Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter hand som hon läser, få kinderna färg, och hela ansigtets uttryck förändras.^ KAMRERN efter en stund. Jag hoppas det är goda nyheter! LOUISE vänder sig om. Åh förlåt mig jag glömde KAMRERN. Det var goda nyheter det syns. LOUISE sakta och allvarligt men alltigenom med samma uttryck af dämpad lycka. Godt eller ondt allt ligger i framtidens hand. KAMRERN pekar på brefvet. Der fans läkemedlet, som jag inte kunde ge. LOUISE. Är kamrern ledsen på mig? KAMRERN. Ack nej. LOUISE. Jag rår ju inte för det. Det är som hade jag gått ensam i långa år, med natt på alla sidor och så plötsligt hört en röst som ropat mitt namn ur mörkret långt borta. KAMRERN. Måtte den rösten inte leda vilse, det önskar jag så innerligt. ^En smula bittert.^ Jag ropade också jag, men det hörde fröken Louise aldrig. LOUISE. Förlåt mig. Jag är så tacksam så riktigt af hjertat tacksam KAMRERN. Om jag kunde på något sätt vara till minsta tjenst. LOUISE räcker honom sin hand. Tack, det vet jag nog, och jag litar på, att kamrern fortfarande vill ha mina affärer om hand. KAMRERN. Det är ju ingenting annat än min skyldighet som tjensteman i banken. Penningarne äro ju disponibla, och LOUISE. Låt oss icke tala om affärer nu. Jag måste tänka mig om, och sedan kommer jag till kamrern och rådgör innan jag reser KAMRERN. När reser fröken Louise? Och hvart? LOUISE. Jag vet inte när ... i morgon ... eller om några dar. Till Paris. KAMRERN. Gud gifve lycka på färden. Farväl. Går. LOUISE öppnar dörren till köket och ropar. Botilda. BOTILDA. Jesses så glad hon ser ut! Nu har han friat. LOUISE. Nej, Botilda, det har han inte. BOTILDA. Inte? Men hvad i Herrans namn är det då? Hon är ju alldeles förändrad. LOUISE. Är middagen färdig? BOTILDA. Ja, men hvad i Guds namn går åt henne?
Till understöd för utförande af hamnbyggnad vid Cimbritshamn hafva Rikets Ständer beviljat nämnde stad två särskilda lån, nemligen: 1 :o vid 1840-1841 års riksdag, till belopp af 25,000 R:dr Banko^ eller 37,500 R:drj Riksmynt, hvilket lån, sedan fem år förflutit från dess utbekommande, b®rde liqvideras medelst årlig afbetalning af 5 procent af det ursprungliga kapitalet och med beräkning af 3 procent årlig ränta för kapital-återstoden, samt 2;o vid 1844-1845 års riksdag, till belopp af 5,000 R:dr Banko eller 7,500 R:dr Riksmynt, att under 14i års tid, räknad från slutet af år 1850, återbetalas genom erläggande af 8 procent årligen af hela lånesumman, som, jemte derå efter 2 procent upplupen ränta, komme att anses härigenom vara lill fullo betal i. Sedermera har anstånd till 1856 års utgång med inbetalmngarne å begge lånen blifvit vid 1853-1854 års riksdag af Rikets Ständer be viljad t. Uti en genom Kongl. Majrts Befallningshafvande i Christianstads län under den 7 sistlidne Augusti till Kongl. Majit öfverlemnad skrift hafva Magistraten och Borgerskapets Äldste i Cimbritshamn i underdånighet anhållit, det Kongl Majit täcktes föreslå Rikets Ständer att bevilja staden afskrifning för det belopp af omkring 35,000 Riksdaler Riksmynt, som uppgifvits för närvarande återslå på det förstnämnda vid 1810-1841 års riksdag beviljade lånet. Till stöd för denna under - 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
— N:o 77. om hvad som bör iakttagas, då delägare i taekjernshytta äskar att få idka stångjernssmide och deremot afstå från de i och för tackjernsblåsningen beviljade friheter, ( '77 ) ter, men andre delägare i hytteboläget vägra att derna ingå. XXV. B. i6 3, 246. A. 3oo. XXVI. E. 46. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskotlens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 78. i anledning af erhållen återremiss å Utskottens hetänkande, angående väckta motioner om förändring i författningarna rörande mått, mål och vigt. — N:o 79. i anledning af erhållen återremiss • å Utskottens memorial N:o 72, angående sammanjemkning af RiksStåndens beslut, rörande förslaget lill förnyad förordning om grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller annan lagenhet från hemman. XXV. B. 316. A. 463. XXVI. — N:o 80. i anledning af återremiss af Utskottens förslag N:o 75 till sammanjemkning af Riks.Ståndens skiljaktiga beslut , angående lagstiftningen om fattigvården i Riket. XXV. B. 480. XXVI. 16. A. 40. U. 116. A. 128. E. i39. - — N;o 8t. i anledning af återremisser utaf Utskottens förslag Wto 73, lill sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående ändring af författningarna rörande sockenstämma samt om bildande af communalstyrelser. XXV. B. 460. XXVI. 21. A. 4°- Ut 16. A. 128. E. i39. Se vidare Stats-, Bevillningsoch BankoUtskottens med LagUtskottets gemensamma hetänkanden. Laholm, angående beviljande af vissa stapelstadsrätligheter för. VI. 13. 400.
A och B; af hvilken sistnämnde äfven inhemtas, att alla kostnader för så väl öfvergången till den nya organisationen af landtförsvaret som materiellens kompletterande, ingalunda komme att medföra några tillökade utgifter för Statsverket, i anseende till den kapitalfond af 3,394,692 r:dr bxo som, i följd af förslaget, till detta ändamål klefve disponibel. c) Se Tab. 3—11 och 32. 144 Den 11 Mars f. m. skulle kunna, i hvarje ögonblick, begagnas såsom instruktörer för beväringen, så att denna stam lemnade större garantier för den allmänna beväringens snara bildning och säkra ledning, än den nuvar. dubbla ständiga styrkan. Af de öfriga skulle omkring 41,700 man äga fullt ut lika mycken militärisk bildning, som åtminstone ildelar af vår nuvar. indeltaoch värfvade armée, 20,850 man, beväringsrekryter, ungefär motsvara hvad den indelta rekryten är efter ett enda möte, samt slutligen 62,550 man vara för arméen disponibla reserv-soldater, hvilka alla deltagit i 3:ne års vapenöfningar. Såsom förökning af försvaret tillkommer vidare en organiserad landstorm 458,700 man, a) af hvilka hvar och en äfven deltagit i 3:ne års vapenöfningar; hvarigenom man således skulle kunna påräkna för tillfälligheten af flera anfall i olika delar af riket följande försvarskrafter: Luleå- och Piteå dalarne 9,000 man. Skellefteå och Umeå dalarne 9,000 ” Gideå, Angermanna, Ljusdahls och Ljusne dalarne 18,000 ” Dahl-elfs dalen 36,000 ” I Svea Land. Mälare och Hjelmare dalen 113,000 ” / Götha Land. Motala dalen och Tjust 37,000 ” Emm-å dalen, Kalmar och Ulekinge 72,000 ” Skåne 77,000 ” Halland och Bohus-län 37,000 ” samt för central-försvaret vid Wenernsoch Wet terns stränder nya krafter af 109,400 man.
Äng. betalas, och läte dc genast deponera dem till Eder disposition hos General-Agenten Eant, zli-Rädet och Commendcurcn af Wär Wasa Orden Jokan ?. ^verlrost i Hamburg samt, jemte Averkosts bewiS deröfwcr, äfwcn tillställa Eder: 2:0 Hertigens af Mecklenburg Lckcverin Obligation pä lika Summa, förfallen att inlösa i Januari! Mänad nästa är, pä Eder och till Eder Disposition behörigen cndoserad. Widare hafwen I tvid samma tillfälle att er, hälla: z:o Banquierernas i Hamburg k. 6oäekroiI Söner L Eomp. försäkran, att Banquen pä dem när som hälst äger att draga Wäxlar till en Summa af Etthundrade Femtio Tusende Riksdaler Hamb. Banco och flutcligen: 4:0 OireckionenS af Swensta Ost-Jndista Compagnict förbindelse, att detta är till Riksens Ständers Riksgälds - Contor aflemna iso,OOO Piastrar, hwarä 2o,QOO redan ärv aflemnabe och äterstoden iZO,ooo stycken Piastrar kommer af Riksgälds-Contoiret pä Eder alt Transporteras. Till Banquens ytterligare säkcrhetn undfä I Wärk och Rikets Stats-Conkoirs förbindelse, att answa, ra det dc Summor häraf, som pä Terminer böra betalas, ofelbart stola ivid förfallotidcrne blifwa Eder tillstälte, för hwilkcn förbindelse äter äfwcn stall blifwa Banquen hppoliserad Hertigens af Mechlenburg i Junii mänad nästa är förfallande Obligation pä R:dr Hamb, Banco. 4842 Den zo Oclober. Alla förenämnde poster, som för Eder Räkning deponeras, eller till Eder afträdas, döra ungefärligen utgöra hwad Banquen ännu i Silfwer eller Wexlar efter den antagne Realisationsplanen betarfwar.
