Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bolaget skall, i alla rättsförhållanden, som kunna uppstå emellan detsamma och Svenska Kronan eller enskilde medborgare, lyda under Svensk domstol och varda underkastadt Svensk lag. 14:o. I fråga om begagnande och underhållande af jernvägen, med hvad dertill hörer, komma slutligen de föreskrifter och stadga nd en, som Kongl. Maj:t kan finna för godt meddela, alt tjena till ovilkorlig efterrättelse; varande Bolaget och dess biträden derjemte i allmänhet skyldige att iakttaga och fullgöra hvad, med hänsigt till den Staten tillkommande vård öfver jernbanan och tillsyn öfver trafiken derpå, kan varda i vederbörlig ordning foreskrifvet. Och torde, i anseende till den ifrågavarande jernvägs-anläggningens samband med en af Statens hufvudbanor samt dess vigt och betydelse för vissa delar af landets kommunikations-väsende, Rikets Ständer derjemte finna lämpligt att, såsom vilkor för beviljande af stats-bidrag för ifrågavarande ändamål, för sin del, besluta: att Staten må ega att från Bolaget inlösa jernbanan, med verkstäder, lokomotiver, vagnar och öfriga tillhörigheter, när sådant pröfvas lämpligt, dock ej förr än sedan 25 år förflutit från det banan blifvit till allmän trafik öppnad; hvarvid inlösningssumman bestämmes till det belopp, hvartill Bolagets för banans fulländande bestridda kostnader uppgått, med afdrag af den summa, som erfordras för att sätta banan och dess röreiso-materiel vid inlösnings-tiden uti full godt skick. 2;o. Slals-Utskottels Utlåtande M 86. 73 ii:o. Emot Utskottets beslut att frångå Riks g aids-afdelning ens förslag att tillstyrka den södra stambanans färdigbyggande hela vägen mellan Falköping och Jönköping, för att i stället kunna föreslå beviljande af sex millioner R:dr till jernvägs-arbete pä denna stambanas sydligare del ifrån Finja-sjön upp genom Småland. Äfven i denna punkt synes mig afdelningen hafva med klara och bindande skäl ådagalagt företrädet af sitt förslag. Det torde dock vara tillräckligt för en hvar, som icke alltför mycket tager intryck af enskilda ort-intressen, att i detta afseende erinra om följande sanningar. l:o.
Derunder måste naturligtvis förstås blott den enda banan, hvarom fråga varit, såvida det skall blifva blott en. Till förekommande af all tvetydighet, hemställer jag, om icke lämpligast är, att den ena propos:n kommer att innefatta anslag till de af Utsk. föreslagna båda banorna, och den andra endast anslag till den vestra. Detta måtte vara i full öfverensstämmelse med de yrkanden, som blifvit gjorda af de ledamöter, de der begärt sådana proposir. Häruti instämde Hr von Hartmansdorff. Frih. Raab: Jag hörde ett instämmer från Hr von Hartmansdorff, och äfven jag vill afstå från mitt yrkande af delning utaf proposm, under förutsättning, att de, som jemte mig framställt enahanda, yrkande, äfvenledes ville derifrån afstå. Hr von Hartmansdorff: När jag senast hade ordet, ansåg jag första proposm böra göras derpå, huruvida anslag skall gifvas till en eller tvä banor. 1 öfverensstämmelse härmed har Jag instämt med Hr Sandströmer, som för tydlighetens skuld upgaf, hvilka dessa banor skulle vara. Hr Gr. ö. Landtm, erinrade, att bland dem, som yrkat att serskildt måtte afgöras om anslag må lemnäs till en eller två banor, äfven voro Hr von Troil och Frih. Klinkowström, och att således, om desse ledamöter vidhöllo sina yrkanden, först endast borde bestämmas antalet af jernvägsstambanorne. Hr Sandströmer: Då, såvidt jag kan påminna mig, ingen begärt anslag till den Skånska banan, med uteslutande af den vestra, synes mig deraf följa, att om R. o. Ad. beslutar anslag till blott en bana, någon annan än den vestra icke kan ifrågakomma, D ein 1 No vember e. m. 237 helst åtskilliga ledamöter yrkat anslag till denna bana, med uteslutande af den Skånska. Då således beslut skall fattas om anslag till endast en bana eller den vestra, men icke till den Skånska, bör i propos:n uptagas, hvilken bana, som är i fråga. Hr von Troil:
Ständers Stats-U? skott föreslagit; och dä mig wetterltgen inga andra transactioner inom Contoirek kunna eller böra hemliga hällas, än de som frän Fullmagtiges sida kunna markas; sä beror ju i asta fall af dem att sädane ej Commistariaket meddela, Pä desta stal wägar jag för min del tillstyrka bifall pä Högloft. Srals-Utstottets Betänkande i hela sin widd och följaktligen lill allt hwad det angående Commistariatels organisation ych åtgärd föreslagit, Herr Lctwltrenkmm, hfvist. Jag anser al! frukta» för hemligheters yppande vm Utrikes Galvyn . för aldeles fåfäng, Till sölje as mitt MemoMvrial tillstyrkte 1799 ars rewision en publicitet om sä Utrikes som Inrikes Gäldens förhällande, pä det Rikets nogne Skattdragare mande fä erfara hwad bätnad deras bewikjade tillstött förmär ästad70NMM. I en lycklig stund bifölls ändteligen wid ;gvO ärs Riksdag, att en ärlig Kungörelse utfärdas stu e om all Riksgälds,Werfels sä tillgäng som utgift. Hwar Man kan således lära känna precisa Ut - Den -6 Zebruarii. ^299 rikes Galdens förhållande. Ett Commissariat tillkomme att uppgifva Jnteressens och Amalgams förfallodag samt »varande tillgångar, imri Herrar Fullmäglige akt domina vin Coursens bestafsenhet, samt utse en Man bland sig, em Commissarie eller Kamererare till Wexelns upköp, kanffe oek sjelf,ve besörja om all Utrikes Correspondence samt Brefväxling med Rikets Publique Werk och högre Cmbelsmän. Nykomne Fullmägkige hafva hittills nödgats söka underrättelser af Betjeningen, men jag pästär att all underrättelse hädanefter stall ste officiell och wid answar.
På sådan grund har jag, under ytterligare åberopande af de, uti Hr Consul Donners och Herr Doctor Fellenii reservationer, emot Utskottets förra Betänkande i denna del anförda välgrundade skäl, och då, efter min tanka, den ena näringen eger lika rättvist anspråk på skydd som den andra,*—Klädes-Bomullsoch Siden-fabrikören , sorn Brännvins-fabrikören, ■— trott mig böra tillstyrka en lull af i5 procent i allmänhet, hvarutöfver ingen artikel, af hvad slag som helst, borde belastas. ’4 ”Slutligen har Utskottet funnit sig befogadt att skydda inhemska Boktryckerierna med samma tull-procent, som för fabriks-varor i allmänhet blifvit bestämd, och derföre föreslagit, det införseln af ut - yB Bil. till Bevillnings-Utskottets Ull. N.-o 44- rikes pä Svenska språket tryckta Böcker skola med en sådan tull beläggas. ”För att fullständigt kunna ådagalägga det origtiga och olämpliga i detta förslag, torde böra upplysas under hvilka omständigheter och i hvilka fall tryckning utrikes af böcker på Svenska kan komma i fråga. Detta sker: a) ”När Svensk man antingen i främmande land pä sitt modersmål författar och der låter trycka eller ock ditsänder sina arbeten för att tryckas. Sällan lära dessa händelser inträffa, och alltid skola de vara påkallade af serdeles vigtiga omständigheter, som göra sådant för Författaren nödvändigt. Han önskar l. ex. en prakt-upplaga , som hos oss möjligen icke kan åstadkommas. Att med höga tullafgifter belägga införseln af ett sådant Verk, synes vara så mycket mera obilligt och äfven ända målslöst, som våra Boktryckare i allt fall, emot Författarens vilja, icke kunna erhålla tryckningsförtjensten; och då, enligt Grundlagarne, ett Manuscript är Författarens rättmätiga egendom, kan jag icke inse något skäl, hvarföre han genom tvångsband, det är: höga tullafgifter, skall tvingas att utgifva sittar - Bil. till Bevillnings-Ut.skottets Uti.
Med organisationen af det nya spelårets förvaltning har hr Nordqvist föröfrigt sjelf aflügsnat alla de tillvitelser för enskild vinningslystnad man förut velat påbörda honom, öfverskottet vid spelårets slut kommer nämligen på hans eget förslag icke att tillfalla honom utan fördelas, hälften pä ett kommande spelårs budget, den andra hälften på sujetterna sjelfva. Alla föregående operachefer klandrade man bittert derför att affärerna gingo dåligt, hr Nordqvist kalfatrade man derför att — de gingo för bra!!! Om — som man väl har anledning förmoda — äfven denna termin olyckligtvis operafinanserna skulle visa ett briljant resultat, kan man väl icke gerna längre klandra hr Nordqvist derför. Eller hur? Post tôt discrimina remm sitter sålunda hr Nordqvist qvar vid styret. Bland befälet i öfrigt på gamla operaskutan har ingen personalförändring skett. Af besättningen är det deremot några som lemcat tjensten och tagit hyra på annat håll. Huruvida deras afgång verkligen är att beteckna såsom någon förlast att tala om det lemnar jag osagdt. Bet är ologiskt och opraktiskt att vid början af ett spelår tala om hvilka förluster som uppkomma af den eller den personalförändringen. Vänta med det tills säsongen är slut. Vid en teater är ingen oersättlig. Det är en gammal sanning, så bepröfvad af erfarenheten att den inte tål några invändningar. Och af de nu bortgångna voro för öfrigt alla i vokalt hänseende temligen tvifvelaktiga operaförmågor: tenorerna Sell-man och Nilsson, basen Nygren och konstellationen Linden — Jungstedt. Sellman var en redbar och sträfsam utilitet, men starkt på retur som sångare. » Var tyst, var tyst! » skulle man med Tannhäuser i Venusgrottan kanna tillhviska honom vis-à-vis hans operasång. Nilsson visade goda anlag för komiken, eller åtminstone fördet burleska, men ingrep allt för litet i repertoaren för att der na kanna störande inverka. Nygren afgaf de bästa löften för tvä år sedan. Hans Mefisto var en öfverraskande god studie. Men han höll dessvärre icke hvad ban lofvade.
U Efter öfvervägande häraf, och då Statens tillgångar nu, likasom vid förra Riksdagen, måste hållas tillhanda för allmänna angelägnare behof, och sålunda icke medgifva anslående af några medel till den ifrågavarande hamnbyggnadens fortsättning och fullbordan; så afstyrker Utskottet bilall till motionen. Stockholm den 14 Junii 1834- • STOCKHOLM, Kongl. OimEss-BoKTtorcRsaiET, 1834- Stait-Uttkitttts Ud. A':a i73. i N:o 178. Auk. till Exp.-Utsk. den 28 Juni!. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer j angående förlängning i ytterligare tio år af de för en Pantlåne-Jnrättning i Hufvudstaden beviljade förmöner.
Det är icke, som man norska damer ha på Camilla Collets dödsdag utkunde vara frestad förmoda, om damernas kritifärdat en inbjudning att teckna bidrag till ett ska ålder, frågan här rör sig, utan om herrarnes, monument öfver den stora norska författarinnan. enkannerligen de gamla ungkarlarnes, om denna Bland inbjudarna märkas följande norska damer ödesdigra åldersgräns, bortom hvilken hotar ett i Stockholm: Antoinette Gram, Andrea ^jälfviskt Kleen, småsinnadt och innehållslöst lif i saknad af maka och och eget hem. Ett franskt spiriMaria Olrog, Wilhelmine Holmboe-Schenström tuelt och underhållande försvar för äktenskapet Anna Bugge Wiclcsell. # alltså — dock, tyvärr, ej heller utan sin franska * frivolitet! Ett dödsbud från Transvaal. Från Pre Stycket äger flere roller såväl af träffsäker katoria i republiken Transvaal har till härvarande raktärsteckning som af förfinad komik, och de släktingar ingått den sorgliga underrättelsen, att utföras samtliga mycket godt, på fiere händer Drottningens tillfrisknande har under fru Anna Victoria Wedberg, född Gustafson, den vistelsen på Ulriksdal så fortskridit, att hostan 8 februari afiidit i klimatfeber, i en ålder af 25 förträffligt. De uppriktigaste loford kunna så- numera plägar påkomma blott några få gånger år 10 månader. I slutet af juni månad förlidet lunda i främsta rummet skänkas hr Justus Hat / - på dygnet. Hostans fullständiga försvinnande år ingick hon härstädes äktenskap med grossman och fröken Borgström; likaså äro hr O. torde dock först med inträdande blid väderlek handlar A. Wedberg och anträdde en månad därByström, hr de ViaM, fru Eliason, och hr Laman, vara att motse, liksom ock då, under daglig viefter den långa resan till södra Afrika, där hon förtjänta af allt erkännande för ett samvetsgrant stelse i det fria, de ännu nedsatta krafterna torde strax efter framkomsten insjuknade i klimatfeber, och intelligent arbete. Stämningen i salongen, som till en början var fullt återvinnas. Till sommaren lära underhandsom hon då lyckligt gick igenom.
Sergeanten vände sig om, såg kragar, och kände igen det bleka, men skinande ansiktet med de bägge ljusblå, trinda fågelögonen på kyrkoherden i Ulricehamn. Aha, ödmjuka tjänare! det är ju herr kyrkoherden Su stadd utan tvivel på nedresa? Ja ja men. Jag far också till Västergötland, men det betyder inte hem för mig, utan bort, sade sergeanten och grep mekaniskt sin stora, klandrade, men betalade smörgås på hela brödet, gapande hurtigt över den. Så går det, sade kyrkoherden, den ene reser upp, den andre ner. Jag skall till Ulricehamn. Ja, och (sergeanten tömde sitt hautbrionsglas, som stått och väntat på brickan). Så länge en har hälsan, är det hälsosamt att fara fram och åter så där, anmärkte kyrkoherden. Å, det går, ja (sergeanten svalde nu det sista av sin beställning). Lämnar herr sergeanten Stockholm på lång tid? Jag har tre månaders permission. Får jag lov att bjuda på ett glas, herr kyrkoherde? vad befalls? porter? eller portvin? Jaja men, magen är orolig på Mälaren. Om det så skulle vara, posito portvin! eller porter! Sergeanten befallde fram bäggedera; och kyrkoherden, ur stånd att avgöra företrädet, drack ur bägge två; han slutade med den varmaste och gästfriaste inbjudning till den unga militären, att hälsa på i Ulricehamn och Timmelhed, för att taga sin skada igen. Sergeanten bugade sig, betalade det rekvirerade, och sprang upp på däck igen, med muntert sinne. När han såg sig om på kusterna, förbi vilka ångbåten strök, märkte han att den nu var nära att anlöpa Strängnäs. Den stora domkyrkan synes för segelfarare redan på långt håll, och dess majestätiska torn behärskar Södermanlandsnejderna vitt och brett. Först då man kommer närmare, upptäcker man en skara små röda trähus, osymmetriskt hopade under kyrkan, och endast det rödrutiga gymnasieoch skolhuset gör genom sin höjd ett avbrott ifrån de övriga liderformiga rucklen. När man slutligen anländer till den gamla söndriga bron och stannar, så säger man till sig själv: detta är Strängnäs. FOTNOT:
Riket till någon nytta, men wäl allmänheten till stor pläga, och som i händelse Kronans allmänningar til salu upplätes, fä allsintet sysslande, om ej at inrätta Jagtplatser och anföra Skallgängar, hwilka görömäl kunna lika braf, om icke bättre, werkställas af nägon inom Socknen eller häradet boende Skytt, den sockne - eller häradsboerne sjelfwe antaga, och för sitt beswär aflöna, hwartill Häradets andel i sakören kan anwändas; eller ock pä lika sätt som nu i Skaraborgs Län tillgår, bwarje matlag sammanskjuta en ringa Penning för skadedjurens utödande; hwad widare efter Kongl. Skogs-ordningen, Jägeri-Betjeningen äger hafwa uppsigt pä och när förbrytelser ske, dem ätala; säsom oloflig Jagt, hyggen af de för Kongl. Maj:t och Kronans behof afsatte trädslag, swedjande i stenbunden mark med mera, allt äf den beskaffenhet, at KronoBetjeningen ä landet med lika drift och urstillning, som hittils warit öflig, kan dem uträtta, och således Staten umbära hela denna Loips, som likwäl ärligen kostat Riket mycket penningar. 2:0 Uti alla Lagmans-Ämbeten som tjena till intet annat än förlänga processer och gifwa den 854 Den 22 I unir den trätgirkge och lägtänkte parten tillfälle at uthala tiden ofta till den rattstntes oboteliga ffada; ty det är ingen hemlighet, at en sak nu för tiden, blir lika sa rättwist undersökt och klokt bedömd af Härads Rätten som LagmansRätten, och om än sä wore at Lagmans Rätten j Lagskipningsckonsten gick ängre, isom swarligcn kan medgifwas, sä bör ju deraf följa, at HofRätten, dit walet genom wad kan komma, gar i uplysning och kunssapcr ännu längre, och som denna Rätt är permanent, får man med mindre kostnad pa än kortare tid et ännu eie^-rntcrrs beslut.
I allmänhet har någon bättre hushållning med skogarne, oansedt dertill letnnad uppmaning, icke kunnat till vägabringas; men de äro dock i de fleste socknar fortfarande tillräck/ige för innevånarnes deraf påräknade behof. Den undervisning om skogens ändamålsenliga vård och användande, som (innes meddelad i den af Hofjägmäslaren af Ström utgifne och, enligt Kongl. Maj.ts Nådiga förordnande, hvarje sockenmenighet tillställde Handbok i Skogshushållningen, har redan länge på sådant sätt varit tillgänglig för allmänheten, utan att här hos allmogen vinna någon särdeles tillämpning; men någon sådan torde ock svårligen kunna allmänt påräknas, så länge icke bristen på skogsförnödenheter, eller enskild eganderätt till skogsmarken, väcker omtankan på behofvet af dylika åtgärder. Det är derföre af högsta vigt, att i de delar af Länet, hvarest skogarne ännu icke undergått delning, desamma snarligen varda skiftade, åtminstone emellan byalagen, såsom i andra socknar redan skett, på Statens bekostnad, på det jordägarne, hvar för sig, må kunna åt skogarne egna den vård, som derförutan, enligt erfarenheten, icke kan påräknas; men för sådant ändamål erfordrades, att en betydlig tillökning beviljades i det årliga anslag af allmänna medel, som nu är för storskiftenas fortsättning i Dalarne bestämdt, så vida skiftesåtgärderne, med en för skogshushållningens förbättrande derstädes erforderlig skyndsamhet, skola kunna utsträckas till de ännu oskiftade socknarne. I förra berättelsen omförmälde skadliga åtgärder af en del jordägare, att under vissa år till andra personer upplåta större eller mindre skogstrakter till begagnande, ega beklagligen fortfarande rum i åtskilliga trakter af Länet. Byggnadsoch stängselsätt äro desamma, som af ålder brukats, och bränntorfs begagnande har icke blifvit vedertaget. Under den tid, som utgör föremål för denna berättelse, har Länets andra hufvudnäring, bergsrörelsen, visat följande resultat: Koppartillverkningen af malm utur Fahlu grufva har i det närmaste varit enahanda med dem i sista Femårsberättelsen angifne, och har äfv,en lemnat behållning åt dem, som frambrukat kopparen.
Komma egorna å någondera sidan sedermera i förändradt bruk, varde hägnadsskyldigheten derefter lämpad; ej må dock, der den varit utgjord eller bestämd efter 3 §, någon nedsättning enligt 5 § kunna påyrkas eller ytterligare nedsättning fordras i den hägnadsskyldighet, som redan efter 5 § bestämd blifvit. § 7- Den, som med egor möter krono-park eller annan skog eller mark, som under Kronans omedelbara vård står och icke till nyttjande åt enskild person eller viss menighet blifvit upplåten, håfve ej rätt att af Kronan fordra deltagande i stängsel, der Kronan ej sjelf fordrar, att stängas skall. Allmänning, som till delegarnes begagnande öfverlåten är, skall, ändå att den under allmän vård eller uppsigt står, lika med enskild mark anses. § 8- Egare af utjord eller urfjell håfve ej stängselvitsord, der ej dylik jord möter, eller annan jord, som möter, förut tagit i stängsel del. Fordras stängsel af granne, som med afseende å egornes beskaffenhet stängselvitsord eger, eller har grannen förut i stängseln deltagit och yrkar utjordens eller urfjellens egare, att dermed fortfaras skall; gånge med hvarderas deltagande i stängseln, som förut är sagdt. § 9- Innehafvare af lägenhet, som ej sjelfständig är, i thy att den under annan fast egendom lyder, håfve ej, ändå att den derifrån för alltid afsöndrad är, rätt att af egaren till den egendom fordra deltagande i stängsel, der ej sådant deltagande förut egt rum eller aftaladt finnes. Vill den andra stänga och äro de mötande egorna af den beskaffenhet, att stängselvitsord å hans sida eger rum, eller är han skyldig att i stängseln deltaga utan att genom aftal bestämdt blifvit, huru stor lott han taga skall, gälle ock om hvarderas hägnadsskyldighet hvad ofvan stadgadt är. 14 Sammans. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande M 38. § 10.
Hans skäl dertill äro att det förefölle svårt och mångenstädes omöjligt att medhinna räkenskapernas afslutande och behöriga granskning, inhemtande af vederbörandes förklaringar öfver Revisorernas anmärkningar o. s. v., så tidigt att räkenskaperna kunde för besluts fattande redan under Februari månad föreläggas kommunal-stämman och att dessutom ingen olägenhet syntes kunna härflyta af Bih. lill tt. St. På dessa skäl anser ock Utskottet ”Februari” böra utbytas mot ”Mars.” Ett ärende som förekommer å Mars-stämman, ehuru endast hvartannat år, är äfven val af Lands-tingsmän eller, der sådana val ske medelbart, af valmän för Lands-tingsmäns väljande, hvadan en erinran härom icke torde böra i denna § saknas. Med iakttagande häraf skulle således början af paragrafen lyda som följer: Tre ordinarie kommunal-stämmor skola årligen hållas: en i Mars för besluts fattande i anledning af berättelsen om iöregående årets räkenskaper och förvaltning samt för val af Lands-tingsmän eller af Valmän för Lands-tingsmäns väljande; en i Oktober o. s. v. § 23. Lika med nu gällande Sockenstämmo-förordning ålägger denna § ordföranden att föra protokollet. Detta åliggande kan dock för honom blifva väl besvärligt, isynnerhet om dessa förordningar verkligen lyckas att i någon betydligare mån lifva kommunal-verksamheten. För sådant fall anser Utskottet lämpligt att ordföranden uttryckligen medgitves rätt att åt annan person uppdraga protokollsföringen, för hvars riktighet ordföranden dock bör bibehålla ansvaret. Första punkten af denna § torde således böra få följande lydelse: Ordföranden skall vid kommunal-stämman föra eller på eget ansvar låta föra protokoll, upptagande ämnet för öfverläggningen och beslutet med skälen dertill. Sedan etc. §§ 28 och 31. Enligt § 31 skulle ordförandeskapet i kommunal-stämman och hos Fullmägtige kunna beklädas af olika personer och måste det i alla de fall kommunalstämmans ordförande ej blifvit vald till Fullmägtig.
Serskilta Utskottets Betänkande af deri 37 Junii, angående föreslaget antagande af et£ ökadt antal betjening vid ILands-Cancellierne och J/ands-Contoiren. S, D. Constitutions-Utskottets under den ig i denna månad, i anledning af Höglofl. Ridder-, skåpet och Adelns Aterremiss af Utskottets förslag om en förändrad redaction af 102 §. Regerings-Formen, afgifne Memorial, innefattande ett tillägg uti förenämnde förslag, upplästes och lädes på bordet till nästa Riksdag, för att då korn-; ma under den behandling 56 §. Regerings-Eor-» men föreskrifver. S. D. Föredrogs och bifölls ConstitutionsUtskottets Utlåtande af den 19 i denna månad öfver de hos Höglofl. Ridderskapet och Adela samt Högvördige Prest-Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottets förslag, I anledning afl Kongl. Maj:fs Nådiga Proposition om ett addita-‘ ment till Riks-Akien. Fran Höglofl, Ridder sk apel och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskott tets den 21 dennes afgifne och den 2 5derpåföljde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjor - 704- Prat. XJtdr. d. 27 Sunil 1818. «le anmärkningar vid Utskottets förut fneddelte Betänkande om de under Kongl. Comrnerce-Collegii förvaltning stående fonder, fann Ridderskapet och Adeln för gödt, att samma Utlåtande i allt öfrigt gälla* endast med undantag af Utskottets förslag, att det meddelande Creditivet borde af Riksetis Ständers Revisorer indragas, såvida de funno, att de för Mahufaetur