Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är pä en Aäng I,3g8tiftningen5 verk oell unöerli38t3öt infl^teden »5 öe l^eklig» siler ol^eliliga 8ki5ten, som döjs eller sänk» ngtionerng, oeli dvllk» älven 8ver!ge kätt erkar». ^ag lin lier IVI ig, slä giunö börak, börs bibebälla näm>>- cie ^ oköränlira<i, saint vägrar säleries iVIitt bitäii till ciet ak Drler Uti Samma §. lill koreslagus tillägg. DIter graiislrning 00I1 ökverväganöe ris 1^,!ert förslag til! änrlring rit' ,5 §. i:sta inoin. liilrsclags-Orllningen, bär ^ag trott IVIig 6110». r>lt clenna köränciring slrulle utesluta lironoböixterne liäu rätligbeten, att välja oell lilikva vallie ti!! liilrsliagsmän. Otsträelrningen rik' en särlan rätligbet til! slersoner ak allmogen, som egg säteri eller rä- oell rörsbemman, vill ,sag jelte förvägra, om aiitaglig reclaetion ak berörcie i gruixilligsenlig ordning trän ililrets 8tänlier Iromioe, ritt framläggas; men ^ag vill ät Doixle8tän<iet kö> vara rless inkl^tancie okorminslralit, oeb ät Kronobönlierne bevara den resiresentationsrätt, som cie egt alltilrän uslsllromsten ak kvra kiilrs-8tän<l, intillrless, genom k^onnngens oell lis k^ra 8tänljeii8 enballiga beslut, 8l3n<Isinrättningen lian Itömma att elterträcias ak ett annat system oell ett annat valsätt. ^ag torndal'
Stadgandet kan vara lämpligt, om kapitalrabatten icke bestämmes lill annat belopp än alt lånet löper med 4^ proc:s ränta, ehuru det nominella räntebeloppet är 4-proc.; ty man kan icke gerna tänka sig alt Fullm:ge skola vara så liberala, alt de, utan tryckande behof, låta tvinga sig till en större kapitalrabatt. Deremot anser jag stadgandet skadligt ur den synpunkten, alt hvarje långifvare med säkerhet kan för sig beräkna, att Ständerna förutsatt möjligheten af en större kapitalrabatt, och då är del gifvet, alt vid sådant förhållande skola långifvarne i det yttersta hålla sig ifrån att lemna penningar på billigare vilkor, än Ständernas mening varit alt medgifva. Jag tror icke, att det, under denna riksdagsperiod, kan komma i fråga att penningar skola uptagas lill hvad pris som helst, med de tillgångar, som Riksg:s-Kont. kan komma alt ega; och under den korta tid, som förflyter innan nästa Riksdag inträffar, ligger det väl icke inom (rolighetens gränser, att behof af större summa, än sorn redan blifvit beviljad, skall upstå. Då jag för öfrigt icke kan föreställa mig, alt Ständerna så illa gjort sitt val af Fulimrge, att de skola lid den grad missbruka det lemnade förtroendet, tror jag icke att man bör kunna riskera den fara, som Gr. Lagerbjelke genom sitt förslag velat förebygga, och jag instämmer fördenskull med Hr Gripenstedt, samt anhåller att den ifrågavande klausulen icke malte inflyta. Hr Gripenstedt: Vi tyckas alla vara ense derom, att Ulsk:s förslag icke bör bifallas, och tvisten gäller således endast Gr. Lagerbjelkes förslag, att minst en half proc. skall användas till lånets amortering. Jag kan icke vid detta tillfälle undgå att påpeka inkonseqvensen hos de Herrar, som försvarat ifrågavar:de förslag. Denna inkonseqvens ligger deruti, alt man ansett kapitalrabatten kunna gå ned ända lill 89 proc. och lägre, då man likväl nyss förut, då fråga var om den obestämda räntan, yttrade, att penningelillgången vore så stor, att ingen kapitalrabatt alls behöfdes med 4 proc.
