Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ommyntnmg af Till fortsättning af redogörelsen om den förlust, Banken fått vid S<parmynt. '°f’ kännås pä ommyntning af dess förråd uti kopparskiljemynt af gamla prägeln, bestående uti skillnaden emellan det pris, hvartill nämnde mynt blifvit af Banken från Statsverket inlöst och det, hvarefter detsamma af Kongl. Myntverket godigöres Banken, hafva Revisorerne omförmält huru denna förlust ökat sig under de 2:ne år, revisionen omfattat. Då kopparen nu utmyntas till högre prägelvärde än tillförene, skulle, vid en förändring af myntet, Bankens lör lust kunna blifva ganska betvdlig; och Utskottet ämnar derföre, i samband med upprättandet af de reglementariska föreskrifterna, laga under bepröfvande huruvida någon åtgärd må för framliden vidtagas till förebyggande af förlust i ofvannärtmde hänseende. § *4 (Rev.-Ber. § 33.) Förskingring Under år 1848, hafva, till inlösen i Banken, blifvit företedde sed %dtarå32sk-i 'lir försbdde med sådana gröfre bläckstreck, sorn Bankens kassörer å valören. förslitne sedlar anbringa; hvilka sedlar vederbörande kassörer, på denna grund förvägrat att emottaga, under förklarande, att desamma redah blifvit, såsom förslitne, från kassorna till Sedelkontoret aflemnade.
Brottmålslagslcipningen och Fängelse-systemet, om ändring i Brottmäls-Lagstiftningen, om förbättring af i anledning af gjorda anmärkningar Register öfvBih. t. R. St. Kongl. Proposit eller Skrifvelser Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. Borgareståndet. BondeStåndet. N:o N:0 Sid. Nov. I 31 Okt. g. 27 Okt. 186 47 ,\vvV ^ t\ > Riksdags-Beslut. B. Bränvin, om Konsumtions-Afgift för bruket af, se Konsumtions-, afgift. Bränvinslagstiftningcn, örn öfversättning och tryckning af den Norrska m. m » Dessa handlingars öfverlemnande till Riks-Stånden Brännvinsbränning smedlen, beräkning af, se Beräkning. Bränvinsbränningsredskap, om bestämmelser i afseende å inlösen för allmänna medel af enkel sådan Svar på återremiss Bränvinsförsäljning, om vilkoren för »i anledning af återremiss och skiljaktiga beslut » förslag till sammanjemkning och Voterings-propositioner Svar på återremiss » Nytt förslag till voterings-propositioner » i anledning af Riks-Ståndens o lika beslut i ämnet Voteringsresultat » om provision till embetsoch tjenstemän för debitering och redovisning af afgifterna för . Se motioner. Bränvinstillverhning, om användande af afgilten derför och af införsel-tullen för "bränvin till premier för anläggning af porteroch öl-bryggerier m. m. >1 om dess inställande under April månad 1854 Svar på återremiss Se Motioner. » om reglering deraf för höstmånaderna 1854 Svar på återremiss. » om förlängd tid derför under hösten 1854 , Kongl. Proposit. eller Skrifvelser Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. £3 ?r CO P p cr? “ W o Ridd. o. PresteBorgareStåndet.
Utskottet borde till pröfning företagas., I följd deraf hafva bhmälte tvänne Utskott låtit berörde framställning komma hos sig i öfvervägande; och som det är onekligt, att icke al* lenast Uuderplatsers anläggning förorsakar de hemmans innehafvare, å hvilkas ägor de inrättas, betydligt besvär och skada, samt äfven hindra dem uti ett fritt begagnande af deras Skogsmark, för hvilket allt nämnde hemmansåboer icke njuta någon ersättning, utan ock de sedermera derstädes skeende skallgångar, hvartill ej sällan Manskap från flera Härader uppbådas, förorsaka en ganska stor förspillning af dagsverken; hvilka ofta X)en 9 2 Juni. i i97 ofta Jeunna }>lifva utan nytta, men ailtlil i varde öfverstiga den fördel, sorn af Skallgängen harn» tas, hvartill än vidare bör läggas den betydliga kostnad, som Länens innevånare måste vidkännas vid större Jagltygs anskaffande och vid uppförandet af nödiga hus till deras förvarande; Alltså och i likhet med hvad Utskotten Uti ett förut afgifvet Betänkande anfört, anse Utskottensig böra tillstyrka, att aliade anstalter; sorn erfordras till Odjurens utrotande, hädanefter må få herö på de öfverenskommelser, söm efter locala för hållandet och béliofvet kunna Härads eller Socknevis af innevänarena träffas och hvad lianens styrelse i detta ämne kan hnna nödigt detri föreslå, hvilka öfverenskommelser dock böra till Konungens jBefallningshafvandés pröfning och fast* Ställelse öfverlemnas; äfvensom att, enär skallgång efter odjur anses nödig, densamma må. Utan att Konungens BefallningshafvandeS tillstånd dertill behöfver afvaktas, verkställas, och sådant endast hos Örtens närmaste Krono-Betjente tillkännagifvas, hvilka det då skall åligga, att be* rörde vidtague åtgärd till Konungens Befallningshafvande inberätta, och att om uppbådningen till Skaligårtgen besörja.
Skiftesstadgan uttryckligen föreskrifves, att frågor om delningsgrund skola af Egodelningsrätt pröfvas. 1 öfrigt få Utskotten upplysa, att af alla de frågor, som i samman - 20 Lagsami Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. hang med laga skifte kunna förekomma, endast tvist om rågång, den enda af dylika frågor, som angår delegarnes eganderätt, tillhör Härads-rätts pröfning; men att deremot alla öfriga frågor, de der samtlige röra grunderna för skiftets verkställande och desammas tillämpning, skola af Egodelningsrätt upptagas och finnas omförmälda uti 18 kap. 8 och 9 deruti de ämnen, som tillhöra Egodcl ningsrätts upptagande och afgörande äro så tydligen utmärkte, att, enligt Utskottens åsigt, någon skarpare begränsning, än den, som deruti förefinnes, icke erfordras. Utskotten, som derföre icke anse sannolikt, att urskiljandet deraf, hvilka af de vid laga skiften förekommande frågor böra af Häradsrätt eller af Egodelningsrätt upptagas, kan för någon, som utöfvar domare-embetet, medföra svårighet, finna ej heller lämpligt att för de rågångs-tvister, som uppstå i förening med egoskiften, stadgas annan rättegångsordning än den, som är gällande för sådana tvister, då de utan sammanhang med skiften förekomma; och få Utskotten, i anledning häraf, hemställa, huruvida icke ofvanberörde af motionären åberopade framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 6 Kap. 1 och 2 §§. af A. IV.
Om formen för deras upprättande finnes deremot ej något stadgadt; Och af denna anledning ansågo sig enskilda personer berättigade att utfärda tryckta assignationer eiler invisningar. Omsider fastades dock Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på detta förhållande, såsom medförande flera olägenheter i afseende pä så väl den enskilda säkerheten som det allmänna penningeverket; Och genom en den 2 Augusti 1792 utfärdad Kungörelse förklarade jemväl Kongl. Maj:t, alt, då omförmälda förhållande eller den af enskilde personer njttjade utväg, genom tryckta assignalioners utfärdande på andre enskilda män, lill bestridande af nödvändige utgifter för deras rörelse, kunde åstadkommas sådana följder, hvilka hvarken öfverensstämde med hvarje mans säkerhet eller med d,e grunder, hvarpå allmänna penningeverket stöddes, helst ett större kredit-kapital derigenom sattes i omlopp än påräknadt'varit, — enskilda personer följaktligen derefter ej egde att på större eller mindre summor tryckta assignationer eller invisningar på andra enskilda utgifva, utan komme den, som dermed beträddes, alt anses förfallen till lika ansvar sorn emot utfärdande af så kallade valutor stadgadt vore, eller lill det straff, som allmänna lagen utsatte å falsk myntning; hvarefter Kongl. Maj:t under den 27 Mars 1817 gaf den förklaring, att graverade assignationer, utgifne af enskilde och ställde å andra enskilde personer, böra anses såsom inbegripne under det i berörde Kongl. Kungörelse gifna förbud. Redan vid det sistnämnde är började riksmöte väcktes emedlertid fråga om lämpligheten af det för öfverträdelse af samma förbud utsatta straff; Och, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, Lief, medelst Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, med ändring af förenämnde Kongl. Kungörelse samt förklaring, stadgadt, alt den, sorn derefter beträdes med lifgifvande af tryckta eller graverade assignationer eller invisningar, ställde på enskilde personer, skall, jemte skyldighet att gälda deras inneBih. till It. St. Brot. 18S3 &
Af riksdagsfullmäktigen Pehr Bengtsson, från Calmar län: »Då Utskottet, i strid mot hvad jag föreslagit, ansett att borgare, som är boende och skattskrifven på landet, likväl bör betala till städerne alla kommunala utskylder, kan jag icke annat än emot ett sådant omotiveradt beslut nedlägga min reservation, helst det vill synas, som Utskottet saknat både vilja och förmåga att tillstyrka ett lagstadgande, som skulle haft dea välgörande påföljden att undanrödja tillfället till ett godtyckligt behandlingssätt.» STOCKHOLM. TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1831. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Ut/ätande, N:o 70. \:o ?0. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 26 Mars 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om åtgärder fölen förbättrad själavård i hufvudstaden. I en från Högvördige Presteståndet remitterad motion har Herr Kontraktsprosten Forssell, med fästadt afseende å det inflytande som hufvudstaden, framför andra kommuner, utöfvar på hela landets seder och tänkesätt, framställt de anledningar till växande bekymmer, som uppkomma vid betraktandet af det kristliga och sedliga lifvets tillstånd hos hufvudstadens befolkning. Med åberopande af de enstämmiga vittnesbörd, som den årliga brottmåls-statistiken, Tabell-kommissionens berättelse, tidningar och enskild erfarenhet, afgifva, anser motionären, att, oaktadt de många bevis på en varm kristendom, som man ofta ser framträda, en mörk skuggsida i sedligt afseende obestridligen förefinnes, som påkallar en snar och verksam hjelp. Enligt motionärens öfvertygelse funnes det inom hufvudstaden förhållanden, som gjorde det för presterskapet, med allt bemödande, omöiligt att der handhafva den själavård, som inom hvarje församling utgör ett nödvändigt vilkor för det andliga lifvets bestånd och förkofran.
I anledning af fångvårdsstyrelsens berörda underdåniga framställning, har Kongl. Maj:t, genom nådig skrifvelse af den 9 November nästl. år, behagat öfverlemna Uih. till R. S. Prot. 1847 § 1848. 4 Sami. 1 Afd. 17 Haft. 1 2 Stats-Utskottcts Memorial„ N:o 50. handlingarna i målet till Rikets nu församlade Ständers Statsutskott, på det att Rikets Ständer måtte komma i tillfälle, att å fångvårds-styrelsens omförmälda framställning göra det afseende, hvartill de åberopade ömmande omständigheterne syntes föranleda. Statsutskottet, sorn till handläggning förehaft detta ärende, får dels med afseende derå, att ofvannämnda Kongl, bref af den 28 April 1837 gifver anledning lill olika uppfattning af grunden, hvarefter den, redogörarne Ud arbetsinrättningarne tillkommande, procent bör beräknas, dels ock med hänsigt till de af fångvårdsstyrelsen andragna ömmande omständigheter, tillstyrka Rikets Ständer, att fältkamereraren Canons sterbhusdelegare må från återbäringsskyldighet af ifrågavarande anmärkta 279 r:dr 41 sk. 7 r:st. banko befrias. Stockholm den 4 Februari 1848. Ank. till Exp.-Utsh. d. 5 Febr., kl. 2 e. m.
Utan tvifvel har fröken Boije funnit tillflykt hos någon af edra underhafvande, eller kanske hos eder prest. Jag skall låta foga anstalt om att hon uppsökes och anförtros åt hvem ni behagar välja, för att hitledsaga henne, Johan Petrovitsch, åt din omsorg öfverlemnar jag att besörja, hvad dessa damer befalla dig. Du har nu den äran att stå som riddare i deras tjenst. Dessa rum anhåller jag att damerna måtte disponera om, så länge de behaga. Fursten bugade sig artigt, log vänligt åt Johan och drog sig tillbaka till rummen på andra sidan om korridoren. Fru Catharina vände sig till Johan: „ni har lärt oss att icke vänta mindre af den man, i hvilkens händer detta lands ve eller väl af Försynen blifvit lagda. Men hans tillbud, att stanna här, kan jag icke antaga. Omöjligt, omöjligt! Hvarje ögonblick, jag dröjer att uppsöka min arma dotter, är mig obeskrifligen tungt. Men Cecilia, mitt barn, du bleknar, hvad fattas dig?“ Cecilia hade vid furstens bortgång sjunkit tillsammans på soffan. Hennes späda kropp hade ej längre krafter att stå emot alla de ansträngningar och sinnesrörelser, som under de sista dagarne vexlat. Fru Catharina blef slutligen tvungen att fatta det beslut, att åtminstone några timmar qvardröja, för att gifva henne tid att återhemta sig; men förkylning och sinnesrörelse hade verkat för starkt, för att så snart ge med sig. Cecilia insjuknade häftigt. I glädjen öfver sin befrielse vandrade trädgårdsmästaren med Jaako och Jussi att ta sig en sup, sedan Johan hade försett dem med något penningar till deras färd. Det drog dock ej länge ut, innan han, som icke kunde underlåta att med ord och åthäfvor nagga alla ryssar, han mötte, råkade i nytt slagsmål med dem, och saken slöts så, att han en timme sednare befann sig, jemte en hop andra olyckskamrater, på väg åt Ryssland. Med oro hade fru Catharina räknat dagarna, då det började skrida öfver den tid, inom hvilken hon ansåg sig kunna vänta Margaretha. Men ännu var Cecilias sjukdom så allvarlig, att det ej var möjligt att tänka på någon resa.
Deportationen skulle medföra dryg kostnad, då det vore bekant, att hvarje brottslings deportation från England kostar 200 Pund Sterling; attnär härtill läggas de utgifter, som skulle uppkomma genom Negociationer skulle dessa kostnader öfverstiga Statens tillgångar ; att ingen Christen magt lärer vara, med hvilken Sverige härom kan öfverenskomma: att antalet af gröfre brottslingar här i Riket ej skall vara större, än att de kunna inom Riket användas till allmänna strängare arbeten, såsom vid ankarsmedjan i Carlskrona; samt ändteligen att Deportationen troligen skulle hindra sig sjelf, emedan man nu har exempel, att Riket ej kan blifva befriadt från brottslingar eller syslolöst folk hvilka tillhöra fremmande Nationer, och att, när desse öfversändts till 137Ö IJigUtshottttt Bciånkandcn, Finland och andre orter, de oftast blifvit liit återforsslade. I frågan huruvida den, som för stöld blifvit straffad må få antaga tjenst hos annan person, sornundergått bestraffning för enahanda eller gröfre brott, är anmärkt, att genom sådan frihet mångå tjufband uppstått, emedan det ej är ovanligt, att när en tjuf sättes i frihet en annan erbjuder sig taga honom i sin tjenst, hvaraf de vådliga följderne icke kunna betviflas; meilda det synes vara betänkligt neka någon att söka sin bergning hvar heldst han behagar, har såsom medelväg blifvit föreslaget det stadgande: antingen, att den, som efter utståndet straff, utginge ur fängelse, icke finge genast derpå eller inora det första året taga tjenst hos vanfrägdad person, men att han, sedan ett år förflutit, kunde fritt få välja Husbonde; eller ock, att en sådan, om han genast fick söka tjenst hvar sam heldst, mätte någon viss tid blifva stäld under Policemagtens uppsigt. Rättigheten, att extra judicialiter afstraffa uppstudsiga fångar har ansets, såsom högst äfventyrlig, icke böra, utan i högsta nödfall, någon tilläggas.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Febr. 1851, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om meddelande af stapefstads-rätt för staden Sölvitsborg. Sedan, med anledning af en vid sistlidne riksdag inom vällofl. Borgareståndet af herr Fahlcrantz vackt motion, deruti Iran, efter erhållet uppdrag af staden Sölfvitsborgs innevånare, hemställt, att stapelstadsfrihet måtte staden förunnas, Rikets Ständer, uti en den 28 Februari 1848 till Kongl. Maj:t aflåten, underdånig skrifvelse, anhållit, att då, enligt Rikets Ständers åsigt, alla de åtgärder borde så vidt möjligt vidtagas, som kunde befrämja handel och näringar, Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder föranstalta en undersökning af de förhållanden, på hvilka den väckta frågan kunde bero, och, derest hinder deremot icke mötte, bevilja Sölvitsborg den sökta stapelfriheten; men Kongl. Maj:t, genom nådigt bref till Kommerse-kollegium af den 13 April sistlidne år, förklarat sig sakna skäl att en sådan frihet staden medgifva; så har, uti en hos vällofl. Borgare-ståndet under innevarande riksdag väckt, till Utskottet remitterad, motion, herr L. Billström å nyo upptagit samma fråga och öfverlemnat den till Rikets Ständers åtgärd, under åberopande af de förhållanden, som uli herr Fahlcrants förenämnda motion blifvit anförde, nemligen att staden, belägen vid en vik af Östersjön, som lemnade en god och säker hamn för till och med 12 fots djupgående fartyg, fordom egt stapelfrihet och då varit af betydenhet, men att densamma, sedan denna dess frihet i slutet af 1600:talet öfverflytlats lill den då nyligen anlagda staden Christianstad, derigenom snart förfallit till föga mera betydenhet än ett vanligt fiskläge.
Med kunskap om huru vid andra Pappersbruk inom riket tillgår, lärer icke kunna klandras, att, för hvad Herrar Revisorer behagat kalla extra formning, blifvit utbetaldt år 1841 R:dr 517: 44 samt år 1842 R:dr 694; 4 sk. enär förhållandet verkligen är sådant, att vid andra Bruk betalning för den såkallade extra formningen, eller för öfverarbete i verkstaden, uppgår till öfver hufvud 40 å 50 procent af hvad som belöper sig på ordinarie formningen eller dagsarbetet. Till extra papersarbetaren Rosinius har under år 1841 blifvit utbetaldt 177f R:dr samt under år 1842: Rosinius hade åtagit sig alt för Brukets räkning samla lump och förbehållit sig att på de mellantider, som han icke kunde för lumpsamling använda, kunna påräkna sysselsättning vid Bruket, emot bestämd dagspenning. Detta förhållande är angifvet i den på hvar och en af Rosinii qvittencer åberopade resolution. Efter hemkomsten vintern 1840 var lian sjuklig, så att han ej vågade åter begifva sig ut på lumpsamling, hvilket fortfor till början af år 1842, dä han dog. Rosinius hade förut i flera år oafbrutet arbete vid Tumba, såsom formare. De klandrade resekostnaderne för brukets betjening bestå i följande: 1841 gjorde Förvaltaren för brukets räkning en resa till Forssbacka Bruk 40| mil, för hvilken kostnaden uppgick till inalles 47 R:dr 30 sk. I den på reseräkningen åberopade resolution upplyses, att detta var för afsyning af de förutnämnde tackjernsvarmrören, hvilken besigtning lefverantören i kontraktet med Herrar Fullmägtige förbehållit sig måtte ske på stället, utan någon kostnad för honom. År 1842 gjorde Bruks-Skrifvaren för brukets räkning en resa till Sigtuna, Upsala, Sala, Westerås, Köping, Arboga och Enköping, hvilken medtog 125 6 dagar och kostade inalles R:dr 46: 32.
Nilsson m. fl. klockare inom nämnda stift framställd underdånig anhållan, att då arrenden eller landtgillen af åtskilliga klockare-boställen till lärdomsskolorna utgjordes, Kongl. Majit täcktes i nåder af Rikets Ständer äska till betäckande häraf erforderligt anslag, på det alt klockarne måtte komma i fullt åtnjutande af de boställsjordar, som vore dem af ålder anvisade — Kongl. Majit uti nådigt Bref den 17 September 1856 anbefallt domkapitlet i Lund ej mindre att inkomma med fullständig utredning rörande beloppet af klockarepensionerna och de handlingar, på hvilka de grundade sig, än äfven att i sammanhang dermed afgifva utlåtande öfver den väckta frågan om de af ålder till klockaretjensterna anslagna boställsjordar och de från dem utgående landtgillen; till följd hvaraf domkapitlet, uti skrifvelse den 30 November 1859, dels redogjort för såväl tillkomsten af dessa från klockarne utgående avgifter, som ock hvarifrån och till hvad belopp de för närvarande erlades, dels äfven i fråga om ofvannämnda af vissa klockare gjorda ansökning, uppå anförda skäl, till densamma tillstyrkt nådigt bifall; och hade sedermera Kammar-kollegium blifvit i ämnet hördt samt, efter granskning af de från domkapitlet inkomna uppgifter samt infordrande af nya sådana och deras jemförande med staten och öfriga handlingar, underdånigt utlåtande den 8 April 1861 afgifvit, hvarjemte Statskontoret, beträffande det anslag, som med afseende å deras rätt, hvilka nu innehafva ifrågavarande inkomster, skulle erfordras, i händelse Rikets Ständer medgåfve afgifternas upphörande mot ersättning af statsmedel, efter vederbörande lärares hörande med infordradt underdånigt yttrande den 29 nasti. Januari till Kongl. Majit inkommit.
Det skulle väl gå an att granska en del och uppskjuta återstoden till en annan Riksdag, men dervid vore det förbehåll nödvändigt, att man tillät jemkningar uti de antagne delarne, då det öfriga förekomme till afgörande. Det händer ofta, att man under en fortsatt granskning finner, att ett föregående stadgande, som man redan velat gilla, måste rättas eller jemkas. Skulle man 1111 hafva till orubbligt bestånd antagit vissa delar, tror jag att sådant skulle förorsaka stora olägenheter, och för mycket binda händren för kommande Ständers granskning, i synnerhet då vi veta, huru föränderliga och olika åsigterna ofta äro. Grefve von Schwerin_, Fredrik Bogislaus: Om jag hade gjort den Motion, som af Friherre Anckarswärd blifvit framställd, så hade jag tagit motivet dertill derifrån, att, enligt somliges påstående, som anse sig vara competente domare, arbetet skall vara misslyckadt. Om så vore borde det sä8 H. 5 66 Den 29 December f. m. g;is rent ut, och inga sådane skäl för lidens förhalande anföras, som det, att CivilLagen icke kan företagas till granskning förr, än CriminalLagen är färdig; arbeten, sorn med hvarandra ingen gemenskap äga. Huru de lagkunnige bedöma arbetet, kan vara oss likgiltigt; men för oss, som önska en god Lag, för att lyda den, är det angeläget, att fä den så fullkomlig, som den kan bli, och så snart, som det möjligen kan låta sig göra. Det vore önskvärdt derföre, om Lagutskottet ville gå Friherre Anckarswärds yttrade önskan till mötes och meddela sin tanka om de grunder, hvarpå LagComiten byggt sina förslag till afvikelser från förra Lagsystemet. Jag har hört klandras Comitteens framlagda åsigter i afseende på bördsrätten, på arfsrätten och på qvinnans rätt att vid vissa år sjelf förvalta sin egendom. Hvad bördsrätten beträffar, så synes klart, att lagstadgandet derom måste ändras i den mån, som samhällsförliållandet utvecklar sig.
Afven denna begäran bifölls, och Ståndets Hrr Bänkmän anmodades att välja en Elektor efter Hr Mannerskantz. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 12 f. m. In fidem, 0. Brakel. Måndagen den 17 Augusti 1863, Plenum kl. 2 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 15 dennes. Föredrogs Stats-Utsk:fs den 15 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 139, angide regleringen af utgifterna under riksstatens 8:de hufvudtitel. Detta Utlåt, begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med förmälan att Tal männen hade vid hållet sammanträde öfverenskornmit att föreslå de respektive Riks-Slånden att nästa Lördag den 22 dennes till afgörande företaga ifrågavide Utlåt., hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att Utlåtit skulle å sagde dag till behandling förekomma; hvilket bifölls. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Bevilln.-Utsk:ts Mern. N:o 16, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut ang:de allmänna bevillningeD. 34 Den 17 Angueti. Förslaget till bevillningsstadga. §2. Utsk:ts första yttrande. Gillades. Utsk:ts sednare hemställan. Bifölls. Voter:s-propos:n N:o i. Godkändes. Utsk:ts till R. o. Ad. samt Borgare-St. gjorda inbjudning att frånträda beslutet om bevillningsfrihet för enskilda personer tillhöriga kyrkor och bönehus, samt voter:S-propos:n N:o 2. Sedan Hr Gr. o. Landtm, först framställt propos. på antagande af Utsk:ts inbjudning, men dertill svarats nej, gjordes propos. på afslag å inbjudningen samt voter:s-propos:ns godkännande, hvilken propos. med ja besvarades. § 11. Utsk:ts anmälan lades till handlingarne. § 16.