Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alice tog hans ena hand och började leka med fingrarne, i det hon lade dem öfver hvarandra. Georg – du skulle försöka en gång till, sade hon lågt med nedslagna ögon. – Nej. Han reste sig upp. Det är egentligen en stackare till man du har fått, Alice han tog henne under hakan och böjde hufvudet bakåt, der hon ännu låg på knä. – Få nu se, om jag duger till köpman. Hon såg på honom så som han stod der, lätt böjd öfver henne – elegant, soignerad, i sin öppna svarta sammetsjacka, leende, med cigaretten mellan två fingrar. Hon tog fatt i hans hand och häfde sig spänstigt upp från golfvet. – Der är i alla fall inte någon som är lik dig i hela Stockholm, – inte någon! Jag är nöjd med dig. Så snart det började våras gjorde de långa utflykter tillsammans. Ofta kunde de vara ute en hel dag, ströfva omkring i skogarne vid Hammarby eller Drottningholm, spisa middag på en eller annan bondgästgifvaregård; och när de kommo hem – sent – gingo de på tå för att inte väcka jungfrun, tystande på hvarandra i trapporna. – Se efter, om du kan finna något i buffeten, Georg, kunde hon säga, så går jag in och klär om mig så länge ... Bara två minuter, du. Inne i sängkammaren kastade hon de halffuktiga kläderna af sig, brådskande, otåligt, medan hon lyssnade efter, om Georg stälde till något buller inne i matsalen. Hon tvättade sig och bytte om på fötterna, innan hon tog på sig den silkefodrade, hvita kachemirpeignoiren och löste upp håret – alltsammans så fort, så fort. – Är du färdig snart? hviskade han vid nyckelhålet. – Strax! Hon ordnade det raknade pannhåret, så det föll ända ned till ögonbrynen, och for hastigt med pudervippan öfver den ännu litet fuktiga huden. Han tog emot henne på tröskeln och nästan bar henne in i hörnrummet. De tordes inte äta i matsalen för inte att höras ut i köket. – Kokett! – Han såg på henne med hufvudet tillbaka. – Än du då! Han hade tagit sin korta sammetsrock på och låga skor.
När vi bli gifta, A och jag, så ska ' ni komma och hälsa på oss! HALL. Tack, men jag tror inte, att jag skulle bli välkommen hos frun! HULT. H m! hvarför det? He h e! Man kan väl vara goda vänner, fast man varit förlofvade. STERNER (till Ada). Ni menade bestämdt någonting mera. LYDIA. Det tror jag också! ADA. Jag menade bara, att det är roligt för Lydia, att det är slut med sittningarna — och för er också! (Går till Hult och tar hans arm). K o m nu, Hinke lilla! — (Bugningar och afsked. När de komma upp till dörren, säger Ada sakta till Hult). Hvad sa ' han där, Hinke? HULT. Han sa ' ingenting! Det var jag som — he he! — bad honom komma och hälsa på oss — när vi bli gifta! ADA. Gjorde du? Nåja, då kan det så vara! (De gä genom fonden; Lydia följer dem ut). HALL (pekar efter de bortgående). Den där är väl försörjd! STERNKR. Han vill väl inte ha ' det annorlunda. — K o m du för att måla färdigt? HALL. Ja, det var meningen — men nu kan jag inte 1 STERNER. Hvarför det då? HALL. Hon har gjort mig nervös, den där ängeln! STERNER. Och han mig — den där korkpåsen! (Hastigt med ett skratt). Ha ha ha! HALL. Hvad skrattar du åt? STERNER. Lydia hade ett infall nyss: hon påstod att två gånger två är fem. HALL. N å? STERNKR. V i va ' verkligen två par nyss — och så kom du! HALL. Som femte hjulet under vagnen, menar d u? STERNER. Nej — du, som har dina försänkningar hos bägge, menade jag. HALL (ser pä honom). LYDIA (kommer tillbaka). Vill herr Hall, att jag skall sitta nu? HALL. Det var verkligen därför jag kom; — men jag tror det är bättre, om vi dröja till i morgon. LYDIA. Som ni vill. STERNER.
