Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolen nu mera åberopar denna praxis såsom skål att alltid vid sådana tillfällen tillstyrka bifall till dylt* Dan 2 Julii e. nu *7 fea Nåd ansökningar. Man skulle visserligen kunna tycka, att Stockstraffet bör vara svårare att undergå i en Stad, der många tusende Åskådare kunna finnas, ån på Landsbygden, der Åskådarnes antal ej öfverstiger några hundrade, och Stockholmsboerne följaktligen mera böra derifrån förskonas. Men förhållandet blir helt annorlunda, då man besinnar, att af de flere tusende Åskådarne hår i Stockholm, torde knapt någon enda kånna Delinqventen, eller ens veta, hvem han år, då deremot på Landsbygden alla kånna honom personligen. Jag anser derföre Lagen böra vara lika för alla, och således de som bo i Landsorterna böra njuta samma rått som Stockholmsboerne; samt får följaktligen tillstyrka bifall till Betänkandet i denna del. Herr Hegardt, Chrijlian Bernhard; Jag instämmer till alla delar uti den siste värde talarens yttrade mening, och anser ifrågavarande Förordning, hvad StrafFbeståmningare angår, strL dande mot sanna råtts-grunder. Dessa strafFbeståmningar synas mig ingalunda lämpade efter det så kallade brottets beskaffenhet. De drabba icke gerningen, utan den tillfälliga följden deraf, och då det icke år förbjudet att supa bränvin, eller förtära starka drycker, bör ej heller följden eller verkan af en tillåten handling blifva föremål för en så hård bestraffning, enär derigenom ingen förorättas, och ingen allmän förargelse åstadkommes. Jag förenar mig nied Herr Cederschjöld uti den vördsamma anhållan att Utskottets Betänkande matte bifallas. 88 Den f julii e, m. Herr von Hartmansdorff, Auguji: Jag har förut på detta runi vågat underställa Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning de öfverdrifna straff, som genom oeconomiska och police-författningar åro emot åtskilliga förbrytelser stadgade. Ibland dem som torde böra afskaffa», vill jag dock icke råkna det, att sitta i stocken för fylleri.
De finna alltid älventyrligt alt ingå på företag, som icke genast hringar vinst. De äro alltså motsträfvige, och man kommer med dem ej till den enighet och samhällighet, som äro nödvändiga för att kunna anskaffa säkerhetshandlingarne för eli gemensamt län. — När denna sak var under R. o. Ad:s pröfning sisth riksdag förutsade jag, att, derest icke Ständerne ville bevilja anslag, utan en< last. lä n, sä skulle af hela förelaget blifva intet. Sådant har nu erfarenheten bekräftat. Ett annat förelag inom ifrägavar. län var äfven sänkning af ytan i Stångåns vatludrag. Der mölle genast de svårigheter, sorn nu visat sig vid limm-än, och det sä mycket starkare, som vid Slångan funnos än flere olikartade strandägare, nemi. stadsboer, men ej sä mänga betydliga herremän, som kunde sätta sig i spetsen för förelaget. Det är således ganska säkert, på säll redan blifvit sagdt, att derest Ständerne nu vidhålla samma lanke som förra riksdagen, att endast bevilja län, så skall saken gä förlorad. En talare, Gr. Mörner, har sagt, (måhända ligger felet i uttrycket eller i min uppfattning deraf), alt om Ständerne beviljade den summa, som här är i fråga, nemi. 45,000 r:dr, så skulle bela företaget kunna utföras på Kronans bekostnad, till fromma för stram lägarne; men detta är icke förhållandet. Om R. o. Ad. behagar läsa Ulsk:s betänk, pag. II, så står der: ”Med hänsigt till den stora vigten att fä de redan för längre lid tillbaka ifrågasatta uppreusningsarbetena i Emm-än verkställda, hvarigenom, enligt offentliga handlingar, 0,834 tunnland ängsmark kunde dels förbättras, dels vinnas, anvisade Rikets sednast församlade Ständer för detta förelags utförande en summa af 45,000 r:dr, hvilken ansågs ungefärligen motsvara hälften af den kostnad samma företag, med inberäkning af jordersältningar m. m. skulle komma ali medföra.” Slaten gifvetsåledes icke allt, icke mer än hälften.
Här finna de dock ej e n d a s t dessa förödmjukelser, lika många vänlighet råder i ett verkligt — för hållet nytt Enär just begränsadt som före De tillrådt dörr, h a r till det sin dörr först, n ä r prästen för hvilka äro tjufvar, — i de snart icke för studsar t y e n före n dålig k v i n n a, föranledd a f skam o c h förtviflan, än tjufven Det h a r sålunda e n så att säga bättre karaktär. O m v i d uttrycket, dess sanning, alltid barnasade m i g alltid de bästa ». a f brottslingar upprättelse vanligen låga senare, fall saknas h o s tjufven. slaget sin karaktär kvinnor moth a n d l i n g e n är ofta känslan flesta och digemensamt m e n stundom också » äro är förstnämnda fred förutsättm e d dennas skåp eller n o g ändå, » berättade sinsemellan; detta gardedenna, är den störi n. m. förfärdigas många och af k v i n n o r n a v i d sitt ej ofta måste s o m uppfört ning från hemmet tillräckligt kläder Men äfven främmande arbete och inkomsten kommit, h a r varit åtta dagars arrest i sofrumVid mitt besök h ä r lågo föreståndarinnans ett par liten flere biträde stagnation hafva inträdt. » kokerskor » I bottenvåningen finnes dessutom tvättstuga, norna få lära sig tvätta m a n g l a och stryka m. m. 6 hvarje eftermiddag, gens ordinarie arbete, u t o m hållsbestyren, är afslutadt; sy alla då daatt ledning, alla f å n u arbeta — hvilken samtidigt söker g e n o m vänligt samtal lifva d e m o c h väcka deras intresse sjunga o c h förtroende. till arbetet, uppfriska hvilket liksom aldrig kunde känna sig e n tjuguårig ung anlaget helt S å hände det flicka, flicka, e n riktigt s o m ständigt sin bästa sida, plötsligt f ö r s v a n n och m e d henne en hel mängd saker, tillhöriga hemmet Innan tagen h o n åter af polisen, hade h o n hunnit begå s t ö l d e r.
Sedan Kommissariatet inkommit med sitt infordrade utlåtande i anledning af några, .i slutet af år 1855, hos Fullmäktige framställda förslag till befrämjande af upplåningens framgång samt de fonderade statsobligationernas större begärlighet och gångbarhet i allmänna rörelsen, och eber härom under föregångue dagar hållna öfverläggningar, meddelade Fullmäktige, enligt protokollet för den 31 Januari 1856, följande beslut, nemligen: att derest lill Kongl, Majits Befallningshafvande inbetaides det för önskade stals-obligationer belöpande kapital och detsamma, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, ufvorsändes till Riksgälds-kontorct, skulle, så vidt tillgång å sådane obligationer funnes och den bestämda upplåningssumman derigenom icke öfverskredes, desamma af Riksgälds-kontoret Kongl. Majlis Befallningshafvande tillsändas, för alt tillställas den, af hvilken inbetalningen af sagde kapital, jemte den å obligationerna upplupna, fastän icke förfallna ränta, skett; — att vederbörande landtstats tjenstemän skulle såsom ersättning för besväret med de inbetalda medlens mottagning och öfverremitterande samt obligationernas utlemnandc erhålla enahanda belopp, eller Vedels procent, som remisslaget å statsoch riksgälds—medlen utgjorde; att hos Kongl. Majit skulle i underdånighet anmälas hvad sålunda blifvit af Fullmäktige beslutadt för befordrande af slats-obligationer nas utspridning i landsorterna, samt derjemte anhållan göras om Kongl. Majits Nådiga samtycke till den för sådant ändamål äskade medverkan af Kongl. Majlis Befallningshafvande och dem underlydande tjenstemän Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skri/velsej N.o ti3. dylik näringsrätt antagas och bibehållas endast tjenlig?, ordentlige och valfiäjdade personer, hvilka antingen ställa borgen lör skattens utgörande eller densamma i förskott erlägga.
Det ena att Sockerbruken stäldcs under bewakning, pä lika sätt som Bryggerier, der de blifwa bewakade, och idkarne förpligtades, att genast förtulla och läka stämpla he« la partiet sä snart det wore färdigt, och det andra såsom ännu säkrare, akt det raa sockret, med behörigt afdrag för strup och afkokning, genast wid ankomsten frän utrikes ort, erlide Landt;Tulls afgifken och bewillningen pä samma sätt, som Sjö-Tullen erlägges; dock med det uktryckeliga wilkor, alt icke, pä sätt nu sker, godsägaren singe hemsöra det räa sockret owägit j sina egna magoziner^och sedermera läka wäga det när honom godt syntes; utan borde genast ester lostnlngen utur fartyget afwägas, antingen i Packhuset eller pä en flyttbar wäg, upställd pä sjelfwa Bron och hwtlken ntwäg och rättelse Ofwer-Directeuren äswen förmält sig haswa hos Tull-Direcrjonen upgifwir. Detta i ofwanberörde mätto af Revisionen anmärkte förhällande tillika med hwad till förekommande af Eder Kongl. Majit och Kronans betydliga skada och förlust, H frver-Directeuren Ors vermod len föreslagit, har Kammar-Rätten, i hwars magt del ej star, att en sädan förlust förebygga, icke underläta bordt, hos Eder Kongl. Maj:r i unberdänighet anmäla, pa del Eder Kongl. Maj:t mätte blifwa i tillfälle att ulr ifrägawarande ämne widtaga de Nädiga Författningar Eder Kongl. Maj-t i sin wishet nödiga pröfwar. Kammar-RLtteu har Raden framhärda re. re. re.' Fjerde Bander ros. Lika »rzs Ven sr December. Lika lydande med det i Kongl Kammar.Räk, ten» Registratur förwarabe koncept bref betygar. ^sok. jnnZ. KonglKammar-NättenS Actuarie. Begärdes pä Bardet.
Bränwinsbränningen i Städerna, med här ostvan anmärkt undantag af Stockholm, werkställcS pä det sätt hwarje Stads Jnnewänare sig derom förena, antingen af hwar cnstilld bertil hugad och berättigad, för hwad pa honom af Stadens afwerknings-^uayMM belöper, eller genom Bolag i et 72; enda sammansatt werk af större pannor. För enstillda personers Bränwins-bränning i Staderna bör hwarje pannas rM'.d ej öfverstiga femtio kannor, och Men för aftvernnngen af dest Märna Sädesciuanmin uträknas derefter. För sammansiaget werk acer lärer pannerymden genom Kongl. MajttS nådiga försorg blifwa sä bestämd, at det för Stadens Bränwins-behos belöpande Sädes-^nantum mrder den tillärna bränmnMiden med säkerhet kan afwerkas.
En stor våg slog öfver dem, sköljde Erik ända upp till rockkragen och ville draga ut båten igen. Alla hoppade de i vattnet och grepo tag i ekstocken. Bössorna kastades upp på land, men korgar och åror flöto omkring på vågorna. Gossarna kunde ej ensamma draga båten i land. – Kalle får springa efter folk, sade Klas. Erik och han stälde sig på hvar sin sida om ekan och höllo i den, så att böljorna ej skulle rycka ut den igen. Och Kalle sprang, så att vattnet slafsade i hans våta stöflor, upp till en stuga, där det lyste ljus. När de fått ekan i land, begåfvo de sig på hemvägen. I skogen mötte de en gumma. – Hvar i Guds namn kommer I ifrån? Kommer I ifrån sjön? – Ja-a. – En så’n blåst har jag inte sett på tio år. Och då drunknade min man. Gumman skakade på hufvudet och gick vidare. Men när gossarna gått ett stycke, stannade de och sågo än en gång utöfver sjön, där vågorna häfde sig svarta och stora. – Nu ska vi komma öfverens om en sak, sade Erik. Hans röst lät alvarsam, och han sträckte ut handen. De andra tittade på honom. – Jag tror, att det är Gud, som har hjälpt oss i natt, sade han. Och vi ska komma öfverens om att aldrig skoja med det här, när vi talar om’et ... därför att vi bad. Tycker ni inte det? Och de togo hvarandra i hand på, att ingen skulle skoja med, att de bedt Gud tillsammans ute på den vilda sjön. Därpå gingo de hem, och det var verkligen ingen, som bröt sitt ord, äfven om de vid senare år tänkte annorlunda om räddningens egentliga orsak. Det var ett gladt, grubbelfritt ungdomslif, Grane hittills fört. Men ungefär ett halft år efter denna tid inträdde en förändring. Han började blifva sjuklig och drömmande. Han blef blek och mager, sof inte om nätterna och hade ofta hufvudvärk. Han tyckte om att gå ensam för sig själf, och då fick hans ansigte ett uttryck, som om han icke längre hörde till denna verlden. Erik blef under denna tid mycket religiös.
Påräknas till lika belopp i som för år 1816 är upptagit, intill dess annorlunda beslutes, med - - 36:0 Interesse å Kongl. KrigsCollegii f. d. Cassör. Desse Cassör äro till Capital 112,604 R:dr 5 sk. 6 rist, för hvilken Summa RiksgäldsContoiret godtgjör Kongl. StatsContoiret 5 prosents ränta, utgörande 60,000 6,375: 4,000: 3 För detta Capital utgörande 36,696 R:dr 47 sk. erlägger Riksgäls - Contoiret 5 procents ränta, med 1,834: 3 8 lo Interesse d Vermlands Landtvärns-Cassas Capital. Denna Cassas Capital, utgörande 4,800 R:dr, får i Länet utlånas och står under Länets Innevånares vård och Styrelse. Lantan deraf ingår till Kongl. Stats-Contoiret med 2 8 81 39:0 Interesse ä Kongl. BergsCollegii f. d. Cassa. Capitalet utgör q 6,818 R.‘dr 9 r;st, för hvilket Capital i den förmodan att Riksgälds-Contoiret det får emottaga emot 5 procents Ränta, uppföres Räntan med 1,340: 40:0 Sill-uppköpare-afgift i Götheborgsoch Bohus Län. Som en afgift, ehuru ringa, för år 1816 influtit; så uppföres å nyo denna Titul och beräknas till ^0; 41:0 Kneckte Rotefrihets-Medel, är en afgift, sona efter slutadt Krig utgår af de Hemman, som vid Indelnings - Verkets upp - StaisUtskottets Betänkanden. rättande ej blifvit inroterade i Båtsmanseller Knecktehåll, beräknas till ... 2,300: 42:0 Vacance-afgift vid Skånska Infanteri-Regementerne.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarat, all endast första mom. nu är föremål för öfverläggning och beslut, har jag velat meddela detta till Ståndets kännedom endast på det misstag om rätta förhållandet icke vidare må ega rum, men föreställer mig, att något beslut öfver 2:dra, 3:dje och 4:de momme icke nu kan ifrågakomma. Skulle det af mig föreslagna l:sta mom. blifva anlaget såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, torde Hr Frih. o. Landtm, derefter tillåta öfverlägg ning om de öfriga momma oell den redaktionsförändring i 4:de mora. göras, som kan vinna Ståndets bifall. Om åter Irsta mom. afslås, så förfaller naturligtvis mitt förslag i fråga om de 3 följande. Hr Lefrén: Sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat att vi skulle öfverlägga om Irsta punkten af Hr Gyllenskjölds förslag, och sedan Adeln diskuterat om den punkten och hört omtalas åtskilliga tydningar af de olika opinioner och upgjorda förslagen, så kunde det väl vara tid på att Hr Frih. o. Landtm, afbröt detta diskuterande öfver andra punkter, hvilka icke utgöra föremål för öfverläggningen, så att vi må komma till något slut, ty eljest komma vi icke ur denna labyrinth på 8 dagar. Ropen på propos. förnyades. Hr Brakel: Jag anhåller alt få förklara det jag fullkomligen instämmer i det förslag Hr Gyllenskjöld har gjort, och sorn blott Irsla punkten af detta förslag är under öfverläggning och kan blifva föremål för R. o. Adrs beslnt, så anhåller jag om Hr Frih. o. Landlmrs propos. på densamma. Sedan få vi öfverlägga och besluta om de öfriga. Ifall denna punkt förfaller, så förfalla äfven de öfriga, annars komma de naturligtvis under R. o. Adrs öfverläggning. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag vill blott i största korthet fästa upmärksamheten deruppå att man enl. min tanke gjort motionären orätt, då man förutsatt att han uteslutande fästat sig vid den s. k. sjelfskrifvenheten.
Högst vigtiga fördelar för den öfre Dalorten skulle, enligt Landsliöfdingens yttrande, beredas genom en förändring af 2:ne äldre communicationsvägar emellan Fahlu Stad samt Leksandsoch Rättviks Socknar, äfvensom genom en ny väg från Öster-Dalarne till allmänna vägen åt Gefle uti Svärdsjö Socken, och ansåg Landshöfdingen dessa väganläggningar, i synnerhet de arne förstnämnde, vara af den absofuta nödvändighet till befordrande af rigtigt system lör communicationerne inom 686 Riksens Ständers Dalorten att äfven utan afseende på det tillfälliga behofvet af arbetsförtjenst, de samma borde under årets lopp företagas, SedanTKongl. Maj-'t häröfver infordrat underdåniga yttranden från Committerade för Strömrensningarne samt Committerade för Väganläggningarne i Rikets Norra Provincer, har Kgl, Majit, som, vid det uppgifne förhållandet, i Nåder insett angelägenheten af särskilde anstalter, för att bereda tillfälle till arbetsförtjenst åt Dalortens torftiga invånare, med gillande af Landshöfdingens underdåniga förslag, lill ifrågavarande Väganläggningars företagande samt till verkställande af sådane utdikningsoch vatten-afledningsarbelen, som Landshöfdingen bunde finna, efter omständigheterne, mest tjenliga, enligt Nådigt Bref af den 3:dje Martu 1819, beviljat och anslagit en Summa af 28,000 Ridr, hvaraf 10,000 R;dr borde utgå utaf de till Vägarbetet i Rikets Norra Provincer anvisade medel och i5,ooo R:dr af 1819 års anslag till Strömrensningar och lättade transporters öppnande och hvarvid Kongl.
Vid besök i Westerås under nämnda embetsresa år 1856 hade då varande Justitie-Ombudsmannen anmärkt, att under åren 1849—1855 tjugutre särskilda konkurser, anhängiga hos Rådstufvurätten i nämnda stad, hvilat nog länge oafgjorda från den dag skriftvexlingen slutats, till dess Dom utgifvits, så att något öfver halfva antalet berott på dom ifrån sju månader till ett år, andra åter längre tid och ända till två år, och tvänne mål jemväl några månader derutöfver; hvarför åtal emot Rådstufvurätten blifvit förordnadt. Enär Rådstufvurättens förklaringar i anledning af detta åtal innehålla i sammanfattning allt som, efter olika fall, möjligen torde kunna anföras till ursäkt för tidsutdrägt i dylikt hänseende, anser jag mig böra här något fullständigare återgifva samma förklaringar. Rådstufvurätten har nemligen med afseende å Advokat-Fiskalsembetets första memorial yttrat: att konkursmål i allmänhet och de vidlyftigare af dem isynnerhet fordrade mera tid och omsorg vid utarbetningen än flertalet af andra tvistemål; att Domaren således för slutliga behandlingen af dessa mål valde sådan tid, då han, mera ostörd af andra embetsbestyr, kunde egna sin omtanke åt målens behöriga utredning, hvilket förmodades vara ganska vanligt och icke heller kunde anses olagligt, enär Lagen väl fordrade, att konkursmål borde afdömas »sd fort ske R. St. Just-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1859 års Riksdag.
Då nu motionären sålunda förklarat den syftning i hvilken han önskade att den af honom föreslagna underdåniga anhållan skulle affatlas, så återstår endast att pröfva, huruvida en dylik underdånig anhållan, under nuvarande förhållanden, kan synas lämplig och nödig. Dervid kan jag ej annat än instämma i motionärens åsigt, att alla lagliga medel flir förkortandet af denna Riksdag böra vidtagas, både med billigt afseende till den för de skattdragande dryga riksdagskostnaden, och isynnerhet såsom en nödvändig följd af Rikets Ständers beslut om en förändrad or - 12 Allni. Besv och Ekon. Visk. Betänkande j N;0 1J. ganisation af Stats-Rådet, hvarå Kongl. Maj:ts Nådiga Sanclion är att förvänta. Man kan nemligen ej förbise, alt, om det stora ändamålet med denna förändring skall vinnas, densamma måste med det snaraste och så fullständigt som möjligt utvecklas till en fulländad ombildning af förvaltnings-organisationen i sin helhet. Härtill måste ett rådrum lemnäs åt Styrelsen, som under Riksdagsförhandlingarnes gång ej är att påräkna, helst som denna förändring synes böra hafva ett mägtigt inflytande på Riksdagarnes förkortande för framtiden, då, i följd af densamma, Representationen bör kunna hoppas att vid början af hvarje Riksmöte få af Styrelsen emottaga fullständiga och i ett system utarbetade de ämnen, som för tillfället äro af vigt. Om nu Rikets Ständer skulle lyssna till den opinion, som uppå dessa och flera skäl högt uttalat sig, såväl inom Nationen i allmänhet, som serdeles inom de fyra Stånden, och, i följd deraf besluta, att vid delta Riksmöte inskränka sin verksamhet hufvudsakligast tili sådana mål, hvilkas vigt och omfattning ovilkorligen nu genast påkalla ett bestämdt afgörande, samt att till en kommande Riksdag, som torde kunna förväntas snarare än vanligt, uppskjuta de öfriga för närvarande mindre angelägna ärenden, så kan det för mig ej synas annat, än håde lämpligt och angeläget, att Rikets
Hvad Frih:n i öfrigt omtalat, huru det tillgår vid kyrkobyggnad i vissa provinser, ber jag, med afseende derå, få fästa hans och Husets uppmärksamhet på den omständigheten att Utskrn alldeles icke hafva sagt huru med kyrkobyggnad tillgår i hvarje socken utan i or terna. Jag inbillar mig att särskilda författningar linnas för olika provinser, och hvad Ulsktn yttrat, gäller för alla provinser. Jag förnyar min anhållan alt denna § mätte af R. o. Ad. antagas. Hr Ribbing, Arvid: I den mån man vill uttrycka de minsta specialiteter på olika ställen, händer det ofta att man råkar få lagstiftningen mindre tillämplig i allmänhet. Här är dock fråga hurudan denna författning i allmänhet bör vara; de särskildta hindren, som göra undantag från regeln nödiga, äro i början af författningen medgifna. Ont särskild tionde skulle vara för en kyr ka anslagen, så må denna räcka så långt den vill, och när den är slut, vidtaga de stadganden soot lagert utsätter, hvarföre man icke behöfver hafva något bekymmer om den saken, när enahanda förhållande blir med skolhusets, som med kyrkans byggande. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Min grundsats är den, alt när man nödgas använda tvång, så bör man också göra detta tvång så litet tryckande soirr möjligt. Jag har förut, vid det tillfälle då r §:n discuterades, anmält, det jag ansåg att socke narne icke böra besväras med alltför bestämda stadganden, och jag finner att den nu föreslagna 2 §:n gifver en latitud 20 H. ' 27 aio Den i3 Februari f. m. åt socknarna, sora är behöflig. Jag voterar således för §:ns bifallande. Hr Gripenstedt: Emot det förslag jag nyss gjorde har en värd talare framställt en anmärkn., den jag anhåller alt få besvara. Han har sagt, att ora det stod församlingarna öppet alt erhålla understöd till den första uppsättningen af skolhusen, så skulle denna utväg vidtagas al alla och medföra tidsutdrägt för den goda sakens ställande i verket.
Dessa utvägar borde vara fullt tillräckliga, och äro utan tvifvel lämpligare än de af 1858 års Komité afsedda organisation, enligt hvilken militär-afdelningarne erhöllo göromål, dem de beslutande Cheferne icke kunde pröfva utan biträde af civile ledamöter, hvilka derföre såsom endast rådgifvande skulle anställas; likasom nämnda utvägar måste erkännas hafva ett än större företräde framför den af Landtförsvars-komitéen föreslagna anordning, att hos hvarje chef anställa 2:ne rådgifvande embetsmän med skyldighet att afgifva yttrande, som i vissa fall icke på beslutet inverka, men i andra fall tillerkännas giltighet. Denna sednare anordning synes grunda sig på den origtiga förutsättning, att beslutanderätten kan lemnäs åt den, som icke har all den der för nödiga insigten, men föranleder dessutom, såsom redan är anmärkt, en särskild pröfning i hvarje fall rörande formen för ärendets behandling och afgörande: samt innebär i detta hänseende ständiga anledningar till olika meningar och framkallar sålunda många och stora olägenheter, äfvensom berörda förslag i det lyckliga fall, att tvist om formen för behandlingen icke uppstår, ändock fordrar i allmänhet samma omständlighet vid behandlingen, som tillhör det nuvarande o 7 Kollegiet, utan att lenina samma garantier förmålens författningsenliga afgörande. Då Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. 41 Då emellertid under den utredning, frågan vid behandlingen i Stats-Utskottet erhållit, det förekommit anledning att antaga, det högst få ärenden skulle vara af den beskaffenhet att Militär-cheferne skulle för deras afgörande hafva tillräcklig ledning uti den ut.edning, som kunde anförtros åt underordnade tjenstemän, utan att i manga fall pröfningen beror till en del af militäriskt tekniska insigter, och till en annan del på kunskap och erfarenhet i författningarnes tillämpning, skall sannolikt grundsatsen att åt de militära ledamöterna anvisa endast sådana mål, som äro rent militäriska, och att lemna de öfriga åt en kollegial behandling af civile embetsman, möta ett sådant motstånd, att den icke kan fullt genomföras.