Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär de bestyr, hvilka tillhöra Fattigvårds-styrelse och Sockne-nämnd, i flere afseenden med hvarandra ega gemenskap och således, för att kunna rätt utöfvas, erfordra samverkande åtgärder, finna Utskotten det vara både lämpligt och behöfligt, att, till förekommande af den stridighet emellan dessa myndigheters åtgärder, hvartill skiljaktiga åsigter i kunna föranleda, befattningen med dessa bestyr samtidigt innehafvas af samma personer. I anledning häraf och då Utskotten dessutom äro öfvertygade, att den föreslagna åtgärden att från Sockne-nämnden på serskilda, för sådant ändamål inrättade, styrelser öfverflytta fattigvårdsbestyret, skulle på många ställen, åtminstone inom fattigvårdssamhällen af ringa omfång och folkrikhet, komma att förfela det dermed åsyftade ändamål, helst det lärer kunna antagas, att, vid nämnde förhållande, dessa befattningar i allt fall kommeatt af samma personer innehafvas, få Utskotten, som således sakna anledning att förslaget der utinnan understödja, härmed vördsamt tillstyrka, att berörde förslag icke må till någon åtgärd föranleda. Med afseende å den enhet och samverkan, som, enligt hvad här ofvan är nämndt, 6 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekoncmi-Vtskottens Betänkande, N:o 27. bör ega rum mellan Fattigvårds-styrelsens och Sockne-nämndens åtgärder, finna Utskotten det ej heller vara lämpligt, att ledningen af och inseendet öfver dessa myndigheters förhandlingar fördelas emellan serskilde personer; och Utskotten kunna derföre icke tillstyrka förslaget derom att Kyrkoherde, då han icke är Ordförande i Sockne-nämnd, likväl må kunna vara Ordförande i Fattigvårdsstyrelse. Men då den noggranna kännedom om personer och förhållanden inom kommunen, som själasörjaren bör innehafva, samt de råd och upplysningar, han, i följd deraf, bör vara i tillfälle att meddela, otvifveiaktigt måste utöfva ett välgörande inflytande på fattigvårdsangelägenheternas handhafvande, anse Ulskotten lämpligt, att
Sedermera Herr t)Z2rlast, Ircoir ^ksLkam, S-1 gor. 645. — L4u1l ert värr!, Larl lVL^uu , L rum re. Led. uti Riddarhus Ulsk. L) Led. uti Bewillimizs-Utlk. c) Led. Uti Bewillnings-Ulst. tstcr Herr 8Iltv°rl^arr Lrduti Lag.Ukst. Z 6;;. Herr 6/IIengäIer, Lamuel Landshöfding?. 6Z7. — ?'!mstrucd. — I^ilngstieäk, Lustas Lstsäri., Ryttmästare. 66g. "" vsiepifl, /u.ärrs Lcor^rcl, Lor^ora! wid Lätta Dragoner»-?. 67g. -— Lvtlenl^Lrr, Swante Iveinstoici^ OfwersteDieurerninr. 687.— v. n L-st, VVilkrlm ^m>!i2, ^Lxirsine. 702. '— ^-rliLN, L-s-iraine. a) 706. N.o!eumstster, Fullmäglig Herr Lakietsit, Orr» kreäric^ Ryttmästare. 717. — Lkentcän, Fulimagtjg Herr von Zestewen, D»viä, Ormtwe. 72Z. —- vvn Lsisn, ^lexanäor Dleärick, Ryttmästare. 7g2. — ^äisrstislm^ Kastan Oastriel, Lapiraine. ö) 7Z8. — vcm ^.nsterrtiin, Fullmägctg Herr Läjut kammsr, ^Lärm Luävig, La^iraine. 74Z. — Lrv^oorä^ solign IViagnus, Lrplraine. 7^6.
Kan du då inte sätta tro till min rättskänsla. FRU BARK. är för sträng mot din far. Ja, du har nog rättskänsla, kära Berta, men du BERTA. en förskräcklig scen du darrar ju ännu i hela kroppen. Jag tror verkligen det blir bäst, att jag tar gåfvobrefvet och deponerar det i banken. FRU BARK. Hvarför det? BERTA. värdt att tala om det. Pappa är annars i stånd till ja, det är inte Nå nu ser jag hur det är. Han har stält till Ack, du goda, känsliga lilla mamma, måste jag Hör bara. Nu har han försökt taga mamma Han blef djupt sårad. Han tyckte att det var FRU BARK. Hvad menar du? Hvad är pappa i stånd till ? BERTA. om, att jag yttrar mig hårdt om pappa. FRU BARK. Säg ändå hvad du menar. BERTA. hela gåfvobrefvet han har inte så mycken rättskänsla, att han inser att det helt enkelt vore en stöld. FRU BARK. sådana ord. En stöld min gud hur kan du begagna Din far må ha många fel men en BERTA. men det förstår naturligtvis inte han. FRU BARK. nervös med alla dessa antydningar. BERTA. låta öfvertala sig att svika sitt löfte till mig, då skulle jag inte längre ha någon människa att tro på i hela verlden. Jag menar bara det, att om mamma nu kunde Hvad menar du nu med det? Du gör mig så Det vore för öfrigt mycket värre än en stöld Jag menar att han vore i stånd till att förstöra Jag vill inte såra mamma du tycker ju inte stöld skulle han inte kunna begå. FRU BARK (famlande efter en stol). Du skall inte tro alt för mycket på mig, mitt barn du vet ju jag är så svag (sjunker inte riktigt bra. ned i stolen.) Vill du ge mig litet vatten. Jag mår BERTA (springer fram och stöder Det är afskyvärdt, så han behandlar dig! WILHELM (kommer). FRU BARK (reser sig; till Berta). Du får tala vid Wilhelm. Jag tål inte vid mera. BERTA (hälsar på Wilhelm, för (Man hör Villes röst, då dörren går upp.)
Annu ett talande skäl för den föreslagna förändringen är, att då statsinkomsterne af den indirekta bevillningen genom tull, stämplade pappersafgiften, bränvinsbrännings-afgiften, postmedlens öfverskott m. m., på de sednare åren tilltagit så betydligt, att sammanlagdt lemna Staten nu, i jemnförelse med för några och 20 år tillbaka, en tillökning som stiger till millioner och vida utöfver hvad rikets ständer kunnat vänta; och då den inkomst Staten häraf erhåller i alla fall betalas af de skattdragande, så synes häri ligga ett stort skäl att åstadkom - Den 30 December e. m. ma en, sä långt ske kan, motsvarande lindring i den direkta beskattning, som det enl. gradlagen ankommer på R. St. att åtaga sig. Att en sådan lindring för ganska många är af nöden, och att det skulle verka välgörande om någon del af den betydliga skattebördan linge stadna qvar i folkets egna fickor, lärer icke kunna betviflas. Men detta gäller isynnerhet om de minst bemedlade bland handtverkare och fabrikanter, sådana som blott med sina egna händer och kanhända med elt tillfälligt biträde af en eller två arbetare skola förvärfva ett nödtorftigt bröd. Det är icke sällsynt att litskylderna till kronan, kyrkan, skolhus, kolera och kurhus-afgift; vidare inqvarteringsoch stads-afgifter, utsuga en sådan fattigare borgersmans sista sparpenning och bringa honom i ett utblotladt tillstånd, hvilket omöjligt kan ligga i det allmännas välförstådda intresse, som tvärtom är att de enskilde, hvar för sig må befinna sig i den bästa' möjliga belägenhet. Det är äfven svårt alt inse, hvarföre en obemedlad eller i mindre lyckliga omständigheter stadd handtverkare i lmfvudstaden, t. ex. den som hufvudsakligen försörjer sig med sitt eget och sin familjs arbete, skulle vara i stånd att betala högre utskylder än personer af samma yrke i andra städer åtminstone dem af den nästföljande klassen, dä både hyra och lifsuppehälle i hufvudstaden är dyrare än på de flesta andra ställen, med undantag kanhända af Götheborg.
Dessa skiljaktigheter äro så påtaglige, att jag vördsamt underställer, huruvida en remiss under denna oskickliga form någonsin kunnat komma i fråga; men oaktadt dessa ämnen hvar för sig skiljas, bestrider jag ändå Remisserne, af orsak, att de innebära antingen oredigheter3 eller ock sådant, som behofvet ännu icke på- kallat. Jag anhåller fördenskull vördsamt om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, att Friherre Anckarswärds Memorial, på grund af de emot detsamma nu gjorde anmärkningar, må förfalla. Herr Thartij Wolrath: Jag arnar icke yttra mig öfver innehållet af Friherre Anckarswärds Memorial, ty om det remitleras, lärer vederbörande Utskott nog göra det; men då 5i §. Riksdagsordningen tydligen innehåller, att flere ämnen ei må uti ett Memorial sammanfattas, och ne två första ämnena i Friherrens Motion äro rent ekonomiska, men det tredje eller om spannemålshandeln, enligt sin natur tillhör BevilluingsUtskottet, tror jag icke att remiss 31 H. 3 * Den 3 Julii. 4t ären 1809 och 1810, för att motivera det generella åtagandet af utskrifning, som Rikels Ständer då åtogo sig, får jag på det högsta yrka afslag å Utlåtandet. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Den stora och verkligen ovanliga pluralité, hvarmed Ridderskapet och Adeln härom dagen medgaf, att kunna få uppställa hästar i stället för manskap vid extra roteringen, synes bevisa, att Ridderskapet och Adeln inser fördelarne af en sådan åtgärd; men då man önskar den, bör man ej sjelfmant lägga hinder i vägen för dess-utförande, hvilket ofelbart skulle ske, om förevarande Utlåtande bifölls. Jag kan således icke annat än tala för afslag derå. Friherre Wrangel: Beväringen är säkerligen större, än Extra Roteringen kan vara. Således försvinner icke helt och hållet det beslut Rikets Ständer tagit. Dessutom finnes ingen rättvisa deruti, att den Ordinarie Roteringen får lega inom beväringsåren, men icke den Extra.
Detta skedde söndagen den 10 mars 1867 på ett under hr Emil Keys presidium i De la Croix: s salong hållet möte, der Landt-mannapartiet förklarade sig bildadt och antog det af mötets • ordförande förslagsvis uppsatta programet. Hvad detta innehöll har allt för ofta blifvit upprepadt, för att det här skulle 4behöfva vidlyftigare anföras. Vi påminna således endast om, att tonen deri var allt utom agressiv eller mot stadsmanna-intressena direkt hotande. Utom det allmänna yrkandet på större sparsamhet i alla förvaltningens grenar framhölls nämligen såsom jordbruksintressets särskilda önskningsmål endast “ en mera rättvis och jemn fördelning alla samhällsklasser emellan af beskattningen “ samt skjutsoch vägunder-hållningsbesvärets ordnande på ett för jordbruket mindre tryckande sätt än det närvarande. Egendomligt är att nu efterse det sätt, hvarpå denna den första och största partibildning under det nya riksdagsskicket vid sin uppkomst bedömdes i den offentliga diskussionen. Hvem skulle väl nu t. ex, kunna föreställa sig, att landtmannapartiets förste och mest prononcerade förespråkare inom den svenska pressen den tiden voro — “ Väktaren “ och “ Nya Dagligt Allehanda “? Så var likväl bokstaf-ligen förhållandet, under det att de tidningar, hvilka sedermera följt partiet i “ tykt och tyndt “ till och med långt * utöfver det sjelfständiga resonnementets gränser * då intogo antingen en afvaktande eller också en rent af fiendtlig hållning gent imot partiet. Det förra var t. ex. vid denna tid förhållandet med “ Dagens Nyheter “, det senare med “ Göteborgs Handelsoch Sjöfartstidning “. Hr Hedlund kämpade då ännu med lif och lust bland de ultra ministeriela, “ de glade “, som hr L. J. Hierta under en jernvägsdebatt fann på att kalla dem. “ Nya Dagligt Allehanda “ och “ Väktaren “ kallade dem “ kosmopoliter “ till åtskilnad från landtmannapartiets medlemmar, hvilka betecknades såsom “ de natio-nele “,. “ de sant liberale “ till skilnad från de förre, “ de flacka liberalisterne “.
