Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, alt Ståndet redan bifallit denna propos., och i annat fall tillstyrker jag att så måtte ske, emedan jag anser, att då man delar sönder ett betänk, till föredragning, man också bör göra afseende på den uppställning, som blifvit iakttagen vid betänkts författande, och att det icke är möjligt att draga ut vissa principfrågor, som hafva sammanhang med hvad som förekommer i olika delar derutaf. Hr Lagerhjelm: Så vidt jag kan fatta, är förevar, discussion öfverflödig. Hr von Hartmansdorff har önskat, att betänk, måtte punktvis föredragas: den första punkten i betänk, rörer bänkm.valet. LJlsk. har endast handlagt denna fråga på ett sätt, hvarigenom Ulsk. icke kommit att vidröra den andra frågan af Hr von Hartmansdorffs fyra hufvudpunkter. Hr von Hartmansdorff har nemi. velat särskildt discutera först och främst frågan om, huruvida bänkm.- valet skall upphöra eller fortfara, och sedan frågan, huruvida vissa ledamöter af Ståndet skola i bänkm.valet få deltaga eller icke. Nu synes det naturligt, att båda dessa frågor kunna discuteras på en gång, men besluten genom särskilda klubbslag befästas, och derföre anser jag denna öfverläggning öfverflödig, samt anhåller, att vi måtte få öfvergå till granskning af Utsk:s betänkande. Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten Den ii April f. m. 20 5 af K. M:s Hofcanceller, hvilken aflemnade tvänne nåd. skrifvelse!- till R. St. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade sig, i afseende på föredragningen af ifrågavar. betänk., hafva föreslagit, att det skulle punktvis till afgörande företagas iden ordning Ridd.- Utsk. framställt ämnena, och att, sedan punkterna vore af R. o. Ad. afgjorda, öfvei läggningen i afseende på redactionen skulle företagas; och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. biföll detta sätt alt gå till väga vid pröfningen af betänkandet. Ropades ja.
STOCKHOLM, Txyekta hos Olop Grahn, i8i£. •M **U Lördagen den 5 Juni. rlenum klockan 8 förmiddagen. Justerades PleniProtocollan för den 29 Maj föroch efterm ddagen. Upplästes en Herr LandtMarskalken, vid sednaste Plenum Plenorum å Rikssalen tillställd afskrift af Kongl. Maj:ts Tal, innefattande Dess Nådiga sanction å det af Riksens Ständer beslutna tillägg i 14. §- af JustitiaeOmbudsmannens Instruction, att honom bör åligga ”vid hvarje Riksdags början till Riksens ”Ständers ConstitutionsUtskott inlemna de öf*’ver dess Embetsförrättningar, sedan sistlid5, ne Riksdagen , hållne Diarier, för att af detsamma granskas*’; hvarvid Kongl. Maj:t behagat tillägga, att, som detta beslut icke blott innefattar en ny förbindelse för JustitiaeOmbudsmannen, utan äfven nya åtgärder för ConstitutionsUtskottet, så väl i afseende på granskningen af hans Embetshandlingar, sorn på det yttrande, hvarmed Utskottet vid hvarje Riksdag, inom utsatt tid, bör till Riksens St nder inkomma, och föreskriften af dessa åtgår - V" 'V 4 jDen 3 Juni. der, sorn göra ett tillägg, förändring eHer förbättring i Grundlagarna, icke lärer kunna finna sitt rum annorstädes, än i dem, eller i sär. skildta handlingar af samma helgd sorn Grundlagarne; så har Kongl.
Jag vidgår äfven detta, men hemställer, om icke omständigheter stundom förändra allt, äfven då, när den strängaste Lagskipning är i fråga. Som bekant är, hafva Actie-ägare til! mångens olycka redan insatt 60 proCent af tecknadt Capital; skulle de nu sakna all ränta, hvilket hårdt slag för mängden af Actieägare; som med ringa tillgångar, och kanske med lanta Penningar, tecknadt sig vida öfver förmågan, härtill Jockade af hoppet att åtminstone aldrig kunna sakna räntan, och i öfrigt af de goda aspecter som för framtiden visade sig uti ett Verk, hvilket Konung och Ständer gemensamt uppgjort. Mången har genom inbetalning å Actie-Capitalet minskat, eller, om jag så kan yttra mig, förspillt det tarfliga bröd, hvaraf dess Famille förut kunde nära sig. Jag vågar derföre till detta upplysta Stånd, som tner än en gång behjertat likars nöd, hemställa, om icke genom uppfyllandet af rgiy års Stånders beslut och tillbud, äfven den enskilta räddningen kan förenas med Nationens allmänna fordran. På dessa skäl ehuru af mig svagt anförde, får jag ödmjukast hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla om återremiss af Utskottens Betänkande, och att detta mitt anförande mitte åtfölja remissen. 1Den 30 April. 611 Herr Påhlman, Otto Fredrili T;ll en början anhåller jag att få besvara en anmärkning, sorn jag höft yrtras directe mot mig, 1 afseende på hvad jag för några dagar sedan här sagt om den mening, jag och flere i3»S i sammansatta Utskottens Beredning framställt, rörande ersättning tili Göt lia Canal-Bolag för den återstående Discont-Octroytiden. Man har orätt citerat mina ord: Hvarken hade Riksens Ständer lofvat eller ens något Utskott föreslagit en sådan ersättning.
Majit kan finna nödige till bestridande dels af ersättningarne till Handelsoch Sjöfartsfonden och till Städerna för mistad tolag, dels till omkostnaderna för bränvinsbränningens kontrollerande samt bränvinsbrännings-medlens uppbörd och redovisning. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Okt. 18t><), kl. !) e. m. Betänkande, med förslag till bevillnings-summans utgörande. Uti Memorial N:o 219 har Stats-Utskottet hos Rikets Ständer anmält, att den allmänna bevillningen vid innevarande riksdag icke behöfde fastställas till högre belopp, än densamma för sednaste åren enligt Riksgälds-kontorets räkenskaper utgjort, eller 2,250,000 Riksdaler Riksmynt. I följd häraf och då Utskottet uti Utlåtandet N:o 34 sidd. 54 och 55 hemställt, att nu gällande Bevillnings-stadga fortfarande skall äfven under år 1861 vara gällande och tillämpas, dervid dock Utskottet förbehöll sig att, sedan den summa, som till fyllande af Stats-verkets behof för instundande statsregleringsperiod blifvit bestämd, få i samma Bevillnings-stadga föreslå de förändringar, som deraf kunna finnas påkallade, får Utskottet nu vördsamt hemställa, det Rikets Ständer måtte besluta, att några förändringar i nu gällande Bevillnings-stadga, icke erfordras, utan att densamma sådan den af Rikets sednast församlade Ständer blifvit antagen äfven för år 1801 bör vara gällande.
Stadens invånares bidrag dertill utgör årligen omkring 8,333 R:dr 16 sk. och erhållas derutöfver af statsverket såsom ordinarie bidrag 3,000 R:dr samt för sistlidet år ett extra anslag af 2,886 R:dr. På fattighuset försörjas omkring 150 personer och i staden boende fattiga åtnjuta understöd dels i kontant och dels i supanmat och bröd, hvarjemte mera än 100 barn aro utackorderade till fosterföräldrar på landet. Fi 'ån två särskilda donationsfonder utgå understöd till behöfvande, mest af borgareklassen. 14 Tvänne Enkeoch Pupillkassor äro af borgerskapet inrättade och försedde med af Kongl. Maj:t fastställde reglementen, nemligen en för handlande och en för handtverkare. Sedligheten framstår i allmänhet såsom god och utom stundom förfallande stölder samt några slagsmål, dervid lifsfarligt vapen blifvit begagnadt, jemte ett försåt mot brandvakt, hafva gröfre förbrytelser icke försports. Stadsskjutsen bestrides genom drätselkommissionens försorg för stadens räkning med icke obetydlig uppoffring. Carlshamn. Denna stad, belägen vid Mieåns utlopp med god och rymlig hamn, har en folkmängd af 4,916 personer, så att antalet, hvilket vid 1847 års slut var 4,707, under de sistförflutna 3 åren ökats med 209,- och äro: Skattskrifna. Skattfria. Handel och sjöfart äro här lifligare än i Carlskrona, men hafva i sin mån lidit genom verkningarne af de sista årens rörelser i Europa. Handeln med trädvaror, besynnerligen plankor, stadens förnämsta exportartikel, som för några år tillbaka med fördel afsaltes på Portugal samt Franska och Spanska medelhafshantnar, har äfven försämrats och fraktfarten med stadens handelsflotta anses icke heller gifva särdeles vinst. Antalet af handlande är 46.
Enär emedlertid, på sätt Utskottet förut anfört, det kanhända att en eller annan Privat-Bank icke begär förlängd octroy och således före nästa Riksdag verkställer utredning af rörelsen, torde det vara af högsta behof påkallad t, att den minskning i rörelse-capi talet, som häraf uppkommer, på något sätt supleeras. Utskottet har för sådant ändamål idet föregående förbehållit sig, att för \ af den vinst, som årligen till Riksgälds-Conloret aflemnas, undfå nämnde Conlors obligationer, genom försäljning eller belåning hvaraf Banko-Fullmägtige må kunna antingen förskalfa Banco-Sedlar eller reel valuta, tillräcklig att derpå grunda den sedelulgifning, som erfordras. Af de uti Allmänna Tidningarne införde qvartals-raporler, angående hvarje Privat-Banks ställning, har Utskottet inhemlat, att medeltalet af samtlige Privat-Bankers sedelulgifning, uppgått till omkring 7,000,000 Ridr Banco-Utskottets UtlåtandeN.o 44■ 61 samt att deras Cassa uti Riksmynt utgjort nära 2,000,000 R:dr allt Banco. Utskottet har derföre ansett att sammanräknade beloppet af Privat-Bankernes sedel-utgifning må bestämmas till förstnämnde summa, 7,000,000 R:dr, b vilken fördelas på de särskilda Bankerne i förhållande till deras tecknings-summa och rörelse. I fråga åter om det belopp hvarmed Banken bör ersätta en upphörd Privat-Bank; så enär efter afdrag från utelöpande Privat-Banks sedlarne af Cassan i Riks-Bank-mynt återstoden utgör i medeltal omkring 5,ooo,ooo R:dr, men denna summa svårligen kan af Banken ulgifvas, har Utskottet jemkat beloppet till 4>ooo,ooo R:dr, hvilket fördelas i förhållande till medeltalet af hvar och en Privat-Banks Aclie-teckning och sedel-utgifning.
Detta är sannt; men begagnande af denna rättighet kan förhindras af brist på penningar; och det'är derföre en dyrbar pligt, som det Svenska folket ej eller vill lemna ifrån sig att egna sin hyllning åt förbindelser, sådane som den här ifrågavrde. En annan talare har förespeglat oss, huru vi med bibehållande af denna rättighet skulle kunna inledas på en bana att pensionera frånskiljda drottningar m. fl. Sådant har man här i Sverige aldrig vetat om, och införandet af sådane bruk från utlandet vilja vi icke tillåta. Samme talare har velat betrakta hela frågan från den ståndpunkt, som man väljer, då fråga är endast om siffran och arbetet, som kan betalas med penningar. Dit nedstiger jag ieke f sådana frågor som denna, ty hur armt på färg oell lif och ljus blir då ej menskolifvet, ja äfven Riksdagsmannens! Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Tiden är redan långt framskriden, och jag skall derföre icke länge uppehålla R. o Ad. Det torde likväl vara en pligt för mig att med några ord möta de anmärkmr, som här emot StatsUtsk. blifvit framkastade. En talare har, utan att närmare utveckla sitt påstående, sagt att de skäl Utsk. anfört till vederläggning af Frih. Cederström» och Anders Erikssons motioner skulle vara svaga. Svag är ett relatift begrepp: man kan på samma gång vara svag mot den starkare och stark mot den svagare, och man använder naturligtvis icke starkare skäl än dem, man för tillfället anser behöfliga för att vederlägga de framkastade satserna. Om man med upmärksamhet genomläser dessa motioner, sådana de blifvit framställda, och StatsUtsk. har icke haft att besvara annat jin det, som verkligen blifvit framställdt, — så innehålla de ingenting annat, än att det skulle vara ändamålsenligt och nyttigt, om det anslag, som komme att beviljas för Prins Osear, blefve sammanfördt med anslaget för Konungens hofhållning.
Ty realisin ar sanning ocli idealisin a r saniiing, men saniiingen står öfver dein bhda. A t t ingå. på de olika roller, som E: eoiiora Duse gaf under sitt gästspel i Stockholin förbjuder iitryniinet; jag vill ' diirföre liar endast tillåta mig några strödda iakttagelser angående hennes spelsatt och teknik. Hennes teknik är fullkomlig. Det finnes icke i hennes spel en iiiatt punkt, en effekt som slår öfver, en afsikt som icke lyckas. Hvad jag förut sagt, a t t det icke tyiiges af studerade detaljer, innebär ingaliiiida, a t t jag skulle tro, a t t hon liar afven denna teknik till skänks. Det ar iiaturligtvis ett stort konstnärligt arbete, som ligger bakom, innan man får ett dylikt herravälde öfver en i sig själf ej stark ocli ej valljudsrik stäinina, öfver en svag, bräcklig och kantig kropp och - öfver ett ansikte Iivars skiftande uttryck för livarje rörelse i själens djup, för lirarje tanke, som skjuter igenom hjärnaii, ställer allt, hvad inaii annars plägar kalla för mimik, i en nästan löjlig dager. - Men detta studium har gått inifrån, Eleonora Duse liar därvid haft endast sina egna intentioner till norm och läroiniistare, och dessa hafva aldrig begärt n i g r a tekniska a t o m de force:), son1 verka fristående. Alla medel förblifva medel, och huru stor konst som än m5 ligga bakom, ä r det alltid med små medel, soin hon vinner sina stora m 3, Detta gifver det genomgiende draget af enkelhet å t hennes konst; vi hafva aldrig här hos någon af samtidens yppersta sceniska storheter sett en s %dan frihet från allt braskande, allt effektsökeri, såväl i sättet a t t spela som i uppträdandet i öfrigt. Det ar s ~ n n t, a t t Duse ä r den första, som hiiiinit hit till nltima Thule. medan lioii ännu står på sin höjdpunkt, och efter n i g r a års stiindigt tonrnerandc.
Först, emedan min vård under och efter er sjukdom ej varit den, för hvilken läkaren vill uppbära arfvode i utbyte mot sina bemödanden. Och för det andra inser jag, att ni haft för afsigt att på detta sätt ernå ett ändamål, hvartill ni, ursäkta min uppriktighet! kunnat välja mindre kränkande medel.” Han gjorde en kall bugning, och tog sin hatt. ”Men hvad i all verlden kommer åt er, käre herr doktor!” ropade fru von Horst, med en så mästerligt naturlig uppsyn af förundran, att Klein icke kunde neka att lägga sin hand i den till honom framräckta. ”Så skola vi icke skiljas,” sade hon vänligt. ”Ehuru jag ej förstår mig på ungt folks finkänslighet nu för tiden, vill jag likväl aldrig mera tala om penningarne. Jag ser att Maria hade rätt, då hon för en stund sedan yttrade, att jag härigenom skulle såra er.” ”Sade hon verkligen det?” frågade Klein, och kunde nu icke afhålla sig att vänligt trycka den hand han ännu höll i sin. ”Ja, hon förstod saken bättre,” återtog fru mamma; ”och ni, herr doktor, om ni hädanefter, som hittills, är vän af vårt ringa hus, torde ni tillåta, att jag nu går och tillsäger Maria att skynda med théet.” Klein öfverlade ett par ögonblick, sjelf alltför benägen till försoning. ”Jag vill då glömma,” sade han; ”ty jag känner, att jag ej kan umbära det trefliga umgänget i ert hus.” Fru von Horst nickade vänligt åt sin gäst, och försvann. ”Qvinna, qvinna, så listig du är!” mumlade han för sig sjelf. ”Jag har dock fullkomligt genomskådat dig. Nå, det var en het stund; bättre som det nu är!” Öfverläggning, beslut och början af ett Lustparti. Och hans själ låg på läpparne. Bulwer. Nu öppnades dörren, och en liten näpen jungfru inkom med brickan, satte den på bordet, gjorde en nigning för doktorn, och sedan hon beställsamt putsat ljusen, och med förklädet borttorkat några fläckar från bordet, gick hon åter, förtretad att doktorn ej ens bemärkt hennes lilla person.
Var det aftal gjordt, att enviget ej skulle utan onderås död slutas, och kommer död deraf; dömes tilt straffarbete på lifstid. Får någon i envig svår kroppsskada; vare gcrmngsmannen förfallen till straffarbete från och med två till och med sex år: skedde ringare eller ingen skada, dömes till fängelse från och med två månader till och med två år. Förfar någon vid envig svikligen och får den andra deraf död; vare lag som om mord i 1 § sägs. Biel' genom den enas svikliga förfarande svår kroppsskada den andra tillfogad; dömes geroingsmannen till straffarbete från och med sex till och med Lag-Utskottets Utlåtande N:o 39. 17 med tio år. Kom deraf ringare skada; dömes till straffarbete från oell med två lil och med sex år. Den, som utmanar annan till envig, eller slik utmaning antager, skall, ändå att enviget ej kommer till verkställighet, straffas med fängelse från och med två till och med sex månader. Samma lag vare, der någon låter bruka sig till biträde vid uppgörande af aftal om envig eller till vittne vid sådan strid. § 34. Hafva tvänne träffat aftal om envig, men afstå de frivilligt derifrån, så alt det ej till verkställighet kommer; vare för straff frie; och ege i ty fall ansvar ej heller rum för dem, som vid aftalets uppgörande biträdt.» af Herr Olivecrona, K.: »Emot Utskottets beslut, till följd af återremiss från Riks-Ständen af Utskottets Betänkande N:o 20, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition med förslag till förordning angående mord, dråp och annan misshandel, får jag mig reservera i följande punkter: l:o. Beträffande §§ 51—54: Om envig.
Under förutsättning, att Rikets Ständer jemväl gilla Stats-utskottets i memorialet N:o 284 gjorda hemställan, alt alla under innevarande riksdag beviljade stats-anslag, som icke blifvit uppförde under Slatå-lrls';ottels Memorial, N:o 303. 3 riksstatens serskilda hiifvudtitlar, skola bestridas af Riksgälds-kontorels medel, liar Utskottet trott sig kunna taga för gifvet, aLt äfvenledes aila för dessa anslag afsedda tillgångar böra lill Riksgälds-kontoret öfveriemnas; hvadan Utskottet, jemte det nu ifrågavarande § föreslås till införande i reglementet för delta verk, anser sig böra hemställa, att Rikets Sländer mätte hos Kongl. Maj t i underdånighet anhålla om vederborandes förständigande att till Riksgäldskontoret öfverlemna den del af salpeterfoudens tillgångar, som kommer att användas lör bestridande af de vid denna riksdag beviljade tillfälliga stats-utgifter. 14 §» angående den sedan 1845 års början upplupna banko-vinst innefattar Rikets Ständers beslut, enligt Banko-utskottets utlåtanden N:ris rq och Zq samt Förstärkta Banko-utskottets memorial N:o 45. »5 §, angående uppköp af räntebärande papper, innehåller samma stadgande, som 128 § i i845 års reglemente; varande jemväl de hypotheksföreningar, hvilkas reglementen efter sistförflutna riksdag blifvit af Kongl. Maj t fastställde, uti det nya reglementet uppräknade. 16 §, angående realiserandet af de för Riksgälds-konlorets räkning upp köpta obligationer, är lika lydande med 129 § i i845 års reglemente 17 §, angående räntebärande pappers belåning, är lika lydande med i3o § i samma reglemente.
Genom indelningsverkets indragning kunna högst betydliga summor åstadkommas till aflönando af befäl och instruktörer, anskaffande af ammunition, m. m. Då emellertid det försvarssystem jag föreslagit, och hvilket jag anser för det enda rätta och säkra till bevarande af ett älskadt fosterlands frihet och sjelfständighet, fordrar tid och medel, innan det kan blifva tillfullo ordnadt, inskränker jag nu mina påståenden till följande: l:o att all bevärings-exercisen måtte nu genast indragas, såsom icke motsvarande det ändamål, som erfordras; 2:o att Rikets Ständer i stället anslår den summa, som åtgår för beväringsexercis, eller 500,000 R:dr, till skarpskytteidéens uppmuntrande och underhållande; 3:o att Rikets Ständer ville ingå till Kongl. Majit med en underdånig skrifvelse med anhållan att till näst sammanträdande Ständer framlägga ett förslag till ett verkligt nationalförsvar, hufvudsakligen på de grunder, jag har haft äran föreslå. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Nils Olsson, från Malmöhus lån. Häruti instämmer: Ola Jönsson. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Nils Olsson från Malmöhus län, om fortfarande statsanslag till understöd åt de sedan 1808 och 1809 urens lerig ännu qvarlef vande landtvärnsman. Vid sistförflutna riksdag beviljade Rikets Ständer ett anslag af 10,000 R:dr årligen under innevarande statsreglering till understöd för i fattigdom stadde, ännu qvarlefvande landtvärsmän från de olyckliga åren 1808 och 1809. Fäderneslandet afbördade sig härigenom, åtminstone i någon mån, en länge försummad tacksamhetsskuld till de vid grafvens brädd stapplande gubbar, hvilka såsom hoppfulla ynglingar gingo ut att strida mot landets fiender, men af hvilka de fleste till följd af krigsstyrelsens oerhörda vanvård återvände med försvagad eller förstörd helsa för hela lifvet. Samma anledningar till understöd finnas ännu.
49 åsigt, en pligt att, när hvilans stund för don förtjente, af en talrik familj omgifne Yeteranen nalkades, betrygga hans återstående dagar emot bekymmer för en lifsbergning, lämpad efter elen samhällsställning, han innehade; — och har derföre Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer att medgifva, det General-löjtnanten Akrell måtte, från och med månaden näst efter den, hvarunder afsked från Chefsbefattningen vid Telegraf-verket i riket kan varda honom i nåder beviljadt, uppföras på Rikets allmänna Indragnings-stat till åtnjutande, under sin återstående lifstid, af en årlig pension, stor sex tusen Riksdaler Riksmynt. Erkännande General-löjtnanten Akrells stora förtjenster om det allmänna, har Utskottet, som anser att, derest omförmälda nådiga framställning af Rikets Ständer bifalles, den pension, General-löjtnanten Akrell för närvarande är berättigad att från Arméens Pensionskassa uppbära, bör upphöra att vidare utgå, då pension srätten från allmänna Indragnings-staten vidtager, funnit sig böra tillstyrka att den nådiga Propositionen må med detta vilkor af Rikets Ständer bifallas. 57:o. Af en annan jemväl särskildt aflåten, till Utskottet remitterad, nådig Proposition (N:o 22), inhemtas, att sedan Kongl. Maj:t uti nådig Proposition den 21 Mars 1854, med afseende derå, att Guvernörens öfver Svenska Colonien ön St. Barthelemy, embetsbeställning vore jemförlig med Kongl.
Härvid är att märka, att dessa anslag icke blefvo för ali framtid till ett visst bestämdt belopp fastställda, utan att de voro förslags-anslag samt att det uttryckligen blef dessa kassor öppet lemnadt, att derest de tilltrodde sig kunna visa, att förslags-anslagen ej motsvarade det belopp, b vartill de indeldta räntorna upgått, göra sina anspråk på ersättning gällande. Om nu vid sisth Riksdag frågan om salpeterhjelpens utgående i de Småländska länen varit slutligen afgjord, sä är det temligen klart, att dårande StatsUtsk. skulle hafva föreslagit dessa förslags-anslag att å RiksStaten upföras till så mycket mindre belopp, som skilnaden emellan salpeterhjelpen, beräknad efter kronovärdi, och densamma, förvandlad efter markegång, utgör. Då nu en förändring i skattens utgörande blifvit af K. 51. föreslagen och af StatsUtsk. tillstyrkt, anser jag det vara med full rättvisa öfverensstämmande att, på sätt som skett, ifrågavande kassors förslags-anslag i samma mån rättas. Jag tror mig härigenom hafva ådagalagt, att förevande Utlåt. som, med undantag af de afdrag, som blifvit gjorda å oftaberörde kassors förslagsanslag, är fullkomligt öfverensstämmande med K. M:s i ämnet aflåtne Nåd. Propos.; är bygdt på så rättvisa och billiga grunder, att det borde vinna R. o. Ad:s godkännande. Men, innan jag slutar, ber jag att få fästa upmärksamheten på en annan olägenhet, som skulle upkomma, derest R. o. Ad. samt R. St:r funne för godt att tillerkänna innehaf - Den 22 Mars f. ni. 345 värne af augments-räntor lili Småland ersättning för hvad de genom salpeterhjelpens förändrade beräkningssätt förlora. Skulle man nemi. bevilja en dylik godtgörelse, så kan man nästan vara förvissad derom, att innehafvarne af frälseräntor skulle i deras ordning framkomma med ett dylikt anspråk. Jag öfverlemnar till Ståndets eget bedömande, hvarthän sådant skulle leda.