Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och har, enligt hvad Revisorerne inhemtat, Kongl. Maj:t, genom till Banco-Fullmägtige aflåtet Nådigt bref, af den 17 sistledne October, med gillande af berörde prof till stämpladt papper, förordnat, att begagnandet af det nya stämplade papperet skall taga sin början med 1845 års ingång, samt anbefallt Stats-Contoret att med Baneo-Fullmägtige afsluta Contract om lefverering af erforderligt qvantum af sådant papper på de af Fullmägtige uppgifne tider ooh vilkor. § io. Förvaltningen af Tumba Bruk. Tumba Bruks räkenskaper, för åren 1841 och 1842, hafva blifvit af Revisorerne granskade, utan att, hvad siffran beträffar, någon anmärkning förekommit. f 53 Berörde räkenskaper utvisa följande förhållande. Bankens förlag till Brukets bedrifvande har utgjort: 1841. 1842. Förskott under året „ 36,000: 36,000: Till Banken lefvereradt papper Bokförda värdet af en till Banken öfverlå ten läderslang 670: Således har denna fordran blifvit ökad med R:dr 7,148: 40. — 19,764: 42. 9. hvaremot till påföljande år balancerade fordringar hos andre Verk och enskilde för lefvereradt papper uppgått till „ 5,231: 45. 4. 17,070: 33. 4. Papperslillverknings-Conto upptager Debet. Papper under arbete från förra året R:dr 1,055: 1,972: Transport R:dr 26,936: 2. i. 32,570: 2. 7. 1,055: 1,972: Skärnig af papper för Pri va t bankerne 105: 8. — Papper under arbete till följande år „ 1,972: 1,400: Papperstillverkningen påförde utöfver värdet af Lillverkadt papper 6,667: 11. 10. 9,033: 4. 9. Vinstoch Förlusträkningen visar följande resultat:
På Cenlral-IIospitalet för dårar är a5o å 260 patienler. Lokalen är rymlig och väl begagnad med särskilte lägenheter för hvarje klass och afskiljda gårdar, planterade med träd och prydda med blommor samt andra växter, hvilka hufvudsakligen skötas af hospitalshjon. Den menskliga behandlingen samt ömma och ständiga omvårdnaden förmildra deras olyckliga ställning i möjligaste måtto. Från 1838 års början, då anlalet patienter var 244» har lill slutet af år >843 blifvit på inrättningen intagne 291 stycken, hvaraf 45 nt skrifvits friska 69. förbättrade 23. obotade ^'120 blifvit döde il?' qvarliggande till år 184 4 • • • • '535. Fattigförsörjningen har år 1843 blifvit förenad med en arbetsinrättning; som synes uppfylla sitt ändamål, men ännu är för mycket ny, för att dess inverkan må kunna rigtigt uppskattas. Skenninge. Stadens folkmängd, som år i838 utgjordes af 1,020 per soner, var vid i843 års slut 1,066, hvaraf 444 mankön och 622 qvinkön, eller något mera än fem år förut. Någon märkbar tillväxt i handel och rörelse har ej försports. Handeln är endast minuthandel med kringliggande landsort, och tämligen inskränkt. Af handtverkerier äro här få, och lönande egentligen blott för garfvare och kakelugnsmakare. De 2:ne färgerierne äro ringa. Tillväxten uti folkmängd härrör utaf det, sedan laga skifte ägt rum, förbättrade jordbruket af staden tillhörige 1,499 tunnland, mer och mindre fruktbar mark. Denna jordvidd är numera grundvalen för stadens fortfarande bestånd, jemte marknaderne, hvilka fortfara alt vara betydande för den stora oxhandeln som då sker; rörelsen då utgör en af sta dens största inkomstkällor. Skolan är ännu qvar med omkring 20 lärjungar. Motala. Numera äro alla härvarande tomter åt enskilte försålde, och de fleste äro mer eller mindre bebyggde.
