Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till de betydliga summor som dragas till Stockholm, genom der varande stora antal Embetsmäns aflöning, och på det landets mera behöfvande innebyggare uti aflägsnare orter icke skulle komma i saknad af Den 26 Februarii, 871 denna förman, borde Hufvudstadens fastigheter icke beviljas de<^a Bancolän, förr än ett år efter, sedan underrätielsen blifvit första gången i tidningarne införd, och lånens utgifvande icke taga sin början förr än 6 månader efter kungörandet, på det låneansökningarne äfven må hinna inkomma från Rikets ytterst belägna orter: Styrel«en inom Banken skulle åläggas ett upprätta sådane tabeller på låntagarnes vistelseorter, att Riksens Ständers Revisorer, nied lärthet kunde märka, om lånen blifvit, till ändamålets rätta vinnande , fördelte kring hela riket, efter den anledning man inhämtat ani lånens mer eller mindre behof af ökadt röielsecapital. Alla Bancooch Riksgäldssedlar, sorn Utgifva® efter den tid dessa lån taga sin början borde förses med nya eller förändrade stämplar, olika med de nu varande, för att från dem med lätthet kunna åtskiljas, och hvarå ordet specie, å Bancosedlarne borde förändras till sin rätta benämning Banco Sedelmynt, samt att alla utgående Bancooch Riksgäldssedlar, böra inom 3 år från det Bancolånen taga sin början, vara inlemnade till Banken och Riksgäldsverket, för att utbytas mot nya sedlar; efter hvilken tids förlopp alla sedermera utelöpande gamla sedlar skulle förlora sitt värde och sin inlösningsrätt, på det Rikets blifvande Ständer icke må sakna säker kunskap om, till hvad summa förlorade 873 Den 26 F elmar ii. sedlar minskat rörelsecapitaleit, för att derefter bestämma dess belopp. Ali afbetalning som Statsverket lemnads på sin nuvarande skuld till Banken, skulle genast på förenämnde satt utlånas till allmänheten, på det ej rörelseCapitalet må hastigare förminskas, ära på sätt hår blifvit föreslagit.
HERMAN (skyndar några steg efter henne, men stannar, liksom förstenad, vid den stängda dörren). SJETTE SCENEN. RUDOLF. HERMAN. ARON. RUDOLF (med smärta). O, hvilka bittra, grymma qval! (Vänder sig med en sorgligt mild blick till Herman.) Min son! Jag kan inte jubla af glädje öfver, att jag funnit dig, mitt öga kan inte le emot ditt, men (räcker honom handen) vänper, trogna vänner skola vi bli, ty den kärlek, som föds i ett bristande hjerta, den står fast som eken i den brustna klippan. Min son, kom till mitt bröst, min älskade son! (Herman kastar sig i hans famn; de omarma hvarandra innerligt, medan Aron bakom dem smyger sig ut). Se så, nu måste jag ha papperen af Grefvinnan. (Smyger sig skyndsamt ut.) (Ridån faller). ARON. Barnhusbarnen. FEMTE AKTEN. Första Tablån. Ett kabinett af utmärkt elegans hos Grefvinnan. I taket hänger en lampa med några af hvita kupor täckta lågor. Präktiga trymåer och divaner å båda sidor. Ett litet vackert fruntimmersskrifbord står till höger; till venster en prydlig fruntimmersbyrå; ofvanpå den vaser med blommor. Till venster i hörnet ett rikt blomsterbord, på hvilket står en vattenkaraff. Till höger en dörr, utgörande tillika en trymå. Fonddörrarna slå öppna och genom dem ser man en sträcka af festligt upplysta rum. Framför alla dörrarna hänga rika sidengardiner. Betjenter i eleganta livréer skynda af och an i de yttre rummen. Gästerna samla sig småningom i grupper derute. FÖRSTA SCENEN. ARON (allena, till höger, med spegeldörren på glänt). Aha! Min nådiga grefvinna! Det var då dit, som Magdalena smög med maten. Nå, då enleverar jag Fanny i natt, när supéen serveras. Fördömdt, att jag inte skulle upphinna Grefvinnan i mörkret, innan hon kom till vagnen. Men här i by 171 rån såg jag henne insätta juvelskrinet. Papperen ska jag ha, och sedan har jag Öfversten i mina händer.
