Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För sådaut ändamål borde det förbjudas bolagsmännen att, förrän bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, af tillgångarne verkställa utdelning annorlunda, än emot ställande godkänd borgeu för återbäringsskyldighet, i den händelse en sådan skyldighet, för betäckande af bolagets skulder, motsvarande hela beloppet af dess i bolagsordningen bestämda aktiekapital, kunde blifva af noden; äfvensom det stadgande meddelas, att bolagsstyrelsens ledamöter böra noga vaka deröfver att sådan säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller förfares, vid påföljd att såsom för egen skuld ansvara för den förlust, som kan uppkomma genom deras underlåtenhet i förenämnde fall, § io. Ordningen synes fordra, att icke blott några, utan alla undantagsfall först upptagas i lagen, innan den allmänna bestämmelsen om bolagsmännens frihet från ansvar för skulder, hvilka öfverstiga aktie-kapitalet, ulsäfas, äfvensom för tillämpningen är nyttigt att hänvisa tilt den lag, efter hvilken dessa undantagsfall skola bedömas. Till dessa lärer äfven böra räknas det, att åtgärder eller beslut - fr Kongl. Majds Nåd. Proposition, N.-o 56. 17 slut tillkommit, hvilka pröfvas hafva förnärmat fordringsegares i lagen om aktiebolag bestämda rätt vid andra tillfällen, än de förut i samma lag nämnde. I följd häraf komme den i 10 § utsatta allmänna regein att apptagas i en nästföljande §. § U. Uti denna §, som, enligt hvad i nästföregående § blifvit an märkt, komme att blifva § 12, ansågs böra tilläggas, att årsstämning skulle sökas genom bolagsstyrelsen. § 14- Med undantag af hvad härom i slutet 'af anmärkningarna vid. § 1 är antydt, och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behofvet påkallade.
Gefion. Bakning. God formbakelse. En form smörjes mycket väl, hvarpå den klädes med hvetebrödsskifvor, som förut äro blötta i gräddmjölk. Derpå nedlägges ett hvarf af äppelmos samt sviskon och russin, hvilka äro kokta, så att kärnorna kanna borttagas; åter igen ett hvarf med bröd och ett dito af mos, öfverst ett hvarf med bröd. En smörklimp nedstickes här och der. Gräddas i lagom varm ugn. Serveras med vaniljsås. Aida. Mandeless. 8 skedblad skiradt smör röres, till det blir hvitt, sedan iröras 3 ägg, IG lod socker, 20 lod hvetemjöl, 8 lod sötoch \ lod bittermandel, som skall vara fint hackad. Rullas i mandel och groft socker. Aida. Enkla tebröd. © mjöl kanas ut och ett ägg. Sedan man kaflat en stund,] tages degen ut med små formar. Kakorna bestrykas med vispad ägghvita och beströs med socker och hackad mandel. Gräddas fort. S. A. ValnStstårta. 8 äggulor och | &lt;8 socker omröres väl, sedan stötas valnötter uti efter smak. Då detta är väl sammanrördt, vispas 4 lod mjöl uti och till sist 8 ägghvitor, slagna till hårdt skum. Gräddas i ugn i långsam värme ungefär £ timme. Då kakan är färdiggräddad, skares den midt uti och fylles med en krem, bestående af vispad grädde, socker och stötta valnötter. Mycket god. S. A. Konjakskringlor. 1 &lt;8 färskt smör, | " B? socker, 2 stora vinglas konjak och 2 ffi hvetemjöl rullas till små kringlor, hvilka bakas i svag ugnsvärme. Gefion. &lt; Efterrätter. Natronfårta. 1 " ffi socker och 1 &lt;§ hvetemjöl, 1 qvarter sur grädde och 2 ägg samt 1^ tesked dubbelt kolsyradt natron blandas väl och slås i en smord form samt insattes i ugnen samtidigt med att groft bröd bakas. Gefion. Huskurer. Kikhosta.
Inom en kort stund ökades det, och Thorsten måste slutligen tro, att det fattat eld i höet. Emellertid kunde i alla fall eldsvådan icke blifva farlig, så att han i det afseendet var trygg. Hvad Apothekarens ansigte beträffade, trodde han att det icke förlorat derpå, att kanske ögonbrynen blifvit något förminskade genom det oväntade svedjandet och kindernas färg upphöjd af de svarta punkter, hvarmed de blifvit krutstänkta. Men det var ingen tid till muntra anmärkningar. Thorsten tog sin stackars följeslagerska i famnen och bar henne ett litet stycke längre in i skogen för att använda samma medel som han sjelf nyttjat till att väcka henne ur den farliga slummern. Äfven på henne gjorde drycken en skyndsam verkan. Hon slog upp ögonen med förskräckelse, och fann sitt hufvud lutadt emot hans bröst. På en gång flög en glödande purpurrodnad öfver hennes ljufva drag: det var första tecknet till hennes återvunna medvetande. Det andra var att hon gömde det rodnande ansigtet emot hans hjerta. Det var en djup rörelse, som i detsamma också genomträngde Thorstens innersta. Han kunde icke göra sig den rätt klar, men han böjde sig ned, upplyfte sakta hennes hufvud och kysste henne. "Stackars flicka!" sade han: "Vakna efter den förfärliga trolldrycken! För Guds skull! Faran är ännu icke förbi! Kanske börjas den först nu. Vi blifva förföljda." Bolla upprättade sig med mycken styrka, men den höga purpurn på hennes kinder försvann hastigt. Hon satte händerna några ögonblick för ansigtet och drog några tunga andedrag. Derefter såg hon upp och kastade uppmärksamma blickar omkring sig. "Var det en dvaldryck han gaf oss?" sade hon. "Ah! jag förstår! Och vi blefvo öfverfallne i ladan, såsom jag fruktade. Men huru hafva vi kommit hit?" Thorsten förklarade huru det hade tillgått. "Vi måste skynda oss undan!" sade hon. "Det har tagit eld i höet, men det är snart släckt! Sedan lära de väl förfölja oss. De hafva hundar med sig. Men jag känner vägen öfver fjellet." "Blott du står ut med att vandra längre, min goda flicka!" sade Thorsten bekymrad:
Sh dar i perspektiv sedt, tog sig det liela gstnska måleriskt ut, nien i själfva verket voro de onigifvande bondgkrdarna, alla sanit och synnerligen illa byggda och vaiivårdade: Det var bara rödfärgen, ' soni lyste upp dein litet, och någon anläggning, som kunde f å namn af triidgird, stod ej att iipptacka. Nog funnos där Iiallonocli kïusbarsl~iiskar, men de förlorade sig oftast i ett vildt snår, och vid isyneii af de ganila, knotiga sötaplsrne kände man sig nästan rörd till medlidande. Föriitoni den allliärskande - potatisen planterade inan förstas bondbönoi., niorötter och kål, meii allt hade ett visst saminaiiliang och vaxte snart sagdt i en röra. J a, byns yttre företedde sannerligen iiigen tafia af öfrercivilisation, men trängde blicken inoinhiis, iiiärkte man litet livarstans ett ängsligt bemödande att liarina, öfveïklasstx. I det basta rumniet täcktes ~anligeii bordeii af bjartfiirgade manilladukar ocli öfrer soffryggen bredde ett liengjordt öfrerkast sitt grofstjärniga nät. Väggarile pryddes af skarpa fargtiyvck, troligen följande som lockbete ri~ed nigon godtköpstidskrift, och 11 % den blankbetsade b y r h stod htskilligt kriins-krams uppradadt sisom: försilfrade vaser ined pappersblomnior, fjädrar och strin ii la rnakart, li~ilande porslinsliundar och familjeporträtter, inramade i plysch. Allt simklöst, själlöst. Ingenstädes fanns ruin för det dar gamla bohaget, som inin van Ella så högt älskar. Hvar fanns farniors arevördiga kista iueci biblisk inskrift och niattröda tiilpanslingor p&amp; locket?
Men då Elna Andersdotter snart nog lärer hafva förlorat Församlingarnes förtroende, blef redan på Sockenstämma i Hvellinge den 20 Februari 1820 en annan, Hustru Kjerstin Jönsdotter, för Socken antagen och lill då ännu lefvande Herr Professor Tmadelenburgs undervisning, examen och godkännande insänd; och, på Sockenstämma i Fuglie Kyrka den 3 Mars 1823, blef för denna Socken till Barnmorska antagen Dragonen David Sjöbecks hustru, Karna Joasdotter, som ock njutit Herr Professor Liljevalchs i Lund undervisning och af honora blifvit med beröm godkänd. Vid undertecknads, Kyrkoherde, tillträde lill Pastoratet, då Eina Andersdotter, dels för sin åld*r, såsom född den 24 Maj l7^9> dels oc*4 ännu mer för sitt olyckliga dryekenskap&begär, var alldeles urståndsatt att bestrida barnmor&k»- befatlningen och af ingen enda begagnades eller kunde begagnas, utan den påtagligaste risk för både barnaföderskor och deras foster, tyckt® väl undertecknad. Kyrkoherde, som Församlingarne allt skäl vara för händers, att den odugliga och obegagnade Elna Andersdotter afsattes, och att de, i hennes ställe, antagna, allmänt förtroende åtnjutande, kommu i åtnjutande af det lilla anslaget, om icke mera; men Eders Kongl. Majlis
Enär för öfrigt en dylik preparering icke lär kunna ske utan användande af arsenik eller annat giftämne, kan således bärandet af uppstoppade fåglar i mer eller mindre grad äfven vara för människans helsa skadligt. Vi anse oss förvissade, att bland de kvinnor, som använda dylika prydnader på sina hattar eller klädningar, endast få hafva on aning om, vare sig att de därigenom göra sig delaktiga i ansvaret för ett onödigt och grymt dödande af otaliga oskyldiga och älskvärda varelser, eller den skada detta bruk kan medföra för dem själfva. På grund af det nu anförda och då det under senare åren väsentligen minskade bruket att till prydnad å damernas toaletter använda uppstoppade fåglar nu åter synes hafva i stor utsträckning kommit på modet, tillåter sig styrelsen för Svenska allmänna kvinnoföreningen till djurens skydd att härmed, i likhet med hvad en gång tillförne år 1887 egt rum, till Sveriges kvinnor rikta en varm och allvarlig uppmaning alt hädanefter helt och hållet afhålla sig från att för nyssnämnda ändamål använda uppstoppade fåglar eller delar af sådana. Begagnandet af strutsfjädrar, hvilka kunna erhållas utan att lefvande varelser behöfva misshandlas, äfvenRekommenderar sitt stora och välsorterade lager .af moderna Höstoch Vinter-Dame-Kappor till här pä platsen lägsta pris. OBS.! särskildt framhålles mitt stora sortiment af Silkesplyschkappor som vingar och fjädrar af matnyttiga fåglar, hvilka ändock måst uppoffra sitt lif för människans skull, anser sig styrelsen icke böra afstyrka. Stocholm i november 1891. Styrelsen för Svenska allmänna kvinnoföreningen till djurens skydd. Ode till kokkonstens lof. et mig alltjämt förtretat har, att kvinnan dömts i alla dar från vetenskap och konster många att glömmas uti kökets ånga. Jag därför kommer med bevis, att vi med tillhjälp af vår spis och med vår konst utföra dater af vikt för samhällen och stater. Blott jag nu hade » mål i mund », » på gaffeln » fick jag det på stund så » klart som korfspad ». De som svara, att » slefven skall i grytan vara » —.
Jag undrar likväl, om det icke är ett störande i handeln, om tullen på spanmål borttages. Alla som spekulerat i spanmål, måste ju af en sådan åtgärd blifva lidande, enär spannmålen genom den tullfria införseln kan säljas till lägre pris än de beräknat. Således kan jag icke inse, att Gr. Posse äger någon fullgilltig grund för sin motion. Jag vill icke vidare yttra mig. Tiden dertill är inne, i händelse, hvad jag dock betviflar, Hr Gr. o. Landtm, finner motionen kunna remitteras. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Då Gr. Posse först väckte Den 25 Februari e. m. 365 sin motion åberopade han till stöd för densamma de politiska förvecklingarna såsom en under Riksdagen inträffad händelse. Derifrån har han afstått och i stället upgifvit de höga spanmålspriserne, men äfven detta stöd har Gr:u öfvergifvit och slutligen tillgripit ett af flr Ribbing upgifvit argument, nerol. Doctor Sandbergs motion, ivars förkastande skulle utgöra en sådan under Riksdagen inträffad händelse, att Gr:n derpå ansett sig berättigad att grunda sin motion, ikall likväl Doctor Sandbergs motions fall få anses såsom en under Riksdagen inträffad händelse, hvilken berättigar till motioners väc<ande, så skola vi snart nog icke få sysselsätta oss med annat än ned i anledn. deraf väckte motioner, och jag hemställer, hvarthän sådant skall leda. Minst hade jag väntat, alt Gr. Posse skulle begagna sig af detta skäl, enär han varit en ibland dem, som bidragit lill förkastande af Doctor Sandbergs motion. Slutligen bar Grin åberopat sin pligt att framställa sin motion; men Grins likasom hvarje representants första pligt är att ställa sig grundlagen till efterlefnad och hvarje afsteg från den skall åtminstone jag söka att efter förmåga på det kraftigaste bekämpa. Förevaride motion har intet stöd af 56 § Riksd.Ordn. och pä denna grund anhåller jag, att den må läggas (ill handlingarna. Gr. Possei Jag har begärt ordet för att bemöta Gr. Gyldenslolpes yttrande, att antagande af min motion skulle verka störande på handeln, emedan derigenom åstadkommes en sänkning i spannmålspriserne.
Tårarne lågo i sina bakhåll i ögonvrårna, färdiga att bryta fram, för att säga hur lycklig och olycklig hon fann sig. Hon hade ej ännu vågat se upp på Alexis, men nu, när hon gjorde det, och fann att äfven i hans ögon tårar simmade, då var det fåfängt att längre hålla tillbaka dessa känslornas vältalige härolder; hon gret högt, och – låg i Alexis’ armar. Hennes läppar rörde mot hans – hela hennes väsende strömmade emot honom, och deras själar voro fast lindade om hvarandra. När de slutligen sleto sig ifrån hvarandra, dröjde det länge, innan de åter kunde få reda på hvar och en sin själ, så hade de blifvit införlifvade och förblandade med hvarandra. «Du reser?» sade ändtligen Nanna, när hon lyckats hopsamla sina sinnen, och blott en lätt darrning i kroppen tillkännagaf efterdyningarne af hennes känslor. – «Ja, outsägligt älskade Nanna; jag måste resa – för din skull måste jag resa, men mitt hjerta blir qvar hos dig. Jag vet ganska väl hvad som i dag passerat; och då hvarken det står i min makt, och ej heller jag bör tillåta mig att göra något försök att afböja den katastrof, som förestår, så är det väl bäst att tåligt underkasta sig nödvändighetens lag.» – «Men jag nekar – jag säger att jag omöjligen kan älska Stellan.» – «Ack det är ju också inte ditt hjerta man begär; man skall säga dig, att sådant kommer med tiden – och möjligen gör det så också. Du har ju ännu i det hela haft så lite tillfälle att lära känna Stjernfeldt; – blir han god emot dig, så skall han vinna din vänskap, och, hvem vet, om icke en dag din kärlek? Jag är i alla möjliga afseenden för mycket partisk, för att kunna yttra mig om honom, och jag kan blott önska och hoppas, att han är bättre än jag tror.» – «Så talade du inte, om du älskade mig verkligt,» sade Nanna långsamt och med eftertryck, och att det låg någon sanning deri, kände Alexis i sitt hjerta.
Ilr Printzensköld: Frih. af Ugglas’s sednaste anförande har ytterligare öfvertygat mig om vådan af att företaga redactionsförändringar här, hvarföre jag nu återtager mitt medgifvande att afgöra frågan utan återremiss. Antages Frilus förslag, så får Exped.Utsk. den angenäma pligten att skrifva tautologi; ty om det tillägg i fråga om fredsmilen Frilen framställt skulle antagas, så, sedan Utsk. i ingressen till den und. skrifvelsen talat om denna fredsmil, skulle Utsk. i sjelfva beslutet ytterligare uprepa densamma, hvilket är stridande emot ett vackert språk. Jag anhåller således om återremiss. 24 Den 4 Mars f. m. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag anhåller endast, att, om E. o. Ad. beslutar en återremiss, denna discussion åtminstone icke måtte åtfölja återremissen till Utsk. Erih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag önskar bifall till K. M:s Propos. utan återremiss och kan icke förstå, att någon redactionsförändring i Utsk:s förslag erfordras. Om man begagnar de ord som finnas i förevar:de punkt, är detta tillfyllestgörande, och jag får dessutom erinra, att StatsUtak. vid mångfalldiga tillfällen begagnat ordet förbehåll. Jag tillstyrker således bifall till K. M:s Propos., dock med förbehåll, att stadgandet i 2 g af 1846 års förordn. såvidt det alser fredsmilen varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfdt. Öfverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarpå Hr Gr. o.
Horn, tror jag mig dock böra upplysa, att det är en väsendtlig skilnad, isynnerhet i etymologiskt hänseende, emellan allena styra och allena regera. Dessa båda uttryck uro icke synonyma. Allena styra kan nian en Corporation, en inrättning af hvad beskaffenhet som helst; allena styra kan man äfven ett skepp. Jag anser Staten vara ett riks-skepp och det måste allena styras af Konungen; i samma bemärkelse är det som Konungen håller allena i regerings-tömmarna. Helt annat vore det, om i grundlagen stöde allena regera, ty det hade bestämdt varit stridande mot ett constitutionelt samhälles afsigt och ändamål. Man har här sagt, att Const.- Utsk. saknat all anledn. till det förslag det afgifvit: så är likväl icke alldeles förhållandet. Ehuru njycket jag ifrar för bibehållande af uttrycket ”allena styra," så erinrar jag mig dock med smärta, alt jag hört inom detta Hus och, om jag ej missminner mig, från denna bänk, en Konungens rådgifvare, som verkligen läste den ifrågavar. 4 §:n så, alt ”Konungen äger allena styra Riket.” Vid ordet ”Riket” finnes icke punkt, och läsningen hade bort fortsättas, hvarom denne rådgifvare äfven erinrades; men han gjorde det icke, och vid flera andra tillfällen har enahanda tolkningsförsök blifvit gjordt. Det vore således icke ur vägen, om lagstiftaren för framtiden sökte förekomma sådant. Emedlertid tror jag ej, att det sätt, hvarpå Utsk. sökt förekomma detta, är det rättaste; tvertom tror jag, lika med reservanten Hr Geijer, att ett slikt uteslutande af ordet allena skulle i framtiden möjligen åstadkomma oredor och kanske äfven vådor.
Så var det under Polska kriget. Då ville man, att vi åtminstone skulle bjuda till att hämma vår östra grannes anfall mot en underlägsen stat. Så var det ännu mer, då våra stamförvandter, då Danmark led och blödde och måste vika för öfvermakten. Jag gillar denna känsla och jag gillar den politik, som bjuder att icke undandraga sig striden för frihetens och mensklighetens sak. Men under sådana omständigheter måste vi ega armar, hvarmed vi kunna något uträtta. Detta besinna vi dock ej under fredens lugn: vi tro på Guds försyn, och deri göra vi rätt, ty den Högste har under århundraden hållit sin skyddande hand öfver Svea land, och jag hoppas att Han äfven under kommande tider Den 7 Maj f. 111. 105 skall vaka öfver oss. Men vi böra ihågkomma, att Guds försyn just uppenbarar ^sig i den starka folkanda, som icke skyr några billiga uppoffringar för värnande af fadrens älskade jord och mensklighetens heliga rättigheter, som förutser att stormiga tider kunna komma, som pekar på hvad vi fordom varit och som bjuder att ännu häfda oss en plats bland folkens antal. För min del kan jag icke annat än gilla Utslcts förslag, och jag anser, att Sveriges sista K. o. Ad. bör genom ett bifall till detsamma uttrycka sitt godkännande af K. M:ts förslag till organisation af vår armé, utan att derigenom upphäfva den beväring, hvars närv:de öfningar äro så behöfiiga, på det den, så snart som möjligt, må vara beredd och färdig att ersätta sina i striden fallne kamrater. Jag röstar således bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Leijonhufvud, Axel Hjalmar: Bland de yttranden, som blifvit afgifne emot det föreliggande förslaget, är måhända Frih. Raabs ett af de märkligaste, dels derför att Frih. Raab, som vi alla veta, besitter vidsträckta kunskaper i militäryrket, och egnat nit och studier deråt, dels ock hufvudsakligen derför att han är den ende af förslagets motståndare, som gifvit en antydning till ett motförslag. Jag vågar nu anhålla om några ögonblicks uppmärksamhet, för att i mån af min förmåga ingå i granskning af detta motförslag.
Till hvad StatsUtsk:t i denna del anfört har jag för min del ingenting att tillägga. Härefter blef propos. å bifall till Utsk:ts förslag framstäld och med ja besvarad. Föredrogs och bifölls StatsUtskits den 4 och 8 dennes bordlagde Utlåt. N:o 52, ang:de anvisande af medel för fortsatta arbeten å Statens vestra stamjernbana emellan Stockholm och Katrineholm. Efter puuktvis skedd föredragning af Bevilln.Utsk:ts den 4 och 8 dennes bordlagda Betänk. N:o 13, i ani. af väckta motioner ang:de dels den s. k. Tolagens utgående på sätt före sednaste Riksdag varit stadgadt, och dels uphörande af vågoch stämpel-penningars erläggande m. m., blefvo Utsk:ts samtliga deri gjorda hemställanden af R. o. Ad. bifallna. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln.- Utskrts den 4 och 8 dennes bordlagda Betänk. N:o 14, i ani. af väckta motioner ang:de uphörande af nederlagsrätt för bränvin och sprit m. m. Utsk:ts förslag i l:sta punkten bifölls; yttrandet i 2:dra punkten lades till handlingarne; den i 3:dje punkten gjorda hemställan bifölls. Efter punktvis skedd föredragning af Bevilln.Utskrts den 4 och 8 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 15,ang:de den s. k. kurhusafgiften, blefvo Utsk:s hemställanden ronde ifrågasatt ny grund för berörde afgifts uttaxering och ny benämning derå godkände; och bifölls Utsk:ts förslag ang:de afgiftens utgående ra. m. Den 11 Februari e. ra. Föredrogs och bifölls Bevilln.Ut.sk:ts den 4 och 8 dennes bordlagda Betänk. N:o 16, i anledn. af väckt förslag om förändring" i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854 angående kortstämplingens verkställande.
Jag får sålunda äfven anmäla min reservation emot sistnämnde förhöjning, så vida ej dervid fästes det vilkor, att hästar genast vid anfordran, eller sednast inom en fjerdedels timme efter den resandes tillsägelse, äro tillhanda; i hvilket fall den resande torde vara betjenad med att. emot den föreslagna högre skjuts-Iegan, genast blifva fortskaflad, i stället för att, såsom under närvarande förhållanden ofta händer, få vänta i 2, 3, stundom 4 timmar och derutöfver, och det oaktadt få vidkännas en större utgift för sin fortkomst, än i de flesta civiliserade länder eger rum.a af friherre Raab, Carl yl dam: »Tjugofem till Utskottet inkomne motioner om skjuts-väsendet, med utsigt till dubbelt så många vid kommande riksdagar, tyckas tillräckligt antyda, att denna fråga antingen gagnas såsom en stående riksdagsfråga — att skjutsa med i tid och otid — eller ock är värd att tagas under närmare skärskådande. Då jag bekänner mig till den sednare meningen och anser cn reform härutinnan af nöden, så skulle jag önskat, att Utskottet hade uppgjort ett förslag med genomgående principer för skjuts-väsendets ordnande. Men så har icke skett. Utskottet har funnit för godt att endast förkasta framlagda förslag och uppskjuta denna fråga åt -—- framtiden.
Skrifvelse, N:o 200. 37 svarande lifstidspension; då vidare genom den egentliga pensioneringens frånskiljande från sjömanshusen dessa sednares nu strängt anlitade gratialoch understöds-fonder för bispringande af sjöman, hvilka genom inträffad olyckshändelse eller annorledes i förtid blifvit satte ur stånd att utöfva sin tjenst, äfvensom af sjömäns behöfvande enkor och oförsörjda barn, blefve för det dermed afsedda ändamålet i samma mån mera tillräckliga; då dessa förhållanden antagligen måste icke obetydligt inverka ej blott till undanrödjande af dugliga personers betänklighet mot inträde i det åfventyrliga sjömansyrket, utan äfven till förekommande af Svenska sjömäns rymning på utländsk ort, der en större vinst för ögonblicket möjligen lockade dem att öfvergifva sin antagna tjenst; och dä pensionsinråttningen sålunda kraftigt måste befrämja den för landet vigtiga och naturliga sjöfartsnäringen, ansåge E. K. Maj:t, att, för vinnande af ett så magtpåliggande ändamål, ett lämpligt bidrag borde från Handelsoch Sjöfarts-fonden utgå, hvilket bidrag kunde bestämmas till hälften af hvad för den ifrågavarande pensionsanstalten utom föringsmedlen erfordras, eller till 25,000 R:dr årligen.