevarad, äfvensom tjenlige föreskrifter till deras vård och bibehållande stadgade.
Ehuru de bestämda uttrycken i några Läns-Styrelsers berättelser ej böra gifva rum för någon tvekan, att icke ifrågavarande uppgift i allmänhet kan begagnas till upplysning för ofvan antydda ändamål, anser jag mig dock icke böra här med tystnad förbigå, att, enligt de yttranden, som från vederbörande ingått rörande förslaget till en jordbruksstatistik, uppgiften om brukningsdelar från Stora Kopparbergs län, der jordstyckningen är särdeles långt drifven, antagligen är för låg. Det är nemligen af åtskilliga Häradsskrifvare inom nämnde län uppgifvet, att ofta nog en person uppträder såsom i mantalslängden ansvarig för en hel hop brukningsdelar, hvilkas antal ej särskildt uppgifves. Huruvida detta kan vara förhållandet flerestädes är mig obekant, men jag tror mig dock häraf berättigad till det antagande, att de i tab. N:o 10 A) uppgifne brukningsdelar äro att anse blott som ett minimum, och att i följd deraf jemväl jordstyckningen i sjelfva verket är måhända vida längre drifven än beräkningen med stöd af uppgifterna utvisar. *) Emellertid förekomma äfven i afseende pä detta skiljaktigheter mellan de officiela uppgifterna på sätt jemväl å tab. är autydt. Dessa synas åtminstone till en del bero deraf, att vissa i mantal satte verk oell inrättningar än medräknats, än åter icke, äfvensom af ett likartadt förhållande med städerna tillhörig jord o. s. v., hvaraf synes huru önskligt det vore, att bestämdhet och likformighet i beräkningen kunde ernås. Jordtorp. Backstugor. Uppskattningsvärde m. m. Nyskattlagde, skatteköpte heraman. 69 I afseende på benämningen jordtorp är begreppet ej närmare bestämdt i femårsberättelserna, men af Gefleborgs läns Hushållnings-Sällskap är, på sätt jag redan ofvan uti afdelningen om jordbruket anfört, vitsordadt, att antalet verkliga jordtorp ingalunda höra tili det allmänna förhållandet inom länet, hvadan Sällskapet anser denna rubrik i fem årsberättelsen uppenbarligen omfatta både soldattorp och jordafsöndringar.
Man har vidare talat om vigten af denna förändring för justeringen af Exped.Utsk:s skr i fvelseförslag, emedan det nu kan hända att 3 Stånd redan bifallit ett sådant, då det 4:de framställer sina anmärkmr; men 3 Stånd afgöra ju ofta de v i gt i gaste frågor, och i allt fall är det väl af större betydelse, när fråga är om sak, än då det blott gäller ord. Att påstå, det vi hafva ett enkammarsystem, torde vara en nog djerf 424 Den 30 September f. m. sats. Vi hafva 4 kammare och öfverlägga på särskilda rum, understundom samtidigt, men dock icke alltid, och ofta inträffar, att man i det ena Ståndet redan känner hvad i de andra beslutats. Att för öfrigt dessa gemensamma öfverläggningar skulle komma att medföra någon nytta, vill jag icke bestämdt neka: det är egentligen det stadgandet att äfven besluten dä skulle fattas, som jag icke kan gilla, hvarföre jag ock tror att detta förslag ej bör vinna afs. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Förslagets fördelar upgifvas vara följande; tidsbesparing, närmare beröring Representationen emellan samt slutligen förenkling i vårt alltför tunga riks dagsmachineri. Jag nödgas dock erkänna min oförmåga alt fatta huru dessa stora mål härigenom skola upnås. Tidsvinsten skulle väl ligga deri att alla motioner väcktes i RiksNämnden; men då hvarken motionstiden inskränkes eller lusten att lala torde för minskas då åhörarne blifva flere, lärer verkligheten här komma att jäfva theorien. Då ordförandens pligt är att tillse det hvar och en för tillfället framkommer med sina, mer eller mindre r i k s gagneliga förslager, och då det naturligtvis tager längre tid att väcka och discutera ett gifvet antal ämnen på Ett rum än om samma antal fördelas på Fyra, blifver den gifna och enda följden af förändringen den, att då nu 2:ne Stånds plena i veckan äro tillräckliga under motionstiden, komma vi hädanefter att lyckliggöras med dagliga dylika i RiksNämnden. Vi veta alla huru angenäm slutet af motionstiden är då afhandling efter afhandling upläses och bekämpas utan att. striden ens får leda till något resultat.