Bancosedlen föreställer den del deraf/som är i omlopp, och at Medes, om Bamoscdclnej fullt, när som hälst, kan inlösas, ar det Statens hela reella förmögenhet, som brister i förbindelsens upfyllande. om Banquens Creditspstem för längt skulle sträckas, om den utgäfwe län och sedlar utan säker och bestämd ärlig inbetalning deraf til en witz proportion, skulle detz sedlar förlora i wärde, ej blott Banquen, utan sjelfwa Nationen bedraga, och det allmänna mitztroendet hämna sig genom omättligt förhöjde warupriser, som oförmärkt under en allmän uselhet utkräfdc Riksens Ständers garanti för ett werk, sam de wanwärdat. Mätte Rik ens Ständer derföre ej förledas af de hundrade enskildtc interetzen, som i den närwarande nödens stund anlita biträdet af det enda Werk hwars förmögenhet är erkänd. Mätte ingen mera tro at Banquen kan förwaltas efter samma grunder, som cn enskild handel: at wäga för st winna. Mätte ingen tro at endast det ordet Riksens Ständers garanti förstär at gifwa credit ät en öfwerdrifwen Sedelstock. Det är ej nog för Banquen at äga en grund ägendom, sorn fullt ut swarar mot Banquens försträckta capital; den ligger fullkomlig i Ständernas garanti. Banquen skall deraf äfwen hafwa en sä stor inkomst, hwilken inflyterk, pä bestämd tid, häldst quartaliter ifrån ett Werk, som i betalning aldrig brister, at sörwaltningen dermed kan lösa de päträngande skulderna: kan §70 Den zi Julik. ej Banquen det, sä undergär Banquen samma vde som enenffildman, sorn ej kan upfylla sina förbindelser.
Vid uppgifvandet af okänd förmögenhet berodde pä den skallskyldige att antingen lemna specifik uppgift på sina tillgångar och skulder, eller i en summa uppgifva hela sin behållning och verkliga förmögenhet; dock vore han i sednare fallet ovilkorligen pligtig att med ed bekräfta sin uppgift. Skulle egare af okänd förmögenhet anse för sig skadligt, om hans tillstånd uppenbarades för andra än Landshöfdingen och uppskattningsmännen. vore desse ovilkorligen förbundne att i afseende å sådan uppgift iakttaga sin tysthetsed. På samma sätt skulle den, som egde synbar egendom eller förmögenhet, men deremot hade skuld, hvars belopp han icke ville hafva bekant, vara berättigad att fä förhållandet dermed behandiadt med dylik tystnad, så väl vid uppskattningen som vid uppbörden. Vid nila tillfällen, då fråga förekomme om förmögenhet, som icke vore synbar eller kunde uppskattas, mäste ed den skattskyldige a (Ibrd ras, nar hälften af uppskattningsmännen sådant äskade. Hvar och en, som åstundade få sin förmögen het under tystnad uppgifven, skulle ovilkorligen vara skyldig att personligen komma tillstädes hos uppskattningskomitén. Ofver all den uppgift och uppskattning eller beräkning, som under tyslhetsförbehåll verkställdes, borde särskilda anteckningar föras, samt hvarje uppskatlningskomité endast meddela ett summariskt sammandrag af den under tystnad behandlade förmögenhetens belopp, utan att uppgifva de enskilde personerne. Sedan omförmälda anteckningar blifvit förseglade, skulle de aflemnas till förvar hos Konungens Befallningshafvande, intilldess de mom samma komité kunde ytterligare behöfva begagnas eller, efter fulländad uppbörd, i några komité-ledamöters' öfvervaro förstöras. Utom Bankens samt skolors, sjukoch fattigvårds-inrättningars tillhörigheter, vore från uppskattning vid förmögenhetsafgiftens beräkning befriade: 1:o hvad som kunde hänföras till husgeråd och inventarier; 2:o fabriker och bruk tillhörande redskap och inventarier samt utestående fordringar hos bruksfolk och andre arbetare; 3:o kyrkor, kronans hus och magasiner samt alla andra publika hus och byggnader både i städer och på landet; och 4:0 militieboställen i allmänhet samt alla boställen i städerna.