Genom den ännu till sine grunder gällande Inqvarterings-Ordningen den 6 Julii 1720, hafva desse Inqvarteringspenningar blifvit bestämda till sine belopp, beräknade efter den tjenst med lön på Stat hvar och en af de Inqvarterade innehar; men då en sådan penninge-ersättning, i följd af inträffade förändringar i Rikets Myntväsende, funnits vara otillräcklig och ej öfver ståthållarens Femårsberättelse 14 längre motsvarande de utgifter, som för boningsställens anskaffande tillskyndats Inqvarteringstagarne, liar Kongl. Majit, efter hemställan af Rikets Ständer, den i3 November 1766 förordnat, alt inqvarterings-ersättning till Garnizons-Regementerne borde beräknas efter en för hvarje år af Kongl. Majit fastställd cours; hvaremot Kongl. Majit funnit dess Hof-Stat ej höra af någon Inqvarteringsförhöjning komma i åtnjutande; i följd hvaraf ]72oårsInqvarterings-Taxa ännu är elen enda tillämpade beräkningsgrund för Kongl. Hof-Staten. Deremot hafva Garnizons-Regementernes, med flere tid efter annan till Inqvarterings åtnjutande berättigade Militair-Corpsers Inqvarterings-anspråk blifvit alltmera' förhöjda, så att, för närvarande,- Enligt Eder Kongl. Majits Nådiga beslut af den 23 Martii 1824 och den 1 Martii 1826, Inqvarteringen sålunda beräknas, att till Officerare oell deras vederlikar utbetalas de i 1720 års Inqvarterings-Taxa i Daler Kopparmynt bestämda belopp, utsatte i Riksdaler Specie, med beräkning af Nio
Då denna fråga förekom i Utsk:t, saknade Utsk:t kännedom om huruvida sådana lärare ännu funnos qvar, i afseende å hvilka den af motionären aneifne bestämmelse gälde, eller som, under den tid de varit kolleger, enligt Ephori uppdrag och beslut skött en lektors åligganden. Nu har för mig blifvit uppgifvet att i hela landet endast 4 sådana personer finnas, 2 i Orebro och 2 i Lund, hvilka enligt motionärens förslag kunna komma i åtnjutande af den ifrågavarande förmånen. Då likväl billigheten synes fordra att de i detta fall sättas i paritet med öfriga lärare, anhåller jag om återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. Utsk:ts hemställanden biföllos, dock med den vid 64:de punkten gjorda erinran om iakttagande af R. o. Ad:s i afseende å elementar-läroverken fattade beslut. 67:de punkten. Hr Bohnstedt, Theodor Ludvig: Att den vigtiga frågan om att bättre ordnande af den qvinnliga undervisningen ej lyckats inom Utsk:t vinna några sympatier, får jag på det högsta beklaga. Denna för samhällets lyckliga utveckling nödvän - Den 22 Augusti f. m. 77 diga angelägenhet har således ännu ej hunnit den grad af mognad inom opinionen, att den kan vinna ett tillräckligt understöd; jag är dock ölvertvgad att den skall framträda med förnyad styrka, då man småningom lär sig inse dess djupa betydelse, om den ock nu får hvila några år. De få ord, dermed Utsk:t ansett sig hafva vederlaggt de många talande skäl, jag i min motion anfört för statens medverkan, äro så litet bevisande och öfvertygande, att man nödgas antaga att inrotade fördomar varit angelägna snart maka hela denna fråga åsido såsom en af underordnad vigt. Utsk:t yttrar nemi.: »Då den fullständigare undervisning, staten tillhandahåller mannen, hufvudsakligen afser att göra honom skicklig att verka i statens tjenst och för dess ändamål, synes i afseende på den qvinnliga undervisningen ett helt annat förhållande ega rum».
RegeringsFormen, icke kunnat eller bordt under någon förvändning ryckas ifrån RiksgäldsContoret. Detta förhållande hade så mycket mindre bordt undfalla StatsTJtskottet, som StatsUtskottet ganska väl är i tillfälle att finna, huru RiksgäldsContoret upplånar penningar, för hvilka det får erlägga ränta. Jag tror det icke vara förenligt med constitutionella förvaltningsgrunder, att Styrelsen får på sådant sätt tillskapa sig extra inkomster, hvilka af lagstiftningen icke varit medgifne, och jag tror fullt och fast, att StatsUlskottet bordt, till följd af det uppdrag det eger, hafva anlitat ConstitutionsUtskottet till vinnande af den erforderliga utvecklingen af delta ämne. Hvarefter Friherre Anckarswärd munteligen tilläde: I afseende på partial -Obligationerne för Rikets utländska gäld, tar jag mig friheten anmärka, att Utskottet lemnat oanmärkt det förhållande, att Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoiret icke förr än i November månad sistlidet år vidtagit någon åtgärd för uppgörandet af denna affär. Mig förefaller detta anmärkningsvärd!, då Re - Den 19 Mars f. m. 45 visorerne ett år förut fästade sig dervid, att man, först ett helt år efteråt, vidtagit någon åtgärd. Ankom en Deputation ifrån Högvördige PresteStåndet, anförd af Biskopen och Commendeuren af Kongl. N. O. Doctor M.
Mot Herr Ehrenborgs förslag att från kyrkan tili det rum, der kommunens gemensamma sammanträden hållas, förvisa kungörandet, får Utskottet erinra, att ganska många af de tillkännagifvanden, som nu ske från predikstolarne, t. ex kungörelser om bevärings-mönstringar, uppbördsstämmor och auktioner, efterlysnmgar m m. angå äfven den del af befolkningen, Sammans. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottesl Memorial JVS 20 5 ningen, som icke har rösträtt i kommunens angelägenheter och följaktligen saknar anledning att besöka sockenstugan eller annat kommunalstyrelsens samlingsrum, samt att dessa lokaler kunna vara och ofta äfven äro belägna långt från kyrkan och andra platser, der mennighelen vanligen af en eller annnan orsak talrikare församlas. Att i allmänhet endast genom anslag meddela ifrågavarande kungörelser synes opraktiskt så väl i öfriga afseenden, som särskildt i fråga om de tillkannagifvanden, hvilka icke finnas tryckta, och som då befolkningen icke allmänneligen kan läsa skrifven stil, svårligen genom deras anslående skulle komma till allmänhetens kännedom. På nu anförda skäl får Utskottet vördsamligen hemställa, alt ifrågavarande motioner icke för närvarande må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 September 1863. Kyrkoherden Ternström har begärt att få antecknadt, att han icke öfvervarit ärendets handläggning i Utskottet. Ank. till Eip.-Ut»k. den 1 Sept. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning °j återremiss af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 7, öfver väckta motioner om förändrade föreskrifter i fråga om vattenverks anläggande m. m. Vid föredragning af berörda Betänkande har Vällofliga Borgare-Ståndet funnit för godt att till ytterligare handläggning af Utskottet återremittera sista punkten af detsamma, hvari Utskottet i fråga om motioner, väckta af Herr L. M. Nordenfelt, m. fl., hemställt, att motionärernes förslag för närvarande icke måtte till någon Rikets Bih. till R. St.
