Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 42, i anledning af väckt fråga om förändring uti löne-villkoren för Con-rectorn vid Örebro skola. S. D. Föredrogos ånyo neli biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonon i-l 1,-kottets nedannämnde den 17 dennes på bordet lagda betän kauden : N:o 89, i anlednirg af väckta frågor om upphörande af Indelade cavaJleriels' fot mölen, samt om förändring i föreskrifterna, rörande remonlenngen vid Dragon-regementena m. m.; och N:o 40. i anledning af väckt motion, att Myntoch Conlroll-ver keu måtte ställas under Kongl. Bergs-Collegii öfverinseende. Från Högv. PresteStai^dct. S. D. Föredrogos och Indes till handlingar ne Allmänna Besvärsoch fikononu-Utskottets följande memorial: JN:o 48, i anledning af återrerniss af Utskottets betänkande, lN:o 82, N:o 49, i anledning af återrerniss af betänkandet, N:o 26; Nm 50, i anledning af återrerniss af Utskottets betänkande, N:o 15, angående ändringar i Kongl. Förordningen den 16 Januari 1844, rörande gesällvandringen. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets utlåtande, N:o 87, angående regleringen af utgifterna å Riks-statens Fjerde Hufvud-Titel. l:o Landtjör svars-1 Apar temeritet i allmänhet. De i denna punkt förekommande serskilda anslagslitiar under momenten a) b) c) d) e) f) g) h) och i): Godkändes; Mom. Litt. k. Commendants-stalen: Återremitterades; Morn. Krigs-Academien: Ståndet lät vid Utskottets yttrande i denna punkt bero; Morn. Litt. m. Allmänna Garnizons-sjukbuset: Godkändes , Moni.
Jag önskar, att den så mangrannt som möjligt må utöfvas, och jag föreställer mig, att om den beväringsskyldige vet, att han när som helst kare komma bort, skall han icke undandraga sig att deltaga i vapenöfningen; men deremot, om han skall tjena i 5 år, utan rättighet att, om han så för godt finner, sätta en annan i sitt ställe, att legning skall blifva mera allmän; och jag tror derföre, att, om man ej kan utestänga all legning, en slik rätlighet bör vara tillåten under alla beväringsåren. Oecon.Utsk:s betänk. N.‘o 33 blef af R. o. Ad. afslaget. Vid förnyad föredragning af Frih. Boves , Ludv , d. n dennes på bordet lagda motion med förslag till preliminära åtgärder för slutliga pröfningen och afgörandet af det utaf Lagcommitteen utarbetade förslag till ny lag, blef samma motion till LagTJtsk. remitterad. Ånyo föredrogs Frih. Boyes, Ludv., d. 21 dennes på bordet lagda motion om lind. anhållan hos K. M., att de uti Högsta Domstolen vid granskningen af LagcommitteVns förslag till ny lag hållna protocoll måtte till trycket befordras. Hr Gyllenhaal, Lars Herman: Jag täger mig friheten hemställa, huruvida icke remiss äfven till StatsUtsk, bör ske; ty om R. o. Ad. anser tryckning böra äga rum, kan icke LagTJtsk. ensamt sig deröfver utlåta. Den 25 April e. m. 323 Underteckn. 11 id d. Se c re t.: Enligt K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de civillagen, hafva de i Högsta Domstolen vid granskningen deraf förda protocoll blifvit öfveriemnadc till LagUtsk. Pröfningen, huruvida dessa protocoll böra tryckas, måste tillkomma LagUtsk., och först sedan detta Utsk. inkommit med utlåt. härom, torde remiss till StatsUtsk., i afseende på tryckningskostnaden, böra beslutas, Ilr Riben, Carl Wilh.:
En bland tidningen Fædrelandets redaktörer, men som nu lärer stå under skrifningsförbud, Monrad, är theologie licentiat, stark orientalist, eger derjemle goda filosofiska studier och har äfven studerat nationalekonomi. Det är en stor fördel, att sådana män sköta det politiska skriftställeriet, isynnerhet då nationen saknar all uppfostran i detta hänseende, och det egentliga folkets bildning ej sträcker sig utom religionskunskapen. Ty såsom alltid i en despotisk stat, har vetenskapen varit utan inflytande på massan. Den har i sådana förhållanden utseendet af en lyxartikel, som ger regenten en Mecenas-gloria, men för folket är utan direkt betydelse. Endast framtiden kan till detta bringa några frukter af den dyrbara planta, det gödt med egen svelt och möda, men af hvilken andra nationer skördat gagnet, förr än folket sjelft. Hvem ville dock neka, att äfven en sålunda från folket isolerad vetenskap gagnar, såsom den rara vexten i en botanisk trädgård, sedan dess frön tusenfaldigade kommit i jordbrukarens händer. Lifvet i Köpenhamn är redan något Tyskt, eller kanske rättare Engelskt. En god sed är att mottaga en gäst vid thebordet, med allt hvad som hörer till en enkel qvällsvard, samt derpå låta följa en liten desert med vin. Bränvin och punsch ser man ej vester om Sundet. Fruntimmerna i Köpenhamn äro öfverhufvud ganska vackra och sakna sällan den skära rodnaden på den rena, hvita, nordiska hyn. Männerne se ej i samma förhållande bra ut och äro oftast småvexta. Lyx och modesjuka i kläder är ej stor; på manssidan isynnerhet ganska sällsynt. Glädtigt sinne och välvilja äro desto allmännare, det förra, emot hvad ofta fallet plär vara, äfven allmänt rådande hos vetenskapsidkare och litteratörer öfverhufvud. Med ett ord: fremlingen finner sig, sedan han gjort några bekantskaper, serdeles väl i Köpenhamn; men är ej börsen väl späckad, så är ej värdt att dröja länge, ty lifvet är der temmeligen dyrt.
Vi hafva haft varnande exempel på huru det tillgått, när Ständerne ensamme disponera och förvalta de genom skatterna inflytande medlen. När det ena partiet var rådande, så gick det till på det och det viset, och när det andra kom lill väldet, på ett annat; men så kan ej mera ske, då dispositionsrätten tillhör Styrelsen och granskningen af räkenskaperna och förvaltningsålgärderna tillhörer R. St. Hvad grundlagens lydelse, hvarefter vi hafva oss att rätta, beträffar, så är den följande i 64 §:n Reg.Ftn: ”Så väl Rikets ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extraordinarie utlagor eller bevillningur till statsverket afR. Den a Juni. 35 St. ansins, vare tinder Konungens disposition, att till de af R. St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas. ’' Hvad Riksg.contoret beträffar, stadgar den 66 §:n i samma grundlag: "R. S(:s Riksg.conior föiblifver, såsom hittills, under R. St:s styrelse, inseende och förvaltning; och då R. St. åtagit sig ansvar för den Rikets gäld, contoret ombesörjer, så komma R. St., sedan StatsUtsk. öfver contorets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom särskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ränta och capital, oumbärliga finnas, så att Rikets credit varder bibehållen och vårdad.” Detta är hvad grundlagen bestämmer om Riksg contoret; men alt vilja göra detta conior till ett förvaltande verk, att vilja inleda oss derhän att göra Riksg.contoret till Slatsconlor, för att sedan inkasta oss på den gamla förderfliga hanan, det måste jag bestrida såsom skadligt i sina följder, samt alldeles grundlagsvidrigt, och kan derföre ej annat än tillstyrka alt R. o. Ad. vidblifver sitt beslut.
De åtgärder, Kongl. Maj:t vidtagit för lösning af denna samhäilsvigtiga angelägenhet, ingifva emedlertid den förhoppning, att den i en ej alltför aflägsen framtid skall varda löst på ett för fosterlandet välgörande sätt. Utskottet får alltså vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motiomr ej mätte till någon ridare åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Juni 1854. Auk. till Kxp.-Ulsk. dcu * Jimi 1854, kl. 2 <*■ m. M Betänkande, i anledning af wuckla motioner, angående friheten.
