Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den , som Irenne gånger blifvit lagförd och pliktfälld för dryckenskap, samt deraf ej låtit rätta sig, torde med skäl böra oell kunna anses oförbätterlig — och för en sådan torde den påföljd ej vara för sträng, att han framdeles ej blir valbar, eller berättigad att deltaga i val, som innefatta allmänt förtroende. För samhället är det dock af stor vigt, alt erkänd och oförbätterlig drinkare ej må bibehålla desse andre medborgare tillkommande rättigheter, hälst han, enligt Utskottets förslag, endast i händelse af påstående sättes under förmyndare, och således ofta skulle komma alt fortfarande såsom fullmyndig till stor skada för sig, familj och samhället utöfva en husbondes, husfaders, embelsmans, m. fl. åligganden. Dessutom torde vara betänkligt att på en gång borttaga alla de svåra straffbestämmelser, som i8j3 års Kongl. Förordning innehåller för 4^de resan ådömd dryckenskap, samt, genom borttagandet af äfven detta stadgande, snart sagdt lemna denna last utan påföljd, ty de föreslagne böterne 3 R:dr 16 sk. hvilka äro lika för hvarje gång, den tilltalade sakfälles, itererandet må hafva skett huru mångå gånger som hälst, lära visserligen ej af någon anses som ett verkligt straff, än mindre för ett, som afskräcker från denna passions LilIfredställande. ” Af Herr Professor Doctor Beocell: ”Då jag anser lagstiftningen böra, om möjligt är, handla i harmoni med och icke i en reactionär rigtning emot deras ädla bemödanden, hvilka för närvarande, genom en öfver hela landet utbredd verksamhet, söka bekämpa fyllerioch dryckenskaps-lasten, samt befordra nykterhet och samhällstrefnåd; så reserverar jag mig emot nedsättning i botes-, ansvarsoch straiT-beslämmelser för fylleri och dryckenskap. De sist utgifne statistiska anteckningar öfver nativitet och mortalitet*) upplaga ibland döde det icke obetydliga antalet af 235 personer, som supit sig till döds; och våra brottmålsransakningar må vidare utföra, färglägga och fullborda taflan.
N:o 72 är föreslaget och alt således icke fråga kan vara att, med förkastande af dessa summor, minska de aflöningsvilkor, som redan inneliafvas af vederbönde embetsoch tjenstemän inom dessa Verk. Det är nu endast fråga om huruvida den tillökning, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, må kunna beviljas och hvarom diskussionen har hvälft sig så väl hos R. o. Ad. som hos BorgareSt. hvilka hafva återremitterat denna första del af Betänk. Då den andra delen af punkten således måste anses vara bifallen, så hemställer jag, lika med Hr von Hartmansdorff, att i afseende på första punkten R. o. Ad. måtte fatta det beslut, hvartill han afgifvit förslag. Hr von Hartmansdorff: Min mening var sådan, som Frih. Åkerhjelm har sagt. Men jag yttrade mig icke så fullständigt, som han. Jag anhåller derföre att få med honom instämma, men tillika hemställa, om icke saken kunde tagas på det sättet, att först framställdes propos. till bifall på bibehållande af hvad båda Kolbna hittills hafva innehaft och att derefter vidfogas såsom tillägg det anslag, jag tagit mig friheten begära. I fall detta sker och denna framställning af R. o. Ad. bifalles, så förfäder med detsamma den första punkten i Utsk:s Betänk., hvarigenom anslagen lill de båda Verken afstyrkes. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att, enl. Hr von Hartmansdorffs förslag, sednare delen af förevande punkt borde erhålla ett sålydande tillägg: ”samt jemväl, att R. St:r måtte, till Konungens förfogande, under nästa Statsreglerings-period, anslå: a) 4,000 R:dr, för alt tills vidare användas till den löneförbättring åt Kammar-Kolbii embetsoch tjenstemän, hvilken K. M. finnér nödig, intilldess Nåd. förslag till ny slat för detta 426 Den 26 Juli. embetsverk kan vid nästa Riksdag varda till 11.
