Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är en alldeles grundlagsvidrig anmälan, som kunde föranleda till discussion i ämnet, i rak strid med 90 §:n Reg.F:n, hvilket jag bort anmärka utan att vidare mig inlåta: men då Utsk., efter denna premiss, funnit sig berättigad! att förbigå grunderna för fyllande af åtskilliga behof, som varit nödvändiga, utan afseende på huru detta beslut om fyllnad blifvit fattadt, hvilket efter Utsk:s egen uppgift är föremål för ett annat Utskis pröfning för det fcärvar., och således icke kan vara föremål för StatsUtsk.; Den a BI a j f. ta. lindo man kunnat vänta sig, att StatsUtsk. 6koIat nu tillse, huruvida verkliga behof fdrefunnos för de embetsverk, sona af Konungen fått anslag på anmärkt sätt sig tilldelade, och om ärendena verkligen, ty förutan, kunnat fortgå utan förlust för det allmänna. 1 afseende på statsregleringen måste väl den maxime, grundlagen foreskrifver, få gälla, att R. St. skola så bestyra om löneregleringen för tjenstemännen, att desse kunna, oafvändt från Statens allmänna bestyr på sina enskildta förhållanden, sysselsätta sig med tjenstegöromålen; ty då först kan man fordra af tjenstemännen, att han rätt skall fullgöra sina skyldigheter. Emedlertid, om Statens reglering icke sker på det sättet, oell följden deraf blir ett fördröjt skipande af rättvisa i hvarje i domstolsväg förekommande fråga, ett fördröjdt afgörande af administrativa frågor till följd af cn för liten tjenstemanna-personal ; om förluster för enskilde eller menigheter, mångfalldigt drygare än det anslag, sorn borde lemnäs lill embetsmännen , uppkomma: huru, frågar jag, har StatsUtsk, då nfsett Statens nytta, huru hvarje enskild medborgares rätt alt få tvistiglieter skyndsamt och rättvist afgjorda ? Jag kan således icke annat än för min del ogilla den, af Utsk. uppgifna s. k. grundsatsen, men som rätteligen lärer böra benämnas missbrukad myndighet.
Vill man på de nu uppgifne qvantiteterne grunda en ungefärlig beräkning af åkerjordens arealvidd, så framstå följande resultat: Utsädets Erforderlig vidd för en tunna utsäde. Gör i Tunnland. Beskaffenhet. Belopp i Tunnor. Tunnland. U n i 3 T \ 1 3,720 55,892 32,624 11,739 2,331 12,853 Hvete Råg Korn Blandsäd och Hafre Arter Potates 2,790 49,682 32,624 15,652 2,331 77,118 Summa 119,159 17 eller i jemnt tal 120,000 Tunnland; hvartill torde böra läggas: l:o trädesjord, utgörande till det minsta lika med den arealvidd, som årligen bär hvete och råg, eller omkring 60,000 » 2:o åkerjord, som begagnas till klöfver, timotej, grönvicker, rofvor eller andre foderväxter, utan att samma höst besås med hvete eller råg, och hvilken jord efter lindrigaste beräkning torde utgöra 20,000 » Således tillsammans 200,000 Tunnland uppodlad jord, motsvarande efter medelberäkning 59 å 60 Tunnland på hvarje fullt förmedladt hemman, hvilken ungefärliga åkervidd per hemman också torde vara den, som inom detta Län i verkligheten vanligast förekommer. Vid undersökandet i hvad mån den nu beräknade produktionen af spanmål och potates kan anses lemna årligt öfverskott till afsalu, torde man kunna, med hänsigt dertill att äfven städernas jord lemnar icke obetydlig afkastning, anse konsumtionen af landels skörd vara inskränkt till en befolkning af endast 200,000 menniskor, af hvilka efter medelberäkning hvar och en till sin föda årligen förbrukar: Hvete jV:dels tunna eller tillsammans 6,250 Tunnor.
Då uti lagstiftningen den grundsatsen blifvit lemnad åsido, att jordegendomar borde ostyckadt bibehållas inom slägten och derjemte den tendensen mer och mer gjort sig gällande, att hvarje samhällsmedlem, som vill sig ärligen försörja, bör sättas i tillfälle dertill, men ett väsendtligt hinder häremot varit och ännu är gällande uti föreskrifterna i Kongl. Förordningen den 6 Augusti 1864 i hvad densamma angår hemmansklyfning, så synas dessa i hvad ske kan, böra undanrödjas, och rättigheten att klyfva hemman dels göras oberoende af olika uppfattning vid besutenhets-värderingar, dels ock bringas i närmare öfverensstämmelse med fordringarne på ett ändamålsenligt och lör jordegaren mest vinstgifvande brukningssätt, utom det att utklyfning af mindre hemmansdelar icke medför samma olägenheter i afseende å skog och betesmark, som äro förenade med jordafsöndringar, hvars innehafvare ofta förorsaka stort ohägn af brist på bete och skog. Bestämmandet af ett visst tunnlandtal i odlad eller odlingsbar vidd med andel i skog och mark, som den utklyfna hemmansdeleu minst bör innehålla, synes böra ega företräde framför nu gällande stadganden för besutenhetsberäkningen, enär det alltid blir lättare att afgöra, om en utklufven del är odlingsbar än huru många personer derå kunna hafva sin bergning och huru många kreatur den kan föda, hvarförutan ett sådant stadgande alltid skulle sporra nya egaren till odling, för att, i händelse af lösningsanspråk, ådaggalägga 3en utklufna jordens duglighet till odling. Det har ock visat sig af jordafsöndringar och förhållandet med städernas jord, att tunnlandtalet ej behöfver vara särdeles stort, för att åboen derå väl kan berga sig, och grunden för hemmantalets bestämmande finnes i 19:de § af åberopade förordning gifven. Men om man ock ej vill frångå principen, att klufven hemmansdel skall gifva en viss beräknad afkastning, synas likväl de i författningen uppgifna fordringar, att sådan liih. till R.
M:s utan direkte genom nämnde samhällen sjelfva, emedan det sednare otvifvelaktig! skulle i någon mån kunna leda derhän, att de kontroller, som erfordras för att dessa ökade skatter skola rikligt och ordentligt inflyta, behörigen handhafvas. Det är nemi. gifvet, att ifall ifrågavar:de medel komrae kommunerna omedelbart till godo, desse skulle blifva mera villige att beifra underslef och försnillning vid bränvinsbränningens och minuteringens bedrifvande, än som nu är fallet. Vi veta mer än Väl, huru svårt det är, att, då sådana mål blifva inför domstolarne åtalade, få sanningen i dagen. En nästan allmän afvoghet härutinnnan ådagalägges så väl af vittnen som till och med af nämnden sjelf, enär allmänna tänkesättet f. n. är, att sådana saker gerna kunna få gå opåtaldta. Enda medlet att bryta denna opinion vore, enl. min tanke, att låta tillverknings-skalt, botesoch beslagsmedel, åtminstone till någon betydligare del gå till kommunerna sjelfva, hvarigenom de naturligtvis skulle blifva intresserade U e n 24 December. '.19 att allt i delta afseende ginge rikligt och val ut. I detta afseende kunna vi ock hämta exempel af Norrmännen. [ anledn. af della anförande anhöll lii Gr. o. Landtm., alt discussionen måtte inskränkas lill den nu föredragna molionen, som borde behandlas af Allm. Besv. och Ekon.Utsk., dit del icke kunde vara skäl att öfverlemna en discussion om det nu vidrörda ■ ämnet, hvilket komme alt blifva föremål för eli annat L'lsk:s behandling. Frih. Raab:
Gullander åliggande betalnings-ansvar för åtskilliga lån, utgifna från Malmö Låne-Contoir, Bifölls. N:o 71, i anledning af ålskillige tjenstemän vid Götheborgs Låne-Con - Fröt. Uldr. dg Sept. t84o - 597 loir ansökningar om eftergift af öfverräntor och befrielse från betalningsansvar för lån, som utgått å sedermera falska befunna handlingar. Bifölls. N:o 72, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 2.3, i fråga om löneförhöjning och pensionsrätt för Bruks-Skrifvaren vid Tumba A. Sätherberg. Bifölls. N:o 73, i anledning af Postmästaren, Kammmarberren J. Maulesj ansökning om eftergift af skuld till Banco-Discont-Verket. Bifölls. N:o 74, i anledning af väckt motion, angående åläggande för Directionen vid Rikets Ständers Låne-Contoir i Götheborg att till lånesökande derstädes öfversända beviljade lån och omsättningar af lånen ombesörja. Bifölls. N:o 75, i anledning af gjord framställning om inoch utvexlings-prisen å Ducater samt utvexling af guldoch silfver-plantsar. Bifölls. N:o 76, med hemställan, att Stockholms Stads Sparbank måtte erhålla rättighet att i Banken insätta ytterligare 50,000 R:dr Baneo emot 3 procents ränta och uppå 6 veckors uppsägning. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statsoch Bevillnings-Utskottens följande Betänkanden, sedan den 2 dennes å bordet hvilande: N:o 22, angående så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af framställdt förslag, att halfva Tull-uppbörden för inkommande utländska stenkol må till understöd för Höganäs stenkolsverk anvisas, som ock åtskillige i detta ämne väckte motioner.
«hans poësi är efter ordets betydelse gjord vara, icke fritt uppvuxen i diktens lunder; konstgjorda sockerbagare-blommor – rustkammarhjeltar, formstöpta bilder, med ett ord, akademiskt arbete, som» – Hvad? min poësi? afbröt honom den med mustascherna. «Nej!» återtog den ifrige, men afbröts åter af samteliges skratt, hvilket i sin tur tystnade för ett i andra rummet skallande fyrstämmigt: «Bålen vinkar. Vid dess stränder Sätt dig ned, drick drufvans skål!» o. s. v. Snart instämde hela sällskapet i kören, och så fortfor det i brokigt hvimmel af förnuft och oförnuft in på natten. Hvilken roll den unga gifta mannen hade i komedien kan vara likgiltigt. Men till hans ära måste sanningsenligt anföras, att en viss hemlig oro i hans sinne nu och då påkallade ett nytt bemödande att hålla det öppet för glädjen och ett nytt glas för att underhjelpa ansträngningen. Den stämning, vinet ger själen, blir väl vid en sådan grundton sällan harmonisk, men den ger dock lättast rena ackorder i molltonarterna, och äfven den fulla terzen klingar, som skulle strängen tryckas af en surdin. Så kom han hem nästan ångerfull, och hans steg tilltogo i hastighet, ju mera han närmade sig de sinas boning. Den nattliga dimman var så stark, att han flera gånger förde handen till ögat, för att röja väg för dess blickar. Väl susade en kall fläkt öfver hans varma känsla, då han icke såg någon ljusstråle ur fönstren lysa sig till mötes; och äfven han tänkte en gång: fordom var det annorlunda! men kylan försvann också med farten af en vind, nästan spårlöst. Så var det ej underligt, att han inträdde beredd till fred och försoning, och äfven henne skulle han finna vek och längtande. Hvad är lifvet, fantiserade han, att det skulle förtjena vrede, och huru kort är det icke, för att lemna tid för aggets långsamma retelser? Hvad äro dessa småsaker, öfver hvilka jag klagar, att de skulle åtskilja tvenne af begär efter kärlek och sällhet svällande menniskohjertan?
Religionslära!! t. ex., så nödvändig för menniskans moraliska tillvaro, hennes lycka och hennes förhoppningar, bibringas blott genom en tröttande Kathekesläsuing, i st. f. att göras lefvande geno n kunskapen om naturen och dess under. Menniskoandens arbeten under årtusenden till slägtets utveckling blifva henne obekanta, under det hon fäster i minnet historiska namn och årtal utan betydelse och sammanhang. De lefvande språken, så nyttiga att känna för den allmänna sammanlefnaden, numera icke inskränkt inom fäderneslandets gränsor, och så oumbärliga för att fatta och förstå de tankar, som blifvit uttalade för att skärpa eftertanken och rena hjertat, inläras blott såsom en salongsprydnad. Uttalet är det väsentligaste, sjelfva språkkunskapen en underordnad sak. Och af de egentliga qvinliga arbetena, nyttiga och nödvändiga för den husliga trefnaden, lärer hon föga eller intet, såsom att sticka och sy enkel slätsöm, att klippa till och uplaga sina egna, sin mans oell sina barns kläder, under det hennes färdighet upöfvas i fina broderier och konstig tapisserisöm o. s. v. Hvad som dock uptager den mesta tiden är musiken. Der anlag dertill finnas böra de naturligtvis upodlas, men att utan sådana anlag bortnöta en dyrbar tid för att förvärfva en blott mekanisk färdighet i fingrarna eller strupen, är lika grymt, som att tvinga menniskor att åhöra det själlösa hamrandet på ett piano. Med ett ord: det är lätt att inse, det qvinnans bildning och upfostran är falsk. Erfarenheten visar oss följderna deraf: olyckliga äktenskap, söndrade familjförhållanden samt fåfänga och osedlighet hos det upväxande slägtet. Någon synnerlig förbättring häruti skall säkerligen icke inträffa förr än Staten tager om händer äfven qvinnans bildning. De enskilda läroanstalter, som nu finnas, kunna aldrig motsvara sitt ändamål. De inrättas ofta af qvinnor, hvilka sjelfva icke ega några insigter eller några begrepp om barns handledning, blott såsom försörjningsinedel, och utan att stå under upsigt af någon slags auktoritet.
Tillander. 12 Kongl. Mcij.ts Nådiga Skri/velsej N.-o 75. Ank. till Exp. Utsk. den 23 Mars, kl. 7 e. ra. Kongl. Maj:ts nådiga Skrif velse till Rikets Ständers Stats utskott angående Majoren m. m. G. Krooks gjorda anhållan om ersättning för mistade löneinkomster; gifven Stockholms Slott den iy Mars 1848.
Räkenskaperna äro för båda åren granskade i Kongl. Kammar-rätten, för det förra med och för det sednare utan anmärkningar samt utvisa: IJelBet. år fl$50. år fl$5fl. Uppbörd: — Balans till påföljande året: Balans från föregående äret: — Underhåll, gåfvor och pensioner Aflöning Medikamenter Reparationer Intressen ‘ Balans till påföljande äret: 1 Uti dessa räkenskaper förekomma åtskilliga miss-skrifningar och miss-summeringar vittnande om mindre noggranhet hos räkenskapsföraren, hvilket Revisorerne, då någon förlust härigenom icke drabbat fonden, endast velat anmäla, på det att mera omsorg och noggranhet härutinnan för framtiden må iakttagas. Vid den af Revisorerne, den 12 nästlidne Oktober, anställda inventering af säkerhetshandlingarne för de från fonden utgifna lån, befunnos dessa för ett värdebelopp af 10,666 R:dr 32 sk. samt för Kniggeska pensionsfonden, utgörande 16,666 R:dr 32 sk. och för Liebertska testamentsfonden, 2,000 Rdr, i behörig ordning; hvaremot för återstoden af de utlånta medlen säkerhetshandlingar saknades, härrörande, enligt ett Direktionens, Revisorerne förevisade, protokoll den 17 Maj delta år, deraf, att den vid Drottninghuset då anställde Kamreraren Joli. Möller, under honom kort förut beviljad tjenstledighet, ur riket afvikit och derförinnan ur Drottninghusets kassa tillgripit dessa handlingar, bestående af intecknade skuldförbindelser å tillsammans 36,700 Rdr; varande frågan om laga ansvar och ersättningsskyldighet beroende på domaremaktens pröfning. Räkenskaperna hafva i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning för båda åren utan anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande tabell: Barnbördshuset — 136 - Debet. år 1850. år ISSI. Galans från föregående äret: Balans till påföljande året: Skuld Afskrifnin Balans från föregående året: S " Utgifter: Underhåll åt barnaföderskor Medikamenter Aflöning och gratifikationer
Dufvudsladen, som nu icke utan Lere vindkörändringar samt dagars oell veckors lippeball kan tillr^ggaläggas, skulle förvandlas till en öfverfart st blott H mil, som kunde göras med tillbjelp af en enda vind; att enligt b vad genom undersökningar, pejlingar oeb mätningar utrönt blifvit, stora inloppet frän Östersjön till sksrgärden oeb Ltockkolm, med begagnande afdon söreslagne Lsnal-svläggiiingen, skulle kunna tagas förbi Hufvudskär ock 6aIIing-Ö vid ksfsbordet, utan anlöpande ak landsort ock Dalarön, kvarigevom 2^ fot djupgående Karteg skulle kona en blott 7^ mils segling jfrän öppna sjöa till Ltockkolms brygga, som ifrån kafvel ända till ingången af Lkuresundet gar r nästan alldeles rät linea, vek Sfven derifrån blott kar vbel^deliga kräknjngar: alt »mot det L. Lt r förut understäldta förslaget till ifrågavarande inom-skärs karled; ater upptagande genom nppmuelcfranr/e -7/ dlocfr-r ^ets förekom, att Lädra Ltäkssundet, som gar Utskottens Letänkanden, K:o 5i..
Det arbete, han nedlagt på sin långa inträdesansökan till seminarium, kom honom nu väl till pass, och han skildrade såväl sin glädjelösa uppvext som sin brinnande lust och åstundan att arbeta sig fram i samhället med så lifliga färger, att den gode grosshandlaren nästan fick tårar i ögonen. Ty grosshandlare Knuston var, såsom vi sedermera fingo höra, känd för att hafva ett sinne, lika öppet för det lustiga som för det rörande. Han hade sjelf sträfvat sig upp ifrån armod, ty han var ursprungligen en fattig torpareson ifrån Bohuslän, och hans namn Knuston var endast en Engelsk omstöpning af det gamla Svenska namnet Knutson. Då Pettersson slutat sitt vältaliga andragande, räckte grosshandlaren honom handen och sade: »Jag hör, att herrn har allvarliga föresatser och en lefvande håg att bli en duglig karl. Och jag skall se till, hvad jag kan göra för herrn, om herrn visar i handling, hvad herrn lofvat med ord. Någon plats på mitt kontor fins visserligen ej att påräkna för närvarande; men herrn skall tills vidare få arbete i min brädgård. Det torde ej heller skada om herrn förkofrar sig åtskilligt i sina stycken, innan herrn tänker på att komma in på något kontor. Hos min vaktmästare kan herrn få reda på, hvar min brädgård är belägen etc. etc. Adjö!» Pettersson visste knappast, om han skulle vara glad eller icke åt detta anbud. Först och främst hade han endast det löjliga i sin annons att tacka för platsen. Vidare inskränkte sig denna till arbete i brädgården – kanske fordrade grosshandlaren, att han skulle gå der och bära plank liksom en annan dagakarl. Och han, som väntat sig en plats på ett fint och trefligt kontor! För det sista hade grosshandlaren ej nämnt ett ord om någon lön – och det var ju i sjelfva verket det vigtigaste. Ty hvad skulle han eljest lefva på! Inte kunde han nu längre ligga sin uppoffrande vän och välgörare, det var mig, till last, sedan han öfvergått till näringarna.
Den, till godtgörande af 1848 års krigsrustning skostnader, för år 1850 anvisade särskilda bevillning, efter afdrag af det före årets slut deraf influtna belopp, 583 R:dr 41 sk. 6 rst., 299,416: 6. 6. (Hela denna påräknade sär kilda bevillningssumma har under loppet af år 1851 ingått.) Köpeskillingen för den vid Regeringsgatan här i hufvudstaden belägna och af Kronan försålda s. k. flofbageriegeädomen Kreditiv-fordringar: För det begagnade beloppet af kreditivet å 150,000 R:dr till förstärkning, emot 3 procents årlig ränta, — dito dito af det räntefria kreditivet å 100,000 R:dr till underlättande af Arméens ackords-reglering De, till ersättande af förskottsvis bestridda karavtänskostnader samt ytterligare utgifter för anstalter mot kolerafarsoten, lyftade summor utaf det vid 1S47 och 1848 års riksdag anvisade mindre kreditiv För reqvirerade och utbetalda medel utaf det med 2,000,000 R:dr beviljade kreditivet till bestridande af 1848 års krigsrustning skostnader De, under årén 1848, 1849 och 1850, utaf detta kreditiv lyftade summor utgjorde tillsammans R:dr 1,830,000: hvartill böra läggas räntor å de för dessa kreditiv-lyftningar af Riksgälds - kontoret upplånade medel 87,985: 36. 8. Summa Rulr 1,917,985: 36: 8. häraf hade Riksgäldskontoret dock, genom den till detta verk influtna krigsrustnings-bevillning, utöfver skedda restitutioner och bestridda taxeringskostnader, erhållit godtgörelse för ett belopp af 941,813: 4. 5. hvadan Kontorets återstående fordran vid 1852 års slut utgjorde 11:dr 976,172: 32. 3.
Ständers StatsUtstorts den 12 dennes a dordet lagda utlätande, angäende wista Kongs ^Gardar, hwilka hittils statt under Kongl. Majus enskilvra öjzposition, föredrogs ä nyo och bifölls: hwarom de öfrige kespective Standen ffulle wördsamt och wänligen underrättas. Ilt su^rs. l§x krotocollo 8. L. Irä^Lräk. Friherre 8tael von hollstein inwände ännu ytterligare, at dessa krotocoll8 Utdrag endast uplyste, at de tre Sränden bifallit Stats-Utffottets Betänkande, men aldeles icke hwad detsamma innehölls, hwarföre han önskade, at LxxLciitionön med detsamma nu mätte jämföras. Äkffillige hördes förklara, at sädant wore öfverflödigt, hwarefter Lxpsäitionen, uppå derom af Herr Grefwe» och Landtmarssalkengjord kroposmon, Gillades. Företogs Lxpeäitian-;-Utskottets den 17 sistl. Mars pä bordet lagda förslag til underdänig skrifwelse til Kongl. Maj:l, rörande Wargeringens indragning. Grefwe 67II endora, soban k^enninF. Dä Ridderskapet och Adeln i sitt beslut, i afseende - iiir Den 27 Mars. ve pä Oeconoimsoch Befwars-Utskottets Betän kande om Wargeringen såsom stal aberopar, ej allenast med de öfriga trenne Scanben 80 §. i Regeringsformen, uran afwen 7Z §., tror jag, ar i iI,xpec!jtion6n lil Kongl.
