Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och eftersom du ej godvilligt vill afstå från din galenskap, så stänger jag in dig tills det går öfver. Går öfver Ack mor, då har ni aldrig känt kärleken. MAJKEN. VÄRDINNAN. MAJKEN. VÄRDINNAN. MAJKEN. VÄRDINNAN. 6 Kärlek och kärlek... Stå inte der och prata mig öronen fulla med sådant krimskrams... Jo Gud nåde mig så visst, har jag väl känt på den leken, men så gifte jag mig, och så gick det öfver som man hade strukit bort det med en hand. Hur vill då mor, att jag skall kunna bli bra, jag, som inte får gifta mig. Tyst med dig flicka Stå inte och snärj mig med mina egna ord... Får du en stadig och hederlig karl, så gerna för mig, men med den der musikanten blir det ingenting utaf ... det är sagdt nu... Att mor kan vara så grym emot mig Jag kan aldrig älska någon annan än min Olof. Din Olof? Han hvarken är eller blir din... Jo, hvad du kan älska en annan Men här står jag och pratar bort min dyrbara tid... Vore du som andra flickor, kunde du hjelpa mor din med att passa på gästerna ... men släppte jag ut dig, så flög du din kos... Hela huset är fullt med främmande, som dricka märg i benen på första Maj ... och hofvet är derbortnas hos Mäster Nilses. Och jag sitter här... MAJKEN. VÄRDINNAN. VÄRDINNAN. MAJKEN. VÄRDINNAN. MAJKEN. VÄRDINNAN. Ja, här kan du höra musiken der bortifrån. Det smakar ändå fogel... Han är väl der med och piper för de höge herrarne... Hör nu bara hur de ropa mig derute... (rop från Källarsalen). 7 TREDJE SCENEN. MAJKEN, sedan BELLMAN. Att min egen mor kan vara så grym ... jag vill då trotsa hennes makt ... jag skall bli hans, huru hon än sätter sig deremot ... jag skall göra som min stackars Fröken: heldre öfvergifva allt för att tillhöra den jag älskar...
Efter Hemliga Utskorkers förordnande, skulle denna Betjening, sa längt tilfället medgaf, efter förtjenst och skickelighcr »ksts til de fystlor, hwilka mi den wid stimma Riksdag fastställda OrckinLlie 8rar moro upförda; hwarwid Hemliga Utskottet af wänlig ömhet bibehållit dem ibland samma Betjening, som icke genast kunde pä förenämnda fact emPlo^sras, wid deras innchafwande arfwoden, til dest de, wid yppande ledigheter, til Orämsrie Systlor kunde winna befordran. 2tf Berättelsen och en derwid fogad Förteckning befinncS, ar Fullmagkigc, lid efter annan, och i den män göromäic» tiltagit, warit föranlätne, ak pä beha. gelig tid inrätta stera nya Systlor, och derwid ansta lampeiiga arfwoden. Det har icke kunnat undfalla Hemliga Utskottet, at ju den va Oräinsirs Staten upförda Betjening skulle wara otilräckelig, at sköra alla wid Lomoirer förefallande göromål. Nststan hela Rikets penningerörelse har ifrån Lan^uon blifwir stytkad ti! Riksgälds, Lomon er, med den markeliga skillnad, at Lrn^usns Sedlar icke pa långt nara warit utelöpande til en sadan summa, som Oeäir-Sedlarna. Och dä rörelsen, sa tilsägandes, endast bestrides med Lrsäic-Sedlar, hwilka, såsom wax-ande uri jämnt omlopp och förnökning underkastade, tarswa et tutare ombyte, blir deras en nödwandig följd, ac arbetet inom Lomvirsr i samma man skolat ökas; och hwarkil en rvidstrackt Oiloonc - rörelse afwcn ansenligen bidragit. ^ Hwarsörukm särskilid Betjening mäst 58 . 458 antagas, i afseende pä den Lonwirek älagda befattning med Uicjuiöacianen af Kongl.
Detta är dock ett fullkomligt misstag, ty 99:de §:n innehåller: »Förslag till ackord skall anses såsom antaget, derest antingen alla tillstädesvarande borgenärer sig derom förenat’ och de bevakat |:delar af samtlige i konkursen anmälda fordringsbelopp, de der blifvit eller blifva till betalning godkända och ej med förmånsrätt utgå, elier ock A:delar af de vid sammanträdet tillstädesvarande borgenärer ackords-förslaget bifallit och desse borgenärer jemväl bevakat ^:delar af nyssnämnde fordringsbelopp.» Om nu denna siffra är för låg, så ber jag att få åberopa utländska exempel. Den Hamburgska konkurslagen delar gäldenärerna i 3 H. VIII. 8 Deii l'i Juli f. m.i klasser, nemligen de, som bjuda 70, de som bjuda 50 oell desom bjuda 30 proc. Om det bjudes mindre, bifalles ändock ackordet, derest Jidelar af borgenärerna antaga det. Majoriteten är således mindre, än den som förslaget innehåller. Den Franska lagen fordrar endast enkel majoritet efter antalet och fidelar af fordringsbeloppet. Äfven der fordras således mindre majoritet, än här. Den Holländska lagen fordrar fidelar efter en person och \ efter fordringsbeloppet. Den Engelska bestämmer f af fordriugsegarne och lika mycket efter fordringsbeloppet. Den Preussiska är lika med den Franska, nemligen enkel majoritet bland de tillstädesvarande; men fordrar att de skola representera f af fordringsbeloppet. Häraf finner man, att alla de utländska lagar, som jag omnämnt, fordra mindre majoritet, än Utskits förslag. Slutligen ber jag att få nämna, att ehuru i Norige Storthinget förklarade sig emot det förslag, som der 1853 af särskilda komiterade utarbetades, har dock justitiaekomitén numera tillstyrkt detsamma. Men, Mine Hrr, det är icke nog med den garanti, Utskit sökt bereda genom den stora majoriteten. Här finnes ytterligare garantier.
Till åtlydnad af denna nådiga befallning blefvo komiterade till ett antal af fem från hvardera sidan utsedde, för staden å allmän rådstuga och för församlingen å sockenstämma, och efter långvariga och vidlyftiga öfverläggningar, hvilka med längre eller kortare afbrott fortgingo från den 7 Juni 1859, då desse komiterade första gången sammanträdde, till den 1 Juni 1863, då förhandlingarne afslutades, förenade sig komiterade, som på anförda grunder ansågo det enda fullt tillfredsställande sättet för den afhandlade frågans lösning vara att, i enlighet med sökandernes anhållan, församlingen blefve såsom förstad lagd till Göteborgs stad, om det gemensamma tillstyrkande, som sistberörda dag afgafs, att sådan förening mellan församlingen och staden måtte ega rum under, bland andra, följande vilkor: att förstadens område komme att utgöras af hela Carl Johans församling, omfattande, enligt komiterades uppgift, Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter, Landshöfdingen i länet på lön anslagna, nemligen: a) de till särskilda personer upplåtna tomter i Majorna, innehållande i areal 470 tunni. 29,950 kappl., b) de inom samma tomter befintliga allmänna platser och impedimenter „ „ 17 „ 10,425 „ c) utarrenderade lägenheter „ „ 242 „ 31,300 „ d) den till Landshöfdingens indelning hörande Hufvudgård med inoch utegor samt trädgård „ „ 490 „ 20,625 „ e) de för Kronans disposition undantagna lägenheter » „ 88 „ 14,250 „ f) de till f. d. Lorentska porterbryggeriet och sockerbruket hörande, till skatte köpta, egor „ „ 8 „ 5 ff „ g) skatteköpta lägenheten Vädersågen „ „ 25 „ 21TJÖ „ h) gamla eller f. d.
Likaledes borde uppmärksamheten fästas derpå, att ehuru, enligt hvad Bruks-societetens Fullmägtige anfört, stora svårigheter mött för ett lämpligt ordnande af bergselevernes praktiska utbildning, på sätt hittills egt rum medelst besök vid enskilda tillhöriga bruksegendomar, så hade Bruks-societeten — på samma gång som den erbjudit sig att för framtiden helt och hållet ombesörja dessa praktiska öfningar likväl förklarat att Societeten öfvergifvit den plan, hvilken i sådant hänseende blifvit framställd och som vore den enda, hvarigenom omförmälda svårigheter kunde med säkerhet undanrödjas, nemligen anskaffandet af en särskild bruksegendom, der eleverne alltid kunde påräkna tillfälle för verkställandet afrön och försök i bergshandteringens olika grenar. På hvad sätt Bruks-societeten nu ämnade att ombesörja de praktiska öfningarne, vore således för närvarande okändt; men visshet härom syntes likväl böra erhållas, innan man på omförmälda erbjudande grundade ett beslut, som i andra hänseenden vore förenadt med så många olägenheter. Att bergsskolans flyttning från Fahlun till Stockholm och förening med Teknologiska institutet skulle i vissa hänseenden medföra väsendtliga fördelar såväl för undervisningen som för det allmänna, anser Utskottet, efter öfvervägande af allt hvad i frågan förekommit, svårligen kunna bestridas. Sålunda skulle otvifvelaktigt, i följd af de större lärarekrafter Teknologiska institutet i theoretiskt afseende erbjuder, undervisningen i de allmänna vetenskapliga ämnen, hvilka ingå i bergsmannabildningen, kunna erhålla större grundlighet och omfattning, än vid bergsskolan med dess fåtaliga lärarepersonal hittills kunnat ega rum, och de nu öfverklagade svårigheterna för blifvande bcrgselever, att förvärfva sig de för inträde vid bergsskolan nödiga förberedande kunskaper, skulle härigenom helt och hållet undanrödjas.
De förbrukade Finsk» varor ne hafva underhållit och lifvat den Svenska idogheten, lika som de Svenska varorne och penningarne bidragit att underhålla och lifva den Finska; båda Länderne hafva genom Den 9 September J. in, 77 handeln blifvit försedde med förnödenheter till lindrigaste pris; och resultatet visar sig som det bör vara förmånligt för dem båda. Om deras förmögenhet och industrie det oaktadt, under tiden aftynat, så måste orsakerne dertill iigga uti andra förhållanden och icke uti handeln; uti naturhändelser, olyckor, eller hvad helst för öfrigt minskar och hämmar jordens och arbetets produetionskraft3 uti produeternes ofruktbara användande, och icke uti deras utbyte, vare sig sins emelian inom Landet eller mot främmande Länders produeter. Detta utbyte kan till sin natur och i allmänhet ej annat än vara samfällt nyttigt och förmånligt för alla särkilda Stater i den handlande verlden, likasom för alla särskilda orter och inbyggare inom en och samma Stat, fastän desse ömsom vinna och förlora derpå, såsom de äfven ömsom vinna och förlora på andra yrken och näringsfång. Oklok ej mindre än ovärdig är den handelspolitik som utgår från afsigten att vinna på andra Länders bekostnad, och sådan är den sorn, under omvexlande former, i Europas fleste Stater;ty värr alltför länge gjort sig gällande och ännu af många yrkas, som uppfunnen af den enskilda snikenheten och byggd på spetsfundiga theorier, förvillat Staternes oftast välmenande Lagstiftare och Styresmän, och somså intrasslat aila industriella, mercantila och financiellaförhållanden, att de nu mera icke utan största svårigheter och ganska kännbara olägenheter kunna redas och återbringas till naturlig och rättsén - 7* Den 9 September f* rn. lig ordning. Att återbringa dem dertill bör likväl, som jag tror, vara ett syftemål för all Lagstiftning i desse ämnen, och således äfven, hvad utrikes handeln beträffar, i möjligaste måtto åsyftas, jemväl vid tillfälle af HandelsTractaters afslutande och förnyande.
Jag är så varm vän af freden, som trots någon; men om Sveriges ära och sjelfbestånd ovilkorligen fordra ett krig — och i annat fall hoppas jag att denna olycka icke skall drabba oss — är det af högsta vigt att Regering och Representation ega folkets oinskränkta förtroende. Det är således nödvändigt att icke på förhand förspilla detta genom att sprida missbelåtenhet och missnöje i landet genom att onödigtvis höja beskattningen — ty intrycket häraf blir ovilkorligen pinsammare än hvarje annan uppoffring för vårt älskade fosterlands heder och sjelfständighet. På dessa grunder får jag anhålla om propos. på återremiss. Frih. Gripenstedt: Jag anser mig skyldig att än en gång yttra några ord med anledning af Frih. af Ugglas’ anförande, som visar att mitt föreg:de yttrande blifvit i visst fall missförstådt. Den ädle Frih:n säger nemi. att jag frångått en princip, hvars bibehållande jag deremot anser högst vigtig, och jag är särdeles angelägen att icke ett sådant missförstånd måtte uppstå. Jag har ingalunda förordat eller åsyftat någon sammanblandning af jernvägsmede! med andra statsmedel; tvertom håller jag mig strängt vid den helsosamma grundsatsen att statens upplåning bör inskränkas blott till det produktiva ändamålet att bygga jernvägar. Men jag ber dock att få erinra, att jernvägs-anslagen uppgå till mer än 37 millioner, och att upplåningen, som först föreslogs till 32 millioner, sedermera blifvit bestämd lill högst 35. Häraf visar sig således klart, att resten af hvad som erfordras, utöfver de upplånta medlen, måste fyllas af andra tillgångar, såsom t. ex. bankovinsten, och således är äfven klart att genom lånesummans höjande från 32 till 35 millioner, 3 millioner mera af de tillgångar, som varit beräknade till fyllnad, blifva disponibla för andra ändamål, än hvad som eljest varit fallet — hvaraf också måste följa att Riksgälds-koutorets ställ - Den 28 November. 347 ning blifvit betydligt förbättrad, och detta utan att någon sammanblandning eger rum af do olika medlen.
— vi äro oss alltid lika, alltid o c h öfverallt. D e ha gått ända från Sturegatan till Hellbachers kafé vid » t o r g e t ». Där ha de hvilat sig vid ett par tårtor. Se ' n ha de gjort ett par slag i östra allén, å Arsenalsgatan o c h fram till N o r r b r o; de ha kanske också » gått » i ett par bodar o c h köpt sig biljetter till kvällens opera, o c h nu skola de återvända h e m där borta v i d Sturegatan, där mammorna vänta m e d middagen. 4 Men de små söta fröknarna dagens mödor. äro trötta efter » V i ta ' väl spårvagnen? » säger K l a r a. » Ja, visst göra vi d e t! » svarar A n n a, o c h så drifva de i sakta mak ner åt Kungsträdgårdsgatan, » O, så ' n stilig p l y m! » säger A n n a oeh stannar utanför fru Ahnfelts vackra butik. » O, j a, låt oss titta! V i vänta här på spårvagnen! » Och så titta de D e tänka ej på, tesspår borta v i d på Norrmalmstorg. Vagnen får stanna och prata o c h beundra. hos d e m. O c h vagnen kommer, det är middagstid, o c h vagnen är nästan fullsatt af personer, som från sitt mödosamma arbete nu vända hemåt. Hä- starne ha med ansträngning nyss satt den tunga vagnen i gång efter uppehållet vid mötesspåret. Men när A n n a o c h Klara vifta m e d sina parasoller, får vagnen stanna igen, o c h hästarnes arbete försvåras. Men mamma har sagt, att man måste vara försiktig: aldrig stiga af eller på vagnen, medan den är i gång! Men kunde då inte de söta små ha gått de stegen till mötesspåret? J a g är icke m e d i Djurskyddsföreningen och är icke vän af det klemiga pjunk, som ofta drifves med djuren, under det så litet göres för människan. Men jag är ännu mindre vän af onödigt djurplågeri o c h hycklande djurvänlighet. få Oeh huru göra damerna ofta, då de anropa omnibussarne på Drottninggatan?
För att tjena till upplysning vid denna öfverläggning hade Fullmägtige för tiden intill slutet af 1864 års förra hälft låtit uppgöra en förslagsberäkning öfver Riksgälds-kontorets samtliga kända inkomster och förväntade utgifter, och sedan denna förslagsberäkning, som vid Juni månads utgång företedde en brist uti inkomster af 2,165,000 R:dr, blifvit uppläst samt de punkter uppgifna, rörande hvilka Fullmägtige önskade med Konungens ombud öfverlägga, förklarade Herr Statsrådet Gripenstedt, —- hvad särskildt beträffade den i promemorians femte punkt framställda fråga, “huruvida, till följd af den nuvarande financiela ställningen och svårigheten för lå“nets upptagande ineller utrikes, någon inskränkning i ett eller annat af de “till utförande under detta år afsedda arbeten å Statens jernbanor ansåges utan “olägenhet eller förökning af anläggningskostnaderna kunna vidtagas“, — “att en sådan inskränkning skulle komma att medföra stora förluster och svårigheter i flera hänseenden och icke minst i afseende på arbetspersonal och ingeniörer, hvilka, en gång afskedade, icke torde så lätt kunna åter erhållas; hvarjemte afseende måste fästas på orternas allmänna önskningar, att de på grund af Rikets Ständers beslut företagna jernvägsarbetena måtte oafbrutet utföras. De af Rikets Ständer till dessa arbeten anvisade medel måste således i stadgad ordning under årets lopp tillhandahållas och komme äfven det belopp af 1,000,000 R:dr, som, enligt Rikets Ständers medgifvande, kunde i afräkning å 1866 års anslag till innevarande års arbeten begagnas, att utgå efter fördelning på årets sex sista månader. “ Bill. till R. St. Beträffande den i Fullmägtiges promemoria jemväl upptagna frågan, huru vida Kongl. Stats-kontoret skulle under detta års förra hälft kunna till Riksgäldskontoret aflemna några ytterligare medel för bestridande af de å sistnämnda Verk anvisade utgifter, “kunde Herr Statsrådet ej nu derom meddela något bestämdt yttrande.
Skäl till denna hemställan hoppas jag förefinnes i det föreg:de , och får dessutom erinra, att emedan Stockholm på ett ställe förenar de flesta bildningsanstalterna, såsom fria konsternas akademi, technologiska institutet, veterinär-inrättningen, skogs-institutet, trädgårds-föreningen m. fl., hvilka alla erbjuda tillfälle tilL en mångsidigare bildning, än något annat ställe, och hvilka alla derigenom göra Stockholm mera än någon stift-stad till en samlingsplats för samhällets unga söner; så måtte det ock vara för hela samhället en vigtig angelägenhet, att en bildningsanstalt för lärare i folkskolor här icke blott finnes, utan att den så fulländas, att den alltid blir en föresyn för sådana. Hr af Uhr tilläde muntligen: Medan jag har ordet, begagnar jag tillfället att upptaga en till mig enskildt, i anledn. af denna motion, gjord anmärkning af en ledamot i directionen för vexelundervisningen, emedan samma anmärkn. kunde göras af någon bland Representationen. Han fruktade nemi., att någon kunde erinra, att t. ex. de ynglingar, sorn uppehålla sig i Stockholm, äfvensom andra dervar. personer, icke skulle egna särdeles uppmärksamhet åt vexelundervisnings-skoian. Detta är sant; men det är likväl troligt, att den, som kommer till Stockholm, någon gång af nyfikenhet, om ej eljest, föres till skolan, och finner han då der något, som interesserar honom, meddelar han i sin hembygd kännedom derom, och sålunda kan nytta af inrättningen spridas, just genom de många ynglingar, som för andia ändamål, än inhemtande af kunskap om vexelundervisningen, vistas i Stockholm. Lades på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m. Ia fidem protocolli, F. O. Silfver stolpe. 02 Den 4 Mars c. ra. Onsdagen den 4 Mars i84o. Plenum kl. 6 e. in. Justerades 3 prot.-utdr., innefattande R. o. Adis denne dag fattade beslut. Justerades pleni-prot. för den 19 sist]. Febr. e. m.
En sådan föreskrift skulle ock fullständigare än hittills kunna fullgöras, om fartygschef berättigades att å hvarje vigtigare handelsplats uppehålla sig tillräckligen länge för att kunna göra sig bekant med dervarande handelsm. fl. förhållanden. Det anseende, svenska handelsfartyg i allmänhet ega å utländska handelsplatser, trodde Komitéen dessutom skola ytterligare stärkas derigenom, att dem och deras sysselsättning egnades det biträde och den omsorg, som medelst örlogsfartygs underhållande å aflägsnare farvatten kunde åstadkommas, och om än de från äldre tider härstammande uttrycken, att krigsfartyg utsändas ”till handelns skydd" eller ”för att visa svenska flaggan”, nu borde gifvas en tolkning, miudre ordagrann än den, hvartill fordna förhållanden gåfvo anledning, ansåg Komitéen likväl den nytta dessa expeditioner medförde, så väl för flottan som för handeln, vara af tillräcklig betydenhet att påkalla ökade anslag för deras utsträckning och företagande med tidsenliga fartyg, hvilken sednare omständighet enligt Komitéens tanke finge ökad vigt derigenom, att dessa expeditioner erbjuda det enda tillfälle till officiel beröring mellan den svenska och åtskilliga aflägsnare nationer, så att den uppmärksamhet, som der egnades det svenska fartyget, gällde icke ensamt detta, utan äfven den nation det tillhörde. För att vara förvissad derom att den ytterst kostsamma materielen komme att anförtros åt en fullt duglig och öfvad bemanning, har Herr Brakel ansett nö - 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. digt att väsendtliga förändringar vidtoges i afseende å den nuvarande personalen och för sådant ändamål uti ofvan omförmälda motion framlagt ett särskildt förslag, hvarmed åsyftats att bilda en stamtrupp åt bemanningen af den blifvande flottan. Enligt detta förslag skulle truppen bestå af 400 af Kronan uppfostrade, i ständig tjenst varande matroser; 2000 indelta matroser, hvilken benämning motionären ansett lämpligare än den ringa aktade af båtsman; 400 värfvade matroser ur Sveriges kusters sjöbetolkning, samt 200 artillerimatroser, eller kanonierer, såsom stamtrupp för de i Stockholm förlagde fartygen.
Jag har nemi. märkt, att denna fråga beställsamt har blifvit använd såsom ett sätt att hos de öfriga tvänne Stånden göra den tanke gällande, som vore R. o. Ad:s och PresleSt:* beslut fattade i afsigt att mäslrn de öfriga Ståndens beslut och tillintetgöra deras beslutanderätt. Jag har ifrån början allvarligen motsatt mig en sådan misstydning af Ståndens beslutanderätt, och afvisat, i hvad del på mig kunnat ankomma, delta sätt att väcka split emellan Stånden, Nu har R. o. Ad. af förevar, betänk, funnit, att Utsk. har gjort åtskilliga inbjudningar till de öfriga Stånden i anleda, af de beslut, som vid frågans förra föredragning blifvit fattade. Om nu R. o. Ad. skulle, utan afseende på hvad dessa Stånd behagat tillgöra, vare sig att bifalla hvad StatsUtsk. föreslagit eller säga att de vilja qvarstå vid sina förra beslut; så fruktar jag att man för (örsta gången hade skäl att säga, att R. o. Ad. hade på ett mindre passande sätt företagit målet, emedan delta skulle innebära ett verkligt förnärmande af de öfriga Stånden. Hafva vi begärig att StatsUtsk. skulle lill de öfriga Stånden göra en sådan framställ - Den 4 November f. m. 69 ning, så synes också billigt vara att afvakta resultatet af en sådan framställning. Della är milt motiv; den som ej gillar det, må klandra det; men jng hoppas åtminstone och förbehåller mig, att inga andra motiver må påbördas mig, au det enkla motiv, sorn jag nu fi'iiuiställt. Gr. Frölich: Det är vid vissa tillfällen, som man är nödsakad att anspegla på motiverna. Detta inträffar vid sådana tillfällen, då frågan synes vara en obetydlighet, men i sig sjelf kan vara af vigt. Sådant är förhållandet här, mine herrar!
Då de inom Bonde-Ståndet rörande förevarande fråga förda diskussions-protokoller ännu icke kommit Utskottet tillhanda, saknar Utskottet visserligen fullständig kännedom om de skäl, som föranledt den af nämnda Stånd beslutade ålerre missen. Men för såvidt denna ålerremiss grundats på den omständigheten, att Riksgälds-kontoret skulle kunna, utan upplåning, verkställa de utbetalningar, som af kreditivets beviljande blifva en följd, anser sig Utskottet böra erinra, alt Utskottet ingalunda föreslagit, alt upplåning ovilkorligen skal! ega rum. Utskottets förslag i lista punkten innehåller nemligen endast den hemställan, att Fullmägtige må genom upplåning under de vilkor, som stadgas uti § 198 i Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente, anskaffa de erforderliga medlen: och då berörde § uttryckligen innehåller, alt endast i det fall, alt Kontorets disponibla tillgångar äro otillräckliga, upplåning må ega rum, torde lätt inses, att Utskottets förslag icke skäligen bör gifva anledning tili någon farhåga, ali upplåning, utan behof, deraf skulle blifva en följd.