Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St., i sammanhang med deras beslut i afseende på myntbeståmningen i det hela, hvarom serskild Skrifvelse af denna dag varder till E. K. M. i underdånighet aflåten, öfverenskomma om en sådan Lag, angående myntbestämningen, som nårlagde Förslag utvisar, och hvilket härmed till E. K. M:ts Nådiga fastställelse och kungörande i underdånighet öfterlemnas. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Disk-. Förslag till urul. Skrif v. N:o 338- lil 110 Bil. till Fxp. Flsk. Försl.till uriel. Skr ifo. Ti :o 337. Förslag till Lag, angående Myntbestämningen . $. 1. Såsom orubblig grund, så vål för invexlingen af Bankens Sedlar, som för inlösen af dess Öfriga förbindelser, hvilka nu med Bancosedlar fullgöras, faststålles, alt 128 sk, eller 2*:dels R:dr Specie i sådane sedlareller förbindelser skola gålla lika med Én R:dr i Silfver efter den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Ik. M. och R. St. förändrade ib64 års myntfot. §. 2. R. St. utlofva och försäkra, alt hvar och en, som någon Bancosedel eller förbindelse innehafver, skall derföre njuta full betalning, enligt den i 1 §. stadgade grund, och all utvexling af Svenskt Silfvermynt emot Sedlar efter denna grund skall, sedan BancoFullmågtige hos K. M. i underdånighet anmält, att de af R. St. för vexlingen beslutade åtgärder hunnit verkställas, vidtaga, å den lid K. M. genom utfärdad allmän kungörelse dertill bestämmer. §. 3. Det skall stå hvar och en fritt, äfven innan den i 2 §. omnämnda utvexling tagit siri början, att i Banken emot Silfver tillvexla sig Sedlar efter den i i §. stadgade grund, såsom ock, att med Silfver, efter samma grund, skuld till Banken godtgöra. §. 4.
Härom må öfverenskommelse mellan fattigvårdsstyrelse och egendomseller anläggnings-inneliafvaren träffas; men sker det ej, ege Wår Befallningshafvande, på Fattigvårds-styrelsens yrkande, att, sedan vederbörande blifvit hörde, pröfva huruvida innehafvaren bör åläggas att förskaffa fattighjonet nödigt husrum inom fatligvårds-samhället samt derjemte erlägga en särskild årlig afgift, hvilken till högst 5 R:dr 16 sk. Banko af hvarje matlag af ofvannämnde beskaffenhet bör bestämmas. Önskar innehafvaren» — Det vill synas Utskottet som om motionären missförstått ordalydelsen uti det ifrågavarande momentet, sålunda att motionären trott att omförmälde afgift borde utgöras allenast för de matlag, hvilka redan fallit fattigvården till last, då deremot nämnde afgift utgår för hvarje matlag af den i momentet omförmälda beskaffenhet, ehvad samma matlag är eller synes kunna blifva i behof af fattigunderstöd eller icke; Och synes vid detta förhållande afgiften ej skäligen kunna bestämmas högre, än hvad redan författningen medgifvit, äfvensom någon annan utsträckning af berörde afgift eller någon förklaring öfver §:ns tillämpning ej torde vara behöflig eller böra ifrågakomma, hvadan Utskottet hemställer att Rikets Ständer å motionen i denna del ej må fästa afseende. 14 §. Af Bengt Nilsson: att den i slutet af 1 mom. befintliga föreskrift att»efter fyllda 55 år bibehålies en hvar för sin öfriga lifstid vid den försörjningsort han 8 Allm.