Om förändringar uti dessa stadganden hafva samtlige Riksdagsfullmägtige från Götheborgs oeh Bohus Län, nemligen Johannes Nilsson, Lars Rasmusson, Erik Christensson, Olaus Eriksson och Tobias Lind, gjort hemställan uti en af dem hos Hedervärda Bondeståndet väckt och till Lag-Utskottets behandling öfverlemnad motion, deruti blifvit föreslaget, dels att i fredstid allt strandfynd och vrakgods, hvartill egare sig inom natt och år ej anmält, måtte, sedan bergarelön blifvit afdragen, tillfalla den församlings fattigvård, å hvars strand det blifvit funnet och bergadt; i hvilket fäll fyndet genast borde besigtigas, värderas och till vederbörlig tullkammare inrapporteras för nödig behandling, dock det sednare endast såvida värdet öfverslege 10 Riksdaler; dels ock all bergarelönen för strandadt och ur sjö upptaget gods måtte, när detta i värde öfverstege 50 Riksdaler Banko, beräknas till en tredjedel af godsets behållna värde; att om godsets värde understiger 50 Riksdaler Banko, bergarelönen måtte beräknas till hälften; samt att bergadt gods, hvars värde under slege 10 Rdr, mätte helt och hållet tillfalla ber gar en. Till stöd för förstnämnde yrkande, eller att Kongl. Maj:ts och Kronans rätt till strandfynd och vrakgods i fredstid måtte öfverlåtas på fattigvården i de församlingar, hvarest godset blifvit bergadt, hafva motionärerne anfört, att det ej öfverensstämde med statens värdighet, att uppbära en inkomst, som betingades af en olyckshändelse, och att sådant vöre stridande mot känslan för det passande, som deremot anvisade all vinst, som genom likars olycksöde kunde uppkomma, till hjelp åt andra olyckliga. Den uppoffring, Staten skulle komma att gora, till de fattiges förmån, om förslaget i denna del gillades, vöre serdeles obetydlig.
Ständer äga gemensamt med Konungen magt, at stifta allmän civil - och criminal. samt Kyrko-Lag, och at sädan förut stiftad Lag förändra och uphäfwa. Ej mä Konungen, utan Riksens Ständers samtycke, och icke Ständerne, utan Konungens, nägon ny Lag göra eller gammal afskaffa. Frågor härom mä i Ständens Liona kunna wäckas, och stola, sedan Lag-Utskottet deröfwer, efter den ordning 56 H. r allmänhet stadgar, blifwit bordt, af Riksens Ständer afgöras. Kfwerenskomma Riksens Ständer om'nägon ny Lag, eller gammal Lags uphäfwande eller förändring, aflemne de förslag derom genom Talemännen til Konungen, som inhämte Stats-RädetS och Högsta Domstolens 4i6 Den 2 Iunii. tankar deröfwer, och, sedan Han Sitt beslut fattat, kalle Riksens Stander pä Riks Salen, at antingen emottaga de§ samtycke til deras åstundan, eller afhöra Dest stal at det wägra. Finner Konungen godt någon Lagfräga för Riksens Stander framställa, äste han Etats-Rädetö och Högste Domstolens yttranden deröfwer, samt meddele Riksens Ständer Sin proposition tillika med berörde yttranden. Riksens Ständer infordre Lag-Utstottets utlåtande häröfwer, bestute sedan och vfwerlemne Konungen deras swar,uppä Riks-Salen om de bifallit Konungens proposition, och strifteligcn genom Talemännen, om de densamma afsiagit. I alla dylika Lagfrägor stall Tre Ständs mening utgöra Riksens Ständers Beslut. Stanna twä Ständ emot twä, förfaller frägan och förblifwer ivid det, som förut stadgadt warit. Z. 83. Med förklaring öfwer elviloch S-'mlnglLag samt Kyrko-Lag förhälles som med sadan Lags stiftande.