Det har längesedan upphört att vara en hemlighet, huruledes bränvinsbrännaren kan, med redskap af mindre kannetal eller tillhörande en lägre klass, på lika tid tillverka nästan samma qvantitet bränvin, som med redskap af den högre kannerymden eller i den högsta klassen, synnerligast om anga användes, i hvilket fall afverkningen beror mera af ångtrycket, än af redskapens storlek och konstruktion. Alt ett sådant, till en i högsta grad oriktig beskattning ledande, förhållande kari ega rum, torde till en del böra tillräknas den brist på nödiga föreskrifter angående konstruktion och riktig uppmätning af 3:dje och 4:de klassernas redskap. Väl förekommer dels uti förordningens 12 § 1 morn., i sammanhang med beskrifningen på enkel bränvinsbrännings-redskap, den föreskrift, att hatten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller mäskvärmaren, icke får innehålla mer än J af pannans rymd, vid äfventyr att, enligt 16 § 2 inom., t af öfverskottet eljest läggas till pannerymden, dels ock uti sista momentet af 13 §, att vid redskap i Ira och 2:a klasserna hvarken uti mäskvärmaren ej heller annorstädes larrkrum får inrättas, eller spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ledas i uppåtgående rigtuing; men beträffande 3:e och 4:e klassernas redskap saknas alla motsvarande bestämmelser, äfven der de utan hinder af den med bränvinsbränning i dessa klasser förenade rättigheten till rektifikation skulle kunna meddelas. Härigenom har också inträffat, att man fått se rektifikations-apparater, som, i förening med de från bränvinspannan uppstigande rör och rummet omkring mäskvärmaren, innehållit pannans mångdubbla rymd, och hvilken redskap alltså för Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 29 bildandet och uppstigandet af bränvinsirnman lemnat ett utrymme långt betydligare, än det som varit afsedt vid beskattningens bestämmande efter pannerymd.
Liljencrantz genomläser 46 §:n, så skall han finna, att hvad tillverkaren sålunda får återlyfta ej får öfverstiga il:del af den erlagda afgiften. Om således, på sätt det lärer händt inom Stockholms län, en person, som t. ex. anmält sig för 5000 k:r, till följd af begångna fel ej på månad tillverkat mera än 2,000 k:r, får han af den erlagda afgiften ej återlyfta allt som öfverstiger afgiften för dessa 2,000 k:r, utan endast -J:del af afgiften och förlorar följaktligen skillnaden emellan denna -^del och afgiften för det verkligen tillverkade beloppet. Denna föreskrift utgör således ett hinder för anmälningar om för stor tillverkning. Gr. Liljencrantz bar anmärkt såsom en ofullständighet i Utskms förslag, att deri ej funnes uttryckt att en bränvinsbrännare ägde rätt att erlägga afgiften för båda månaderne. Anmärkn:s riktighet vill jag medgifva, men jag får på samma gång förklara, att orsaken till den anmärkta ofullständigheten är den, att Utslcn ej trott att någon bränvinsbrännare skulle vara hugad att ålägga sig en så stor förlagsutgift som en för två månader i förskott erlagd skatt. Jag för min del skulle tro det vara skäl att bifalla Utskms förslag. Gr. Liljencrantz: Man har påstått, att någon tvekan ang:de rätta meningen med uttrycket: en half månad skulle förefinnas, men jag får med anledn. häraf fästa upmärksamheten deruppå, att denna tvekan aldrig kan sträcka sig längre än dertill, Den 6 M a,j f. m. att den som skall erlägga afgiften kan råka i tvekan huruvida, när månaden består af 31 dagar, han bör betala afgift för 15 eller 16 dagar. Vid sådant förhållande kan dock aldrig från myndigheternas sida ifrågakomma någon tvekan, enär afgiften erlägges i förskott. Det är visserligen sannt att afgiften icke erlägges hvarken för 15 eller 16 dagar, enär sönoch helgedagar afräknas och således endast 12 eller 13 dagar återstå, men jag har tagit dessa siffror för att beteckna en half månad.
Tillgångar 413,601:23.11. 332.332: 38.11. Summa 774,018:40. 5. 652,139:22. 7. Vid granskningen af denna Redogörelse hafva Revisorerne, som genomläst Kongl. Stats-Contorets registratur och de i ämnet förde Protocoll, inhämtat att bemälde Embets-Verk med omsorg och noggranhet Fonden förvaltat. Revisorerne anse sig likväl böra omnämna den förlust, som år 1834 inträffat, dels genom transporter och försäljning af odisponerade spanmåls-qvantiteter, och dels i följd af den minskning en del mindre god spanmål under afharpning, å vissa orter, lidit, utgörande tillsammans 10,489 R:dr 22 sk. 2 r:st. Med förbigående af de mindre poster, som i nämnde summa innefattas, hafva Revisorerne i synnerhet fästat uppmärksamhet vid följande förluster: l:o. å Spanmåls-försäljningar: a) 5,324 R:dr 8 sk. 7 r:st. å 860 tunnor Råg och 950 dito Korn, försålde från Eksjö Magasin; b) 1,194 R:dr 20 sk. å 942 tunnor Korn ifrån Uddevalla Magasin; c) 618 R:dr 47 sk. 2 r:st. å 10 T:r Råg, 431 dito Korn och 17 dito Ärter från Wisby Magasin; samt 2:o Genom Spanmåls harpning: 947 R:dr 32 sk., motsvarande värdet af 67 T:r Råg och 43 dito Korn, eller den afgång, som uppstått å 719 T:r Råg och 826 dito Korn, hvilka qvantiteter redan år 1832 blifvit från Borgholm till Christianstads Magasin transporterade.
