Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att svårigheter skola mota, det säger sig Sjelft, — ej mindre ämnets egen natur, än passionsr och smärre intressen skola vålla sådana, I en eller annan del har jag några betänkligheter, dem jag anhåller få yppa. Herr Munck af Rosenschöld vill, att den blifvande FinanceMinistern skulle få befattning med de ärenden, som hittills gått till CommerceCollégium och KamrnarRätten, Detta kan jag endast i det fallet gilla, om Kammaroch FinanceÄrmderna blefvo samman - Serskildta Utskottets Betdnkfinden, yn > ' glagne tinder samma Mi‘nister, som Hery Munck af R o sen schöld äfven alternativt fram* Ställt, Men i denna händelse bl ef ve dock alltid betänkligt att låta den con troll erande och redofordrande myndigheten, sorn hittills tillhört KammarRätten, bero af den disponerande (FinanceMir.istern). Bibehålles åter en särskilt Inrikes Minister, så måste lian också nödvändigt hafva Inspectionen öfver Näringarne och Handeln, hvilket ämne är för FinanceMinistern främmande. Att låta både LandtArmeen och Flottans ärender stå under samma Minister, befarar jag blefve mindre lämpligt, äfven orri de finge under honom sina särskilta Bureauer. Armeen elley Flottan klefve troligen endera lidande, och det är svårt att saga, hvilken af dem som bör hafva fprstfödslorätten. Då det vanligen alltid finnes i StatsRådet en Amiral och en Generalsperson, så ser jag intet hinder, att de kunde få under händer hvar sitt Departement, Den af Herr Munck af Rosenschöld föreslagna beständiga StatsBeredningen kan visserligen blifva ämne för thyoken discussion. Då Allmänna Ärendenas Beredning bör försvinna, så skulle jag af det skälet kunna medgifva, att den föreslagna finge intaga dess rum.
Jag är för min del visserligen anhängare af en utvidgad testamentsrätt, och jag anser den nuvande testamentslagen erfordra betydliga förändringar, men jag önskar att denna utvidgade testamentsrätt må vinnas på bekostnad af aflägsnare slägtingar och ej på bekostnad af barn och bröstarfvingar. Förhållandet blir dock motsatt, om nu ifrågavande Betänk, skulle antagas, ty det skulle då ske på bekostnad af dessa bröstarfvingar, till förmån för de aflägsnare. I öfrigt, då en ny testamentslag framställes och antages, önskar jag att den mätte utmärkas af tvenne egenskaper, tydlighet och konseqvens, hvilka båda egenskaper, åtminstone efter mitt 254 Den 2 December. förmenande, saknas, uti det framställda förslaget. l:sta §:n börjas sålunda: ”Ej må någon genom testamente bortgifva eller annorledes förordna om mer, än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröstarfvingar lefver efter”. Här är punkt, och hvar och en, som läser detta moni., kan väl svårligen deraf draga annan slutsats, än att hvar och en, som eger bröstarfvinge, kan bortgifva hälften af sin qvarlåtenskap. Läser man nu nästa morn., så lyder det sålunda: ”Finnes ej bröstarfvinge, då må man om all egendomen förordna; dock må örn arfvejord å landet ej förordnas till förmån för annan, än den, hvilken, efter thy i 6:te Kap. JordaBalken sägs, eger bördsrätt till den jord”. Således efter l:sta morn. skulle den, som eger bröstarfvingar, hafva rättighet att gifva bort sin arfvejord till hvem han vill, men enl. sist uplästa mom . skulle den, som ej eger bröstarfvinge, icke hafva en sådan rättighet. Enl. min åsigt står detta i fullkomlig strid emot den konseqvens, som bör finnas i lagskipningen.
Görande i R:dr, Utaf 5oo valeuren 10,000 5,000,000 100 — 5o,ooo 5,ooo,ooo 25 — 4o,ooo 1,000,000 » 10 — 5oo,ooo 5,ooo,ooo 1* 3 — 3,ooo,ooo 9,000,000 n 1 — 5,000,000 5,000,000 8,600,000 3o,000,000 ansåge Bagge skola åtgå vid en kyp tillsammans arbetsveckor, hvilken tid kunde förkortas, i samma mon flere kypar på en gång finge användas, dock äfven här utan beräkning af blifvande utskotts-ark; dels ock, att, enligt hvad Myntproberaren Broling beräknat, kunde desse samfälde qvantiteters tryckning verkställas under 1 år och 24 dagar, med begagnande af dubbel arbets-styrka. Vid granskning af den text Banco-Fullmägtige sålunda fastställt, att begagnas å de nya Sedelvaleurerne, som komma att af Banken utgifvas, har Utskottet väl funnit, att de af Rikets sislförsamlade Ständer, uti 3 Afd. 4 Art. §. 1 af nuvarande Banco-Reglemente, meddelade stadganden, under Litt. A.: ”att Bankens Sedlar af högre valeur än 16 sk. ställas endast på fullt Riksdaler-tal, samt på följande bestämda summor, nemligen: r, 3, 10, 25, 100 och 5oo R:dr,” och i mom. 4> atfc Banco» Styrelsen finge sig uppdraget "ombesörja, alt de nya Sedelformulairen färdiggöras i den mon nödige anstalter hinna vidtagas, samt derefter sättas i omlopp/' leinnat
N:o 34, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning och försäljning; N:o 35, ang:de återvinnande af krononybygge, som förre innehafvaren genom transport sig afhändt; N:o 36, i fråga ona införande af s. k. tjenstehjonsböeker; N:o 37, ang:de förändring i föreskrifterna rör:de äktenskapsskillnad; N:o 38, ang:de utarbetande af förslag till en ny Sjölag m. m.; N:o 39, i fråga om tullbevillningen; N:a 40, i fråga om stämplade pappersafgiften; N:o 41, ang:de utvidgade rättigheter för Mosaiske trosbekännare; N:o 42, angrde Presterskapets aflöning; N:o 43, ang:de tiden för Nattvardens utdelande; N:o 44, ang:de allmänna beväringen; samt N:o 45, ang:de fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader. Föredrogs, men begärdes på bordet, Exp.Ufsk:ts förslag tili R. St:rs underd. skrifvelse till Kongl. Maj:t, i anledn. af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med det af komiterade afgitna underd. betänk, och förslag, ang:de kommunalstyrelse. R. o. Ad. åtskiljdes kl. */* 2 e - In fidem, O. Braket. De ri 24 Oktober e. m. 345 Onsdagen den 24 Oktober 1860- Plenum kl. V2 ® e. m. Justerades 3 prot.-utdr. för förmiddagens plenum samt prot:t för den 11 sisth Juli f. m. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig, anförde skriftligen: Alltsedan de första dagarna af nu pågående riksdag har Riddarh. Sekrebn, till följd af sjuklighet, varit förhindrad att sin tjenst utöfva. Denna sjuklighet synes ännu fortfara, enär Hr Riddarh.- Sekret:n, oaktadt han för omkring sex veckor sedan ifrån utlandet till hufvudstaden återkommit, icke till tjenstgöring sig anmält.
— Det är likväl tvänne vigtiga orsaker, som i dag ovilkorligen befalla mig att åter bringa den å bane. Den första är tacksamhetskänslan, som bjuder mig att för Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloft. Ridderskapet och Adeln betyga min vördnadsfulla erkänsamliet och stora förbindelse för det ädelmodiga deltagande, jag på detta rum fått röna, och den frikostighet hvarmed Ridderskapet och Adeln sökt att mildra mitt öde. — Minnet deraf skall förljufva de få bekymmersamma år, jag ännu kan upplefva, och min tacksamhet skall blifva ett arf åt mina barn — det enda jag, efter den mig öfvergångne olycka, nu mera kan lemna dem. Den andra orsaken till min afbrutna tystnad är af mindre angenäm beskaffenhet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln torde erinra sig, att då frågan om mitt indemniserande uti RiksStånden till afgörande förekom, behagade Ridderskapet och Adeln tillägga mig 16,000 R:dr, att af mig sjelf fritt disponeras, och BorgareStåndet likaledes 7,294 R:dr, hvaremot Presteoch BondeStånden ingingo på BancoUtskottets förslag, att endast 4>65o R:dr skulle för mina barns räkning i RiddarhusCassan till förräntande in - Den Fe b ruari i e. m. 93 sättas, och mig ingenting annat heviljas, än att för deras uppfostran få använda årliga räntan af sistnämnde obetydliga Capital. Då dessa olika meningar blefvo BancoUtskottet kungjorde, hade det väl, enligt 73 § Riksdagsordningen, ålegat Utskottet att till RiksStånden inkomma med ett förslag till sammanjemkning af dessa olika meningar, hvilket skett mera Grundlagsenligt, derest man föreslagit en medelsumma emellan de beviljade anslagens maximioch minimibelopp, omkring hvilken Votering sedermera i förstärkt BancoUtskott kommit att afgöra resultatet.
Detta tror jag vara en för hans åsigter ganska gynnsam tidsrymd, ty under de två åren 1854 och 1855 exporterades icke mindre än 1,084,000 tunnor råg och annan säd, hvaraf hälften råg. Ett sådant förhållande har icke inträffat hvarken förr eller sednare; och det är uppenbart, att det höga pris af 24 rdr pr tunna och deröfver, som rågen lemnade sina säljare, under dessa två år framkallade en större export än under vanliga förhållanden. Då jag icke i min beräkning medtagit dessa tvänne år, utan tog tvänne tidspunkter från 1846 till 1850 och 1856—1860, så anser jag mig hafva handlat lika uppriktigt som talaren sjelf. 536 Den 27 Maj e. in. Samme talare har derjemte sagt, att denna reaktion har bland annat sin grnnd deri, att en mängd jordbrukare köpt jord tili högre pris än hvad den är värd, och att desse nu söka bereda sig möjlighet att reda sig ur den besvärliga ställning, som de iråkat. Ja, jag medgilver, att detta är ett förhållande, som har inträdt, och som den olycksbringande tillgången på penningar, som fanns åren 1854,55, 56, alstrade; men att denna penningerörelse fick gå vind för våg, var den dåvarande regeringens fel, hvilken, om förutseende och sakkännedom förefunnits, kunnat i väsendtlig mån förebygga de lidanden, som den onaturliga penningetillgången nödvändigt måste föranleda. Med anledning af den oerhörda spannmålsexport, som under dessa trenne år egde rum, och med anledning af det sätt att sköta och upplåna penningar, sorn är vår nation egen, inträffade, att det cirkulerande beloppet af R. Stms Banks sedlar, som dittills utgjort 40 millioner, 1855 uppgick till 68 och 1856 till 80 millioner rdr. Hvad privatbankerna vidkommer, ökades deras sedelemission, från att år 1854 vara 20 millioner, 1855 till 25 och 1856 till 31 millioner.
Huru kan Boktryckare åläggas at upgifva författares namn? Förvaradt i en sluten sedel anses det icke vara af honom kändt. — Månne ej: efter domarens åläggande, bör utgå ? Uraktlåtit at med namnsedel sig förse? — Månne ej det rätta uttrycket är: eller icke då domaren det äskar, företer en sådan namnsedel &c. En chicaneur kan säga: Jag har ej uraktlåtit förse mig med namnsedel, jag har bevis deruppå, men jag har råkat förlora honom. 2 sid [an]. Utgifvare af Samlingar är nog obestämdt. — En utg. af Poetiska samlingar eftertrycker Leopolds bästa arbeten, med förtigande af hans namn, och säger dem vara insända. Han anses då obrottslig, men är ej Leopolds äganderätt kränkt? 3 sidan. 1 § 11 [morn.] Hvad är utgifning til föryttrande f Hvilken gifver och hvilken vägrar rättighet at i allmänna tidningar kungörelser få införa f Hela detta moment utvidgar så bokhandelsfriheten at någon surveillance deröfver icke blir möjlig. — Hvartil tjenar då anmälan hos HofCantzler &c.? Hvarför må ej dagblad aflämnas sednare än kl. 6 om morgonen? — Eller skulle föreskriften ej gälla för aftonblad, om sådana utgåfves? Månne ej bättre vore at, efter förordnandet at dagblad skulle aflämnas 3 timar före utgifningen, stadgades at aflämnandet icke finge ske förr än kl. 6 om morgonen och icke sednare än kl. om aftonen? 1 Såsom ofvan sid. 73 noten anförts, är härefter följande aktstycke skrifvet med Hans Järtas handstil. Dess ofvanstående öfverskrift utgör i akten särskildt titelblad, skrifvet af annan hand. Bordt kunskap äga. — Månne ej rättare: kunskap ägt eller bordt äga? Sid. 5 §L l:o. Samma Glassfördelning. Månne detta är nog bestämdt? Borde ej äfven här sägas, huru många af suppleanterne skulle vara präster, jurister och literatörer? 2:o. Förstås med Ledamot äfven Suppleant ?
Den å magasinet inlemnade spanmålen borde ej få i mät tagas för skuld eller böter, och, om någon för sådane eller andra orsaker afträdde sitt hemman, skulle efterträdaren lösa den afträdändes å magasinet varande spanmål efter årets markegångspris. Tiden för spanmålens inleverering finge bero på delegarnes egen omtanka och öfverenskommelse; hvarjemte slutligen alla reglementariska föreskrifter, sedan de utaf delegarne Jdifvit godkände, borde till Konungens Befailningshafvandes i Länet fastställelse öfverlemnas. Vid ärendets behandling inom Bonde-Ståndet hafva de fleste af dess Ledamöter afstyrkt berörde förslag, som, i deras tanka, skulle förorsaka stora olägenheter, men kunde, om så nödigt ansåges, gälla för Motionairernes hembygd, utan alt leda till något tvång för dem, som ej ville derpå ingå. Statssamt Allm. Besa.- och Oeconontie-Utskottens Betänkande N’.o i/{. i3 Utskotten, som tagit i öfvervägande livad motionerne och dervid fogade handlingar innehålla, få vördsamt anföra, att då, enligt hvad under discussionen inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit upplyst, i många orter af Riket finnas Sockenceli District-magasin, med hvilka invånarne äro nöjde; då inrättandet af enskilde spanmålsförråd i serskilda orter, likasom förändring af redan befintliga dylika anstalter, lärer vara en på invånarnes egen omtanka beroende angelägenhet, hvarom de ega hos Kongl.
N:o 27. 9 24 Juli 1812 för Skåne och Skaraborgs län, och innehöllo desse, att, oin en hemtnans-egare, som enskiftes-delning och utbrytning erhållit, skulle linna förmånligt att af sin tilldelade ouppodlade jordrymd aflåta till och med tionde-delen af hela sin egolott till främmande personer att bebygga, uppodla och med full egande-rätt besitta, skulle han dertill ega rättighet, dock alt ingen lägenhet linge göras mindre än 4 tunnland, samt att derå skulle läggas en årlig afgäld i spanmål, som i jemförelse lill hemmanets hela egorymd och godhet derå belöpte, så att stam-hemmanet icke sattes ur stånd att ränta och andra derå liggande skyldigheter fullgöra; att Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd till så beskaffade afsöndringar från krono-hemman eller boställen erfordrades; samt alt, om egaren lill enskiftadt hemman, med mer än vanlig egorymd, ville göra större afsöndring än en tiondedel, borde sådant, efter anmälan hos Konungens Befallningshafvande, hemställas Kongl. Kammar-kollegium och af dess förordnande bero. Från säteri, rå- och rörssamt insockne, frälse-hemman kunde afsöndringar af mer eller mindre jord, för alltid eller viss tid, oanmärkt få ske, emedan nämnde slags hemman icke räknades till skattskyldig jord. Då den yngre lagstiftningen om jord-afsöndringar står i närmare samband med den hemmans-klyfningen rörande, torde, för vinnande al en redigare öfversigt af ämnet i sin helhet, nu höra redogöras för huru hemmans-klvfnings-frågan så småningom uppstått ur och utbildat sig från de äldre förbuden emot skattskyldig jords minskning, hvilka förhud alsågo egentliga jord-afsöndringar. Enär med hemmans-klvfning egentligen förstås: ett hemmans och dess skatts fördelning i lika förhållande emellan jlera egare, följer ock deraf, alt egentliga förbud emot hemmans-klyliiingar förekomma vid den tid, då hemmanen hlilvit till deras natur, ständiga ränta och mantal, uppförde i jorde-böckerna.
Men de hafva dock större frihet att glädja sig åt än de förnäma kvinnorna. Kyskhet och sedlighet äro dock främmande begrepp för dessa stackars varelser. Detta fodras endast af de gifta kvinnorna, men måste hos dem vara absolut. D e koreanska kvinnornas moraliska kodex är ej lik den, hvilken gäller för västerns kvinnor. De äro från barndomen inlärda, att lydnad gentemot männen är deras förnämsta dygd. Fäder, bröder och äkta män fordra hvar och en sin andel i denna oreflekterade och obetingade lydnad. Ehuru de koreanska kvinnorna fästa en stor vikt vid att äga små händer och fötter och betrakta detta såsom höjden af skönhet samt såsom ett bevis på förnäm härkomst, så underkasta de sig likväl ej för att nå detta mål den förskräckliga tortyr som deras kinesiska systrar, hvilka icke kunna hoppas att erhålla position såsom första eller andra hustru till en kinaman af ädel börd, med mindre de äga dessa vanskapliga fortkomstledamö- ter, hvilka mer likna fårklöfvar än mänskliga fötter. En liknande afvikelse från kinesiska bruk tillåter sig den koreanska mandarinen. D å hans kinesiska medbroder låter sina naglar växa, tills de likna roffågelsklor, för att därmed antyda sin lifslånga frihet från arbete, så ägnar den förre däremot den utsöktaste vård åt sina händer. Denna omvårdnad trotsar all beskrifning och är ett gemensamt drag för båda könen. En europeisk gentlemans vackraste hand skulle se grof och oformlig ut vid sidan af den koreanska mandarinens hvita, genomskinliga, mjukt afsmalnande fingrar, med deras blekröda mandelformade naglar. D å man lefver på Korea och ser den förfärliga träldom, under hvilken kvinnan där suckar, sänder man ovillkorligen en bön till vår Herre att andra tider snart måtte stunda. Att föda barn är egentligen hennes enda raison d ' etre. Därtill komma hennes plikter som hushållerska, som stalldräng, som trädgårdsmästare och som arbetare ute på fältet. Utom allt detta måste hon ständigt passa på att personligen betjäna sin man. Det är därför icke att undra på, att kvinnorna snart synas gamla och förslitua. Redan som ung är koreanskan i allmänhet icke fager. V i d mera framskridna år liknar hon den afskyvärdaste hexa. — Den äkta mannen deremot tager sitt lif makligt.
Ehuru jag nogsamt känner, att göromålen vid bevakningen och utminuteringen af Bankens s. k. fastighetslån äro ganska trägna, finner jag likväl icke behofvet af en särskild chef för att få dessa göromål behörigen bestridda. Jag inser således icke något hinder deremot, att berörde afdelningar sammanslås under en chef, hvilket jag altså, lika med Hr v. Troil, tillstyrker. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anser Hr v. Troil hafva rätt i grundsatsen, men finnér betänkligt att nu tillämpa den. Äfven jag har haft lånecancelliet under min inspection. Derunder har jag inhemtat, huru mycket arbete der förekommer, såväl i anseende till lånens mängd, som de ojemna afbetalningarna derå. Jag anser altså Hr Rosenblad hafva rätt, då han påstår, att fem särskilda afdelningar icke kunna undvaras, såvida icke chefen för låneafdelningen har sä ringa göromål, att han äfven kan sysselsätta sig med dem i cancelliet. Jag känner icke detta, men tror dock, att man härutinnan bör förlita sig på Hr Rosenblads erfarenhet, hvilken är nogsamt bekant. Man anmärker såsom stötande, att två afdelntr skulle få likartade namn; men lånecancelli-afdelningen kan ju kallas inteckningsafdelning; namnet gör icke något till saken. Hr Rosenblad: Ehuru jag hade önskat att slippa ingå i detailler, är jag likväl skyldig Hr Lefrén ett svar. Han bär nemi. misstagit sig deruti, som skulle lånebanken begagna samma documenter som lånecancelliet. Då documenterna inkomma, lemnäs de till cancelli-commissarierna. De pröfva dem; hvarefter desamma, i händelse af bifall, infö - Dea 13 J* n a a r i. 67 ras i lånebankens böcker. Handlingarna qvarstadna alltid hos cancelli-conirnissarierna. Allt, som tillhör beräkningarna, finnes inom cancelli-departementet. Lånébanken lemnar månadtligen uppgift å de lån, hvarå ränta är förfallen, på det cancelliet må föranstalta om lagsökning.
E D människa, som duger till att förrätta gröfre husliga sysslor, skall blifva så dyr, att endast rikt folk kan aflöna henne. Må flickorna därför i elementarskolorna bibringas det begreppet, att man kan lära sig att förrätta » pigsysslor » själf, för den händelse man kommer i sådant lefuadsläge, att det blir nödvändigt. D e skola då, om de blifva gifta och få döttrar, uppfostra dem till bildade flickor och till » duktiga pigor » på samma gång. Judarnes furstedöttrar giugo själfva till brunnarne och vattnade bjordarne. Den store romaren Cincius Cincinnatus satt och stekte sina rofvor i lerkärl, när hans medborgare kommo till honom för att välja honom till rådsherre. Bulver säger på något ställe: Ä r du skald, så håll dig ej för god till att gå på torget och köpa det kött, du behöfver, så länge du ej skrifvit något, som öfverträffar Miltons » Förlorade Paradis ». Som alla födas lika, Så fattiga som rika, Så böra alla ock arbeta här: Ur Eden drifcen mänskligheten är. Anna A. r {ågra ord om gångsport och höstpromenader. et är icke min afsikt alt här inlägga en gen' saga mot » sportliendens » i ett af Iduns senaste nummer uttalade ogillande af all sport, ehuru tillfället därtill kunde vara frestande. Emellertid lärer väl » sportfienden » icke vilja förneka, att sport härdar och stärker kroppens alla muskler och nerver o c h sålunda befordrar hälsan? Nåväl, skulle då den urgamla satsen om » en sund själ i en sund kropp » plötsligt hafva förlorat sin giltighet! Enligt L-a S-s uppfattning skulle ju sporten » förjaga intelligensen » till den grad, att » släktet vore i fara att urarta, ifall vi ej skyndsamt sammansluta oss till dess motarbetande.
Utskottet beslöt at ej öpna mera än et convolut i sender, då efter hand dessa förteckningar skulle komma at quitteras. Härefter, och sedan Herr Landmarskalken samt öfrige de resp. Ståndens Herrar Talemän ankommit och intagit sina rum, företogs läsningen af de i Justitieärender hos Statsrådet hällne protocoll och uplästes deraf protocollet för 1809 den 15 Junii 17 Aug1. Vidare justerades Utskottets memorial till Riksens Ständer til svar på Friherre Mannerheims förfrågan2. Herr Prof. Dr. Wijkman föreslog, at på det Constitutions Ut skottet under den korta tid, som möjligen denna Riksdag kan komma at räcka, må kunna medhinna at läsa alla protocoller, Utskottet måtte skilja sig i trenne fördelningar, bestående af tvänne ledamöter af hvarje Stånd. Flera ledamöter instämde häri; och biet detta förslag af Utskottet bifallet med det tillägg, at för alla ledamöter icke dess mindre fri tilgång skulle vara til alla protocollen, samt de anmärkningar, som möjligtvis vid något kunde göras, in pleno måtte anmälas och endast der pröfvas och afgöras. Sedan Utskottet öfverenskommit at i eftermiddag kl. 1/2 5 åter sammanträda för at fortsätta läsningen, åtskiljdes Utskottet kl. 1/.t til 2. 1 I protokollet uppräknas en mängd data, i detta fall i kronologisk ordning. Då så är fallet, upptagas här endast det första och det sista. Den 8 Augusti 1810 e. m. Justerat d. 9 Aug. 1810. A. G. Möknek. Den 8 Aug. eftermiddagen sammanträdde Constitutions Utskottet, då alla utom Ordföranden voro närvarande. Enligt förmiddagen gjord öfverenskommelse delade sig utskottet i trenne Afdelningar, så att tvänne ledamöter af hvart stånd på hvardera sig nedsatte. Första Afdelningen, hvartil hörde Friherre Cederström, Biskopen D:r Tingstadius, D:r Wijkman, Rådman Eochschildt, Borgmästaren Nenzén samt Riksdagsmännerne Anders J.
19 ftabgab åBorått innetjafmcr faft egenbom på lanbct etter i ftab titt ett taperingSmårbe af minft ett tufen tttifsBater, etter för ItfStib etter för minft fern år arrettberar jorbBrufS* faftigpet tilt taperingömårbe, ej unberftiganbe feptufen tttifSbater, etter oc! erlägger titt ©taten Besittning för en titt minft åttapunbra ttiiföbatcr uppffattab årlig infomft. § 15. 28at titt tttifsbagömån i Slnbra hammaren merfftättaS inom ©eptemBer ntånabS utgång näft före Början af be tre år, för pmtlfa maten gåtta. görcrbnar konungen npa mai etter afgår etjeft Stifsbagöman för Stubra hammaren innan ben tib, för tjmitfen t;an Btifmit matb, tittänbatupit, merfftätteS oför* bröjtigen nptt mat för ben återftåenbe tiben. § 16. SSaten förråttaS, för tauber, inför bompafmanbeit mebetft ©teftorer, font ntfeS inför fommunatftåmmanS orbföranbe etter, om fommunen utgöres af ftab, t; ma rom i 13 § 2 mom. förmåteS, ben för fåban ftab färffitbt tittfatta ftprelfe. gör I;marje tommun måtjeS en ©lefton ocp berutöfmer, efter fotfmångben, en för tjmarje futtt tat af ett tufen. 3 be mattretfar, forn Beftå af tmå etter flera ftåber, utfcS inför