Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Biföllos vid förnyad föredragning Lagoch Oecon.Utsk:ns d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåttn: JST:o 12. i anledn. af väckt fråga om stället, hvarest under ransakning varande häktade personer böra förvaras; N:o i3. i anledn. af väckta frågor om ändringar i nu gällande författningar om prestval. Företogs till pröfning Lagoch Oecon.Utskrns d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda fjetänk. N:o 14, i anledn. af väckt fråga om upphörande af den sju härader i Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfarihandel idkande. Gr. Horn, Claes Fredr: Jag har uti de sammansatta Utsk:n icke kunnat dela de åsigter, som legat till grund för detta betänk. Jag tror, att man ganska oriktigt förfarit, då man velat fråntaga de båda städerna Borås och Ullricehamn den rättighet, de hittills åtnjutit att idka gårdfarihandel, derigenom man velat förekomma det så ofta öfverklagade missbruket af en kringspridd lux i landet, men till hvilket mål man icke lärer komma genom att försvåra de 7 häradernas handel. Är det en vinst för Biket, att den inre industrien börjar utveckla sig, så måste det vara af vigt, att man icke tvingar denna massa af menniskor att, genom kringstrykande i landet, bortslösa en tid, som till egen och nationens vinst kan användas, om dessa häradsboer äro i tillfälle att aflemna sina produeter till de tvenne städerna, hvilkas handlande sedan i större partier kringföra dem till de aflägsnare orterna. Jag vet visserligen, att missbruk kunna utöfvas af dessa resande liandelsmä ; men jag tror äfven att sådana lagöfverträdelser af auetoriteterna böra kunna förhindras; ty det torde vara ådagalagdt, att pass till sådan ,Den 4 Augusti c. m. handelsrörelse meddelas personer, sorn icke borde erhålla en sådan rättighet.
Icke eller jag kan instämma uti BankoUtsk:s förslag, att kreditiverne till hypoteks-föreningarna hädanefter skola upphöra. Jag kan det så mycket mindre, sorn, då detta beslut fattades, jag icke var ledamot i Utsk. och om jag varit det, skulle jag icke hafva underlåtit att reservera mig deremot. Tillkomsten af allmänna papper i landet kan ensamt afhjelpa de klagomål, som dagligen med skäl förspörjas från idkare utaf större rörelser deröfver, att icke kunna fiukfbargöra de medel, de för sin rörelse måste hafva liggande obegagnade, oberäknade andra fördelar sådane papper måste medföra för rörelsen. Meningen med kassa-kredilivs beviljande lill hypoteks-föreningar, bar ulan tvifvel varit att, då påräknade lånelillgångar uteblifva, eller andra hinder för åtagna liqviders fullgörande inträffa, sätta dem i tillfälle, att 14* 212 Den 1 SI April e. m. fullgöra sina förbindelser. Den ovilja mot hypoleks-föreningar, som inom Ulsk. gjort sig gällande, är, som en talare anmärkt, att härleda derifrån, att hypoteks-föreningar utgifvit anvisningar å sina kreditiv, som sedermera varit såsom mynt i omlopp inom landel, hvilket väckt missnöje, enär hypoteks-föreningarna genom denna åtgärd ansetts afvika frän deras egentliga bestämmelse. Mig synes dessa olägenheter lätt afhulpne och för -vinnande af detta ändamål anhåller jag att, jemte det R. o. Ad. ville återremittera denna punkt i betänk., R. o. Ad. måtte anmoda Ulsk. att tillstyrka elt kreditiv å 100,000 r:dr för hvarje hypoteks-förening, dock med det förbehåll, att å dessa kreditiv anvisningar icke få utgifvas under ett visst bestämdt belopp, hvilket allt Utsk. torde taga i öfvervägande och derefter med förslag till R. St. inkomma. Hr von Hohenhausen:
Borgerskapets enskifta Casset; som förvaltas af Borgerskapets Deputerade, bildar sig 1:0 genom inkomster af Borgerskapets enskifta jord, bestående af | mantal,Hästö och § mantal Rulbärna-näs, 2:0 genom Kronans andel i Sakören, som blifvit Staden anslagen; 3:o Öretals-afgift, som uttaxeras af Borgerskapet, i mån af hvars och ens rörelse, hvilken taxation Bor» gerskapet sjelft sins emellan verkställer. Utgifterna för denna Cassa bestå Uti 1:0 aflöning för Kämners-Rättens Ordförande, Notarie och Vaktmästare, Stads-Läkaren, Barnmorskan, Lärarna vid Lärdoms-Skolorna, Borgerskapets Secreterare och Betjening; 2:0 Fångars underhåll, så vidt det af Staden bör besörjas; 3:o underhåll af Tullhus, Skeppsbroar och Duc dalbers; fao Riksdagsmansoch Revisors-Arfvoden; 5:o sådana Extra-utgifter, som förefalla i och för Borgerskapets enskifta angelägenheter. För öfrigt finnas, under vård af en serskild Committé^, en Bro-byggnads-Cassahvars inkomster bestå i Bropenningar, som erläggas vid Stadens Tull af alla som passera till och från Staden, och hvars ändamål är alt uppföra broar af sten i stället för nu varande till Staden ledande trädbi oar. Denna brobyggnad är ock till betydlig del utförd; men i anseende till tillgångarnas otillräcklighet, kan byggnaden ej på mångfaldiga år hinna fullbordas, med mindre detta företag understödjes medelst ett räntefritt lån af Statsverket, hvarom serskild underdånig framställning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande blifvit gjord.
“ 118,919 1 5 hvilka utgifter blifvit betäckte med dels församlingarnes egne tillgångar och särskildt tillflutne medel 56,156: 5. — dels bidrag från Stadsnämnden 62,762: 44. 5 118,919 1 5 samt att antalet underhållstagare var högst 1,039 och minst 757 fattighushjon » 682 » » 425 försörjningshjon » 1,479 » » 500 utom hus boende fattiga. 0» ,'v-ri! fblnJfiti.ibone n 4«o««h/ -Ii.) B' !(lA st :tt<WK J rsiif', Jglll))! bi f joliij,■(, ... i.i»<? 1-i'U Sill tabniO-li.l .ijjnc>i !; gilia cuiiiiCirni - ?1imO (f ‘ !" ■ ■•■•«<•• ■:«•:••! ' i ■ -lij bi j; • f« ’ *äoI !;•: .J '& .)> ; . • . ... n ■ i : ■ i. •Ti fa v,.!-'i.-i v. dac rjlöT-.Mpo^ ;8i8)fqa«uiJ m m ib. ieilfiviöl -no ,o< te-w. ié)«oui-:.;r,i | •.I.i-nc isony VSJ* -vi»:•.■}?.«] T>båip ? iVi/i - :.m IMai! V. ;» 'uoiue-, f) tijiHtö noiljiaiib a^fiMU inia&tt (C !>:?! Oi" t JH fr>o -.loide leard edfoö iio rf a Jaeiao/i rf« ii ib:/l .ofim,L(ic;««6 -asibar.
Då denna förändring af ordalydelsen innehåller en fullkomlig rubbning af sjelfva grunderna för denna Lag, och sålunda gör en mängd af dess öfriga stadgande!! helt och hållet öfverflöd iga och meningslösa, äfven troligen hela Lagen oanvändbar, mäste jag emot densamma, likasom emot sättet hvarpå den tillkommit, anmäla min reservation. Jag vill icke bestrida Utskottens rättighet, att förändra sitt en gång fattade beslut, ehuru väl en så total rubbning icke varit förväntad. Men sedan den egt rum, borde ock hela den öfriga Lagen, med sina controler och garantier, i öfverensstämmelse dermed hafva blifvit omarbetad. Sådant har icke skett. Hela den öfriga Lagen är lämpad efter den lydelse, som denna 6:te punkt först erhållit: hvilket nogsamt synes af dess stränga och noggranna controler och garantier, som blifvit ställda lill motvigt för den åt crediten derigenom lemnade latilude. Jag har vid alla tillfällen stridt för dessa motvigters bibehållande, såsom nödvändiga för 6:te punkten efter dess första lydelse. Sedan nu denna punkt blifvit så märkligen förändrad, hade jag väntat af den pluralitet, som samma förändring åstadkommit, att hela den öfriga Lagen skulle derefter blifvit modifierad. Jag vill endast reservera mig för de motsägelser och det osammanhang, som i följd häraf uppstått. Mig har så mycket mindre tillhört att häremot göra någon anmärkning, som jag yrkat, och yrkar, och på Rikets Ständers ännu återstående upplysta pröfning vågar hoppas, alt merberörde 6:te punkt återgår till dess första lydelse, då äfven hela Lagförslaget återfår sitt sammanhang och inre öfverensstämmelse. Sådan den 6:te punkten nu finnes uttryckt, anser jag den stridande mot all Bank-princip, upphäfvande alla öfriga garantier, såsom öfverflöBihang. lill R. St. Häftet. 1 * 1 2 Hor till Bancooch^Lag-Utsk. Betänk. JY.o 3. diga och orimligaj och slutligen motarbetande alla sä beskaffade creditinrättningars uppkomst.
För att med uppmärksamhet följa de mångsidiga frågor, som röra detta ämne, gifva akt på seminariernas och på de särskilda skolornas utveckling, behandla den stora mängd af mål, som tillhöra folkskolans område, sammanföra, kontrollera och bearbeta de inkommande statistiska uppgifterna af alla slag, granska inspektörernes berättelser och utarbeta de särskilda förslag, som af dem föranledas, samt utreda de ekonomiska förhållanden, hvilka med folkskolan ega gemenskap, erfordrades en person, som åt detta ämne uteslutande egnade sin tid och sina krafter, och detta syftemål skulle, enligt Rikets Ständers tanke, säkrast vinnas, om, för handläggning af detta ärende, inrättades en särskild byrå inom Ecklesiastik-departementet, hvarigenom denna vigtiga undervisningsgren kunde med uppmärksamhet följas af en person, hvilken, jemte det att han stöde under tillsyn af Departements-chefen, tillika borde genom företagna resor inhemta personlig kännedom om skolornas tillstånd. Enligt hvad af ett den nådiga Propositionen bilagdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 13 Oktober nästlidet år inhemtas, hade Kongl. Maj:t under den 5 Februari 1864, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse uppställda grunder, beslutat, att till Chefens för Ecklesiastik-departementet biträde vid handläggning af de ärenden, som angå folkskoleväsendet, äfvensom för tillsyn öfver de till detsamma hörande läroanstalter skulle inom Departementet anställas en Expeditions-sekreterare, hvilkens åligganden i allmänhet äro: l:o) att uti de till Departementet inkommande mål, som röra folkskoleväsendet, besörja den utredning, som erfordras för deras föredragning, samt ansvara för beslutens uppsättande och expedierande; 2:o) att, efter dertill af Departements-chefen erhållen befallning, verkställa inspektionsresor till läroverken, för att om deras tillstånd, de der följda undervisningsmetoder m. m., afgifva redogörelse; 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
När hon kom ut i det fria, fann hon drängen sökande sin tröst i ett bränvinskrus och hästarne försjunkna i modlös dvala. Hon förmanade den förre att sörja för de sednare, och uppmanade honom kraftigt, under både hotelser och löften om belöning, att tänka på sitt husbondfolk och vaka för deras säkerhet. Sjelf gaf hon sin häst foder och vatten, klappade den derunder och tilltalte den i vänliga, uppmuntrande ord. Derefter satte hon sig upp för att begynna sin ensliga, farliga färd. Men blott med stor svårighet fick hon hästen att skiljas från sina kamrater, och när den gått en tjugu steg framåt, stannade den och ville vända om till sällskapet. Denne manöver förnyades flera gånger; slutligen verkade hvarken slag eller uppmaningar, den ville ej mer lyda. Susanna steg då af och lät hästen gå. Ett par tårar trängde sig fram i hennes ögon, när hon såg denne öfvergifva henne, och hon upplyfte bedjande händer till den, som allena här såg den ensamma, värnlösa flickan. Derefter fortsatte hon vägen till fots. Så lång var visst icke denna väg, och längden var icke svårigheten; men den som hade sett Susanna arbetande sig fram genom den djupa snön, än klättrande uppför klippor, än vandrande öfver moras, i hvilka hon vid hvart steg fruktade att sjunka – den hade förvånat sig öfver hennes mod och hennes styrka. Men «Guds engel«, som gubben kallat att ledsaga henne, tycktes vara med henne på vägen, ty snöfallet aftog och tid efter annan sköt en månstråle fram och visade henne något af de föremål, som Harald beskrifvit såsom vägledande. Dessutom ljöd Storlie-forsens tilltagande dån som uppståndelsens basuner i hennes öron. – En stark vilja att försöka det yttersta, en hemlig glädje att få bevisa sin kärlek, om äfven med förlusten af sitt lif, bevingade hennes fjät och hindrade modet att en enda minut sjunka. Så förflöto tvänne timmar. Nu hörde Susanna vattnen brusa nedanför sina fötter. Hon tyckte sig nära att nedstörta i en afgrund; rundtomkring var mörker och snö. Hon stod stilla. Det var ett ögonblick af förskräcklig villrådighet.
Till upplysning för beräkningen af den häraf uppkommande större kostnad bifogas (Bil. Lit. B.) uppgift å de rationspenningar, som enligt stat och särskilda föreskrifter för närvarande utgå, äfvensom å det autal rationer, som med någon förminskning för framtiden föreslås. Rations-antalet, som skulle tillkomma hvar och en till ration berättigad löntagare, anser jag för öfrigt nu böra bestämmas efter följande grunder: för Secuud-chefen vid Lif-Gardet till häst samt Chefen vid Kronprinsens Hussar regemente till 4 för Chcfernc vid de 3 Artilleri-regementena till 3 för Sekund-cheferne vid Svea och Andra Lifgardes Regementena till ... 2 för Majorerne vid Lif-Gardet till häst och Kronprinsens Hussar-regemente till 3 för Majorerne vid Svea och Andra Lifgardes-regementena samt vid Artilleriregementena till 2; för Sqvadrons-chefer och Regements-qvartermästare vid nämnde Kavalleri-regemente till 2; Bil. J\t 5 lill Kongl. Majus Nåd. Prop. M I, om Statsverket 1856. 7 för Regements-qvartermästare vid Svea och Andra Lifgardes-regementena till i ; för Subaltern-officerare och Adjutanter vid Kavalleri-regementena till ... 2; för Adjutanter vid Lifgardes-regementena till fot till 1; för Rcgements-stallmästarne vid Kavalleriet till 1.
Att frie menniskor linnas, de der måste nöja sig med osundare eller knappare lifsuppehälle, än i fängelserna bestås, är visserligen ostridigt; men om i fängelserna skulle följas dessas exempel; så kunde man råka i ovisshet om rätta gränsen för forknappningen, då denna för fria menniskor onekligen stundom går derhän, att helsan eller lifvet förstöres. Så vida samhället icke vill eller icke anser sig berältigadt att för fångarna drifva förknappningen lill samma höjd och med enahanda verkan, lärer svårligen annan måtta deri kunna med framgång utfinnas, än just den, som spisordningen för våra fängelser innehåller. Häruti ligger följaktligen också ingen ökad dyrhet för cellsystemet. Hvarje fånges underhåll der är detsamma, sorn hvarje annan fånges. Dyrheten består i de koslsaina fängelsebyggnaderna, i en större bevakningspersonal och i föreståndairnes högre aflöning. Denna större dyrhet är, i allt fall, ganska betydlig; och det kan icke i fråga sättas, att ju systemets utsträckning på en gång till straffmedel för alla slags urbota brott skulle kännbart öka det skatt dragande folkets bördor. För sjelfva den slutliga framgången af det förbättrade straffsystemet är det kanhända välbetänkt, om den stora frågan tills vidare uppskjutes, men imedlertid ingen ling underlåtes för fullbordande af det arbete, som redan är i gång, cellfängelsers uppförande såsom länshäkten, der utrymme tillika vinnes för straffångar, hörande till vissa klasser af brottslingar; och det är härom, sorn jag till Kongl. Majit framställt underdånigt förslag, hvilket till sitt innehåll finnes här längre fram upplaget. Erfaren heten skulle derigenom vinna tillfälle alt upplysa om det omtvistade straffBih. till It. St. St. Just. Ombudsm.
Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den I dennes aflåtne, och dagen dereiter på bordet lagde Memorial, innefattande förslag till jemkning af RiksStåndens beslut, rörande 5:te punkten i Utskottets Betänkande om sättet för Tullafgifternas erläggande. I sammanhang härmed upplästes Bevillningsutskottets den 3 dennes afgifne Memorial, med anmälan, att vid renskrifningen af förstnämnde Memorial ett skriffel deruti kommit att äga rum, hvilket Utskottet rättat. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade, med iakttagande af den rättelse Utskottet anmält, gilla Utskottets i dess förstnämnde Memorial framställde jemkningsförslag; hvilket bifölls. Den 4 Julii. 75 Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 2 deni nes förmiddagen på bordet lagde Utlåtanden; Från Stats och BancoVtskotten: af den 30 sistl. Junii: Angående förslag till Reglementariska föreskrifter uti vissa ämnen, hvilka tillhöra den af Riksens Ständer fastställda reglering af Rikets penningeväsende. Från Ståts-Utskottet: af den 1 dennes: 1) Angående otillräckligheten af förra an. slaget till Riksdags-kostnadernes bestridande. 2) Angående Rosersbergs Kungsgårds öfverlemnande till Kongl. Majits nådiga disposition. 3) I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, rörande medels anslående till kostnalerne vid Högstsalig Hennes Majit Enke» Drottningens begrafning. Företogs till pröfning BancoUtskottets den 30 sistl junii afgifne, och den 2 dennes på bordet lagde Utlåtande, angående väckt fråga om successiv indragning af sådane Bancosedlar, som äro äldre än 10 år; och fann Ridi derskapet och Adeln för godt att, uppå der>< 76 Den 4 Juliu om af Hans Excellence Herr Grefven och LändtMarskalken gjord proposition berörde Utlåtan-; de gilla. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Det är sant, att han dyrkar henne; men det finns ingenting naivt eller svärmiskt i hans tillbedjan; ingenting liljeblekt eller månskensmatt. Det är en lidelse, röd som det råa köttet och stark som en knuten sena. Han sätter sig på en stenbänk i ett hörn af trädgården, låter sin hand glida genom det våta gräset och lägger den sedan på sin panna. Det var den sköna fröken Sofie, öfverste Henrik Ahlefeldts dotter. Hon var sjutton år, då hon stod brud. Hon smålog mot sin brudgum, den ännu ungdomlige general Gæhler; blek om kinden var hon, och hennes läppar voro som den blekaste korall, men ögonen liknade beslöjade stjärnor med strålar af långa, svarta ögonhår Där borta bakom Ottensen, där solen för länge sedan gick ner, ligger kärlekens lyckostad vid Elben, dit hon sedan kom, där hon dröjde några månader och gaf glans åt allt. Hon var då icke längre en oerfaren jungfru; hon var nu en ung fru på nitton år, med en man som närmade sig femtio, och som var kommendant på fästningen. Kommendantens unga maka längtade efter att få gifva sig! Hennes mörka ögon brunno af frigjord kärlekslängtan, och läpparna voro så röda som blodet var varmt, men munnen log oftast ett gäckande leende, ty hon hade blifvit alltför medveten om sin skönhets bedårande makt. Det var den unge läkaren i Altona. Han mötte henne ofta och brann snart af längtan att lära henne lifvets hemlighet. Men hon sade honom spotskt, att hon icke trodde på kärlek. – Hvem tror på barnsagor! – svarade han. – Men hvem kan förneka lidelsens konst att skapa illusioner omkring en varelse, som man drömmer om att vinna. Han lade sin arm omkring hennes lif och kom henne så nära i dansen. – Jag tror på kärleken, på den hvita och röda och gyllene glorian omkring våra sinnens nycker! Hon smålog alltjämt sitt gäckande leende. Men hon älskade honom i den stunden, då hon, värmd af hans smekningar, sjönk till hans bröst – gaf sig åt det, hon icke trodde på. Det var i den elfte timmen, och det var som om hon velat förneka sin egen förnekelse, innan hon åter drog sina färde – eller som om hon velat betala en skuld till honom och till sig själf.
SD?af:t begärt, är min mening; emeban fFaban af briflanbe förftvarSanflalter i fa* tanö flunb, antingen är objelpelig, etter odf fiörre, än för* luften på GanalerS ocb ©trömrcnéningarS fbrbröjba full* borban. SRigtigbeten att jemtvälfSr ttäflf ommanbe 91 i F S b a g S (Sbwab nu gäfttiingS* etter Éanal*bpggnaber cftcrfättaS XXVIII ©tat3*Utf fottets fSr fjroarannan, fa är bet af wigt, att be icfe »utber StifS? bagSåret afbrptaS, emeban ounbpjfelig förluft bcrigenont ftuUe fcnuållaS. 3ag beböfroer i betta fall pal i cfc referoera mig mot UtffottetS beflut, emeban bet icfc blifvit fattabt, utan enbafi emot ttppffofpet bermeb, ebitru flera leba* meter än jag prfabe, att frågan om benna beräfningös grunb {Tulle afgöraS, innan förflugen om eftra anjlag till 9f. ©t:r ingåfpoS. 3 be farffilbta affortningar, forn Utffottet i flera fänfeenben gjort på be begärbta anflagcn till görfparö* roerfet, bär jag broarfen beltagit, eller melat beltaga; emeban jag icfc äger erforberlig faffännebom för att urffitja broilfctbera bebofpet, forn i militairifft fänfeenbe är mer eller minbrf »igtigt. Utan bär jag fålcbcS borbt infTränfa mig till befioaranbc af frågan: äger ©faten be mebel öio
Det är an ledn. till anmärkning mot Konungens rådgifvare samt föredraganden för ecclesiastik-ärenden; remiss begäres till Gonst. Utsk., inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att till följe af 29 §:n Riksd.Ordn. denna anrnärknings-anledn. komme alt remitteras till Const.Utsk. Hr Nordensköld, Otto Gustaf, uppläste följande: Hos II. R. o. Ad. får jag ödmjukligen anhålla om tillåtelse att väcka fråga i ett ämne, som jag trott vara af för stor vigt, att icke påkalla uppmärksamhet i en tid, då förbättringar i hvarje Statens angelägenhet synas utgöra föremålet för allas önskningar och sträfvanden. Den för pensionerande af till sjöstaten hörande embetsocli tjenstemän samt gemenskap, och deras enkor samt oförsörjda barn, bildade Amiralitets-krigmans-cassa saknar nemi, en förmån, som blifvit tilldelad både arme'ens och civil-slatens pensions-cassor, och hvilken består i rättigheten, att vid inträffande ledigheter af tjenster, hvars innehafvare äro berättigade att från cassan erhålla pension, uppbära de under vacanceoch ligge-tiden besparda löner, hvilka vid sjöstaten nu ingå till fjerde hufvud-titelns lönebesparingar, utom vid de numera högst sällan förekommande fall, då vracancen yppats efter en officer, hvilken tillhört f. d. armeens flotta, och tillika är delägare i armeens pensions-cassa, hvarvid denna cassa kommer i åtnjutande af den gjorda lönebesparingen.
Herr af Robson> Carl Magnus > anförde skrifteligen; (Se Bilagnn N;o 3.) IQ Deri 3 November f rn. Herr Lefrén, Johan Pehr: Min känslf, för Svenska Näringarnes bestånd, som jag si| ofta uttryckt, har nu fått en förnyad anledning att begära ordet. Jag har under loppet af denna Riksdag sök t förskaffa mig erforderlig kunskap om dels Skånska Stenkols-Verket, och dels de anledningar till oro, som jag hos åtskillige Ledamöter förmärkt i afseende på arbetets fortsättning vid detta Verk. I följe häraf har jag sammanfattat min åsigt af saken under fyra synpunkter. 1:0 Om tillräcklig tillgång af Kol finnes, och huru de äro beskaff ade. 2:0 Om hindren för deras brytning och bringande i dagen äro oöfver<y inner liga ? 3:0 Om Kolfältens bearbetande kan betraktas såsom en Nationel vinst; Och 4:0 hvilka medel till Verkets bedrifvande äro för Staten minst kostsamma. Enligt denna uppränning skulle tiden nu vara inne , att utveckla min åsigt; men sedan jag afhört Herr af Uhrs framställning af ämnet , vill jag ej besvära Ridderskapet och, Adeln med ett så omständligt anförande, som jag eljest ämnat afgifva, jag inskränker mig derföre nu blott till några (å tillägg. Hvad irsta punkten angår, är förhållandet med densamma så tillräckligt utredt , att jag ej bar något mera att derom säga. Afven i afseende på Stenkolens beskaffenhet, har Herr af Uhr upplyst, att flera försök blifvit med dem anställda. Jag får således endast tillägga, att en vetenskapsman sagt mig, att våra Stenkohi stå j godhet emellan de första a:ne sorterne Engelska , och förhålla sig de basta Engelska till vars Den 3 November f m. U ungefär som no till joo. Hvaremot den andra sorten Engelska är sådan, att om kohlen Sönderdelas i mindre stycken , de helt och hållet förlora sin duglighetDe Svenska åter bibehålla jemväl såsom grusade något när egenskapen att gifva värma. Deraf synes , att våta srå något framom de Engelska af sorten N:o 2, och icke långt efter N;o i. Priset är dessutom ojemförligt lindrigare på våra.