Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tid hoppas jag dock en gång skall komma, då man inser, att presten, sådan hans ställning och upgift är i det nuv:de samhället, egentligen är en öfverflödsartikel, och att den ändliga bildningen icke bör söka sin härd vid Universiteten, som frambringa vetenskapsmän, utan kan vinnas i hvilken hydda som helst. Jag anhåller om afslag. Gr. Hamilton: Af Upsala Domkapitels skrifvelse öfver detta ämne har jag visserligen icke fått ani. förmoda, att vårt presterskap i allmänhet skulle vara så dåligt som den förste talaren i denna fråga synes antaga, men den synes mig utvisa, att den bildning, som prestkandidaterne erhålla vid Universiteten, icke är fullt tillräcklig, och att någon förbättring i anstalterna derför erfordras. Detta gäller isynnerhet de praktiska öfningarna, hvilka" icke så mycket som önskligt vore begagnas, äfven af det skäl, att de studerande merändels måste, i anseende till medellöshet, antingen konditionera eller ock tillbringa en stor del af studietiden i sina hemorter. Jag vill så till vida gifva Frih. Creutz rätt som jag tror att man icke genom blott läsning bildar sig till skicklig prest, men jag tror icke som han att man födes dertill af naturen, utan att dertill fordras särskild undervisning och bildning. Vid främmande universiteter har man också på dessa praktiska öfningar lagt större vigt, än man hos oss kunnat göra, just af det skäl, att prestkandidaterne i allmänhet nödgas tillbringa eu stor del af sin studietid utom Universitetet, och det är för att kunna sätta dem i stånd att vid detsamma vistas som man begärt detta anslag; ingalunda för att locka någon in på prestbanan, hvilket också svårligen läte sig göra genom löfte om några hundra rdrs understöd under loppet af 2 å 3 år. Man har äfven anmärkt, att så beskaffade understöd icke meddelas studerande inom andra riktningar; men jag får i detta afs:de erinra, att läkare under sin långa kurs ega tillgång till särskilda af 238 Den 21 Jn i f. m. Staten bekostade stipendier, utom de vanliga, som disponeras vid Universitet. Någon nvhet innebär således ieke detta förslag.
Ånyo föredrogs Const.Utskfs den l5 sisth Juli och den i dennes på hordet lagda mern. JN:o ig, med förslag till ändring uti Reg.F:ns 35 §. Då vid detta förslag ingen anmärkn. gjordes, förklarade Hr Frill. o. Landtm., att det, enl. 56 §:n Reg.F:n, borde hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo Const.Utskts den 25 sisth Juli och den i dennes på bordet lagda mein. N:o 20, med förslag till ändring uti 34 §!n Reg.Fm. Hr Lef're'n, Joli. Pehr, uppläste följande: Äfven jag anser en ändring af Reg.Ftns 34 § nödig, men under en åsigt, som i vissa fall är fran Utsk:s skiljaktig. Som Konungen enligt 35 §:n Reg F:n kan, utan föregående ransakning och dom, fiån embetet skilja Statsråd och Just.eancelleren, men icke ledamöter af Högsta Domstolen; så synes klart, att dessa 2:ne slags embeten äro hvarandra i detta fäll väsendtligen olika, och att de således icke egna sig att blifva föremål för enahanda lagbestämmelse i fråga 0111 rättighet att jemte dem innehafva eller utöfva annat allmänt embete. Jag instämmer fullkomligt i Utsk:s förslag, för så vidt det rörer Högsta Domstolens ledamöter; men i fråga örn Statsrådets är jag af annan tanke, saint anser för det allmännas tjenst förmånligast, alt den Konungen i nåder för godt finner alt till Statsrådseller Just.cancellers-embetens utöfning kalla, må kunna bibehålla förut innehafvande embete, dock under förbehåll att han, i likhet med hvad för R. St:s Just.ombudsman stadgadt är, under sin tjenstetid i egenskap af Statsråd eller Just canceller, icke må annan allmän embetsmannabefattning utöfva.
Då undertecknade, Revisorer, nu till Rikets Ständers bepröfvande Verket. hänskjuta denna fråga, anse de sig likväl böra tillkännagifva, att, enär Revisorerne öfver Banko-Diskonten bäst äro i tillfälle att, efter sig företeende omständigheter, bestämma ifrågavarande arfvodens belopp, un dertecknade desto mindre kunna den gjorda framställningen biträda, som ett af 1848 års Revisorer af Banko-Diskonten väckt förslag i enahanda syftning, vid sislforflulna Riksdag, lemnades utan afseende. §. 15. Under förmälan, alt en af Välloflige Borgare-Ståndets, till deltagande i Revisionen af Banko-Diskontens räkenskaper och förvaltning för är 1852 stånden utsedde Ledamöter, vid Revisionens början, den 1 Mars innevarande år må utse Sup • ö leont or ut* icke sig inställt, utan, efter hvad sedermera blifvit upplyst, afsagt sig det ReviSOreriie erhållna uppdraget, och att, innan val af annan Revisor hunnit ega rum,<iA>er Banko • t Diskont tiden så framskridit, att denne Ledamot icke kunnat förr än den 1 på- Verket. följde April i Revisionen inträda, hafva Diskont-Revisorerne, enär, med afseende å Diskont-rörelsens betydliga utsträckning, ett noggrann! fullgörande af Revisorernes åligganden svårligen kunde medhinnas, så vida icke samtelige
Väl känner jag att andra anmärkningar vid denna Riksdag äro i fråga, med förbehåller mig att i sinom tid vederbörligen besvara deni* om ock inför Svensk Mans lag* lige Domare* Hvad angår sjelfva Ördningen vid Verkéf (alltid ett säkert märke för den mer eller min*, dre redlighet och oegennytta hos hvilken Styrelse som helist; så får jag här, med lika an* svårighet, inför Rikets Ridderskap och Adel; nämna, att ifrån Verkets första inrättning, har en mera, än vid de äldre Verken Vanlig, full* ständig Bokföming i Götha Canal-Disconten ägt rum, med flerfaldiga Assignations advisoch Vecko-listor, samt recipioque Månad-sarrimandrager båda Contoiren emellan , till cöntrollerande af det hela; och dessa enkla Och på* litiiga, till den grad, att jag med min Brefvex* ling kan bevisa, det en betydlig Bankens missräkning blifvit upplyst af DiscontStyrelsen; och fruktar ej Se beviset, att Banquen upptäckt något dylikt hos Disconten. Att för öfrigt årets bokslut aihid på runstycket varit fullbordadt vid Revisions-terminen! Med sådana \ Den 17 Martiiy e. m. 159 förhållander, och då man vet hvad säkerhet Utaf en med så kallade dubbla Partier afslutad Bok föijer, kan man val med egen ofve rtygel. Se sätta i frågat Huruvida andra förbindelser än de bokförda äga rum? Sorn här likväl skett medelst en den mindre underrättade Allmänhe* ten så lätt missledande framställning ; att Directionerne iiti Götha CanalBolags, Malmö samt Götheborgs
En ersättning för dessa uppoffringar finner h. k. h. i sin musikaliska talang — hon är nämligen en särdeles g o d pianist — och i sitt intresse för geologien. För detta har hon egentligen sin äldste son att tacka. Den unge hertigen af Skåne gör geologiska samlingar, och vid hans ålder samlar man ifrigt. En dag skref han till sin mor, att det i hans samling fattades ett petrifikat, som borde kunna finnas på sluttningen af Monte Mario strax utanför R o m. Det kunde j u kronprinsessan försöka att taga reda på. Och verkligen — det lyckades. Men kronprinsessan hade bitit i äpplet från geologiens kunskapsträd, och nu vandrar den ena petrifikaten och märkvärdiga stenen efter den andra från R o m till Stockholms slott. — Då krafterna räcka till, tager h. k. h. stundom emot besök af härvarande ambassadörer och ministrar samt af en och annan resande landsman, men rent ceremoniella visiter äro i regeln uteslutna. IDUN 1899. uppräkna allt, som i den eviga staden talar om Birgitta, Kristina, Gustaf I I I och ännu några mindre lysande namn. Märkligast är Birgittas kyrka vid Piazza Farnese med dess .svenska grafvar, nu förenad med ett i det forna svenska » hospitalet » inredt karmeliterkloster. Kyrkan har från konungen mottagit ett par präktigt ciselerade ljushållare, från Sverige genom subskription en altarduk samt från kronprinsessan en konstrikt väfd matta, hvars mönster återger motiv från Birgittas bekanta relikskrin. KRONPRINSESSAN V I D V I A APPIA. Våra svenska minnesmärken i R o m har kronprinsessan särskildt intresserat sig för. Finnas då några sådana, frågar kanske läsaren? A h j o; många äro de e j, men ej heller obetydliga, och utrymmet tillåter ej att här KRONPRINSESSAN V I D V I A APPIA. Öfriga katolska kyrkor besöker h. k. hendast undantagsvis, när någon särskildt vacker eller egendomlig ceremoni äger rum. Dessa kyrkliga högtidligheter, » funktioner » kallas de vanligen, äro visserligen från konstnärlig synpunkt ytterst tilldragande.
Kronobetjente eller andre för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifne, samt målen af dem, på sätt 58 § innehåller, instämde och utförde, då skall målsegande-rätten eller två tredjedelar af böterne till hälften emellan angifvareu och åklagaren fördelas. Bilt. till R. St. Trot. 184S. ro Sami., 1 A/d. 39 3o6 Expeditions-VtskoUets Förslag till lind. Skrifvelse, N.-o 1i3 Bränvinsbrännings-redskap eller bränvin, som, jemte de käril, deruti bränvinet förvaras, förbrutits, skall fördelas på enahanda sätt; börande så väl redskapen sora bränvinet och kärilen på offentlig auction försäljas och beloppet i sa köres-längden redovisas; hvadan ock vigten af kopparen eller den metall, hvaraf annars redskapen består, skall med auctionsprolocoll bestyrkas. Till redskap, som förbrutne anses, räknas bränvinspanna med kittel, pannbröst, hatt, pipor, slang och annan afkylnings-redskap, mäskvärmare och rectifications-apparat samt hvad konst-redskap som helst, dock ej till större del än som olofligen nyttjas eller innehafves. § 63. Böter skola gälldas af den pliktfälldes egendom i löst och fast, så långt den räcker, med förvandling endast af bristen; börande fösamlingeus fattiges rätt icke förr utgå, än målseganden sin andel njutit. Vid böters förvandling, som skall ske till fängelse, svare emot böter till och med 10 R:dr 7 dagar från 10 — —■ 25 —- 14 d:o. „ 25 50 _ 21 d:o. „ 50 —• 150 200 60 d:o. eller två månader o. s. v. Ej må dock någon, för bristande tillgång till böter, mer än ett år i fängelse hållas, ehvad belopp böterna må utgöra. Under fängelsetiden bör fången till arbete hållas.
Comiteerne pä de ställen der Taxe klN' - Den r6 October. 269 ringarne redan blifwit werkställde ä nyo mätte sammanträda för att Veste taxeringar öfwerse, och efter förekommande omständigheter, i enlig, het med Förordningen och nu skedde tillägg och förklaringar, rätta. ytterst fä Riksens Ständer i underdänig. het meddela deras beflut, det för att sä widt sig göra läter en gäng erhälla ett till alla de. lar billigt och fullständigt BewillningS System, och i ändamäl att för nästkommande Ständer bespara mycken tid och kostnad, sä wäl som för de personer ät hwilka handhafwandet af Bewillnings. Förordningen är anförlrodt, mä i Allmänna Tidningarne kundgöras, dels at en Be. löning af Tre Tusende Riksdaler Banco kom. mer att tilldelas den, som till nästa Riksdag utarbetat och dä ingifwer ett sä fullständigt Förslag till BewillningenS utgörande, att det af Riksens Ständer, efter deras BewillningS. Ulstotts hörande, i berörde afseende gillas och antageS, dels att twänne andre belöningar af Ettuscnde Twäbundrade och Ättahundrade Riks. daler stola utdelas ät dem hwilkas Förslag kun. na finnas leda till wäsentelig nytta och upp. lysning i ämnet, men likwäl ej äga den full. ständighet som i forstnämde project erfordras. Riksens Ständer framhärda re. Swea Rikes til allmän urtima Riksdag sammankallade Stzänder göre wetterligt: Att se. dan Wi jemlikt Regeringsformens föreskrifter efter 270 Den i6 October. efter fulländad granskning af StatS.Werkets tillständ och brister, sä wäl anstagit serskildt Summor till bebofwens fyllande som ock ätagit Ost en deremot swarande ärlig Bewillning, till beloppet lika med den hwilken wid sistfö» slutne Riksmöte fastställdes, eller Twä och en half Millioner Riksdaler, derunder inbegripne
Ännu fångas här förträfflig Rhenlax, och jag fann den förtjena sitt rykte. – Här vidtager, för den uppföre farande, den trångaste och äfven farligaste delen af floden. Jag har intet att derom orda. Vi måste ut d. 11te före kl. 3 om morgonen och färdades genom denna trakt mest i mörkret. Då det dagades fortfor omgifvelsen att vara vild. Ifrån Lorch vidga sig höjderna. – Man passerar det midt i strömmen belägna Hattos torn (eller der Mäusethurm), der råttorna skola ätit upp en hårdhjertad ÄrkeBiskopp. Efter öfverfarandet af det så kallade Binger Loch, der, vid staden Bingen, Rhen gör en tvär krökning, befinner man sig i den öppna, glada, oändligen fruktbara Rheingau, hvilken floden mellan gröna öar med dröjande vällust synes genomtåga. Vi åto middag i Rüdesheim, bekant för en af de ädlaste Rhenska viner, som vi proberade i ett par flaskor af 1822 års skörd. Det kostade likväl på stället omkring 3 Rdr svenskt b:co bouteljen. I allmänhet äro de goda vinerna äfven på stället dyra. Man spar dem till utförsel och dricker de medelmåttiga. Ifrån Rüdesheim till Mayntz genomfar man ett af de skönaste landskaper, i sjelfva verket det gladaste, det herrligaste jag någonsin sett. På ena sidan har man det gamla Ingelheim, fordom Carl den stores boningsplats, derutöfver der Fichtenwald, bortom i det blå fjerran Donnersberg, – på andra sidan hela sträckningen af det sköna, skogbeklädda Taunusgebirge, – emellan dem den fruktbaraste slätt med perlerader af vackra städer, byar, åkerfält, vingårdar, lundar – i midten den breda, lugna, majestätiska Rhen, på hvilken vi summo. Invånaren i dessa af naturen välsignade bygder är glad, frimodig, frispråkig, talar gerna och med stolthet om sitt lands skönhet, och med en slags hänryckning om sitt vin, hvars egenskaper han i de mest poetiska bilder upphöjer. En jemnförelse emellan de särskilda vinsorterna är ett älsklingsämne.
Det kan icke vara omöjligt att del kan finnas de, som, då folkets Ombud sammanträda, söka upträda pä sådant sätt, som skulle göra dem tjenlige att föra folkets ombuds opinion. För min del anser jag K. M:s rättighet all utnämna och BondeSt:s rättighet att af sin Konung få utnämnd en Sekret-, så dyrbar, att jag för min del anser vidrörandet af denna fråga vara en begynnelse att, innan nian har byggt del nya huset, söka att rubba en af grundstenarne i det gamla. Sådant anser jag oförsigtigt, af R. o. Ad. oriktigt och icke värdigt de tänkesätt, som utan några konsiderationer böra se lätt fram på hvad sorn för fäderneslandet är angeläget och vigtig!. Sådana ögonblick torde komma, att vi få ångra alt vi hafva minskat Konungamakten. Den som vill göra det, den sorn vill den förringa, den må rösta ja till förslaget. Jag gör del icke. Hr Tersmeden Nils: Ehuru jag till större delen är förekommen af föregide talare, anser jag likväl frågan vara af den vigt, att de ord och minuter, sora ännu kunna skänkas åt förevar. öfverläggning ej böra räknas. Lika med mången talare har jag svårt, att inse någon verklig nytta af ifrägavar. förslag, i hvilket afseende jag äfven från frågans första tillkomst vid sisth riksdag, sökte göra denna min åsigt gällande, men då jag fann att det Hederv. BondeSt. fästade serdeles vigt vid förslaget, ville jag ej längre motsätta mig detsamma. Frågan måste likväl betraktas ur annan synpunkt än den absoluta nytta, sorn af densamma kan vara att hemta, nemi. ur synpunkten af förhållandet emellan Stånden. Vi känna alla, hurusom i äldre tider BondeSt. var vidt skiljdt i rättigheter från MedStåndeu. Vi känna att detta Ständ var uteslutet från rättigheten alt utse ledamöter i vissa Utsk., från deltagandet i Bankens styrelse, och alt Konungen dä, likasom nu, icke blott tillsatte Sekrehn inom BondeSt. utan jemväl dess Notarier. Alla dessa olikheter i rättigheter, Stånden emellan, hafva numera uphörl med undanlag af den ifrägavar.
Majit alt, efter pröfning af bolagets framställda behof att erhålla anstånd med den af Eders Kongl. Majit stadgade afbetalning af lånet, bevilja räntans fortfarande åtnjutande från berörde Hufvudtiitels. anslag. Ehuru otvifvelaktigt är, att den af Eders Kongl. Majit, genom Nådiga Bref af den 27 April 1838 och 24 April i83p, anvisla utbetalning af 2,000 Rdr under hvartdera af dessa år till sjömätningar, icke åtgått till föremål, sorn varit främmande för gide Hufvudtiteln, enär handeln kan anses befrämjad genom åtgärder till sjöfartens säkerhet, beror det likväl af Edeis Kongl.. Majlis Nådiga bepröfvande, huruvida, såsom Revisorerne yttrat , utgifter för detta ändamål hellre böra tillhöra Handelsoch Sjöfarts-fouden, och således hädanefter å berörde fond anvisas.. I anledning af hvad Revisorerne anfort, angående förhållandet vid 1839 års slut med influtna Depositionsmedel från äldre åren, får StatsKontoret i underdånighet upplysa, att hvad af dessa medel blifvit utlånt till Kommitterade för förvaltande af Stals-Tidningens, anslag numera är med ränta återbetaldt och i Banken för Kongl. Räntekammarens räkning insatt den 4 i denna månad, samt att undertecknad, Westerstrand, för den särskilta Kommitterade i Nåder uppdragna förvaltning, under samma dag, i underdånighet till Eders Kongl. Majit afgifvit verilicerad redogörelse, med anhållan alt från den särskilta befattningen dermed varda i Nåder entledigad; och har Eders Kongl. Majit, uppå härvid gjord underdånig hemställan, under den n3 i denna månad, i Nåder beslutif, att depositionsmedlens förräntande härefter bör besörjas af Slals-Kontoret, och alt säkeihetshandlingarne skola förvaras i Kongl Räntekammaren, i hvars Hufvudbok den årliga redogörelsen för denna förvaltning kommer att igenfinnas.
Efter sålunda egnad pröfning åt detta ärende, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, som följer: ”Ilar någon till försäljning emottagit varor, samt på blifvande köpeskilling lemnat förskott eller i och för uppdraget haft kostnad, njute för samma förskott och kostnad med ränta, derest förskottstagarens egendom tili hans borgenärer afträdes, innan förskottet blifvit guldet, betalning utur varorna med den rätt, som i 17 kap. 3 § handelsbalken är tillagd innehafvare af lös pant. Lag samma vare, om förskottet är lemnadt på grund af sådant konnoissement, som i sjölagen omtalas, ändå att varorna före konkursen ej kommit förskottsgifvareu tillhanda; dock sker härigenom icke någon inskränkning i den rätt, sora i 5 och 7 §5 af förutnämnde kapital bestämmes för sjöfolks lön, frakt och skeppslega, bilbref och på bodmeri taget lån.” Hvilket Rikets Ständer få hos E. K, M. i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 April 1848, N:0 50, Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den :g Mars 1848. Pi esle-slåndet den ag Bohg.ire-st;1ndet den i April — Bonde-ständet den 1 Rikets Ständers underdåniga skrifvelset angående förändringar i Rese-reglementet. (Alim. Besv.- och S. A. K. Då genom åtskilliga vid innevarande riksmöte hos Rikets Ständer gjorda framställningar Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad så väl å de förändrade förhållanden, hvilka genom den stadgade förhöjningen i skjutslegan uppstått, som å de deraf föranledda större kostnader, hvilka icke allenast staten, i följd af för dess räkning skeende resor, utan ock de enskilde, som 80 Expedilions-Utskoltets Förslag till und.
Maj:ts denna dag ankomne nådiga proposition till Rikets Ständer, angående förändrade grunder för hevärings-roanskapets uttagande till vapenöfning oclf annan tjenstgöring m. m.; gifven Stockholms SlotL den 18 dennes. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och upplästes ett från Ståndets Herrar elektorer vid sammanträde förlidne gårdag hållet protokoll, rörande förrättadt val af ledamöter för Ståndet i de uti 28—36 §§ riksdags-ordningen föreskrifne Rikets Ständers Utskott, och inhemtades deraf, att följande blifvit utsedde till ledamöter af Expedition s-Ut skott et: KontracLs-prosten Forsell^ Prosten Cnattingius och Kontracts-prosten Stabeck. 4 Prot.-utdrag den 27 November 4847. S. D. Föredrogs Kongl. Majrts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, om förordnande af en Stats-råds-ledamot, i afseende på handläggningen af vissa i riksdagsordningens 36 och 42 §§. omförmälda riksdagsärender gifven Stockholms Slött den 16 November 1847. Utdrag ajProtokollet hållet hos Vällojl. B or gare-ståndet vid lagtima riksdagen i Stockholm den 27 November 18/fj. S. D. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts å riks-salen till Rikets Ständer den 23 dennes i nåder meddelade och å Borgare-ståndets hord den 24 derpåföljde lagda berättelse om hvad i rikets styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag; och blef denna nådiga berättelse, såsom ej påkallande, å Ståndets sida, någon åtgärd, till handlingarne lagd. Ut supra. In fidem. E. G. Runeberg. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse af den 16 dennes, om förordnande af en Stats-råds-ledamot, i afseende på handläggningen af vissa i riksdags-ordningens 26 och 42 §§. omförmälda riksdags-ärenden.
E. 3o3. — JV:o 76. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 46, öfver väckta motioner om ändring af ( >6. ) af i\ cap. 8 5> 34 cap. samt 35 cap. 1 § Missgerningsbalken. X. li. 426. XI. A. 26. XIII. E. 67. LagUtskoltets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 77. i anledning af ålerremiss utaf Utskottets betänkande N:o 47» öfver väckt motion oin ansvars stadgande för inslående af fönster. X. B. 4^6 XI. A. 26. XIIT. E. 67. — N:o 78. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 48, öfver väck la motioner om åtskilliga ändringar i Concurs-lagen. X. B 426. XI, A. 26. XVI. E. 388.
Herr Munck af Rosenskjöld_, Eberhard: Jag liar af detta sednare Betänkandet funnit nya skäl för nyttan af den föreslagna Inrättningen. Hvad som bär blifvit anfört om faran, att Tullinkomsterna skulle minskas, och alt Gottland skulle blifva ett hemvist för Lurendrejeri, har allt varit af den beskaffenhet, alt det tydligen visat, det genom denna Inrättning Lurendrejeriet skulle blifva mindre än förut, och således ieke eller Tullinkomsterna kunna minskas. Det är vida lättare, att lurendreja från ett närbeläget främmande land, der man icke kan hafva minsta controll på exporten, än i ett eget, der controllen kan blifva vida säkrare, isynnerhet genom större löner åt Tullbetjeningen. En Ledamot har ytterligare styrkt mig i denna tanka, då han yttrat, att en man, sorn var vår störste Financier, Grefve Liljencrantz, äfven föreslagit eh sådan PortoFranco. Till dess financiella åsigter har jag mera förtroende, än till hela den öfriga samlingen af Gustaf III:s Rådgifvare, isynnerhet då man ihågkommer, att det var tvärtemot hans tillstyrkande, som den fria brun vins-bränningen förböds, och Krono - Den 10 November e. m. Brännerierne infördes. Om man skulle förbjuda alla goda anstalter, för de derutaf möjliga förluster och missbruk, så skulle man ufven förbjuda all skeppsfart, emedan derutaf kan uppkomma hafveri oell skeppsbrott. Om Gottland blir gynnadt med en Porto Franco, så skola alla öfriga Nationer lifligare interessera sig för dess bibehållande under Svenska Kronan , hvarförutan ett folkrikt och välmående land alltid förs varar sig bättre, än ett fattigt och obebodt. Manbar anfört Sveaborgs öde, såsom ett skäl emot förslaget, men jag anser det vara ett exempel, som blott tjenar till varning, vid valet af Commendant, men ej lill minskning af den säkerhet, som ett Land vinner genom en väl anlagd fästning. Jag anhåller att Ridderskapet och Adelil mätte, med afslag å sednare Utlåtandet, instämma i Friherre Gederströms reservation. Friherre