Slutligen har den värde talaren lagt mycken vigt vid Hr von Troils, betänk, vidfogade, reservation, under loford för den möda, omförmälde ledamot nedlägger på sina reservationer i hvarjehanda förekommande ämnen; men jag får förklara att, så uplysande den värde reservantens tankar i en mängd ärenden än må vara, och äfven efter mitt förmenande verkligen äro, anser jag samma ledamots anförande, i detta mål åtminstone, icke ega det värde, som grundas på sakkännedom, hvilken kännedom han i detta ärende icke heller haft tillfälle personligen förvärfva, hvadan jag visst icke vill förtänka honom afsaknaden deraf i detta enstaka fall. Men jag afstyrker, alt afseende må å hans i ämnet fattade åsigier fästas; utan tillstyrker jag deremot bifall till StatsUtskrs hemställan och är för - 164 Den 5 Mars f m. vissad om att härmed jemnväl vördsamt uttala tänkesätten hos flertalet af de personer, som frågan rörer. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Jag yrkar återremiss, såväl i afseende på form som sak. I förra hänseendet emedan Höglofl. SlatsUlsk. uti ingressen till sitt utlåt, förklarat sig i sammanhang med Konungens nåd. framställning hafva till pröfning förehaft en af Riksdagsfullmäktige!! Bengt Gudmundson inom Hedcrv. BondeSt. i ämnet väckt och lill nisk. remitterad motion, deruti flere af Ståndets ledamöter instämt, — oaktadt densammas radikala tendens, at t extra-ordinarier icke måtte blifva vidare i embetsverken anställde, likväl derom icke afgifvit något yttrande. Dessutom har jag sjelf, tagit mig friheten väcka motion i afseende på de exlra-ordinarie tjenstemännens f. n. beklagansvärda ställning, hvilken, såsom icke behandlad i sammanhang med Konungens nåd. propos. och det Gudmundsonska förslaget, utan ang:de hvilken serskildt utlåt, af Högloft. StatsUtsk. lärer afgifvas — således, i händelse förevar, utlåt, icke återremitterades, skulle ånyo föranleda diskussion öfver samma ämne.
Men flickan hade under tiden lifnärt sig af de korfvar, hvilka pojken kastat ned ifrån taket, den gången han blef fast hos jätten. Nu tänkte hon, att hennes broder var längesedan uppäten, och sjelf hade hon hela långa tiden bara gråtit för hans skull. Medan allt detta timade återkom jätten ifrån sin färd, och undrade att hans hustru icke gick honom till mötes, såsom hennes sed var. »Men», tänkte han för sig sjelf, »hon har väl så mycket bestyr med gästabudet, att hon icke kan komma ifrån.» Jätten steg nu af hästen och gick in; men käringen syntes ingenstädes. »Kanske», menade resen, »har hon gått till skogs; jag vill emedlertid titta på steken.» Vid det han nu öppnade ugns-luckan, se, då satt hans egen hustru stekt och bränd i ugnen; men den illmarige pojken hade flytt sin kos. När jätten såg detta och förstod huru allt hade tillgått, vardt han så harmsen, att hans hjerta sprack och han nedföll död vid eldstaden. Några dagar derefter var torpare-barnens matförråd till ända. Då öfverlade pojken med sig sjelf, att han väl borde gå och se huru det stod till hos jätten. Den gången fick flickan likväl inte följa med. När pojken nu kom till jätte-stugan, kröp han helt sakta upp på taket, och spejade ned genom rökfånget. Men hvem kan tro huru glad han blef, när han såg jätten ligga död på ugnshällen. Pojken sprang nu till sin syster och förtäljde henne dessa tidningar. Derefter gingo torpare-barnen tillbaka, och borttogo allt silfver och annat gods, som jättefolket hade egt. Men på andra sidan om jättens stuga funno de en stig, som ledde genom skogen. Denna följde de och kommo sålunda lyckligen åter till sin fader. Sedan var jag inte med längre. B. Stugan, hwars tak bestod af bara ostar. Ifrån Upland. Långt borta på ett berg uti skogen bodde en elak trollpacka, som tyckte mycket om att äta barna-kött. Hon plägade derföre betäcka sin stuga med ostar, for att dymedelst locka små gossar och flickor, hvilka vandrade omkring i nejden.