St. vid denna riksdag beslutat, jemväl kommer att underkastas revision. Första gången frågan förevar, ansåg R. o. Ad. sig icke böra bifalla Utsk:s förslag, derföre att R. o. Ad. fann billiglietsskälen öfvervägande. I denna riktning yttrade sig flera ledamöter, till hvilka Ståndet lyssnade medelst att, oaktadt motsidans invändningar, återremittera betänk. Det torde således icke heller innefatta en alltför stor inkonseqvens, om R. o. Ad. ånyo uptager frågan och fäster sin upmärksamhet vid den, utsockne frälsehemman ågångna, oförväntade och derigenom mera hårda dom, hvilken kan inverka så märkbart på värdet af den, bona fide förvärfvade, egendomen. På dessa skäl hemställer jag vördsamt att R. o. Ad. mätte förena sig i det beslut, BondeSt. slädnät; och hvarå jag anhåller om propos. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag får anhålla alt Riddarh.- Sekret:n ville uplysa i hvilka beslut de öfriga Stånden i dennna fråga slädnät. Sedan i anledn. häraf undertecknad Riddarh.-Sekret. tillkännagifvit att någon underrättelse om Presteoch BorgareSt:ns i anledn. af StatsUtsk:s utlåt. N:o 221 fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Frih. Palmstjerna: Då möjligen Borgareoch PresteStm fattat i frågan lika beslut med R. o. Ad., synes det mig mindre lämpligt, alt Ståndet nu antager BondeSt:s inbjudning. Då emedlertid uplysning om dessa beslut saknas, anhåller jag att frågan måtte få hvila på bordet. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, alt detta ärende, enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och utlåt.-n, nemi. från Stats-U tsko ttet: N:o 230, i anledn. af återremisser å utlåt.
E n varm kärlek till andra mödrars förlorade döttrar undanträngde sorgen, och .medlidandet uppfyllde alitmer denna pröfvade moders blödande hjtirta. Hon glömde sig själf för andra, och vann de mest förhärdades förtroende, ty hon vann deras hjärtan. Hon segrade, emedan hon älskade. Lappar, som uttalade lastens ocl; hädelsens ord, tillslöt hon med en kyss. Ingen kvinna v m s&amp; djupt sjunken, att icke mrs Butler med uppriktig ömhet slog kring henne sina armar. E t t drag frhn detta stilla arbete bland de förtappade och förskjutna må, omtalas, innan vi öfvergå, till hennes banbrytande verksamhet för afskaffandet af den i England från kontinenten införda sedlighetslagstiftningen: 2 The colztagiou.~ diseases prevention act w. I en skrift till själfförsvar mot lömskt förtal säger. Josephine Butler:, Jag vet, att hvad jag nu omtalar endast ar ett upprepande af hvad andra kvinnor gjort med större hangifvenhet. Blen jag är af förtalet drifven a t t yttra några ord till mitt försvar. J a g har blott ett enda litet gästrum. I detta har jag med min mans samtycke mottagit den ena efter den andra af dessa mina fallna systrar och lktit våra giister af högre stknd bo p % ett närbeläget hotell. I detta lilla rum liar jag v$rdat arma fallna, af sjukdom hiirjade kcinnor, hvilka jag älskat soin hade de varit mina egna systrar, och i nödens, sjukdomens och dödens tider gifvit dem det basta, vårt hus kunde åstadkomma. Många hafra ' dött i mina armar. Sedermera hyrde vi ett litet hus, där vi mottogo andra olyckliga. Icke l h g t från oss ligger en kyrkoghrd. I ett soligt hörn af densamma finnes en rad enkla grafvar, som rymina de jordiska kvarlefrorna af dessa vara barn; fallna kvinnor, - men livilka nu hvila i skötet af den friilsare, som kommit att uppsöka och rädda det förtappade.
