Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det utredt blifvit, på hvilka tider Öfverståthållaren och Underståthåilaren tjenstgjort under de i fråga varande två åren, befanns, att på Herr Öfverståthållaren berott följande anmärkta ärenden, under den för hvart och ett af dem här utsatta tid, nemligen: JVs. 808 i 1860 års Diarium, — rörande besvär öfver Handelsoch Ekonomi-Collegii utslag på ansökning att under fabriksrätt utöfva tillverkning af möbler, — från den 17 September 1860 till den 9 Februari 1861, eller i 4 månader 25 dagar; JVS 588 uti 1861 års Diarium — angående Kongl. Maj:ts befallning om infordrande af vederbörandes yttrande öfver anförda underdåniga besvär — från den 16 Mars till den 15 Juni eller i 3 månader; JVS 1055 — angående Drätselkommissionens skrifvelse om julmarknadens afskaffande — från den 19 September till den 2 Oktober, eller 13 dagar; JVS 1142 — angående besvär öfver ett Handelsoch Ekonomi-Collegii utslag — från den 19 September 1861 till den 14 Februari 1862, eller uti 4 månader och 28 dagar; JVS 1591 — angående enahanda besvär — från den 23 Oktober 1861 till den 28 Februari 1862, eller uti 4 månader och 8 dagar; 47 J[t 1831 — angående Kongl. Maj:ts remiss i fråga om jordafsöndring vid Pastorsbostället i Kungsholms församling — från den 27 November 1861 till den 7 Mars 1862, eller uti 3 månader 10 dagar; samt att på Herr Underståthållarens handläggning ankommit ofvan berörda ärenden, nemligen:
Den, som icke är med samma band fästad vid Bergs-Colbm, som den siste värde talaren, torde också kanske lättare än han förstå StatsUtsk:s ifrågavar:de utlåt. Jag behöfver med afseende härå endast att uti R. o. Ad:s minne återkalla de skiftande vexlingar, som frågan om Bergs-Colkii reorganisation de sednare Riksdagarne undergått. Vid 1848 års Riksdag förklarade K. M. att Bergs-Colhra skulle undergå en sådan reorganisation, att dess collegiala form skulle nphöra och sjelfva delta Embetsverk såsom Colhm försvinna. R. St. lemnade likväl icke då sitt bifall til! den framstälda propos. och Bergs-Colbm förblef hvad det hade varit, Vid sednaste Riksdag förehades åter denna fråga om Bergs-Colkii reorganisation, och StatsUtsk. föreslog och R. St. godkände en underd. skrifvelse, uti hvilken R. St. anhöllo att K. SI. ville vidtaga den indragning i Bergs-Colkii tjenstemanna-personal, som till följd af den då gjorda nedsättningen i anslagssumman kunde blifva nödvändig och utan olägenhet lät sig göra, samt att K. M. täcktes till nästa R. St. aflåta Nåd. Propos. om den reglering af Bergsstaten, som vore af omständigheterna påkallad. Uti denna skrifvelse är uttalad den önskan att inom det» der utsatta anslagssumman K. M. ville låta upgöra en reorganisationsplan för meranämnde Colkm. En organisationsplan har ock af K. M. blifvit upgjord, men som den fordrar åtskilliga tillskott utöfver den å Colini stat för narrande upförda summa, så har StatsUtsk. i denna fråga yttrat sig med mycken grannlagenhet, då Utsk. endast förklarat sig icke kunna ingå i pröfning af organisationsfrågan. Hvad sjelfva organisationen beträffar så har äfven inom Utsk. npslått betänkligheter i afseende å ändamålsenligheten af densamma.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att då, såsom Utskottets, rö" rande ifrågavarande arrende-nedsättning, afgifne Utlåtanden Ntris 14 och 151 innehålla, den vid 1323 års Riksdag beviljade nedsättning i arrendet för Svartsjö Kungs ladugård på 10 års tid med samma år tagit sin början och följakteligen med år 1332 upphört, synes ock häraf följa, att den återstående arrendetiden vidtagit med nästpåföljande år eller 1333 5 fran hvilken sistnämnde tid Utskottet ansett den till 500 T."r Spanmål årligen beräknade arrende-afgiften böra utgå; men på det, såsom ExpeditionsUtskottet anfört, någon origtig tillämpning af Rikets Ständers beslut i denna del icke må uppkomma, får Utskottet nu föreslå följande redaction af samma beslut: 24 StatsUtskottets' Utlåtande N:o 255. att f. d. Grosshandlaren Weners underdåniga ansökning, om nedsättning i arrendet för Svartsjö Knngs-ladugård, i så måtto af Rikets Ständer bifalles, att honom tillätes, att mot ett årligt arrende af 500 Tunnor Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, samma egendom, under den återstående arrendetiden, räknad ifrån och med år 1853, innehafva. Stockholm den 2 September 1354. N:o 255- Ankom tili Exp.-Utsk. den ij Sept. 1S34. Memorial, med förslag till sammanj emkning och voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut rörande Mantals-parning arnes beräkning.
Med den öfvertygelse , att ordalag i Författningar i allmänhet aldrig kunna vara nog tydliga och bestämda med den serskilda erfarenhet jag lika med hvar och en, som från början af denna Riksdag följt ärenderne , haft tillfälle inhämta * rörande de serskildta tolkningar som blifvit gifne de förra Författnings mes föreskrifter just i detta ämne, och de följder deraf sökt dragas, tror jag att en red cnonsförändring i denna del till följande ord lydelse; Dä verkelig brist pd Spannmål bade hemma i Landet och på de Orter, hvarifrån Spannmål vanligen hämtas , gor att verkelig hungersnöd befaras; skulle bättre uttrycka Ut. slottets mening och uppfylla det åsyftade ändamålet. Absolut brist kan efter mitt begrepp Dm 24 Martil, e. m. 441 icke tänkas. All brist är relativ, den uppkommer af en viss r la.ion emellan tillgång och behot. En absolut brist skulle, om något begrepp dervid skulle kunna fästas, vara det samma, som en absolut saknad. Att vid en så olycklig, mtn lyckligtvis löga tänkbar, ställ* ning, att all Spannmålstillgång, så hemma i Landet, som i de Oit>r, hvarifrån den piggar erhållas, absolut saknades, vore dels öfverflödigt att föi bjuda Bränvins-bränning af Säd, sorn intet fans, dels kunde då inga slags anstalter förekomma den förskräckligaste hungersnöd, Verkelig hungersnöd tror jag också icke är län pelig att såsom särskilt vilkor utmärkas, dä ali hungersnöd är lika verkelig, fastän mer och mindre vidsträckt eller tryckande. Herr Mannerstam, Johan: Vid det under öfverläggning varande Betänkandet torde först i allmänh t den Anmärkning äga rum, att de förändringar, som Utskottet föreslagit,' icke äro sa vigtige eller ledande till sa väsendteliga förd lar, att dessi motvägas af de olägenheter och.’ den förlust, sorn rubbning i den lörra Författ. ningen medföra. 1Irland löresiagnev ändringar vill jag endast exempelvis nämna det stadgandet, att endast en Fanna af 90 kannors rymd får på samma Egendom begagnas.
Instrumenter uthyras. visning gratis. lag isk e o t ntobank Stockho A lm k s tiebo D Doktor O. W i d e, Eleganta visitkort Stureplan, Stockholm. RYDNADEN Fru Örn s ' Atelier S o t ckho m l — Öfre Nor land, Per Perssons Väfo. S c i t kmask n i, A lig. Hoffmann Väfskola i Örebro. Husmödrar! Huru göra en verkligt stor besparing? den Jo, använi Edra Pellerlns hushåll till fabrifespriser franfeo ocb tullfritt Margarin, Göteborg, som är och k u l ö r t, S ä ä n n d d a a s s S d i i r r e e k k t t d till t t i i l l l l bal-, s ä l l s k a p s - bäst, drygast o c h Z u r i c h s äldsta E N Qrebro Kex M B I L D A D plats å inlämnas Undertecknad och sig ämnar målning, Stockholm i specielt Anmälan bör Referenser: början af oktober landskapsmålning, ske snarast i Herrar Herr öppna för Professorer elevalelier såvidt Frans ett Grefve G. von för undervisning tillräckligt Svenssons antal Konsihandel, Rosen W i l h e l m och P. i teckelever anSturegatan D. 7 åndagar till i B, Pianospelning den g. ö 15 Sept. och Efter Harmonilära. sistnämnda kl. och tyjV" 0h t0rSdagar kh ° ^ ^ w c ^ m ^ ^ ^ ^ 1 " - C. Laekning af buteljer MonténsVaxlack Finnes hos hrr specerihandlande. i Stockholm, Afskrift A. V. i a f betyg m. Rikets mest besökta. Sextonde kursen. Begär prospekt. Adr:. Hagaberg pr Jönköping. tapetsera per. bostad, väggarne Profkarta böra med med för enfärgadt flera fina erhålles m o t 10 öres porto hos Norrköping. B E R G, JOH. Försäljning: AUm. E D anledning fulla » O m farorna med af uppsats och vid med ländska mot samt barns vi elev, hem.
i) 7Ul ~ (/ ranti fir a&amp;ifuandd af furb~tndss~riftc~~: Ke~laktioiieii af ' I ' idskrift för Henimet, iiied uttryckt önskan att siiniinaii fraiii~leles, om iiilijligt, komme att öf \ .erHyttas till fonden för joo kr. studieoch yrkesstipendier .fur Hickor ... Iini Johaniin iiempr, pi sniiiinn rilkor .. iooo r Fni Maria Kkinaii ... 200 1: roken tientrice 1) icksoii .. .. joo Fni Alathildn Sachs .. jo. J. H. I ' nliiir ioo. 2) Utm silhor fur ~ I Y I Z ~ I I ~ I I ~ I I ~ C I I: Fröken Elhn 1 .. Hnlliryl 300 b En on3iiinil . ioo Ulla hlöriier f. &gt;loiitgoiiiery . io v ~.~rcfviiinnii Fni Johaniin Kenipe (öfierlxtnliiing 70 För dessa gifvor heiiibar Förbiiiidets Styrclsc Iiarniecl sin tacksamhet till de frikostige gifmrne. a e? a De liga iiie (lleiiisafgiftcrria;: tf Iivilka en dryg del: p i grund af stadgad föreskrift, blifvit nfsatt till en fast fond, af Iii~ilkcii endast rantorna f; ' i för förbtiiidcts 5rsiitgifter anv51id; is, Ii: ifv; i; såsom i kassaförvaltarens rapport framhallits, gjort det ganska svirt att på ett tillfredsstiillaticlc sätt iipprattliålla byrins wrksamhet, helst ilcnnas inkomster iiiidcr första tiden måste vars obetydliga. Uyrins inkonister utgöras; tf följaiidc afgifter: Arbetsgifvnrc erliigger ... 1-5 kr.
Då natten omsider är förliden, då » orlofstiden » för den döde är ute och han åter må- ste vara i Valhall — då reser han sig upp från sitt läger med orden: Nu måste jag rida rodnande vägar, på bleke springarn spränga genom rymden! 1893 Väster om Bifrosts bro må jag vara, förrn Valhalls hane segerhjältarne väcker! Men när Helge sedan icke oftare återkommer till högen, där Sigrun i skymningen förgäfves väntar honom, » dör hon snart af sorg och kvidan ». Detta är den jordiska valkyrjans slut. I » hushållspenningfrågan ». v. Med verkligt nöje har jag tagit del af uppsatserna i denna viktiga fråga, icke minst en » Erfaren husfaders », ty i hans ironiska skämt torde ligga mera sanning, än de flesta tänka. Jag vill dock icke därför på något sätt förringa de sparsamma fruarnas uppsatser, utan tackar hjärtligt för de nyttiga lärdomar de gifvit och instämmer tillfullo med » Johannas » artikel. Men ändå känner jag mig manad att uppträda inom skranket och försöka » bryta en lans » för de vanliga hushållsafgifterna hos s. k. öfverklasspersoner, hvilka saken egentligen tycks mig gälla. Jag är nämligen rädd, att mången liten sparsam fru kan få rätt ledsamt, om en del påståenden utan vidare tagas för kontant. Att man kan lefva på litet nog, det vet jag mycket väl, men då blir också maten därefter, ty » af intet blir intet ». Jag kan äta skummjölk och franskt bröd till frukost, kokt fläsk, sill och potatis samt slätvälling till middag, låta bli både öl och kaffe samt blott äta vattgröt och mjölk till supé; men jag undrar, huru många herrar män och söner med trä- get arbete eller bortskämda af värdshusmaten, huru många inackorderingar, hvilka äro tämligen allmänt utbredda och tyckas anse, att allt hvad de betala, blott gäller maten, samt huru många fruntimmer med magkatarr och bleksot skulle nöja sig med ett sådant kosthåll i längden! Och likväl, icke ens detta får man för intet. Låtom oss beräkna något dylikt: Frukost: $ liter skummjölk 2 \ öre; 2 franska bröd 4 öre.
Till uppförande af erfoiderliga ytterligare byggnader samt anskaffning af hittills saknade inslrumenter rn. m. för vetenskapliga institutionerna vid Upsala och Lunds universiteter, hafva nedanstående anslag blifvit af Rikets Ständer beviljade och anvisade till utgående från Riksgälds-kontorel, hvadan dessa anslagssummor böra, för de uppgifna ändamålen, af nämnde verk tillhandahållas och utbetalas på sätt Kongl. Maj:t lärer föreskrifva: l:o för ombyggnad af växthusen vid den botaniska institutionen i Upsala, Tretton lusen femhundra R:dr; 2:o för uppförande af ett nytt kemiskt laboratorium i Lund, Tretio tusen R:dr, dock med vilkor, att, om det framdeles skulle visa sig, att denna summa icke är tillräcklig för nämnde byggnads-företags utförande, Universitetet då bör af egna tillgångar vidkännas de utgifter, som derutöfver kunna erfordras; 3:o för de uti det nya kemiska inslitutionshuset i Upsala befintliga laborationsrummens apterande för sitt ändamål, Tretton tusen femhundra R:dr; -4:o för första uppsättningen af de i nämnde hus erforderliga inslrumenter och andra förnödenheter vid föreläsningarne och öfriga vetenskapliga arbeten derstädes, Femton tusen åttahundraljugefem R:dr; 5:o för fyllande af brister, sorn förefinnas i Upsala Universitets botaniska museum, Fyra tusen femhundra R:dr; och 6:0 till inköp af en refraktor för astronomiska observatorium vid samma Universitet, Femton tusen R:dr. § 160. Med afseende å angelägenheten att bereda erforderligt utrymme för ordnande och uppställning af de under Vetenskaps-akademiens vård befintliga rika och oupphörligt tillväxande samlingar af natur-alster, hafva Rikets Ständer beviljat ett anslag af Fyra hundra femtio tusen Riksdaler för tillbyggnad af nämnde Akademis hus, utaf hvilken anslags-summa halfva beloppet, eller Två hundra tjugefcm tusen Riksdaler, bör under den tid innevarande
Att genom statens understöd till förmån för ett och annat skifteslag söka vinna det mål, att skiftesverket å Gottland komme allmännare i gång, skulle, enligt Utskottets tanka, måhända hafva en motsatt verkan. Det synes nemligen icke osannolikt att de öfrige skifteslagen undandraga sig laga skifte, så vida icke jemväl dessa erhålla understöd af allmänna medel, hvilket åter, då skifteslagen å ön äro icke mindre än 293 till antalet, skulle ådraga staten alltför dryga kostnader; hvarförutan sådant tilläfventyrs komme att från andra orter i riket framkalla dylika anspråk. I betraktande häraf har Utskottet, sorn hyser den öfvertygelse att, sedan början med laga skifte å ön nu skett, öns innevånare snart skola inse skiftesverkets nytta för deras jordbruk och, utan statens mellankomst, skynda sig att komma i åtnjutande af de fördelar, detsamma erbjuder, trott sig böra hemställa, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga förslag ieke må af Rikets Ständer bifallas. 16:o. I anledning af 1851 års Statsrevisorers anmälan om otillräckligheten af förslagsanslaget till utflyttningshjclp efter laga skiften, har Utskottet af sednast afslutade rikshufvudböcker skaffat sig kännedom om utgiftsbeloppen å berörde anslag under åren 1849, 1850 och 1851, hvarvid Utskottet inhemta!, att detta anslag, uppfördt i jiksstaten med 46,000 r:dr, lemnat en brist, år 1849 af 26,932 r:dr och år 1850 af 8.983 r:dr, men att år 1851 deremot besparingar uppstått till belopp af 9,022 r:dr; och då häraf visar sig, att utgifterne å ifrågavarande anslag varit under sistnämnde två år i betydligt nedgående, har Utskottet ansett sig böra å bilagda tabell upptaga anslaget till oförändradt belopp. Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar. 17:o.
Hvilken massa preludier! Och han, som drömt att hans kärlek skulle vara som ett triumftåg! Den jublande sällhetskänsla, till hvilken han arbetat sig upp, sjönk långsamt tillhopa, lik en flamma som dör. »Man kan naturligtvis inte behöfva att vänta länge med bröllopet», sade han, »det fins ju ingenting att vänta på.» »Ingenting annat än lysning och brudklädning», svarade kyrkoherden och blef allvarsam. Så rätade han upp sig och bjöd sin gäst stiga upp till familjen. Det var icke så utan, att patronens hjerta började klappa fortare; det hela hade en sådan anstrykning af högtidlighet. Salongen var upplyst, men tom. »Slå dig ned så länge; jag skall kalla på Selma», sade kyrkoherden. Patronen gick bort till ett af borden och kastade sig i en stol. Det var så tyst i rummet och allting så ovanligt; hela huset tycktes försänkt i väntan liksom han sjelf. Nu smälde det i en dörr deruppe, och der var det steg i trapporna! Så hörde han dem komma, dörren öppnades, och Selma steg in ensam. Kyrkoherden återvände till sina rum. Patronen gick henne till mötes och tog hennes hand, den var kall och darrade lätt. Hon var icke lik sig. I den gamla frimodighetens ställe hade nu kommit en osäkerhet, som verkade pinsamt till och med på patronen. »Selma», sade han blott. Det lät nästan afbedjande, ty sjelfva blekheten i detta barnansigte blef till en förebråelse. Men han ville göra henne lycklig! Han ville. Det låg som ett skuldmedvetande i hennes annars så fria blick, då hon såg upp i hans ansigte, men med sin hand i hans gick hon fram till bordet, der de togo plats midt emot hvarandra. Han såg att hon gjort toilett. Håret var nykammadt, och hon hade sin bästa klädning, – mörkblå, monterad med atlas. »Jag har något att säga först», började hon med sin djupa alt, hvilken vibrerade en smula. »Jag har mycket att säga. Och sedan får ni sjelf afgöra. Det spirade upp två högröda rosor på hennes kinder medan hon talade.