Mars till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig Proposition, deri E. K. M:t, enär uppenbart vore, att de länge och med skäl öfverklagade olägenheter och oredor, som de hittills brukliga räknesätten, genom deras mångfald och inbördes oregelbundenheter, förorsakade, säkrast skulle afhjelpas genom antagande af ett nytt för hela riket gemensamt och till alla delar följdriktigt genomfördt system; att räknesättets decimal-indelning, genom sin enkelhet och lättfattlighet, erbjöde högst väsendtliga fördelar, icke blott för vetenskapsmannen, utan äfven för all praktisk användning; samt att, hvad särskildt anginge rymdmåttet, i afseende hvarå, emedan Vetenskaps-Akademien, så väl för detta mått, som för längdoch ytmåtten, antagit foten till enhet, den största praktiska svårighet vid verkställigheten komme att möta, den svenska tunnan i särskilda orter, jemväl för samma varuslag, begagnades af Bih. lill II. St. Prot. Skrifvelse, A:o 86. olika kubik-innehåll, samt omständigheterna icke lemnade rum för den förhoppning, att tunnemåttet kunde med fördel i decimal-svstemet inpassas, förklarat sig, med godkännande af det utaf Velenskaps-Akademien uppgjorda förslag, utom hvad anginge de af Akademien föreslagna multipler af längdoch ytmåtts-enheterna, utgörande för längdmåttet: Bej" å 10 stänger och Slång ä 10 fot, samt för ytmåtlet: Qvadralref å 100 qvadratstänger och Qvackratstång å 100 qvadratfot, hvilka, såsom endast vid landlmäteri-förrättningar eller i allmänhet vid jordytors beräkning användbara, voro för längdoch rymdmåtten föga behölliga, och med bifall till Akademiens hemställan, att den generiska benämningen mått finge på både längder, vtor och rymder tillämpas, anse följande grunder för en allmän stadga om mått och vigt i riket kunna antagas: / 1.
Hr Carleson begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller 6:te §:n i 13:de kap. af Lag-Utsk:ts förslag till strafflag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. §:n med införande af orden: »eller på viss tid» efter orden: »för alltid». Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 30. Nej — 10. Kapitlets rubrik. Den 15 Juli f. m. 14:de kap. l:sta och 2:dra §§:na. Bi föl los. 3:dje §:n. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Emot den mildring af straffbestämmelsen, som Utsk:t tillstyrkt i lista mom:t af denna §, har jag intet att anmärka, då den synes vara en konseqvent följd af den inskränkning af dödsstraffet, som blifvit vidtagen. Deremot kan jag icke finna att den nedsättning, sorn i 2:dra mom:t är föreslagen, varit af behofvet påkallad. Afven i detta mom. är det fråga om den, som i bestämd afsigt att döda dräpt en annan, och den aktsamhet om menniskors lif, som till förmån för brottslingen med skäl gjort sig gällande vid stadgandet af straffbestämmelser, synes mig fordra att man med någon stränghet bestraffar den, som med vilja beröfvar en annan menniska lifvet. Det här afsedda dråp skall visserligen hafva skett under synnerligen mildrande omständigheter, men det måste likväl förutsätta en ganska stor brottslighet i viljan, då det blifvit begånget med afsigt att döda. De straffbestämmelser för dråp, som vid sista riksdagen antogos, tror jag i allmänhet icke vid tillämpningen visat sig för stränga. Såvidt jag kunnat inhemta, hafva domarne icke allför ofta tillämpat minimum, och i nådeväg har sällan skäl funnits att gå under lagens minimum. Jag anhåller att 2:dra mom:t i denna § måtte antagas i öfverensstämmelse med K. M:s Propos. Gr.
— 44 det biträde Entrepreneuren af andra personer behöfver Expeditions-Utskottets Vildt inde N:o 4, 3 £01’ att befordra ordning och skyndsamhet vid entreprenadens utförande, jemte egen tillsyn r. Summa R:dr 27: 2g. — återstår således till betäckande af kostnaden för Registrets upprättande, för Tabellers och Registrets tryckning, för inbindning, för skrifmaterialier af alla slag, samt lill extra utgifter 4: 43- — Summa R:dr 3a: 24* — För att göra ännu mera åskådligt, huru kostnaderna ökas, då tabeller förekomma till tryckning, har Utskottet tagit tillförlitlig kännedom om flere af Boktryckare uppgjorde räkningar öfver redan verkställd tryckning af åtskilliga Riksdagshandlingar, hvilka räkningar utvisa, att sättningsoch tryckningskostnaden för ett enda ark Tabeller kan uppgå till ett belopp af R:dr R:co 4.0: Om nu dertill lägges, efter förenämnde beräkningsgrund, kostnad för papper j: 16. — Velinpapper för de s. k. Cancellie-exemplaren — 24. — Correctur-läsning . , . 2: 8. —- Falsning och häftning 1: 45. — Utskrifning 2: 32. — Uppgår således för ett sådant ark den gifna kostnaden till 54: 2g. — så att, i händelse den erbjudna entreprenaden antages, contrahenlens förlust på ett sådant ark blefve skillnaden emellan ofvannämnde summa oeh den i ett för allt bestämda ersättningen af 3a R:dr 24 sk., eller 22 R:dr 5 sk., deruti icke inberäknade alla ofvan omförmälde, lill beloppet icke bestämbara kostnader.
Att ett sådant allmänt banquerouttetillstånd omöjligen låter reda sig genom vanliga konkursåtgärder och föreskrifter, ulan fordrar statens, fastän afsagda, mellankomst, synes för mig klart, och i hvilket afseende diskonternas fall år 1817 dessutom framstår såsom exempel. Bestämda och tydliga föreskrifter saknas i öfrigt ännu, så vidt jag kunnat inhemta, för bedömande af de flera vigtiga frågor af olika beskaffenhet, som måste uppkomma vid en privatbanks konkurs, rörande delegares ansvarighet för bankens skulder i mån af olika förbindelser vid oktroyens meddelande för hvarje bank särskildt, hvarföre 15 kap. Ilandels-balken och förordningen den 1 4 Januari 1824 icke synas lemna nog fullständig vägledning. Skulle Kougl. Majit i sin vishet finna en särskild lagstiftning i den syftning, nu blifvit föreslaget, för enskilda bankers konkurs, vara nödig; synes mig, med tillämpning; af de grunder, jag här ofvan antydt, följande stadganden vara erforderliga : att Kongl. Majit vill, uppå skeende anmälan af Konungens Befallningshafvande om en privatbanks obestånd, utfärda allmän kungörelse, med anmaning till innehafvarne af samma banks kreditsedlar, att uppvisa dessa sedlar på ställen, här nedan förmäles, inom ett halft år, högst ett helt år från kungörandet, vid förlust af all vidare rättighet dertill; att, konkursdomaren vid yppad konkurs för banken, genast, efter närmast boende borgenärers hörande, bör förordna särskilde personer inom de län och på de orter, som för vexlare här ofvan blifvit föreslagna, hvilka borde Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 11. 13 vara skyldiga att, efter granskning och godkännande af förevisade kreditsedlar, kostnadsfritt för sedel-innehafvaren, verkställa utbyte af samma sedlar mot särskilda tryckta fordringsbevis, lämpligen inrättade, eller kontramarker.
