Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl är härigenom endast åstadkommet, att sådane låneanstalter inrättats på orter, der Enskilda Banker ej funnos, och derför qvarstår oförminskadt det ofvanomförmälda behofvet af särskilda anstalter och åtgärder till föregå. till B. St. Majda Nåd. Skrifvelse, N:o i0, kommande af den stockning i allmänna penninge-rörelsen samt i bandel och näringar, som Privat-Bankernas upphörande ovilkorligen måste föranleda, så framt icke deras verksamhet varder öfverflyttad på andra inrättningar, hvilka i sig innebära trygghet för de allmänna kreditförbållanderne och åt dem kunna gifva riktning, säkerhet och stadga, samt inom sig ega eller på naturlig väg åt sig bereda de af ett utvidgadt jordbruk, stigande industri och tilltagande folkmängd påkallade hjelpkällor, de der för det allmännas förkofran och ökade välstånd icke böra saknas. Jemte de åtgärder, hvilka af förenämnda behof påfordras, måste uppmärksamhet jemväl egnas den betydliga inverkan på penningerörelsen, som är en följd af hvpotheks-föreningarnes operationer med utomlands upptagna lån, hvilka bringat uti rörelsen ganska ansenliga kapitaler, som småningom på bestämda tider skola återgäldas och utur Riket utgå, ulan afseende på en mera eller mindre förmånlig konjunktur. Ur sigte må ej heller lemnäs inverkningarne af de lånetillgångar, som de i Riket befintliga kassor af flerfaldiga slag hafva att erbjuda. I betraktande af dessa omständigheter och då Kongl. Majit funnit nödigt att uti denna vigtiga och inflytelserika fråga inhemta insigtsfull och upplyste mäns på erfarenhet och sakkännedom grundade mening, har Kongl. Majit uppdragit åt en af Ordförande och fyra Ledamöter sammansatt Komité alt, efter mogen pröfning af alla med detta ämne sammanhang egande förhållanden, till Kongl.
Pelsverk eller Pelterier, oberedda, vid hvilken artikel Utskottet föreslår de ändringar, att införsels-afgiften å rubriken ”Fåroch Lammskinn:” ”alla andra oklippta” må från 4 nedsättas till 2 sk. per U., samt alt för rubriken ”alla andra slag”, hvarå för närvarande värdefortullning äger rum, med 10 procent vid inoch 1 procent vid utförsel, må i stället antagas viglberäkning och värdet bestämmas tili 5 R:dr, införsels-tullen till 32 och ulförsels-afgiften till 3 sk. per skålpund. Plommon, Catarinoch Sviskon, Pomeransknoppar och skal, Russin. De å hvardera af dessa artiklar nu gällande införsels-afgifter 1 sk. 6 rst» U. synas skäligen kunna uppsättas till 2 sk. Ris, Paddy-. Utskottet har trott rum i taxan höra lemnäs för så kalladt paddyris eller det sädesslag, sorn utgör råämnet för risgryn, och föreslår derföre att, med rubrikens inrymmande näst efter artikeln Rigabalsam, varan må åsättas dess utrönta värde af 3 R:dr sk. tunnan, samt en införsels-afgift, beräknad till 32 sk. å nämnde quantum. Salt. Den härunder förekommande rubriken ”Lunehurger, raffineradt”, anser Utskottet böra vinna den utsträckning, som ligger i lydelsens inskränkande tili endast "raffineradt.” Saxar, andra slag, hvarå det nuvarande förtullningssättet efter värde med derå till 33| procent bestämd införsels-afgift torde böra ulbylas mot förtullning efter vigt med 10 R:dr värde och 3 R:dr 16 sk. tull per U. vid införsel. Skomakarearbeten, andra slag, i afseende hvarå Utskottet likaledes föreslår, att nu gällande föreskrift för förtullningen, nemligen 33 R:dv 16 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 12.
Men när Suzon såg mig i så deplorabelt état tremblerande som en skolpojke utan att saga något till hennes försvar, blef hon hvit i ansiktet, hennes läppar darrade, så ref hon till sig pélerinen, gaf mig en lång obeskriflig blick, en regard som omslöt mig och hela rummet i det »lilla dufslaget», och försvann. Nunc, audite, fili naturæ contrario, begynte Westring med sin stenstorsstämma kall som ljudet af en kyrkoport, och han harangerade, orerade och citerade. Han helsade från min fader, af hvilken han hade bref och fullmakt, att jag skulle följa med honom hem till Sverge med risk att eljes blifva för skuld insatt på Châtelet och få der sitta som den olycklige Cederhielm. Jag nickade, men hörde ej hvad han sade. Jag hörde endast ett par små fötter, som jag höljt med kyssar, ett par små fötter i skor af skärt satin, gå ner för trapporna, de gingo immerfort ner för samma trappor, steg för steg, fast Suzon för längesedan war borta. Först efter en timmes botedagspredikan full af uppblåst och smaklös eloquens eloignerade sig bödeln. Hvad skall det blifva af Suzon? Men hvad skulle jag giöra? För min christeliga, äkta hustru, det skulle hon ju dock aldrig kunna blifva – en herde i Småland med en catholique till fru! Ack nej! Och Sara Margareta Hambræa, som väntar och spinner och väfver? Endast svarta bilder te sig för mitt våta öga. Min Gud, den gestalt som varit föremålet för all min dyrkan – var det då en synd att hafva ett sensibelt hierta för så mycken godhet och fägring? – den ser jag för mig blek, ett lik hittadt i nätet vid Saint Cloud. Utan kista sys det in i de olyckliges buldan och kastas i sjelfspillingarnes ovigda jord. Eller än förfärligare jag ser dig, o Suzon, på den infama kärran, bland lastens döttrar, hvilka Paris canaille skymfar och begabbar!
De uti nästföregående Punkt omförmälda Obligationer få, utan åtskillnad, begagnas uti liqvider af lån, hvilka från Götha Canal-Bolagsoch Malmö Disconter blifvit meddelte; Och anmärkes härvid, att, enligt Hufvud-Betänkandet, hafva förenade Utskotten instämt deruti, att Rabatt borde beräknas å Qbligationerne, när de på förenämnde sätt användas; men att, vid anställd votering öfver den fråga: om rabatten skulle komma att beräknas efter Sex eller Fem Procents Ränta, Två Stånd Ståtsoch Bänka-Utskottens Fetänk anden. 11 a stadnat emot Två Stånd; äfvensom, att seder* mera, vid skedd omröstning öfver den fråga, hvartill anmärkningarne föranledt, om nemligen Obligatlonerne skulle till fulla beloppet eller med rabatt beräknas uti .Lån - liqvider, Två Stånd stadnat emot Två Stånd; sa att till Rikets Höglofl. Ständers omedelbara afgörande måste öfveriemnas, orri ifrågavarande för Götha Canal-Bolags - samt Malmö Disconters Skulder utgifna Obligationer, när de begagnas till liqvider ande af län, hvilka frän endera af dessa Disconter blifvit meddelte, mä beräknas till fulla beloppet, hvari de lyda, eller med rabatt för deras återstående förfallotid, samt i senare händelsen, om denne rabatt skall beräknas efter Sex eller Fem Procents Ränta om äret. 6:0 Alla hittills vid Götha Canal - Bolagssamt Malmö Disconter uti Lånliqvider, endast såsom Hypoteque, emottagne Discont-Papper,' så väl Assignationer, sorn Tre Procent» Rever-! ser och på Götha Canal-Disconts AfskrifningsRäkning ställde Invisningar, hvilka af Directionen i Stockholm äro attesterade, må, vitj slutlig liqvid, beräknas till fulla be’oppet, hvarå de lyda, med tillägg af den å Tre-Procents
Jag tillstyrker alltså, att nuvar. tull ä caffe må bibehållas, för hvilket beslut den i Norrige skedda nedsättningen innebär ett ytterligare skäl. Fiskvaror. Sill, saltad. Tull-comite'en bade föreslagit tullen å en tunna saltad sill till 4° sk., med afseende derå, att denna vara inkommer nästan uteslutande ifrån Norrige och då drager endast half tull. Bevilln.CJtsk. har bibehållit nuvar. tull af 32 sk. tunnan, hvaraf hälften utgör knappt 4 proc. å värdet. I betraktande häraf och med hänsigt till den ofantligt höga tull, Utsk. föreslagit å andra födoämnen, synes den afTullcomiteen föreslagna förhöjning i tullen å saltad sill, som derigenom skulle i sjelfva verket draga 5 proc. å värdet, skäligen kunna bifallas. Den skulle i medeltal inbringa en tillökt inkomst af 10,000 r:dr årligen. För stenkol och s t e n k o 1 s-s ty b b upptager TullcomiteVns förslag lika tull af 4 sk. tunnan: Bevilln.Utsk. föreslår förhöjd afgift af 6 sk. tunnan för stenkol och 8 sk. tunnan för stenkols-stybb. Det är tvifvelaktigt, 0111 Höganäs stenkolsverk skall af dessa tullbeslämmelser hemta den fördel, som dermed åsyftas; men de skola förorsaka missbruk och stridigheter vid tullbehandlingen, genom svårigheten att skilja emellan kol och stybb, och derjemte menligt inverka på de dagligen växande behofven af utländska stenkol för ångbåtsfarten, för gjuterierna och flera slöjder. Den tiden är icke aflägsen, då tullfri införsel af stenkol måste för inhemska industriens nytta beviljas, och jag tillstyrker, alt emedlertid den af Tull-comite'en föreslagna tull må antagas. Hellre än att höja afgiften må man anslå en del af den inflytande tullinkomsten å utländska stenkol till direct understöd för Höganäs stenkolsverk under vissa år. Ull.
Att Rikets handel hufvudsakligen grundar sig på dess sjöfart, och att, i samma nion sjöfarten förminskas, äfven handeln lider, tro Utskotten xa Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N.o 10. vara tillräckligen erkändt, likasom att till en utvidgad, och för landet nyttig, sjöfart fordras ett' tillräckligt antal sjömän, som innehafva erforderlig skicklighet i sitt yrke. Den klagan, som allmänneligen förspörjes öfver kristen pu dugligt och användbart sjöfolk, samt i synnerhet på befäl och underbefäl vid Handels-flottan är, efter hvad Utskotten kunnat finna, icke ogrundad, och då en sådan brist ej kan annat än högst menligt inverka på Rikets sjöfart, och lägga hinder i vägen för Svenska fartygs befragtande å utrikes orter, anse Utskotten det vara en magtpåliggande angelägenhet, alt åtgärder vidtagas, hvarigenom Riket må kunna erhålla ett tillräckligt antal skicklige sjömän. Då man undersöker orsaken till förenämnde brist på duglige sjömän och dervid tager i betraglande, alt sjöfarten utgör ett yrke, derför Sveriges invånare i forntiden egt och ännu ega en stor fallenhet, så kan man icke undgå finna denna orsak bestå förnämligast deruti, att allmänna undervisnings-anstalter saknas, der de för sjöfarten erforderliga kunskaper stå att inhemta. I anseende härtill hafva Utskotten, med fästadt afseende å det stora inflytande, som sjöfarten utöfvar å landets välstånd, trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer att fästa synnerlig uppmärksamhet vid Navigations-undervisningen och för ifrågavarande ändamål anslå erforderlige medel, under den öfvertygelse, att inom få år desamme, rätt använde, skola gifva mångdubbel frugt. Med erkännande af Kongl. Majlis
I denna del medgifver böra ega runi, än att, med bibehållande af det hittills vanliga maximum i pannerymd af go kannor, blott en panna af denna storlek må utgöra det högsta, hvaraf ert jordegare får, i ett Verk eller på samina egendoms holstad, till bränvinsbränning sig begagna; en inskränkning, emot hvars billighet väl torde anmärkas, att den endast drabbar de större egendorns-innehafvarne, men sorn ock just derigenom medförer den minsta rubbning i det hela, och som dock, äfven för dem den drabbar, synes qvarlemna tillräckligt medel att idka en för husbehofvet nödvändig bränvinsbränning, och jern väl derutöfver, serdeles i de fall, då tillverkningen med konst-redskap bedrifves. 2 to Efter hvilken grund bör i allmänhet bran. vinsbrännings - rättigheten bestämmas ? Den af Rikets Ständer redan förut antagna och för närvarande gällande grundsatts, att jorden, på sätt i$24 års Kongl, Kungörelse i i Artiklen 2 §• derom stadgar, skall åtföljas af ifrågavarande rättighet, finna Utskotten så mycket mera rättvis, som husbehofsbränvinsbränningen bör utgöra en jordbruket Bevilln•• Lagoc/t Oecon-t-tsk. B«t. N:o 6> 11 naturligen tillhörande binäring, hvarigenom uinbärliga och mången gång förskämning underkastade jordalster kunna fördelaktigt förvandlas, till dubbel förmon för odlaren* dels i den erhållna förädlade varan, antingen till eget måttligt bruk, eller till afsalu för andras lofliga behof, dels ock uti det beredda utfodringsämnet för Boskapen, hvars skötsel bör utvidgas för jordbrukets förkofran, och förtjenar uppmuntran, för att dymedelst förekomma en vår handelsvåg betydligt betungande import af Utländska Victualievaror.
Det är så bekvämt att lämna ifrån sig sina plikter till andra! Hvad gör en vidbränd sås eller en seg stek eller en mindre lyckad soppa eller ett dyrbarare inköp, blott jag kan säga: » jag bevisar, att jag icke är en kökstyrann. » Hur ofta blir ej svaret på frågan: » hur finner du det att gå i hushållet? » det: » ja, rätt trefligt, blott jag slipper stå i köksspiseln. » Men den är nog en viktig plats. Hvad hjälper det, o m jag har det läckraste kött och ej kan steka det rätt; hur få en soppa som den skall vara om ej under kokningen, en pudding lyckad om ej under gräddningen? Den har heder af anrättningen, som hehandlar den i spiseln. För att nu icke tala om alla de små mysterier och finesser, genom hvilka en van hand kan göra underverk vid anrättningarna med ganska små resurser, och som äro svåra att lära en ovan eller fordra lång tid och öfning att inhämta. Således — har du råd därtill, lämna då dina köksbestyr åt andra, som kunna sköta d e m; i motsatt fall — gör du » helst allt själf », det råder dig af erfarenhet Aija. Husmödrar emellan. Två inlägg. Husbondens öga gör åkern fel. Gammalt ordspråk. Då vår egen tidnings spalter j u stå öppna för såväl den enes åsikt s o m den andres i hvad som gäller hemmet och kvinnan, anhåller jag få yttra litet som försvar för den klass af personligheter, som » Maja » i n:r 5 af Idun varnar för under rubriken » Kökstyranner ». Hvarje öfverdrift af hvad slag som helst må rättvisligen hemfalla åt klandret, och vore » Majas » artikel riktad mot ett eller annat undantag, vore därom intet att säga, men nu lål saken ytterligare dryftas. Få äro väl de kvinnor inom bildade hem, hvilka, ' äfven om de göra allt själfva, försumma man o c h barn för hushållsbestyr, och hvarje dag kunna, dessa omöjligt taga all ens tid i anspråk, så att man ej skulle i första rummet tänka på och ha tid för sina kära.
Till klassen af sakrätter har inteckningsrätt städse blifvit hänförd; och 1734 års lagstiftare lemnade jemväl derföre i Jorda-Balkens 9 kap. den, som fått jord i pant, rätt att, om ej egaren å dag föresaltan betalade sin skuld, med panten lagfara och såmedelst inträda i full eganderätt deraf, samt upptogo, i 1 kap. af samm'» balk pant såsom ett laga fång. Genom inteckning förvärfvas panträtt — säkerhet för lemnad »försträckning eller för uppfyllandet af anspråk; och denna rätt kan icke, utan kränkning af eganderältens helgd, ställas i beroende hvarken af förhållanden, som den, hvilken förvärfvat rättigheten, icke kunnat vid förvärfvandet förutse, eller af annan lag än den, hvarpå samma rätt grundas och sorn bestämt dess omfång och verkan. Man må derföre ej till bevis för den motsatta åsigten åberopa den, i anledning af anmärkningen emot 14 §, anförda omständighet, att vunnen inteckning i vissa fall nu ej medför den säkerhet, man dermed åsyftar. De förhållanden, som kunna verka till minskning i säkerheten, grundas nemligen icke på ny lag, utan utgöra de vilkor, hvarunder inteckningsrätten får göras gällande. Härmed kunde visserligen frågan anses löst; men en närmare granskning af den uppställda skillnaden i rättigheter torde än mera uppenbara halten deraf. Om man dervid följer talarens tankegång så synes som skulle han anse vunnen inteckningsrätt icke kunna i vissa fall genom ny lag rubbas, men väl i andra. Han har nemligen såsom orubbliga erkänt sådane rättigheter, som grundas på af lagen tilllåtna aftal, men icke de, som grundas på sjelfva lagen. Nu tillåter lagen aftal, hvarigenom en till annau pantsätter sin egendom eller medgifver dess intecknande; och då skulle den inteckning, som domaren meddelar i följd af träffadt aftal, vara af större betydelse än den inteckning, som domaren, ulan gäldenärens medgifvande, fastställer i enlighet med lagens bud. Innebär likväl icke sisiberörde slag af in - Lag-Utskottets Utlåtande, M 44. 1» teckningsrätt enahanda säkerhet, som det förra, eller kan man i lagen uppsöka någon anledning till olikhet dem emellan?
För närvarande är vadetiden åtta dagar och tiden för målens fullföljande hos Hofrätten trettio, fyratio, sextio eller nittio dagar allt från det utslaget meddelades. Utskottet har väl erfarit, att i åtskilliga landsorter, der tingslagen äro mera vidsträckta, den nuvarande vadetiden anses väl knapp, och att mången part, som icke halt tillfälle att sjelf vara närvarande, då utslaget alkunnats, deraf nödgats att för alla händelser låta genom ombud erlägga vad. Men denna mera tillfälliga olägenhet, som )på sin höjd kan vålla en onödig utgift af jemförelsevis ringa betydenhet, synes vara af mindre vigt än de fördelar, som vinnas derigenom, att vadetiden är så kort som möjligt. För den stora mängden af parter och i alla mindre vigtiga mål, som merändels stadna vid Underrätternas utslag, måste det nemligen vara en stor fördel, att dessa snart vinna laga kraft och således med minsta omgång komma till verkställighet; och detta beror i väsendtlig mån derpå att vadetiden är kort. En utsträckning af denna tid medför äfven nödvändigheten att tiden för parternas inställelse hos Hofrätten, beräknad från utslagets meddelande, blir rymligare bestämd, än nu är förhållandet. Lagberedningen har också, på sätt ofvan är anmärkt, föreslagit, att målets handläggning hos Hofrätten skulle börja först å femtionde dagen från utslagets datum, under det att för närvarande största delen af riket har den fyrationde dagen, efter enahanda beräkning, till inställelsedag. I en tid, då allmänt klagas öfver långsamhet i lagskipningen, synes det icke vara rådligt att förändra lagen i en rigtning, som kunde gifva ytterligare näring åt en sådan klagan. Utskottet finner sig alltså vidare böra hemställa, att ej heller i denna del Herr Henschens motion må bifallas.
Lemmarne, som naturligtvis äro parvis förenade, äro på en karnevahafton skilda åt så att hvar och en roar sig efter bästa förmåga utan att ' tänka på sin äkta hälft. De öfre extrem i te tern a bestå af en betäckt hand och en obetäckt arm. De nedre extremiteterna bestå af ben och fot, ha ’ vi hört sägas, ty den blygsamhet naturen gaf bjöd oss att vid åsynen deraf nedslå vårt kyska ögonpar. Hela kroppen, med undantag för hals och armar är beklädd med siden, guldstickadt sammet, trikåer, silfverskor och flor, hufvudet är stundom insvept i en lätt florshufva. Hvad öfrigt allt man lärde på Fettisdagen den 5 Mars 1889, kan ej så noga specificeras, men detta är helt visst nog för att mana en hel hop föräldrar och målsmäu att nästa år sända sina hoppfulla ungdomar i den bildande samskola, som kallas konst-närskarne valen. Rättelse. Å sid. 233 r. står 27,000; läs 270,000.M: me Mercedes de Castellanos. Origlnalträsnitt af G. Forssell, efter fotografi.Hcem kände inte m: me de Castellanost Hon var stockholmar nes favorit. Från första vårdag hon i sin svarta, distinguerade toalett uppenbarat sig på hufvudstadens (fator och sett sig leende omkring med sina sammetslena, ögon, mörka och strålande som en tropisk natt, hade stockholrnarne skänkt henne sin odelade sympati. Hon var så ung, så vacker, .sr? smidig och graciös, denna hustru till en spansk minister, och så var hon främling — ömtålig och fin som en exotisk planta. Mercedes de Castellanos är syd amerikansk a, hennes barndomshem år Montevideo, en stad med förtjusande läge, It vi t som ett stycke krita och vaktad af den ändlösa Oceanen och de omätliga, böljande jtampas. Här i denna verld, der naturen är som en saga, knoppades hennes skönhet, också den vacker som en dröm. Men det var i Paris m: lle de Mandeville mottog sin egentliga uppfostran.
M. gjort framställning derom, att ur kronans förråd ett antal gevär skulle årligen till dem utlemnas och således en bland de största svårigheterna afhjelpas förde unge män, som eljest skulle, i saknad af egna tillgångar, vara urståndsätta att ingå i skarpskvtte-föreningarne, så var det naturligt, att Stats-Utsk:t, hvars flesta ledamöter för öfrigt betrakta dessa föreningar med vänliga blickar, icke skulle motsätta sig den K. Proposm. Frih. Raab har åter vändt sig emot motiverna, och jag medger gerna, att det upplästa stycket icke är H. III. 16 242 Den 18 Mera e. m. särdeles lyckadt, hvilket torde få tillskrifvas ett förbiseende. Att med anledning häraf vidtaga någon särskild åtgärd eller fatta något särskildt beslut, anser jag dock icke nödigt, utan hoppas att R. o. Ad. behagade lemna bifall till Utsk:ts framställning. Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.: Frih. Raabs yttrande gick ut på att inlägga en reservation mot en sådan irring i begreppet, att man skulle kunna anse skarpskyttarne utgöra någon landtstorm. Jag är med honom i hufvudsaken alldeles ense, men jag tror icke att något misstag härom kan uppstå, aldraminst i detta Stånd, der man torde vara ense derom, att de äro att betrakta som inledningen eller kärnan till en landtstorm. Vi veta emedlertid att på landet är det ganska svårt att få dessa föreningar i gång, mest derföre att det möter svårighet att erhålla gevär. Jag skulle derför hafva önskat, att Utsk:t kunnat gå ännu något längre, genom att bifalla min motion om spridningen af gevär i landsorterna; men då Utsk:t ansett medel härtill saknas, får jag hoppas, att man en annan gång måtte taga steget längre ut. På nödvändigheten häraf hafva vi ett färskt exempel i vår historia, nemi. 1720—21 års krig, då Ryssarne brände en stor del af vår östra kust. Hade då allmogen haft vapen i händerna, så tror jag icke att så svåra härjningar kommit att ega rum.' Gr.
Äro de ledamöter af Andra Kammaren, anmäle sitt förfall hos Första Kammaren eller Högsta Domstolen. § 140. R.F.§iio,per.i. Ingen Riksdagsman yttranden i Riksförsamling, Jfr per*' i 'S> Kammare, Nämnd eller Utskott, utan att den Kammare, der han äger säte och stämma, sådant tillåtit, deruti minst fern sjettedelar af de vid omröstningen närvarande ledamöterne instämt. R. O. § 7S, Men öfver faller någon inom Riksförsamling, Kammare, Nämnd per. 3 och följ. eller Utskott något tjenstehjon. § 144. Ny §. Vid den Riksdag, då Konungen till Vallagen och de i den na Regerings-Form intagna stadganden angående Riks församlingen Sitt samtycke gifvit, fastställe Riksens Ständer för Riksförsamlingen sådan arbetsordning, som i y3 § omförmäles, utsätte dagen för Riksförsamlingens första sammanträde till det Andra året efter nämnde Riksdags slut, fördele serskildt emellan Städer och större Köpingar det för dem, och serskildt emellan Länen del för landsbygden, uti Vallagens 8 § bestämda antal Råks - 30 Hor till Constitutions-Utsköttets Memorial, N',o 85. dagsmän i Riksförsamlingens Forsta Kammare, och förordne, att alla lill Riksförsamlingens första sammanträde nödiga förberedelser, hvilka Riksens Ständer icke omedelbart kunna vidtaga, ma göras, och lände, vid nämnde fördelning och föreskrifters uppgörande, för Riksens Ständer, äfvensom, vid verkställigheten, för öfriga vederbörande, Vallagen till efterrättelse. I öfrigt galle Regerings-Formens och Riksdags-Ordningens föreskrifter om Riksens Ständer till Miks församlingens första sammanträde; men då erhälle Vallagen och RegeringsFor mens föreskrifter om Riksförsamlingen full gällande kraft, hvarvid likväl iagttages, att den Justities-Ombudsman och de Fullmäktige, som Riksens Ständer sist valt, fortfara med sin befattning, lill dess Riksförsamlingen deras efterträdare utsett. Denna § blifve vid den Riksdag, då Riksförsamlingen första gången sammanträder, utur Reg ering $-Formen utesluten. §.J45.