Och denna är antingen något rent fysiskt eller också den gamle skrymtaren egoismen förklädd i romantikens dräkt — en ulf i fårakläder. Det fins människor hvilka äro så andligen förslappade, att de söka sin lycka i en inbillning, som gör dem intressanta i deras egna ögon. Det är bland dem du funnit din ’objektiva romantik’. Jag skulle vilja kalla den med ett annat namn: själsförslappning!“ De gingo tysta en stund. “Du anser således, att det inte fins någon olycklig kärlek till?“ sade Stolpe slutligen. “Ja, hos en frisk, ofördärfvad natur är den en ren orimlighet.“ “Men jag känner människor, som hela sitt lif igenom ha gått och burit på sorgen öfver en sviken ungdomskärlek.“ “Hvad är det för människor? Mjäkiga, romanförgiftade gamla mamseller, som sylta in sig i ett osundt känslorus. Olycklig kärlek! Bah, om du visste, hur lyckliga de äro med sin inbillning — tusen gånger mera, än om de hade fått gifta sig med idealet. Då skulle de snart ha vaknat men troligen skulle de snart ha funnit något annat att lamentera öfver, ty det fins folk som måste känna sig olyckliga för att kunna lefva. Eller — om man vill göra en paradox — som måste känna sig olyckliga för att vara lyckliga.“ Stolpe skrattade till, torrt och smått försmädligt. “Ja, med dig kommer man ändå aldrig någon väg“, sade han. “Du pratar och tar munnen full — och kastar så till sist fram en paradox. Och när du med den stält till en förbannad oreda, drar du dig tillbaka.“ “Drar jag mig tillbaka? Visst inte“, försäkrade Stenson ifrigt. “Tvärtom, jag skall — —“ Men Stolpe tycktes icke hågad att höra på den vidare utvecklingen. Han afbröt otåligt: “Ja, ja — låt oss lämna ämnet! Vi komma ändå inte öfverens.“ “I så fall får jag säga, att det icke är i brist på bevis från min sida. Jag har framlagt klara och tydliga skäl för min åsikt.“ Stolpe skrattade åter. “Skäl? Nej, kära Bobbe — sådant har aldrig varit din starka sida. Du har kläckt ur dig en paradox som vanligt — voilà tout!
Om kallelse lill det sammanträde, äfvensom ställe derför, gälle hvad i afseende å kyrkostämma särskildt är stadgadt. 22 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, iYro 87. Med iakttagande att hvarje pastorat anses tillhöra det stift, hvarinom moderkyrkan är belägen, må två eller flera pastorat inom samma stift och valdistrikt om gemensam elektor sig förena. Vid val af lekmännens ombud utgöra Stockholms stad och Wisby stift hvarldera ett, Hernösands stift tre och de öfriga stiften hvarldera två valdistrikt. De särskilda valdistrikten inom stiften bestämmas till sitt omfång af Konungen. Samtlige de inom ett valdistrikt utsedde elektorer skola på kallelse sammankomma inför en inom distriktet boende, af Domkapitlet förordnad valförrättare. Vid delta sammanträde skola elektorerne, medelst slutna sedlar, hvar för sig till ombud föreslå en å kyrkostämma röstberättigad man. Falla dervid rösterna till mera än hälften på en man, vare han behörigen vald. Äro åter rösterna så delade emellan flera, att sådan röstöfvervigt för någon icke eger rum, anställes ny omröstning till antagande af den, som de flesta rösterna erhållit, eller, om han icke anlages af den, som näst honom blifvit af de flesta kallad, och så vidare. Skulle, sedan alla omröstningarna sålunda försiggått, likväl ingen hafva erhållit den här föreskrilna öfvervigt, anställes ny omröstning öfver alla dem, som vid den lörsta omröstningen blifvit satta i fråga; skolande den, som erhållit de flesta rösterna, anses behörigen vald. Halva två eller flera vid någon af dessa omröstningar erhållit de flesta och lika många röster, afgöres frågan genom lottning dem emellan. För hvarje ombud utses ock på lika sätt en suppleant att, i händelse al ombudets förfall, i dess ställe i mötet deltaga.
För min del får jag vördsamt förklara, att jag icke eller kan instämma i Gr. Cronhjelms förslag, emedan jag anser det vara ganska billigt, alt skyldemän i rätt uppoch nedstigande led äfvensom syskon och deras barn njuta befrielse från bevillning för de testamenten, gåfvor och fideicommisser, de kunna erhålla. Utom hvad som förut blifvit nämndt, har jag ännu ett skäl för denna min åsigt. Förhål - 118 Den 4 December e. m. landet är nemi., alt arfsrätlen är olika i stad och på landet samt för frälse och ofrälse personer. Om nn en frälseman har förvärfvat sig någon egendom, deröfver han kan disponera, och lian äger en bror eller en syster, så anser jag, att han hör äga tillfälle att jemna den obillighet, som lagen i detta fall stadgar, samt att han hör kunna förordna, att hans syster skall få lika stor lott som brodern, utan att hon derföre bör erlägga någon särskild afgift i bevillning. Jag tillstyrker derföre bifall ä Utsk:s förslag. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag förstår fullkomligen och delar till en viss grad Ståndets lätt begripliga och förlåtliga otålighet, att slutligen få öfverlägguingen om denna förordning fulländad. Likväl förekomma deruti sådana stadganden, hvilka vid en öfverläggning omöjligen kunna alldeles förbigås, utan att anmärkmr ske deremot, när nemi., enligt den anmärkandes öfvertygelse, saken är af nog stor vigt för att förtjena det. Sådant är förhållandet med denna §, och jag skulle, derest någon utsigt vore alt få en sådan mening af detta och de öfriga Stånden antagen, ovillkorligen rösta för hela §:s förkastande, eller åtminstone för afgiftens nedsättande till ett ojemförligt ringare belopp, än hvartill den af Utsk. är bestämd. Denna afgift strider nemi. emot sjelfva principen för en sund beskattning. Det är afkastning eller inkomst, som är föremål för beskattning; den beskattning, som .deremot utgår af de skalldragandes capital, är oriktig.
Utdrag don ii ]\Tov. 182g. sistnämnde Betänkanden redan blifvit, den 27 sistlidne Augusti f. m. och den 29 sistlidna Augusti f. ra., af Ridderskapet oell Adeln bifallna, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Handliugarne, S, D. Föredrogos å nyo och biföllos Be■villningsUtskottets, den 11 sistlidne September, under N:o 45, afgifna och, den 21 i samma månad e. rn., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 26, förut meddelade Betänkande om Tull S Spannmål. SD. Remitterades till Stats-Utskottet: Herr Rosenqvists, Fredrik Leonord, den 9 dennes f. m., på bordet lagda motion, att Svenska Klädes-, Sidenoch Bomullstygs-till-verkare måtte af Staten erhålla ersättning för de dyra Inrättningar, hvilka de på egen bekostnad anlagt under en tid, då Författningarne tryggade dem från intrång af Utiändningen. S, D. Vid förnyad föredragning af Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Qeconomie-Utskottens, den 22 sistlidne October, rindet N:o 90, afgifna och, den 6 derpåföljde November e. rn., på bordet lagda Betänkande, i anledning af åtskillige motioner om förändring i sättet för Grundräntornasjjeller Krono-Tiondens utgörande; blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återlemitteradt. Trot. Utdrag den 11 Nov. 182g. 69 S. D.
Directeurer ifrån ali befattning vid DiscontContoiret, intill dess Domaren målet pröfvat och afgjort. Börande I sådant fall Supleanter i de afgångnä Directeurernes ställe uti Directionen inträda,* Banquens Ombud i Directionen ege Banco* Fullrnägtige, enär så lämpligt pröfvas, att ifx|n dess befattning återkalla.” Bånco*TJtskottets Betänkandtn. 131 §• 4- Utskottet har vid närmare öfvervägande af denna punct, funnit mest öfverensstämmande med sättet, hvarpå Directionerne blifva förordnade och den ansvarighet, som dem ensamme åligger för Bånerörelsen och Contoiren-s förvaltning, att TjeostemannaPersonalen och Betjeningen vid livart och ett Contoir tillsattes af Directionen, på hvars bedömande frågan örn en eller annans endtledigande äfven må bero, till befordrande af nödig hörsamhet och ordning hos de lydande; hvarföre Utskottet, med anledning afven af erinran härotn inom tvänne Stånd, nu får tillstyrka en ny redaction af denna som forde få lyda sålunda. : ”Såsom nödige Tjenstemän och Betjening vid hvart och ett Contoir antages: 1 Kamererare, a Bokhållare, a Ombudsman. — 1 Registrator. 1 Vaktmästare, hvilken Personal felir lika vid bägge Contoiren och tillsattes af Directionen på hvart och ett ställe; skulle likväl på en Birections derom gjorde framställning, BancoFulimägtige finna detta antal för alla göromål® behöriga gång ©tillräckligt, må BancoFullmägtige då gifva, tillstånd till Beij ervin gens ökande med en person. Varder en Bantpiens Tjensteman till Tjenstebefattning vid något af J^åneContoiren, för. ordnad, bihehalle han dea tour i JBanquen, 153 Banco UtskötMs BeläriMnden.
Riksgäldssedel’, för hvilken han blifvit af Jonas Hansson hos Konungens Befallningshafvande i Kronobergs Län lagsökt, instämda påstående, att Jonas Hansson borde lagligen styrka skuldsedelns föregifna vigtighet, eller ock ansvara, för det han begagnat sig af en falsk handling, och Isac Pettersson befrias från det emot honom anställda kraf, hade bemälde HäradsRätt, genom Utslag den 5 Juni i834, jemte det att käromålet blifvit ogilladt, under åberopande af 11 Cap. 2 § HandelsBalken, dömt Isac Pettersson att, emot återfående af skuldsedeln, såsom af honom ut gif - gifven, till svaranden betala ofvannämnde summa, med ränta, och dessutom böta hälften deraf, med 190 R:dr 43 sk. 3 r:st. banko, till treskiftes emellan Kronan, Häradet och svaranden, men, 0111 tillgång till böterna bruste, i stället hållas två månader i fängelse å länshäktet, hvilken bestraffning Isac Pettersson, enligt hvad fånglistorna från detta häkte utvisade, undergått.
Den 29 Juni f. m. detalj-kännedom i ämnet, sorn jag under en längre Garnisons-tjenstgöring vid 2me serskildta Reg:ten varit i tillfälle att inhemta, goldet för mig alldeles klart, att med nu ifrågavar:de summa endast det förra af de antydda syftemålen, eller en allmännare reglering af mat-portioner, skulle möjligen kunna vinnas; men bestämdt icke del sednare, eller förbättrande af nu befintlige utspisnings-staler. För delta påstående skall jag bjuda till, alt gifva skäl, för att för K. M. framläggas, oell har jag redan förleden sommar låtit utarbeta tabeller å de olika spis-ordningarne inom alla Värfvade Arméens serskildta Reg:ler, äfvensom 10 års tabeller å prisen för alla deruti ingående proviant-artiklar och deraf varierande portions-pris under samma tidrymd, m. m.; hvilka tabeller jag nu anhåller måtte till Statslltsk. fä åtfölja detta mitt anförande. Såsom redan af motionären är upgifvet, utgår dag-aflöningen, eller det s. k. gaget, vid olika Reg.-ten och serskilla Detachementer af Värfvade Arméen, med 5, 6 ä 7 sk. b:ko per man, utom brödportionen, som för alla år lika; och hafva, vid detta gagets bestämmande synbarligen tjenslgöringsoch pris-förhållandena inom de olika garnisons-orterne ifrån början tagits till ledning. Då prisen å lifs-förnödenheter inom hufvudstaden af naturliga orsaker tidigast började stegras, blef ock behofvet af förbättring i der förlagde garnisons-truppers underhålls-vilkor först kännbart och äfven behjertad! af R.
Beträffande åter det anslag, hvarom nu är fråga, hvilket under innevarande statsreglerings-period, enligt de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, utgår till löneförbättringar endast för de löntagare vid Indelta arméen, som ej äro med boställen försedda, i första rummet till Underbefäl och Subaltern-offlcerare jemte deras vederlikar, har Utskottet ej kunnat förbise, att dessa löntagare, intilldess en ändamålsenlig lönereglering för indelta arméen kommer till stånd, måste vara i samma behof af någon tillökning uti sina förut alltför otillräckliga aflöningsförmåner, som Statens öfriga embeteoch tjenstemän; och då Rikets Ständer, med godkännande af hvad Utskottet uti sitt särskilda Betänkande N.o 48 härom yttrat och hemställt, funnit den utaf åtskilliga ledamöter af Riks-Stånden ifrågaställa allmänna nedsättning i de vid sednasto riksdagen provisoriskt beviljade löneförhöjningar icke vara af omständigheterna påkallad, skulle det, enligt Utskottets Bih. till B. St. Brot, 1859 Sf 1860. 4 Sami, 1 Afd. 29 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. tanke, ej vara med billigheten öfverensstämmande, om en sådan nedsättning vidtoges för nu ifrågavarande löntagare, innan någon förbättring i deras ställning för framtiden kunnat genom en reglering i förutnämnde hänseende beredas; och anser alltså Utskottet sig hafva grundad anledning tillstyrka, att anslaget till löneförbättringar vid Indelta arméen må äfven under nästkommande statsreglerings-period få utgå med oförändradt belopp och enligt förut meddelade föreskrifter. 12:o. Indelta arméens vapenöfning ar.