Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Assignationslnnehalvarnej vore det icke att hart när gilla samma Principer i Samhälls-läran, som man någon gång hört anföras af Samhällets största förbry. tare, som säga: ”Vi göra ej så ondt , vi söka ,blott att dela lika, ty vi taga af de rika och 3,gifva de fattige.” Jag är öfvertygad att hvarken Assignationseller 3 Procents ObligationsInnehafvare skola finna sig vid ett sådant del* ningssätt serdeles smickrade och tillfredsställde, de förre emedan de erhålla en nådegåfva, som de säkert aldrig med sådana vilkor önskat och begärt, de sednare, emedan de härutinnan se intet annat än tnann^mohn, hittills alldeles oerhörd och ännu aldrig utöfvad af de enväldigaste Curatorer, och äro icke Riksens Ständer här att anse såsom Curatorer, de der opartiskt och efter samvete böra lika vårda alla Sina Creditorers bästa ? Men kan man handla mera partiskt och Den ij Martti, f. m. 5i egenmägtigt, än att, Creditorcrne ohördan, offenteligen lill en del Borgenärer utbetala fulla Summan genast, medan man rabatterar från den andra circa en sjettedel , utan Ock, hvilket är för många långt värre , betager dettt friheten att genast få begagna sine penningar, en omständighet, endast och allenast fördelaktig för Procentaren, men sorn säkert skall för manga göra förlusten drygare, än den kanske någonsin blifvit vid en ordentelig Concours» Hade man besinnat allt detta ; hade man iner ly.ssnat till den lugna pröfningens och billighetens röst, än till skriket, ensidigheten och egennyttan ; aldrig hade man kunnat falla på Förslag, sorn, lindrigast sagdt, äro blotta half_mcsurer. Inbillar man sig, att man härmed lugnat sinnena, då känner man allt för litet människan ty skola icke alla Obligationers Innehafvare klaga , och klaga högt öfver våld och orättvisa, under det den, som ägt Assignationer, antingen hemligen gör sig glad på de förras bekostnad, eller ock kanske offentligen, för att synas liberal och deltagande, förenar sig i de förres klagomål?
Sålunda har roteringsbesväret inom de Norra länen nemligen'Nori bollens, Westerbottens och Jemtlands, blifvit till rotehållarnes förmän betydligen minskadt genom jemkningar i den gamla roteringen; och medelst upphörande af mötes-passevolansafgiften eller skyldigheten att under möten underhålla soldalen, har en allmän lindring i roteringsbesväret rotehållarne i Riket tillgodokommit. Då nu Statsverkets närvarande fördelaktiga ställning synes lemna tillgång att bereda rotehållarne någon ytterligare lindring i detta besvär, vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att det från rotehållarne eller vid vissa regementen, från soldaterne utgående kontånia bidrag till beklädnaden må upphöra samt ett deremot svarande stats-anslag anvisas att, jemte det förut å 4:de Hufvud-titeln till »Lifmundering för indelta Infanteriet» upptagna belopp, för ändamålet användas; hvarigenom rotehållarne skulle befrias icke allenast frän en kontant utgift, hvilken i medeltal, efter de sista 10 årens riksmarkegångspris å soldatmunderingen, utgjort 5 Ridr 18 sk. 6 rst. Banko årligen för hvarje rote, utan äfven från det dermed i sammanhang stående besväret att genom ombud deltaga i beklädnads-direktionernas göromål jemte granskningen al dessa direktioners redogörelser, samt sålunda en i ena och andra afseendet för rotehållarne önskvärd lättnad dem beredas. Kongl. Majit vill först härvid i nåder erinra Rikets Ständer, huru med bern lill R. St. Nåd. Prop. JVf 2. klädnadens anskaffande och underhåll vid rothålls-regementena intill närvarande tid tillgått.