Utom dessa allmänna bidrag, erhöllo nödställde betydliga understöd af den enskilda välgörenheten; och blefvo inom de af missväxten hemsökla länen serskilda undsättnings-kommitteér bildade; hvarförutan, till fördelning af de i orterna och inom hufvudstaden hopsamlade gåfvomedel, förordnades en allmän och gemensam undliih. till fl. St. Med hänsigt till den ringa skörden af potatis, både inom och utom riket, samt det stegrade priset å denna nödvändighetsvara, utfärdade Kongl. Maj:t under den 13 Oktober 1845 ett förbud mot utförseln häraf under tiden mellan derpå följande månads början och slutet af September 1846. Som sistnämnde eller 1846 års skörd af korn, vårråg, blandsäd och batia i allmänhet blef ytterst knapp, så uppstod jemväl efter denna skörd spamnålsbrist i de mångå orter, der nämnde sädesslag hufvudsakligen odlades, och den förlägenhet, som härigenom uppkom, ökades ytterligare till följd af saknade behållningar från dej förra åren samt den sjukdom, hvilken angrep potatesväxten och gjorde en stor del af detta allmogens, jemte de fattigare klassernas, väsentliga födoämne odugligt. Till Kongl. Maj:t inkommo derföre från Dess befallningshafvande anmälanden om behofvet af undsättning utaf allmänna medel för de nödställde invånarne inom flera län, och då den genom afbetalningar å undsättningarne efter nästföregångna årets skörd influtna föga beLydliga summa, jemte samma års tullintrad för inkommen utländsk spanmål, icke motsvarade behofven, nödsakades Kongl. Majit lyfta 350,000 r:dr utaf mindre krediti vet. Härigenom kunde, efter den år 1846 inträffade ofördelagtiga skörd, för åtskilliga län anvisas ett sammanräknadt belopp af 416,770 rd:r 8 sk.; hvadan de, i anseende till meranämnde 2:ne års felslagna skördar, anordnade allmänna undsättningsmedel utgjorde tillsammans 1,557,386 rd:r 40 sk.
Om någon till bränvins-bränning berättigad bränner eller distillerar bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än hvartill lian eger rätt och stämplings-beviset innehåller, eller under tillverkningen, genom hvad medel som helst, anbringar mäskning i redskapen utöfver det kannetal, hvartill den är stämplad och anmäld, eller begagnar andra utvägar till bränvins-bränning, än han vederbörligen uppgifvit, bote han, ehvad redskapen är hans egen eller andras, hvarje gång trefaldt det belopp, hvar Bihang till RSt. Brot. 1834. ty.te Sami. 2:dra Afd. 3 6-te Håftet, i8 Bev.-} Lagsamt Allm. Besa.- och Oecort.- Ulsh:s Betänkande J\T:o C. lill afgiften för den dervid olofligen brukade bränvinsredskap efter behörig mätning skolat uppgå, om den lofligen varit nyttjad, dock när, efter sådan beräkning, böterne icke stiga till Trettiotre R:dr 16 sk., pliktfälles förbrytaren till detta minsta belopp. Beträdes någon, som till bränvins-bränning ej är berättigad, eller icke behörigen dertill sig anmält, att hafva tillverkning eller distillering af bränvin,anställt eller anställa låtit, bote han såsom här ofvan är stadgadt; men om, efter sådan beräkning, böterne icke uppgå till bo R:dr, pliktfälles förbrytaren till detta sistnämnde belopp. Befinnes någon nyttja en eller flere brän vinspannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver den högsta tillåtna pannerymd, beräknas böterne till tre gånger afgiften för den högsta pannerymden, på sätt förut är stadgadt, och dessutom till femton R:dr för hvarje öfverskjutande kannerum. Vare ock i alla ofvanberörde fall de vid förseelsen nyttjade redskap och det i bränneriet vid beslagstillfället befintlige brän vinet förbrutne, den händelse undantagen, i afseende på redskapen, alt egaren' gitter bevisa, att de blifvit Jfrån honom stulne.