Tager man qvinna med våld och, mot hennes vilja, med henne öfvar otukt, eller tvingar man henne dertill genom hot, som innebär trängande fara; varde dömd till straffarbete från och med sex till och med tio år. Fick qvinnan af den gerning svår kroppsskada; då skall till straffarbete på lifstid dömas: ljöt hon deraf döden; miste gerningsmannen lifvet; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, dömas i förra fallet till straffarbete från och med åtta till och med tio år och i sednare fallet till straffarbete på lifstid. 13 §. Har någon, genom döfvande eller annat medel, uppsåtligen försatt qvinna i yrsel, sömn eller vanmakt, så att hon saknat bruket af fri vilja eller varit ur stånd att sig värja, och har han med henne i den belägenhet otukt öfvat; vare lag, som i 12 § stadgas. 14 §. Har någon, i uppsåt, som i 12 eller 13 § omtalas, våld, hot eller list, som der sägs, mot qvinna brukat, utan att uppsåtet fullbordadt blef; varde till straffarbete från och med två till och med sex år eller till fängelse dömd. Fick qvinnan af den gerning svår kroppsskada; då skall till straffarbete från och med fyra till och med tio år dömas; ljöt hon deraf döden; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. 15 §. Har någon öfvat otukt med qvinna, den der, honom veterligen, befanns i yrsel, söran eller vanmakt, så att hon saknade bruket af fri vilja eller var ur stånd att sig värja, och hade han ej i det tillstånd henne försatt; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. Fick qvinnan svår kroppsskada; dömes gerningsmannen till straffarbete från och med sex till och med tio år: ljöt hon deraf döden; då skall till straffarbete på lifstid dömas. 16 §. Brott, som i 12, 13, 14 eller 15 § sagdt är, må ej åtalas af allmän åklagare, der ej qvinnan af brottet död ljutit, eller det af henne eller hennes målsman till sådant 11 82 åtal angifvet varder.
I alla dessa förhållanden finner jag för min del giltiga anledningar för Högl. R. o. Ad. att, så vidt möjligt är, gå BondeSt:s önskningar till mötes. Beträdande de båda andra hufvudsakliga, här hos R. o. Ad. förut anförda skälen för alslag å Vällofl. Borgare-St:s inbjudning, nemi. att hvad som för närvarande egentligen erfordrades, vore undanrödjande al öfveransträngningen och mångläseriet och att undervisningsverken icke borde utsättas för alltför ofta förnyade regleringar, anhåller jag, fiir den händelse, att de ånyo åberopas, få erinra, att emedan dessa invändningar egentligen angå sättet att behandla hufvudfrägan, kunna de icke anses innebära något väsendtligt hinder för llögl. R. o. Ad. att bifalla inbjudningen, om Ståndet det vill, emedan det mäste vara R. o. Ad. öppet att för bifallet fästa det vilkor rörande hufvudlrågans behandlingssätt, som Ståndet finner lämpligast. Betänkligare att godkänna anser jag tillägget, att frågorne om de utgifter, som kunde erfordras för undervisningsväsendets ombildning, skulle liänskjutås till Stats-Utsk:ts behandling, emedan detta tillägg innebär en liksom på förhand tillkännagifven afsigt att gå obligatoriskt tillväga med styrelsen, hvilket jag för min del tycker vara mindre lämpligt i ett ännu oafgjordt önskningsirål; men äfven detta kan ju lätt undanrödjas genom ett vilkorligt bifall. Af K. M:s Nåd. Propos. ang:de anslag till folkundervisningens befrämjande, inhemlas visserligen att K. M. föreslagit åtskilliga vigtiga förändringar rörande utgifterna lör folkskolorna etc., men deraf framgår icke direkte att K. M., för dess del, önskat någon helt och hållet förändrad reglering af folkundervisningen. K. M. bar likväl bestämdt tillkännagifvit, att inom vissa församlingar ännu mycket återstår alt önska och vidare uträtta för det uppväxande slägtets undervisning, samt att K. M. anser att inrättandet af till antal och omfång fullt tillräckliga folkskolor måtte visa sig i samma mån nödvändigt och värdt uppoffringar, som folket kallas till ett iner omfattande och ordnadt deltagande i vården om kommunala och allmänna angelägenheter.
Då det likväl, på sätt äfven den år 1842 nådigst tillsatta kommin; för granskning af framställda förslag till reglering och förbättrande af armeens sjukvårds-anstalter uti afgifvet underdånigt betänkande närmare utredt, måste vara af högsta vigt, att armeen, vid utbrottet af ett krig, är försedd med regementsoch bataljonsläkare af den ålder och rörlighet, att de kunna åtfölja sina korpser under marscherna och med dera dela fälttågets besvärligheter, men detta angelägna ändamål utan tvifvel säkrast vinnes, om tillfälle beredes regements-läkarne att, vid upphunnen pensionsålder, då de, fastän möjligen mindre användbara för den större verksamhet fordrande fält-tjenstgöringen, deremot, i följd af sin vunna erfarenhet, blifva särdeles tjenliga såsom öfver-läkare vid de större provisoriska sjukhus, som alltid måste finnas inrättade bakom armeens rygg och hvarest den egentliga sjukvården ifrågakommer, kunna lemna sina befattningar och inträda uti fältläkare-korpsens reserv, för att i pmförmälda hänseende ständigt vara för armeens behof att påräkna, anser jag mig pligtig underdånigst tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t må af Rikets Ständer å nyo äska beviljandet af ifrågavarande arfvoden för 20 reserv-läkare, å 300 R:dr, med tillhopa årligen 6,000: att tilldelas sådana pensions-berätiigade regements-läkare af såväl indelda som värfvade armeen, som, vid afskedstagande från regements-läkarebefattning, nådigst tillåtas ingå uti fältläkare-korpsens reserv; och synes detta anslag lämpligen böra uppföras under särskild titel af: arméens sjukvård samt då äfven till detsamma öfverflytlas det vid förra riksdagen bevil - Transport 6,760: 40. 8. 49 Transport beviljade resestipendium för militär-läkare, hvilket nu finnes inbegripet under kontanta anslaget för indelda armeen.
Än stack den upp som en tunga, slickade omkring röret, vred sig och var icke ett ögonblick stilla. Mörka snömoln foro öfver staden, här och der söndertrasade, och skakade då ned ett puder af små energiska ispiggar, formade som sylar, nålar och pilar. Drifvorna mellan körvägen på gatan och trottoaren voro ett par alnar höga. Det hade snöat oafbrutet i några dagar och man hann icke aflägsna snön så fort som det hade varit nödvändigt. En väg var gräfd från gatan och till hvarje port, det knarrade i snön, när slädar förspända med rykande hästar körde fram och tillbaka. Samuli stod och lyssnade, midt i vägen, med ena foten i en drifva och den andra på sjelfva gatan. Han hörde de olika ljuden och visste icke hvar han befann sig. Hon hade erbjudit sig och han hade vägrat. Hon! Den, som han väntat på i lika många år som Jakob hade väntat på Rachel. Han och hon! Var det henne han satte så högt värde på? Henne? Han hörde, att en ilsken istschwoschik, ursinnigt dragande på tömmarne, med en hel skala svordomar bad honom gå ur vägen, ifall han ej ville bli öfverkörd. Han hörde honom aflägsna sig och nya komma och gå, men han stod qvar. Ändtligen kände han en stickande smärta i foten ... den höll på att förfrysa. Med möda kunde han röra den och gå till stranden, der han hade sin häst hos en fiskarhustru. »Bara hon kunde bättra sig, innan det blir för sent.» Han körde öfver isen. Kölden knep om öronen. Samuli satt med pipan i munnen och lät det gå som det bäst kunde. Den uttröttade hästen drog och knogade, men det led inte. När de kommo på andra sidan af fjärden, i Drumsö skog, hördes tjut inifrån Lonkabergen. Det kom närmare. Karl och häst oroade sig icke. Djuret spetsade öron, men tog icke fart. Samuli hade annat att tänka på, emellertid rökte han, det värmde en smula på samma gång som det distraherade. Någonting tassade efter släden, ett svart, långsvansadt föremål, det luffade i takt, pustade och fnös.