Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från hedervärda Bonde-ståndet: 2:o Af riksdagsfullmäktige!! Ola Månsson från Christianstads län, hvilken, efter framställning dels af hvad föregående motion hufvudsakligen innehåller, dels af hvad vid de 2:ne sistförflutne riksdagarne i detta ämne förelupit och med åberopande af Kongl. Maj:ts vid sistlidne riksdag afiåtna nådiga proposition n:o 42, anhållit, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med rättvisa och billighet, ville sätta de socknar inom Lunds stift, som ännu erlägga sin Helgonskyld till städernas skolor, i tillfälle att sjelfva få begagna den till folkundervisningen inom sina samhällen, i likhet med den rött, öfriga socknar inom samma stift vederfarits. 3:o Af riksdagsfullmäktigen Christen Andersson från Malmöhus län, hvars i ämuet afgifna memorial hufvudsakligen är af samma innehåll, sora nästföregående 20 Stats-Utskoltets Utlåtande, K:o 295. motion; och hafva riksdagsfullmäktige Jöns Månsson, Per Pålsson och Johannes Nilsson från Skåne med Christen Andersson sig förenat. 4:o Af riksdagsfullmäktige!! Nils Jeppsson från Malmöhus län, hvilken anmärkt, att den s. k. helgonskylden, uppkommen under katholska tideu för ökade kyrkliga bestyr under de vanliga arbetsdagarne, i och för helgondyrkans skull, borde numera, sedan dessa bruk försvunnit, äfven upphöra, helst denna afgift, såsom utgående lika för hvarje hemmans-nummer, antingen detta vore större eller mindre, genom denna sin orättvisa fördelning vore så mycket mera tryckande; hvadan motionären anhållit, att, i händelse helgonskylden i Skåne icke kan komma att försvinna, utan såsom lönefyllnadssumina qvarstå, nämnde utskyld åtminstone måtte blifva fördelad efter åsätta hemmantalet inom hvarje socken.
Sffifébagö * Foftnaberö gobtgöring, fanlt till inlöfeit af Eontoiretö obligationer för uppbnngningö*erfättningarile; meri, på fatt äperr v. Hartmansdorff betta fullflän* bigare framlagt, ipifav 9ftf3gälbé*(Sontoireti fiäftning berutöfiner på be 6 åren tift ocf; meb näfta Sttiföbagöår, ett ofwerfFott utöf* mer (nimb iag, lifa meb UtfTottet, uti be år* lige 210,000 3t;br uttagit, e; minbre an 215,000. Sllltfå merfelig ffillnab 693,300. ©om e| är annat an f?iliaftigf;eten emellan förfla propo* ncrabe finnman 9f;br 2,590,000, ocf) bmab ben feban upp* gifrtftt* egentet. blott erferberlig för närmaranbe till be* lori? 9l;br 2,900,000 fantt att iag vinfat, Ijitrtt genom mcblenö förbelanbe på l;n.mrie år, ocf; berigenoin toimiällbe tillfälle, att be imber riffa åren öfmerjTöbiga mebel för* ränta, tillgångarne funna ytterligare öfaé meb minft 0111* fring 80,000 9?:br. Sif öperf ©refme Hamilton: Sifa meb Jperr von Hartmansdorff ghfer /äg, att be för befiämbc bebof amtnfabe anflag idfe måga blifma beroenbc af fiimh mer elter minbre fan inflyta af bertill anm i fa be 4 S3- 3 XXXIV ©tat^UtffottetS tillgångar.
Capitalions-afgift för icke vaccinerade barn, hvilken det tillhör Riksens Ständer sjelfva att besluta om. Då jag sidst hade äran, inför Ridderskapet och Adeln, i detta ämne yttra mig, hände jag alldeles icke innehållet af Lands - 64 Den 2 Juli. e. m. höfdingen Focks Memorial, hvilket föreslär en Capitationsafgift för sådana barn, som genom föräldrars försummelse, vantro eller envishet ej blifvit behörigen vaccinerade. Jag tillslär, att detta förslag innefattar ett mindre direct och mindre stötande tvångsmedel, än det af en annan värd ledamot sedan gjorda förslag om ordentlig plikt för samma uraktlåtenhet och förbud af lysningsattest för dem , sorn ej blifvit vaccinerade eller undergått smittkopporna. Jag anser val ännu alla directa tvångsmedel till Vaccinationens befrämjande innefatta så väl ett ingrepp i Föräldrars i Näturrätten förvarade rättighet att fritt disponera öfver sina barns physiska vård , som äfven ett misskännande af Svenska nationens i allmänhet mer än vetterligen i något annat Iand ådagalagda beredvillighet att begagna de i fråga varande säkra och osvikliga räddningsmedel. Men, då ingen kan vara mera öfvertygad än jag om nyttan och den goda afsigten med Herr Landshöfdingen Focks och Professor TravenFelts förslag, sä är jag blott icke af lika tankar med dem otii rättvisan af medlen till afsigtens vinnande, oell jag är nöjd att fä min särskilda mening reserverad i Protocollet, samt tröstar mig med att åtmindstohe ett god t ändamål 'befrämjas af ett orättvist medel. Blifva dé föreslagne tvångsmedlen antagne, så anser 1*2 Den 2 Juli. e. m. 65 jag den of Herr Landshöfdingen Fock föreslagna ålder, af ett halft är; inom hvilken barnet bör vara vaccin erad t, tjenligare än den Utskottet föreslagit, nemligen af 2 är; ty efter första halfva äret infinna sig mest de så kallade barnsjukdomar, i synnerhet orult för .änder, hvilka val ej försvaras af Vacc i ne; men illamåendet kan ofta skyllas pä den.
Stapelmohr, född 1787, resto ISOG till Ostindien, och om honom äger man ej någon sednare underrättese iin af år 1812, dä han skulle hafva varit sjöman i Paris. Ryktet vill dock veta, att han vore afliden. Närmast honom är Mårlen Henrik v. Stapelmohr, som för sin ätt utfärdat fullmakt. Huruvida dessa förenämnde 2:ne personer, Carl Wilh. Uggla och Mårten Henrik v. Stapelmohr, hvar för sin ätt, må äga rättighet att uthändiga fullmakter, får jag till R. o. Ad:s bepröfvande vördsamt öfverlemna. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., vid det nu af Frih. Boye upplyste förhållande, bifölle att Ilr Carl Wilh. Uggla finge utöfva hufvudmanuarätten för adliga ätten Uggla, och att således den af honom utfärdade fullmakten, om den för öfrigt funnes riktig, finge såsom gällande antagas. Ropades ja. Derefter hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, äfven, om R. o. Ad. behagade tillåta, att den af Hr Mårt. Henr. v. Stapelmohr utgifne fullmakt må såsom gällande antagas. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att H. M. Konungen och de öfrige K. Personerne ville emottaga RiksStms und. Helsnings-depntationer i morgon kl. 6 e. m.; hvarföre H. Ex. nu anmodade de ledamöter af R. o. Ad., hvilka önskade deltaga i Ståndets Deputation, att låta sig dertill hos Ridd.Fiscalen anteckna. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att enligt 47 § Riksd.Ordn. borde 2:ne ledamöter af hvarje
R e ' n solen sjunkit o c h kväll var inne, När än vid b o k e n den gamle satt, Dock mindre därur än ur sitt minne Han tog på ord o c h på bilder fatt. till sig m a n E n hjälte säkert han skulle blifva, På hvilket fält han än strida fick, Och allt det o n d a från j o r d e n drifva Och gifva lifvet ett bättre skick. Vårt samtal Uppå parnassen han syntes sedan I egen tanke en hjälte vi!st. Men bort tog världen snart öfvermodet, Magistern såg att ej allt förmår Det kraftigt svallande ungdomsblodet, Fast viljan träder i ädelt spår. och uti b ö n e n fått. Det sprängde kring pannan allvarsbandet m e d sitt l ö j e blott! a. till denna mottog med dessa anledning kretsar äfven i vårt Å t unga släktet då vill han gifva De vackra tankar o c h goda råd, Som ej han själf kunnat genomdrifva, E j kunnat leda till ädla dåd. Om detta arbet ' af framgång krönes, Så vägs det u p p utaf m o t g å n g väl, Och sällan därför väl bifall rönes, Men klander n o g o c h det utan skäl. Om Så s o m hvar verkat, ej han får äran, själfva o c h m o r o c h far. icke han tolkat läran målsman det önskat har. minnes sedan en tärna fager, till sin hustru han hoppats få. hon en rikare make tager vår magister får ensam gå. När så den gamle sin lefnadssaga Har drömt i g e n o m, han synes trött. * En bild ur b o k e n han söker taga Men somnar in såsom barnet sött. M i n själ att min intresse mig den för glädje — kära biografi bästa en verka såsom samskolan, — Jag är ängen, som sprider vällukt när den lif o c h anda ut från friska blomstersängen, Min du själ, h o n ger! De kunna d o c k ej till lifvet kalla Den gamle där m e d sin brustna blick. G u d!
Af den i4 Mars, af innehåll; Att PresteStåndet, efter erhållen underrättelse att Ridderskapet och Adeln antagit defi af Con-, 8titutionsUtskottet föreslagne ändring uti RegeringsFormens 37. §., jemväl godkänt samma Förslag. Att Den 17 Martil, e. m. *57 Att Ståndet bifallit LagUtskottets Betänkan,* den rörande: iso Väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 16 November 1816. angaende sättet för en Menighets hörande i enskilta ärender. 2:0 Förtydligande af Lagens stadgande i 17 Cap. GiftermåisBalken angående fördel. 3:0 Arfvode för Utmätningar i private mål. 4:0 Bibehållande af Författningen, att en sjettedel af Ström alltid bör lemnäs öppen. 5:0 Förslag att Böter i Brottmål må utgå efter förmögenhet3 och 6:0 Förändring i Straffet för Hållkarl : Att Ståndet gillat Allmänna Besvärsoch 0<?.' cono/niceUtskottets Utlåtande, rörande en förbättrad Posternas regiering: __ « Att vid föredragning af ConstitutionsUtskottets Memorial, angående tvenne Redactionsfel uti de beredda Förslagen till ändring uti Riksdagsordningen, PresteStåndet ansett det vara emot Regeringsformen och Riksdagsordningen stridande, att de sedan föregående Riksdag' hvilande Förslag till förändrad Redaction af Rikets Grundlagar med förändring antaga; Att Ståndet återremitterat så val ConslituRidd, 0. Ad, Prof, IV. B. II Afd33, 34. 358 D‘n 17 Martil, e. m'. tionsUtskottets Memorial , rörande gjord Anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Corn» mandomål för Arméen, som StatsUtskottets Utlåtande angående användande af de innom Södermanlands Län befintliga Jagbackar.' Af den 17 Mars, angående: Bifall till StatsUtsfcottets Betänkande om Medels anslående åt BergsRådet Friherre Hermelin.
9. ^orbran bob hjelmare Kanal* ocf) ©lu$)perfö*53olag 49°,ooo. Itterjlåenbe forbran uti afl. ©tabemäflaren ©obemané Konconrd 1,194:,6-1U®c på bet lbib 1828—1830 åreité Siiföbag aniptfabe Söiinbre Krebitibet Ipftabe 5oo,ooo. ®c titt SBattulcbningen till Karlkrona i afräfning på 3ln)Ta* get reban uttagnc 20,000. 23atancerabt förffott titt Ifgnibcranbe af foffnabcr för fifitibne Riföbag, för fibtlfet förffott rebotbiéning är afleinnab 220,878: 29. 3. 2,057,361 i,i 57,808 (summa R:br 7/861,066(40! _ nmärfiting: Saligt Slifctö ©tänberé 23eflut upptageö Rtfetö ©tänberö Säite^anfö forbratt R:br 4,014,8521 16. 3, tidö ipibare inom linien, . ©todfjottu ben Utbetalöt ^drf^ott/ ^milfet genom afgtfwanbe vebovsie* ning font mer att fdvftvimta. Stil Kopiffeit g. cf. (Stuart, fåfom Rättcgångöontbub uti någre mål röranbe f. b. ©eneraI*Rgifiauce*Ktntoiret A. Biörck. D titt Jitfets Ståubere, ar i835, förfamtabe Slebiforerö af Statd*, 53attco^ ocf> 3lifögälbé*2Serfcn €5crattelfe angäenbe 9lifégätbé*Kontoircf.)
Konungens Befallningshafvandes Skattläggnings-Utslag, som omfattar alla oberustade hemman af Säteri, Rå- och Rörssamt fräle-natur inom häradet, bestämmer de år, hvarunder påförde räntan oförändradt gäller, med rätt och skyldighet för hemmanen alt derefter åtnjuta den lindring eller vidkännas den förhöjning i ränta, sorn efter skattejemnings-lagen kundé, i öfverensstämmelse med allmänna taxeringen, framdeles åsättas, mot tillförsäkran af lyftnings-rätt till den Stats-obligation, som svarar mot påförde räntebeloppet af vederbörlig indemnisalion, i händelse af möjlig förhöjning, för hvilken ovilkorlig säkerhet anvisas i de hos Riksgälds-Gontoret uppkommande indemnisations-fonder; hvaremot Staten förbehålles återbäring till samma fonder, i händelse vederlaget skulle efter allmänna fördelningsgrunden finnas för högt utgifvet, på sätt Skattejemnings-lagen stadgar. Utslaget hémställes till pröfning af KongJ. Kammar-Collegium, som öfver leru - Stats-Vlsloltels Utlåtandej N:0 i4o> >7 lemnar sitt beslut lill Kongl. Majrts Nådiga fastställelse, hvilken innefattai begge statsmagternes garanti för de å Statens sida utlofvade vilkoren. — 18. Utgår frälseränta ieke efter uträkning, bör Konungens Befallningshafvande, efter Häradsskrifvarens utredning af räntans belopp eller värde, bestämma, huru ansvarigheten för behörig ränta bör emellan beSiltningsrättsinnehafvaren och frälseränlans egare fördelas, innan rätt för någondera att lyfta obligalionsbeloppet eller skyldighet att det förränta, vidtager. Beslutet äfven i denna del underställes Kongl. Kammar-Collegii pröfning, liksom Kongl. Majsts Nådiga fastställelse. 19. Med besvärsrätt öfver Konungens Befallningshafvandes och Kongl. Kammar-Collegii Utslag i dessa mål förhålles, såsom i andra skattläggningsfrågor. 20.
Den 2z Mars. e. in. ioz? 2-0. En procent af alla Arfstiften och Inventarier. z:o. En xroLent af Testamenten. 4:0. Sexton vres proLent af alla inprotocolleracle skulder. ;:o. EnproLent af ^utskiupki3>>2. Ät alla desfa Medel jemte Lagmans och Häradshöfbinge-Räntan stola starl under Hof-Ränernes egen cHspor-mon. och hwaraf, sedan deras Ledamöter och Betjening samt underlydande Lagman och Häradshöfdingen dermed blifwit aflönte, arliga Oftverstorcet stall blist wic emellan Hof-Rätterncs Ledamöter deldt. Desse Inti-3cler, tilräckelige at gifwa Hof-Rätternes Ledamöter och Betjening en hjelpelig utkomst, stola sedermera^ tid efter annan frangatt Lös-Räcrerne, och stall Hof-Rälternes afiöning Ar i?77, i följd af hwad Kongl. Maj:r i Näder behagat förordna, undergalt den ändring, at Lagmans och Häradshöfdinge-Ränrorne indrogos til Stats-Werkec, och alla Penningelönlagande a ^u^tinse-Staten fingo sina Löner efter 1696 Ars Stat fördubblade efter beräkning af 6 Dal. Sunt R:d., som likwäl wid nämnde Stats uprättande beräknades lil 2 Dal. Sunt, hwarefter genom Kongl. Förordningen af den 20 Januarii 1779 jemwal bliftvit stadgadt, det alla Domstolars Ensaksböter borde lil Slats-Werket inga, dork stall blifwit lofwadr, at Domarena för denna ytterligare förlust skulle njuta ersättning, men hwilken dock alrsedan den tiden icke widare stall kommit i fräga. Hemställanbes
Brott, som i 22 § sagdt är, må ej åtalas af allmän åklagare, der ej målsegande det till sådant åtal angifven ej heller må brott, som i 23 § sägs, åtalas af annan, än målsegande. 23 §. Den, som till straff efter 1 eller 3 § fälies, skall ock dömas medhorgerligt förtroende för alltid förlustig. Pröfvas någon skyldig till straff efter 3 Bih. till B. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 A/d. 14 Haft. 5 34 Lag-Utskottets Betänkande M 35. § eller sista punkten i 8 §; varde tillika dömd medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. 16 Kap. Om falsk angifvelse; så ock om annan ärekränkning. 1 §. Den, som falskeligen för brott annan vid domstol tilltalar eller genom falsk angifvelse åtal vid domstol mot annan åstadkommer, dömes: 1. om det åtalade eller angifna brottet kunnat medföra dödsstraff eller straffarbete på lifstid, till straffarbete från och med två till och med sex år; 2. om straffarbete på viss tid öfver två år eller ovärdighet att i rikets tjenst nyttjas å brottet följa kunnat, till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader; och 3. i andra läll till fängelse i högst sex månader eller böter. 2 §. Har någon, för att ådraga annan straff, emot honom falskeligen förebragt besvärande omständigheter, så att åtal vid domstol derå följt, eller, i afsigt ali komma tilltalad person på straff, undanröjt bevis för hans oskuld eller emot honom falskeligen förebragt besvärande omständigheter; varde såsom falsk angifvare straffad efter 1 §. 3 §.
2:o att 1, 2 och 3 §§. af 34 Cap. Missgernings-Balken till sin lydelse sålunda förändras: i s Hugger man annan i ansigte eller hals, eller hugger af eller förderfvar näsa, öra, hand, arm eller fot; eller slår ut öga; sä att han deraf lyte får: bote i lytesbot Femtio daler, och straffes för såramålet med Tolf dagars fängelse vid vatten och bröd. Harda flere lemmar, än en, afhuggne eller förderf vade; skall den brottslige böta lytesbot för hvartdera och straffas för såramål med tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd. Lytesbot njute målseganden enskildt. Lag-V iskoltets Betänkande, N.-O få - ll 2 §. Hugger man af annan tummelfinger , fot framom vrist, eller häl; bote Trettio daler för lytet och straffes med åtta dagars fängelse vid vatten och bröd för sår amålet. Hugger man af det, som näst är till tummelfinger; bote Tjugu daler för lytet och straffes med enahanda fängelse för såramälet. Afhugges någotdera af ds andra fingren, vare lytesboten Femton daler och straffet för såramälet fyra dagars fängelse vid vatten och bröd. Tå å fot vare så gild i såramål, som finger å hand, och halft mindre i lytesbot. 3 §. Slår man någon så, atthen bräckes eller lossas i hufvud, arm, lår eller ben, och kommer ej af hugg i; eller stinger man någon genom lif eller lem; straffes med ätta da gar $ fängelse vid vatten och bröd; kommer der lyte i; bote hälften emot afhugg. Stockholm dea 4 Maj 1840. Reservationer. Af Herr Cederschjöld; ”Emot Lag-Utskottets beslut, 1 Fråga om ansvar för begagnandet af lifstariigt vapen i oträngdt mål, samt misshandel å person , får jag härmedelst mig reservera.
Att ditskicka arrestanter, skulle erfordra ansenliga byggnader, och kostnaden derför skulle blifva ganska dryg, isynnerhet som dessa byggnader troligen borde uppföras af sten, och på hela ön, icke finnes någon sten, sorn duger till byggnader, ännu mindre till grundsten. Likaså saknas der helt och hållet kalk och mursand. Allt mäste dittransporteras, som för byggnaden erfordras. Jag föreslår derföre, att de herrar, som motionerat saken, måtte göra sig närmare bekanta med öns beskaffenhet, och att emellertid förslaget om densammas användande till arrestanters förvarande måtte få hvila. Hr Lefre'n, Johan Pehr, anförde skriftligen: Då Hr Lars Hjertås motion, rör:de mått, mål och vigt, remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., var jag frånvarande, hvarföre jag nu vördsamt anhåller vid densamma få göra några anmärktr, samt att de måtte till samma Utsk. varda öfverlemnade. Det var lika okärt som oförväntadt att se en man, som dagligen yrkar reformer och framsteg i landets politiska utveckling , framträda med en motion, sorn, långt ifrån alt gynna densamma, har den bestämdaste syftning att lägga hinder i vägen för de kloka åtgärder i denna vigtiga national-angelägenhet, som genom Regerings och Ständers samverkan under 1823 och 1828 års riksdagar, samt sedermera, blifvit vidtagna, och genom hvilka ärendet blifvit så fullständigt utredt, att intet annat återstår att i detta mål önska, än att den redan färdiga nya författningen rörtde rikets mått, inål och vigt mätte blifva till allmännelig efterlefnad utfärdad.
Under sådana förhållanden har jag trott, att framtiden ej bör emotses med alltför mycket tillförsigt, och att man med fästadt afseende härpå bör ordna gränsorna för creditföreningarnes välgörande verksamhet.” Herr Professor Grubbe: ”-Jag instämmer hufvudsakligen i Herr Biskopen Hedrens reservation, och tror, i likhet med honom, att om en Bolags-Banks utelöpande creditsedlar till sitt sammanräknade belopp aldrig skulle få öfverstiga den summa, som i Banken finnes innestuende i conlanta penningar och räntebärande papper eller andra säkerheter, så skulle Bankrörelsen derigenom blifva inskränkt inom alltför trånga gränsor. Detta af Utskottens pluralitet tillstyrkta Stadgande skulle således i min tanka motverka uppkomsten af de för industriens lifvande nyttiga och behöfliga Inrättningar, om hvilka bär är fråga. Emedlertid, ehuru jag tror mig inse olämplighelen af delta Stadgande, och ehuru jag äfven finner det mindre ändamålsenligt, att Banken skulle åläggas alltid hålla en contant cassa i bestämdt förhållande lill dess creditsedelmassa, synes det mig likväl till allmänhetens betryggande lior till Bancooch Lag-Utsk. Betänk. 1V:0 2. nödigt, att Banklagen må innehålla något moment, ämnadt att förebygga ett, eljest möjligt, alltför stort missförhållande mellan beloppet af Bankens utelöpande creditsedlar och summan af dess, i händelse af Bankens upplösning, användbara tillgångar.
Banko R:dr 7,363: 34. 6. hvaremot den egentliga förvaltningskostnaden, eller aflöningen för de vid Indelningsoch Boställs-Afdelningen anställde embetsoch tjenstemän, rätteligen uppgått tili endast 4,278: 47. 4. Tillsammans Banko R:dr 11,642; 33. 10. eller den af Revisorerne uppgifna summa; oell då någon särskild personal icke finnes inom Krigs-Kollegium anställd eiler aflönad, i och för behandlingen af de ärender, som röra den Indelta Arméens aflönande, indelningsverkets upprätthållande i allmänhet, granskningen al de indelta Regementernas årliga aflöningslistor, med kontrollen derå, att vid inträlfande iedighetcr Stats-Verket erhåller de sig tillkommande besparingar m. m., hvilket allt at den inom Indelningsoch Boställs-Afdelningen anställda, af Militie-Bostäils-Kassan med nära 5,000 R:dr Banko årligen aflönade, personal, handlägges och besörjes, täckes Eders Kongl. Majit nådigst inhemta, att den egentliga förvaltningskostnaden hvarken uppgår till det betydliga belopp, som af Revisorerne blilvit antydt, elier, med hänsigt till de mångfaldiga trägna och maktpåliggande göromål, som tillhöra Krigs-Kollegii Indelningsoch Boställs-Afdelning, kan såsom för dryg betraktas.
Stadens enskildta medel afven Krono-Uppbörden förrätta, hvilket låter sig göras i en mindre befolkad Stad , der de betalandes antal nästan helt och hållet utgöres af Borgerskap, som erlägger både Stads - Den 11 Juli. 1071 Stadsoch Krono-Utskylder, hvaremot} i Stockholms Stad , Borgerskapet ej på långt riar uppkommer till antal emot öfriga der boende af Embetsoch Tjenstemän jemte Ståndspersoner samt alla andrasoro äro sina egna, och Borgerliga utskylder till Staden ej betala; hvilket ock skönjes deraf, som före detta är officielt kungjordt, att endast efter 2 Art. i 1812 års Bevillningsl^örordning, Bevillningen af Embetsoch Tjenstemanna Corpsen i Hufvudstaden uppgått för ari 813 öfver en fjerdedel emot hvad sorn blifvit erlagdt af all Handel, Fabriksoch Borgerlig rörelse, samt alla uppskattade hus och fastigheter i hela Stockholms Stad. Af hvad jag nu underdånigst anfört, och då deraf äfven upplyses , att för Mantals-skrifningen samt Taxering och Uppbörden af Kronans medel, jemte extra utgifter till de personer sorn samrrvi Uppbörd handhafva, Stockholms Stads Cassa måste vidkännas sä högst betydliga kostnader, art de under dessa sista fem åren uppgått per medium till något öfver 2,300 R:dr Banco årligen, vågar jag i underdånighet hoppas att, för innevarande år och framgent, Eders Kgl. Majtt i Nåder värdes befria Stads-Cassan från den , Hufvudstadens Krono-Uppbörds-Verk åtföljande, ordinarie aflöning och denna varda på Kronans Stat öfverförd , nu utgörande årligen, för: I Kammererare hos Öfver-Ståthalla* re-Embetet, för Krono-UppbördsÄtender * Banco B:dr G 3 3: 16. I Se - 1073 Y)en 11 Juli. Transport 633: l6» I Secreterare dito
Maj.t den 20 December 1825 en förnyad nådig instruktion för kommitlerade till förrättande af extra roterings-jemkningen i riket, uti hvilken föreskrefs, bland annat, att extra roteringen endast bör träffa s. k. priviligierad jord, samt ”derifrån följaktligen böra skiljas alla hemman och lägenheter af kronoskatteoch frälse-natur, hvilka, enligt författnings rne, äro underkastade ständig rotering,” hvarjemte, genom nådigt cirkulaire af samma dag, föreskrefs, att, ”emedan ali sådan jord åligger i ordinarie roteringsbesväret deltaga” skulle extra roterings-kommissionerna ”icke ”allenast noga undersöka, huruvida inom hvarje extra roterings kommis”sions-distrikt någon proterad jord af dessa naturer förefinnes, som, efter ”gällande författningar, bör i ordinarie rotering deltaga, utan ock densam”ma i ordinarie rotar indela.” ”Vid 1828 och 1830 årens riksdag hafva Rikets Ständer, på sätt den då utfärdade bevillnings-förordningen innehåller, förklarat, alt, då all i riket befintlig rotering underkastad jord af kronoskatteoch frälse-natur, enligt Rikets Ständers beslut, bör vara till kneckteoch båtsmanshåll indelad, men hemman och hemmansdelar, eller jord likväl gifves, som ännu ej kommit att vidkännas ett sådant onus, så skulle de betala rotefrihetsafgift; men vid samma riksdag begärde Rikets Ständer derjemte, uti underdånig skrifvelse af den 28 September 1829, att den efter 1823 års riksdag beslulade tillökning i ordinarie knecklehållet icke måtte befordras till verkställighet, innan Rikets Ständer latt tillfälle att sig derom utlåta, samt att, om någon verkställighet blifvit vidtagen, densamma måtte blifva återkallad, till svar hvarå Kongl. Maj:t, under den 18 Juni 1834, i nåder meddelade, hurusom Kongl. Maj;t inhemlat, alt skattekronooch frälsejords åliggande Kongl. Maj:Is Nåd. Proposition, N:o 29.