Men i Kariska porten, vid Novaja Semljas ostkust och på vissa ställen i Kariska hafvet kan man ännu erhålla en riklig fångst. Tidigare på året skall hvalrossen äfven träffas bland drifisen på vestkusten och söder ut mot mynningen af Petschora, ehuru antalet af de djur, som fångas af samojederna vid Chabarowa, tyckes vara ytterligt ringa. Deremot sågo holländarne vid de första resorna hit ett betydligt antal af detta sällskapliga djur. Ej heller då förekommo dock hvalrossarne härstädes i sådan mängd som vid samma tid på Spetsbergen och Beeren Eiland, hvilka tydligen utgjort deras hufvudhemvist. Under Stephen Bennets fjerde resa till Beeren Eiland år 1606 dödades derstädes 700 till 800 hvalrossar på sex timmar och år 1608 nära tusen på sju timmar. De på stränderna qvarlemnade kropparne lockade björnar dit i sådan mängd, att t. ex. år 1609 närmare 50 sådana dödades af manskapet från ett enda fartyg. På ett ställe såg man 18 björnar på en gång (Purchas, III s. 560). En norsk skeppare kunde ännu under en öfvervintring på Beeren Eiland 1824–25 döda 677 hvalrossar. Men då Tobiesen öfvervintrade derstädes 1865–66, fångade han endast en hvalross, och de båda gånger, jag varit i land på ön, har jag der ej sett en enda. Förr träffade fångstmännen nästan hvarje år under senhösten, då drifisen försvunnit, »hvalross på land», d. v. s. flockar af flere hundra hvalrossar, som krupit upp på någon låg, jemn sandstrand för att der nästan orörliga tillbringa dagar och veckor. Under denna hvilotid tyckas de flesta vara försänkta i djup sömn, dock ej alla, ty – enligt enstämmig utsago af alla de fångstmän, med hvilka jag talat härom – hålla några vakt för att varna kamraterna, när fara är å färde.
"Du har välgjorda remtyg på din häst", fortfor hertigen åter till Simon. "Det är väl gjordt på egen gård, tänker jag? Se det är just konsten det för bonden, att ta allt i egen knut. Hvar penning som man spar, den har man. Hästar lär du väl ha i spiltan som syrsor i spiseln, jag ser nog hurudana lejon de här äro?" "Ah käre herre, icke har det varit tider nu för bonden att hålla hvarken hästar eller andra kräk i öfverflöd, och nog har man fått slita om man någon skeppa råg velat ha i boden, och de flesta ha fått tugga på rena barken, så långt de kunnat." "Ja se, det skall dock bli annat regemente nu. Icke behöfver bonden rädas, att herrarna ska skinna honom som den köttmånglaren Fleming och hans anhang och hans knektar och ryttare gjorde. Nog skall det snart bli pinn före. Det skall bli en annan dans för hoppatossa, och jag skall väl med Guds hjelp så räkna med dem, att jag skall räkna dem i galgen. Farväl nu Simon, tack för skjutsen, der kommer min egen släda." Hertigen hoppade af, kastade sig i sin egen släda och var långt borta innan Simon hann sansa sig af förvåning öfver den förnäme gäst han, utan att veta det, haft på sina medar. Att hos Carl icke misstankar väcktes, af den föregifne blinde och hans dotter, var besynnerligt nog. Hade han blott kommit att höra någonderas röst, eller eljest fäst sig vid dem, så skulle säkert hans skarpa blick hafva upptäckt förklädnaden, ehuru han ej på många år sett herr Erik och Sigrid endast en gång. Undsluppen den hotande faran, sände herr Erik en tacksam suck till Gud, som beskyddat honom. Snart kom den vägskillnad der Simon skulle taga af opp till sitt hemman, och herr Erik och hans dotter afstego nu, för att till fots fortsätta färden. Så snart Simon ej mera kunde se dem, stadnade Sigrid och omfamnade sin far, under det hon stilla gråtande lutade sitt hufvud mot hans bröst. Hon hade så länge lidit den förfärligaste ångest och måste nu ge sin känsla luft. "Barn, barn, gråt icke nu.
Samt Memorialet N:o 21, Om ytterligare tvänne Cancellisters antagande i Utskottet. S. D. e. m.Vid föredragning af ExpeditionsUfskottets Memorial d. 27 dennes, hvaruti anhålles, att vederbörande Utskott måtte anmodas låta af sina Memorial , Betä'nkanden och Förklaringar afskrifva och tillställa ExpeditionsUtskotret 2tne Exemplar, till begag. nande vid tryckning af Rihanget till RtksStåndens Protocoll , fann BorgareStåndet, som redan genom ProtocollsUtdrag den 22 sisth Januarii icke allenast underrättat Riksens Ständers samteliga Utskott om Ståndets då fattade beslut, angående redaction och tryckning af Bihanget samt expeditionssättet af Utskottens Handlingar och hvad mera i sammanhang dermed bör af Utskotten iagttagas, utan ock låtit komma till Expeditions 48 Vrot. Utdr. d. s.Q Febr. i823- Utskottets kännedom , att en sådan underrättelse blifvit de öfrige Utskotten meddelad, någon annan åtgärd följagteligen nu icke erfordras, än att, sedan jemväl MedStånden i BorgareStåndets Beslut instämt, genom detta Protocolls Utdrag , ånyo påminna samtliga Utskotten, att ställa sig till efterrättelse allt hvad RiksensStänder sålunda förordnat. Från Hederv. BondeStåndet. S. D. Uti ankommet Memorial af den 27 i denna månad, har ExpeditionsUtskottet tillkännagifvit, att, som Riksens Ständer för Redactionen af Bihanget till samtlige RiksStåndens Protocoll vid innevarande
Majit föreslagit, att ej mindre de uti det nådiga förslaget till aflönings-stat med löner uppförda embetsoch tjenstemän samt betjente måtte, till belopp, motsvarande lönen, derest den icke öfverstiger 3,000 R:dr årligen, men i annat fall med 80 procent deraf, än ock af den öfriga personalen, hvars aflöning fortfarande komme att utgå af förslagsanslaget, Underofficer vid straff-fangelse, Vaktmästare, Vaktknekt, Fånggevaldiger, Vaktfru, Vaktqvinna, samt Arbetsföreståndare, Arbetsbokhållare och Arbetsförestånderska, till belopp, motsvarande den aflöning, de vid afskedstagandet åtnjuta, varda berättigade tili erhållande af pension å indragnings-stat, så att Fångvårds-styrelsens personal äfvensom Kamererare vid fångvårds-inrättningarne skulle erhålla pension enligt de för civile tjenstemän i allmänhet gällande grunder, samt öfriga vid fångvårds-anstalterne i fråga varande tjenstemän och betjente vid 60 lefnadsår och efter att hafva varit i Statens tjenst omkring 30 år och deraf tjenstgjort minst 10 år vid fångvården; hvar - 4 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. förutan E. K. Maj:t ansett, att enahanda pensionsförmån, utan afseende på ålder eller tjenstetid, borde tillerkännas de tjenstemän och betjente vid fångvården i allmänhet, hvilka i och för tjensten blifvit genom våld, begånget af fångar, skadade till lemmar och helsa samt derigenom oförmögna till vidare tjenstgöring. Enär, uppå Rikets åren 1856—1858 församlade Ständers underdåniga anhållan att, till vinnande af enhet och öfverensstämmelse uti de i spridda författningar förekommande stadganden, som ligga till grund för pensions erhållande, en revision af nämnda författningar måtte företagas, E. K.
Hvar och en bar visserligen insedt ange* lägenheten af en vetksam handläggning af detta vigtiga Mål, och så vidt som den med arbetssättet och öfrige omständigheter stått att förena, vågar jag påstå, att den ej eller uteblifvit; men ämnets invecklade natur och de betänkligheter vid hvarje steg hafva mött, må det vara att tillskrifva, det man allt hittills mera kommit att uppehålla sig vid hvad man intet vill göra än vid det, som kunde anses lämpeligt att föreslå. Det torde likväl tillåtas mig den erinran, att den sammansatta Beredningen visserligen icke lemnat det generella af Finance-Regleringea nr sigte, för att företaga det, densamma underordnade detaille-ämnet om Disconternas utredning. Tvertom, Beredningen lade Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Myntväsendets Reglering till grund för Arbets-Ordsringen, och deruti förekommer först hvad som angår de allmännare Financcdrågorne. Bered - Den 24 Februarii. / ningen fastställde derföre ock vissa yttre linier, hvarigenom ali detaille-reglering borde begränsas, såsom Sedelstockens belopp till sitt maximum för Epoquen till nästa Lagtima Riksdag, och nödvändigheten af något omedelbart användande utaf Banquens Revenuer för Sedlarnes uppehållande i värde, med flere allmänna grander. Men Beredningen fann snart huruledes frågan om Disconternas reglering ingrep uti det hela, då det allmänna Creditväsendet i så hög grad var inveckladt med Disconrernas. Det var sålunda visserligen icke af någon önskan att företrädesvis behandla detta Mål, utan af en absolut nödvändighet, hvilken under handläggningen af Arbetet sig allt mera utvecklade , som Beredningen uti ingen annan ordning an den sorn ägt rum, ansett sig hafva kunnat gå till väga. Och vågar jag för min del tro, att Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid närmare profning af Målet, skall finna frågan om Discont-utredningen så väsendtligen verka på den allmänna Regleringen, att beslutet i afseende på den förra bör devanceia den senare, ehuru äfvenledes jag visserligen städse hade önskat att det hela skulle kunnat för sammanhangets skull pä en gång framläggas.