N:o 80, voterar ia» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. bifalla, hvad StatsUlsk., rör:de ofvannämnde mom., yttrat uti utlåt. N:o ai4- Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja ___ 5 Nej — 19. Frih. Rantzou, Joh. Al b., reserverade sig emot R. o. A:ds rör:de 5;te och 6:te punkterna fattade beslut. 6: t e punkten, m o m: n litt. c) och d) Biföllos. 7,‘de punkten. Ilr Danckwardt: Det är icke för att söka åstadkomma någon ändring uti StatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt, som jag begärt ordet, ty Utsk. har både i förra och sednare utlåt, tillstyrkt uppförandet på indragningsslat af de öfverflödiga tjenstemännen. Jag anhåller blott att få vederlägga den uppgift, som Utsk. i sitt första utlåt, framställt och äfven i detta sednare vidblifvit, nemi. att BergsCollegii nya reglering utfaller med förökade statsutgifter. Utsk. säger nemi. uti sitt lista utlåt.: ”att regleringen jemväl af K. BergsColhm, med tillhörande Myntoch Gontrollverk, tillen början utfaller med behof af ökadt statsanslag, och hvilket till en del torde vara föranledt deraf, att alla ledamöterna i K. BergsColkin ansetts böra utgöras af Bergsråd.” Mot detta yttrande anförde jag vid återremissen, att det vid alla regleringar skall inträffa, att åtskilliga öfverflödiga personer mäste bibehålla sina löner, hvarigenom åter en brist för de tjenstgörande uppkommer, men att, då detta icke har något att göra med den verkliga framtida regleringen af verkets stat, man icke kall säga, att ökadt statsanslag åstadkommits, sålänge, såsom förhållandet vore med K. BergsColkm, verkets förra anslag ej blifvit öfverskridet genom regleringen.
Slutsatsen af Hr Ceder schjölds framställning lärer vara den, att då ett betänk, första gången förekommer, så kan man bifalla eller ock förkasta det, om man utan anmärkn:r begär propos. på afslag. Men skulle man hafva den oskickligheten, att uppgifva skälen för sitt afslag, genom någon anmärkn., så kan man icke förkasta betänkandet. Frih. Boye: Jag hoppas att Hr Cederschjöld ej skall tro mig bedömma honom annorlunda, än hela Ståndet känner honom, d. v. s. såsom en aktningsvärd man; men han må förlåta mig, att jag tror honom denna gången hafva icke blott sophisterat utan äfven förgått sig emot sunda förnuftet. Det står ju enligt hans egen uppläsning i de första raderna af grundlags-§:n, att RiksSt:n äga rättighet att bifalla eller Den a September e. m. eller förkasta, och först derefter förekommer fråga om återremiss. M väl! innan återremissen kommer i fråga, så har ju lagen gifvit mig rättighet att förkasta. Huru vill då Hr Cederschjöld vrida bort denna rättighet ? Hr Cederschjöld: En värd talare liar erinrat, att, enl. bokstafvén, skulle ett betänk, kunna förkastas, om ingen anmärkn. dervid vore gjord. Jag vill anhålla att R. o. Ad. måtte uppskjuta att tillämpa den lagen, intilldess sinnesstämningen inom detta Hus kan blifva sådan, att man vill förkasta ett betänk, ulan något skäl dertill. Men derförinnan åtminstone skall jag anhålla att grundlagens bokstaf må få blifva gällande, och det är ej annat jag nu velat; och då här en mätlgd anmärknrr blifvit gjorda, som hindra antagandet, så måste också, efter grundlagens bokstaf, betänk, återremitteras. Hr Ribbing Arvid: Jag tror att om vi tala längre om 56 §:n, så blir discussioneti alldeles för lärd, och jag anhåller derföre, ätt Hr Ländtm. måtte framställa proposition.
Nu har man åberopat, att landshöfdingens yttrande borde äga ett särdeles vitsord, då han i dessa mål har mera Iocal-kännedom än öfriga auctoriteter; men det finnes en person, som äger en ännu större local-kännedom i denna del, nemi. kronofogden i orten; han höres också i sådana frågor, som dessa, alltid af landshöf din - Den a3 Maj. aoi dingen, oell på lians omdöme fästes alltid mycket afseende. Jag är långt ifrån att vilja fästa något ofördelaktigt omdöme vid denna tjenstemans embetsulöfning; lian är ledamot af detta Stånd, så väl som jag, och kan försvara sig, om lian linner det tjenligt; men man är alltid sig sjelf närmast, och lian har, såsom det synes af betänk. Nto 85, ett kronohemman på arrende, på hvilket lian sökt prolongation, och då är det kanske mera än sannolikt, att lian äfven med afseende derpå kunnat tillägga ett godt ord för öfriga arrendalo1'erna, emedan lian kunde förmoda, att om han afstyrkte deras önskningar och de, i följd deraf, blefvo afslagna, han icke heller skulle vinna sitt ändamål. Hr Lagerhjelm och Frih. Sprengtporten fästade sig egentligen i förra plenum vid det förhållandet, alt Konungen genom remiss öfverlemna! dessa önskningar till Ständerna. Det var isynnerhet, om jag icke minnes orätt, Frih. Sprengtporten, som ansåg detta sätt alt till Ständernes pröfning öfverlemna sådana mål utgöra en sorts opinionsyttring af Regeringen om billigheten al den ifrågasatta pirolongationen. Jag skulle ej tro, att man får draga den slutsatsen af en remiss, som innehåller de uttrycken, att ''Konungen vill till R.
Län gjorda försrägan, Kongl. Maj:ts Befall, mngshafwande anhäller om Nädiq föreffrift, i afseende pä tiden, hwarifrän det wid sist häll. ne Riksdag af Riksens Högloft Ständer för Land. Räntmästarcna fastställde rennsi lage af En fjerdedels Procent a Riksgälds. Contoirets medel ma beräknas, sä wida nägon wist tid uti Kongl. Maj:ts härom aflätne Nädiga Circu. laire Bref af den 17 ststledne Januaril icke är bestämd. Wid öfwerwägande häraf; Och stom Stats. Utskottets wid förra Riksdagen under den 21 Now. 1K09 afgifne Betänkande, bwaruti En fjerdedels Procents remist-lage för Land Ränt. mästarena tillstyrktes, blifwit bifallet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln den r December, hos Högwördige Preste-Ständet den 27 Nowember, hos Wällofl. Borgare-Ständet den i och H06 Hederwärda Bonde Ständet den 4 December; Sä har Stats, Utskottet funnit det wara utk sin ordning, att beräknandet af i fräga »varande remift. lage mä taga fin början med innewa rande - Den 9 October. rande är; Och att Land Räntmästarsna i följd häraf, fä sig till godo beräkna och affora En fjerdedels Procents rennsi - lage ä alia ifrän och med den Första nästl. Januaril ifrån LandRänterierne Erpedierade remisier af Riksgälds, Contoirets medel; Hwilket Riksens Högloft. Siändcrs närmare ompröfwande wördsammeligen underställes. Orebro den 9 October i8iv. PA PiääerR<apsr5 ock -^.äslns I,eäarnorer5 vajnar ^ob. l.3LerbjeIIrs. Pä Il§j,vöräi§e Prstre-8rancketL P-eäLmorerr vägnar gfk.
I ant dning af ett till Riksens Ständer ingifwit Memorial, rörande indrogning af Ky;ko» Jn'pcc.0 s-liensterne uli Hallands och Bohus Läa, hofwa Riksens Stander, i ö-werensstämMeste med hivad l afseende pä KorkoIi lpeckorerne 1 S kane och Blekuige rörur , u d^ dänlgher dlifwt! anmält samt med enahanda föcbehäll, atl de medel, sim ge» nom en do>lk indragning, besparas, mäga salom Kprkvrne liliyöriZc, endast omvändas tili deras lördU, eller lädane piosnius hörande inrättningar, till hwilka wederdörande Församlingar sinna Wigt akt dem onsta, a; fett b rörde tjenster, afwen uti Hallands och Bohus Län, ku^na och böra indragas; till toije hwarol Riksens Ständer härmed fä hoö Eders Kongl M l t. framställa den undcrdäoiga ö; stan det någre KyckoJistpectorer icke eller uti detza Län hädanefter u äga tillförordnas, samt att de som innehafwa fädane tfenster, mätte derisrän entledigas ch göromälen i enlighet Med hwad Presterstapet sjelfmant weist, sig ätaga, tsrän nästinstundande M..ij Mänads början, uppdragas ät Församlj^arnes Pastorer och Kyrkowärdar, pä re! sätt och med takklagande af de grun der, som Dm 27 Jamrarir'. 1009 Riksens Ständer i underdänightt ansett böra gälla wld isräga warande ljeiistcrs indragande tili Lunds Ekiit. Riksens Stander framhärda rc. Grormägirgsie Allcrnäöigste Aoming!