Åh, dessa smala frusna fingrar, som i sin nervösa skälfning slöto sig kring käppen! Detta mjuka turkiska tyg med sitt mönster i blekblått och brons och med sin rikedom af bronsfärgade spetsar! Denna qvinliga smak och denna kropp som icke längre egde något af qvinlig form! Men bernstensarmbandet var vackert emot denna genomskinliga hud. Vi talade. Hon ifrigt, afbrutet nervöst. Hon talade om mitt bref, tacksamt, med något af ödmjuk beundran, som plågade mig. Det var ett så obetingadt erkännande af min öfverlägsenhet, att det förrådde sig i sjelfva rösten, den blef andfådd och afbruten af hjertklappning, det ryckte krampaktigt i hennes mungipor, hon talade om hur ofattligt det var för henne att jag kunde hysa ett så varmt intresse för en som var så obetydlig, hur gerna hon velat svara på brefvet, hur hon icke vågat närma sig, derför att hon fruktade att jag vid närmare beröring skulle finna att jag endast misstagit mig och mitt intresse dö bort. Hon talade lågt, höfligt, orden kommo stötvis, som andedrägten ville tagas ifrån henne. Det var lif, ett själfullt lif i ögonen, men det smala bleka ansigtet med sina nervryckningar var så sjukt. Jag svarade henne så lugnt och vänligt, det fick ej finnas något af medömkan i min röst, men den klämde mig om strupen, och dessa ord af beundran ville trycka mig ned till jorden. Hon sade ”Victoria” och ”ni”. Vi talade om mig och Lundegård, om Annas resor och Ammentorp.193 Om Lundegård ville hon gerna tala, frågade mycket. ”Så länge jag kan röra mig, så länge jag kan tala,” sade hon, så länge ville hon strida emot hvad jag kallar frökenmoralen och förfäkta att qvinnor kunna umgås med män utan att det behöfver bli kurtis, att förkonstligen skall bort. Hela dagen sedan jag kommit hem kunde jag ej låta bli att tänka på Anna. Det hade kommit en sådan underlig beklämning öfver mig. Jag var så bittert och djupt bedröfvad utan att klart ha reda på orsaken. Jag började granska.
Att sålunda dela frågan om bedömandet af en politisk handling i två delar, nemligen: om den är felaktig ensam för sig, och om den är felaktig i sammanhang med annat, torde måhända sakna skäl för sig; och då ett utlåtande i första delen icke hindrar en granskning framdeles af åtgärden i sammanhang med andra af Konungens nuvarande rådgifvare vidtagna, så uppstår icke heller, enligt mitt förmenande, något som hindrar granskningens verkställande af åtgärden ensam för sig. Det svar pä första delen af frågan, som utgör Utskottets egentliga utlåtande, liar icke på ringaste sätt blifvit motiveradt, utan har såsom ett blott kategoriskt omdöme sjelf blifvit inflickadt bland motiverna för Utskottets slutliga hemställan. Det är ett sådant, förfaringssätt, som jag i allmänhet anser obehörigt utaf Rikets Ständers Utskott i fråga om framställningar, gjorda af folkets representanter, men synnerligen icke kan gilla i en så högst vigtig fråga, som den, om Konungens rådgifvare iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, vid hvilken frågas besvarande det synes såsom hade Utskottet bort åtminstone i någon mån upptaga till granskning och motiveradt bedömande de skäl, som för den anföras. Om denna åsigt är riktig, så borde ock de grunder, sorn anfördes i anmärknings-memorialet, hafva blifvit bemötta med annat, än ett naket kategoriskt omdöme. Dä emellertid Utskottet nu icke andragit något skäl för sitt egentliga utlåtande, att den anmärkta åtgärden icke är af sådan beskaffenhet, att ä densamma, betraktad ensam för sig, kan grundas ett omdöme, huruvida Stats-Rädets ledamöter uti deras rådslag icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, så kan jag icke heller biträda den pä detta utlåtande grundade hemställan, att ifrågavarande framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, utan anser, att de skäl, som i det vid remissen fogade anmärknings-memorialet anfördes, och hvilka qvarstå ovcderlagda, gifva fullgiltig anledning att för Rikets Ständer, enligt Riksdags-Ordningen § 29 mom. 2, tillkännagifva, det Konungens rådgifvare hafva icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, dä de den 4 sistlidne
Majit biföll Rikets Ständers hemställan, med förklarande, att, i händelse Allmänna Indragnings-Statens tillgångar icke blefvo tillräcklige för Embetsoch Tjenstemännens pensionering efter den nya beräkningen, pensionerne borde utgå af öfverskotten på Stats-verkets inkomster; och skulle Comite rade - Bil. t. JR. St. Just. Ombins Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. 49 rade för uppgörande af en Pensions-Inrättning för Civil-Staten om detta Nådiga Beslut underrättas. 94- Angående den af Öfverste Silfverschiöld. sökta accords-ersättning. Föredragen genom Krigs-Expeditionen. 95. Angående Regleringen af Riks-Sta tens a:dra Hufvud-Titel. Anmäld den 19 Nov. 1823. Kongl. Maj:t biföll, att de förändringar i anslagen på denna Titel, som Rikets Ständer beslutit, må vid Special-Staternas uppgörande iakttagas. I afseende på den speciela regleringen, skulle till Ecclesiastik-Expeditionen öfverlemnas hvad Rikets Ständer anfört om utgifterne för Sundhels-Collegium till Barnmorske-Lärlingars underhåll och till arfvoden för Predikanter vid Läns-fängelserna. Då Rikets Ständer icke anvist serskildta anslag tili Lön för en Secreterare vid Bil. t. R. St. Just. Omb. ns Emb.-Ber. 4 3. e Ht. 5o Bil. t. R. St. Just. Omb:hs Emb.-Ber. d 4 Nov. 1828. Justitiae-Cancellers-Embetet, skulle aflöningen för denne Tjensteman, sorn förut, utgå af 2:dra IIufvud-Titelns besparingar. Rikets Ständers framställning, angående sättet för pröfningen af hvad sorn utöfver Minister-anslaget kan behöfva i vexlar disponeras, skulle till pröfning förekomma i sammanhang med frågan om sättet för Tull-afgifternes utgörande. Kongl. Maj:t fann någon minskning i hittills vanliga
3:o §ör f)warje fjalft åt flfola 2anb$*£ontoren, inom 3uli månat) af bet löpanbe od) januari månab af bet påföljanbe året, till 0tat$*QEontoret infänba fötjlag öfwer uppbörb od) förfäljning af flämplabt papper i l)warje \!än. 3nom ben 31 januari årligen flfaH Sanbt*SRänteriet$ räfning öfwer Sljat* t*»0igillatae»uppbörben för bet näflförflutna året wara till &mbö>kontoret in* lemnab, åtföljb af alla till bebet* od) crebtt*pofterna f>öranbe oeriftcationer, wib otte af 8 ff. för Ijwarje öfwerjfjutanbe bag; ocf> bör Sanbö*©>ntoretö ©ene ralräfning för bet föregåenbe året, jemte Sanbtränteri* od) förfäljningö*räfnin* garne, famtibigt tneb Dtänteriräfningen, birecte till dammar*Stätten infänbaé wib 8 ff. böter för fywarje bag, forn berutöfwer, unbet en månabé tib, meb nämnbe infänbanbe förbröjeö: åltgganbe bet weberböranbe att å ifrågawatanbe räfningarö afgifwanbe inom nu ftabgabe tib f>ålla noga ttllfpn, famt, i fåbant affeenbe, bet få påforbraö, färjfilba witen utfätta; fjwaremot, bå fywab f)är an* befalleö blifwit fuUgjorbt famt (3Båt od) kronans rätt fåmebelfl bewafab, 2anbö*€ontoren odj Sanbträntmäflarne ega att bwarbera unbfå twå procent af !)wab inom året i ^tonané <£afla uti flämplabt*papperö*afgift influtit famt