S. D. Rikets Ständers Revisorers Berättelser, angående åren i83o och i832 förrättad granskning af Banco-Verket, föredrogos och remitterades tili Banco-Utskottet, S. D. Föredrogos Rikets Ständers Revisorers åren jS3o och i83a afgifne Berättelser, angående samma år verkställde granskningar: 1:0 af Stats-Verkets samt andre nf Allmänna medel beslående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:0 af Riksgälds-Contoret, det derunder lydande General-AssistanceContoret, samt Götha Canal-Bolags Och Malmö f. d, Discont-Verk; och. 3:o af de under Kongl, Maj:ts och Rikets .Commerce-Coliegium ställde Fonder och medel. Dessa Berättelser remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Majrts, d. 3o sistl. Januarii, på Riks-Saleii afgifne, och den 1 denna månad på bordet lagda Proposition Fröt, tilde. d. 7 Februarii 1834. lill Rikets Ständer, angående StalsVerkels tillstånd och behof, beslöt Ståndet, att densamma skulle till Stats-Utskoltet remitteras. S. I>. Anders Danielsson från Elfsborgs Län väckte fråga om indragning af de så kallade Talmans-tafilarne.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte antaga den af Hr Lemchen vid denna § afgifna reservation. Frih. Armfelt: Då jag för min del anser det ej vara skäl att frångå den straffbestämmelse, denna § innehåller, så får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Rrott/som bestraffas efter denna §, äro, enligt den nu gällande lagen, belagde med fästningsstraff, men 454 Den 14 Juli. huruvida detta straff är förenadt med arbete eller icke, är ej föreskrifvet. Då jag emellertid, hvad den nu förev:de §:n beträffar, är af den mening, att det vore ganska lämpligt för domaren att hafva en vidsträcktare latitud än den Utsk:t föreslagit, ber jag att, i likhet med Hr von Koch, få yrka bifall till Hr Lemchens reservation. Frih. Armfelt: Jag begärde ordet endast för att få upplysa om att det straff, som Utsk:t nu föreslagit, alldeles motsvarar det gamla fästningsstraffet. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall dertill med införande af orden: »eller fängelse» efter orden: »högst ett år»; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n utan förändring, hvartill svarades flere ja jemte några nej, och sedermera propos. på bifall till densamma med ofvannämnde förändring, då svaren utföllo med flere nej jemte några ja; hvarefter propos. på bifall till §:n oförändrad förnyades samt besvarades med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. I4:de—23:de §§:na samt kapitlets rubrik. Biföllos. ll:te kap. lista—5:te §§:na. Biföllos. 6:te §:n. Hr von Koch: I likhet med hvad Gr.
Förordning. h) i fråga om 12 <§: till hvilken Utskottet föreslagit ett tillägg, åsyftande att för röstberäkning bestämma ett visst maximum, hvarutöfver rösträtt ej skulle fä utöfvas, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ständet afslagit den af Utskottet, efter derom väckta motioner, gjorda framställning. Borgare-Ståndet har återremitterat jemväl denna såväl som alla öfriga punkter och Bonde-Ståndet har godkänt Utskottets hemställan i denna och öfriga delar af Betänkandet. Genom förstnämnda begge Riks-Stånds afslag å Utskottets och motionärernes framställning har emellertid frågan om ändring af 12 § af merberörda författning förfallit; hvilket Utskottet, i anledning af Borgare-Ståndets återremiss i denna del, endast skolat för Riks-Stånden tillkännagifva; c) i fråga om 59 §: