Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, säger man, om ej denna landthandel verkar direct skadligt på de handlande i städerne, verkar den dock indirect menligt på städerne i gemen: deruti kan jag icke heller för min del instämma. Som skäl för berörde påstående säges, att allmogen icke skulle komma att föra in lill städerna sina landtmanna-produkter utan försälja dem lill landthandlarne, hvilka sålunda kommo att blifva en länk mellan städerne och allmogen, som derigenom nödsakades att betala sina behof dyrare än hos stadshandlanderne, delta håller icke heller streck, ty den som känner allmogen, vet ganska väl att det är nära omöjligt att få köpa något af en bonde under vägen då han ernar sig in till stad; — ban säljer intet, utan vill der försöka sin lycka, att få så mycket betald t som möjligt. Sedan han förgäfves väntat, måhända hela dagen på torget att finna köpare, först då kan det bli möjligt att med honom, på återfärden till hemmet, kunna komma i handel, och i följd af den inrotade öfvertygelsen, att endast i staden blifva bäst betald, är det icke heller att befara det bonden skulle underlåta alt besöka densamma. Genom alla de skäl jag nu framdragit, tror jag mig hafva visat att landthandeln icke medförer så många vådor, som man låter påskina. Men jag har ännu ett skäl för min sats, hvilket torde finnas vigligare än alla andra, nemi. att Staten skulle komma att göra en icke så obetydlig vinst på utvidgningen af landthandeln. Som skäl till denna förmodan, ber jag att få framdraga ett officiell dokument, nemi. Commercecolhii berättelse om Sveriges inrikes sjöfart år 1849, deri det pag. 31, heter: att handlande å landet för nämnde år crlagt en Bevillning af 10,295 r:dr. Jag ber att få fästa upmärksamheten just derpå, att då den 218 Den 29 Mars e. m. omnämnda summan erlades, så hade Konungens Nåd. förordning icke varit i verksamhet mer än 3 år, och icke förthy upgick den till ofvanberörde belopp.
Den under Nionde HufvudTiteln anJ slagna Summa af 100,000 R:dr årligen til 1 Jord» brukets, Handelns och Näringarnes befordran och understödjande hafva Bevisorerne funnit vara af Kong], Majit i Nåder sålunda disponerad, att derutaf, bland andra utgifter, ett sam; manräknadt belopp under de förflutna åren af omkring 118,500 R:dr, hvarå sedermera dock na.' gon afbetalning skett, utgått såsom Dån, ej blott till de i Länen inrättade Hushållningssällskap, utan äfven och till större delen Et enskildta personer eller Bolag, antingen räntefritt eller mot 3^4 procents ränta, hvilken, så väl sorn skeende Capital-afbetalningar, åter upptagas att öka tillgången å Titeln elier dess årliga Anslags suinj ina. Genom i o. §. af Riksdagsbeslutet den 2 Maji 1810, angående den då gjorde Statsregleringen, hvarvid berörde Titel med dess Anslags summa bestämdes, förklarade Riksens Ständer: ”att af besparingar!* på de åtta första HufvödTitlarne ”samt allmänna IndragningsStaten, skulle ett be. ”lopp af 100,000 R:dr, meri ej derutöfver, ut”göra en Nionde HufvudTitel , ämnad för Jordbrukets , Handelns och Näringarnes upphjelpan’’de och underhåll, med det villkor, att deraf inga ”Pensioner måga utbetalas eller särskildta Surn”mor deraf till sådana föremål begagnas, hvilka ”ej med Jordbruk, Handel och Näringar äga ge. ”m enskap.” Då sålunda till Kongl. Maj:t i Nåder är öfverlemnadt, att disponera Berörde årliga Summa utan återbetalningsskyldighet, har val den skedde utlåningen mot ränta och återbetalnings-villkos ländt till en hushållning med detta Stais-anjj I22 Rikt. St.
Tryggt är att underkasta sig den lärde och deltagande mannens ledning, ty han vet svar på alla själfklokhetens invändningar, och hans ande är ett säkert stöd för den som vacklar. Hans personlighet ingifver också förtroende. Hur blid och lugn han sitter där borta på stolen, vid sidan om vakthafvande officerns. Aldrig har han visat någon otålighet eller hetsighet – utom en enda gång, då han talte om Boulanger, författaren till Antiquité devoilée och Despotisme oriental, som han kallade för den störste idiot och charlatan. Motståndare sådana som Voltaire och Rousseau behandlar han däremot alltid med respekt. Alltid har han tröst tillhands. En syndare med starka böjelser för kroppslig vällust försonar sig icke lätt med den kristna salighetsföreställningen. Himlens fröjder hade till en början ringa lockelse för hans inbillning. Men prosten gaf vingar åt hans fantasi genom sin förklaring: Materiella njutningar sådana som bordets och äktenskapets kan det ju icke bli tal om; men då våra kroppar i det kommande lifvet skola vara af ett mycket finare material, skola våra njutningar följaktligen bli större. För vår sinnliga åskådning är detta icke lätt att fatta; men det är en lycka att tro. Tung har den sista tiden varit, men tusen gånger tyngre skulle den ha varit, om icke denne värdige Herrans tjänare stått vid hans sida. Den nedsatta kommissionen har för en vecka sedan fällt sin dom öfver drottningen, däri hon förklarats ha sitt äktenskap förbrutit. Allt sedan dess har Struensee pinats outsägligt af medvetandet om, att han genom sin bekännelse störtat henne i olycka. Måhända hade det varit hans plikt att för hennes skull förtiga sanningen? Men också för det samvetsagget har religionen tröst. Gud har upplyst honom om, huru hans förnekande dock icke kunde ha hindrat sanningen att bli uppenbar; prosten har också lugnat honom i detta fall, och nu bekymrar det honom icke, om människor, som icke veta, hvad det är att frukta för sitt eviga väl, anse honom för en trolös förrädare. Han bevarar i sitt hjärta prostens ord:
Dessutom har motionären, af anförda skäl, äfven föreslagit vissa förändringar i nuvarande sältet att utsända beskällare till landsorterne. Sedan Stats-Utskotlet ansett de båda förstnämnde motionerne äfven böra behandlas gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, så hafva Utskotten i öfvervägande tagit, hvad i förrberörde afseenden blifvit framställd t och yrkadt. Utskotten vilja härvid lill en början anmäla, att, enär Stats-utgifterne i ocb för Stuterien samt hushållningen vid desamma finnas upptagne i Rikets Ständers Revisorers, lid efter annan, derom afgifna berättelser och således redan äro af Rikets Ständer inhemtade, Utskotten ej funnit af nöden att här ånyo upptaga detta ämne. Dernäst och i anledning af den väckta frågan om Stuteriens upplösning, som vinner ökad vigt genom den förmenta stora besparing i Stats-utgifterne, som genom en sådan åtgärd skulle uppstå, hafva Utskotten aktat nödigt att på det nognste undersöka, huruvida häst-afveln inom Riket redan är i det goda skick, att Stulerien kunna umbäras och alt, till bibehållande och förbättring deraf, Squadrons-hingslar och hingst-prernier göra tillfyllest. Ursprungliga anledningen till och ändamålet med inrättandet af Krono-stuterien voro ulan tvifvel de, som Rikets Ständers Revisorer i den af dem år 1-83J afgifna berättelse angifvit, eiler att, jemte spridandet af bättre och förädlade häst-racer, tillika uppmuntra bildandet af enskildta Stuterier. Erfarenheten har dock visat, alt, då de i betydlig nion bidragit till vinnande af det förstnämnde ändamålet, de likväl ej förmått verka något för det senare, hvartill orsaken torde få sökas, dels uti hästprisen inom landet, hvilka äro så låga, att uppfödandet af hästar, såsom näringsfång, blifver af ekonomisk förlust, Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Vtsk.
En Nation framställer den icke bilden af en Familj? få ej mera Folkets ombud förtroligt nalkas Folkets Fa* Den lo lulii r. m. 211 der? skall en oöfverstiglig mur emellan dem uppresas? De få icke nalkas honom med tacksägelser för åtnjuten Faderlig omsorg, för det att må hända en suck af klagan med detsamma kunde hinna hans Thron. De få ej nalkas honom, för att meddela resultatet af den granskning, sorn Lagstiftaren föreskrifvitFolksk representanten såsom pligt och tillerkänt honom såsom rättighet ehuru detta öppna handlingssätt vittnar om det förtroende, som han hyser till Konungens personliga egenskaper. Och hvad den önskan beträffar som jag föreslog, borde i 6krifvelsen framställas, och det språk i hvilket den uttrycktes — må ingen oroa sig. Jag är säker att Konungen känner detta språk. Han förstod detta språk; då ännu han lefde i annat Land; då ännu han var hvad vi äro; förändrade förhållanden och förändrade omgifningar hafva icke kunnat för detta språk stänga vägen till hans hjerta. Man torde tänka: hvad CoDstitutionsUtskottet funnit sig böra för Rikets Ständer tillkännagifva, skall i alla fall blifva honom kunnigt, och att rättelse icke torde uteblifva i sådant som rättelse tarfvar. Men hvem skall meddela honom, hvad vi önska måtte påkalla hans uppmärksamhet? Jag ser ingen enda Minister här personligen närvarande, ConstitutionsUtskottet har ansett 106 §; vara en §. för varning. Den värde Talaren, hvars yttrade meningar jag velat försöka att veder - 213 Den 10 Jnlii e. nt. lägga, anser jemväl io7;de §. vara en me* ningslös §.; en §. för varning. Må man då rent af förklara hela Constitutionen, hela Rc~ geringsFormen för en formlös varning! Ej må 107.‘de §. tillämpas, säger den värde Talaren, om ej felet är ögonskenligt. Men se allt ögon lika långt, och ett öga som länge varit beslöjadt; när det hastigt blottas för ett förvillande sken, förmår det åtskilja föremålen? kan det finna väg som leder till målet?
Dina ögon se så besynnerliga ut. Får jag se på dem? Du har gråtit! — Nej, låt mig vara, Erik; se inte på mig så där. Jag har inte sofvit i natt, det är därför mina ögon se matta ut. Jag skall inte ens fara så långt som till Köln. Jag ämnar stiga ur i S:t Quentin och stanna där. — Ämnar stanna i S:t Quentin. Hvad menar du? Stanna i S:t Quentin? Vi äro ju på väg hem till Sverige. — Ja du, men icke jag. Jag har ändrat mig. Jag stannar i S:t Quentin. Jag har antagit platsen, som min väninna, madame Bertrand, erbjöd mig; jag skall bli lärarinna i hennes pension. — Jag förstår inte, hvad du säger! Det går rundt i mitt hufvud. Hur kan du hitta på något så oerhördt, så vansinnigt. Tagit plats i S:t Quentin — du kan inte mena det! — Jag menar det. Jag vet, hvad jag säger och hvad jag gör. — Du är tokig. Det är ju inte möjligt. Jag kan väl inte komma hem utan dig. Hvad skall jag säga till Anna? — Jag har skrifvit till Anna och sagt henne, att jag ändrat mig, att jag måste stanna i Frankrike ännu så länge. — Men hvad skall jag säga, när hon frågar mig? — Sitt stilla Erik och tala inte så högt, du väcker den lilla frun. (Åh, herre Gud, hvad den lilla frun kände sig falsk och skämdes!) — Hvad skall jag kalla det för där hemma, ett infall, en nyck, öfverspända idéer? — Kalla det hvad som hälst, hvad gör namnet till saken? Det är ju mycket här i verlden, som inte har något namn ... — Som det är bättre att inte nämna vid namn, är det så du menar? — Ja, det kan man ju också säga. Hon flyttade sig oroligt på soffan. — När skref du till S:t Quentin och till Stockholm? — Det är ju detsamma, när jag skref, jag har skrifvit, det är hufvudsaken. — Kanske för dig, men inte för mig. Jag vill veta, hvarför du inte följer med mig hem, hvarför du ändrat dig — hvarför du först nu säger mig det.
Stånd icke vilja höra talas om klassval, beröfva en klass inom PresteSt:t sin nu i grundlagen erkända rätt och införlifva den med ett antal personer, hvilka, efter hvad jag kan finna, skulle komma att inom valkretsen utöfva nära nog pluralitet, så att vi slutligen bragtes derhän att inga kyrkoherdar komme in i PresteSt:t, utan detta Stånd skulle inskränka sig till endast och allenast elementar-läro - Den 27 Juni e. m. 347 verkens tjenstemän. Man bör, såsom mig synes, bära aktning för redan lagligen bestående rättigheter och icke borttaga eller tillintetgöra dem, derföre att 2:ne Stånd äro af motsatt mening. Må dessa 2:ne Stånd rifva ner alla skrankor inom sig sjelfva; det har BorgareSt:t redan gjort, och följderne må vara goda; ännu hafva de likväl icke visat sig så enligt min åsigt; men icke bör man tillstyrka att grundlagen skall göra det med afs:de på de öfrige 2:ne Stånden. Derföre vidblifver jag min framställning. Gr. Lagerbjelke: Den siste talaren har helt och hållet sammanblandat Utskits förslag med Hr Munck af Rosenschjölds förslag till gemensam tanke. Hr Rundgrens reservation angår nemi. Utsk:ts förslag, och då man talar om detta, har Hr Rundgren onekligen rätt, hvilket Hr Munck af Rosenschjöld också erkänt. Han har nemi. sagt, att om man autoge Utsk:ts förslag oförändradt, så skulle derigenom det förlude upstå, att de nya tillkommande valmännen kunde helt och hålles öfverrösta kyrkoherdarne, hvilket man icke gerna kan begära att desse sednare skola medgifva. Således är fullkomligt afseende gjordt å detta förhållande.
Närmare härom synes af annonsen i förra numret af Idun. Richard Andersson hade en afton i förra veckan en uppvisningskonsert med sina pianoelever, hvilken i allt bar vittne o m den utmärkta undervisning, s o m meddelas vid hr A:s musikinstitut. Vid konserten biträdde med känd talang hr Tor Aulin. F r u Dina Edling gifver i morgon lördag konsert i Musikaliska akademiens stora sal. Minnet af de många njutningsrika stunder den högt aktade konstnärinnan beredt hufvudstadens musikaliska allmänhet skall — vi äro öfvertygade därom — fylla konserten med en fulltalig o c h tacksam publik. Teater och musik. K u n g l. operan. Ändtligen gick i lördags andra symfonikonsertcn under innevarande spelar af stapeln. Programmet var synnerligen omväxlande och af mycket intresse. Hufvudnumret i detsamma F r ö k e n T o r a H v a s s ' sedan i höstas uppskjutna utgjordes af Schuberts undersköna c-dur-symfoni, hvilken ej lär hafva gifvits här sedan år 18S1 o c h konsert äger rum nästkommande tisdag i Musikaliska akademiens stora sal. sålunda för mången torde hafva varit så godt som en nyhet. Utmärkt genom stor melodirikedom o c h glänsande instrumentation, kan denna komposition aldrig förfela att göra ett djupt och varaktigt intryck på åhöraren, helst då utförandet blir så godt, som nu var förhållandet. Af de öfriga numren framstod särskildt Saint-Saens ' färgrika och ypperliga » Suite Algérienne », där i synnerhet senare hälften af den karaktäristiska » rhapsodie mauresque » och det hänförande stämningsfulla » aftonsvärmeriet » väckte ett särdeles lifligt bifall, efter den sistnämnda satsen så lifligt, att den Berättelse af Georg Nordensvan. måste omtagas. Efter inledningsnumret, Schumanns uvertyr till » Genoveva », en anslående komposition, (Forts.) värdig den genialiske mästaren, fick man göra Y ^ ' i hade aldrig ett öre annat än det vi bekantskap med en alldeles ny tonsättare, ryssen Borodin.
— Iltom förlusten af Linlanö, äterstollo vict >8>o ärs början, säsom frukter af öetta ocb föregäenrle Lrig, en 8tatsskulö öfverstigancle, efter närvarancie Al^otväröe, 89,000,000 R:ör, bvaraf enöast öen utrikes rkulöeu fnröraöe omkring ^ IVlillion L:ör Damb. L:co i ärliga interesse», ikk inrikes skulöen äter bestoll en llel af såsom Al^nt utelöpanös Liksgälös8eölar; en annaa i Länkens försträckaingar ocb en trellje i obetallle Lrigskostnaöer. De i 8veriges Linaoce-bistoria sä utmärkte Alän, Oavill v. 8cbulrenbeim 8. 3. ocb äoban biljencrantr, körerlogo reöan om 8ommaren 1809, till berelianlle ot tillgångar för Lrigskoslnaöerne, införaaöet af ett dubbelt bäne87«tem, nemligen öels upptaganöeaf bän emot Obligationer, ställö» pä förlallotiö »k 6 är ocb meli 6 procent ärlig Lanta, öels ock permanenta ^.nnuiletsr emot 7 procent ärlig Lanta. 8tänöerne beslöto ock att pä öetta sätt, meö nedsättning allenast af 1 procent i Läntekoten ä öe körstnämnlle Obligationerne, upptaga 4,000,000 L:ör, såsom ungefärligen motsvaranlle öe vill 1809 ärs slut obetäckte Lrigskostoaöerae; mea innan öetta beslut bann att ^11- mänbeten meööelas, iolrätkaöe 1810 Liksöagen i Örebro, viö bvilken, meö förkastanöe af bäne8)lstemet, Lanken kck ensam sig uppöraget, att förskjuta bvacl 80
S D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Bevillnings-Utskottens den 22 dennes afgifva, samt den 27 isamma månad på bordet lagde, Utlåtande i anledning af de hos Bondel Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottens den 20 sistledne April meddeldte Betänkande om BränvinsBevillningens utgörande för åren 1810, 1811 och 1812 af personer å landet, som ej äga eller besitta jord; fann Ridderskap pet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 2 i denne månad af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets 1- frågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut supra. SD. Då nu å nyo föredrogs Statsutskottets den 26 dennes afgifne, och den 27 derpå följde på bordet lagde, ytterligare Utlåtande angående förändring uti Indeldte Infanteriets Beklädnadssätt, beslöt Ridderskapet och Adeln att samma Utlåtande till alla delar gilla, med tillägg, att början af 4:de punkten borde erhålla följande lydelse: ”Vid skeende uppi brott till krig afmönstras munderingen, sorn då bör vara i mönstergillt stånd, till Kronan, hvars underbålls-skyldighet sedan vidtager’? Den 30 Maji. 679 &c Uti hvilket tillägg de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra. S.
17 derpå följde på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer angående Stats.Verkets tillstånd oell behof. 2:0 Herr Thams, Wollrath, den 18 dennes eftermiddagen, på bordet lagda motion, att Kongl, Majus Befallningshafvandes afgifne så kallade Fem-års Berättelser måtte skyndsamligen på Statens bekostnad varda till trycket befordrade, jemte de af Herrarne Rosenblad, Bernhard, Danckwardt, Magnus Georg, Rosenqvist, Fredrik Leon. hard, och Herr Tham, rörande samina kinsle, afgifno yttranden. m Fröt, Utdr. den ao Novme, Lag - Utskottet : Rikets Ständers Justities - Ombudsmans deri 4 dennes algi ina och den lj deipå följde på bordet lagda Memorial, innefattande en allmän redogörelse af JustitiaeOmbudsmannen öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete. S. D. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den i5 dennes till Rikets Ständer aflåtna, och den 18 derpåföljde e. ra. på bordet lagda Nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Piiksdag ; och beslöt Ridderskapet och Adeln , att samma Berättelse skulle läggas till Handlingarne, Från Högvörclige Preste-Ståndet. S. D, Remitterades till Stats Utskottet; 1:0 Kongl Majtts Nådiga Proposition, angående vidare anslag af medel till understöd för utflyttningar och fortskyndande af Afyittrings-verket i Rikets Norra Provinser. Trot\31 dr. 'den 10 Nov. sm. j 2:0 Kongl. M?ij:ts Nådiga Proposition angående jemkning i grunderna för Recognitionsskogarnas skattläggning. 3:o Kongl. Majtts Nådiga Proposition om fortfarande af det vid senaste Riksdag beviljade anslag till anläggande afen vattenled» ning till Carlscrona. 4:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om af. hjelpande af årliga bristen i Salpeter-Fonden och om ett förändradt sätt lör Salpe, ter.gärdens uppbärande.
Ni måste medge, att jag ställt förlofning — en förlofning som visserligen icke damernas intelligens betydligt högre än vare sig var en fullständig nyhet, enär det var en offentfru löjtnantskan eller ni, min nådiga (han vände lig hemlighet, att borgmästarinnan sammanfört sig mot den lilla borgarfrun) - Den första supde unga och liltigt intresserade sig för deras förponerar, att fruarna gifta bort unga flickor för ening, men som likväl nu för första gången inatt rädda dem ur samma predikament, som de själfva befinna sig i. » för societeten framstod som ett fait accompli. » Nej, min bäste notarie, nu är ni för elak ... » » Kan ni förklara, ätt fruar äro de mest angeDet var naturligtvis löjtnantskan, som talade, men lägna af alla att gifta bort unga flickor? » Den, som ställde denna fråga, såg själf mera den oförbätterlige lät henne icke fortsätta. ut som en ung flicka än en fru, och hade icke » Den andra har de högsta tankar om den äktvå tjocka guldringar glänst på vänstra handen, tenskapliga sällheten och anser, att fruarnas skulle man säkert tagit henne för ett af de gifta högsta mission är att hjälpa upp det dåliga föret damernas utvalda offer, så utprägladt oppositiö- i helgedomens inkörsport, men erkänner på samnel lät tonen. ma gång så älskvärdt, att när de unga väl kommit in och portarne slutits, så. glömma de allMan skrattade. » Det är sant, » sade en äldre fru och nickade. deles bort att tacka (undertryckt skratt frän flere » Men hvarför? Jag vill inte för allt i världen håll). Men jag, mina ärade damer, jag tror inte ha något annat parti på mitt samvete än mitt alls, att kvinnorna äro så naiva. Deras intelligens är vida öfverlägsen männens. » eget. » » Kära lilla du, » sade f. löjtnantens fru, som En röst halfhögt: » Det var då snällt, att han öfverskridit fyrtiotalet och följaktligen beskyderkänner det. » dande klappade den oppositionelt anlagda på ». i sådana här fall.
För högre Inqvarteringspenningar åt Matroser och Båtsmän „ „ 1,326: 63. 117,277: 10. hvaremot afgå: l:o. Reserverade medel för Timmermäns m. 11. förhöjning i aflöning „ „ 3,934: 50. 5:o. Skillnaden emellan nuvarande kontanta aflöning åt uppfordrade Båtsmän, uppgående till R:drR:mt 99,384: 62. och hvad af samma allöningsbelopp kommer att på staten qvarstå, beräknadt efter 6 öre per man dagligen, med „ „ 26,848: 59. qgg. Hvarvid förutsattes, att Båtsmännens naturaunderhåll kommer att bekostas af det ifrågaställa särskilda förslags-anslagct för mathållning af Mariner, Matroser, Skeppsgossar och Båtsmän. 79,o71. 15. 7,705 95 Transport R:dr R:mt 773,201 20 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Slutsverket 1850. 43 Transport Hulr R:mt 775,20) 20 Anmärkning. För alt ådagalägga livad som för Flottans underhåll och nybyggnad af ordinarie Statsmedel i sjelfva verket årligen utgår, bör här äfven lagas i beräkning det här ofvan afdragua oell under nyssberörde förslagsanslag uppförda natura-underhållet för uppfordrade Båtsmän, hvilket derföre bär utföres med 111,872 50 Hvarigenom uppståt en Summa af R:dr R:mt 885,075 7 0 Härmed är afsedt att, jemte den egentliga krigsfartygs-materielens årliga underhåll och nybyggnader eller omsättning bestrida: l:o.
Em betsmannens tillgång på kartor i följd af borgen, är således inskränkt till dessa valörer, men om han eller andra serskildt köpa kartor och åter sälja dem, så måste detta vara en, så väl för honom som för andra, lofgifven sak, helst någon vinst deruppå ej kan upstå, och mig förekommer det underligt att man kan vilja förklara det för contraband, att försälja en sådan vara, då Staten icke förlorar utan tverlom vinner derpå. Enär det är en mindre färsäljningsprocent, som tillkommer den serskilde tjensteman 8 H. 7 08 Den 18 Juni f. m, nen, än den sora de ordinarie försäljningsmännen säga sig tillgodoräkna, så tyckes det också vara så mycket mindre rationelt, att med delta ytterligare tvång hesvära de förstnämnde. På samma gång som man ålägger dem, att vid ansvar tillse att handlingarne som af dem skola emottagas, äro behörigen karterade, så förbjuder man dem att hafva kartor hvarigenom de kunna undanrödja detta ansvar. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag. Hr Printzensköld: Jag har icke blifvit af Gr. Mörner öfverlygad om oriktigheten af det stadgande, som finnes i nu gällande charla sigillala-förordning. Om Gr:n t. ex. i charta sigil. försaljnings-kont. här i staden köper en karta, så vet jag allt för väl att ingen menniska i verlden kan förmena Hr Gr:n rättigheten all äter försälja denna karta, på hvilken Gr:n naturligtvis ingenting kan förtjena; men annat är med dessa s. k. embetsoch tjenstemän, hvilka pä kredit emottagit kartor, för att hålla dessa kartor allmänheten tillhanda i de mål, hvilka vid de domstolar der de äro anställda, komma att expedieras.