Denna rang af förstånd och hjerta, den enda jag väl erkänner, är det jag vördar. Och i denna känsla är jag m. m. Upsala den 10 Juni 1788. Nådige Herre! – Jag igenkände i M. N. Herres bref Kongl. Secreteraren Leopolds naiva epithet: ”den rättfärdige Rosenstein”, hvarigenom han sade sig vanligen utmärka M. N. Herre. Det är klart: att ett ”Accessit” är godt och rätt. Men man kan göra det bästa illa. – Det är ett underligt fel, det der ”för höga”, i både sentiment och tanke. – Kellgren var åtminstone lättsinnig; och detta fel kan taga alla skepnader133. Jag lemnar mig gerna åt M. N. Herres klara och fria förstånd. Men så oskyldigt är det, att älska det Stora, som det Lilla. Och man har alltid satt deruti något Ädelt. Cancellirådet Adlerbeth måste hafva mycken fasthet af Snille och Hjerta. Jag slutar det af sjelfva denna tröghet och köld, som är ingen grace, men i våra tider – hos en annars ädel – en mannadygd. — Nådige Herre! Jag har ock en supplik. Det är att få hjelp för en formalitet. Att få taga Hatten i Facultetens rum för öppna dörrar! – Jag kan icke, ensam, bestrida en publik ceremoni. Den vore ock ett prål för en småstad: så onyttigt, som förgängeligt. – Men förr, än om några dagar, har min Facultet icke formell rätt att formellt härom supplicera. Då kan Kungen vara borta; och mitt kära lappri studsa. Ginge det an, att med ett ord nämna detta; och få denna lilla höga rätt tillagd till Procancellerens andra vid detta tillfälle? Jag bönfaller då om ett sådant ord. Procancelleren hade sjelf skrifvit, om han varit i staden i dag. Då man skänkt Philosopherne 25 Equivoquer: så kan man alltid skänka Juristerne en, – hvilka lefva af sådant. – Min Gradual blir det sista i Terminen. Den heter: Jus et Fas. Jag vågar utbe mig ett ord härom till Ärkebiskopen.
Jag talar här egenteligen om dem, som härkomma af mistbrukade Knekte-Contrac. ter, uprättade wid Regemcnternas formerande och emot de samma helt och hällit stridande, och jag fruktar at en wist Esprit at understödja en mistnöjd Soldat uti sine pästäenden, pä mänga ställen bidrager härtil, äfwen som en i min tanka falff, men torde hända nog rädande Opinion, at göra mera afseende pä en Troupps lysande anseende än dest brukbarhet, sä wäl i krigssom fredstiden. Skulle det sä förhälla sig, sä är det en wisthet, at dessa leda til betungande följder för Rustoch Rotehällare, hwilka genom den framfarna tidens händelser, torde hänya, snart sagt blifwit - 843 Den g Zlugstk. wik mera utarmade derigenom än genom Noteringen under pästäende krig. Sorn förut sagt är, har jag härstädes en. dast uptagit nägra wista Rust - och Rotehäl. lare tryckande omständigheter, ehuru jag känner mänga flera. Jag kan dock intet hafwa mig bekant förhällandet i alla Rikets Provincer, men öfwertygad derom, at mistbruken, som widläda Noteringen pä flerehanda sätt i de flesta Landsorter wunnit insteg, anhäller jag wördsammast, at denna af mig ofullständigt wäckke Motion, mätte pä det ömmaste behjerta^ och at den upmärksamhet jag sökt häruti wacka, mätte leda til et närmare utwecklands af sakens sanna förställande, genom uplysningar af flera Ledamöter ifrän flera särffildt Rikets Provincer, sä at den rättelse mätte winnås uti de mistbruk som wid Noterings-werkst sig insmpgt, och den sä tryckande, at en fortsättning deraf skulle snart nog kunna leda til et allmänt misthag för Indelnings - werket, hwars beständ, Lil dest grunder, jag i det högsta yrkar och ifrar före.
I öfrigt, och jemte det jag, upplysningsvis, får meddela, att Staten, genom den nu fö» reslagne försäljnings-methoden kommer att förlora all afkastning af 1,800,000 Tunneland Skog, kan jag icke underlåta anmärka, att Utskottet, i dess Betänkande, icke yttrat sig om grunderne för Recognitions-Skogarnes skattläggning; hvilket, att dömma af exemplen med de under Helleforss och Kollerö hörande Skogar, torde vara af högsta vigt.” Riksdagsmannen Johan Wiklund från Norrbottens Län förklarade sig anse: att, om ej Utskottets tillstyrkande i denna magtpåligganda fråga forändrades blefve nästkommande Ständer i samma förlägenhet, som nu; Och, på sådan grund, reserverade han sig emot Beslutet härutinnan. Och skulle desse serskildte meningar, på begäran, åtfölja till Rikets Höglofl. Ständer. -» Som ofvan. Ex Protoeollo C. Tunelius» N:r 353. Riksens Höglofl\ Ständers Stots - Utskotts Utlåtande i anledning af Kongl, Majlis Nådiga Skrifvelse} rörande en förbättrad hushållning med Elke skogar ne. 1 »47? Stats Utskottens Betänkqnden', -*V)ngl. Majit har uti Nådig Skvifvelse den f nasti. April gifvit Rikets Ståndets Stats Utskott tillkänna, att Kongl, Majit, som i Nåder varit betänkt på vidtagande af kraftige åtgärder och författningar til( Skogshushållningens i Riket förbättrande samt i synnerhet E.keskogarries värd pch förkofran, så att tillgång af inhemskt Eke-a virke till Flottornes behof rnå beredas, ut* det-, ta ärnpe infordrat ej mindre vederbörande Kongl, Majits Eefallriirtgshafvandes samt sine Ca.nstruetions-Officerarea vtnderdåniga Reta nkanden ; hvilbo Handlingar Kongl, Maj:t velat i afseende på Statsregleringen under 5
Endast i det fall, att inkomsten kan bringas derhän, är Staten befriad från denna kostnad, och dä kunde inkomsten lika gerna tillfalla Staten som entreprenörerne med den fördel, att i förra fallet kronoräkenskapen och liqviderne kunna upgöras med mindre svårigheter eller åtminstone utan sammanstötande af olika intressen, hvaremot i sednare fallet det torde mången gång vara svårt att utreda verkliga förhållandet. Anläggningskostnaden kan icke blifva mindre genom arbetets uplåtande på entreprenad, eller med andra ord, beloppet af de obligationer som skola utgifvas, blir icke mindre derföre att arbetet uplåtes åt entreprenörerne. Man säger visserligen att entreprenader medföra en bättre hushållning. Det må så vara; men örn än jernvägarne anläggas på Statens bekostnad, hindrar detta icke, att sådant kan ske genom entreprenad. Då ankommer det på Statsmakterne att bestämma, huru det skall tillgå. Detta bestämmande kan ske vid arbetets början eller under dess fortgång och då lämpas eftersom man finner häst vara. Skillnaden emellan dessa båda olika sätt för jernvägars åstadkommande har i landet består hufvudsakligen deri att, om det af Gr. Rosen föreslagna sätt antages, entreprenörerne ega att bestämma beloppet af obligationer, som årligen skola utfärdas och således äfven räntan derå, liksom sättet för arbetets bedrifvande; hvaremot i an - Den 21 December. 349 dra fallet, eller om Staten anlägger jernvägarne, det tillkommer R. St:r att bestämma beloppet, som hvarje år skall utgifvas och hvilket då kan lämpas efter summan af de befintlige tillgångar, hvarmed kostnaden skall bestridas. R. St:r kunde då också ega öppet att anvisa på förut opåräknade tillgångar, som tillfälligtvis influtit och ligga räntelösa, men under motsatt förhållande icke vore användbara. Genom arbetets uplåtande åt entreprenörer upstår således en osäkerhet i anläggningskostnaden, och beräkningarne för hvarje år, hvilken ovedersägligen vore menlig.
Vi våga därför tro, att lång tid ej skall behöfva förflyta, innan för våra ärade läsarinnor den nya vignetten blifvit lika kär som den gamla. Den andra anmärkningen gäller tidningens annonsafdelning, hvilken några läsarinnor ånyo vilja hafva förlagd till en särskild bilaga, såsom under de senaste åren varit fallet. De anse det nämligen vara både öfverflödigt och störande att behöfva taga med annonserna, då årgången inbinJes. Vi, och säkerligen de flesta med oss, äro af annan mening. Liksom en hvar, hvilken under löpande årgång följer med en tidnings annonsafdelning, genom densamma ofta erhåller välkomna vinkar och påminnelter i ett eller annat hänseende, så kan äfven bli fallet, om man bläddrar i en äldre inbunden årgång. Och ej bör väl en annonssida kunna inverka störande vid läsningen af de uppsatser, tidningen för öfrigt innehåller. Det viktigaste är väl, att tidningens hufvudinnehåll — uppsatser och illustrationer — är godt och intressant. Se på utlandets kvinnooch familjetidningar 1 De allra finaste, sådana som läsas ända upp i de högsta kretsarne, hafva annonserna tillsammans med texten. Ja, i några af t. ex Englands förnämsta damtidningar, hvilka innehålla annonser för 5 a 10,000 kronor i hvarje nummer, äro annonserna delvis ordnade så, att somliga sidor innehålla 2 k 3 textspalter och 1 jämnlöpande annonsspalt, eller ock innehåller hvartannat blad i tidningen text och hvartannat annonser. Tiliäggas må, att från Iduns första början och flere år framåt annonserna alltid stodo i hufvudnumret, utan att någon gjorde invändningar däremot. Att de nu åter ditflyttats, beror dels på praktiska skäl, dels på uttalade önskningar från annonsörernas sida. För öfrigt äro annonserna af dubbel nytta för tidningens läsarinnor, dels genom hvad de själfva innebära och vilja upplysa om — studera tidningens annonsafdelning, och Ni skall bespara Eder mången villrådighet, många onödiga steg och åtgärder! — dels är det hufvudsakligen genom dem, som det blir möjligt att lämna så godt och rikligt innehåll för ett så billigt prenumerationspris som Iduns.
Till transportkostnaden för en Spel Jagt, 'ämnad att inköpas för Flottans behof. (R. B. 1827 p. 26—208.) Till Gratificationer åt Enkorna Petesche och Palm. (R. B. 1827 p. 26, 27. — 208, 209) Till disposition af StatsSecreterarén för KrigsArenderne i uppgifne ändamål. (R. B. 1827 p. 26 och 27. — 209.) samt till anskaffande af Sängar för 100 man vid IVedstena Arbetsoch Corrections-Inrättning, anser Utskottet ej till någon serskild åtgärd föranleda. §• 7- Angrde på Öfverskotten anvista Utgifter. (R. B. 1827 p. 21—200.) I sammanhang med den af 1827 års Revisorer gjorda anmälan om, under loppet af åren 1824 och 1825, anvista utgifter af Öfverskotterne på StatsYerkets inkomster, och deribland dels utbetalningar som ägt rum för åtgärder, hvilka R. St:r sjelfve begärt, utan att dertill anslå medel, dels ock för utgifter som ej till någon af de öfrige uppställde Glassér af desse utgifter kunnat hänföras, hafva Revisorerne hemställt, det R. St:r, vid hvarje beslutande bidrag af Stats Med - Betan landen. 257 Medlen till allmänna eller enslildta företag, täcktes Bestämdt förordna, af hvilka Medel den beslutade utgiften skall utgå, på det verkställande Stats-Magten icke ma ställas i nödvändighet, att, i motsatt fall, antingen vägra anvisning till bestridande af utgifter, dem It. St.T funnit nödige, eller ock anvisa dylike utbetalningar å Öfverskotten, hvilka, såsom utgörande Nationens Sparpenning för kommande behof, icke borde under något vilkor få användas till andra ändamål än dem B. St:r sjelfve bestämdt uppgifvit. Uti angelägenheten af hvad Revisorerne härutinnan hemställt instämmer Utskottet afven för sin del. §•3.
Erfarenheten har visat att sådane åtgärder icke förmält medföra åsyftad verkan, och närvarande tid, då man så gerna vill i hvarje Lag, se ett uttryck af den allmänna viljan, oell i hvarje Oeconomisk anstailt ett vidgadt utrymme för den enskilda omtankan och näringsfliten, torde mindre än någon annan vara lämpelig för fortsättning och ytterligare grundläggning af en strid emellan Lagarne och* Opinionen, om också dessa Lagar skulle kunna liandliafvas med mera framgång, än som är att förmoda, då Kronoskogarne Heresia - 54 S ta ts-IJts ko t tets Be tänk and en. des öpne, och utan stängsel äro cmgifne af, oell inblandade med enskilde ägor till byar, hemman och intägter, bevakade af fata lige och otillräckligt lönte personer, hvilkas pålitlighet sällan kunnat påräknas, och nästan uldrig controlleras, samt dymedelst hlottstälde lör åverkningar och antändningar, nästan i samma nian, seni de angränsande linna sig i behof af skogsförnödenheler eller af ökad helesti llgång. Vid sådant förevetande och ehuru Utskotten skäligen tro sig kunna antaga, att, i de flesta orter der Rronoskogar finnas, skpgslillgången snarare understigit landels behof än 1 emnar något öfverskott* anse Utskotten likväl något skäl för Kronans fortfarande vård om samma skogar så mvcket mindre höra hämtas af berörda förhållande, sorn erfarenheten visat alt samm s vård icke mägtat förekomma dei as nlfyrnnde, och öfvervägande skäl förete sig för den tanka, att den jemnväl hädanefter icke skulle i berörde afseende göra tillfyllest. Möjligheten alt skogarnes upplåtande \inder deras förödelse kan väl icke bestridas, ehuru sannolikheten deraf mycket hercr af det sätt, på hvilket upplåtelsen sker, pcb de vilkor, som dervid fästas; men då* 5 t a t s-U t s k o 11 el s B etan kan den.
Sträckningen af denna bandel, — antingen öfver Carlstad (södra linien) eller öfver NiIs by sunde t mellan sjöarna södra och mellersta Fryken (norra linien) —; och har E. K. Majit, jemte meddelande af hvad i detta afseende förekommit, på anlörda skäl förklarat sig anse den förra linien ega företrädet samt alltså föreslagit, att Rikets Ständer, til! utförande af nordvestra stambanan frän Christinehamn öfver Carlstad till Arvika, beräknad alt för hela sin utsträckning kosta 11,770,000 Ridr, mätte, under antagande af arbetets fulländande inom 1869 års slut, anvisa en tredjedel af samma kostnad i jemnadt tal med 3,924,000 Ridr; varande dervid tillika af E. K. Majit hemstäldt, dels att den nedsättning i utgifterna, som kunde blifva en följd al vederbörande kommuners beslut om upplåtelse af jord tili bananläggningen eller om bidrag tili expropriationskostnaden, måtte afräknas först å de följande årens anslag, dels jemväl alt, tili förberedande arbeten å denna linie, likasom till fortsättning å dem pä linien mellan Arvika och riksgränsen, som fordra längre tid för utförandet, mätte al förenämnda belopp få förskottsvis under år 1866 utgå 500.000 Ridr, då återstoden lör år 1867 blefve 3,424,000 Ridr Rikets Ständer hafva, efter sorgfällig pröfning af denna fråga, stadna! vid det beslut, alt för nordvestra banan vid dess vidare fortsättning genom Wermland må bestämmas den rigtning öfver Carlstad, som E. K. Majit i Sin nu aflåtna nådiga Proposition föreslagit.
Revisorerne anmärka, att i 1843 års bidrag från Svenska Handelsoch Sjöfarts-fonden till Sveriges och Norriges gemensamma fond en olikhet förefinnes, i det alt samma bidrag å förra stället afföres med 165,765 R:dr 33 sk. 4 rst. och å det sednare med 169,147 R:dr 28 sk. 9 rst., hvarigenom en skillnad af 3,381 R:dr 43 sk. 5 rst. uppkommer, som äfven visar sig vid båda fondernas utgående balanser. Orsaken till denna olikhet har Kamreraren förklarat från ett af ovana, under de i 2:dra §. här ofvan omförmälda omständigheter, af honom begånget misstag att orätt upptaga en uti kassaräkningen balanserad behållning af en vexel på Altona i utgiftsi stället för i wl-orort-summan; hvilket misstag han likväl behörigen rättat i hufvudboken för det följande året. Remisshandlingen återställes härjemte underdånigst; och Konvoj-Kommissariatet framhärdar med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Aller nådigs te Konung! Eders Kongl. Maj:ts nnderdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, C. D SliOhiMW J. Kreuger. Arfvedson. Joh. Schön. Stockholm den 3 Mars 1846. M. F. Aberg. — 347 — Kongl Krigs-Kollegii underd. Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse, angående granskningen af Kongl. Kollegii räkenskaper för åren 1842 och 1843. Stormäktigste Allernådigste Konung!
Beväringens tillkomst blifvit betydligen ökad torde man snarare f| vara omtänkt att bereda medel till Cavaileriets förökande i förhållande till detta Infanterie, än tala om ytterligare förminskning; och den af dylika indragningar för Statsverket påräknade vinst, svarar ej mot de betydliga förluster de provincer fått vidkännas in - 464 Dea 3 Martti, om hvilka dessa indragningar skjedt. Och jag lyckönskar provincen Nerike att detta afseende icke äga mera än 240 Rusthållare sorn ön« ska sådant, hvilka således icke kunna uppträda såsom Fullmägtige för hela provincens samfälta önskan. Det är icke troligt att denna province kan vara okunnig 0111 det öde densamma förestod, så framt den skulle till SfatsCassan inlemna ett årligt Capital af ungefärligen J2,000 Riksdaler, såsom ren tillökning uti öfrige utskylderne, utan att i samma förhållande återfå något motsvarande. — En sådan okunnighet hos folket är nu mera icke att förmoda, sedan ifrån äldre till nyare tider provincerne Bohus Län, Östergöthland, Westmanland, Södermanland, Westergöthland och Småland lemnat, och hvarje år lemna så ojäfaktiga bevis på dessa provincers förlust och måhända med tiden nära undergång, endast i och för de inom dem grundlagde Cavalleriers reducering till fot och de deraf följande vacanceafgiftcr. Efter sednare årens spannemålspriser hafva utgått från dessa provincer årligen till Statsverket. Från Bohus Län « 1 . 16,000 R:dr Östergöthland 2 60,000 Transport. 76,000 R:ds Från Den 3 Martu. 4®5 Transport. 76,000 R:dt Från Westmanland — Södermanland Westergöthland och från Småland . 24,000 . ■ 6,000 , 6q,oco . 30,000 af hvilka tillsammans årliga 196,000 R:dr, ifrån Statsverket till dessa provincer, intet återkommer.