— Likaledes hafwa någre redaktions-fel uppgifwits, som wid den nya Redaktion blifwit attenderade; men hwad förändringarne beträffa, har Utstottet för att icke a ena sidan genom nedsättning möjeligen minsta den för Statens behof gjorde räkning pa calculerade Hufwud-Summan af Bewillningen, eller a andra sidan genom förhöjning än mera öka det opereufa beswärliga, samt ofta chicanieusa som denne del af Bewillningen åtföljer; och da de flere af Hederwarda BondeStandet till afgift recommenderade Artiklar, såsom Eguipager och Utländsta Drickswaror, bäst kunna träffas wid införseln uti Sjö-Tullen. Men de Jnländsta Wagns<arbeten i UtstottetS tanka, ingalunda böra med Bewillning belastas till grav/rtion för Jnhemst flöjd, ej trott sig döra säresta någon annan förändring uti dess första project, än att för alla Hundar, såsom oftast onyttige och ffadlige, alltid att underhalla kostsamma, öfwer hufwud bör betalas 8 ss:r och för hwarje knä» hund i R:dr stycket, samt att fran afgift för Tobaks nyttjande alla Fruntimmer helt undantagas, äfwensvm, art enligt Walloff. Borgare-Standets anmärkning, de föreflagne böter till Fem Riksdaler nedsättas. 5 Art. i §. 1:0. Härwid har Högwärdiae Prest»Standek föreflagit tili säker controll wid Mantals-Förrättnim garne, samma method, som i Calmare Län stall wara infördt, äfwen som Wällofl. Borgare» Ståndet yrkat, akt fa wal genom Landshöfdingens Ombud, som »448 Deri 82 Augusts. som Presterskapets uppmärksamhet en nogare uppsigt harwid malte anwandas; Men da förhållandet i diverse Län är sa olika, da Landshöfdingen icke kan aläggas akt sträcka sin befattning till lörraktningae af mindre betydenhet, och ett
Ståndet godkände såväl de i denna punkt löreslagne beräkningar, som hvad Utskottet i öfrigt der tillstyrkt, samt biföll bifogade Utlåtandena: Litt. A., i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om beräknings-grunden för salpeter-hjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län, äfvensom angående väckt motion om ersättning till rusthållare inom Småland för förlorad inkomst genom förändring i utgörandet af nämnde utskyld; och Litt. B., i anledning af väckta motioner om upphörande af vissa utaf de i ordinarie räntan ingående skatter. 2:o Tionde-spanmdlen. 5:o Tionde-spanmäls-lösen. 4:o Arrende-medel af Kungsgårdar och andra Krono-lägenheter. 5:o Silfver-tionde, Myntare-lön och Slagskatt. 6:o Koppar-räntan. Dessa punkter godkändes. 7:o Tiondeoch Hammarskatts-jern. Bifogade Utlåtandet Litt. C., i anledning af väckta frågor om eftergift af beskattningen å tackjerns-tillverkningen och stångjerns-smidet bifölls utan annan förändring, än att de i Utskottets hemställan sid. 17 förekommande slutorden: 'dock med förbehåll alt ofvan anförda stadgande, i 2 af högstberörda 1846 års Nådiga Förordning varder från samma lid lill ali kraft och verkan upphäfd” uteslötos, och godkändes de i denna punkt föreslagna beräkningar. 8:o Svafvelbruks-tionden. Godkändes. 9:o Mautals-pemingar.
De första lyktorna började redan glimma, då jag i går afton lämnade min boning efter att hela dagen ha grubblat öfver lifvets gåta. Förtviflad öfver att icke finna någon lösning, sade jag till mig själf: du dåre, som nöter bort din dag med fruktlöst grubbel öfver det, som du helt säkert icke skulle blifva lyckligare af att veta – och riktade i stället mina ansträngningar på ett schackproblem i fyra drag. Men då mitt skarpsinne visade sig otillräckligt äfven för detta, slungade jag schackbrädet ut genom fönstret i hufvudet på en gammal man med träben, för hvilken döden endast var en välgärning, och kastade mig därefter ut i världsvimlet, föraktande mig själf. Kvällen var varm och klar och underbart stilla. Midt öfver slottet stod månen rund som en gammal präst, gulröd och sagolikt stor. Ljudet af människornas steg mot gatläggningen liknade pickandet af tusen ur och kommo mig att rysa till vid tanken på den snabbhet, med hvilken sekunderna runno bort ur mina händer ... En spårvagn ilade förbi: jag kastade mig upp i den och åkte ringlinien rundt några gånger. Denna förströelse har nämligen en sällsam förmåga att skingra mitt svårmod: hela världen synes mig gå rundt som en karusell, och då jag var barn och åkte på karusell, kunde jag aldrig hålla mig för skratt. Så gick det också nu, jag hade knappast åkt tre hvarf på ringlinien, förr än jag började gapskratta alldeles högt. »God afton,» sade en röst tätt inpå mig, och ett ansikte vände sig om från bänken närmast framför mig, ett blekt och långt ansikte, som jag förgäfves ansträngde mig att känna igen. »Jag känner igen er på ert skratt,» fortsatte han. »Ni skrattade alldeles på samma sätt på min mosters begrafning för sju år sedan, då prästen tolkade min och de andra arfvingarnas sorg. Ni narrade oss att skratta allesamman, prästen också, och troligtvis också min moster. Ni har ett gladt lynne.» »Ja,» svarade jag höfligt, »jag har ett mycket gladt lynne. Och ni själf, kära herre?» »Ack, låt oss inte tala om mig, jag är en ohjälplig tungus.
De i ämnet till Kongl. Majrt inkomne Handlingar, med tillhörande Charta, varda, för närmare upplysning derom, Rikets Ständers Stats-Utskott tillställde; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stals-Ut - Stats-Utskottets Betänkanden. 4 3 skott med lill Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Dajickwarclt.” Efter livad Stats-Ut-skottet jemväl af de öfverlemnade Handlingarne i frågan inhämtat, hafva Landshöfdingen i Orten samt Kongl. Maj:Is och Rikets Kammar-Collegium uti den 4 Junii i S r 8 afgifvet underdånigt utlåtande i ämnet, tillstyrkt den af Handlanden Lorent sökte skattelösen af ofvanberörde Lägenheter, såsom för Kongl. Maj:t och Kronan förmånlig, i afseende på den erbudne skatteköpeskillingen, 333 R:dr 16 sk. B:co, jemte den högre ränta af 8o, i stället för dagsverken om året, som till Kungs-Ladugården kom me att utgöras. Och då för öfrigt en sådan upplåtelse af desse Tomt-platser, hvilka för Kungs-Ladugården icke äro behöflige, otvifvelagligt skall för framtiden stadga och befordra den allmänna nyttan af ökade närings-utvägar, varu-afsättning och arbetsförtjenst vid de af Lorent anlaggde Inrättningar, som desamma redan medföra; anser Utskottet sig ock böra vördsamligen tillstyrka Riksens Högloft. Ständers bifall till dexr af Kongl. Maj:t i Nåder, på ofvanupptagne grunder före - 44 Stats-Utskottéts Betänkanden. slagne SkattefÖrsäljning af ifrågavarande Lägenheter; hvarom underdånig skrifvelse lalér varda aflåteh. Stockholm den 22 Februarii i8a3. Antom den a5 Febr. 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Jag anhåller att proposiLionen 7° Den 28 December e. m. måtte blifva sådan jag föreslagit den, och att Herr Adlerstam må få ersättningen efter den grund jag angifvit; icke såsom en nåd, utan såsom fullkomlig rätt, i enlighet med det handlingssätt en representation bör följa för att hela de skador, som genom felaktiga författningar kunna uppkomma. Den Stat, som ej vill erkänna detta, går emot grunderne för sin tillvaro. Alla Stater anser jag vara i det predicament, att Lagarne skola stiftas det visaste man kan. I annat fall får man plikta derföre, och Staten ersätta skadan. Jag måste verkligen gratulera oss, att man icke gjort flere anspråk derpå. — För öfrigt vet jag, att jag ej är en Talare, som kan imponera på Ridderskapets och Adelns beslut, men min öfvertygelse yttrar jag öppet. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Någon värdigare bevekelsegrund att göra godt, lärer svårligen kunna upptänkas, än då en medborgare, i anseende till författningars otydlighet, blifvit beröfvad sin egendom, samt med hustru och barn försatt i den mest bekymmersamma belägenhet; hvilket fall just inträffar med Herr ÖfversteLieutenant Adlerstam. Af sådan anledning får jag, i likhet med Herr Grefve von Rosen, anhålla om afslag å BancoUtskottets Utlåtande, samt att Herr Grefven och LandtMarskalkcn täcktes till Ridderskapet och A~ deln framställa den proposition, att åt Herr De ti 28 Dee ernber e. nu 7' ÖfversteLieutenant Adlerstam måtte anslås en summa af 16,748 R:dr 16 sk. B:co, såsom ersättning för dess lidande. — Om jag härigenom kunde göra rnig förfallen lill Herr von Hartmansdorffs förebråelse att hafva varit frikostig på andras bekostnad; så kan Herr von Hartmansdorff dock ej befara förebråelse att bafva varit njugg, då fråga var om löneanslags bestämmande åt de alldrahögsta civile Embetsmännen. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Jag inser och erkänner det liberala i Utsk:s förslag; men jag befarar, att då Utsk. å ena sidan så varsamt försäkrar Bankens soliditet, Utsk., i fall creditivrättigheten utsträckes till hvarje enskild, sålunda å den andra öppnat ett större fält för en slags stående discontrörelse, än måhända afsedt varit, och jag ber Utsk. taga i öfvervägande, huruvida icke det säkraste och ändamålsenligaste sätt att använda de öfverskott, som i Banken uppkomma genom indragningarna på disconfrörelsen och den delen af Bankens vinst, som icke behöfde användas till förstärkning af Bankens fond, vore att till bildande af creditiv för handeln, jordbruket och näringarna öfverlemna sådana medel till enskilda associationer, hvilka för berörde ändamål kunde uppslå och vore i tillfälle att lemna fullkomligt säkra hypolheker derför. Jag fruktar, att om hvar och en enskild finge tillfälle begagna creditiv på Banken, skulle tilloppet blifva så stort, att Banken icke hade tillräcklig fond för denna rökelse. För min del anser jag det vara af en gifven fördel för Banken att hafva affärer med bolag, som naturligtvis representera en större rörelse, än roed en mängd enskilda personer. Vore jag säker, att Banken kunde fylla allas behof, skulle jag visserligen icke vara emot, alt äfven enskilda finge creditivrättighet derstädes; men då jag befa - Den 6 Maj e. ra. aG3 rar, att Banken icke kan motsvara allas fordringar, önskade jag, att Utsk. ville företrädesvis fästa ,:ig till en början vid sådana allmänna bolag, som af K. M. octrojeras för allmännare creditrörelse, och endast åt sådana lemna creditiv, till en början emot fullgod säkerhet och till någorlunda betydliga belopp. Hr Lefre'n: Då några ledamöter yttrar sig lill förmån för min reservation, får jag börja med att betyga dem min särskilda tacksamhet. Jag tror visserligen, såsom jag i min reservation antydt, att åtgärden är inskränktare, än den kunde vara; men jag har trott, att man borde börja med den mindre summa, jag föreslagit. Obestridligt är, att det är en oriktig grundsats att i en bank hålla en stor cassa fruktbärande.
Den 21 December. S. D. Fortsattes föredragning af Banco-Utskottets betänkande , N:o j(), med förslag lill en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse, m. m. Härvid förekommo: 30, 33 och 37 punkterna: betänkandet bifölls-, 35 punkten5 bifölls, med undantag af hvad Utskottet vid slutet yttrat, angående förbehåll, att framdeles, sedan lagstiftningen för nuvarande Privat-banker blifvit ordnad och bestämd, få till Rikets Ständer inkomma med utlåtande, huruvida och till hvad belopp sistberörde Privat-banker och de, sorn hädanefter, på likartade grunder med dessa, kunna uppstå, må undfå crediliv-rättighet i Rikets Ständers Bank, i afseende på hvilket förbehåll betänkandet ogillades; 36 punkten: förslaget, att lili creditiv för hypotheksföreningar samt associationer af Privat-banker för spanmåls belåning må anvisas sammanlagde 900,000 Prot.-Utdrag, den 18 December i844' 455 R'dr, gillades; hvaremot hemställan, att lill creditiv för andra Pri va t hanker må anvisas tillsammans 600,000 R:dr: af slogs; 27, 28, 31, 32, 34, 41, 48 och 49 punkterna; lemnades utan anmärkning; 39 punkten: återremitterades, med förklarande, att
Jag medgifver, att det skick, hvaruti förhållandena nu kommit, må anses påkalla en förklaring å min sida; och det är, med tillfredsställelsen att gå befogade anspråk lill mötes, som jag vid detta tillfälle förenar omtankan alt redogöra för mitt eget handlingssätt. Frih. Stjerneld har, uti dess på f. m. af mig upplästa skrifvelse, utredt betydelsen och tillkomsten af de, med afseende särskildt å den constilutioneila och å den financiella delen af frågan, samtidigt meddelade uppgifterna, att något lån för cabinettscassans räkning ej blifvit upptaget, men att samma cassa likväl vore besvärad af en betydlig från längre tid tillbaka sig härledande brist. Hr Frihtn har visat, huruledes dessa uppgifter, fattade i den mening, hvaruti de i följd af olikartade anledningar och ändamål hvar för sig blifvit afgifna , sins emellan icke innebära den motsägelse man deruti kunde vilja linna, en motsägelse, hvilken, om den verkligen ägde rum, jemväl skulle i någon mån falla mig till last i så måtto som jag, lika med Frih. Stjerneld i dess und. rapport af den 7 Mars, äfvenledes anfört och utvecklat det förhållande, att cabinettscassan hade en brist, som fordrade att ersättas, — Hr Frih:n har upplyst, att denna brist, hvilken uppkommit genom missförhållande emellan ministerstatens ordinarie anslag och dess omvexlande utgifter i föregående tider, icke blifvit betäckt medelst upptagande af något lån uti cabinettscassans namn eller sålunda för dess räkning , utan, med undantag af cassans årliga balance å lö - Den 27 Februari e. m. 735 pande läkningar, motsvaras af förskotter på god tro, lemnade till fyllande af behofven i afseende å de diplomatiska ärendena antingen contant eller af medel, dem Colonial-departementet upplånat emot dess obligationer, samt med garantier, dels af Frih. Stjerneld i dess förklaring antydde, och dels, hvad angår det s. k.
Dess och rikets Krigs-kollegium, att till Eders Kongl. Maj.t inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, samt Kollegium å Fortifikatious-afdelningen, för fullgörande af hvad sålunda anbefaldt blifvit, från Chefen för Ingeniör-kåren infordrat till Eders Kongl. Maj:t stäldt underdånigt yttrande rörande den del af Revisorernes berättelse, sora angår fästningsbyggnaderna a Karlsborg, får Kollegium nu i underdånighet öfverlemna samma yttrande, under anförande för egen del, att Kollegium i allo instämmer uti hvad af Chefen för Ingeniör-kåren framstäldt och yttradt blifvit. Krigs-kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdänigste tjenare och undersåter: c. HEIJER. C. STÅL. GUSTAF FRIIS. Stockholm den 24 December 1864. C. d'Orchimont. — 293 Chefens för Ingeniör-kåren underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers yttrande om Karlsborgs fästning. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Den 3o Apri.1 f. m. mål sorn detta, är en åtgärd, som i intet fall behagar mig. Jag tror, att om en person så förgått sig, som, efter min öfvertygelse, Hr Crusenstolpe i sista plenum gjort det, förgått sig icke genom hvad jag kallar personlig förolämpning, utan genom förolämpande af det sunda vettet, det parlementariska bruket och de seder, som i en bildad församling böra iakttagas, så tillhör det denna församling att genast vidtaga mått och steg emot sådana ingrepp i yttranderätten. Jag säger ingrepp i yttranderätten, emedan HrCrusenstolpes utfall är en orsak, att sådana ingrepp ägt rum och måhända komma att äga rum i ännu högre grad, om sådana talare, som Hr Crusenstolpe, framdeles i lika hög grad missbruka sina talenter. Jag anser det yttrande, Hr Crusenstolpe haft, vara en stor förolämpning emot det Stånd, hvar»» af han är ledamot. Det kunde således vara föremål för en sådan opinionsyttring inom Ståndet, som lagen tillåter, nemi. att ^ af Ståndet förklara sig icke vilja riskera sin yttranderätt med bibehållandet af Hr Crusenstolpes inom detta rum. En sådan opinionsyttring anser jag vara passande, och den kunde äga rum oberoende af en prot.-justering; men skall ett Utsk. nedsättas, som nödgas endast juridiskt behandla frågan, så tror jag icke, att den kan upptagas, förrän uttrycket blifvit inför Ståndet justeradt. Jag hörde väl, att Hr Crusenstolpe gaf en tydning åt sitt uttryck; men jag hörde ej, om han ville utbyta ordet skälmstycken emot det uttryck, hvarigenom han förklarat, hvad han menat. Vill han det, så har, så vidt jag kunnat fatta, Frih. af Nordin redan medgifvit, att något vidare åtal emot Hr Crusenstolpe ej bör äga rum. För min del kan jag således ej anse frågan nu vara så beredd, att den kan blifva föremål för laglig handläggning. Frih. af Nordin: