Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skattskrifvaren åligger, att bevisligen underrätta den , som för uteblifvande är till böter fälld , sä väl om deras belopp , som att honom aligger , inom fjorton dagar, vid fördubblad bot och förlust af vidare talan , å ort, sorn utsattes, de bristande uppgifter aflemna. Uteblifva de ändock , anmäle han förhällandet hos Konungens Befallningshafvande i afseende pä böterne , och varde Skattskrifningen verkstäld , enligt de upplysningar , som ändock kunna erhällas. G Mom. De vid Mantalsskrifningen meddelte uppgifter om personers kön, ålder och namn, skola med Husförhörsboken pä stället noga jemföras, så att ingen skattskyldig förbigås eller ur MantalsLängden uteslutes ; och , när större eller mindre del af en Sockens Innevånare är i annat District mantalsskrifven, bör ett af vederbörande Pastor undertecknadt Utdrag af HusförhörsBoken , till nödig upplysning vid Mantalsskrifningen företes , hvilket äfven gäller, då någon från annan Församling till skattskrifning sig anmäler. 22 2 BevillningsUtsL BetänHanden. Skattskrifvaren skall derjemte söka alla nödige upplysningar om de Personer , som af honom böra antecknas, för hvilkas säkrare och skyndsammare meddelande Länsmän, Fjerdingsman och Sexman eller "Rotemästare, de tvänne sistnämnde vid lika ansvar, som i 5 Mqm. angående uteblifvande från Mantalsskrifningen stadgadt är, skola vid förättningen vara tillstädes. 7. Mom. Hvarje Skattskyldig skall ovilkorligen i Mantal upföras och taxeras der han bosatt är, till nästa Fardag flyttar, eller största delen af året sig uppehåller. Embets-och Tjenste-män skattskrifvas och taxeras der de hafva tjenst eller lön, så vida de ej å annor jort äro beständigt bosatte. 8. Mom. Alla uppgifter, skrifteliga eller munteliga, skola i Mantalslängden noga intagas, de skrifteliga numereras, och numern an« märkas i Mantalslängden, hvilken de bifogas. g. Mom.
Appelkvist från Blekinge Län, hvilken, emedan numera jord och hemmansegare i allmänhet skola från Kongl. Majit och Kronan inlöst ekeskogen, så att Jägerioch Skogs-betjeningen icke vidare tillkommer någon uppsigt derå, utan dess enda befattning skall vara att, jemte tillsynen öfver ekeskogen å några få kronolägenheter, handhafva Författningarne om svedjande i skog och å mark, hvilket skulle kunna uppdragas åt den ordinarie Kronobetjeningen, hemställt, att, då det skall kunna antagas såsom gifvet, att Jägeri-betjeningen, för dess bergning, på ett eller annat sätt omsider kommer allmänheten till last, Rikets Ständer måtte hos ' Kongl. Maj:t föreslå, att denna betjening måtte indragas, såsom, efter motionärens förmenande, öfverflödig, onyttig och till och med skadlig. Utskotten hafva tagit dessa fiamställningar under öfvervägande och hvad först vidkommer \ Förslaget om allmänningarnes upplåtande till fri disposition af delegarne och deras fördelning, på sätt om Sockne allmänningar är stadgadt, finnes redan, genom Kongl. Majrts Nådiga Bref den 16 Mars 1824, lörklaradt, att Kongl. Maj:t vill, uppå derom skeende ansökning, för hvarje Allmänning i Nåder tillåta, att den till Intresscnternes egen disposition gemensamt, eller delning socknar och cnskildte hemman emellan, upplåtes, enär Kongl. Maj:t finner sådant lämpligt och något laga hinder derföre icke möter. En mera ovillkorlig föreskrift i detta ämne, så att upplåtelse eller delning af Allmänning borde ske, afven då den icke äskades af delegarne och utan afseende på locala förhållanden, skulle mången gång verka till förlägenhet för delegarne sjelfva, om de, i anseende till skogens aflägsenhet eller andra locala hinder^ icke kunde åstadkomma den erforderliga vården och bevakningen, då man också mej 4 Za"'- samt AllmBesv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 6. säkerhet hade att förutse skogens skyndsamma oell gagnlösa förstörande.