Efter Rikets Ständers tanke finnes således för närvarande intet skäl, att göra någon väsendtlig ändring i den nu gällande formen för landsbygdens menighets-styrelse eller sockenstämman. Sockennämnden är också en behöflig oell passande länk i denna styrelse, dock under förutsättning, alt det göromål, som författningen endast vilkorligt anförtror åt nämnden, eller bandhafvandel al ”sådana gemensamma ekonomiska angelägenheter, hvilka icke tillhöra embetsoch tjenstemäns handläggning”, i stället ovilkorligen och i främsta rummet upptages bland socken-nämndens åligganden. Men om på landet kommunal-väsendels ordnande blilver företrädesvis lättare, i anseende till den torftighet pä grundämnen, som dervid slå lagstiftaren till buds, så blir frågans lösning desto mer invecklad i städerna, just i löljd af det öfverflöd pä materialier, som der är för handen. Lagstiftarens omsorg måste här mindre gå ut på att tillskapa något nytt, än att af det gamla utsofra hvad som är öfverflödigt, samt att uti hela organismen bringa enhet och sammanhang, hvilka nu alltför mycket saknas. Den högsta rnunicipala myndigheten i städerna är Magistraten eller Borgmästare och Råd, valde af en klass bland stadens innevånare, borgerskapet. Magistraten — för att ej tala otti dess sysselsättning såsom domare i stadens domstol — har det högsta inseendet öfver stadens ekonomi och politi, och de tjenstemän eller verk, som med dessa saker ega det omedelbara bestyret, lyda, eller böra åtminstone lyda under Magistraten. 1 fråga om disposition af stadens medel och egendom kan dock Magistraten ej besluta, ulan att höra sin principal borgerskapet, hvilket i dylika frågor representeras af ett utskott eller råd, borgerskapets äldste, till antalet vanligen 24, eller eljest i förhållande till folkmängden. 1 flera större städer är de äldstes rätt att representera borgerskapet sä fullständig, alt sammanträden af menige borgerskapet der aldrig förekomma, men i de flesta städer är vanligt, att vissa årligen återkommande allmänna rådstugor ega rum, dervid frågor af större allmän vigt, i synnerhet sådana, som angå beskattning eller betydliga utgifter, föredragas.
Februarii, af BondeStåndet, den 19 Februarii, och Febtuarii N:o ai, af Ridders Adeln, samt reStåndet, LagUtskoitels Betänkande N:o 48’. 19 K:o 26, af Ridderskapet och 4 Adeln, ( den 5 af PresteStandet, och £ Mars; af BorgareStåndet, J sa enär, enligt 87 5- > BegeringsFormen samt punkten af 49 i Riksdagsordningen , tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvis ning från endast ett RiksStånd i dessa mål ej betager samma beslut deras kraft och verkan till expedition , anser Utskottet , vid detta förhållande, något utlåtande öfver berörde anmärkningar icke erfordras ; hvilket Ltskottet härmedelst får bos de respective RiksStånd , som återremisserne meddelat , -vördsarnt anmäla. Stockholm den 2 April 1829. STOCKHOLM, Elméus ock Granbergs Tryckeri, 1S19. ' ■ - LagUtskotlels Betiinkandt N:o 4g. g Ankom till Eiped. Betänkande, i anledning af åtskilliga Motioner om än* äring af 17 Cap, HandelsBalken och 20 Cap. ÄrfdaBalken, H err P. G. Cederschjöld , som, på salt LagUtskottets den 16 sistlidne Januarii, under, ordningsnumrorne 19 och 20, afgifne Betan, landen utvisa , hos Högloft. Ridderskapet och Adeln framställt det yrkande, jitt åtskilliga,’ mot slutet af 1823 års Riksdag, till Kongl. Majtt af Rikets Ständer öfverlernnade Under-! dåniga Skrifvelse^ innehållande lagförslag , dem Kongl. Maj:t i Nåder förklarat Sig då ej kunna pröfva eller antaga , måtte tilt Kongl. Maj:t å nyo inlemnas, har under detta yrkande inbegripit ''den i Bihanget till samtlige RiksStdndens Protocoll, under