Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika litet finner sig flertalet af dessa läroverks lärjungar och dessas föräldrar eller målsmän af de samma läroverk förelagde prestationer tillfredsställde; åtmin stone har från sådana läroverks hemorter ej blott enskildt och muntligen utan äfven offentligen, dels uti de utgifna årsberättelserna och dels uti inlagor till myndigheter, en klagan utgått deröfver, att lärjungar, som önska vinna en fullständig elementarbildning, icke vid dessa läroverk hafva visshet att erhålla hvad de önska, hvarvid äfven en hotelse någon gång framljudit om läroverkets öfvergifvande, såframt icke dervid blefve sörjdt för uppfyllande af detta lifligt kända behof. Jag åberopar till stöd för sanningsenligheten af nu uppgifna förhållanden de af vederbörande rektorer utgifna officiela års berättelserna eller så kallade läroverksprogrammen, hvilka man väl icke får frånkänna laga vitsord. Samma årsberättelser lemna dessutom den ganska märkliga underrättelsen, att de dessa läroverks lärjungar, som läsa de klassiska språken, i antal gemenligen öfverträffa dem, som utelemna dessa språk, liksom den ännu märkvärdigare, att studiet af de klassiska språken der idkas äfven i de öfversta klasserna, hvarest samma studium enligt nådiga läroverksstadgan ej borde förekomma, en omständighet, som ovedersägligen torde bekräfta oafvisligheten uti här omrörde fordran på elementarbildningens fullständighet från menigheternas sida. Lärjungarne och deras målsmän önska och yrka, att sådan undervisning måtte meddelas, lärarne finnas för den goda sakens skull villiga att underkasta sig dessa hors d'oeuvres, eforerna hafva flerestädes på gjorda framställningar gifvit. sitt bifall till en sådan anordning, och sjelfva den högre och högsta styrelsen samt inspektionen, för hvilka ett sådant förfarande icke kan vara obekant, gifva genom sin dervid iakttagna passivitet sin sanktion deråt. Allt tyckes sålunda häntyda på ett, om än indirekt, erkän - Motioner i Preste-Ståndet 1865 N:o 90, 197 ilande af någon i sjelfva statuterna för dessa läroverk tillstädesvarande brist.
Ditt svar ska vara på posten ken? » före 5, det lof var jag. » » Galgfåglar! » skrek Ture o c h sjönk tillintetgjord » Gärna för m e j. K l o c k a n går för resten på 3, ner på en stol. så jag får dunsta af. Det är i alla fall märkvär' A » Hvafalls? » frågade H o l m. svarvande på målet. » Fårskalle! » » Nu kan det vara n o g — » » Låt mig hållas! » stönade Ture. s Fårskallen, det är jag själf, och galgfåglarna ä mina kusiner, s o m förfalskat din stil o c h skrifvit bref till mig i ditt namn. Och där har jag ränt s o m ett skålladt troll och läst u p p deras egna kråkfötter för dem. Och så ha de bytingarna lockat sig till att få läsa mina svar för att kunna fortsätta korrespondensen. H v a d ne ska ha skrattat på min r y g g! Och så skulle förstås vi båda tussas i h o p för att få oss en liten uppgörelse mellan fyra ö g o n. Och när detta inte gick på annat sätt, kläckte de ur sig den där idén o m aprilnarriet mot dem själfva. » g Bidrag mottagas med Det minsta djur, S o m hålls i bur. Trafikförhinder. H v a d är som binder Och håller fast H v a d eljes brast? En fisk helt liten. Idun N:r 40 (198) Prenumerationspris Fredagen den 2 oktober 1891. pr år: I d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher - k r. 8: — I d u n m. p l. (Aftonbladets n y a hus.) P r e n u m e r. Mrs ^ n a p p a s t hade vi nå- got litet hunnit hemta oas från den spänning, med hvilken för snart tre år sedan hela den civiliserade världen mottog jätteutställningen i Paris, förrän de mest storartade förarbeten till en om möjligt ännu väldigare världsexposition på nytt begynna upptaga vårt intresse.
Här hafva vi åter ett Betänkande, i anledning af en vid denna Riksdag å nyo vackt Motion, om tillåtelse för Innevånarna i Blekinge och »44 Den 4 April Skåne att få obehindradt Sjöledes föra Produc* ter till hvarannan. Man kan ej annat än förundra sig att en sådan Motion, som har för afsigt, att utverka upphäfvandet af förbudet för 2:ne af våra egna Provincer, tillhörige ett och samma Rike, att fä fritt och på den mäst beqväma väg afsätta till hvarandra sina Producter, har behöft å nyo framställas, då vid sista Riksdag ej blott samma Motion gjordes, utan äfven Riksens Ständer, i anledning deraf hos Konungen framförde den underdåniga önskan, att ett till sin principe så origtigt och till sina följder så skadligt förbud måtte uppbäfvas. Då Finland, en sedan 1809 för Sverige utländsk Province, likväl, i följd af FredsTractaten med Ryssland i 9 år fått obehindradt från alla dess Hamnar och Kuster och utan att en gång erlägga Sjötull , föra ved samt victualier till Sverige, så har på samina tid icke Blekinge fått lika fritt föra sina Producter till Skäne, eller Skåne sina till Blekin, ge, och då flere 100.000 R:dr årligen nära i likså lång tid användts, för att genom de högsta ansträngningar a( arbetskraft och konst öppna en Canal till befordrande af Communicationen och varu-bytet emelian 2:ne Provincer i vårt Rike så har likväl på samma tid en Författning fått äga bestånd, sorn förbjuder 2:ne andra Provincer i samma Rike att fritt begagna den Vattenväg, som naturen sjelf tillskapat och att till en fri kustfart få begagna de böljor, som skölja deras egna Stränder. Men ifrågavarande förbud är icke det enda bevis derpå, att man i vatt Statshushållnings - Dm 4 April. Systéme ofta mera befrämjat den utrikes än inrikes Handeln, mera fruktat en fri utförsel af egna Varor, än fri införsel af utländska, samt att man ofta mera älskat konstiga än naturliga medel till Näringarnes och den inre Handelns trefnad och flor.
Söf modren, och stöt till! — Jag häpnar? Nej! nej! jag måste Jason se. Det mig en dubbel styrka gifver! Då vid hans knän hans söner le, Då i hvar blick förtjust han blifver; Då re’n hans armar öppnat sig, Att dem i faders-skötet taga: Då är det tid, att dolken draga; Då är det tid, att hämnas mig! (Hon faller på knä.) Hämd öfver Jason, öfver Jason, låt brusa! O Juno, Gudinna! låt blodströmmar frusa! Menlösas blod, att till töcknen det far, Och brånande viggen från thordönen tar Jag skall ett trolöst bröst emellan korpar skifta, Ikring moras hans stoft en stormig midnatt hvifta. Kom, plågo-andars här! kom, elda opp mitt mod! (Till yngste sonen, som ligger på knä vid altaret.) Hvad gör du? Gossen. Ber. Medea. För hvem? Gossen. För Jason. Medea. (fattar i dem bägge och släpar dem efter sig.) Blod! Också deri är någon likhet med Byron, att skalden gerna midt i det skräckfulla blandar det ljufva. Så, när Medea har mördat barnen, uppstämmer en chor af Junos prester och prestinnor: Der ligga de uti sitt blod, Hur menlösa och små! I aftonrodnans purpurflod De kyska stjernor så Bestörta, matta, bleka stå. Hvarefter, i beslägtad tonart, en af presterne sjunger om det ena barnets förvandling till en stjerna, och en af prestinnorna om det andras förvandling till en näktergal. Ehvad än vid denna lyriskt-dramatiska dikt, såsom ämnad till Opera, må kunna tadlas och önskas: ingen kan dock förneka, att den äger många, stora, ja oförlikneliga skönheter. ”Året 1783” erhöll en fransysk och en tysk öfversättning; ”Spastara” öfversattes på engelska; och ”Medea” äfvenså. I sitt företal till ”Yttersta Domen” yttrar Lidner den förmodan, att Medea blifvit uppförd i London; och tillägger:
Salt, så väl som kafle, socker och tobak, utgör en af dessa så kallade kassa-artiklar, på hvilka våra största tullintrader beräknas, på hvilka finance-tull är satt, och denna tullinkomst på salt kominer att stiga i samma förhållande som folkmängden, ty ingen lärer kunna vänja sig af med begagnandet af salt. Onekligen synes det vara en lindring i utgifter för alla att borttaga salttullen, men denna lindring träffar mycket ojemnt och kommer, enligt min uppfattning, minst, om ens till någon del, dem till godo, hvilka köpa varan i minut, eller just dem, som känna mest tung hvarje skatt, de mindre bemedlade i samhället. Det har satts i fråga att med 2 öre på hvarje skålp. förhöja tullen å kafle och kommer Bev.-Utsk:t i följd af ett Riks-Stånds derom fattade beslut att taga denna fråga i ytterligare öfvervägande. Denna förhöjning skulle deremot utan tvifvel drabba de mindre bemedlade, för hvilka äfven denna vara blifvit så nödvändig, vida tyngre och väcka en allmän, vida högre både förvåning och vidrighet, än att bibehålla salttullen, som redan är och så länge varit häfver. På dessa anförda skäl har jag icke kunnat biträda nu föredragna punkten af Utsk:ts förslag, och jag får äfven nu vördsamt yrka alslag å densamma samt bibehållande af den nu befintliga tullsatsen å salt, under förklarande, att jag gör det högst ogerna, då jag anser det vara fullt principenligt att borttaga denna tullsats, men jag tror att den bör bibehållas, emedan statsutgifterna för närvarande fordra denna uppoffring af nationen 478 Den 25 April f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdarit till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Hamilton, Henning: Det skulle icke förundra mig, om R. o. Ad. med någon oro ser en talare uppträda, som icke tillförne under innevarande riksdag yttrat sig i tullfrågan, emedan ett dylikt uppträdande skulle kunna anses hota med en ny och ofruktbar föreläsning angående tullagstiftningen i allmänhet.
Medalj-Siifver och controlleradt Arbets-guld, efter reduetion, i lika förhållande; hvilken belå ning utgår oafkortad och utan allt afdrag, kn hvar likväl obetaget, att på sin pant undfå ringare lån, om han så för godt finner, För närvarande är belåningen utsatt till 1 R:dr B:o för ett lod controll Silfver, samt 3 R:dr 4° sk. B:o för en Du cat, dock med afräkning af 3 procent, på det att Banken uti sin pants värde måtte ega äfven beloppet af ett års ränta, i fall Gäldenären ej vidare infunne sig lill dess infriande, Ranco-Utskottet, som nu, i förhållande efter den tillstyrkta myntbestämningen, afpassat de föreslagna lånevärden, har dervid funnit enklast, att till beräkningsgrund antaga ett jemnt låne-belopp utan afdrag. c) Att så väl i afseende på alla vid 1828 års slut oförfallna panter, sorn de, hvilka från och med in« 33 Banco-Utskottels Betänkande N.o 4$- nevarande år äro eller blifva omsatta eller belånade, den förändring införes, att panterna, i fall utlösen eller omsättning försummas, icke vidare komma att hemfalla till Banken, utan försäljas på auction, samt öfverskottet, der sådant uppstår, sedan Bankens fordran i capital-ränta och omkostnader blifvit godtgjord, hålles pantens egare tillhanda under någon viss tid, som i blifvande Banco-Reglemente bestämmes. Denna tillstyrkan grundar sig ej mindre på allmän Lag (jo Cap. 2 §. HandelsBalken), än på de lör Banco-Verket serskildt utfärdade äldre Författningar (jemför Kongl. Kungörelsen den 11 Junii 1770 6:te punkten), enligt hvilka Bankens rättighet, att behålla en förfallen pant som sin egendom, stödjes på den enda förutsättning, att pantens fulla värde skulle, såsom lån, utgifvas; men hvilket i verkligheten ej egt rum allt sedan Bankens Sedlar upphörde att vid anfordran inlösas med Silfver. d')
Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 15, öfver ett af Handlanden M. WLindström gjordt ackords-anbud; N:o 16, i fråga om afskrifning af ett i Banko-diskontverket af numera aflidne Gårdsegaren J. E. Borin upptaget lån; N:o 17, i fråga om lönevilkoren för Läkaren vid Tumba bruk; N:o 20, i anledning af väckt fråga derom, att Filialbanks-assignationer må betraktas lika med de af Låne-kontoren utfärdade assignationer; N:o 21, i anledning af Vaktmästaren vid Tumba J. F. Forslunds ansökning om löneförhöjning; N:o 22, i anledning af Enkan Anna Catharina Asp’s ansökning om hyres-ersättning; N:o 23, i fråga om afskrifning af 4 st. från Låne-kontoret i Malmö utgifna diskontlån; och N:o 24, i anledning af väckt motion, om utgifvande från Banken af 10,000 R:dr till aflidne Kapiten E. Skottes sterbhusdelegare; Prot. Utdrag den 15 Mars 1854. 159 hvaremot samma Utskotts Utlåtande N:o 18, öfver ansökningar af Prosten O. U. Arborelius och Handlanden E. G. Arborelius om eftergift af öfver-räntor å diskont-lån, afslogs. S. D. Föredrogos följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Memorial N:o 59, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 28. Lades till handlingarne. Dito N:o 60, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 31. Lades till handlingarne. Betänkande N:o 61, i fråga om upphäfvande af den genom Kongl.
Denna verksamhet skulle, enligt motionärens tanke, omfatta: vården om kyrkans och församlingens kassor, polisuppsigt, helso vård, utöfningen af en förlikningsdomstols åligganden, fattigvård, barnauppfostran m. m. 12 Allmänna Besvärs■ och Ekonomi-Utskottets Betänkande. Utgående från dessa åsigter och med tillkännagifvande, att afsigten icke vore att framlägga ett utarbetadt förslag till Kommunallag, har motionären i följande §§ framställt de grunder, hvarpå han ansett ett sådant förslag böra byggas: § 1. Hvarje läns, stads och församlings allmänna angelägenheter, som icke omedelbarligen bestämmas af gällande lag, grundlag, eller bero af Regeringens föreskrifter, förvaltas genom en Nämnd, tillsatt och handlande i här nedan stadgade ordning. Smärre församlingar, eller sådane, der väl qvalificerade personer till bestridande af Nämndens befattningar ej finnas, kunna sammanslås med en angränsande. § 2. Hvar och en Svensk medborgare, född i Sverige eller som der vunnit medborgarerätt, fyllt 25 år, ej blifvit dömd för vanhederligt brott eller ovärdig att föra andras talan, och sorn til! Staten betalar i utskylder för inkomst och fast egendom, kapital, rörelse eller tjenst minst 1 R:dr silfver specie, kan välja och väljas till ledamot af denna Nämnd. För samling s-Nämnd. § 3- Valen förrättas distrikteller rotevis inom hvarje församling, rotarne och distrikten så vidt möjligt bestående af byalag å landet och qvarter i städerna, dock så att minst fem och högst tjugu valberättigade utgöra en rote eller distrikt, två sådane likväl tillåtet att, om de så önska, förena sig till ett eller välja samma ombud. § 4. Rotarne och distrikten sammanträda hvarje år innan den 15 Januari, på den dag och hos den Ledamot, som af den bestående Nämndens Utskott bestämmes, och välja utan föregående öfverläggning med slutna sedlar ett ombud. Det är förbjudet att på förhand härtill framställa förslag, och den som dermed beträdes har för det året förlorat rösträttighet och valbarhet. § 5.
Men sedan jag ser det ?kunnat ”hända, att Statens af denna Inrättning påräk”nade inkomst anföres sorn motvägande skäl e”mot det sedefördärf, den anstiftar och den van”ära den sätter på vår Lagstiftning, anhåller jag ”att få visa, det calculen derå, äfven i financi”elt hänseende ej är mer pålitlig, än i Mora^ ”liskt. ”Det torde svårligen kunna bevisas, att ”Staten genom Nummer-Lotteriets indragning ”förlorar årligen deraf 60,000 R:d, i fall mart StatsUtskottets Betänk and en. 635 ”kan förese en lätt möjlighet att inrättningen ”ej förmär erlägga dem; och denna möjlighet ”tycks ej vara långt borta, sedan på sednare ti”der antingen lvckan uphört att gynna denna ”upfinning eller någon annan förborgad orsak ”undergräft dess bestånd och dess ändamål. Ar ”1816 utföll dess rörelse med en förlust af om”kring 80,000 R:d och 9 Månader af 1817 ”lemnade en avance af endast 13,000. Sorn Sta. ”ten likväl alt stadigt skolat upbära de påräkna, ”de 60,000 R:d, så har Lotteriets besparda fond ”mast så kännbart tillgripas, att för närvarande ej ”mer är go,oo® R:d utgör dess Capital: örn ”inrättningen blir lemnad att fortfara, skulle så”ledes. altför lätt kunna hända att äfven denna ”rest efter 2:ne års förlopp vore bortspelt eller ”åtminstone inbetalt till Staten, som då ej ägde ”annat val än att utstryka denna inkomst-titel. ”Jag anser i sådant sakens skick, vida säkrare ”att nu genast tillägna sig de 90,000 R:d än ”att ytterligare våga dem på så vansklige vilkor. ”Att på sådant lyckans spel grunda beräknin”gen af en beständig Statsinkomst, synes mig ”allt för mycket skiljdt från den säkerhet Rik. ”sens Ständers beräkningar böra äga.
Lika med en annan värd ledamot får jag förklara, att jag anser min anmärkning, äfven om den gillades af detta Stånd, troligen icke kunna förändra personalen inom Utsk:n; men min mening har valdt, att denna personal mätte vara så tillkommen, alt dess åtgärder kunna äga laglig påföljd under riksdagens lopp. Jag hörde vid ett annat tillfälle en ledamot yttra, att om bänkmännen blifvit valde på sätt som tillgått de flesta riksdagar sedan i8og, och i öfverensstämmelse med grundlagens tillämpning af de herrar och män, som stiftade densamma; så fruktade bemälde ledamot, att R. o. Ad:s utsk:s-ledamöter kunde af de öfriga Stånden ogillas. Då en dylik fråga en gång blifvit väckt, torde det tillåtas mig vid detta tillfälle fråga, om icke den värde ledamoten äfven nu befarar, att de andra Stånden skola för ogilltige anse de utsk:s-ledamö - Den i Februari. 85 ter af Adeln, hvilka icke Blifvit valde i öfverensstämmelse med Ridd.Ordn. Det är möjligt, att hennes ifrågavar. stadgande kan tydas, såsom Frih. Boye, Fredr., velat göra, men man måste följa ordalydelsen. Jag ar så mycket mera öfvertygad, att Ridd.Ordn:s mening är den jag framställt, att Landtm, alltid bör hafva anmodat electorerne att sammanträda till dessa val, som i den första Ridd.Ordn., hvilken stiflades efter 180g, den skilnad var gjord, som Frih. Roye nu yrkat. Men då de sedermera utfärdade Ridd.Ordntua borttagit skilnaden, så måtte stiftarens mening hafva varit den, att ingen skilnad skall göras mellan de electorer, som första gången sammanträda, och dem, hvilka skola göra det under riksdagens fortgång. Jag kan således icke underlåta att ytterligare yrka, att Hr Frih. o. Landtm, måtte förklara, om icke, på grund af de föreskrifter jag haft äran uppgifva, valet må anses ogilltigt. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
När nu enahanda förhållande verkligen är för handen, hvem ”känner menniskonaturen och gör sig icke ”föreställning om yttringarne af dess oför”ädlade skick? Bråttmålshistorien skall icke ”sakna data i detta afseende. Men äro ock”så gröfre brott, begångna af afunden, lyckligtvis sällsamma hos den godsinte och red”lige Svenska Allmogen, hvem vill dock ne”ka, att orättvist distribuerade utlagor när”mast leda till försök å de vanlottades sida, ”att gora sig orättvisan så litet som möjligt ”känbar? Se här en väg till det goda fol”kets demoralisation, och denna väg i sjelf”va Statsinstitutionerne beredd! ”Ädla krafter, hvilkas utveckling och ”utbildning just desse borde framkalla, gå ”jemväl förlorade. En sådan är den natio» tö ”nolla amin, egen lios ett fritt folk och ”lins det Svenska historiskt ärftlig, hvilken ”uppkallas till skyldigheten att personligen ”deltaga i Landels fölsvar. Jti flere namn ”på Utlagor och ju flere slika, desto flefö ”skenskäl att undandraga sig vidare skyldig”heter. Gif bonden att uppräkna 20 slag ”af onera, deribland knektehåll, och han ”skall aldrig öfvertygas om pligten att än”nU derutöfver sjelf gå i vapen. En enda, ”så rättvist som möjligt fördelad Statsut”skyld, och alla skola erkänna sig dertill ”förbundne. Att dessutom landets odling ”eftersattes och hindras genom Hemmans”inrättningens tvång och förbudet af min”dre Jordedelars försäljande; att häri ligger ”ett hinder föl’ folkmängdens förökande, och ”i allmänhet, att landtmannens sträfvande ”till förkofran icke gynnäs af eli jemnlik industriel frihet, återverkande i sin ordning ”till en god medborgssanda; sådant torde ”vara öfverflödigt att vidare utlägga. ”Huru hänförande visa sig icke deremot ”fördelaine deraf, att all jord bringas till ”lika egenskap i afseende på Staten, eller tili ”samma natur. Statsbidragen kunna jemnt ”och rättvist fördelas.
Hon hälsar vänligt på alla och klappar jungfru Gensecke på kinden, då den unga flickan, nigande till jorden, öfverlämnar professorskan Heinricis bombastiska hälsningsdikt. Det klatschar med piskor, och vagnsdörrar smälla, officerarnas kommandorop öfverrösta folkets jubel, hästhofvar klappra mot stenarna, musiken spelar och vagnarna rulla. Någonting ungt och ömtåligt och ljust har dragit förbi. Struensee drifver planlöst genom gatorna förbi de festligt illuminerade husen. Öfverallt vimlar det af folk; störst är trängseln omkring borgerskapets stora äreport af korintiska pelare med rikt förgyllda kapitäler; men också framför rådhuset stå människorna tätt packade och stirra oafvändt upp mot den strålande fasaden, där en välkomsthälsning på vers lyser i eldskrift högst uppe. – Han går förbi det Rantzauska palatset och kastar förstulna blickar upp mot den glimmande fönsterraden. Där inne står nu en ung dam med ett oroligt klappande hjärta och väntar med otålighet att ceremonierna skola taga slut – och längtar efter att få gömma sig i en öppen famn och omslutas af ett par starka armar Det är Elisabet Eyben, som med en förtjusande billet doux bragt honom budskap om ett kärleksmöte. Han påskyndar sina steg och tager närmaste vägen hem, afkläder sig den styfva ståten och iför sig en bekväm hvardagsdräkt. Sängkammaren upplyses af en enda, konstfullt smidd, järnlykta med målade rutor, Adam och Eva stå höljda i sina kappor; men inne i kabinettet äro många vaxljus tända, och i matsalen gnistrar det rödt och gult i slipade kristallkaraffiner på ett bord dukadt för två. Han sätter sig vid skrifklaffen inne i kabinettet och tager fram en parfymerad breflapp, som han håller under sin näsa en stund, innan han vecklar upp den och läser: Bonjour mes amours – ours – ours – ours aimê. J’espoir de vous voir ce soir chez vous, quand la reine seroit retirée, je suis tout à vous à vos bras forts d’amours – ours – ours d’ours
John Lenning. 85 Tabell, upptagande för nedannämnda artiklar de i nu gällande Svenska Tillita? fastställda tullsatser, de af Tull-Komitén i och för en blifvande hände traktat med Frankrike tillstyrkta, förändrade tullbestämmelser äfvensom af Tyska Tullföreningen i traktat med Frankrike betingade tullafgifter. Vin, aila slag: på fastager på buteljer Bränvin och Sprit af frukt: tillverkadt i Frankrike, vid direkt införsel... andra slag likör * luktvatten, alla slag (flaskornas vigt inbegripen Ättika, alla slag llelsidenväfnader: felb och plys andra slag, guldoch silfvertyg derunder inbegripna Halfsidenväfuader: felb och plys, äfvensom filtar andra slag Silke, rått, ofärgadt färgadt Baud: silkessammetssidenhalfsidenandra slag, derunder inbegripna sådana äfven af silke, hvari kautschuk, gutta percha eller likartade ämnen ingå Brodérduk, Marle och Stramalj: af silke af silke med tillsats af annat material Tullafgift beräknad i Svenska ören samt Svenskt mått och vig' Tallsatser i nu gällande Svenska Tulltaia. Enligt Tullkomiténs förslag Enligt tråk taten emellan Frankrike och Tyska Tull föreningen.
Att, dä en wcrkclig ägande rätt alsid mcdförcr den bäst uträknade enskilda bushällmng, de Allmänningar, som stro kill Erufwor anstagne, inäga till sä stor del deraf, som för Grufwc-driften erfordra?, lemnäs under Gruf, welagcts enstilda och omcdelbwa tillsyn och ivärd, samt om nägor öfwcrskott bliftver, detsamma sedermera sörsäljce lika med Krono-parker. 7:0 Att ägare af Hemman i allmänhet af hwad natur som halst, men ej Abver, mäge hädanefter, enligt Kongl. Försäkringakne of den 21 Februari, och ; April 1789, lemnäs full dispositions-rätt öfwer de pä dera? agor wä.rande Skogar med undantag af Ekeskogen, samt de Hemmans Skog, där lagligen bewakade förord enskilde emellan, äga rum. ?:o Att den Allmänna tillsynen öfwer Skogarne ä Boställs - och Krono - Hemman mä uppå Eders Kongl. Majus Nådiga Förordnande ankomma; att dä undersökningar hällas st Prest-bol, äfwen wiste Deputerade af Församlingen mäge wara närwarande , samt att till den uti Skogs-O dningen asar 1805 tltiätne Kolning ä Boställen, äfwen mä tilläggas aftalu af hwarjebanda Skogs-effecter, dock under samma Controll, som denna Förordning bjuder. 9:0 Att dä erfarenheten wisat olämpligheten afallahittils widtagne Författningar till Ekars fortplantning och consirvaticn, i Räder mätte stadgas: i:o