rätten njöts meö pälötgt pälbefjag, sfeöarna öe alla från sig lagt, Ur bruna ögon sfen öet od} ur blå, så öet paröt ljust i mulen miööagsttmma öen tydtes spinna, ptnteröagern grå, för ljus jag såg t gfaöa bltcfar glimma. % % mmmellankomst af ett eller annat skäl är omöjlig? — En af uppfostrans grundvalar, ja kanske den förnämsta, är ju barnens förtroende till föräldrarne. Barnet måste kunna fullständigt lita på dem, som i främsta rummet ha deras andliga utveckling i sin vård. Tror du då, det är så ofarligt att gång efter annan för de små upprepa en hotelse, utan att göra sig reda för, vare sig om man har för afsikt eller ens är i stånd att sätta den i verket. Barn ha utomordenligt fin iakttagelseförmåga och godt minne, när det gäller att jämföra äldre folks teorier om det rätta med deras sätt att tillämpa dessa i det praktiska lifvet. De märka snart, om sanningen är en annan för dem än för far och mor. Tror du det är så lätt att godtgöra den skada, som åstadkommes, då barnet får klart för sig, att modern sagt en afsiktlig osanning? Nej, skaffa dig respekt hos dina barn, utan att anlita skräckinjagande gestalter. Men om du ej kan undvara sådana — inrangera åtminstone icke barnens far i deras led! Saken har dessutom äfven sin komiska sida. Det kan hända, att du nödgas gripa till en sådan klimax, som den jag en gång hörde en barnjungfru använda: » Björn kommer, fargalten kommer, pappa kommer. » En helt annan sak är att någon gång vädja till barnens ömhetskänsla för fadern; men månne man icke äfven i sådana fall gör klokast i att taga sig själf med och säga: » Tänk, hvad pappa och mamma bli ledsna, när Lillan gör så! » Dessutom tror jag, att icke heller detta sätt bör användas ofta, utan sparas till » de stora tillfällena ».
Ankom den 7 April 1823, Utlåtande, i anledning af Herr Casper Ehrenborgs Motion, om anslag å Stat till Ved för Lands - Cancellierne och Landt - Rånterierne. Sedan Stats-Utskottet, uppå förekommen fråga om förbättring i Lands-Kamererarnes Löne vilkor, med afstyrkande af bifall till deras ansökning derom, likväl föreslagit, att 444 StatsUtskottets Betänkanden. Ved till Lands-Contoiren måtte af Kronan bestås, har Herr Casper Ehrenborg uti Memorial, som Högloft. Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottet remitterat, med anförande, att anslag af Ved för Lands-Cancellien och Landt-Ränterierne vore likabehöfligt, som för Lands-Contoiren, föreslagit, att Riksens Högloft. Ständer ville godkänna vederbörande Ämbetsmäns rättighet,att lä desse sine Ämbetsrum under vintermånaderna med Ved försedde, utan någon sin enskilda kostnad, antingen genom anslag af Kronans ränteved, der sådan finnes, genom utsyning af Kronans Parker och Allmänningar, der sådane äro närbelägne, i hvilket fall likväl Vedens upphuggning och transport borde få af Kronans medel bekostas, eller i brist af allt detta, genom uppköp af det erforderliga Vedbeloppet å allmän Entreprenadauction, sedan samma belopp förut blifvit i vederbörlig ordning bestämdt till vissa famnar för hvarje Ämbetsrum. Uti Stats-Utskottets åberopade Utlåtande af den i3 sisth Februarii, och hvilket blifvit af samtlige Respective Riks-Stånden bifallet, är yttradt, att uti någre Län, Ved till eldning i Ämbetsrummen icke skall från Kronans Parker och Allmänningar erhållas utan måste af Lands-Kamereraren anskaffas men billigheten syntes påfordra, att de med någon utgift härtill icke betungas, ansåg Utskottet sig böra föreslå Riksens Stan - Stats-Utskottets Betänkanden.