För StafsFinancen finna vi då ingen i spetsen ; och jag behöfver icke mera än instämma i detta fall med Grefve von Platen, i saknaden af en FinanceMinister. I afseende å sjelfva myntväsendet, som af ingen magt borde bero ; fattas oss ett mynt. yi äga endast ett, ej inlösbart, Creditinynt, Den 14 Julii c. m; att använda till Contracters och bytens matt* stock —- det är detsamma, som ett nödmynt.. Så länge Diket icke ryckes ur (lenna belägenhet; så länge man ej erkänner grund* sanningen i ali financiel och ceconomisk lagstiftning, samt bjuder säkerhet till allt, genom ett ordnadt myntväsende, skall således i Sverige, under det att Statsfinancen våldsamt in* verkar på hvarje medborgares välfärd, Capita-; lerne icke röra sig, så, som fordom, eller genom utländska Capitalers täflan framlockas. Capital-bristen skall vålla Credit-brist. Denna skall förorsaka en förlägenhet, genom svårigheter till förlagslån och afsättning. Industrien skall uttorka. Utländska Crediten anlitas, till mehn för Uandets CreditSedel-värde. Hand i hand skall Myntförsämring och Capital-brist förstöra allt i Näringslifvet; och jorden, som endast i industrien har sin lifs - prin.' cip, skall fåfängt erbjuda sina skördar till ett Folk, sorn deraf icke vet att draga någon fördel, sedan uppehället för dagen är afsatt. Och. så hade Utskotten äfven bordt antyda hufvudorsaken till den förlägenhet, som nu allmänt öfverklagas i fäderneslandet. Deri hade hjelpen bordt fc^st påtänkas.
Hvad beträffar anslagens belopp, så äro de, uti de längre fram förekommande punkterne, lill bestämda summor upptagne för de särskilda orterna, utan att naturligtvis deruti ingår någon beräkning af behofvel för Stockholms drätselkommission, enär, i denna punkt, Ulsk. särskildt hågkommit den med 50,000 r:dr. Om emellertid härå gifves afslag, men likväl sedermera skulle, som troligt är, hända, att kommissionen, på sätt Frih. Sprengtporten ansett högst behöflig!, finnér sig föranlåten att begära lill något betydligt belopp, motsvarande det nu föreslagna, få taga del i kreditivrätlen, och sådant funnes skäligt all bevilja, så uppstode följaktligen en minskning, till storleken af nämnde summa, uti de öfrigas rätt till begagnande, medelst kredit i ver, af den million r:dr, som eljest blefve för Slockholm anslagen. Häuvisande i öfrigt till den utredning, som är R. o. Ad. meddelad uti Frih. Sprengtporten nyss afgifne utförligare yttrande, synes mig del icke gerna kunna nekas vara både för Stockholm och landet i allmänhet af vigt, att man för hufvudstadens drätselkommission bereder utvägar all med större lätthet röra sig inom sin administrativa verksamhetskrets. Det torde således icke mola något grundadi hinder all bifalla ifrågavar. punkt. Väl är sanni, att de sednare punkterna, hvaruti summorna för de särskilda delarna af landet äro föreslagne till bestämmande, icke ännu äro utgjorda, och att man skulle kunna öka det deruti för hufvudstaden föreslagna beloppet med 50,000 r:dr, på det drätsel verkets styrelse må fä tillfälle att, utan afknappning i stadens enskilde affärsmäns kreditivbelopp, erhålla hvad den i nämnde hänseende har af nöden; men klokast och bäst förfares, enligt min öfvertygelse, om man, pä sätt lllsk. åsyftat, besluter sig all, Den 22 A p r i I. reglera saken pä förhand; i del jag dessutom hyser den förhoppningen, att R. o.
Fältkamreraren Felin, för vården af pontoner, „ Extra utgifters bestridande vid Öfver-Kommendants-Expeditionen „ Chefens för Topografiska Corpsen disposition, anslag för en utländsk Karte-gravör, „ f. d. Mönsterskrifvare vid Svea Artilleri-Regemente Regnell och Elfgren skapliga föremål äro uppförda. — 74 — Ar 1§40. år 1841. 200: 200: — —- 120: 120: 1 1 ö <0 60: 600: 1 1 ö 0 <0 UT 0 1 1 j5o: 200: 200: i5o: i5o: 1,121:40. 3. 926: 8. 11. 1,000: 166: 32. — fco O <1 U) 1 112: 12. 6. ;nskaps-Akademien, synes det19:0 I öfrigt afföras i 184* års Memorialbok, å 3:Jje Hufvudtititelns besparingar, flera utgifter, som blifvit anbefalda det påföljande året och alltså torde af näst härefter sammanträdande Revisorer tagas i skärskådande. 20:0
B. 271, 274. XV. A. 56. XVI. U. 326. XVII. A. 56. XXI. B. 58. A. 101. — N:o 38. med förslag till ett stadgande i 4* §• Riksdagsordningen, 0111 StatsRådets Ledamöters tillträde i alla Stånds plena. XIII. B. 271, 274. XV. Å. 64. XVI. U. 326. XVII. B. ir 6. A. 166. B. 243. A. 257. — Wto 3g. med föreslaget tillägg vid 28 §. RegeringsFormen, i afseende på Utlännings naturalisation. XIII. U. 87. Å. i34. XIX. U. i54- A. 227. XX. U. 94, .58. A. 199. — Wto 4°. med förslag, som åsyfta TryckfrihetsFörordningens återbringande, i vissa delar, till dess ursprungliga skick. XIII. B. 271, 274. XV. Å. 82. Å. 96. 1. 14.7. XVII. Riksdagsförhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång. XIV. B. 206. XV. 23g. A. 3i3. Å. 347-Å. 362. XVII. U. 132. Å. i5i. XIX. U. 212. A. 243. XXI. B. 158. A. 192. —■ Wto 42. med föreslaget tillägg i 99 §. RegeringsFormen, för Jmftiliae-Ombudsmannens berättigande att bivista RiksStåndens Plena. XIV. B. 206. XV. 23g. A. 373. XVII. U. 133. — Nto 4^. med föreslaget tillägg i 38 §. Riksdagsordningen. XIV. B. 206. XV. 23g. A. 3y3. XVII. — Wto 44' * frågan rörande behörigt
Bil. Litt. A. 19 inhemtats upplysning om tackjernstiondens belopp, särskildt för hvarje bergslag, under de närmaste fern åren efter den genom Kongl. Kungörelsen den 14 November 1854 sednast beviljade nedsättning i nämnda tionde, gemensamt med Kongl. Kommerskollegium afgifva underdånigt utlåtande i ämnet, Innan detta kunnat ske, har dock Kongl. Kammar-kollegium funnit nödigt, att från orterna inhemta åtskilliga upplysningar och uppgifter samt föranstalta om bergslags-intressenternes hörande, hvilket varit förenadt med icke obetydlig tidsutdrägt. Emellertid lära nu, efter vederbörandes hörande, de från landsorterna äskade upplysningar hafva till Kongl. Kammarkollegium inkommit, och frågan beror således på Kongl. Kollegiernas vidare åtgärd; varande handlingarne för närvarande remitterade till vederhörande Kamererares yttrande i frågan. Lika med Stats-Utskottet vid 1859—1860 årens riksdag hyser nuvarande Stats-Utskott visserligen icke någon tvekan i afseende å obilligheten och olämpligheten af produktionsskatter i allmänhet. Utgående med en viss andel äf den tillverkade produkten, lika antingen tillverkningen bedrifves med eller utan vinst, måste nemligen en sådan beskattning kännas orättvis, träffa ojemnt och verka förlamande på den industriela utvecklingen. Men fastän Utskottet således på dessa och flera andra skäl, som vid föregående riksdagar blifvit åberopade till stöd för afskaffande af hammarskatten och tiondetackjernet utom bergslag och till hvilka Utskottet, för undvikande af vidlyftighet, får hänvisa, är fullkomligt ense med motionären derom, alt tiondejernsskalten äfven inom de privilegierade bergslagen bör upphöra, anser Utskottet dock betänkligt att, innan den vidtomfattande utredning, som, enligt hvad ofvan förmäles, ännu med frågan pågår, varder afslutad, tillstyrka Rikets Ständer alt i denna syftning fatta definitivt beslut.
Den i 1 angifna tid börjar från den dag försäkringstagaren af besigtningen erhållit kunskap; de i 2 och 3 angifna terminer från utgången af de i §§ 260 och 264 utsatta tider. § 263. Har den i föregående § stadgade tid förflutit, utan att försäkringstagaren derunder begagnat sin rätt att det försäkrade föremålet afträda, ege han dertill ej 64 vidare rätt, honom dock obetaget att söka ersättning för iiden skada enligt de i denna lag stadgade grunder. Har i det fall, § 260 omförmäler, tiden för afträdandet blifvit försummad, kan försäkringstagaren väl fordra ersättning för total förlust, men vare dock, om det försäkrade föremålet kommer till rätta, och det dervid visar sig att tota! förlust ej egt rum, skyldig att, derest försäkringsgifvaren det äskar och till honom afstår sin rätt till det försäkrade föremålet, försäkringssumman återbära, emot afdrag af hvad som bör utgå såsom ersättning för möjligen timad partiel förlust. Å hvad sålunda återbäres gälde försäkringstagaren ränta med en half procent i månaden. § 264. Afträdande af försäkradt föremål skall ske utan vilkor och förbehåll, och omfatta hela det försäkrade föremålet, eller hvad deraf å den tid var utsatt för fara, samt kan ej återkallas. Om likväl de uppgifna förhållanden, på hvilka afträdandet grundades, icke bekräfta sig, eller, när föremålet afträddes, icke mera förefunnos, är afträdandet utan gällande kraft; men sedermera inträffade omständigheter, hvilka, om de förr funnits, skulle hafva uteslutit rättigheten till afträdandet, verka ej på detsammas bestånd. Var ej hela värdet försäkradt, är försäkringstagaren skyldig alt afträda endast så stor del af det försäkrade föremålet, som motsvarar försäkringssummans för hållande till försäkringsvärdet. § 263. I afträdande af fartyg är ej frakten inbegripen, så vidt den förr, än fartyget alträddes, är förtjent, enligt de i § 5 stadgade grunder. § 266.
Detta förslag är godkändt af Bonde-Ståndet utan ändring och af Borgareståndet med den ändring, att slutet af första punkten skulle erhålla följande lydelse: »om en derförinnan flit' viss tid fastställd pastoralie-konvention är gällande, så snart denna tid tilländagår»; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagit Utskottets hemställan och i stället godkänt ett stadgaude, så lydande: »Reglering af presterskapets löneinkomster skall ske, i den män sådant utan förnärmande af innehafvares rätt kan verkställas, således, derest konvention ti/er förening om presträltigheternas utgörande antingen icke blifvit uppgjord eller är för obestämd tid fastställd, ovilkorligen vid först efter författningens utfärdande inträffad pastors-ledighet, eller om derförinnan fastställd pastoralie-konvention längre tid är gällande, så snart denna tid tilländagår. Sådan reglering må ock tidigare försiggå, derest en församling och dess presterskap i önskan derom sig förena, eiler vid inträffande pastors-ledighet församlingen påyrkar gällande konventions upphörande.» Vid jemförelse af de särskilda besluten finnas skiljaktigheterne vara tvänne. Den ena att, då Utskottet föreslagit samt Borgareoch Bonde-Stånden bifallit, det regleringen af presterskapets löneinkomster skall verkställas så fort sig göra låter, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet deremot godkänt Kongl. Maj:ts Proposition, enligt hvilken regleringen skulle försiggå i den mån ledigheter inträffade, den andra, att, då såväl Kongl. Majrts Proposition som Utskottets förslag endast afsåg för bestämd tid fastställda pastoralie-konventioner, Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden ansett stadgandet böra sä ändras, att detsamma afsåge jemväl sådana fall, då konvention vore på obestämd tid fastställd, ehuru, i afseende på redaktionen, Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet öfverensstämt, medan Borgare-Ståndet antagit en annan lydelse. I denna sednare fråga har endast Bonde-Ståndet gillat Utskottets förslag.
af Nathilcla Lanylet. Pris &amp;? s; kart. Hvarje maiiurin kanner nog ra1 igen ofvansthide iiplmaning, och erkänner kanske O C ~ C S att ~, det just inte alltid ar s6 latt att efterkomma den. Blen nu behöfver ingon malnmn langre vara i förlägenhet för hvad hon skall berfitta, ty har ftir hon ett riktigt raldigt förrad af allt möjligt roligt, både på vers och proso att taga af. Eller hon lAter Iranske barnen sjalfva taga sig, hvnd de behaga, och det Iran hon oclcs % tryggt göra, ty bar finus intet annat att hemta &amp; n verlrligt oskudliga, lättsmalta .och viilsma.kando salicr. Man s k d e blott vilja gifvn mamman det viinlign rAdet, att ej låta barnen på en g h g sluka alla dessa godbitar och sedan öfvermätta kasta boken i f r h sig. L5t dein blott taga litet i sander, om man vill att det, de fatt i sig, skall göra nigot intryck, och lit dein allra helst lära sig nHgot utantill, t. es. nigon af de rilrtiat det de, " f nätta och rolige sm8 visor, som boken innehåller, hafva något kvm, sedan boken kanske ligger söndemfven i skraplådan. För alla barn, soni &amp; ro i den aldern, a.tt de gärna. lyssna till sin mammas berättelser, d. v. s. barn mellan (i och 1 2 gr, finnas här roande bitar. ' p 7 H saker vbird. Pris 25 öre. Ny&amp;rss&amp;ngeii. Pris 15 öre. $OS&amp; ' ' som ville bli anekaaaik~as. Pris 25 öre. Berättelsor af Jolnnna Spylá. Ur Fosterlendsstiftelsens förlagsexpeditions » bibliotek för de iingan vilja vi särskildt rekommendera ofvan anförda tre beriittolser - af en författaridna, som redan förut skankt barnen SA m8nga goda srng böcker.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 15. 33 fört, att egograderingen, lika så val som delningsgrunden, vere måttstock för egornas skiftande; de vore båda grunden, på hvilken byggnaden skall uppföras, och borde derföre också båda pröfvas, innan byggnaden är uppförd. Då, såsom i äldre skiftes-författningar varit stadgadt, egograderingen måst vara afgjord, innan skiftet'fortsattes, och hvarje jordegare vetat, att hans rätt och nytta fordrade, att alla de upplysningar, som på graderingen kunde medföra inflytande, kommo till landtmätares och gode mäns kunskap, derföre att, sedan graderingen en gång blifvit antagen, ändring deraf ej egt rum, hade jordegarne derigenom blifvit sporrade att mera uppbjuda sin egen eftertanka och söka ådagalägga de endast för dem bekanta lokala omständigheter, som kunde föranleda jordens olika värdering; då deremot nu en egennyttig jordegare, som vid egograderingen med föresats missledde landtmätare och gode män samt mindre erfarne meddelegare, för att, om skiftet ej utfölle efter hans önskan, ega fog lill klander, sedermera kunde förorsaka sådana förändringar i egograderingen, som föranledde fullständigt omarbetande af häfde-förteckning och taxeringslängd, skiftes-uträkning, delningsbeskrifning med sammandrag samt ersättnings-uträkning, äfvensom ny utstakning och rörläggning.
Kro föga betjente med rättigheten alt bos Konungens Bef:h;de begära hemtning af landbo och dennes gods, som han med sig förer, öfvertygad derom, att den landbo, som rymt, redan på förhand förskingrat godset, innan han hunnit återhemtas. Dessutom kan det Ilända, att landbon är i besittning af jordägarens egendom, d. v. s. inventarier af hvarjehanda slag, och det vore vådligt alt i dessa tider, då våra Författningar lemna tillfällen alt begå svek, äfven öppna den utvägen för en oredlig landbo, att kunna tillegna sig jordägarens egendom. Frih. Ced ers t rom , A n der s: Förevarande lagstadgande, infördt i Wexiö stadga, öfverflyttadt först i Landslagen och derefter 1734 i vår nu gällande lag, strider uppenbarligen emot det system, som i andra dylika fall blifvit följdt. Det kan ej blifva riktigt alt gripa Konungens Bef:h:de i embetet och sjelf skalfa sig rätt. Lika med Utsk. finnér jag, att i förevar, fall ändring bort ske, men tror, lika med de 2:ne föreg:de talarne, att dermed icke brådskats, utan att saken kunnat lills vidare hvila. Men då nu LagUtsk. inkommit med detta förslag, och R. o. Ad. redan sisth riksdag biföll ett ungefär lika lydande, så tror jag, att äfven detta borde bifallas i hvad det är lika med det förra. Frih.