Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore ock i sanning förödmjukande för DomareCorpsen och olyckligt för Nationen, om äfven hos de högsta Instantierne, hvilka döma öfver lif, heder och egendom, man icke borde förutsätta den moralitet och rättskänsla, att man ägde hoppas en samvetsgrann behandling af mål, följde af ett så allmänt intresse, som de ifrågasatte. Jag tillstyrker bifall till Utskottets yttrande» Jag vet, ätt man å en motsatt sida klandrar Utskottet för förslaget af TryckfrihetsCommittens hörande. I detta tillstyrkande har jag emedlertid deltagit, och utan denna ersättning för Juryn, medgåfve jag icke dess afskaffande. Att anse ett sådant utlåtande menligt Verka på det oberoende i 58 H. >6* *44 Den 25 J a n u a r i i f. m. omdöme Domaremagten bör äga, vore att misskänna den sjelfständighet och oväld, som hos denna myndighet blifvit förutsatt, och anförts såsom skäl för en förändrad behandling af tryckfrihetsmål. Den misstänksamme vännen af tryckfriheten skall aldrig utan detta värn bortbyta Juryn, så mycket emot dess existens och sammansättning än kan vara att anmärka. Utskottet har för öfrigt ganska grundligt utvecklat ändamålet och nyttan af den föreslagna anstalten. Väl hyser jag den öfvertygelse att, under närvarande förhållanden, densamma kunde vara öfverflödig. Espriten hos våra Domstolar, i synnerhet de högre, är god. Men en tid kan komma, då tryckfriheten behöfver väktare. En god Domare, säger Domare-regeln, är bättre än en god lag, och funnos alltid sådane Domare, behöfdes knapt några lagar. Men lika litet som en god Regent utesluter nödvändigheten, att genom constitutionella garantier begränsa magien på thronell, och förebygga missbruk deraf, lika litet bör Domaren finna sig besvärad eller sårad af den motvigt man, bland annat, i opinions-kraften söker mot framtida missbruk af dea stora magt man lagt i dess händer.
Jag skulle derföre önska, att Kongl. Myntet aldrig ställdes under något Collegium, utan under en enda persons öfverinseende, den Kongl. Maj:t, såsom varande i bästa tillfälle att bedöma hvad Statens gagn i detta afseende klafver, eger tillförordna och derifrån åter, efter sig företeende omstäudigheter, entlediga. Dessa sammanlagda anledningar hafva vållat den reservation, jag härmedelst emot Utskottens ofvanberörda hemställan vördsamt anmäler;” samt af Prosten Ödman: ”Ehuru det resultat, hvaruti de samman satta Högloft. Utskotten stannat, visserligen är för mig tillfredsställande, är jag dock skyldig mig sjelf alt i reservationsväg närmare redovisa för de af Högiofl. Utskotten dels underkända dels bortresonerade motiver, på hv ilka den af mig väckta motionen grundat sig. Då jag förklarat den i Januarii månad hvarje år förefallande inventering å Kongl. Myntet icke fullt svara emot sitt ändamål, enär den bör anställas genom det Styrelseverk, hvarunder myntinrättningen lyder, hvilket Styrelseverk för det närvarande icke är något annat än Herr Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-ärenden, så grundar sig min framställning på bokstafliga ordalydelsen i Banco-Reglementet 4 art.» i afdelningen i5 §. 8 mom. Att Advocat-Fiscalen i Stats-Contoret i denna inventering deltager, finnes i Banco-Reglementet icke nämndt; och kan hans deltagande icke afse något annat, än det anslag för Kongl. Myntet, sorn finnes på Riks-Staten uppfördt. Huruvida Herr Stats-Secreteraren - Sfatsoch Banco-Utskotlens Utlåtande N.-o 52. raren är i visst fall sjelf redovisande, kan lätt inses af den omständighet, att Herr Stats-Secreteraren funnit för godt genom q?itto den i Julii i832 göra redo för de 10,000 R:dr, hvilka, förvexlade i DrätselCommissionens räntebärande obligationer, Herr Stats-Secreteraren emottagit i sin enskilda vård. Dessa obligationer hafva de Höglofl.
M. måtte täckas bestämma, till hvilka ändamål tolagsinkomsterna må i framtiden få användas; hvarförutan Borgerskapet bör förpligtas att inför vederbörligt Rikets Embetsverk redovisa inkomsterna af tolagen och deras användande, hvilket Embetsverk bör granska och controllera denna redovisning, och allt, som icke till bestämda ändamål användes, genast till Statsverket indraga. Vid första frågan eller huruvida t o 1 a g sa fgi f t e r tillhöra BorgareStts privilegier, hvilket Gr. Cronhjelm hestridt, får jag anmärka, att detta Stånds privilegier icke, såsom R. o. Ad:s samt PresteSt:s innefattas uteslutande uti en särskild Konungaförläning eller stadgar, utan att hvarje stad särskildt förunnade privilegier måste anses dithörande. Detta hindrar visserligen icke, att, på sätt som tillgått med flera mindre R. o. Ad:s privilegier efter 1809 års Riksdag, motioner blifvit väckta att dem upphäfva, hvilket ock skett med R. St:s samtycke och Konungens Nåd. stadfästelse. Uti flera stapelstäders privilegier, der tolag i desamma blifvit städerna förunnad, har beloppet icke funnits utsatt. Sedermera hafva genom särskilda K. Resolutioner dels stapelstäderna i allmänhet, dels särskilda bland dem blifvit beviljade förhöjningar i tolagen, hvilka tillkomna förmåner, med juridisk stränghet betraktade, väl icke kunna anses tillhöra dessa städers privilegier; men torde dock rättsgrunden för deras bibehållande bero uppå, huru städerna å deras sida uppfyllt de vilkor, under hvilka de blifvit dem förunnade. Gr. Cronhjelm har anmärkt det grundlagsvidriga deruti, att äfven efter utfärdandet af vår nuvarande grundlag flera städer blifvit beviljad förhöjning i tolag, ehuru densamma, såsom en trillafgift, tillkommer R. St. att fastställa. Dervid får jag erinra, att Ständerna icke förrän vid 1823 års Riksdag bestämde sjelfva tulltaxan; att dess bestämmande af Ständerna före den Riksdagen icke blifvit påyrkadt, samt att, mig veterligen, har icke förrän vid denna Riksdag af Hr Waern och Gr.
Att Eders Kongl. Maf:t i Nader täcktes anbefalla Dek Befallningshaswande, art ofördrvjeligen, och inom den i mdra Punclen stadgade tid nied alla Stader j Riket öswerenskvmma om sattet till en eller flere Saltbitters-Plant,Ladors inrättande wid hwarje Stad, allt efter som localer och öfrige omständigheter medgifwa, med samfällt tillwerkvingsssyidighct; Dock att den Sallbitter som fran och med är i8'6 af Staderne tillwerkas innan deraf Städerne för afvttras In, eller Utrikes, stall förut hällas Kongl. Mast och Kronan tillhanda, pä sätt har nedanföre i rudePuncten stadgas, e> betaget för nära belägen Socken, att sig med Staden förena om gemensamma Saltbitter, Sjuderi-inrättnmgars anläggande och drifwande. 5:0. Som vkunnoghet hos Rikets Jnnewänare 06) brist pä sticklige Saltbitter - Sjudare borde ä de fläste stallen hindra tillwerkningarnes uppbringande till den höjd, som genom omtanka och localfördelarnes anwändande kan ästadkommas, skulle det sannolikt äga ^välgörande följder för handteringens förkofran, om i hwarje Län, särdeles inom de Städer der Lans-storesten har sitt säte EderS Kongs. Maj:t skulle i Näder täckas pä Kronans förskjutande kostnad läka inrätta underwisriinss - anstalter § hwar^ Den ro Augusti. »49Z hwaraf kunskap i denna handtering kunde winnås och skickclige Sjudare echä-as. 6:0.
sträfsamma arbete lärt sig vörda en både outkonstnären besitter redan en utmärkt teknik samt Som biträdande förmågor hade fröken A. tyckats tröttligt verksam och upphöjd personlighet. förstår breda både glans och stil öfver sitt förvärfva sin fader violoncellisten Anton Andersen spel. Detta ådagalade han, utom i pianokonseri k. hofkapellet, konsertmästaren Zetterqvist, och sångaren herr Oscar Lejdström, hvilka hvar och ten, äfven i några solostycken, etyder af BacJcerlämnade värdefullt biträde. Men att låta en En internationell kvinnokongress skall Gröndahl, Chopin m. m. I öfrigt utfylldes en prosångerska sådan som fröken Bidenhap och en i år hållas i Berlin. Inbjudningar till densamma grammet af Fritz Arlbergs ballad Sten Sture, med hafva i dessa dagar utskickats och äro underorkesterackompanjcment ypperligt tolkad af herr sångare som herr Danckwardt utfylla det ändå alldeles för långa programmet, det är minst sagdt tecknade af bl. a. fru Lina Morgenstern, fru Lundqvist, samt Smetanas nyligen gifna symfooförlåtligt, ty därigenom neddrages en musikKempin, professor och jur. doktor fru Eliza niska orkesterdikt » Moldau ». tillställning rent af till det underhaltiga. Man Ichenhäuser m. fl. Kongressen, hvars officiella namn är InternaK. Dramatiska teatern. Den proppfulla matikan ej annat än beklaga såväl konsertgifvarinnan tionaler Kongress fur Fraueniverke und nén Frauenbesi söndags middag var en liten äkta glädjesom de båda uppträdande för den fullkomliga trébungen, skall hållas den 19 — 27 sept. Programstund af numera sällsyntare slag. Blanches gamla brist på själfkritik, som härigenom ådagalägges. met är ytterst rikhaltigt och upptager föredrag lustspel » Herr Dardanell och hans upptåg på och diskussioner rörande kvinnorörelsens framlandet » fick nya friska färger, nytt intresse geHerr Hjalmar Freys matiné i Musikaliska akasteg, kvinnans rättsliga ställning 1 Tyskland och nom detta förträffliga uppförande.
Då Justilia;-Ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte JustiliaeStats-Ministern och Två Stats-Råd, två af Högsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till Protocollet sig yttra, som q §. föreskrifver. 28. Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske Män lili alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen Fullmagter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådane hittills ägt rum; Vare likväl Konungen obetaget, att uti Mi lita i ra Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet; men icke tili Commendanter i Fäslningarne. Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Constitutions-Utskottets Utlåtande N:o 1. 9 Till Stats-Ministrar, Stats-Råd, Justitiae-Råd , Stats-Secrelerare samt alle audre Civile Embetsman inom Riket och Domare må sådane Man endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran. §• Sändebud bos Fremmande Magter och Tjenstemän vid Beskickningarne namne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes Ärenderue och Hof-Canzlerens närvaro. §■ De uti denna Regeringsform bestämde nya Embeten, Stats-Ministrarnes, Stats-Rådens och JustitiasRadens, skola uppföras i Rikets Stat och må icke af någon tillika med rndra Civila Embeten beklädas. De T vänne Stats-Ministrarne innehafve Rikets Högsta värdigheter. Siats-Råden äga lika anseende med Generaler och Justitias-Råden med GeneralLieutenanter. börd. Till Civile Embetsman inom Riket och till Domare må sådane Män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran.
At dessa lagar önskar jag en orubblighet, nära så stor, som G> undlagarnes, men dock i så måtto mindre, att det tids-element, som vid de senares förändrande påräknas såsom å terhå lisk ra ft, här både kan och bör anses vara obehöfligt. Deremot bör, utom Konungens och Riksförsamlingens, äfven Bil. till och framför allt, Landskaps-ombudens egen röst deltaga i föi ändrings-beslutet och ega bestämdt veto dervid. Såsom följd af denna princip om province-va Istadgar, bar jag ingenting emot, att, för en del orter, Suppleanters väljande anbefallas; jag kunde möjligen godkänna, att, för endel af Riket, det directa valsättet utbytes mot det medelbara genom valmän; men den uti Grundlag och för bela Riket anbefalda valmans-organisationen måste jag enständigt afstyrka. I §. 14 har Utskottet upptagit den Norrska principen, att urtima Riksdag skall hafva samma personal, sorn nästföregående lagtima; och då jag anser såsom ett bland de största möjliga misstag att neka en styrelse vädja till folket, måste jag mot delta beslut reservera mig. I §. 20 har Utskottet föreslagit, alt, med undantag af röslegande kronobetjent, alla prestgallets valberättigade skola öppet rösta. Således, med åsidosättande af Englands erfarenhet, som längst haft öppna voteringar vid de omedelbara valen, och der nuvarande tidsropet just är på slutne valsedlar, skall Sverige antaga den öppna omröstnings-principen! Harman glömt, huru manga arrendatorer, eller andra beroende sockenboer härigenom tvingas alt rösta efter befallning? Jag mäste ogilla den ovilkorligt öppna röstningen, såsom, efter min tanka, en ai islocratisk institution. I samma §. a3 förbjudes kronobetjente alt närvara vid valen, då han röstar för enskild egendom eller rörelse. Jag har i Afdelningen sökt bestrida grundsatsen att behandla desse tjenstemän annorlunda, än Svenska medborgare i allmänket.
När nu dertill kommer, att det så nära öfverensstämmer med PresteStts beslut, ett efter Gr. Hamiltons beräkning skulle skatten utgöra x,25o,ooo r:dr och efter PresteSt:s 1,125,000 r:dr, så bör R. o. Ad. kunna hoppas, att genom en inbjudning till PresleSt., i hän - a68 Den 9 November e. m. delse Gr. Hamiltons förslag antoges, förmå nämnda Stånd att äfven instämma deri Då kunde vi också hafva förhoppning, att det hela lyckades. Men om vi ej nöja oss med att höja skatten enligt Gr. Hamiltons förslag, utan vilja uppsätta denna 16 gånger öfver förra beloppet, såsom Frih. Hamilton försl yrkat, så befarar jag, att vi ginge både orätt och oklokt tillväga. Hr Ribbing har trott, hvad äfven en annan talare förut anlydt, att de små pannornas ägare skulle hellre betala högre skatt, om de såge, alt de stora pannornas ägare också linge betala mera, eller åtminstone icke slippa med mindre skatt än förut. Min öfvertygelse deremot är, att de små pannornas ägare hellie sjellve vilja hafva en fördel, än göra skada åt andra. Om ch'i Ögayne af de 110,000 små pannorna hellre vilja slippa med en liten skatt än betala en högre för alt nödga ägarne af de 8000 större pannorna alt betala lika mycket, som hittills; så synes mig också klart, att det skulle förtreta tle smärre pannornas ägare, 0111 R. St., för alt mera än tillförene beskatta de större pannorna , skulle ålägga de mindre en ännu högre bevillning, än den Gr. Hamilton föreslagit. Jag tillstyrker således ytterligare, att R. o. Ad. måtte blifva vid förslaget. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, otti R. o. Ad. behagade bifalla 23 §:n i Gr. Hamiltons förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärdp Hr Stuart votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o.
Vid desse verks värdering länder till efterrättelse hvad i 68 § blifvit stadgadt, med iakttagande, att sådane inrättningar, som ingen del af året blifvit begagnade, endast till värdet af hus och byggnader uppskattas; hvaremot alla öfriga, äfven för sina privilegier, förlag, rörelsefond och den i jemförelse dermed kalkulerade afkastning, skola afses, så alt de verk, hvilkas åbyggnader ega ett ringa värde, likväl för den rörelse, som drifves, och den inkomst, som deraf hemlas, varda taxerade, emedan här, likasom vid handel och annan rörelse, det är årliga afkomsten, som bör uppskattas. § 78. Skulle, efter föregången noga granskning af mantalslängderne samt de, så väl vid mantalsskrifningen, som vid längdens uppläsande eller företeende å sockenstämma, gjorda anmärkningar derå, anledning förekomma, att någon, utan laga skäl, blifvit från skatt utesluten, böra utskylderne honom ovilkorligen påföras. Har åter, af hvad orsak som helst, en person blifvit skattskrifves hvilken, oförmögen att draga de ålagde utskylderne, för sin nödställda och utblottade belägenhet hade bordt frikallas, ege då taxerings-kommilléen att rättelse meddela, hvilken likväl, med de skäl, som dertill föranledt, i protokollet intagas. § 79. All taxering skall verkställas i öfverensstämmelse med uppgifterne till mantalsskrifningen. En hvar taxeras således, enligt mantalsskrifningen, för sin person, der 48 Bevillnings-Ulskotlets Betänkande, As 4. han embete, tjenst eller hufvutlnäring idkar; för egendom och lägenhet, der den är belägen, samt för rörelsen, der den med laglig rätt eller enligt privilegier driIves; tjenstehjon alltid vid den egendom, der de äro skattskrifna och tjena. § SO i.
M. säkerligen icke vill lägga något hinder i vägen för den motion, som nu blifvit väckt; och jag förenar mig derföre med Frih. Sprengtporten i de båda slutsatser han dels yttrat, dels påpekat. Frih. Sprengtporten: Ehuru jag för min del anser, att Riksd.Ordms 30 och 37 §§ lemna StatsUtsk. fullkomlig rättighet att uptaga och behandla min motion i full öfverensstämmelse med hvad jag yrkat, så snart K. M:s Propos. blifvit direkt till Utsk. aflemnad, såsom förhållandet varit vid innevarule Riksdag, har likväl min upmärksamhet blifvit fästad derå, att till äfventyrs tvifvelsmål kunna ega rum i afseende på paragrafernas tillämpning. På denna grund och då för öfrigt det amendement till min motion, som Frih. Raab framställt, att för de gemensamma fästningsbyggnaderna vid Waxholm, Stockholm och Carlskrona, i ett för allt skulle, intill nästa Riksdag, anslås 3 mill. R:dr b:ko, endast rör sättet att komma till målet, och sålunda icke står i någon strid mot hvad jag yrkat, hyser jag så mycket mindre betänklighet att bestrida detta amendement, som jag med någorlunda visshet tror mig känna, att summan icke öfverstiger hvad som för ändamålet erfordras; men att deremot å andra sidan ett större byggnadsanslag under de nästföljande 3:ne åren sannolikt icke med fördel kan användas. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: Gr. Frölich har i sitt yttrande framkastat en anmärkn., som jag ansett icke böra förbigås. Han har nemi. sagt, att en plan vore i fråga om att förstöra skärgårdsflottan. Jag frågar Gr. Frölich, huru man kan supponera, att då skärgårdsflottan, sedan krigets slut aldrig varit i så komplett tillstånd som nu, man skulle kunna vara sinnad att förstöra densamma. Utan tvifvel är den nu i ett effektivare skick, än den va rit sedan krigets slut. Antalet af mindre skärgårdsfartyg är visserligen mindre än det varit, men med anledn. deraf, att de hvar för 366
Under inflytelsen af sådana åsigter har jag derföre röstat för Nässjö linien, och jag må sluta min reservation med den bekännelsen, att Utskottets Utlåtande, som i sin optimism för Laga-linien spårar verkningarne af denna banas företräden ända upp i Norrland, icke förmått att i ringaste mån rubba min öfvertygelse.» Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Pehr Nilsson från Malmöhus och C. J. Svensén från Calmar län. Af Riksdags-fullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgs län emot ll:te och 12:te punkterna. Éilaga M I till Herr Hiertan reservation vid Stats-Utsk. Uti. Sfi Promemoria, föredragen i Stats-Utskottets Riksgälds-Af delning. Ulal' nästan alla de tryckta arbeten, hvilka afhandla jernvägs-byggnadernes statistik och historia, inhemtar man den underrättelsen, att ett betydligt antal jernvägar finnas anlagda med en kostnad som understigit kostnaden för Statens jernvägar härstädes. Detta förhållande vitsordas sammanstämmande genom specifika uppgifter på sådana jernvägars namn, deras längd i miltal och deras anläggningskostnad, af de skrifter i jernvägs-litteraturen, till hvilka jag haft tillgång, synnerligen angående Förenta Staterna, der man icke dröjde ali införa den i England gjorda uppfinningen att, med ångans tillhjelp medelst lokomotiver, transportera fraktgods och resande på jernbanor; men i anseende till en mindre talrik befolkning, spridd på en större yta, snart mäste blifva betänkt på att införa denna mäktiga häfstång för industriens upphjelpande och rörelsens lifvande på ett sätt, som motsvarade tillgångarne, så att jernvägs-företagen äfven i och för sig kunde gifva afkastning å det derå nedlagda kapitalet; en grund-åsigt, hvars tillämpning sedan vunnit så allmänt insteg i nämnde land, att jernvägarnes ekonomi derstädes numera i sin helhet företer en väsendtlig skiljaktighet från det så kallade Engelska systemet, som i det hufvudsakliga efterföres så väl i Frankrike, som i större delen af Tyskland, med dessa länders tätare befolkning.
Men Ja jag kan inte hjelpa det. Så fort han visar sig från den sidan, så blir jag kall, beräknande och experimentlysten. Jag blir en kokett, som just på kif mot sina år och sin fulhet vill se honom bli kär, – vill vända rollerna om och spela den roll som i början var hans. Åh, jag har väl lidande tillräckligt från den tiden att taga revanche för! Men det var i alla fall inte hans skull, att jag led. Lika mycket. Om han inte har makt att krossa mitt hjerta, så har han nog krossat andra qvinnors. Det fins ingenting att göra sig samvete öfver, om han icke håller af mig, och skulle han göra det åh nej, nej! Inga sentimentala dumheter! Tvinga fram mickel. Nu bör du kunna riskera att vara ”Isjomfru”, – nu tycks han ha fått den rätta temperaturen. Och blir han stött; än sen! Det har han ingen rätt till, om jag ej säger några orättvisa och elaka saker. Att kyssa honom har jag aldrig förbundit mig till. Det blir hans sak att söka öfvervinna min likgiltighet. Det är härligt att vara afhållen, men det der andra bryr jag mig sanningen att säga icke mycket om, – parenteserna. Gud ske lof att jag har så kallt blod! Han sade en gång att en författarinna är som en skådespelerska, endast att hon ”laver selv sine Roller”.163 Men han trodde nog icke hvad han sade. Han sade i qväll att han är utledsen på Kjöbenhavn, derför att den är en gåta, som han löst. Ja, lösta gåtor äro tråkiga. Vi skola se till att nöten icke blir för lätt att knäcka. Måndag d. 7 Febr. 1887. Klockan är tjugo minuter öfver nio. Alltså kommer han icke i qväll. Och det just efter det jag varit det mest medgörliga jag någonsin varit och han det mest ifriga. — Hum. Det är en lärdom. I dag har jag varit åstad och fått fribiljetter, nu kan jag gå på teatern utan kostnad, nu kan jag skaffa honom en lång näsa så ofta jag vill. Att jag gjorde allvar just i dag skulle en troende betrakta som ett ”försynens finger”; för mig är det helt enkelt min sunda instinkt.164 Jag hade väntat honom så säkert i qväll.
Not.s.4 A r i i ~ t ~ i e s n ~ ~ f u har r c t ~ .ritsSiidt ~ ~ g sin hsberättelse, af hvilkeii fraiiigSr, att föreningens verksamhet Iiufvudsakligen besatt uti h5llandet af föredrag och diskussionsmöten, samt utgifvandet af sm3skrifter. Men som intresset för föreningen ~ i ständigt stigande, tänker man 115 att utvidga sin verksanihet. Man har sS1unda uppuat ett kontor, hvarest alla önskade upplysningar om och af föreningen kunna e r h h s. Derjemte har man beslutat utgifva en egen tidskrift, som skall utkomma hvar fjortoiide dag. I; Jrc~~ingcn har - och det ~ ~ - w. rned rätta - ansett det si! viptipt att / h ett cftt q a n, att I n Irslutat i fdrct~get insutta alla sina Aisponibla tillgångar. datet på Sagatnn. Vid detta möte höll fru Ragna Nielsen ett föredrag i qvinnosaken, hvarvid hon sammanfattade qvinnornas önskningar i följande punkter: Lika kraf uppfostran och sedlighet för män och qvinnor, upphäfvande af den gifta qvinnans omyndighet och egendomslöshet, samt vidare lika betalning för mäns och qvinnors arbete. Men först och sist rösträtt för qvinnan, ty annars kunde alla ernadda rättigheter ater fråntagas dem. Danmark. @ in / &amp; sjtl / / rjc@rfdrcning. De qvinliga hmdarbetama i Köpenhamn hafva upprättat en förening till ömsesidig sjelfhjelp, som redan räknar 1.450 medlemmar. Den firade nyligen sin arsfest, hvarvid prof. Brandes höll festtalet. Quinn.fu~~~uii~ar. Flera nya qvinnoföreningar hafva pa senare tider gmndats i Danniark bade p8 landet och i hufvudstaden. En af de förnämsta bland dessa senare är .Den KiindcIi.a Frcmskridbforeninp, som stiftades nu i November och arbetar i demokratisk rigtning.