Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven denna i orten1 pfi ia' 1110111 detta_Län öfverallt blifvit bestridd afhemmansägarne rit förémrf* W’ Diligence-Bolaget, meli anstalten bar åtminstone va Ji«t åtagande”1^t.c-de}en att skjutsnings-skyldigheten berott af frivi!- 0 4 stallet för dea annars utgör en vid Jordbruket onaturligt i8 fästad börda, Ilvars tillvaro endast kan försvaras af dess oumbärlighet. Dessutom är det uppenbart att de vanlige skjutsanstalterne blifvit i följd af Diligence-farterne mindre anlitade, då Diligencerne merendels varit upptagne af hela det antal Resande, som deri kunnat rymmas; men om denna Inrättning skall hinna den fulländning, som det dermed åsyftade välgörande ändamålet förutsätter, är det visserligen i första rummet nödigt att lega» för Gäslgifvare-skjuts betydligt höjes, likasom i andra Länder resan med så kallad Extra Post är betydligt dyrare än med Diligencer, och billigheten af en sådan förhöjning lärer alltid vara ovedersäglig, så länge icke legan fullt motsvarar Skjutsningsbesväret, det den för närvarande icke lärer kunna anses göra, då ingen kan förmås att frivilligt åtaga sig ett sådant besvär, utan betydligt tillskott utöfver Skjutslega!!. Under innevarande och nästlidet år hafva undersökningar inom hela Länet blifvit anställde för aLt tillse huruvida den vid Gästgifverierne indelte hållsfejutsen kunde minskas eller indragas, och i dea man undersökningarna fulländats, äro dessa frågor pröfvade, derigenom hållskjutsen vid a.i Gästgjfvargårdar är antingen helt och hållet indragen, eller minskad med ett antal af Sextiosju hästar dagligen. Örn man beräknar de härigenom besparade dagsverken till En R:dr Banco örn dagen för hvarje par hästar med åtföljande Skjutskarl, hvartill de skäligen torde kunna uppskattas, utöfver den inkomst sorn genom Skjutshåll kunnat inbringas, uppgår värdet af denna besparing till omkring 12,000 R:dr Banco örn. året.
Men har hon i behörig o. s. v. Ty orimligt är det väl att en CoopvaerdieSkeppareEnka skall, för det hon cj Burskap uppsagt, taxeras lör Mannens rörelse, den hon dock icke med något slags biträde kan sköta; med llcrc dylika exempel. y Momentet i5 sid., vsta raden står» Artister. Till denna klass torde böra hänföras en klass menniskor, som ej finnes uppförd i hela Bevillningsförordningen, som stundom ett å två år uppehållit sig på ett och samma ställe, som således, om ock ulländningar, böra betala Staten skatt, och som varit orsaken till många tvister inom i?-4 Den 17 December f. in. Taxeringsoch PröfuingsComiteerne, jag menar kringfarande uteller inländske Lindansare, Taskspelare, Djurförare &c., hvilka dessutom för hvarje af sina representationer höra erlägga hvad som för TheaterDirecleurer, sidan 17, andra och 3:dje raderna stadgadt är. Sid. iy. Entrepreneurer; hör tilläggas af alla slag. Då åtminstone inom Hufvudstaden finnes Entrepreneurer hvilkas rörelse ej är tillräckligt taxerad med 20 R:dr, sorn i Förordningen utgör högsta poiilten, vågar jag derföre föreslå ytterligare trenne klasser derutöfver såsom 75, 5o, 4° °ch sedermera bibehållandet af de i Bevillningsförordningen utsatte fyra klasser. Handels Expediter och Commissionärer; Detta moment innehåller just genom sin mindre bestämdhet en möjlighet att kunna beskatta en klass menniskor, som aldrig annars kunnat beskattas; jag menar Procentare; deras yrke är olagligt och man får således uti en Bevillningsförordning cj ana dess tillvaro, alldra helst såsom en näringsgren; men oundgängligen böra personer, som af sine Medborgare äro kände för att drifva ett så indrägtigt yrke, betala något till Staten. Procentare medgifva sällan att det är egna penningar de utlåna; de lära alltid påstå sig gå tillhanda med andras penningar och derföre begära drygt Den 17 December f. m. arfvode.
Jag anser för min del, att Ekon Utsk. bort hafva gjort på samma sätt med Hr Rydins motion. Hr Den 24 Ma j. Hr af Dalström: Då vid början af riksdagen fråga uppstod 0111 representationsförändring, omfattade jag detta ämne med den värma, som tillhör hvarje representant, sorn önskar lycka och sällhet åt sitt fädernesland för framtiden. Jag har med noggrannhet tagit kännedom om det närvar, representationssättet, dess fördelar och brister, saint dervid funnit de sistnämnda vida öfverväga de förra, synnerligast i sednare tidsförhållande. Jag såg med glädje allt flera och flera tecken till ljusning af den dag, då för Svenska folket en lyckligare framtid skulle uppstå. Jag var derföre färdig alt afsäga mig min förvärfda sjelfskrifvenhet, och jag önskade alt ett annat representationssätt måtte inträda; men hvad hände! Det parti, som från början af riksdagen begynt göra sina åsigter gällande, omfattade hastigt och begagnade ganska fermt den hänförelse, som rådde i afseende på representationsförändringen, bemäktigade sig väldet öfver denna heliga fråga, och framskaffade på ett konstlad! sätt ett grundlagsändringsförslag hvilaude till nästa riksdag. Som jag icke då och icke heller nu kan gilla de grundsatser, hvarpå detta förslag fotar sig, utan min fulla öfvertygelse är, alt ett representationssätt, som skall vara nyttigt för vårt land, måste grunda sig på principen af ståndsval, samt rättigheten för de hittills orepresenterade medborgarne att i ett femte stånd i representationen deltaga, så kan jag icke annat än med fägnad se, att nu en möjlighet finnes för den stora majoritet, hvars mening blifvit undertryckt, att framställa sina åsigter i detta afseende, icke allenast inför Svenska allmänheten, utan ock inför Sveriges Konung. Jag önskar således lika med de talare, som i öfverensstämmelse härmed yttrat sig, att betänk, måtte återremitteras. Jag vill likväl icke i alio förena mig med de åsigter, som Hr Rydins motion innehåller, jag önskar alt framställningen till K. M. endast mätte åsyfta, det K. M. täcktes hafva i beredskap ett förslag att genom nåd. propos. lill nästsammanlrädande R. St. aflåta, i händelse Ständerne eller K.
Bolagets rut utlånte medel först skola indrifvas och användas, samt att behörig revision varder, enligt Reglementets föreskrift och på sätt, sorn hittills skett, med deltagande af publikt ombud, årligen föryättad, och att års-anslagen ej få utbetalas, innan genom revisions-förrätfningen blifvit intygadt, att det föregående årets arbete blifvit, i öfverensstämmelse med vederbörliga föreskrifter, verkstäldt, samt Reglementets innehåll jemväl i öfrigt efterföljdt och iakttaget; hörande Staten för evärdelig* tider fritagas från alla vidare anspråk j och för denna Canal-byggnad, äfvensom till dest| underhållande eller framtida iståndsättande. sgo Underdåniga Skrifvelseri 3:o Till beredande s£ ersättning åt Staten för hvad sorn sålunda kommer att utgifvas, skal! anmälning till deltagande uti Hjelmare Canaloch Sluss Werks llolag med alla uti de för Bolaget, den 31 Julii 18 t b, utfärdade Pri vi legiér och Bolags-Reglorne den 24 Augusti 1820 medgifne rättigheter, ytterligare under närmast härefter följande 5 år förblifva öppen på det sätt, att den, sorn åstundar en sådan delaktighet, bör hos det Rikets Penninge-Werk, hvilket med utgifvande af anslagen till allmänna arbeten får befattning, tillkännagifva för huru stort belopp han önskar blifva Actie-egare, hvarefter honom åligger, att till samma Werk af det tecknade beloppet inbetala | del för hvarje år, räknadt från och med nästkommande år till och med år 1828, så att ■vid Actis-teckningen erlägges hvad som, efter denna grund, för de förflutne åren tillika med det, hvarå teckningen sker, belöper, och sedermera § del hvarje påföljande år; dock utan att de sålunda tillkomne nya Actie-egare må berättigas, att af Staten erhålla ränta under byggnads-åren.
Genom den lättade utvägen för qvinnorna att erhålla prydligare kläder än de sjelfva kunna tillverka, föranleda de utan tvifvel att försumma hvarjehanda husslöjd, hvarigenom de dels kunnat bespara sig kontanta utgifter, dels bereda sig arbetsförtjenst, som för mången landsort är af serdeles vigt. På grund af dessa skäl anser jag förslaget skadligt. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs Hr Hjertås, Lars, d. 30 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion om nedsättning af bevillningen efter 2:dra Art. Bevilln Förordn. för handel och rörelse samt minskning uti minirniafgiften för handtverkare, fabrikanter och handlande i hufvudstaden. Hr Rosenblad, Bernh.: Beträffande den delen af Hr Hjertås motion, som angår nedsättning i minimi-afgiften för handtverka3 H. 4 r 50 Den 4 Januari. re i hufvndstaden (jag vet icke om motionärens afsigt varit att utsträcka sitt förslag äfven till de andra städerne) instämmer jag, då för en fattig handtverkare en minimi-afgift af 10 r:dr kan vara ganska dryg. Deremot kan jag så mycket mindre instämma i förslaget till nedsättning af procenten för handel och rörelse i allmänhet, som pä sätt Hr Hjerta sjelf erkänt och ingen bättre än han har i den vidlyftiga serie i dess tidning Aftonbladet för år 1846 lill komplett evidens ådagalagt, för att begagna en annan tidningsredaktörs uttryck, huru ojemförligt ringa i jemförelse med andra, beskattningen utgår för handel och rörelse.
Vida säkrare slär på andra sidan förlusten att afhända Staten den allmänna egendom , som bär är i fråga , och det tyckes nästan som man änteligen en gång för att radicalt kunna försäkra sig om att åt^ komma Jägeristaten, vill borttaga sjelfva grunden för deras tillvarelse Men dessas åtgärder utsträckas ju genom Förfåttningarne till eftersynen å KronohemtnansSkogarne och huru KronoÅboerne och Boställslnnehafvarne med denna Statens Egendom hushålla? Man kan nämna många och samtida exempel huru nyttig controllen härå varit, och i samma mån aom Hemman och Nybyggen på våra Finnskogar och aflägse Marker, afskiljas med visst tunnlandstal från öfverblifvande Skogar, hvilka naturligtvis som Kronans måste betraktas, så Uppkommer tid efter annan alltid bt hofvet af er» vårdande tillsyn , så vida ej angränsande fritt skola få plundra hvad Staten å sådane ställen tillhör, KronoBetjeningen har en gång in natur» bevisat, huru litet deras öfriga befattning kan sammsnjemkas med Skogsvård så att i den deletl lära inga flere exempel göras oss behof. Men äfven Rofdjursjagten fordrar sin uppmärksamhet , och i Wermland åtminstone, känner jag Jägeristaten® oupphörliga bemödande att i* Dcetmbtr e. mt. atälla ett värn mot den digerdöd, som annars SMille af Björnar, Vargar, Löen och Räfvar, utbredas öfver de stackars Inbyggarnes förnämsta egendom, boskap och husdjur. Den fattige och aflägsne Landtmannrn, som ej förmår att hålla ordentlig vallgång för sin lilla hjord, ar i synnerhet blottställd att mista pä en gång allt det redbaraste han äger, och således hindras att någonsin upphinna välstånd, och kunna utveckla sig i odling och förkofran. Sådane allmänna anstalter som kunna skydda desse Individuer , är , Statens pligt mot sine skattdragande medlemmar utan skillnad mellan den fattige och den rike, och här framträder nyttan af Jägeristaten.
men, jag ska ' inte gråta mer, bli inte räddl Ser du, jag är så dålig, så dålig! O c b det har jag aldrig tänkt på förr. aldrig brytt mig o m! » frå- gade den lilla bestört. » » M e n o m Selma ber G u d o m förlåtelse, så kanske han inte blir så fasligt ledsen,. jag ska också be för Selma i kväll, » försäkrade L i s a lugnande. » Å b, det är så — luggat ungarne grannarnas fönster ser i b r ö d b o d e n! » Lisa, medan hon mest på samvetet. m y c k e t annat j a g har gjort hemma på gården, slagit in o c h. o c h. stulit bakelH o n vände sig bort ifrån bekände, hvad som tyngde M e n Lisa endast såg på henne med förvå- nade, deltagande ögon. F ö r henne vore dessa förseelser, som hon ej förstod, a f mindre betydelse, än den b o n sjelf begått — att ha narrats! » S e r du, det där att ha stulit är det värsta — för det kan polisen ta en för, — så det lär väl inte G u d kunna förlåta m i g! » sade Selma suckande. Lisa var alldeles rådvill. F ö r första gången kände hennes lilla hjärta b e h o f af att lindra en likes b e k y m m e r, men b o n visste ej hur; — bakelsesnatteri var någonting, som låg alldeles utom hennes fyraåriga erfarenhet. » Å r du riktigt säker på, att alla människor, som inte äro dåliga, k o m m a till G u d? » frågade Selma tveksamt. » D e fattiga o c k s å? » L i s a hade ett mycket sväfvande begrepp o m, hvad som menades m e d ' de fattiga ', men hon svarade utan betänkande: » A l l a, alla! » » M e n jag är så fasligt dålig! » hopplöst. sade Selma — Hennes ögon lågade af fientligt trots, då den fina frun utropade: » H u r kan Lisa bära sig så illa åt — klänga upp i knät på ett sådant där b a r n!
Man kan tänka sig att en financiel kris under tiden inträffat, och att borgenären derigenom blifvit i behof af sina penningar, och i sådant fall skulle han naturligtvis ieke antaga äfven den allrabästa realsäkerhet, utan gäldenären skulle blifva tvungen att inbetala hela skulden, ehuru han derigenom kom i en sämre ställning än om lian aldrig ingått något aftal. Jag tror icke att man behöfver befara* att domaremakten skall antaga annat än redbara löftesmän; ty efter den erfarenhet jag har, så tillvägagå domare i detta fall med deri största försigtighet, emedan de i annat fall sjellva kunna komma att stanna i ansvar. — Hvad slutligen angår Utskis åsigt, att den 10 §:n endast har tillämpning på den händelse att den döde varit ensam löftesman, så är äfven jag af denna tanka, dels derföre att flere löftesmän först omtalas i 11 §:ti, oell dels derföre att lagen* såvida här varit fråga om flere löftesmän, vid ny löftesmäns antagande bordt stadga såväl borgenärens utan äfven medlöftesmännenshörande. Jag fäster visserligen icke mycken vigt på denna lagförändring, men då denna g onekligen är en bland de mest obestämda* och då Utskis förslag går en rättvis medelväg mellan borgenärensoch gäldenärens intresse, så lår jag anhålla om bifall till detsamma* Hr Carleson, Edvard Henrik: I motsats mot den siste 'värde talaren anhåller jag om afslag å Betänk., och skulle jag., ota det ej vote så sent på .Riksdagen, framlägga ett förslag till förändrad redaktion af i fråga vide §. Jag erkänner, i likhet med Gr.. Sparre, att 10 gm i 17 34 års HandelsBalk är i hög grad otydlig* roen de ändringar som Utsk. föreslagit anser jag vara stridande mot all rättvisa, och anser jag att Utsk. icke på ett tillfredsställande sätt bemött de anmiirknir som gjordes mot förslaget förra gången det var före.
Hr Reuterskiöld, Fabian: Af den reservation, som blifvit af Hr Rosensvärd mot denna punkt i Utsk:t afgifven, upplyses, att de till underhåll af rikets fästningar hittills anslagne medel varit otillräcklige, så att de från orterna inkommande besigtningsoch arbetsiörslagen årligen måst med omkring ^:del inskränkas med den påföljd, att Värdet af sålunda eftersatta arbeten, som år 1862 uppgick till 23,539 rdr, år 1865 stigit till ett belopp af icke mindre är 63,613 rdr. Under sådana förhållanden kan jag icke fatta, hvarifrån Utsk:t fått den uppgift, att något längre uppskof icke ifrågakommit och att de angelägnaste behofven kunde fyllas med en mindre betydlig summa än den af K. Enligt min tanke är det nödvändigt, att de ifrågav:de arbetena påskyndas mera än hittills egt rum, och jag får derför, i likhet med den nämnda reservanten, yrka, att hela den af K. M:t begärda anslagsförhöjningen, 20,000 rdr, måtte beviljas. Hr af Kleen, Johan: Med stöd af de skäl, Hr Rosensvärd uti sin mot denna punkt i Utsk:t afgifna reservation anfört, får jag instämma med den siste värde talaren uti det yrkande, att R. o. Ad. ville, med afslag å Utsk:ts hemställan, bifalla hela den af K. M:t äskade anslagsförhöjning. Frih. von Schulzenheim, David:
De svårigheter, som möta vid bestämmandet af en allmän norm för uppskattning af värdet å hus inom Städerna, hafva icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, och Utskottet har, under Öfverläggningen i detta ämne, en trott sig finna, att den enda lämpliga ledning härvid vore den af Utskottet antagna, eller Brandstods-värdet. Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 28. 53 Ulskottet känner äfven, att många hus finnas, som ej blifvit i dylika inhemska anstalter försäkrade; men det är dock troligt, att då en allmän regel, i afseende på fastigheters värde, svårligen kan angifvas, skulle någon ledning i detta hänseende erhållas genom jemförelse med de hus, som äro delaktiga af Brandstods-Bolag. Motiven för grundsattsen alt bestämma det å hus i Städerna i Brandstods-Föreningar antagna värde såsom ett minimum vid taxering, äro, efter Utskottets tanka, icke vederlagda, och det beror af Taxerings-männen att, om dessa värden äro för låga, upphöja dem till det verkligen gällande; och då allmänt kändt är, att, utom Allmänna Brandstods-Bolaget, flere dylika Föreningar finnas inom Riket, har Utskottet, för att äfven i fråga 013a deri försäkrade hus finna ett minimum af värde, begagnat uttrycket: ”Allmänna, Inhemska Brandstods-Bolag, ” hvarigenom ingen olägenhet, men väl en nödig controll för värdet, kan uppkomma, i synnerhet som det icke må befaras, att Husegare hellre skall, af sådan anledning, söka försäkring i utländska Compagnier, enär ingalunda följer, att så assurerade hus, blifva lägre värderade, än de, som äro delaktiga i Svenska Försäkrings-anstalter. Af dessa skäl föranledes Utskottet afstyrka de ifrågaställa förän - 54 Pevillnlngs-UlskoUeCs Utlåtande N.o 28. dringar i Utskottets förslag om värdering af lms i Städerna.
Thorild säger, att det Täcka är det behagande i små och ofullkomliga saker; deri har han ej orätt. Men småheten och ofullkomligheten äro just oredorna i sakerna; och det vackra af detta lilla och ofullkomliga kan således sjelft ej vara annat, än en oreda i utseendet. Förstår man, att hela den ifrågavarande klassen är oreda, men att inom klassen finnas grader af mer eller mindre sådan: då har man fattat vår mening. – Påminner man sig slutligen, att ”Täckt” kommer af ”Täckelse”: så torde man, efter det nu anförda, finna begripligt, om vi tillägga, att det Täcka, i sin egenskap af ”vacker oreda”, är, i sjelfva verket, ett Fult som är betäckt med Vackert. Hopen ser blott täckelset; och ser, på sitt vis, rätt. Endast philosophen med smak, och artisten i stort, se tvärtigenom det; och skönja derunder en fulhet, som det blott glest öfverskyler. Men de flesta menniskor, vanligen genom en hindrande samverkan af klimat och cultur-grad, äro oförmögne att förstå och fördraga de stora sanningarna i naturen. Deraf sker, att de helst vända sig till de granna skenen, som vid första anblicken locka deras behagskänsla och tända den till ett häftigare begär. Så t. ex. tjusas Nordens inbyggare långt förr af ansigten, som likna omogna och nyss utspruckna blomster, än af de räta drag, det allvarsamma tycke, den fullmogna färg och de svarta ögon, som utmärka Grekiska anleten. Ett sådant anlete utvisar en makt, som imponerar, och sätter den nordiske åskådaren i tvifvelsmål om hans egen; det verkar känsla på ett kraftigt sätt, men icke på ett häftigt; och bland Nordens inbyggare, hvilkas lynne har en viss hetsighet, väcker ett så beskaffadt ansigte mera en kall vördnad, än någon tilldragande hängifvenhet. Det blir dymedelst för Nordländarn, på ett visst sätt, snarare obehagligt.
Prestman serskildt framställdt förslag, att Rikets Ständer, på sätt förut blifvit andra af större eldsvådor hemsökta städer förunnadt, måtte, till biträde vid återuppbyggandet och i synnerhet regleringen af meranämnde stad, bevilja ett lån af 25,000 R:dr, att antingen under 10 4 Stats-Ulskottets Utlåtande * N:o Sy. års lid räntefritt begagnas och derefter med 5 procents årlig ränta och 5 procents ca pi ta 1-a fbe tal ning återgäldas, eller ock att med 5 procent årligen, deraf 3 hoide beräknas såsom ränta, inbetalas. Utskottet liar tagit i öfvervägande hvad i berörde hänseende anfördt oeh föreslaget blifvit; och då Rikets Ständer, under förflutna Riksdagar, beviljat flera städer, som nästan helt och hållet eller till betydligare del blifvit, genom inträffade eldsvådor, ödelagda, lånebiträden för deras uppbyggande samt Söderhamns stads behof af enahanda understöd efter den härjande eldsvåda, hvaraf staden år 1835 hemsöktes, är vordet vederbörligen vitsordadt, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka ett lånebidrag af allmänna medel till nyssnämnde stads nya reglering och återuppförande af stadens vid berörde tillfälle nedbrunna publika byggnader. Med ledning af stadens Magistrats och Äldstes uppgift å behofvet för detta ändamål enligt deras af Kongl. Maj:t sill Rikets Ständer nu öfverlemnade underdåniga ansökning, får Utskottet alltså vördsamt hemställa, att Rikets Ständer må bevilja och till utgående från Riksgälds-Contoret anvisa ett lån å tolf tusen (12,000) R:dr Banco för staden Stider hamns nya reglering och uppförandet af stadens publika byggnader. Beträffande åter vilkoren för detta låns utbetalning och sättet för dess godtgörande, så har Utskottet trott, att i detta hänseende hufvudsakligen samma grunder och föreskrifter borde bestämmas, som stadgades, i afseende på det staden Wenersborg vid sista Riksdag beviljade dylika lånbiträde.
ag vänder mig denna gång till de af Iduns läsarinnor, som skulle vilja, elier redan försökt och misslyckats, rita ett svartkritsporträtt för att glädja någon med. Hvarför det är så svårt att fä ett porträtt, som är ritadt efter fotografi, lika med originalet, beror på den stora svårigheten att direkt förstora en 8 — 12 ggr, utan att begå fel mot proportionerna, och det behöfs sannerligen icke mycket, förrän den förstorade bilden liknar allt annat än originalet. Det enklaste o c h bästa sättet att förstora en bild vill jag här nedan beskrifva. Det första året var en del af » Truth ' s » Ett glas, lika stort som fotografien, fernissas med asfaltlack och får torka. Hela glaset rakontorslokal använd för utställningen, men som deras med en nål efter lineal, parallelt med kanden alltjämt växande insamlingen fordrade större terna, med streck, som ligga 5 millimeter från och större utrymme, ha konstgallerier m. m. hvarandra, först på ena hållet o c h sedan vinanvändts, och i år var det Londons Polytekkelrätt mot det första; man har nu erhållit ett rutnät af bestämda kvadrater med 5 mm. sida. niska skola som, efter jullofvets början, öppMed en mjuk pensel doppad i jluoroätesyra nade sin stora föreläsningssal, gymnastiksalen etsas glaset under ett par minuter, hvarefter det och » the swimming bath » (simbasängen), hvilsköljes med vatten o c h asfalten aflägsnas, hvilken senare under vintermånaderna appliceras ket går bäst med terpentin. Man har nu ett fint rutnät fördjupadt i glaset; till ett kolossalt läsrum. det kan göras tydligare med litet cinober i linolja, som ingnides öfver den etsade glassidan, * * hvarefter den afputsas, då rutnätet framträder i * röd färg. Vill man hafva den förstorade bilden 10 ggr så Vilja nu Iduns läsarinnor följa mig för att stor som originalet, ritar man upp ett rutnät med se, huru en dylik utställning kan te sig! blyerts på papperet med 50 millim. kvadratsida, Den första salen innehåller de inköpta, skänkta 8 ggr 40 mm., 12 ggr 60 mm.
SJETTE SAMLIN GEN. IS Afdelningen: Banco-Ulskottets Memorial, Utlåtanden och Belänkanden. Banko-Utskottets Memorial, N:is 1, 2. 1 JfS 1. Ank. till Exp. Utsk. d. 13 Dcc. 1847, kl. 1 e. m. Memorial, med anhållan om arfvoden, i och för erforderligt Kansli-biträde hos Högloft Utskottet. Som den förberedande handläggningen af de Banko-Utskottet tillhöriga ärenden fordrat Utskottets organisation, till en början på 2:ne Afdelningar, af hvilka den ena framdeles torde behöfva att i två fördelas, samt det tillförene funnits nö digt, att för hvarje Afdelning begagna en Notarie och för öfrige inom Utskottet förefallande Cancellie-göromål 2:ne Kanslister; så får Utskottet, som, jemnlikt 24 § 1 Mom. i Riksdags-Ordningen, endast eger att för hvarje division förordna en Kanslist, härigenom hos Rikets Ständer tillstyrka ej mindre att den Kanslist, som för hvardera Afdelningen kommer att antagas, får uppbära Notarie-arfvode, än äfven, att Utskottet må berättigas, att, från och med den 3:e dennes, använda dels 2:ne af berörde Notariearfvoden och dels 2:ne Kanslist-arfvoden. Stockholm den 2 December 1847. På Kidderskapet och Adelns vägnar: Pä Presteståndets vägnar: P. Cronhielm. C. 1. Heurlin. På Borgareståndets vägnar: På Bondeståndets vägnar: J. F. Gråå. Per Pålson. C. O. Ossbahr. M 2. Ank. till Exp. Utsk. d. 13 Dec. 1847, kl. 1 e. m. Memorial, med öfverlemnande af Banko-Fullmäktiges till Utskottet afgifne Berättelse.