Majit ”kan för Riket nyttigt finna, uti följande ”punkter; &c.” Skulle åter Ridderskapet oc\i Adeln an 58 H. 7* IOO Den 22 Ja nu ar i i f. m. se lämpligt att företaga ämnets granskning, medelst jemförelse af Utskottens båda Utlåtanden, och de åtskilliga förändringar, som deruti innefattas, för att deraf göra ett helt, sammanhängande och ändamålsenligt, så fruktar jag, att stora svårigheter dervid skola uppkomma, som borttaga tiden, utan att leda till målet. Herr Tham, Wollrath: Jag anhåller att med några ord få redovisa för marchen af frågan i de sammansatta Utskotten. Den var redan på förhand till hälften beredd genom Friherre Åkerhjelms medgifvande lill Utskotten, att till ledning få se det förslag, som GeneralTullStyrelsen i ämnet uppsatt. Detta förslag var af ungefär samma innehåll, som det Friherren nu framställt, och fästade så mycket Beredningens uppmärksamhet, alt den skulle önskat blott få åberopa det. Ledamöterna ansågo likväl detta icke formenligt, hvarföre man måste ingå i detaljerna. I Utskotten blef striden mera varm; men de fleste Ledamöterne voro af Beredningens åsigt. När frågan sedermera återremitterades, kommo dels enskilda intressen, dels ock theorier så i strid med hvarannan, att genom olika voteringar det senare Utlåtandet blef sönderryckt af försöken å ena sidan, att så mycket sorn möjligt lossa alla band, och å den andra sidan åter att skärpa författningarne, till och med utöfver hvad som kunde verkställas. Då för - Den 22 Ja nu ar i i f. m. 101 hållandet är sådant, och jag inslämrner med Friherre Åkerhjelm och Gretve Fersen, att det blir mödosamt att genomgå och sammanjemka alltsammans, hemställer jag att man, med förbigående deraf, må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, om vidtagande af sådana åtgärder, som stå i öfverensstämmelse med de principer för handeln, hvilka i senare tid gjort sig gällande. Jag önskar likväl, att vid Friherre Åkerhjelms punkter åtminstone måtte utsättas, hvilka som menas med resande.
Herr Kistner, N:o 52, angående en författning, hvarigenom stadgas, att den i Kongl. Förordningarne den 13 Juni 1800 och den 9 November 1844 beviljade rättighet till inteckning af arrenden och undantagsförmåner å landet måtte utsträckas till dylika afhandlingar om jord till städerne. Remitterades till Lag-Utskottet. Herr Henschen, N:o 60, om en jernvägs-stambana mellan Slockholm och Upsala. Remitterades till Stats-Utskottel; och Herr Lallerstedt, N:o 64, angående kommunal-lagstiftning för sockne-, stads-, häradsoch läns-menigheter. Remitterades, jemte hvad för öfrigt i ämnet inom Ståndet yttradt blifvit, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. \ S. D. Upplästes motioner af: Herr Berglund, N:o 68, om ett statslån till Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs Bergslager, för en jern-bibana till närmast belägna punkt af Köping—Hults jernväg. Remitterades till Stats-Ulskoltet. Prot.-Utdrag den 29 November i856. 67 Herr Hasselrot, N:o 72, om statsanslag lill en lägre Landtbruks-skola inom södra .delen af Elfsborgs län. Remitterades till Stats-Utskottet. Herr Björck, N:o 73, angående förändring af 3 Kap. 3 och 4 §§ Ilandels Balken. Remitterades till Lag-Utskottet. Herr Björck, N:o 75, angående dels antagande af utarbetadt, år 1847 tryckt förslag till Sjölag, dels förändring af 17 Kap. 5 och 7 §§ Handels-Balken. Remitterades till Lag-Utskottet. Herr Björck, N:o 76, angående förändring af föreskrifterne i fråga om testamen ts frihet. Remitterades till Lag-Utskottet. Herr Boman, N:o 77, angående förändring af 26 Kap. 3 § Bvggninga Balken. Remitterades till Lag-Utskottet.
Han dansar en utmärkt gammelvals, det vet jag bäst, det, men hvem ska sköta och passa upp på honom, när han ligger där med konjongsjoner i hufvudet och behöfver is i nacken? Inte lär det bli den där nippertippan, åtminstone! Kaptenen dansade som om han haft benen här och resten af både kropp och själ på ett helt och hållet annat ställe. Vår nyaste redaktör dansade inte alls, utan slog sig ned hos mig i stället och började att tala illa om sin företrädare, hvilket jag just tyckte var skamligt. Om en människa har rättighet tro sig bli talad väl om af någon, så bör det väl vara af sin egen svans!! Alma Postmästare var den sista gästen som kom. Bums blef jag öfvergifven af min kavaljer. Jaså, på det vis »Tant Lova», hviskade i detsamma kapten bakom mig. »Hvad är det om?» sa jag litet otåligt, följande Ruffen med blickarna. »Hysch — hysch smyg sig upp i skylejtet Jag måste tala med tant Lova!» Nu flämtade Ruffen — nu kom näsduken fram Alldeles så ja, tänkte jag. Bäst det är, så ligger du väl där! Nu smet han, Gud ske lof, in till herrarna! »Hvad var det du sa?» sa jag vänd till kapten. Det var en bra intressangt känsla, när jag fem minuter senare smög mig uppför den smala trappan till »skylejtet» — en glasutbyggnad på taket. Det kändes närmast som om jag smugit till mitt eget kärleksmöte och min utvalda varit en landsflykting, som haft sin springare frustande i skogsbrynet. Kapten var redan där. Han trafvade omkring som en tiger i en bur och såg förtviflad ut. Så stannade han helt tvärt och sa: »Det är de fördömda fotografernas fel alltihopa.» Ovanligt upplysande, när man inte vet en smul förut!! Jag bjöd emellertid till att se så intresserad ut jag någonsin förmådde. »De fördömda fotograferna, som bara kan porträttera hvad de ser!» »Vackert så», vågade jag säga. »Vackert! Är det vackert det här?» Därmed kastade han fram ett kabinettskort af en helt ung flicka. »Och ändå är hon det sötaste, ljufvaste, älskligaste väsen som finns! Nåå?»
Skolans årliga bidrag af regementet utgör 672 R:dr och dess kapitalfond uppgick samma år till 42,097 R:dr 57 öre, deruti icke inberäknadt värdet af en skolan tillhörig fastighet, upptagen till 10,560 R:dr. k) Fruntimmersföreningens flickskola, med 1 lärare och 1 lärarinna samt 30 lärjungar, hvilka undervisas i kristendom, historia, geografi, fruntimmers handarbeten m. m. Skolans kapitalfond uppgick år 1860 till 25,800 R:dr. I) Sällskapet »De fattiges vänners» skola, med 2 lärare och 2 lärarinnor samt 24 lärjungar af qvinkönet. 40 Göteborgs och Bohus län. Göteborgs stad. Undervisningsanstalter. m) Göthilda föreningens skola för gossebarn, tillhörande Mosaiska församlingen, med 5 lärare, utom undervisare i skrifning och musik, och 25 lärjungar. Skolans kapitalfond 1860 utgjorde 38,950 R:dr 42 öre, oberäknadt skolhuset. Under denna stiftelses förvaltning lyder jemväl den så kallade flickskolefonden, uppgående nämnde år till 16,751 R:dr 77 öre, hvarmed blifvit bestridd religionsundervisning åt qvinliga medlemmar af Mosaiska församlingen. B. Läroanstalter med afseende å särskilda yrken. n) Chalmerska Slöjdskolan. Denna för det allmänna och synnerligast för orten gagneliga stiftelse, grundlagd genom en testamenterad fond af framlidne Kanslirådet Chalmers, understödjes derjemte genom årligt statsanslag. Under år 1860 hafva, jemte föreståndaren, 6 lärare och 1 verkmästare varit vid skolan anställde. Undervisning har meddelats i mekanisk och kemisk teknologi, fysik, elementar-kemi, mathematik, mekanik, byggnadskonst, linearritning, frihandsteckning, ornamentsritning, modellering och verkstadsarbete. Antalet af elever, som begagnat undervisningen vid skolan och som år 1855 var 84, uppgick år 1860 till 125. Sedan skolans stiftelse hafva 986 elever blifvit der intagne.
Han kände sig mörbultad, trött; han gick liksom i sömne, men tillika var han invärtes så sällsamt öfvervaken; han vek om gathörn och kom öfver ett torg, utan att ha sett något som helst; men på samma gång satt någonstädes derinne i honom en lysande punkt, hvilken drog allt i honom, hela hans väsen, sinnena, fantasien, tankarne, in till sig och höll det alltsammans fånget såsom magneten jernstoftet och såsom fiskarne stimma mot det röda blosset i en svart natt. Han vaknade upp som till den yttre verkligheten ur en inre dröm vid ljudet af en manssång. Han var rent förtumlad i första ögonblicket; men i nästa redan yrvaken: – han fann sig stå vid ett gathörn och lyssna till en manssång borta från ett af de små husen i Isak Slagtaregatan, – der var ljus i ett enda fönster i den annars mörka husraden. En gestalt dök i detsamma plötsligt upp i skenet af gaslyktan, der han stod, – det var en poliskonstapel. «Go’afton, herr redaktör,» helsade han och gjorde honnör. «Det är herr Svensson, som sjunger derinne.» Ja, det var det säkert. Det var Bobs rum, som det lyste ur. De båda männen blefvo stående samman under gaslyktan i den mörka och tysta, fullkomligt utdöda gatan, och lyssnade ... «Käraste bröder, systrar och vänner ...» Den sirliga visan klang nästan groteskt ut till dem med Nisses grofva röst, hvilken liksom bröts och förvreds af något på vägen; och i granngården tjöt en hund som till domedag. Redaktören fattades med ens af en obetvinglig lust, hvilken han annars rakt inte förstod, – en lust att vara med. Han styrde tvärs öfver den smala gatan mot det lilla låga envåningshuset, steg öfver den ena och enda, slitna trappstenen, hukade sig med hufvudet och klef in genom farstudörren, som icke var låst, knackade på och steg in. I den gamla soffan med det nötta, blekta öfverdraget och den mjuknade stoppningen satt Nisse midt emellan tvenne medelålders fruntimmer med röda händer.
Följ len af antagandet utaf Herr von HartrnansdorfFs förslag skulle således blifva, att en del af underhålls kostnaden qvarstod å tredje HufvudTiteln, under det en annan vore på den åttonde öfverförd. Jag kan derföre icke annat, an tillstyrka bifall å Utskottets förslag. Herr von Hartmansdorff: Min mening har ingalunda varit att tillstyrka något nytt anslag, utan blott att de 1525 R:dr, sorn StatsUtskottet ansett böra till ifrågavarande ändamål utgå, må hädanefter såsom hittills uppföras på Militaire anslagen och utgå derifrån. Jag erkän ner visserligen att den åsigt, Grefve af Ugglas och StatsUtskottet framställt, är i grundgatts den rigtigaste Men om ett undantag är gagneligare i verkställigheten, vet jag icke, hvarföre man ej skulle gora det» Erkänner man nyttan deraf, att de fångar, som begagnas å Militaire-stationer skola af Militttireanslagen Underhållas, så kan jag ej finna, hvarföre denna kostnad ej må kunna a tredje HufvudTiteln få uppföras» Den 18 September f. m. Herr Grefven öch Landt Marskalken gjorda proposition till bifall af andra puncten i Utskottets Utlåtande, hvilken propsition med Ja besvarades. Tredje puncten, angående TJtskottets afstyrkande af Löne-anslag för en FältTygmästare och Fjerde puncten, angående anslag för Kongl. Krigs• Akademien, blefvo a,f Hidderskapet och Adeln bifall ne. Femte puncten? angående anslag till Ion för sju nya TygstarsTjenster. Herr von Hartmansdorff: Skälet, hvarför© Utskottet föreslagit detta ökade anslag är, att lönerne erfordras till följe af'en förbättrad organisation af Artilleri-väsendet. Om denna medför en ökad kostnad, anser jag den nya organisationen mindre förtjena benämningen af förbättring.. Jag afstyrker således bifall till denna punct. Grefve Cronhjelm, Polycarpus’.
Nämnde förbindelser, hvilka i mån af deras beskaffenhet och värde framstå såsom medborgerliga rättigheter eller såsom samhällsbördor, bero icke af den större eller mindre penningevinst individen kan i en kommun upphemta af ett visst näringsfång, utan af hans personliga förhållande till kommunen; och lika litet som han kan köpa rättigheterna med penningar, lika litet bör han kunna åläggas att utgifva sådana såsom lösen från de personliga kommunalbesväreu. Denna skyldighet ålägges icke heller grosshandlaren för de affärer han, ofta med långt större vinst, kan göra uti en fremmande kommun, lika litet som gårdfarihandlanden eller landt mannen för de af dem, utom deras hemorter, gjorda varuförsäljningar. Går jag vidare att undersöka den föreslagna handelsrättighetens värde för dem, som kunna komma i tillfälle att deraf sig begagna, så fästes uppmärksamheten på Kongl. Kommers-kollegii eget yttrande (pagg. 8 och 9 i Kongl. Majus nådiga proposition N:o 23) alt “den förändring i näringslagstiftningen, hvilken genom beviljandet af den ifråga“ställda vidsträcktare handelsrätten för städernas handlande, skulle åstadkommas, icke “vore af synnerlig betydenhet* enär, “äfven under nuvarande förhållanden, den “handlande icke vöre i saknad af utväg alt i annan stad, vid andra än markuadstillfällen, utöfva sitt yrke, hvilket kunde ske antingen på det sätt, att handelsrörelse bedref“ves för gemensam räkning af två eller flere personer, sorn innehade burskap i särskilda städer, eller ock genom varors öfverlemnande i kommission åt någon i annan “stad bosatt person, som, enligt § 1 i Handels-orduingen, vore till handels idkande derstädes berättigad * Kongl. Kommers-kollegium har härigenom öppet tillkännagifvit sitt omdöme, att den ifrågasatta utvidgningen uti rättigheten att i fremmande stad idka öppen minuthandel — ty om någon annan kan, enligt hvad ofvan är visadt, ej blifva fråga,— icke är af behofvet påkallad, då samma ändamål redan nu vinnes, ehuru pä annan väg; och jag delar denna mening fullkomligt.
R:dr sk. r:st R:dr sk. r:st 1 Bark t ek 1 tunna 16 — 15 Ben , andra slag än elfenoch hvalfisk-: oarbetade, krossade samt förmalda eller s. k. benmjöl 1 lisp. 5 _ 12 Blodiglar 1 skålp. 3 — - 45 * Bly, oarbetadt, i tackor eller rullar 1 skepp:d 20 — 25 * Dref 1 skeppal 1 20 _ * Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd sönderhugget tågvirke 1 skepp:d 1 _ — 16 8 » Hudar och skinn , ej hänförliga till pelsverk, oberedda: * torra * andra slag 1 skålp. 1 skålp. 2 1 - 2 32 — * Hummer 1 tjog 4 ' 10 10 10 24 — Jern : gjutet: tackoch ballastkanoner stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade hällar öfver 1 ' tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skepp:ds vigt stycket "hällar af 1 i tums tjocklek och derunder till och med 1 tum, t t skepp:d 1 ) tackjernsvigt ( S om 2G lisp. 1 ( bergsvigt. )' t 1 skepp:<l ■) \ stäp. v. / f 1 skepp.d "1 \ stäp. v. J 3 3 3 16 24 16 40 Tullvärde. Bauko. Qvantitet för tultberäkningen. Utförselstull.
» Det ser ut, som det skulle hafva händt någon olycka. » Af den första de tillsporde, erhölls genast en detaljerad, kanske något färglagd skildring af det skedda. Några ögonblick därefter stod en likblek flicka vid brukspatronens sida och hviskade med af ångest halfkväfd röst: » Är han d ö d? Pappa, är han d ö d? » » Nej mitt kära barn, vi skola hoppas, att de kunna räddas, » svarade brukspatronen och fortsatte med sina anordningar. Hon fick i detsamma syn på Axel och glömsk af herrarnes undrande blickar, af don verkliga faran att gå bland de oupphörligt nedrullande stenarne, glömsk af allt skyndade hon till honom, fattade hans arm och .upprepade flämtande sin fråga; » Är han död? Är det möjligt, att han är död? » » Hvem tror du kan veta det? » svarade Axel otåligt. » Man har åtminstone inte hört ett ljud från honom. Släpp mig, » tillfogade han, då systern med ett nästan krampaktigt grepp omfattade hans arm. Han frigjorde sig med ett häftigt ryck, hvarvid flickan utan ett ljud nedsjönk till marken. Elsa Collén hade svimmat för första gången i sitt lif. Utom sig af förskräckelse upplyfte Axel sin till utseendet liflösa syster och bar henne skyndsamt utför kullen samt öfverlämnade henne i damernas vård. Doktor Fors tillkallades och underrättades om förloppet. Alla möjliga åtgärder företogos för att återkalla den unga flickan till lifvet, o c h slutligen uppslog hon sina ögon och såg sig förvånad omkring. Minnet återkom dock snart, hon dolde ansiktet i händerna och utbrast i konvulsiviska snyftningar. Doktorn aflägsnade sig med dystert rynkad panna. Systrarna togo Elsa mellan sig och förde henne bort från de af förvåning stirrande damerna, hvilka trots ögonblickets fruktansvärda allvar, ej kunde afhålla sig från alt växla betydelsefulla blickar och att ännu betydelsefullare rycka på axlarne. Dagny BOKTRYCKERIE ' I ' P. A. NOPCTEDT &amp; SONER Faran för den qvinliga ungdomen af den nutida literaturen.
Z45 Icke af böjelse akt tadla alt, hwab som e) inr stemmer med min öfwcrtygclsc; eller af högmodigt anspräk pä företrädesrätt för mina grundsatser och mitt urskilgning i förekommande ämnen framför andras; Utan af nitälskan att till uplpstare samhälls-s medlemmars bedömmande, ypoa mine tankar uti be srägor, hwarutinnan jag har Aran uti öfwerläggning deltagatill bestämmande af de mäst wälgrundade samt för allmän och enskilt nytta hälsosamma beslut; krögar östren jag, att till Herr Grcfirens och Landt - Marskalkens samt Högloft. Ridderskapcts och ÄdelnS widare granskning och pröfning yttra nägra korrta anmärkningar och tillägg wid Högloft. Lag - Utskottets Betänkande om ägtcnskapsskilnader. Awad Medes angar de föreslagne ägtenstapSstilinader; sä wid Högloft. Lag»utskottelS Betänkande r detta ämne, för jag wördsammast hemställa följande tillägg, nemligen wid Tredje punetcn. i Betänkandet, som lyder fölunda "När han ge"nom laga kraftwunncn dom blifwit till lifs eller ä"rans förlust skyldig känd , änskönt genom KoNgl. Nöd "dödsstraffet skulle blifwit eftergifwit eller äran ätcrskän"kt, " denna mening: äfwcn enär den ena makan undergätt spö- eliev ris»straff, eller för drott warit stäld l halsjärn, att offentelrgen stämmas; eller blifwit öfwertygad, att haf. wa Bodrägt föröfwat, eller ock genorn fplleri, utswäfningar och slöseri uppenbarliga förskingrat Egendomen och Boets tillgångar. Och wid den 4:de punetcn: "När ena makett blifwit tvid "Domstol förwunnen, att hafwa stämplat eller an"stält wärkeligt försök» för den andra makans lif," Tredje Band.
Med hästa nit hafva Kyikans Kuratorer icke kunnat förena den obetänksamhet, sorn skulle illa anslå hvilken annan husägare som helst, att hålla Kyikata — 450 — i saknad af medel till upphj-Ip<nde af t. ex. klockstapeln, om lian af en orkan skulle kasLas omkull, eller Lill bot och reparation af skador å tak och murar, för hvilka skador man synnerligen i detta flacka, skoglösa och på 3 sidor af närliggande haf omgifna Skåne, finnér byggnader, i anseende till storm och slagregn , årligen mer .eller mindre blottställda. Vid moni. 6 få vi underdånigst förklara, att, efter hvad vi tro oss veta, couto öfver Kyrkans särskilta tillhörigheter åtföljt Räkenskaperna, och att deruti dessa tillhörigheter finnas upptagna. Den brist på någon bok och handling, som kan förefinnas., är antingen att tillskrifva tidens och förm ulin ingens inflytelse eller den omständigheten , att de vanliga Kyrkoböckerna äro med dea patronella Moderkyrkans böcker .gemensamma. Mot Räkenskaperna från detta, Malmöhus, Dan hafva Herrar Revisorer särskilt anmärkt åtskilliga, efter deras förmenande, Kyrkorna olagligt åsätta löner till Kyrkoherdar, Skollärare, Qrgelnister, Klockare, Orgeltrampare och Barnmorskor. Hvad de första angår, har undertecknad att underdånigst åberopa det hittills oanmärkta och med 181'Sårs Nådiga Instruktion öfverensstämmande förhållande, att Kyrkoherden, såsom arfvode för sitt notariat och till skrifmaterialier, uppburit En Riksdaler 24 sk. Banco årligen. I afseende åter på de 2 Rdr R:co, hvilka utgå till Sockens Barnmorska, få vi underdånigst upplysa, att denna utgift finnes första gången år i.8q5, eller långt före vår förvaltnings början, Kyrkan påförd och måtte hafva sin grund i något då utkommet och hittills icke upphäfvet Nådigt stadgande eiler tillstånd , taget till efterrättelse af dåvarande Kyrko-Inspektoren, och lemnadt ulan anmärkning till denna dag.
Hå di fattiga styfrarne som hen kan segla hi'op på de fem månarne som hen hä' hi fart, dom häter hen hopp på di sju handra, medan hen får lof hå ligga stilla med skuta! Hå hinte 'ar hen något för framti'n, hinte. ändå? KALLE. Åh, ANDERS. BOMAN. Jo, ANNA. Åhnej, Tjena pängar, jag som de handra! Det hä' sanning, det! nog har fäll Boman lagt ihop något Det lilla jag 'ar, det ligger hi seglena hå skutan, hå det kan snart vara borta. (Paus.) Hå när hen för rexten hinte 'ar någon te' arbeta för så... ANNA BOMAN. Skaffa sig, ja! Det hä' hinte många flickor som vill bli' vid hen skeppare, just. De tror hatt halla skeppare super, hutom de som hä' läsare, hå si, det vill jag då hinte bli på vilkor. hä' det godt hom dom hi skärgår'n. Höstermans 'Anna 'on gick halt och såg läsvurmig hut på vintersidan! jänta? KALLE. Hon, KALLE. BOMAN. Hannars (leende). Skaffa sig det då, kära Boman. Nej, det samma jag säger. som var en så dugtig och katig BOMAN. Hå ja, hvad katig'eten hanbelangar, så sitter den nog qvar, hå sturskheten med, fast 'on 'ar blifvit bibelsprängder för rexten! (slår hastigt knytnäfven i taket.) Jäklar anknoka! det var hen broms som stack mig på näfven. De hä' hefter hen på sjön, haldeles som kolportörerna på land. jag hinte ser hi kors, så hä' det Höstermans stora sump som seglar derframme. heller! ANDERS (ser utåt fören). Hom DE ANDRA. BOMAN. Hå, Hvad är det? BOMAN (skyggar med handen för ögonen). Håhå, KALLE (stiger upp och går framåt fören). Det ett qvinfolk vid roret, och så ligger det en karl i fören. BOMAN. ANDERS. sitter