Balken, dömes han att halshuggas; dock varder detta derstäldt och så vidare ja Det är nu jemt Utslag Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt unden tionde dödsdomen jag går att afkunna och ändå den första. Arma mensklighet! När skola en gång uppröres denna gången min själ lika mycket som vid dina strider och olyckor slutas! Om jordens mäktige, innan de, af kärlek för rättvisan, uppreste fängelser af kärlek för menskligheten, först hade visat dem och smidde bilor åt jordens vanlottade barn, om de, medlen till själens bildning och hjertats förädling, monne då så många brott befläckat jorden! Att låta den svaga telningen uppväxa vild och utan stöd, sin rättvisa på jorden, hur himmelsskriande måste det ej vara för den store domaren i höjden! Jag för att sedan, genom dess afhuggande, få skryta med vet statsmän, som ösa ut guld med båda händer för byggandet af fängelser, men som pruta på hackan, när det gäller den obetydligaste folkskola. Men så- 27 dan är verlden. Fängelsepalatset med sina många våningar och källare ser storståtsligare ut än den simpla skolbyggnaden; skramlet af bojor låter pompösare än sorlet af läsande barn (lutar hufvudet mot armen grubbande). Andra Scenen. mar sig Jäger med blekt, men beslutsamt ansigte.) JÄGER. AXELSON (inträdande från fonden, närJÄGER (vänder efter en stund hufvudet åt sidan). Hvem är det? (springer upp och fattar Axelsons hand.) Är det du, fader Axelson? lefver du än? det var inte i går jag såg dig; men tänkt på dig, det nu för tiden? har jag gjort många gånger. Hur är det med dig AXELSON. Ondt krut förgås inte så lätt; men JÄGER. Låt mig eftertänka nu. Det är jemt en gång stryker det med ändå. åtta månader sedan vi sist råkades det var den der äfventyrliga natten, då jag äfven lärde värdera dina jernarmar jag spelte ju inte så illa hofslagaregeskinnet hur står det till på Blåa Duken nu för
St:r jemväl liemstält, samma fordran med jord ersättes; och då otvifvelaktig! är, alt Kronohemman i Riket linnas; livilke såsom innehafde af gamle barnlöse Aboer och Enkor, vid deras afgång, såsom K. M:t förut förklarat, kunde disponeras för allmänna hellof, ville T i 11- ■ 1 ni 332 Sta ts-Utskottets förordnade StatsSecreleraren för sin del i underd:het föreslå, att Landshöfdingarne genom KammarCollegitim finge befallning, ali. uppgifva något dylikt bomman med tjenlig ränta, hvilket tills vidare icke borde få skatte-köpas. eller åbol allen till annan, skyld elier oskyld, person längre än nuvarande åboens lifstid upplåtas, för alt derefter till ersättning i vederbörlig ordning för denna Qveckfeldtska slägtens fordran användas. Uti denna tillförordnade StatsSecreterarens yttrade tanka instämde deras Excellencer StalsRåden Hr Grefve Cederström och Hr Grefve Sk jöldebrand; hvaremot emot Hans Excelience StatsRådet Hr Grefve Rosenblad, StatsRådet Hr Grefve Löfwenhjelm oell tillförordnade HofCanzleien, StatsSecreteraren von Schulzenheim förenade sig uti följande af Hans Excelience Justitie-StatsMinistern, Hr Grefve Gyllenborg afgifne underd. yttrande:
Vid jemförelse emellan rikets mellersta och södra delar, lärer del icke undfalla någon att de förra häfva flera vigliga ecb tunga produkter för utländska marknaden att erbjuda, jemte större inbördes behof för utbyte af varor, likasom de äfven i anseende till längre vintrar kunna desto kortare tid begagna sig af sjökommunikationer. Åtminstone lärer man få medgifva, ali inom dessa landskap behofvet af jernvägsförbindelser är fullkomligt lika stort, sorn söderut, samt utsigterna för inkomsterna af jernvägstrafiken lika hoppgifvande. Folkmängden förhåller sig, enligt sista statistiska tabellerna, sålunda, att densamma i de södra landskapen utgör 2,344,000 personer, men i de mellersta 1.120,000 personer, då man icke dertill inräknar de fyra norrländska provinserna, som halva en folkmängd af 327,000 personer, och hvarest man väl lör närvarande kan anta gr alt (likasom på Gotland) några jernbanor icke tillsvidare kunna bära sig eller ifrågakomma, åtminstone icke i rigtning från norr lill söder. Folkmängden i mellersta Sverige, norr om 31älaren och Wenern, utgör således nära hälften mot antalet i det södra. Låtom oss nu tillse huruledes denna del af riket blifvit delaktig eller, efter nuvarande Stats—Utskotts förslag undfår del af jeruvågsanlåggningarnas fördelar, Statsamlag lill stambanor söder om Wenern och Mälaren: Hittills beviljade circa. Denna riksdag: södra banan. östra banan . Bih. till B. St. Fröt. 1862 é 1863. i Sami 1 Åfd. 2 Band. 4 Haft. u StatsUtskottets Utlåtande N:o 88. Transport: R;dr 66,180,000; Statsanslag till bibanor; Emellan Ystad—Eslöf , , R:dr 2,450,000: Totalsumma: Statsanslag till stambanor norr om tVenern och Mälaren: Hittills beviljade . Vid denna riksdag: Till bibanor: Emellan Köping—Uttersberg 500,000: Totalsumma:
Se der två omslingrade som vidjor, dem blåsten flätat samman! Se der en annan med hals och armar nersölade i villebråds lefrade blod, dem hon med egna händer sönderslitit, ännu sprattlande af lif. Och der ilar på skönvristad fot en tredje, en jungfru, smärt som Artemis sjelf, med de mjella armarne sträckta mot blygrå himmel, de blanka pupillerna i extasisk häpenhet riktade mot skogsdjupens mystiska skuggverld, medan midjans vinranksgördel liksom ormar sig kring de fasta, säkra höfterna. Men på stenblocket till höger, ett stenkast från den böljande mängden, som under skorrande skrik och tonrikt brusande musik rusar framåt, sitta Nanno och Klepsydra, öfvergjuta sina marmorformer med vin ur en amphora, så saften från Thrasos rinner öfver bröstenas fina skinn, och deras ungdomsskära kroppar teckna sig skarpt mot snöbakgrundens alabaster. Dock vildast pulserar lifvet derinne i den korykiska droppstensgrottan, der den instängda, fuktigt unkna luften är qvalmig af facklornas rök, genomsyrad af vinets rusande ångor, kryddad af violdoft från qvinnornas fladdrande chitoner. Än bjärtare glänsa blossen härinne mot väggarnes basalt, och när det röda skenet faller öfver stalaktiternas genomskinliga stänger, hänga de som piggar af stelnad purpur. Men rundt kring offerhärden, tyngd af slagtade svin, dansar den halft vanvettiga qvinnokretsen med karlaktigt djerfva språng, och svängande phaller mumla de rasande qinnorna med tårade ögon i kittlande brånad okyska vis-stumpar, ledsagade af ohöfviska åtbörder ... Och hårlockarne falla ur nätens guldvirkade maskor och sno sig kring rödflammiga ansigts-ovaler som slingrande, trolska espingar.
Jag har redan förut yttrat, att öfver vissa klassers bevillning har redan BevillmsFörordn. kunnat upställa kontroller, hvilka göra, att bevillningen efter Förordna bokstaf utgår, såsom t. ex. af bruksrörelsen. För jordbruket är det äfven temligen lätt att utfinna en kontroll, såsom Hr von Koch föreslagit, hvilken med åtskilliga jeinkningar skulle kunna läggas till grund, och andra egendomar sedan i jemförelse med dessa beskattas, men kontrollerna på bevillmn för handel och näringar, är sedermera den svårighet emot hvilken man strandar, och som man svårligen torde kunna öfvervinna så länge nuvande 5 proc.-bevillning bibehålies. Så väl vid denna, som vid föreg:de Riksdagar har det förslag, som Hr von Hartmansdorff nyss afgilvit, blifvit inom BevillmsUtsk. framhållet, och vid denna Riksdag hade t. o. m. majoriteten inom Afdelnm tillstyrkt ett sådant förslag, men det föll inom Utsk. och hade icke för sig mera än |:del af Utsk:s ledamöter. Orsaken dertill var den, att man fruktade att sedan genom dessa länsvis sammansatte Komitéer, eller på det sätt Hr von Koch föreslagit, jordegendomens rätta värde blifvit utredt, så skulle möjligen, så länge 5 proc:s-bevilln:n för handel och rörelse bibehållas, det kunna inträffa, att man vid kommande Stats-behof kanske med ytterligare 1 eller lj proc. stegrade bevilln:n för jordbruket på den grund, att för det kända fastighetsvärdet erlades öfver hela landet endast 1 proc., då för handel och rörelse deremot erlades nominativa 5 proc:s bevillning, och man icke kunde bevisa att denna bevillning som efter bokstafven upgick till 5 proc., i sjelfva verket ingalunda vore mera än 1 proc.
Frölich så tili vida, sorn jag, efter den erfarenhet denna riksdags resultat på Riddarhuset redan lemont, icke hyser någon förhoppning, att oppositionen skall segra i detta val, ehvad det sker nu eller framdeles. Hr Ribbing, Bengt: Man har så ofta upprepat, att här vore fråga om alt biådstörta med valet. Jag kan icke finna det, då motionen otn valets förrättande redan i sista plenum blifvit väckt, oell det icke är motionärens fel utan dens, som begärde motionen på bordet, att det dröjt med algörandet. Då man å ena sidan sagt, att det ligger särskildta motiver under detta brådstörtande, så torde det tillåtas mig få erinra, att man å andra sidan synes vilja draga ut på tiden med detta val, ehuru jag ej tilltror mig alt kunna uppgifva motiverna dertill. Den som onödigt fördröjer riksdagsförhandlingarna, måste äfven ansvara för en sådan åtgärd. — H. Ex, Hr. Gr. Posse har sagt, att följderna af för knappa anslag icke kan räknas Regeringen till hist. Jag tror ej, att Sländerne vilja för sina företag och följderna deraf kasta skulden på Regeringens ledamöter. Hvad åter tiden för valet beträffar, så tror jag, att om det börjas bittida i morgon, det icke skall blifva omöjligt att sluta det så tidigt, att äfven det andra till morgondagen utsatta valet kan medhinnas. För att icke riskera ytterligare tidsutdrägt genom en ny frågas läggande på bordet, nemi. anglde antalet af suppleanter, som böra väljas, anhåller jag att Hr Frih. och Landtm, täcktes först framställa propos., huruvida valet skall ske i morgon, och sedermera till afgörande framställa frågan om suppleantcrnes antal. Hr Tersmeden, Carl Reinhold: Jag förenar mig lill alla delar med Frih. Tersmeden och de ledamöter, som yttrat den önskan, att valet till ledamöter i förstärkta StutsDtskmåtte ske i morgon.
6) Att det mera skadar ano gagnar om reformens qvinliga anhängare göra sig till verktyg för olika partier i hopp att sålunda påskynda dess seger. 7) Att det vore önskvardt att ett slags instruktiva institutioner upprättades i syfte att bibringa tankande qvinnor (och hvarför ej afven den manliga ungdomen?) insigt i samhällslärans. grunder samt intresse för det medborgerliga lifvets kraf, så väl på det sociala som det politiska området, sarskildt i afseende på rattsoch pligt-förhållanden, värdet eller ovardet af olika politiska eller sociala grundsatser, teorier eller plägseder, handlingssätt och karaktärer m. m. 8) Slutligen kunna vi lära tålamod och varsamhet af det faktum,. att Englands qvinnor, hvilka utmärka sig för större sjelfständighet och mera vaken allmän-anda an de flesta andra länders qvinnor och derför afven hafva större inflytande på,. och röna mera tillit af mannen, likvisst ännu efter 20 års oajltGZga str~~vvandm ej lyck&amp; få sig tillerkänd politisk valrätt; samt att af dem eller för dem ännu aldrig någon rätt till politisk valbarhet tagits i anspråk. Vi tillägga att man i England vantar, att, vid den snart inträdande nya parlamentsessionen, reformen andtligen skall genomföras och sålunda komma att bilda ett värdigt minne af den qvinliga suveränens femtionde regeringsår. Skulle, mot förmodan, frågan hos oss komma att beröras vid den nu sammanträdande riksdagen, får Dagny tillfälle att d å ur svensk synpunkt närmare belysa densamma. Stockholm d. Elise Orzeszko. Q e slaviska folkens literatur, för nAgra tiotal år sedan nästan obekant utom sitt eget omrade, har pH senare tider börjat att allt mera läsas hos oss. Den raknar inom sig stora och snillrika författare, och deras arbeten äro af den anledningen i hög grad värda att läsas. Men detta ar icke det enda skalet och knappast det franista. Det finnes ett annat, som risat sig ega en stor dragningskraft och som gjort, att den slaviska literaturens alster kunnat i vesterlandet samla en så talrik och intresserad skara af läsare, ja.
Kungskällaren vid Utmeland i närheten af Mora kyrka i Dalarne, hvarest Gustaf Wasa genom en Dalqvinnas rådighet räddades undan Danskarnes förföljelser, i underdånighet anhållit, att sagda monument med tillhörigheter, -— utgörande, utom den af sjelfva byggnaden upptagna plats, hvaraf Kronan redan förut varit egare, dels en närmast deromkring af Bestyrelsen inköpt och till trädplantering ordnad jordrymd, dels en likaledes inköpt jordremsa för ny utfartsväg, allt i öfverensstämmelse med en af Andre Landtmätaren J. Hardy år 1859 öfver ifrågavarande område upprättad, handlingarne bilagd karta, dels en lill bostad för en tillsyningsman inom samma område uppförd särskild byggnad, dels ock slutligen åtskilliga å jemväl bifogad förteckning upptagna inventarier, — måtte af Kronan såsom dess egendom öfvertagas samt. såsom följd deraf, inseendet öfver och befattningen med hvad lill den fosterländska stiftelsens framtida förvaltning, vård och underhållande hörde, uppdragas åt den eller de offentliga myndigheter, E. K. Maj:t behagade dertill i nåder utse; äfvensom att ett bestämdt årligt anslag af allmänna medel måtte anvisas till bestridande af de för sagda ändamål erforderliga utgifter. Olver denna underdåniga ansökning hade Öfver-Intendenls-embetet, uti infordradt underdånigt utlåtande af den 12 Augusti sistlidet år, anfört, hurusom alltsedan äldre tider tillbaka den åsigt gjort sig gällande, att, med afseende å fäderneslandets förbindelser till den store stamfadern för Wasa-ätlen, Slaten borde genom sin mellankomst skydda Expedit iönsVt sholto Is Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 71. 17 skydda från förstöring alla sådana byggnader, sorn (rån Konung Gustafs vistande i Dalarne före bans thronbesligning egde historisk märkvärdighet; hvadan ock från statsanslaget för byggnader och reparationer i landsorterna utginge vissa ersättningsbelopp till egarne af loftsbyggnaden vid Ornäs samt kungsladorna vid Rankhyttan och Isala, mot skyldighet för bemälde egare alt samma byggnader behörigen vårda och underhålla.
Motionären har således yrkat att hädanefter all offring, äfvensom all kollekt-insamling i kyrkorna måtte upphöra samt att, derest presterskapet icke sjelfmant afstode från den inkomst, det deraf kunde erhålla, samt rättigheten till denna vore på Lag grundad, något lämpligt vederlag, i en eller annan ordning, måtte varda till bestämdt belopp anvisadt; och har motionären i sammanhang härmed anmärkt, att så kallade vaxljus-penningar utginge från kyrkorna i Halland till Universitetet i Lund, hvilka, enligt hvad kyrkoräkenskaperne för år 1683 utvisade, ursprungligen varit anordnade till 2:ne vaxljus för hvarje kyrka, men sedermera, af okänd anledning, erhållit en förändrad bestämmelse, samt att dessa medels användande således vore främmande för ursprungliga ändamålet samt gagnlöst för de kyrkor, hvarifrån medlen utginge; hemställande motionären således att denna utskyld måtte varda indragen. Utskottet, som tagit förevarande motioner i öfvervägande, kommer att öfver frågan om afskaffande af s. k. offer till presterskapet framdeles meddela yttrande i sammanhang med det utlåtande, Utskottet har att afgifva öfver andra frågor, som röra presterskapets aflöning. Hvad åter angår motionärernes yrkanden i afseende å de s. k. kollekterne, så synes det Utskottet att de insamlingar af frivilliga gåfvor för åtskilliga ändamål, hvilka under denna benämning förekomma, icke medföra några olägenheter i annat hänseende, än beträffande det anmärkta sättet för insamlingen, nemligen genom håfgång under gudstjensten, äfvensom att detta, för andakten störande och af sådan anledning olämpliga insamlingssätt kan, såsom på flera ställen redan skett, genom församlingarnes egen försorg mot annat lämpligare uppbördssätt utbytas; hvadan Utskottet finnér sig ej ega skäl att tillstyrka något förbud mot dessa kollekters uppbärande eller någon allmän föreskrift, angående ordningen dervid.
Stånd återremitterad med, bland andra, den anmärkning, att, sedan Kongl. Majit, efter Justitiae-Canzlers-Embelets hörande, i Nåder förklarat all vidare talan i detta mål emot Landshöfdingen von Törne böra förfalla, och bemälde Landshöfding således icke vidare kunde tili ansvar härutinnan ställas, Stats-Utskottet, i händelse Landshöfdingens förfarande uti omförmälde undsättnings-ärenden funnes förtjent af klander och åtal, icke egde annan Grundlagsenlig åtgärd att vidtaga, äa att hemställa, det Justitiae-Ombudsmannen måtte erhålla uppdrag att tilltala de Konungens Rådgifvare, hvilka deltagit i beslutet om sakens nedläggande, hade Stats-Utskottet, med frångående af dess förut i ämnet gjorda tillstyrkan, beslutat att, med stöd af 3o §. Riksdags-Ordningen, genom anmärkning emot Stats-Rådet och Föredraganden för Handelsoch FinansÄrenden, hvilken contrasignerat Kongl. Majits ofvanberörde Nådiga Bref af den 26 Maj 1837, öfverlemna ärendet till Constitutioas-Utskottet fös den åtgärd, som kunde finnas lämplig. Constitulions-Utskotiets Memorial, N:o 3 1 anledning liäraf får Conslitutions-Utskottet anföra, att Utskottet/ under granskningen af Siats-Rådets Protocoll öfver Handelsoch Finans-Ärenden, äfven fästat uppmärksamhet vid den regerings-åtgärd, hvaremot anmärkning nu blifvit gjord, och att Utskottet dervid inhemtat följande ytterligare omständigheter. Efter det Allmänna Magasins-Contoret väckt fråga om Landshöfdingen von 71örnes åläggande att ersätta Staten meromförmälde förlust och. Stals-Conloret förhållandet hos Kongl.
R:sE:n eger på resor medföra eller tillkalla, men det måste finnas uppenbart, att en sådan tillämpning icke vore att upfylla lagens bud, då enl. förslagets ordalydelse StatsRådets samtlige ledamöter borde höras. På grund af det anförda, anser, jag mig böra tillstyrka, att R. o. Ad. ville förklara sin gemensamma tanka vara att det ifrå gav:de' förslaget, såsom hvarken nyttigt eller nödigt, bör förkastas. Frih. Leyönhufvud, Bror Abrah.: I detta förslag är det isynnerhet en omständighet hvarvid jag fästat min upmärksamhet. Der står nemi., såsom vi flera gånger hört uprepas att Konungen eger sluta afliandlingar och förbund »sedan Han, enl. föreg:de 8 g, deröfver hört StatsRådets samlige närvarande ledamöter.» Nu kan det inträffa att Konungen befinner Sig i fält, vare sig inom eller utom Rikets gränsor, huru skall väl då denna g tillämpas? Innan denna svårighet blifvit på ett tillfredsställande sätt löst, kan jag icke tillstyrka den nu föreslagna redaktionsförändringen. För öfrigt instämmer jag i de anmärkmr som af föregående talare blifvit framställda. Gr. Frölich: Jag har på sätt och vis fått understöd af de 2:ne sista talarne i de anmärkmr, som jag tog mig friheten göra. Den förste talaren Hr Fåhreus har gjort en distinktion emellan det teoretiska och praktiska sättet att bedöma denna fråga. Jag inser nog att genom denna distinktion har han genom undvikande att yttra något om hvad han föreställde sig vara den teoretiska delen 496 Den 25 Juli f. m. af frågan, hvarvid han ansett mig hafva egentligen betraktat frågan, sökt kasta sådan undersökning i skuggan; men knappt nog tror jag honom hafva lyckats ådagalägga det ju icke en djup teori ligger till grund för de vid den praktiska delen af honom sjelf gjorda anraärkmne. Det är icke alltid så lätt att skilja teori och praktik från hvarandra. Emellertid kan jag icke neka, att de änmärkmr Hr Eåhreus framställt och som på sätt och vis understödt mig, varit ganska bidragande till det resultat, som jag hoppas blifva följ den af denna discussion, att nemligen undertrycka förslaget.