Bland de arbetsföretag, hvilka Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader ansett böra genom särskildt anslag till visst bestämdt belopp understödjas, finnes i Styrelsens vid innevarande riksdag afgifna generalförslag i första klassen uppförd en väganläggning från Storbacken i Ofver-Luleå socken genom Jockmocks kyrkoby till sjön Waikijaur; och har Kongl. Maj:t i den nädiga Propositionen örn Statsverkets tillstånd och behof äskat att för detta företags utförande måtte af Pikets Ständer anslås en summa af 40,000 R:dr R:mt. Rörande detta ärende inhemtas af de Utskottet tillställde handlingar, att sedan Konungens Befallningshafvande i Norrbottens län, i underdåniga skrifvelser den 5 Januari och den 7 Maj 1857, hos Kongl. Maj:t anmält behofvet för nämnde län af förbättrade kommunikationer medelst väganläggningai-, samt Kongl. Maj:t till följd häraf, genom nådig framställning till Rikets sednast församlade Ständer, utverkat ett anslag å 67,500 R:dr R:mt till en föreslagen väg emellan Öfver-Torneå och Pajala socknar, men i afseende å öfrige af Dess Befallningshafvande ifrågaställdo väganläggningar i nåder meddelat, att några allmänna medel dertill då icke funnes att tillgå, har Konungens Befallningshafvande, i ändamål att åter väcka denna för ortens ekonomiska välstånd högst vigtiga fråga, låtit genom sakkunnige personer verkställa undersökningar med hänseende till nyssberörde väganläggningar, bland hvilka den nu ifrågavarande, från hemmanet Stoi-backen inom OfverLuleå socken — dit kommunikation med kustlandet dels genom landsväg dels sjöledes efter Luleå eif redan förefinnes — till sjön Waikijaur inom Jockmocks Lappmark, utgörande i väglängd 5 mil 5,320 fot, blifvit, enligt uppi-ättadt förslag, beräknad till en kostnad af 58,134 R:dr R:mt.
Af dessa uppgifna skäl, många liera att förtiga, kan man gerna antaga, att den genom förslaget afsedda fabriksbränning icke kommer till stånd, och då, efter samma förslag, för jordbruk icke får begagnas större panna än om 63 kannors rymd af enkel form, hvilken redskap kan vara tjenlig för en landtman, som. innehar 2 ä 3 mantal, följer, att alla större jordegare de facto uteslutas från den bränvinstillverkning, som vore relativ till deras jordbruk, hvilket allt synes orättvist. Dessutom att, om denna föreslagna reform i bränvins-lagstiftningen på en gång skulle genomföras, tillskyndades de liesta jordbrukare en oerhörd förlust derigenom, att deras brännerier måste förändras samt redskap och inventarier omarbetas, med en utgift till inoch utländske kopparslagare af en eller annan million, hvaraf allt den största obelåtenhet skulle uppstå. Med anledning af hvad jag sålunda haft äran framställa vill synas, att flen föreslagna brälrvinslagstiftningen icke är antaglig, och då allmänna meningen är ense derom, att nu gällande förordning bör läggas till grund för en blifvande, sedan åtskilliga förändringar i densamma, dem man under tillämpningen funnit nödige, blifvit utförde, äfvensom beskattningen redskapen emellan, relativt till produktionen i allmänhet, förhöjd, får jag, med 1845 års förordning till föresyn, uti densamma blott föreslå följande förändringar: Till förekommande deraf, att en obegränsad fabriksbxänning (hvarmed jag afser en fabriksmässigt bedrifven handtering), de facto skall fortfara, bör ett högre taxeringsvärde ovilkorligen ligga till grund för större produktion , åtminstone då fråga är om konstapparater med ånga. Genom förbiseende af denna uti 1845 års förordnings 3 § uttalade princip, är det ock, som en mängd fabriksbrännerier nu uppstått, enär det icke varit förbjudet begagna lika pannerymd i högre klass samt för ånga, med hvilken kan afverkas 30 ä 40 gånger mera, än sorn varit afsedt med enahanda pannerymd i l:a klass och derefter beräknadt taxeringsvärde.
Om Rikets Ständer, i afseende på Litt. d. i 2irsta punkten, besluta, alt Cassa-Creditiv åt Privat-Banker i allmänhet icke beviljas för längre tid än ett år, kommer också, till följd deraf, irsta mom. under Litt. c. i 22ldra punkten att förfalla; hvaremot senare mom. i samina punkt äfven i sådan händelse otvifvelaktigt lärer af Höglofl. Ridd. och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet godkännas. Enär de stadganden, Utskottet under Litt d. och e. af 22:dra punkten föreslagit, i afseende på Cassa-Creditiv till Associationer och PrivatBanker, som i större scala med spanmåls-belåning sig befatta, blifvit af orne Biks-Stånd bifallne, utom i hvad rörer afgiften till Banken i och för Creditiv-rätligheten, samt äfven i denna del Högv. Presle-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet Utskottets förslag i allo biträdt, anser Utskottet sig ega fullt skäl Banco-Utskollets Memorial IV.-o 3o. inbjuda Höglofl. Ridd. och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet att med öfrige 2:ne Riks-Siånd sig förena om det stadgande: att i afgift till Banken skall af dylika Associationer och Privat-Banker erläggas i procent af den beviljade summan, om den uppgår till 2000 R:dr, eller derutöfver, men för Creditiv å alla mindre summor 10 R:dr. Antages icke denna inbjudning af någotdera Riks-Slåndet, till hvilket densamma skett, kommer genom votering i förstärkt Utskott att utrönas, huruvida omförmälde afgift skall ega rum eller ej.
Aker och Hnq nyt, tjad, , Classistceras i likper med hwad >ör Hemman a Landet törecheijwic är, i kre-me (g'ne) grader, efter dess olika ägande warde as ftmtio R'br och derunder, oi sjuttiofem R:dr elier as etr hundrade R dr lunnes landet, och taxeras dere-k.r i Bewillning hwarje kun, neland as första graden kill syra jMjygar, as andra graden till sex chchmgar och as trscje graden till klo chlilrnqar; hwaremot om Stadsjord chulls stanas, som more ward mer an ek? hundrade R:dr tunneiandet. ökes i jemföriigt förhållande asgiften dera. Hwar, Den 5 IänuarLL. 249 Hwarcst Geometrisk mätning icke för sig gadk, följes annat a stallet tillgängeiigt rättesnöre om ägo. rymden och askastningen, och lämpas afgiftcn ester den grund här förelagd är ' deremot undantageg oupp, odlade Urmarker, Beteöhagär och Skog stan all sadan ruskyild. , 7:0 Den som äger flere fördesar k Skaten af Fastighet, Bruk, Fabcique, Handelsrörelse ester an. nan näring, erlägger för hwarje sadan egenskap och tillhörighet utsatte afgjster, alldeles kill enahanda belopp som om hwardera af dem innehades af en ser« skild person. 8:0 Dä någon erhållit Caracter, utan att haf. wa warit i Kongl. MajstS och Kronans tjenst, betalar han derföre i Bewistning halsten emot hwad sjelf, wa Tfenstemanncn är päfärc. Ester ock för Carocleren erlägges ej någon serskild Bewillning, utan böra Carackeriserade Personer, som ej hofwa någon inkomst, tjenst eller näring, taxeras lika med »bemedlade Skänds-Personer.
Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro: ett Lag-Utskott, att utarbeta de från Riksens Ständers Plena remitterade Förslag till Civil-, Criminaloch Kjrko-Lagarnes förbätring; samt ett Allmänt Besvärsoch Ekotomiskt Utskott deruti föreslå. (Föreslaften lydelse, hvaruti ändringarne eller tilläggen äro med kursiv stil utmärkta.'; Riksens Ständer välje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärendena bereda. Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro: ett Lag-Utskott, att utarbeta de från Riksens Ständers Plena remitterade Förslag lill Civil-, Criminal-, Tryckfrihetsoch KyrkoLagarnes förbättring; samt ett Allmänt Besvärsoch Ekonomiskt Utskott deruti föreslå. 4 Förslag till ändringar i Grundlagar ne. § 85. Såsom Grundlagar skola anses: denna Såsom Grundlagar skola anses: denna Regerings-Form, samt den Riksdags-Ordning, Regerings-Form sami Riksdags-Ordningew och deli Suecessions-Ordning och den FörordSuccessions-Ordningew. ving nw en ullmän Tryckfrihet, hvilka, i öfverensstämmelse med de grundsatser, som i denna Regerings-Form bestämmas, Riksens Ständer och honungen gemensamt vid denna Riksdag komma att fastställa. § Med Tryckfrihet förstås hvarje Svensk Mans rättighet att, ulan några af den off'Ulliga Makten i för viig Iaggda hinder, utgifva skrifter, alt sedermera endast inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, "ch att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig Lag, gifven alt bevara allmänt lugn, ulan alt återhålla allmän upplysning. Alla Handlingar och Protokoll i hvad mål som helst, de Protokoll undantagna, sorn uti Stats Rådet och hos honungen i Minislerie/a Ärenden och Kamman do-m ål fiit as, må ovilkorligen genom trycket kunna utgifvas. Ej må tryckas Bankooch Riksgälds-Verkens Protokoll och Handlingar rörande ärenden, hvilka böra hemliga hållas. 86.
Pröfnings-komiléerna hafva hittills, i saknad af skäl oeh uplysningar, icke kunnat fullständigt rätta de fel, Koniitéen funnit i Taxerings-komitéens åtgärder. Jag förnyar min anhållan om bifall till §:n. Hr Aminoff: Stadgandet, alt Kronoombud skall vid Taxefings-komitéerne pä landet vara närvar, blef först vid sista riksdagen uti Bevilln.-förordn. intaget. Ulsk. har nu ansett, att ett Kronoombud äfven borde finnas vid Taxerings-komitéerna i städerna, och deuti instämmer jag. — Hvad åter angar Stockholms Stad, så är den ifrån de öfriga städerna i så måtto skiljd, att Kamreraren vid OfverStåth.Embetet i Kronoupbörds-ärender skall uti rösträttighet vara närvar., samt bevaka Kronans lagliga rätt. En talare har här yttrat, att en kontrollant vore tillräcklig för Stockholms stad. Jag tror mig ega någon kännedom härom och får derföre uplysa, att Taxerings-komitéerna härstädes arbeta på afdeln:r, hvarest ärendena utredas och beredas, och att der är högsta behofvet af en person, som bevarar Kronans rätt. Då nu ti. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. Den 14 Maj c. m. 487 bifölle ifrågavande §, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter fl. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. §§ 104, lill och med lil. Frih. Palmstjerna: I 108 §:n har Ulsk. föreslagit, alt inköpspriset i fråga om hus och byggnader i städerna skall ligga till grund för taxeringsvärdet. Jag anser della oriktigt. Enl. den erfarenhet jag har, blifva hus och åbyggnader i städerna tillräckligt laxerade, om brandförsäkringsvärdet lägges till grund för taxeringen. Jag anser Utsk:s förslag så mycket oriktigare, som inköpspriset beror af många andra omständigheter, än just husets värde. Det kan bero af någons behof att cga ett hus.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva åter i denne del bifallit Utskottets, öfver gjorde anmärkningar, afgifne senare Utlåtande af den 23 i nästledne månad, hvarigenom Utskottet, uti ii:te puncten, i anseende till hvad anmärkt blifvit, frångått dess förut gjorde ifrågavarande Förslag; i följd hvaraf arne; Stånd alltså stannat mot hvarandra härom i så olika Reslut, att någon jemnkning deraf icke kan företagas; hvarföre denna fråga, såsom ägande sammanhang med regleringen om Stats-medlens disponerande, likmätigt 69 §. i Regerings-Forrnen synes böra öfver emnås till afgörande utaf Förstärkta Stats-Utskottej:, medelst omröstning, i den händelse något Riks Stånd ej skulle finna för godt, att helt och hållet frånträda dess beslut samt förena sig med 2lne af de andre. Och får Stats Utskottet, med anmälan af förhållandet , vördsamligen föreslå fö jande voterings - proposition : Den, som bifaller, att frågan om rättighet för Riksens Ständers till granskning af Stats* Råneo och Riksgälds-Verkens Räkenskaper för. ordnade Revisorer att inhibera hälften af Creditiven å Banken för Allmänna Magazirr«-In* tggo Stats Utskottets Betänkandcn. ränningen, ma, enligt Stats-Utskotiets Utlåtande af deti 23 i nästledne månad, förfalla, voterar Ja, den det ej vill, Nej. Vinner Nej; så kommer åter att antagas hvad Stats-Utskotlet, i Betänkande angående grunderne för Allmänna Magazins-Inrättningens Styrelse och Förvaltning, af den 23 slstl. Maji, föreslagit i frå. gan rörande rättighet för Riksens Siänders bemälte Revisorer, att, i händelse af befinnande uppenbara öfverträdelser af Grunderne för dispositionen af de för denna Inrättning bestämda Cieditiv å Banken, låta till halfva beloppet inhibera desse Creditiv med iakttagande för öfrigt af hvad härom närmare är föreskrifva. Riksens Högloft.
Ehuru Hr Ridd.-Fiskalen sålunda sjelf antyder att saken är outredd har han likväl, besynnerligt nog, kommit lill det resultat, ali tillstyrka frågans öfverlemnande till afgörande af en Compromiss. Af allt delta, som jag nu haft äran nämna, och som finnes anlydt i motiverna till Utsk:s utlåt., torde för hvar och en, som förut derom varit osäker, nu vara klart, att saken leke är klar! Vid denna frågas behandling inom Ridd.Utsk. har jag delat den i Utsk:s betänk, uttryckte mening, att frågan, om huruvida någon ansvarsskyldighet kan Ridd.-Kamereraren åläggas bör genom undersökning vid laga domstol utredas. Å andra sidan har man föreslagit, dels att öfverlemna saken till en Compromiss. Hr Lagerhjelm, som, bland andra åstundar detta, har i anledn. deraf föreslagit, att nämnde Compromiss borde bildas af ledamöter af R. o. Ad. utsedde af Ridd.Utsk. Det torde dock strida mot all Juridisk praxis, att en Compromiss tillsättes uteslutande af ena parten, hvilket äfven Hr Rääf och flera andra ledamöter redan anmärkt. De hafva i stället föreslagit att Compromissens ledamöter skulle tillsättas, till hälften afR. o. Ad., och till hälften af Ridd.-Kamereraren o. s. v.; men, huru än Compromissen må sammansättas, så tror jag, alt den ej blir lämplig till sakens bedömmande, och, i alla händelser, inser jag ej hvad fördel egentligen skulle vinnas genom sakens öfverlemnande till en Compromiss. Man har sagt att dels undvika derigenom det obehag för R. o. Ad. att nödgas för rätta instämma sin Kamererare. Jag förstår ej denna skygghet för lagliga former! Det är som om man trodde det ligga något skymfligt i blotta beröringen med lagen. Lagen, som likväl, hos ett fritt folk, der den stiftas af folkets ombud, borde betraktas såsom hvar mans värn och beskyddl Dels har man trott att genom en Compromiss saken skulle undgå att så mycket blifva föremål för publiciteten. Jag tror, alt det är förgäfves att hoppas, det genom Compromiss eller något annat sätt publicitet kan undvikas.