Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofver dessa framställningar har Lag-Utskottets yttrande blifvit infordradt, hvarjemte Utskottet erhållit del af den, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Carlbergs motion, inom Hedervärda Bonde-Ståndet hållna diskussion, utvisande att en stor del af nämnda Riks-Stånds ledamöter instämt i motionen. Vid besvarande af de sålunda väckta förslag, torde det icke vara nödigt att ingå i någon vidlyftigare framställning om den väsendtligen olika karakter, giftomannarätten eger nu emot fordom. Dess första uppkomst är att söka i den oinskränkta magt, familjefadern i äldsta tider utöfvade öfver familjens medlemmar och hvarigenom han till och med egde att, emot sin dotters vilja, öfverlemna henne åt den, han behagade. I en sednare tid, då mannen borde, förr än han ingick giftermål, hafva inhemtat franders råd och qvinnan hafva erhållit deras samtycke, var dock giftomannarättens utöfvande en slägtangelägenhet, berättigande slägten att från svågerskapsförhållande ' utestänga en för den misshaglig person. Någon sådan slägtens rättighet kan dock ingalunda anses åsyftad genom giftomannarätten, sådan den blifvit bestämd i 1734 års lag. Dess enda grund lärer numera vara den af Lag-komitén jemväl antagna, eller qvinnans behof af ledning och råd utaf en erfarenhet, som hon sjelf icke kan antagas hafva förvärfvat. I den mån detta Bih. till 11.
Desse creditiver utgöra million R;dr. För att nu bereda jordbrukaren förlagslån, svarande till en del mot hvad öfrige näringar kunna påräkna, Manufacturer, JernContoret och lån på exportabla effecter, vågar 8iS Den 26 Februarii. jag ödmjukast föreslå, att återstoden af BancoDisconläonden 4$ millioner samt 1 million af Spannemåls-Directions c red i ti f, då betalning hinner inflyta; summa 55 million, tnå anslås tili jordbruket mot 4 procent, hvilken summa skall fördelas å hvarje Province relatift till dess capital-värde. Likvist böra de Westra och Södra KädesProvincerne, hvilka sakna binäringar, 'och som blifvit mer än andra invecklade i förlägenhet, genom de ymniga lånetiilgångarne , njuta högre anslag; hvilken fördelning bär ske med största uppmärksamhet. De Provincer sorn sakna större anslag af Statsmedlen, böra äfven få större låne-anslag. På det att nu dessa låne-anslag, ej rnå blifva outlånta . vågar jag ödmjukast föreslå följande medel. De Provincer som ej finna dg i behof af hvad jag nu föreslår, äro på intet sätt bundne dervid; rist är endast lör de Provincer, sorn finna olämpHgheten af att Herrar BancoFullmägtige i Stockholm skola pröfva vederhäftigheten å personer, som de ej känna, boende många mil från Hufvudstaden. Efter slutad Riksdag väljer hvarje Provins som sig af denna rättighet vill begagna 3 å 4 af hvarje Stånd. (BorgareStåndet böra väljer bland sina jordbrukare eller Ståndspersoner), hvilka utgöra en Comitté af af u til! 16 personer. Förteckning å de valde uppsändes till RancoFullmägtigs , de blifva de samma intill nästa Riks - Den 96 Februarii, 87 Riksdag. De sammanträda den 1 November till Markegångssättning samt den 1 Julii till PröfningsComittéen och förordna örn revision af Länets allmänna medel.
Beträffande sedermera frägan om ersättning för Fängarncs wa^d under ransakningstiden m. m.; sa enär det är utom a!t sraga, att en sadan ward, Utom det obehagliga detta äfwen med answar förenade wärdandct medförer, är för allmänna säkerheten af wigt, särdeles för de orter, der en hit' tills oersatt och sannolikt derigenom mindi/ wardad ttäsyn a de brettstige, skulle för ortens Jnncwänare bereda en nanna re och direct osäkerhet, om de brottstige söre bestraffningen undankommo, och det desutom ar Utstottet bekant/ att pä andre orter, i synnerhet i hela Upsala Län efter sarl?iide öfwcrenskommelser ärligen sammanskjutes rnedel, hwarmev fångförare inom sadane Län ersätras för den mev sängars wärdande förenade moda och omtanka, anser Ucstottet sig böra tillstyrka, det Riksens Högloft. Stander hos Kongl. Majit underdånigt? anhalla, att Kongl. Mast täckes anbefalla Dest Befallningshafwande, att söka förmå Hemmans-Innehafware i de orter, der sadane öfwercnskommelser icke redan blifwit gjorde och i werket ställde, att Häradswis öfwerenskomma om en dylik ersättning ärligen till Fångförare inom hwarje Härad, sein, lampad efter färstilde omständigheter i afseende pä Fangarnes wärd, kan ä ena sidan icke lemna mödan, omsorgen och answaret derwid oersatt, och ä andra sidan mern trygga Ortens Jnnewänare frän faran/ att af fäderne ännu ost; östade brottslige pä sterehanda säll bliiwa oroade. Orebro den zo Maji 1312. Pä Hoglo^. Nliddcrst. och Adelns magnar, ir. tt. Kvki^voiin. Pä Wällofl. BorgarcStändcts magnar, Olul Ljäsreär» Pä Hvgw. Prest-Standets magnar, 6.
Likaledes må han till rättelse hos Directionen anmäla, om han förnimmer någon olaglighet blifva af Riddarhusets Tjenstemän begångon; och skall han, i öfrigt, vara närvarande vid Directionens öfverläggningar och Cassornes inventering, samt deras rätt och säkerhet yrka och bevaka, Börande Fiscalen till alla Directionens handlingar ega fri tillgång. RiiMnrhus-Utslottets Betänkande IT:o 12. 25 Riddarhus-Kan silden. § 54. Riddarhus-Kanslisten, hvilken har att i allmänhet förrätta hvad honom af Riddarhus-Secreteraren antingen på Ridderskapet och Adelns eller Riddarhus-Directionens vägnar anbefalles åligger: l:o. Att vid Directionens sammankomste r föra protocollet så väl i Riddarhus-som Stiftsärenden, 2:o. Att biträda vid vården af arkivet; 3:o. Att under inseende af Riddarhus-Secreteraren och den ledamot af Riddarhus-Directionen, som har tillsyn öfver de genealogiska samlingarne, samt med biträde af Riddarhus-Bokhåliaren, iordninghålla dessa samlingar och komplettera de genealogiska tabellerna.» 4:o. Att,på sätt i § 34 är bestämdt, verkställa renovation af de genealogiska tabellerne. 5:o. Att under Adelsmöte vara Secreterare i Riddarhus-Utskottet och besörja så väl protocollet som de expeditioner, hvilka från Utskottet utfärdas. Riddarhus-Bokhållaren. § 55. Riddarhus-Bokhållarens åliggande är att biträda Riddarhus-Kamereraren i hans göromål och Riddarhus-Kanslisten vid de genealogiska tabellernas iordninghållande och kompletterande; allt på sätt af Riddarhus-Directionen närmare bestämmes. 20 Kiddarbus-Utskottets Betänkande N:o 13. N:o 13. Riddarhus-Utskottets Betänkande med förslag till Ordningsstadga vid Adelsmöte.
Kongl. Räntmästaren J. F. Alms Sterbhusdelägare tillerkänd ersättning för icke uttagen begrafningshjelp Årliga ränte-anslaget till Hans Maj:t Konungen Utbetalningar i afräkning å det s. k. mindre Kreditivet Dito å Kreditivet för CholeFa-kostnader ... Dito å Kreditivet till Ull-Diskontfondens förstärkning, utöfver hvad derå blifvit inbetald t, . ... Dito å Kreditivet till befrämjande af Ackords-regleringen inom Armeen . Dito å Lånet til! Fyroch Båk-inrättningarnes förbättrande Förskjutna brandförsäkringsafgifter för intecknade egendomar i Norrköping och Borås Förskott till kostnader vid Chartoe-Sigillatse-hvitstemplingen Betalning af Kreditiv-slulden till Banken vid 1838 års slut Kapital-inbetalningar å Riksgäids-Contorets öfriga skulder Räntor å dito Utbetalning af insatta medel till säkerhet för 2:ne förnyade Assignationer . Återstående kostnader för 1828 —1830 samt 1834 och 1835 årens Riksdagar Kostnader för 1840 och 1841 arens Riksdag Drto för den förändiade inredningen af Rikets Ständers hus, samt andra utgifter för samma hus .- Dito för Rikets Ständers Revisorers sammanträde . Aflöning för Rikets Ständers Justitie Ombudsman samt dess och TryckfrihetsKommitieens Expeditioner jemte expenser för samma Expeditioner Löner, Arfvoden, Pensioner och Expenser vid Riksgälds-Contoret Expektans-löner och Pensioner för Betjeningen vid f. d. General-Assistans-Contoret Kostnader för Bevillnings-taxeringarne i Stockholms stad under åren 1839 och 1840 Dito för Tidningsstemplingen derstädes ... Restitution af orätt insatt Bevillning Anmärkningsoch iudrifnings-arfvoden lill Kongl. Kammar-Rättens Betjening . Barnhusens m. fl. Barmhertighets-inrättningars andelar i Kortstempel-afgiften för åren 1838 och 1839 Inkomster utöfver Utgifter
Lehällna Summan , j enlighet med hwad UtstottetS förra och i denna omständig et oanmärkte förflag tydeligen innchäller. z:o UtstottetS i sednare Betänkandet gjorde förflag , "att dcn sä kallade extra stämpl.ngen kunde med unsta Juli! mänads början uphöra, samt ifrän samma tid bwar och en rara tillätet, att anting n strifwa sina Handa - gar vä Chartä Sigillatä eller dem d-rmed belägga och försäljningen af Chartor warkställ >s uti serst ldte Contoir efter UtstottetS förra project;" ogillaS sä mycket hällre, som äswcn detta Förflag icke ar föranledt af nägon anmärkning, sch Medes strider emot den af Riks - St nden redan godkände principe, att wcrkställighetcn al iirägawarande Förordning i alla dest delar kommer att taga sin början med nästkommande är i8li. Och stulle de Respective Med-Ständen wördsamt och wärligen härom underrättas, vt 8upis. S. D. Hwad Riksens Högloft. StändersBcw! ningsUtstött, i Memorial as den Si dennes, anfört och hemställt, 772 Den 17 April. -ställt, rörande sä wäl tillätelse till wiste hittils för» budne worors införande i Riker >mot sörcflagne Truls nstifkcr, som ock hurr! den förhöjning i Tull ä wista Ars ticklarsom efter Kongl. Maj:ts Nädiga förordnanden under sistlidne Maji och September manader tillfallit Faktigwärdcn i Stockholm och Götheborg, hädanefter bör anwändas, blef af Borgare-Ständct till alia delar gilladt; hwilkct de Nespectivc Mcd-Ständen wördsanit och manligen skulle tillkannagifwas. vt8upr->. S. D. Blef af Borgarc-Standet till alladclar gilladt hwad Riksens Högloft.
och en på samma gang viicRandc och rin~IerhdIhride lUrnNg. &amp;f \ .en må papekas, att genom medrerkan för Ihgnys spridning \ .erkar nian tillika för förl&gt;unriets blifvande stipendiefond fbr flickor. S9 skall, om I) agn). visar sig kunna Iiiira sig sjelf, en större summa, skiinkt till garanti för hennes tryckniiigskostund, enligt gifvnrens önskan öfvrrptas till en stip,ditfond Oiii, sisom man hoppas, huarje fJrdurrdsrned / e~n prtat~n~crcrar p? Dag~y och tillika tillvinner henne, hrar och en, j eller 4 andra prenumeranter, skulle 6cQd1ign ofverskott nppst11 att anviindn för saniina ~nrlam51. Den, som skaflar G prenumeranter, tjenar saken iinnu kraftigare och skall sjelf uppbira ersattning för sitt Ilesviir, hvarom. anmiilan upplyser. Kika personer kunna, genoin ritdeIning of större antal cxtnplnr till 0681ne1iIade eller i skolor och stminarier, ' g q g n saken i dubbelt matt; och vill Irörbundsbpr9n gerna ataga sig siklan utdelning. I+esentiort finnas alltid tillgangliga i Förbun1lsbyr911, och der inottagas ?ifven iiitresserade personers anl~ud att verka för spridningen. E örbundet höll den 3: dje dec. ett allmint möte, hvarrid dels beslötos n5gra smirre ändringar af stadgame, för hvilka den kommande anberittelsen skall niirmare redogöra, dels företogos nya val till styrelse och dess suppleanter, hvarvid i stället för fru r. Eckermaun och fni af Klintl~erg i styrelsen invaldes fm ii. Hohman, f. Ruffel, samt fm Agda Monteliiis. Bland suppleantenia iirgingo fru G. af Klinther, revisionssekreteraren H. Rohtlieb och professor P.
En sådan bestämmelse skulle dock, enligt mitt förmenade, ingalunda vara fördelaktig. Oaktadt för de förra lånen räntan blifvit fastställd till 4| proc., torde man icke sakna anledning att en lägre ränta, utan jemförlig förhöjning af kapitalrabatten, skulle kunna beredas för det nu ifrågav:de lånet. I samma mån, som en statskredit förbättrar sig och des3 obligationer blifva mera kända och gångbara, bör räntan eller kapitalrabatten kunna nedsättas. Obligationer med lägre ränta och större kapitalrabatt medföra i allmänhet den fördel för låntagare, att lånet genom obligationernas uppköp kan med mindre uppoffring amorteras, helst om rättighet förbehålles i lånekontraktet eller obligationerna, att dessa, då deras gångbara värde icke motsvarar det föreskrifna kapitalbeloppet, få med annuitetsanslaget inlösas och lånet sålunda amorteras. För sådana obligationer, hvilkas värde, enligt allmänna noteringarne, uppgå till 98, 98f och 99 proc., kan svårligen med fördel för låntagaren några uppköp i förtid företagas, helst under det hans ytterligare lånebehof fortfara. Emot förslaget, att obligationerna skulle utfärdas både å Svenskt och utländskt mynt, anser jag mig böra erinra, att en 326 Den 13 Maj f. m. dylik dubbel myntsorts utsättande i skuldförbindelser är mindre praktiskt. Skyldigheten lör obligationsutgifvaren att vid hvarje ifrågakommande inlösning infria den förfallna obligationen med den myntsort, obligationsinnehafvaren önskar, kan lätteligen komma att medföra betydliga svårigheter och ökade uppoffringar för den förre. Med afseende å den längre amorteringstiden för det lån, hvarom här nu är fråga, och de förändringar, förhållandet mellan särskilda myntsorter under denna tid bör komma att undergå, måste medgifvandet åt obligationsinnehafvaren af en dylik förmån vara än mera betänklig. Deremot synes icke något skäligen kunna invändas emot förklarandet, att obligationerna äfven inlösas inom det land, för hvars räkning länet upptagits. Detta är också redan föreskrifvet i fråga om inlösningen af förfallna A\ proc.-obligationer och räntekuponer, tillhörande 1860 års jernvägslån.
Utaf anslaget för hamnbyggnaden vid Öregrund 3,418 r:dr (samma §:s 8:de mom.) (hvaraf utbetaldes i Juli 1852 r:dr 1,000: och under år 1853 , 2,000:). 1851, 1852 och 1853 års anslag till amortering af lånet för Linköpings hamnbyggnad och Stång-åns upprensning (91 §) (hvaraf ^:del atbctalts ander hvart och ett af nämnde år). 1,633,154: 34. 5. 3,920: 41. — , 28,20S: 16. — , 12,333: 16. — , 11,266: 32. — , 28,955: , 20,000: „ 33,333: 16. — „ 13,200: „ 3,000: „ 3,240: Transport Utaf anslaget för anläggningen af en kanal mellan Philipstad och lastageplatsen Sjöändan i Warnums socken af Wermlands län 65,000 R:dr (92 §:s 1 mom.) v 43,333: 16. — (utbetaldes under år 1853). Utaf anslaget för kanalanläggning genom Tjufholmssundet vid farleden till Luleå, 8,000 R:dr (samma §:s 2 mom.) „ 2,666: 32. (utbetaldes i Juni 1853). Utaf anslaget för Ljusne elfs upprensning mellan sjöarne Or och Warpen i Helsingland, 10,700 R:dr (93 §) , 7,133: 16. (hvaraf utbetaldes i Sept, 1852 R:dr 3,566: 32. „ och i Mars 1853 enahanda summa).
Bergs-colhm afgör således t. ex. örn So Den 16 November c. m. en grufva får brytas på ett eller annat satt; om en malmpelare i en grufva får borttagas eller icke rn. m.; men huru det skall gä med dessa frågor är ingenting sagdt i betänkandet. Jag anser derföre någon vidare pröfning af saken icke kunna äga rum, förrän man får veta huru det kommer att gå med frågor om grufvebrytningar, derom någon af Utsk:s närvar, ledamöter behagade meddela upplysning, hvarefter jag torde få tillfälle att vidare yttra mig. Frih. Hamilton: I anledn. af de värde ledamöters yttranden, hvilka klandrat Utsk. för det Utsk. icke i detalj upptagit alla de göromål, sorn tillhöra Bergs-colhm, och föreslagit huru de skola fördelas, får jag äran nämna den allmänna grund, hvarefter Utsk behandlat detta mål, nemi. att det icke skulle tillkomma eller åligga R, St. att ingå i fullständiga administrationsförslag, då R. St., på grundade skäl, hvaribland hufvudsakligen bör afses göromålens otillräcklighet för embelsverket, hos K. M. framställa urul. anhållan om detsarnmas indragning, dervid R. St. kunde uttrycka den und. begäran, att K. M. täcktes fördela göromålen på sätt K. M. kunde finna lämpligast, samt till Ständerna afgifva nåd. propos. 0111 anslag till de nya löner, som i följd af collegii indragning kunde behöfvas. Hvad Utsk. i anledn. af anmärkntna vid återremissen yttrat, afser blott huruledes Utsk. anser göromålens fördelning möjlig, men ingalunda något fullständigt administrationsförslag, hvaruti Utsk. trott sig icke böra ingå, helst någon omständighet dervid lätteligen skulle kunna blifva förbigången.
Om efter 106:te §:n Riksrätt skulle hafva ifrågakommit, skulle saken hafva afdömts efter 3:dje §:n Ansvarighets-lagen, som innehåller bestämmelse om ansvar å Stats-Rådets ledamöter, bland annat, för den händelse att de tillstyrkt förhöjande af den bevillning, R. St:r sig åtagit eller af sådane artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas, men endast för det fall att sådant skett till förökande af kronans inkomster. Jag tror icke, att man kan påstå, att förhöjningen af tullen å linieradt papper tillkommit i afsigt att föröka kronans inkomster; visserligen lära några öre mera, än eljest skulle hafva varit förhållandet, influtit i Statskassan, men detta lärer väl vara alltför litet lör att derpå grunda ett yrkande, att ett sådant ändamål, som det i Ansvarighets-lagen omnämnda, skulle med berörde tullförhöjning vara åsyftadt. Deremot kan jag icke finna något, som är mindre förenligt med »rikets sannskyldiga nytta», än om den ena statsmagten inkräktar på den andras rättigheter, hvarförutan det äfven finnes ett annat stadgande i 107:de §:n, som, enligt min tanke, i ifråga - 30 Den 4 April f. m. varande fall icke heller saknar tillämplighet, nemligen det, sorn förmår att anmälan enligt berörde § bör ske, om någon föredragande icke med skicklighet sitt förtroendeembete utöfvat, och för min del tror jag det icke vara prof på tillfredsställande skicklighet hos en föredragande, om han, utan att ens fästa K. M:ts uppmärksamhet på förhållandet, förskaffar sig K. M:ts Nådiga godkännande af en åtgärd, sådan som den ifrågavarande. Lika visst som jag tror, att 106:te §:n icke kunnat med skäl i förevarande fail tillämpas, lika visst anser jag deremot, att det varit full anledning och äfven skyldighet för Konst.-Utsk:t, som icke eger att göra nåd, att anmäla förhållandet för R. St.-r, hvilka ensamme egt att afgöra huruvida skäl varit för handen att med någon underdånig anmälan ingå till K. M:t. Af dessa anledningar har jag tillåtit mig att i denna punkt reservera mig mot Utsk:ts beslut. H.
På denna tid, då folket ännu höll trälar, rymde många af dessa till skogen och funno skydd bakom dess gröna murar. Den blef för dem ett stort fängelse, som de ej vågade lämna. Skogen höll dessa sina fångar i sträng tukt. Den tvang de slöa till omtanke och uppfostrade de i träldomen förfallna till ordning och ärlighet. Endast den flitige gaf den nåden att lefva. De båda, som möttes på heden, voro ättlingar af sådana skogens fångar. De gingo stundom ned till de bebyggda, odlade dalarna, ty de fruktade ej mer att återföras i den träldom, hvarur deras fäder flytt, men helst hade de sina vägar inne i skogsdunklet. Skyttens namn var Tönne. Hans egentliga yrke var att utföra röjningsarbeten, men han förstod sig ock på andra ting. Han samlade töre, kokade tjära, torkade fnöske och gick ofta på jakt. Hon, som dansade, hette Jofrid. Hennes fader var kolare. Hon band kvastar, plockade enbär och bryggde öl af den hvitblommiga porsen. De voro båda mycket fattiga. Förut hade de aldrig mötts i den stora skogen, men nu tyckte de, att alla skogens vägar slingrade sig till ett nät, i hvilket de lupo fram och åter och omöjligen kunde undgå hvarandra. Aldrig visste de nu välja den stig, på hvilken de ej möttes. Tönne hade en gång haft en stor sorg. Han hade länge bott med sin mor i en usel rishydda, men så snart han blef vuxen fattade han den planen att bygga henne en varm stuga. Under alla sina fristunder gick han ut på skogshygge, fällde träd och högg dem i afpassade stycken. Sedan gömde han det hopade timret i mörka klyftor under mossa och kvistar. Det var hans mening, att hans mor ej skulle veta något om allt detta arbete, förrän han var färdig att resa stugan. Men hans mor dog, innan han fått visa henne, hvad han samlat, innan han hunnit att säga henne, hvad han velat göra. Han, som hade arbetat med samma nit som David, Israels konung, då han samlade skatter för Guds tempel, sörjde öfvermåttan bittert häröfver. Han förlorade all lust för nybygget. För honom var riskojan god nog.
Förvaltningen af Sjö-ärenderna har, medelst Eders Kongl. Maj:ts Remiss den 28 sistlidne December å transumter af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1844 och 1845, fått sig i nåder anbefaldt afgifva underdånigt Utlåtande i anledning af hvad anfördt blifvit om verkställd revision af 5:te hufvudtitelns räkenskaper för nämnde två år. Hvad rörer Revisorernes yttrande om de uti Sjöförsvars-Departementets Kommando-Expeditions extra utgifts-räkningar, under titel: ”till åtskilliga behof, hvilka af Kongl. Maj:t särskilt äro kända”, för förra året afförda 238 R:dr 24 sk., och för det sednare 232 R:dr 40 sk., så äger Förvaltningen, med stöd al Kongl. Brefvet den 2 Februari 1842, att, uppå Chefens för Expeditionen reqvisition, som blifvit bestyrkt af Departements-Chefen, till den förre, emot qvitto, utbetala de belopp, hvilka till extra utgifter vid Expeditionen behöfvas, och som skola, enligt Kongl Brefvet den 5 Juli 1831, inför Kammar-Rätten redovisas.
Af Herr Professor Fries: ”Det är lätt förklarligt, om bland flere sjelftänkande Ledamöter olika åsigter uppstå i några speciella detaljer, ehuru de äro ense i principen, nemligen i föreliggande betänkande,att hvarje iSverige nu antagligt representationsförslag måste grunda sig på Ståndseller Klass-val, då vi sakna elementer till en fast, caractersskild öfre Kamare, såsom Englands, Norra Amerikas, — och då upphäfvandet på samma gång både af Stånds-representalionen och af Slånds-valen vore både ett för stort t?ch vådligt steg. Som likväl en återremiss med anmärkningar är det vän» ligaste emottagande, närvarande betänkande kan vinna, så ligger icke den vigt på mina åsigter, alt mig tillkommer reservera mig i mindre väsendtliga delar, då tillfälle i alla fall lemnäs i Ståndet deröfver yttra mig. Endast tvänne väsendlligare bestämningar, uti hvilka jag varit af olika mening, har j*g ansett mig böra anmäla, icke i hopp att göra denna gällande, utan af pligt att öppet uttala min öfvertygelse; 38 Flor lill Conslitulions-Utskottets Memorial, N o 76. 1. Uti öfvei läggningarna om bildandet och sammansättningen af det Femte Ståndet har jag icke deltagit; och afvika mina åsigter deruti, att jag anser hvarken Regeringens eller Rikets Ständers endast förvaltande och verkställande tjenstemän, vare sig sorn enskilde eller corporatiouer, tillkomma representations-rätt i kraft af sina befattningar, — blott så vida de tillika tillhöra något af nuvarande Riksstånd, då de icke representera några tjenstebefattningar, utan de för Statens bestånd och utveckling vigtigaste intressen. 1 sin förra egenskap äro de endast Regeringens organer; Konungen är deras representant, till hvilken de i allt, hvad angår deras befattning, ega direct vända sig. Man anser vanligen olämpligt, att desse i representationen deltaga för att bifalla Regeringens, ofta sina egna, förslag; men ännu olämpligare är, om Regeringens åsigter motverkas af dess egna organer, —- om Regeringens egna tjenare såsom Corporation skola controllera dess åtgärder.