Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-Ordningen hvarken är nödigt eller nyttigt; Preste-Ståndet har återremitterat memorialet med förklarande af ”Ståndets gemensamma tanke, att det icke ansåg den föreslagna grund lags-förändringen vara bland de högst nödiga och nyttiga;” och Borgare-Ståndet har likaledes genom återremiss såsom sin gemensamma tanke förklarat, ”att Ståndet anser grundlags-förslaget ej vara nödvändigt, och således ej böra till grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag antagas.” Utskottets omförmäldla förslag är sålunda godkändt af ett Riks-Stånd, men af de öfriga tre förkastad t. Och enär af slag icke låter förena sig med bifall, hvadan för Utskottet ej heller är möjligt att ”samtliga Riks-Ståndens tankar till ett helt utlåtande sammanjemka,” anser Utskottet sig nu icke kunna vid detta ärende foga annan åtgärd än att, enligt 2 mom. 56 Conslitutions-Utskottets Utlåtande, N:o 3g. 3 § Regerings-Formen, berörde ”oförenliga skiljaktigheter” lill Riks-Ståndens vidare behandlande vördsamt anmäla. Slockholm den 29 April 1845. Meserrationer: af Herr von Hartmansdorff, Herrar Biskopar Holmström och Hallström, samt Herrar Brinck, Grape, Petré och Ekholm, lika med hvad vid memorialet N:o bli! v it anfördt. Ank. till Exp.-TJtsk. den 3o April, kl. 11 f. m. Utlåtande till Riksens Ständer, i anledning af 3:ne Stånds återremisser å memorialet, N:o 3i.
Efter denna grundsats har man äfven handlat i fråga om embetsverkens reglering hvad ledamöternas antal vidkommer, ty då har skälet, att göromålen blifvit förökade, fått gälla; men då det är fråga om de lägre tjenstemännen, så är man icke så nogräknad, utan då vill man, att ett mindre antal skall förrätta samma arbete, som förut verkställts af ett större. Jag bestrider på det högsta denna af Gr. Sparre hyllade grundsats och anhåller fortfarande om återremiss af punkten, på det att de ifrågavide tjenstemännen måtte erhålla den lönetillökning, motionären äskat; beklagande upriktigt, att Regeringen icke visat den välvilja emot sina tjenstemän, att den tagit i betraktande de ökade göromål, som vissa Kronofogdar cch Häradsskrifvare genom Bergsfogdetjensternas indragning erhållit. Hr Akerman: Gr. Sparres sisla yttrande nödgar mig att ånyo besvära R. o. Ad. med några ord. Han sade, att det icke vore bevisadt, att genom Bergsfogdetjensternas indragning något större besvär blifvit lagdt på åtskilliga Kronofogdar och Häradsskrifvare, än sådant som ålåge dessa tjenstemän i allmänhet. Då det måste medgifvas, att i vårt land bergsbruk endast eger rum utt en del provinser, så förstår jag icke, huru han kommit till den slutsatsen, att Kronofogdarne och Iliiradsskrifvarne i Bergslagerne icke skulle, i följd af Bergsupbördens öfverflyttning på dem, erhålla göromål, som deras vederlikar utom Bergslagerne ej få vidkännas. Hr Fåhraeus har uplyst, att K. M. icke godkändt BergsKollegii förslag i denna fråga, enär StatsKontoret detsamma afstyrkt. Om embetsmanna-hierarkien vore så inrättad, som jag vid flera tillfällen framställt, eller att Styrelseverkens medlemmar utgjordes af personer, som egde kännedom om förhållanderne i landsorterne, så hade väl icke ett sådant Utlåt, kommit från StatsUtsk. Gr.
Önskan att finna en tillflykt för dessa » uteslutna », ett hem, där de få vara hur gamla, hur skröpliga, hur fattiga som helst, där de få lämplig och närande mat alla mål om dagen, där det bestås dem ej endast läkarevård, utan äfven sjukvård, samt där de kunna känna hemtrefnad och frihet från bekymmer, denna önskan har funnit ett praktiskt uttryck i Hemmet för gamla. Kungsholmens friska luft har godt namn om sig, och har det ansetts lämpligt att förlägga hemmet därstädes. En våning om 6 rum och kök, har förhyrts Garfvarcgatan 3 och några pensionärer äro redan inflyttade. Salen och husmoderns rum äro samlingsrum. Husmoder är fröken Erika Tersmeden, som har mer än fem års verksamhet på detta område. En början är således gjord, men för att detta hem skall kunna äga bestånd och för att möjliggöra dess utvidgande till att mottaga ett något större antal fordras deltagande, offervilliga personers hjälp. Vi äro öfvertygade om att få ett gensvar på denna vår vädjan för de värnlösa gamla. De fostrades af en tid, då » kampen för tillvaron » var ett okändt slagord, och på ett sätt, som göra dem försagda att nu bedja för sig själfva. Det är därför vi föra deras talan! » Det nya hemmet var således redan öppnadt med en liten styrelse för detsamma, och den som varit mest verksam härför var, såsom vi redan antydt, fröken Tersmeden. Huru hon kunnat åstadkomma detta, vet hon knappt själf. Utan att spara sig och utan att rygga tillbaka för det mer eller mindre obehagliga i att klappa på andras hjärtan för att bedja om hjälp, har hon gått till den ena och andra af bekanta och gynnare och fått än en liten penningsumma, än några möbler eller bohagsting, som stått obegagnade på vindskontoren, än litet linne och sängkläder, och allt har med lika tacksamhet emottagits och kommit till användning, och så har genom bidrag från många hem det lilla hemmet efterhand ordnats och det på ett sätt, som gör det behagligaste intryck på den inträdande. Utan att tillägna sig själf någon förtjänst härvid, erkänner fröken Tersmeden i första hand den store gifvaren af allt godt såsom den hon har att tacka för framgången af sina bemödanden.
Bondeståndets , s» 660» Ständerne skola följa honom till Grafven; Adeina beslut s» 993» Borgareståndets, s. 999-, Bondeståndets, s. 1002, Ek, rörande föreslaget arfvode för Öfver-Commissarien, för dess biträde vid Discöntgöromålen, Stats-» och BancoUtskottens betänkanden bif. af Adeln, s. 34a. af Borgareståndets, 354» af Presteståndet, s. 369. af Bondeståndet, s. 380. BevillnlngsUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, lii. s. 328. af Adeln, III. s. 337. af Borgareståndet, III. s. 353. af Bondeståndet, lil. s. 35g. Ekbark, om användande af, vid Engelska Lädergarfve. rier, Ekonomi-Utskottets betänkande, bif. af Pre. steståndet, s» 77*. af Bondeståndet, s. 816. återrem. af Borgareståndet, s. 829, bif, af Adeln, s. 8-19. Ekelund, angående Kammar-.Rätts-Rådef, ansökan om Pensions-Rätt; StatsUtskottets Utlåtande, bif. af 4? Bondeståndet, s. 437, af BorgareståndetJ s. 454. af Adeln, s. 45g. af Presteståndet, s. 4go. Eldqvarnen, rörande gjord anmärkning vid inköpef af. StafsUtskottets Utlåtande bif. af Presteståndet, s. 346, återrem. af Borgareståndet, s, 331. af Adeln, s. 361. Ytterligare Utlåtande bif, af Borgareståndet, g, 986. kgt till Handlingarna af Bondeståndet, s. 990. bif. af Adeln, s. 1000.
Hästen svarade själf med en ny, ljudelig gnäggning. Tio minuter därefter låg han upphalad på isen ett stycke från vaken, ur stånd att resa sig upp, men såg tillfreds ut i alla fall. Vi svepte fällen om honom och gåfvo oss fyra man starka att sätta lif i honom med gnidningar och muntra tillrop. Han tuggade under tiden ett par kakor bröd, som Matti haft med sig, och hämtade sig småningom efter det en och en half timme långa, kalla badet. – Huru har ni kunnat hålla lifvet i honom så länge, frågade man mig. – Jag har druckit brorskål med honom i vaken, sade jag och visade den tömda flaskan. – Ähä! grinade Matti och gned sin häst, så svetten stod honom i pannan oaktadt kölden. – Ähä! – Är det kanske inte bra att lära hästar svälja brännvin? För det kan den här hästen förut. Han har, ser ni, varit med på flera marknader och bytt egare mer än en gång, och då får man lof att styfva upp häststackarn med en sup, så han inte hänger öronen, ser ni! Men det var ju skada på den fina konjaken, nog hade ju vanligt brännvin varit bra nog ... När vi hållit på och gnidit hästen, tills vi blifvit trötta, tog Matti fällarna af honom och öfvertalade honom i vackra ordalag att resa sig upp. Han gjorde ett par styfva försök och förblef liggande. Då togo karlarne i honom, hade honom att sitta först och sköto honom sedan upp på benen från den sittande ställningen. Och märkvärdigt nog, benen höllo, så styfva de än voro. Matti ledde honom omkring på isen under smekande tilltal och spände honom slutligen för släden. Försiktigt uppsökande den starka isen längs stränderna, kommo vi fram till gården, där Matti funnit karlarna. Där sattes hästen in i stallet, och Matti gned honom, tills det blef ljus dag, medan jag sträckte ut mig i gårdens främmankammare och upptog mina afbrutna drömmar. Vi kommo hem ungefär samtidigt som vi skulle gjort, ifall vi tagit den längre omvägen längs landsvägen. När vi åkt in i tallskogen, tio minuters väg från gården; frågade jag Matti om han tyckte det var värdt att vi alls omtalade hela vårt äfventyr.
Herr Baron och Landt-Marskalken erinrade, att om Högloflige Ridderffapet och Adeln af Stats-Utskottet äffade ett beswarande af de fran Ridderffapet och Adeln dit remitterade anmarkningar, wore sädant wifterligen deras rättighet; men hemställde om icke ett sadant kunde i detta mäl anses af mindre wigt, och dessutom i sakens närwarande stick öfwcrflödigt. Bifölls. Herr Baron och Landt-Marskalken gjorde derefter Proposition till bifall af Stats-Utskottets nytzberörde Memorial af den s September, hwilken Proposition med Ja beswarades. Upplästes ett Protocolls-Utdrag fran det Högwördiae Preste-Standet af den'20 dennes, hwaruti de öfrige Riks-Ständen inbjudas att med Preste-Standet sig förena om en anmodan till Bewillnings-Utskottet, att uppaifwa och til! Riks-Ständers stvndsammast inlemna Forflag till nägra Regler med bifogade Formulairer för Taperings Committöerna. genom hwilkas iakttagande jemnwigt och likställighet uti taperingarne kunde winnås. Bifölls. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderstapets och Adelns Protecoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 22 September i8io. S. D. Bifölls Banco-Utikottets den 28 sistledne Augusti pä Bordet lagde Memorial af dm 266 Den 22 September. den 2Z i samma manad, inneballande Utskottets hemställan om icke till undwikande af en icke obetydlig kostnad och jemwäl tidspillan den ätgard, som i afseende pä inventeringen afBanquens redbarheter,Banco-Utffottet äligger, mat. te wid denna Riksens Ständers Urtima Sammankomst fä blifwa ägd0satt. dck supra.
En flärdfull, lättsinnig drottning, en ilyckf~~ll, ombytlig och karaktärslös hade satt hela sitt köns framåtskridande och välgång minst ett halft århundrade tillbaka. En Isabella p % engelska tronen hade icke blott hindrat den nationella iitan hela verldsutvecklingen. Någon öfverdrift ligger visserligen deri, men mycken sann kärna, d % man säger, att vid drottningens tronbestigelse fann hon sina medsystrar såsom slafvinnor, vid sitt jubileum finner hon dem som medborgarinnor. De svaga skrankor, som skilja deni från politisk kompetens skola snart ramla, de återstående frågorna om ' aktenskapliga egendomsförhållanden, on1 personligt skydd m. m. skola med god vilja f % en lösning, hvilken, om än icke idealt riktig, dock skall innebära ett tydligt framsteg. Sålunda är allt godt och bra, salunda har drottning Victoria allt skal att med tillfredsställelse blicka tillbaka på sina femtio regeringsår. Me# lihuiil! men likväl, aktar hon på tidens tecken, skall hon ej undgå att kanna, att tronens grund vacklar icke så mycket för henne sjelf som för hennes efterträdare. Trots alla personliga dygder, trots all sannt konstitutionel eftergifvenhet mot den uttalade folkviljan har hon icke lyckats göra tronens stallning starkare. Det kanske naiva men uppriktiga jubel, som helsade henne vid tronbestigningen, och hvarom Macaulay uti en parentes i sin historia talar, det höres nu ej liingre; nar hon en vanlig dag %ker ut, kan der höras hyssjningar och plumpa öknamn från den askådande mängden. Sjelfva det jubileum som nu firas, har ej mäktat framkalla någon entusiasm. Trots allt resonnerande om framstegen under den Victorianska eran ar och blir man kall. Man betalar visserligen med fabelaktiga summor en fönstereller läktareplats för att åskåda den kungliga cortegen, men man ar allt annat an hangifvet lojal. Det har nu s % länge talats om detta jubileum, att folk blifvit alldeles utledsna derpå. Alla köpman och fabrikanter spekulera i jubilei-artiklar, alla gatuförsäljare utropa sådana från morgon till afton.
Helt skulle åtminstone allting vara, men h v a r få liknande l a p p a r! Inläggning af 20 å. 30 tjog för vintern bör vara tillräckligt. bör man BÖka baka hemma; det blir onek ligen det billigaste sättet, ocb bör bakningen ske hvar tredje dag utaf finare bröd och 1 å, 2 gånger 1 månaden af grofbröd. I vårt hem köpas endast 2 franska bröd till frukost hvarje morgon samt torrt bröd. Allt^öfrigt bakas, äfven tebröd. Åtgången häraf beräknad till 2 liter och \ \ liter skummjölk; en och a n n a n gång mer, ibland mindre. Prisen här p å orten 10 öre för den förra och 5 öre för den senare, allt pr liter. Häraf köpes i regeln 3 k g. oxkött sam dessutom för 2 it 3 kronor annat kött, allt pr vecka. Priset för oxkött här på orten under olika tider 60, 65, ti 80 öre p r kg. Salt kött, surstek m. m. är gifvet a t t man själf nedlägger. I allmänhet ätes i vårt hem kött 4 gånger i veckan; å t tjänarne serveras färskt kött hvarje söndag. De tider, då det vilda håller sig billigt här på orten, billigare till och med än kött, är det uträkning a t t köpa u p p större kvantiteter för att förvara för framtiden. Då all korf göres hemma, blir vid de tillfällena köttåtgången större än eljes. serveras 1 k 2 gånger i veckan och d å alltid tillsammans med någon mäktig soppa eller kötträtt. Smör. Åtgången bäraf beräknas till i \ kg. i veckan (| k g. mejerismör it 1: 55 och J kg. bondsmör å. 1:23 p r k g.) mera naturligtvis vid bakning af tebröd, bjudningar m. m. Häri inberäknas rökt s pes färsk och saltas in i hemmet, litet rökt lax, oxkött, renstek, m. m. för att serveras till smörgåsmat m. m. I oktob tern af a l l a rotsaker och grönsaker, som kunna förvaras öfver vintern genom nedläggning i sand. All syltniog och saltning måste göras i hemmet, och i rätt stor skala, då jag funnit uträkning i att ofta använda saft till soppor och gröt.
Då Fullmägtigc, i betraktande af do omständigheter och förhållanden, som finnas anförda uti Fulltnägtiges afgifua och mcranämnde berättelse bifogade utlåtande, ansågo sig icke skäligen kunna vägra antaga det väckta, i flera hänseenden för Svenska statsverket fördelaktiga, förslaget angående denna önskade lånekonvertering inom ett uppgifvet belopp af 2,000,000 Thaler, och sedan Kongl. Maj:t, efter Staid-Utskottets Memorial N:o 3. ‘61 derom i underdånighet gjord anmälan, förklarat, att en sådan förändring af en del obligationers beskaffenhet icke komrne att föranleda rubbning i den af Kongl. Maj:t å hela lånet meddelade garanti, blef i början af Juli 1860 mellan Fulltnågtige och bemälde låncöfvertagaro en särskild öfverenskommelse afslutad angående premieobligationers utgifvande för nyssnämnda summa. I sammanhang med den sålunda öfverenskomna förändringen i det afslutade lånekontraktet, stadgades bland annat: att låneöfvertagarne skulle komma att erhålla 4^-procents-obligationer å ett sammanlagdt kapitalbelopp af 6,400,000 Tkaler; att för återstoden, eller 2,000,000 Thalcr, utaf den med dem kontraherade lånesumman skulle utfärdas af räntekuponer icke åtföljda premieobligationer, lydande tillsammans å 2,400,000 Thaler; att någon kapitalrabatt icke kominc att oga rum vid inbot duingen af denna låneandel; att den för densamma belöpande annuitetssumman icke behölde af Riksgälds-kontorct tillhandahållas förrän i medlet af Januari och Juli månader och således först 3 månader elter de för ränteoch amorteringsanslagets tillhandahållande i det afslutade lånekontraktet bestämda terminer, samt att innehafvare af utlottade premie-obligationer icke egde rätt att omedelbart af Riksgälds-kontoret få sådana obligationer inlösta.
Om vi vilja gå tillbaka till vår historia och erinra oss den tid, då rådgifvarne på detta sätt af Konungen inkallades, så torde man finna, att ombyten då voro temmeligen sällsynta. Jag kan åtminstone ej erinra mig några hastiga ombyten af sådana rådgifvare, utom vid de tillfällen då Regentens person förändrades. Man har sagt: med hvad värdighet skulle Justitioeråds-embelet beklädas, om ledamöter dertill inkallades på förordnanden? Jag hemställer till dem af eder, mine herrar! som ännu minnas den tid, då Calonius och andre på förordnanden inkallade personer sutto i Konungens Högsta Domstol, huruvida de hade mindre anseende än deras efterträdare. Jag tror det ingalunda. Fullmaktens beskaffenhet gifver icke värdighet åt personen eller hans embete, med mindre hans eget och embetets värde icke gifva anseende. 11 H. 14 io6 Den 5 Augusti e. m. Med hvad ansvar, säger man, skola desse personer sitta i Konungens råd? Hr von Troil har redan utvecklat med hvad ansvar de rike sitta der, och andra än dylika torde nian, under närvar, förhållanden, icke kunna hoppas att få. Om man vill hafva fattigdomen till stöd för sina afsigter, om man vill att Konungens rådgifvare skola handla så att de undvika nödställdhet, så beklagar jag Ständerna för de råd, som skola gifvas; ty låtom oss antaga att fruktan för armod vore den bevekelsegrund, som skulle tvinga Konungens rådgifvare att yttra sig,— månne det ej vöre' troligt, att de i det fallet snarare gåfve deras rådslag i öfverensstämmelse med Konungens önskan, än med Ständernes, om de kunde gissa dertill? Utan tvifvel hafva Konungar ännu aldrig lemnat sina tjenare så hjelplösa, som folkförsamlingar pläga göra det. I den sednare frågan, nemi. att de, som innehafva rådgifvareeller juslitiaeråds-embeten, icke finge förordnas att samtidigt bestrida andra beställningar, instämmer jag alldeles med Hrr Cederschjöld och von Troil. Det har aldrig varit min mening att framställa någon annan åsigt.
Skulle åter detta ej beviljas, men den uppgifna planen för beväringsmanskapets uttagande och öfningar för öfrigt varda gillad, lärer från berörda förslagsanslag böra med 18,418 R:dr, eller i rundt tal 18.500 R:dr utbrytas hvad deraf på sjöbeväringen belöper, då de direckta utgitterna under 4:de hufvud-titeln i en framtid komme att minskas med omkring 19,500 R:dr. Hvad beträffar den öfriga utgiften, som under åren 1848, 1849 och 38 1850 skulle utgå årligen med tillhopa 88,400 R:dr, och sedan tills vidare med 45,000 R:dr om året, är den blott tillfällig och afsedd till anskaffning af munderingar och reqvisita dertill, hvaruti staten alltid eger ett emot anskaffningskostnaden svarande värde ;jjoch hvarigenom i krigstid behof vet af sådan anskaffning i samma förhållande förminskas. Vid det allmännare ordnande af rikets försvarsanstalter, som nu är för handen, anser jag mig åter böra fästa Eders Kongl. Maj:ts höga uppmärksamhet på en fråga, hvars synnerliga vigt för försvaret redan länge varit insedd, nemligen att något artilleri funnes förlagdt jemväl i Norrland, hvilken vidsträckta del af riket är från de nu varande artilleri-stationerna allt för aflägsen. Så väl Eders Kongl. Maj:t, som Rikets Ständer hafva vid särskilda tillfällen erkänt behofvet häraf, ehuru verkställigheten genom åtskilliga omständigheter blifvit fördröjd. Till afbjelpande af den anmärkta bristen får jag alltså i underdånighet föreslå upprättandet af ett Batteri Fot-artilleri af 43 man, utom befäl, med fyra 6# kanoner, och två kanoner i reserv, att förläggas antingen i Umeå eller Härnösand, allt efter som Eders Kongl. Maj:t kan i nåder finna för godt bestämma Umeå Elf eller Ångerman-Elfven till hufvudsaklig försvarslinia mot anfall från* norra sidan. Af från General-Fälttygmästaren infordrade projekt, täcktes Eders Kongl. 't
Maj:t i nåder begärd eller af enskild motionär inom riks-stånden ifrågaställd; men då, efter h v ad räkenskaperne utvisa, den så kallade salpeter-fonden, till hvilken berörde stats-anslag ingår, under de sednare åren befunnit sig i ständig tillväxt och, oansedt ganska betydliga belopp deraf utgått till föremål, som med. fondens bildande icke varit afsedde, likväl vid 1846 års slut företedde en netto-behållning af 592,758 rd:r 33 sk. 9 rst. synes detta förhållande, i förening med den omständighet, att Kongl. Maj:t, enligt Dess vid innevarande riksdag aflålne nådiga proposition om stats-verkets till stånd och behof, likväl under förutsättning af det nuvarande stals-anslagets fortfarande till oförminskadt belopp, ansett nämnde fond kunna utan olägenhet anlitas om ett bidrag af 300,000 r:dr för tillfälliga stats-behof, nogsamt ådagalägga, att, såsom Rikets Ständers sednast församlade Revisorer jemväl erinrat, salpeter-fondens årliga stats-anslag öfverstiger hvad, som för bestridande af derå ifrågakommande utgifter erfordras. Med afseende härå och under antagande, att, i öfverensstämmelse med hvad Utskottet i serskildt utlåtande föreslagit, utaf salpeter-fondens nuvarande behållning ett belopp af 200,000 riksdaler varder till begagnande för tillfälliga statsbehof anvisadt, anser Utskottet det årliga stats-bidraget kunna minskas med en summa, ungefärligen motsvarande en lågt beräknad ränta å fondens återstående kapital-behållning, och hemställer alltså, att stats-anslaget för salpeter-uppköp må i den blifvande nya riks-staten nedsättas till 180,000 riksdaler.
l&lt;.z+ia, frökeii, Siiiidsvall 1.891- Danielsson, Anna, fröken. Kristiilelianin . 1891- Fischer, TJotten, frii, Ekeberg. Lidköping ... 1891. Andriette. fru. Manestad 1891 - Sandegren. Ingeborg. fröken. Uddevalla . 1891 - 189 ' 2 Tengström. Olga. fröken. Venersborg 1891-1 8 % Trybom. Elin. fröken. Skara 1891- Uggla. Sophie. fröken. Borfis 1891 - Burman Hulda. frökeu. Liilei 1892- Ekewall. Selina. fru. Skelleftei ... 1892-1894 Holm. Siri. fröken. Rosiiis. frii. Cniei ... 1892.- 1894 Leweilhagen. h n s. fru. Malmö ... 1896- Liljebiick. Jenny. frii. Hapnranda 1802- Osternian. Mariame. fröken. Lund 18 !iBTliorséen. Fredrika. fröken. SederLule . 1892-1894 Versteegh; Iuez. fru. Hernösand ... 1892- Brandberg. Auiia .. fru. Lnudskroun Axeline. fru. Nyköpirig 1503 - Julin. Anm. frii. v. Rriiseiistjerna. Fredrique. fru. Eskilstuna 1893-. Åkerblom. Emilie. fru. F d u n 1893-. hmedsony Ada. frökeu. Linköping 1894- Ehrensviird. Alida. friherrinna. Kristianstad 1894- Ekenstjerna. Fanny. fröken. Milnriefred .. 1894-. Larsson. Elise. fröken. Motala ... 1894- Martin. Eva. fröken. Södertelje ... 18 !M -. Mauritzon. Auna .. froken. Vadstena 1831. Poigmnt. Georgine. fru.
Tackjernstillverkningen har, i förhållande till blåsningsdygnens antal, genom varmblästerns införande vid de fleste hjHlorne, årligen ökat sig i qvantitet, ehuru densamma troligen genom den stränga drifningen, förlorat Ftmärs-BeriUlelse fr, Slöra Kopparbergs Län, ^ 10 i qvalitet, oell Har en så stor öfverproduktion af tackjern uppkommit, att, ehuru de detta år gångbara prisen vid en del hyttor understiga tillverkningskostnaden, tack jernet icke finner någon efterfrågan eller afsättning, ett förhållande, som för tackjernsproducenten är högst bekymmersamt och skall ofelbart leda till dess undergång, så vida andra mera förmånliga utsigter icke snarligen sig visa. Beloppet af 1842 års tiondetackjern utgjorde 4,232 skeppund 19 lispund 1 skålpund. Tvåhundrasju större och mindre jerngrufvor hafva blifvit bearbetade och lemnat 204,861 lass malm om 2 skeppunds vigt. Koppartillverkningen vid Tomtebo har under dessa åren nedgått med omkring *:del och lemnar icke eller för närvarande hopp om ett framtida tilltagande, samt har i öfrigt, i anseende till stora brytningskostnader, m. m., icke lemnat ägarne behållning. Garpenbergs koppartillverkning utgör äfven endast |:del af det i förra berättelsen upptagne medelbelopp. Den personal, som har sin sysselsättning med den egentliga bergsliandteringen, kan beräknas till 7,000 stycken.