N:o 1 a) till Kongl. Majus Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. jemväl under nästa statsregleringsperiod finge, enligt de af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda grunder, till vederbörande utbetalas de belopp, som blefve godkända vid den pröfning Kongl Maj:t antingen sjelf företoge eller åt annan myndighet uppdroge; Och Hans Excellens hemställde nu under åberopande af hvad sagda Statsråds protokoll vidare innehåller, att då för innevarande och nästkommande år dessa utbetalningar väl sålunda skulle komma att, enligt Rikets Ständers beslut, aftoras på influtna bötesmedel, men, efter hvad Statskontoret erinrat, det icke i allmänhet syntes lämpligt att utgifter blefve anordnade å en inkomsttitel, Kongl Maj:t måtte för ifrågavarande utgifters bestridande af Rikets Ständer för nästa statsregleringsperiod äska ett särskildt förslagsanslag, hvilket borde å Riksstatens andra hufvudtitel uppföras under rubrik: ”ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem genom nya Strafflagens införande frångångna bötesandelar, förslagsanslag”, samt att, hvad anginge frågan om detta anslags belopp, detsamma, enligt de af Statskontoret i utlåtande, som tinnes i nämnda Statsrådsprotokoll intaget, angifna beräkningsgrunder, måtte upptagas till 250,000 Rdr, eller samma belopp, hvarmed vid de ordinarie inkomsternas beräkning blifvit föreslaget att öka nu uppförda ”Rötesmedel”. Extra anslag: l:o till en ny Arkivbyggnad för Göta Hofrätt. Uti underdånig skrifvelse den 31 sistlidne Maj har Göta Hofrätt förmält, att det förfallna skick, hvari dess arkivbyggnad länge befunnits, och det otillräckliga utrymme densamma erbjöde — hvilka omständigheter redan åren 1852 och 1855 föranlåtit
Raab, som yrkat, att punkten skulle ytterligare delas, så alt Ståndet skulle först besluta, om del skall blifva en eller 2:ne jernvägar, och sedan huruvida 5 mill:r R:dr skola anslås, samt, i sådan händelse, huru dessa skola fördelas emellan de båda banorna, tager jag mig friheten att framställa en propos. till förmån för Ostgötha-intresset. Denna propos. angår den sednare delen af StalsUlsk:s under diskussion var:de punkt, rörande banan åt Skåne, hvilken propos. hör hafva följande lydelse: ”samt I mill. R:dr för påbörjande af en stambana, antingen i riktning åt Jönköping, gående från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligast bestämma; — eller af en stambana från Norrköping, gående i rigt - I Dea 1 November e. m. 223 ning emot Jönköping, egande K. M. bestämma, hvilken af dessa håda hanor bör ega företräde lill erhållande af sistnämnde bidrag.” Jag skulle tro, alt med denne l mill. R:dr, förutsatt att R. o. Ad., då frågan förekommer, huruvida vi skola gifva anslag till en eller tvä banor, beslutar sig för det sednare, man säkrast vinner målet; men, såsom jag redan föreslagit, bör K. M. bestämma företrädet emellan de båda banorna. Jag anhåller om bifall till mitt förslag. Hr Ribbing, Arvid: Det må förlåtas mig, om jag, lika med andra ledamöter af delta hus, som yttrat sig i samma rigtning som jag, icke kan vara så tacksam emot SlalsUlsk. som de, ehuru de icke fått hvad de önskat. Vid början af denna Riksdag, då K. M:s Propos., ang:de jernvägarne, meddelades R. St., hyste jag den förhoppning, att om någpn jernväg vid denne Riksdag skulle ifrågakomma, skulle det blifva den emellan Jönköping oell Malmö.