St:r gjort sig skyldiga till ett vacklande i sina grundsatser, då de vid senaste riksdag afläto sin underdåniga skrifvelse till K. M:t för att i lika sansade som berättigade ordalag yttra sina tankar i afseende å grunderna för vår tull-lagstiftning i allmänhet, och Hr Frilen har nu upplyst att det var detta s. k. vacklande, som beredde den gjorda framställningen det missödet, att icke vinna K. Mits nådiga afseende. Jag befarar emellertid, att Hr Frilen misstagit sig på andemeningen i denna framställning, som var en frukt, icke af ombytlighet i tänkesätt, utan af uppmärksamhet på följderna af ett system, som man funnit hafva gått för långt, som man befarade icke skulle motsvara hvad det lofvat, och sålunda behöfde hejdas. Hr Frilen må säga: att Ständernas beslut var, i förhållande till Hr Frihins åsigter, reaktionärt, men icke innebar det ett vacklande utan orsak. Hvad särskildt angår den vid sista riksdagen af Ständerna fastställda förhöjda tullen å bränvin, som likaledes bortföll till följd af regeringens förordnande, stödde sig R. Stirs beslut i denna fråga, så vidt jag uppfattat detsamma, på den ganska riktiga tanken, att konkurrensen med den fremmande varan nedtryckte priset å den högt beskattade inhemska tillverkningen, hvilket å sin sida medförde en nedtryckning å råämnets pris, hvarigenom beskattningen, som varit ämne lill en konsumtionsafgift, tvärt emot ändamålet, till fördel för konsumenten, förvandlades till en skatt på jorden. Jag öfvergår nu till den konstitutionella frågan. Konungens höga rätt, att, ingå aftal och förbund med fremmande makter, framstår i 12 § R. F:n som ovilkorlig. Huruvida denna höga rätt, det oaktadt, kan anses begränsad af andra grundlagsbestämmelser, och hvad inflytande delta må ega å afslutandet af en handelstraktat, som har till föremål förändringar i tulltaxan och sålunda berör Svenska folkets beskattningsrätt, är en fråga, hvaröfver■ jag icke anser mig ega anledning att vid detta tillfälle ingå i något omdöme och som strängt taget icke egentligen kan anses utgöra föremål för denna öfverläggning.
Armfelts förslag, att i 24:de kap. af Lag-Utsk:ts förslag till strafflag skall intagas en 17:de § af följande lydelse: »Den, som till straffarbete efter 3 eller 7 § sig förfallen gjort, varde ock dömd medborgerligt förtroende på viss tid förlustig», röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvanberörde förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—18. Godkändes. Den 18 Juli. 25:te kap. jemte dess rubrik. Biföllos. 537 Slutligen föredrogos: Utsk:ts hemställanden å sid. 38. Biföllos, den förra med erinran om iakttagande af hvad R. o. Ad. i afseende å lagförslaget beslutat. Upplästes en från Praeses i K, Akademien för de fria konsterna ankommen skrifvelse af följande innehåll: Härigenom får jag äran tillkännagifva, att K. Akademiens för de fria konsterna exposition af konstarbeten hålles öppen uteslutande för R. St:rs Hrr Talmän och Ledamöter Måndagen den 20 innev:de månad från kl. 11 till 2, samt kl. 5 till 7. R. o. Ad. åtskiljdes kl. jlO e. m. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 18 Juli 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 11, 13, 14, 15 och 17 dennes, samt prot:t för den 18 sisth April e. m. Företogs val till ersättande af ledigheter ibland R. o. Ad:s Hrr Bänkmän, nemi. inom 4:de Bänkm:s-Afd:n: efter N:o 119. Frih. Lybecker, fullm. Gr. Lewenhaupt, Adam Casimir; 538 Dén 18 Juli. I5:de Bänkm:s-Afd:n: efter N.-o 1034. Hr Wallenstjerna, fullm. Frih.
Men då samma ändamål, som revisorernes förslag åsyftade, eller hvarje å Riksgäldskontoret anvisadt statsanslags upptagande och redovisande på ett enda ställe, äfven med bibehållande af nuvarande bokföring, skulle enligt fullmäktiges förmenande på ett lämpligare och fullständigare sätt kunna vinnas, derest en serskild räkenskap eller en så kallad afräkningsbok upprättades öfver alla de utgifter, som detta förslag egentligen afsåg, så hade fullmäktige förordnat, att, intilldess Rikets Ständer komme i tillfälle att sitt beslut i anledning häraf meddela, borde en dylik afräkningsbok föras, uti hvilken hvart och ett, såsom extra eller tillfällig statsutgift, beviljadt och till utgående från Riksgäldskontoret anvisadt lån eller anslag skulle å sitt serskildta konto uppdebiteras och hvarest jemväl alla anvisningar å de till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för vattenaftappningar eller andra odlingsföretag samt vägförbättringar m. m. ställda medel skulle antecknas, äfvensom hvarje af samma medel verkställd utbetalning behörigen afföras, och borde denna räkenskap, den der äfven skulle omfatta anslagen till folkundervisningens befrämjande, för hvarje år afslutas och derefter med inoch utgående balanser fortsättas samt, utom sjelfva hufvudräkningen, innehålla serskilda sammandrag för hvar och en af de titlar, derunder nu ifrågavarande statsutgifter i Riksgäldskon - 8 SlatsUtskottets Utlåtande, A :o T8. lorets reglemente förekomma.
Resekostnaden för honom under årets lopp uppgått till 220 R:dr 2 sk. (8) ( 58 ) För år 1833 hafva utgifterna för lika beskaffade resor utgjort 284 R:dr B:co, hvaraf 86 R:dr 27 sk. 6 r. åtgått till resor, som haft till föremål att anskaffa underrättelse om i orten gängse priser å proviant. Och ehuruväl RegementsCommissarien Silfverbrand undfått och vid i832 års Räkenskap bifogat officielt betyg, att PassevolanceVerkets i Malmköping ägande gård ej varit med någon skatt till Kongl. Majrt och Kronan graverad, har han dock, äfven år i833, på Cassans bekostnad, företagit en resa för att skaffa sig ett så beskaffadt betyg. Yid i83a års Regementsmöte med Södermanlands Regemente, som fortfor endast 8 dagar, har RegementsCommissarien under rubrik af Sjukvårdskostnader upptagit: Medicamenter för 47: 4°> 5. 99 K:r 23|- jungfrur Bränvin, som utdelats till de sjuke . 132: 47* — Kostnaden för mat åt de sjuke, för 78 sjukdagar, utgiften för vedoch vattenkörning deri inberäknad 55: 11. 6. Till en sjukvaktare och en sjukvakterska, jemte ersättning för tvätt och skurning 103: 24. 8. Skrifmaterialier 10: - hvarförutan uti räkningen öfver samma års Befälsmöte upptages, väl icke någon kostnad för medicamenter, men deremot för Bränvin ett belopp af i5 R:dr 6 sk. Uti Westmanlands Regementes räkningar förekommer för år i832 en utgift af 10 R:dr 19 sk. 6 r., skjuts och tractamentsersättning till RegementsCommissarien Hallen för en verkställd resa till Sala, i ändamål att betala en Apoteksräkning; samt för år i833, att bemälde Commissarie, i strid mot författningarna, beräknat sig retroactift för åren i83o och 1831 till godo den medgifna aflöningsförhöjn ingen.
Hvarom Kongl. Maj:t den 9 October 1812 utfärdade Dess Nådiga Kungörelse. Början härmed gjordes år 18 r 3 , och från samma tid upphörde den förut brukliga afföringen efter numer och årta! för de dubbla 3- och 2:R:dis-Sedlarne, såsom Bcmco-Utskotlets Memorial No go. 27 varande alldeles utan ändamål, enär extraliering af de utelöpande för hvarje år serskildt, så vidt kändt är, aldrig egt rum. Redovisningen för dem har derefter skett i antal och summa, lika med öfrige genom Cassorna gående Sedlar, men på ett för sig afskiljdt Conto i Räkenskaperna, hvarigenom successiv inlösen och förminskning dera! för hvarje år framgent blifver synbar. Vid 1815 års Riksdag stadgades af Banco-Utskottet bland annat, i och för Vexel-BancoRäkenskapernas förenklande och minskning i arbetet inom detta Departement, sedan de på enkla blad utgifna 3- och 2:R:drs-Sedlarne voro fullt lika beqvämliga med en dubbel 5 R:drs-Sedel, att Transport-Sedlar genom Yexel-Banken ej komme att utgifvas på mindre summa än 10 R:dr, men^derutöfver äfven på ojemna summor, efter hvars och ens beqvämlighet, hvarmed följaktligen allt vidare begagnande af det ofvannämnde TransportSedel-Formulairet N:o 1 upphörde. (d3:coRegl. 1815 , §. 28.).
Discussionerne i ämnet nu synas mig för tidige, emedan Utskottens Betänkande derutinnan, hvilket, enligt Riksdagsordningen, bör föregå Ståndens pröfning, ännu icke inkommit ; så utan att för närvarande yttra män tanka , huruvida jag anser CanalArbetet böra fullföljas eller icke, hemställer jag, till tidens vinnande, att all vidare öfverläggning i detta ämne uppskjutes, intill dess Stats och BancoUtskottens Utlåtande till Riksens Höglofl. Ständer inkommer, samt förbehåller mig och de Ledamöter, hvilka tilläfventyrs finna sig befogade till några an* Den 2 Martil. 37 märkningar, att dem få uppgifva enär samina Utlåtande med tillhörige Allegater i behörig Ordning till granskning tö>edrages, hel 1st omständigheter , sorn nu finnas outredde eiler tvetydige, torde genom berörde Handlingar nöjaktigt upplysas. Herr Grefven och LandtMarskalken hem» ställde, att alla de, angående Götha Canal, nu afgifna Yttranden måtte till Stafsoch BancoUtskotten remitteras ; hvilket bil olls. Justerades Pleni - Protocollet för den 17 sistlidne Februarii iörmiddagen. Grefve Monier, Carl Stellan: Plenidagen den 17 i förra månaden tog jag mig friheten upplysa derom, att Allmänna Besvärs och OeconomlasUtskottet grundat sitt Betänkande, rörande Beväringen, hufvudsakligen på Ledamöternes af det Hedervärda BondeStåndet enträgna påstående, att BevarängsManskapet ingalunda borde b frias från Bevärings skyldigheten då de ingingo i Giftermål; häremot gjordes då det inkast af en värd Ledamot, att sä vida de skäl communicerades med de öfrige Resptctive RiksStånden, hvilka föranledde till Aterremiss af Betänkandet, så skulle det Hedervärda BondeStåndet troligen blifva af en annan tanka: För att nu kunna styrka, det Utskottet ej misstagit sig i Beslutet , utbeder jag mig ytterligare få nämna, hurusom det He; 38'
Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att chefen för Just.departementet icke må tillika vara ledamot af Konungens Högsta Domstol. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Lagerhjelm: Emot H. R. o. Ad:s gemensamma tanke i anledn. af Constit.Utsk:s mentor. N:o 34, rörtde Just.Statsministerns delaktighet i Statsrådet, reserverar jag mig på följande grunder. Uti Sverige har, så vidt mig veterligt är, alltsedan staten började ordnas, Konungaväldet varit skiljdt från Folkets myndigheter genom förmedlande embeten eller corporationer. Man finner dem först i mägtiga slägtförhållanden, sedan i Rådet, som med större och mindre myndighet omgifvit Konungen, tills Gustaf III med säkerhetsacten lät det nästan helt och hållet ingå. Då >8og års lagstiftare organiserade Statsrådet, bibehöllo de Riksdrotset under namn af Just.Statsminister. Man har sagt, att delta skedde af person - Den 6 O c t ober f. m. sonliga considerationer. Jag tror tvärtom, att de funno det i sin ordning, att den högste juridiske embetsroannen ej skulle saknas i Konungens Råd. JVu äflas man att ur Statsrådet borttaga en medlem,v som Konungen icke katt, ulan ransakning och dorn, från sig skilja, och skälet är hufvudsakligen theoretiskt; man vill nemi., alt Konungens Statsråd skall vara af Honom absolut beroende. Gör man nu å andra sidan Ständerna absolut beroende af Folket, d. v. r. borttager man sjelfskrifvenheten och corporationsvalet ur Representationen oell i stallet' inför allmänna val, så ärman consequent. Jag ogillar det förra och äfven det sednare, och anser mig således äfven vara consequent.
Riksdag väckt lika beskaffadt förslag, som det nu förevarande, har då varande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, uti Betänkande N:o 47, upplyst: dels att Rikets Ständer redan vid 1840—1841 årens Riksdag förehaft frågan om en förändrad organisation af Krigs-Akademien, samt uti underdånig skrifvelse den 10 December 1840 hos Kongl. Maj:t anhållit, bland annat: »att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga de åtgärder, i följd hvaraf Aka»demi en, från ett militäriskt gymnasium med kontubernium, som den vore, kunde »successivt utbildas till och blifva en tillämpnings-skola för arméens befäl af »alla vapen, hvarigenom behofvet af särskilda privata inrättningar för nyssnämnde - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 43. 9 »nämnde ändamål kunna försvinna»; dels att Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende, under den 25 Januari 1841, i Nåder förklarat, »att Kriss-Akadernien skulle förblifva i sitt närvarande skick intill dess en ali»män reglering af Rikets uppfostrings-och undervisnings-anstalter kunde ske»,— dels ock att sedan, genom Nådigt Cirkulär till samtliga konsistorierna i Riket den 6 Juli 1849, blifvit förordnadt, angående regleringen af Elementar-läroverken, Kongl. Majit äfven, under den 18 Januari 1850, i Nåder vidtagit åtskilliga förändringar i Krigs-Akademiens organisation till undanrödjande af dervid anmärkta olägenheter; och liar Utskottet i nämnde betänkande i sjelfva saken yttrat: att Utskottet, efter öfvervägande ej mindre af hvad sålunda uti denna fråga förekommit, än af motionärens framställning i ämnet, ansåge, i öfverensstämmelse med de åsigter, som föranledt Rikets Ständers vid 1840—1841 årens Riksdag afgifne underdåniga framställning, Krigs-akademien, tvärtemot hvad motionären yrkat, böra bibehållas såsom en nödvändig tillämpningsskola för bibringande af militärbildning; hvadan och då Utskottet dessutom hyste den öfvertygelse, att det vore alltför tidigt att bedöma verkningarne af den utaf Kongl.
Dessa andans män, fridens budbärare, blefvo offentligt öfverbevisade om att ha haft gemenskap med fienden; och det förljöds såsom en olycklig sanning att det myckna onda, som härigenom uppkom, icke ens kunde täljas, hvarföre ock de krigiska herdarne af fruktan för efterräkning ”nedlade för kongl. maj:ts tron den underdånigsta bön att kongl. maj:t täcktes i förgätenhet ställa och med ett nådestreck öfverstryka hvad de i förledna ofredstid af fruktan och tvång kunna hafva begått”, hvilket ock ”kongl. maj:t lät så vida hos sig rum finna som de det sjelfva med ånger erkände”. Emellertid blefvo flere af dessa presterliga orostiftare arresterade, och den gamle 70-årige prosten Peder Gudeson Gädda i Nafverstad (Bullarens härad) blef emot sin vilja transporterad till Linköpings stift. Men hans son, Gude Gädda, som varit bland de arresterade och sedermera i sin tur fick Nafverstads pastorat, fortplantade der slägten. Familjen ”Gjedde”, ursprungligen en norsk adelsslägt, som lärer ha förlorat adelskapet derigenom att en af dess medlemmar gifte sig med en ofrälse ”jomfrue”, är se’n århundraden bekant i Bohuslän under det försvenskade namnet. Otaliga historier hafva der varit i sväng om denna familj, hvars efterkommande i flerfaldiga befattningar blifvit utgrenade kring land och kust. Det var en af de andliga herrarne Gädda som, då han vid ett besök af stiftets biskop manhaftigt skulle undantränga det nyfikna och sammanpackade folket, helt faderligt yttrade: ”Dra åt helvete, go’ vänner – biskopen kommer i hack och häl efter.”... En annan Gädda, stor älskare af fiske, brukade sysselsätta sig med metning, under det han for öfver sjön till andra kyrkan.
Ankom till Exp. Utsk. d, 7 Dee. igip. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 5i angående Motion om upphörande af Städernas Salu-Accis. Utskottets ofvannämnde Betänkande, som blifvit bifallet af Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Boude-Ståndet, har deremot, vid öfverläggning derom inom Välloflige Borgare-Ståndet, utgjort föremål för anmärkningar af ganska många bland Ståndets respective Ledamöter, och med anledning af den, på sådan grund, beslutna återremiss, får, § Bevilln.-tJiskottets Utlåtande, N:o 56. Utskottet nu i ämnet ytterligare sig utlåta. Eluiru Herrar Lundgren, Hels ingins, Santesson, Lamberg, Leffler, Brovallius, Falkman, Langenberg, Löfvenius, Cronius, Winberga Alund, Lundmani Cron, Montan, Mattsson, Bergelin, Wallström, Westman, Modin, Dalenius och Meijer gjort serskilda anföranden i frågan, torde Utskottet, då många af dessa anmärkningar haft samma syftning, till undvikande af vidlyftighet, få inskränka sig till upptagande och besvarande af deras hufvud saklig a innehåll.
11 densamma härleder sig från tvekan derom, huruvida 14 § har afseende på endast de nya stängseldelningar, som af de antagna nya grundsattserna för stängselskyldigheten föranledas, eller om den är tillämplig äfven på de framtida förändringar, som i dessa fördelningar kunna inträffa; en fråga, den Utskottet redan yttrat sig anse icke kunna på mer än ett sätt besvaras; och några andra bevis för den förmenta otydligheten i meranämnde § nu ej blifvit anförda; finnér Utskottet sig desto mindre hafva anledning tillstyrka en lagförklaring i det alhandlade ämnet, som dylika förklaringar, när de icke framkallas af ett oeftergifligt behof, röjande sig genom de olika sätt, hvarpå en lagbestämmelse blir inom lagskipningen tillämpad, men aldrig frammanadt ensamt af en eller annan individs oförmögenhet att utlägga lagen, ofta suarare bidraga till att försvåra den rätta tillämpningen, än att underlätta densamma; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker, alt Bjerkander och Anders Jonssons ifrågavarande motioner ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 1 öfverensstämmelse med den åsigt, han i afseende på 12 § uttalat, har Per Persson från Wermland yrkat, att i 13 § framför orden »samfiilde vägar» måtte inllickas ordet »stängsellagets», så att lydelsen blefve denna: »Der led eller grind öfver stängsellagets samfälde vägar tarfvas» o. s. v.; samt att i öfrigt måtte till denna § fogas det tillägg, att den, som har rätt till enskild väg eller fädrift öfver annans egor, skall »vara förpligtad att hålla sådan vård om sina kreatur under driftning, som i 1 § stadgadt är.»
Detta skäl existerar alldeles ej, ty § 16 säger ut - 478 Den 5 J u 1 i f. m. tryckligen alt inteckningen gäller med ”förmånsrätt, som i 17 kap. H.B:n skiljs”; och detta 17 kap. H.B:n stadgar uttryckligen: ”Ej gifvet' inteckning förmonsrätt, utan i fast egendom, then gäldenär egde tå inteckningen skedde; ej eller then, som sker sedan gäldenär död, eller thess fattigdom almänt kunnig är”. Det är obegripligt att man kan anföra dylika skäl, hvilka kunna vilseföra dem, som ej hafva full kännedom om lagens stadganden. Det är derföre som jag ansett mig pligtig att för B. o. Ad. tillkännagifva, att den föreburna motsägelsen ej finnes. Då nu öfverläggningen om 14 § ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på denna § blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s förslag och dels att den deremot svarande § i 1818 års inteckningslag måtte förblifva gällande; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle denna § af Utsk:s förslag. Härvid ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det lian trott sig finna att ja öfverröstat nej. Hr Printzensköld begärde votering, men innan voteringspropos. i anledn. häraf hann blifva skriftligen uppsatt, anmälde sig Hr Printzensköld ånyo samt förklarade det han ville afstå frän den begärda voteringen och endast reservera sig emot det fattade beslutet. §§:ne 15, 16 och 17. Lemnades utan anmärkning. § 18. Gr. Lagerbjelke: