Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jemte Hr JustitieOmbudsmannens förklarande, att ändamålet med de af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag beviljade så kallade extra utgiftsmedel endast kan vara att betäcka utgifter, hvilka mellan Riksdagarne tillkomma, ej tåla uppskof och således icke kunna af Rikets Ständer pröfvas, har Hr Justitieombudsmannen tillagt, att Theaterns skuldsatta belägenhet, såsom för längre tid tillbaka kunnig, ej skäligen synts utgöra ett sådant utgifts fö re mål, och att Konungens Rådgifvares förslag om flere års fortfarande anordningar från nämnde medel till godtgörande af de utaf TheaterDirektionen upptagande lån således afvikit ifrån uttryckliga föreskriften i Regeringsformens 64 §., ”ali alla Statsmedel skola till de af Rikets Ständer pröfvade behof och ef”ter den upprättade Staten anordnas.” Denna lära om en villkorlig dispositionsrätt öfver extra utgiftsmedlen finner intet stöd i Grundlagarne, hvilka icke förneka Kongl. Majit att under, likasom mellan Riksdagar, använda de till dess disposition ställda Statsmedel i allmänhet, enär behof inträffar och dess fyllande pröfvas nödvändigt och behörigt, och i synnerhet måste detta gälla i afseende på de ifrågavarande, för hvilkas anordnande Rikets Ständer icke utöfva någon pröfningsrält, hvarken till föremål j tid eller behof. Den uti 62 och 64 §§. Regeringsformen Rikets Ständer förbehållna pröfning kan också rimligen ej afse andra behof och föremål än dem , som vid Riksdag äro uppgitna och kända, och Kongl. Majit är af Grundlagarne icke förbunden att underställa Rikets Ständers pröfning några utgiftsföremål, som ej röra Statsverkets tillstånd och behof, eller icke kräfva medel, öfver hvilka Kongl. Majit ej har rätt alt disponera. Någon afvikelse från den af Hr Justitieombudsmannen 20 150 i detta afseende åberopade, i Ansvarighetslagen för StatsRådets Ledamöter icke ens omnämnde, Regeringsformens 64> §. lärer således ej i något afseende stå att finna uti ifrågavarande anordningar. Lika med Hr Justitieombudsmannen erkännes, att
63 och i hvilken afsigt ej mindre memorialets biläggande vid Förvaltningens protokoll för en tidigare dag, än äfven den, med afseende derå, i samma protokoll, skedda förändring, så vida den kunde Grefven Lillräknas, lika otvifvelaktigt ägt rum, dels ock å det af Förvaltningens ledamöter uppgifna och af Grefve Gronstedt erkända förhållande, att de förre, med undantag af KammarRådet Widin, som likväl endast biträdt Grefven med renskrifning af hans underdåniga memorial, först den 22 Februari erhållit underrättelse 0111 memorialet och dess biläggande vid Förvaltningens protokoll, om hvars innehåll i nu anmärkta del Förvaltningens samtlige ledamöter derförinnan saknat all kännedom; ansåge jag, i betraktande af allt detta, ContreAmiralen Grefve Gronstedt vara med bindande liknelser, sorn åtminstone utgjorde halft skäl, besvärad, att, med begagnande af den myndighet hans innehaide förmanskap möjligen kunnat medföra emot en underordnad tjensteman, hafva, sig sjelf lill åsyftad nytta, anbefallt och föranstaltat 0111 den af Kanslisten Holm verkställda och efter hans förmenande behöriga förändring af Förvaltningens protokoll för den iq Januari i83t, hvilken förändring, efter hvad Grefven nogsamt haft sig bekant, varit emot sanningen och verkliga förhållandet stridande, samt följaktligen, hvad honom rörde, kunnat anses innefatta ett i embetet begånget brott af den beskaffenhet, sorn i 8 Kap. 2 §. Missgerningsbalken omförmältes; men då Grefve Cronstedt enständigt förnekat, att han meddelat någon befallning om eller -ens afvetat den med protokollets förändring vidtagna åtgärd, och således icke vöre i detta afseende 0111 brottslighet fulleligen öfvertygad; kunde jag ej heller yrka, att lian för sådant brott borde sakfällas. Angående derefter sjelfva hufvudmålet, eller ContreAmiralen Grefve Cronstedts åtalade: förfarande med det af Kongl. Ma.j:t i Nåder fastställda Reglemente för Flottan, hvaröfver Kongl. Majrt redan på det mest bestämda sätt uttalat
Betta fall upplysa, att underhjelpa det egna bemödandet, att genom allmänna tänkesättets ledning och tjenliga, men framför allt säkra och genast verkställbara strafFiagar, bereda tankan tili eftersinnande af handlingens påföljder, bör väl vara Lagstiftarens förnämsta syftemål, men icke att genom fåfänga förbud reta lystnaden, eller genom uppgjord brist pä ämne, som ändå aldrig kan uteblifva, söka aflägsna en epok, hvilken likväl skiteligen skall inträffa i hvarje Folkslags Historia, under dess framskridande genom tidehvarlven. Hvad de remitterade Memorialen för öfrigt innehålla och här ofvanföre till besvarande icke är upptaget, har Utskottet ansett hufvudsakligen innefattas uti dess utlåtande vid hvarje dithörande punct af de granskade Författningarne, och vågar således med deras ytterligare serskildta upptagande icke öka vidlyftigheten af ett Betänkande» hvaraf ej mera återstår, än dess vördsamma öfverlemnande, jemte några Ledamöters i ämnet serskildt yttrade tankar, till Riksens Högloft. Ständers egen pröfning och mogna Beslut. Stockholm den 21 Februari 1818. Transumt af Protocollerna, haline uti Riksens Höglofl. Stänclers Allmänna Besvärs_ och EconomiUtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 21 och 22 Februari 1818 Utsh. Betänkandett. 255 rade sig RiksdagsFullnaägtige af Hedervärda BondeStåndet Nils Månsson, Olof Hakansson, Carl Fredric Berg, Lars Andersson, Olof Månssén, Jacob Olsson, Gustaf Larsson, Eric Johansson, fran Stora Kopparbergs
De hemman som finnas i skärgården äro, ehuru af obetydligt omfång, likväl strängt beskattade, emedan man vid skattläggningen i väsendlig mån tagit fiskets fördelar i betraktande. Dessa trakter äro likväl f. n. ganska förmögna, och särskildt Björkön, men deras förmögenhet beror helt och hållet på uprätthållandet af skeppsbyggnads-industrien. Jag kan således icke inse annat, än att det vore både önskvärdt och billigt om det här ifrågasatta anslaget beviljades. Det är dessutom ganska troligt att om en väg anlades på Björkön, så skulle den snart blifva en lastageplats, men förr än en väg der blir anlagd, lär någon sådan ej komma tillstånd. Vid Björkön öfvervintra dessutom årligen en mängd med fartyg af olika nationer, och äfven för dem vore det af vigt att få en väg anlagd. Huru jagser denna fråga synes den mig vara af mer än enskildt intresse om den också derföre ej kan sägas vara af något allmänt. Jag medger gerna att prejudikatet kan vara vådligt, men då StatsUtsk. efter moget ompröfvande tillstyrkt anslaget, så anser jag att man utan fruktan kan bifalla detsamma. Frih. Cederström, Rud.: Hänvisningen deruppå att detta anslag skulle kunna utgå från do allmänna anslagen för omläggning af vägar, ger mig icke mycket hopp om detta arbetes utförande. Det är klart, att Styrelsen för Vägoch Vatten-byggnader helst föreslår Statsbidrag till sådana orter, som stå i nära och flerfaldigt samband med de allmänna, landet genomgående vägsträckningarne; men på sådant sätt skulle alla vid landets yttre kanter belägna vägar, om äfven aldrig så angelägna för den närX H. 6 Den 3 December f. m. mast omgifvande orten, blifva beröfvade allt hopp om understöd. Gr. Hamilton bar fästat sig vid ett annat, af StatsUtsk. anfördt, men af honom för underhaltigt fork lara dt skäl, nemi. att StatsUtsk. ansett detta väganlägningsföretag icke kunna utföras af kringliggande orts innevånare. Detta argument anser Ur Gr:n tala emot och icke för anslaget. Dervid synes mig likväl
Tilloppet från alla delar af riket af sökande till inträde som elever är betydligt, i synnerhet sedan Degeberg uphört vara en högre Landtbruks-skola, hvilket jag på det högsta beklagar, och skulle gerna se om ett eller flere lärdoms-anstalter i denna riktning kunde inom riket upstå till och med om Wäderbrunns Rättare-skola dertill förändrades. Talaren anser felaktigt att Institutet icke står under kontroll af Landtbruks-Akademien, och får jag till följd häraf uplysa, dels att Institutets årliga berättelser till K. M. samt de af Revisorerna afgifna, alltid insändas till Landtbruks-Akademien, hvars Ordf:de ofta besökt Institutet, och får jag, till bestyrkande häraf, hänvisa Hr Wolffelt till Presidenten Poppii sednast'afgifne års-berättelse, deri nämnde President ganska fördelaktigt vitsordar och redogör för Institutets verksamhet och förvaltning. Mycket skulle visserligen ännu kunna tilläggas, i afseende på talarens sifferberäkningar m. m., men då Hr Wolffelt förklarat att hans anförande ej kommer i prot.»att inflyta, är ali vederläggning öfverflödig; och då mitt yttrande endast utgör svar Den 4 Mars. på tal, har jag intet emot, att hvad jag nu anfört äfven må ur prot. utgå. Rr Ribbing, Arvid: Jag hoppas, att de båda siste värde talarnes anhållan, att deras yttranden ej måtte åtfölja remissen af den K. Prop. till StatsUtsk., blifver af dem återtagen, enär jag förmodar, att allt hvad på detta rum yttras icke sker utan ändamål, och det vigtigaste ändamål med ett yttrande öfver en K. Propos. måtte väl vara, att yttrandet kommer till det Utsk:s kunskap, som skall behandla den K. Proposrn. När man icke fullkomligt känner en sak till alla dess omständigheter, är det måhända orätt att deröfver sig yttra. Sådant är i denna sak förhållandet med mig.
Af dem beror det att genom visa åtgärder, grundade på ädla, oegennyttiga och kraftfulla beslut, dana denna patriotisme, som blir en följd af idogheten, hvilken alltid uppkommer, då den blott skyddas, men aldrig då den utstakas, föreskrifves och tvingas. Således böra alla andra interessen än Fäderneslandets upphöra. I ett samfund af så många vördnadsvärda och upplysta Medborgare gifves säkert ingen enda, som icke med ädel stolthet skall veta sig vara en del af Staten, som icke i denna egenskap skall lifva 470 Den i5 April. till manliga beslut, och allmänt nyttiga företag. — Intet drag är mera bestämdt uti Nationallynnet, än det, att vilja vara en Nation, att veta sig äga i Lagen grundade rättigheter, äfvensom deraf härflytande pligter; att uti denna känsla ligger en borgen för Nationens sjelfständighet. Igenom dessa tänkesätt har en osviklig trohet till den Regent, som vunnit förtroende, blifvit det andra caractersdraget i Folkets lynne. Det är genom begagnandet af den kraft begge dessa medel gifva, som sannolikt det ädla beslut skall vinna stadga, att anhålla hos Kongl. Maj:t, det sådana monopoliska föreskrifter, som skada ModerNäringen må upphäfvas, äfvensom de tillgångar begagnas, hvilka rigtigt använda, kunna förbättra Myntvärdet, lindra Menighetens bördor, samt småningom sprida frugtbarhet och välmåga lill våra mäst aflägsna Landskap. Må mig tillåtas att vid delta tillfälle återkalla i minnet de märkvärdiga ord, vår vördade Konung uti ett offentligt tal yttrat: ”Serskilta Lagar bära nästan alltid stämpeln af ensidighet; detta tir ett grundfel, det svåraste att undvika, emedan det åtföljer menskliga svagheten, och emedan hvarje class i Staten är af Naturen böjd alt lämpa ärendernas gång efter sin fördel. Delta oförgätliga yttrande synes mig kraftigt böra förena allas bemödanden till ett enda mål: Fosterlandets viii.
H öglofh Ridderskapet och Adeln kar till Stats* och Fag-Utskottens gemensamma behandling remitterat tvenne serskilte dit ingifne Memorialer, nemligen: i o Af Herr Friherre Henning Wrangel, som, med afsedd nödvändighet att förekomma, det emellan Riksdagarné propositioner till en eller annan orts innevånare må framställas, yrkar, att på den mellantid, då Riksens Ständer ej äro församlade, sådane ämnen icke må ställas i fråga eller kunna afgöras, hvilka på ett eller annat sätt tillhöra Riksens Ständers öfverläggnlngar; Och 2to Af Herr Ambrosius Magnus Berghman, hvaruti han fästat uppmärksamhet vid det brukligä sätt, att LänsHärads* eller Sockne-vis sammankalla menigheter, för att proponera antingen alldeles nya utgifter, eller tillökning i förra lagliga, i anledning hvaraf Herr Berghman, som sökt visa, både att genom det förhållande, att vid berörde sammankomster en del bifalla och en del åter afslå det proponerade nya bidrag, en olikhet i tyngden uppkomme emellan innehafvare af lika belopp jord, och jemväl att det tillägg, hvilket vanligen inflyter uti de Kungörelser, som angående nämnde samlingar utfärdas, det de frånvarande fingo åtnöjas med hvad de närvarande besluta, skulle vara emot Hag och billighet stridande, enär den ena Medborgaren ej kunnde beskatta den andra, och den, hvilken vid sammankomsten sig icke infann, Statsoch Lag-Utskottens Betänkanden. 451 derigenom ådagalade, att han ogillade hvad sorn blifvit framstäldt, har Herr Berghman föreslagit: 1:0 att inga Kungörelser om sammankomster i afsigt att proponera en allmänhet utgifter, under hvad namn sorn hälst, må hädanefter utfärdas af nådon Auctoritet, högre e’!er lägre, sa vida ej något. Riksens
LEENA-KAJSA. Hvarför gömde han den där väfrullen bakom ryggen så där? Var han rädd att jag skulle ta ett stycke af den med ögonen? Sätter sig på pallen och för vaggan med foten. Tar fram en stickstrumpa ur fickan. Inte är det rätt af Johanna heller att lemna sin man att sköta barnet, medan hon sjelf ränner omkring i gårdarna. Ett ärende, sa' Risto. Jo visst också. Det skall man tro. Man hittar lätt på ett ärende, när hågen leker ut i sta'n. Håhå ändå, dessa menniskor. Sjunger med sakta röst: "O syndaträl, som i din dvala dröjer, Där syndens lust din säkra själ förnöjer, Vak upp och se dig om. Det är hög tid. Ännu dock är din Gud dig huld och blid." JOHANNA kommer in. Se, Leena-Kajsa. God dag. LEENA-KAJSA vänder sig om. Gud signe. JOHANNA. Hur står det till? LEENA-KAJSA. Inte bättre än vanligt. Hur är det med dig sjelf? JOHANNA. Tack som frågar. Med Guds hjelp skall det väl återigen börja reda sig litet för oss också. Ni vet väl att jag var så lycklig att få klädningsväfning. Vappu skaffade mig det från fru Vörsky. Hon är en riktigt hjertegod menniska, den Vappu. LEENA-KAJSA. Hur mycket betalar fru Vörsky för alnen? JOHANNA. Inte mer än tjugufem penni, men det blir ju ändå något. När jag får sitta vid hela dagen, kan jag väfva fyra alnar, och det blir en mark. Med hvad kan vi annars förtjena så pass mycket? Och för det kan ju två menniskor nästan lefva. Skada bara, att jag för barnets skull inte alltid kan få vara så flitig. LEENA-KAJSA. Det är en påminnelse till dig, att du inte allt för mycket måtte börja att fika efter denna verldens goda. JOHANNA. Det kan så vara. Men hör, Leena-Kajsa, tror ni inte också att jag hädanefter kommer att få fullt upp af arbete, när fruarna lär att känna mig och får se hvad slags tyg jag väfver?
L:dr i sedlar motbn Riksdaler i silfver efter r66H ars myntfot, anse Utskotten sig endast bebölva åberopa detta förklarande till svar ä den 1 första rummet gjorde anmärkning, att den positiva juridiska åtgärden skulle vara lörtidig, ur det skäl, "att "ännu oäterkallad gvarstär den moraliska förpligtelsen "med L. 8t:r obetagen magt, att pröfva vidden ak sin "iklädda ansvarigbet, oc/r dere/ter /astskä^-r br/vrclcr" -^/rönsg/nne/e».''''
Men derest någon del af de beviljade - Den 7 Julie viljade 55,000 B:dr skulle komma att lyftas efter Byggnings-tidens slut, bör å ett sådant bolopp, likasom å det öfriga, äfven afbetalas 2 procent , sedan ett år från uttagnings dagen förflutit. 4:0 Till Riksgälds-Contoirets säkerhet, och innan något uppå länet får lyftas, kominer Staden att aflernnä dess till Contoiret ställde Förskrifning å 25,000 11:dr Banco, inrättad i öfverensstämmelse med de här ofvan stadgade vilkor, och med tillägg , att derest med betalningen af rentan eller de 2 procent, hvilka, enligt 3 punkten, på Capitalet böra årligen erläggas, skulle dröja två månader utöfver förfallo tiden, kommer lånet att anses såsom förfallet och genast infordras; — Och undertecknas denna förskrifning af Magistraten och Borgerskapets Äldste, i Stadens namn och å dess vägnar, med förbindelse att en för alla och alla för en för betalningen ansvara. 5:0 Böra vissa Deputerade utses och formligen autoriseras, att ej mindre i afseende på förefallande frågor om lånet, så väl uti Riksgälds-Contoiret, som vid Domstolar och Executions-saker, representera Staden Ystad, än äfven att sjelfve eller genom ombud, hvilka af dem befullmägtigas, uppbära och qvittera penningarne i Riksgälds-Contoiret. 6:0 När någon af dessa Deputerade antingen med döden afgår, eller eljelst skulle komma i belägenhet, att ej kunna fortfara med den honom i afseende på lånet uppdragne befattning, kemmer en annan, i hans ställe,att r> pa 782 Den '7 Juli. på lika sätt utses och autoriseras; och hvarom underrättelse bör genast Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret meddelas. Om Riksens Höglofl. Ständer täckas bifalla hvad Stats Utskottet nu föreslagit, torde Utskottet få sig uppdraget, att af Riksens Höglofl.
Ridr 80 öre, att åt Torell utbetalas med fem procents ränta från den 1 Januari 1862; äfvensom Kongl. Majit, med hänsigt till hvad Vetenskapsakademien om vigten af gradmätnings-rekognosceringen på Spetsbergen anfört, finner sig föranlåten att, för berörda rekognoscerings-arbetens fortsättning, af Rikets Ständer äska ett anslag af 10,000 Ridr, att under innevarande år utbetalas, på sätt af Kongl. Majit kan varda i nåder förordnadt. De till detta ärende hörande handlingar skola hållas Rikets Ständers vederbörande Utskott tillhanda, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CAIt Ij. C. J. Thyselius. Kongl Nåd. Proposition N:o Hl. 31 Utdrag af Protokollet Öfver EcklesiastikAr enden, kallet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 15 Maj 1863. När va rån de: Hans Excellens Justitie-Statsminisfern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Slutligen uppläste Departements-chefen, Statsrådet Thyselius, till justering nedannämnda, enligt Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade heslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 3:o angående anslags beviljande dels till betäckande af en uti svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af rekognoscerings-arbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes:
Dessa reflexioner må anses öfverflödiga och chimeriska skapelser med elementer från en förfluten tid; de torde dock för dem, som vilja öfverskåda ämnet i hela sin vidd, tjena dels till en anledning att af kända facta söka rigtiga slutledningar, dels att häntyda åt dem, som nu måhända skulle vilja basera de enskilda Bankerne på metalliskt mynt, att andre likså väl som de sjelfve kunna föreställa sig en framtid, då Bankerne skola finna det i sitt och Landels interesse att förse sig med myntbara metaller, fastän man icke anser denna tidpunkt vara inne nu, utan bekymren derom kunna uppskjutas, efter den gamla regien: ”alt hvar dag må hafva sine egne.” Ännu hafva vi icke rika Städer på korta afstånd från hvarandra — afstånd, som ännu mer kunna förkortas genom viga, reguliera diligencer, ännu hafva ej våra köpmän återbragt i ordning en lill större delen i utlänningars händer fallen grosshandel. Denna lemnar ännu icke Riket något öfverskott och kan icke göra det förr, än Landels produclion blir riglad i närmare förbund med verldshandel!!, och framför allt försedd med så pass tillräckliga inrikes bytesmedel, att icke en vara måst säljas för halfva värdet mot hvad den gäller några månader senare, blott för det egaren icke kan erhålla ett ögonblickligt förlag. Då del står så till som nu, var det deiföre väl, alt Rikets Ständer i sina dispositioner rörande Banken icke par force uttvingat silfver i rörelsen.
Skrifvelse, N.o 1 Justitia: Stats-Ministern för Justitiae-Departementet; Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, för Utrikes Departementet; en Chef och Föredragande Stats-Råd för La nd tförs vars-Depa r te men te t, hvilken tillika vare Konungens Rådgifvare i commando-mål för Armeen; en för Sjöförsvars-Departementet, hvilken tillika vare Konungens Rådgifvare i commando-mål för Flottan; en för Civil-Departementet; en för Finance-Departementet, samt en för Ecclesiastik-Departementet. Den närmare fördelningen af ärendena, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en serskild utfärdad, offentligen kungjord Stadga. Bland de Tre SLats-Ilåden utan Depaitement, höra minst Två hafva förvaltat civil beställning. §• 7. Alla Regerings-ärenden, med undantag af sådane, sorn i 11 och 15 §§. omförmälas, skola inför Konungen i Stats-Rådet föredragas och der afgöras. §. 8. Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, derest icke minst Tre af Stats-Råden, utom vederbörande Föredragande, tillstädes äro. Stats-Rådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall ega, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade föredragnings-listor, i Stats-Rådet förekomma och Rikets allmänna styrelse röra. Sådane äro: frågor och förslag om nyå allmänna författningars vidtagande; om upphäfvande och förändring af de förut gällande; om nya allmänna inrättningar uti särskilda styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. §. 9. Uti alla mål, som hos Konungen i Stats-Rådet förekomma, skall prolocoll föras. Stats-Rådets tillstädes varande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 106 och 107 §§. vidare stadgas, ovilkorligen till protocollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta.
— Hvad särskildt angår deri nu ifrågavarande resan till Italien, så företogs den för att besigtiga och öfvervara inlastningen af de dyrbara marmorpjeser, som i Carrara blifvit beställde för National-musei-byggnaden. Hetsa marmoreffekter hade, enligt kontrakt, bordt vara färdiga i April månad 1857, men belunnos vid min ankomst dit, i början af Maj, till en icke obetydlig del ännu ofullbordade. Denna omständighet, äfvensom att en af entreprenörerne råkat i konkurs-tillstånd, fordrade min närvaro på stället under större delen af sommaren, dels för att bevaka Kronans rätt ch påskynda tillarbetningeu af den ännu återstående marmorn, dels ock för att besörja inlastningen och transporten deraf från Livorno till Stockholm, uti 2:ne dertill redan förhyrde fartyg, och dervid vaka öfver att ingenting skadades. Ständiga resor emellan Carrara, lastageplatsen Marina och Livorno, blefvo häraf en nödvändig följd, som, jemte åtskilliga andra utgifter för att påskynda arbetet, ligga alla inbegripne uti den i reqvisitionen upptagna summan. Kronan undgick lyckligen sålunda all förlust, alla dessa invecklade förhållanden oaktadt, ooch marmor-pjeserne anlände till Stockholm, utan att hafva tagit den ringaste skada. — Återresan togs öfver Mannheim, Aachen och Belgien, för att till fördelaktigaste priser kunna afsluta kontrakt om lefverans af glas till Musei-byggnadens lauterniner och fönster. — Det är denna resas utsträckning till flera länder och det deraf och på öfrige omständigheter beroénde längre vistandet å utrikes orter, samt de särskilda kostnader, som denna resa medfört, som vid pröfuingeu af den derföre utgående ersättning utan tvifvel lemnar en säkrare ledning för omdömet, än de mest specificerade uppgifter, då intet reglemente finnes — och af lätt begripliga skäl icke kan finnas — hvarefter dessa kunna granskas och kontrolleras. Sannolikt hafva ock dessa omständigheter blifvit vederbörligen tagne i betraktande vid granskningen af såväl denna som öfrige reseräkningar, tillhörande Musei-byggnadens räkenskaper, i Kongl. Kammar-rätten, enär ingen anmärkning deremot, liksom icke heller mot öfrige Musei-byggnadens räkenskaper, hittills blifvit gjord.