Då man synes vara öfverens derom, att tillägget »eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande» bör, såsom en konseqvens af R. o. Ad:s beslut i lörsta punkten, utgå, så kan jag ej se något skid att här icke genast fatta beslut, i stället för att återremittera. Skiljaktigheterne mellan Utsk:ts förslag och den K. Propos:n äro i öfrigt ej betydligare än att det förra har »i upsåt att döda» och den sednare »med upsåt att döda» samt det förra i slutmeningen »kunna inskränkas» och deri sednare »inskränkas.» Att redigera lagparagrafer i Ståndet är visserligen eljest mycket olämpligt, men då förändringen ej är större än här och då det förslag, som med denna ringa ändring antages, undergått granskning och godkänts af landets högsta juridiska auktoriteter, kan jag ej finna någon betänklighet dervid, hvaremot fattande af beslut otvifvelaktig! gifver mer styrka åt Ståndets åsigt än tu återremiss. Gr. Sparre: Jag förmår sannerligen icke att inse, hvartill det gagnar att förlänga diskussionen, då punkten i ani. af dess sammanhang med de föreg:de §§:ne fordrar att i förening med dessa tagas i betraktande, och, i enlighet med i dessa skeende förändringar, omarbetas, samt ingen här motsatt sig återremiss i sådan syftning. 330 Den 24 Mars f. m. Öfverläggningen förklarades afslutad, hvarefter och sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels återremiss af §:n och dels bifall dertill med uteslutande af orden: »eller äro ornständigheterne eljest synnerligen mildrande»; propos. på §:s återremitterande framstå kies och besvarades med ja. § 4- Gr. Sparre: Afven här torde en återremiss vara behöflig, hvarföre jag derom får anhålla. Hr Carleson, Ed v. H.:
Het är väl möjligt, att fördom emot assignationec ännu kan hos en och annan existera, men den skall småningom försvinna, Ått på annat sätt Verkställa Biscontliqvider, i synnerhet då enligt Utskottets förslag HiscontContoiret i Götheborg äfven kommer att meddela Bancolån å exportabla effecter, anser jag alldeles orimligt, och medförande den största oreda. Mycken kostnad skulle ock följa af nödvändigheten, at{ beständigt uppoch nedföra penningar emellan Stockholm och LånContoiren. Beremot och i fall Assignationer dervid begagnades, Skulle icke någon annan kostnad erfordras, än den för utfärdandet af assignationerne, hvilka kunde nedsändas till Contoiren, då sådana småsedlar, som ej längre kunna gå i rörelsen, till Stockholm uppskickades, skall åter hela BiscontFunctionen bedrifvas med Bancosedlar, serdeles om beläningsrätt å exportabla effecter dermed kommer att åtfölja, så frågar jag, huru härmed skall tillgå. Sistnämda beläning kan ensam sti. 16 "Den 16 September f. m. ga till en million; och hurn långt forslår då en Gassa af 150,000 R:dr ehuru den är stor nog, att vara högst obehaglig att vårda, samt retande till stöld, och utsatt för flera vådor, hvilka helt och hållet kunde undvikas genom assignationers begagnande. Att erhålla Directeurer, som kunna i allo motsvara Riksens Ständers . förtroende, torde icke vara så lätt. Desse Directeurer borde derföre ic~ ke rent af misshandlas. De äro det i BancoUtskottets Betänkande. Jag vill ej nämna om det föreslagne arfvodet. Det är så ringa, att ingen lärer för detsamma åtaga sig Directeurs’ befattningen. Det är visserligen orätt att ett sådant åtagande icke bör bestämmas af penninge-vedergäll. ningen, men denna tyckes dock böra blifva i nå» gon mon motsvarande det offer man gör, nar man mottager en så besvärlig Och ansvarsfull post. Jag hemställer om 333 R-'dr 16 sk. då är rimligt, eller ens passande, att i arfvode erbjuda.
Ständer godtfunnit att till arfvoden åt lagberedningen, jemte för densamma erforderliga expenser, å riksgäldskontoret anvisa, för innevarande år, Nio tusen (9,000) r:dr ochförhvartdera af nästföljande två år Tolf tusen (12,000) r:dr, under förbehåll likväl, att, derest de åt lagberedningen uppdragna arbeten skulle före 1850 års utgång fulländas, den andel af ofvanberörda anslag, hvilken i sådant fall icke erfordras, bör hos Riksgäldskontoret blifva innestående till kommande Ständers disposition; och få Rikets Ständer, jemte tdlkännagifvande häraf, i und. anmäla sin önskan och förhoppning, att lagberedningens maktpåliggande arbeten må med all den skyndsamhet, ärendenas noggranna behandling medgifver, bringas till fullbordan. I afseende på det vid 1844—-1845 årens riksdag till tryckningsmed flere kostnader för lagberedningen beviljade anslag, 3,000 r:dr, förekommer väl, att, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, någon utbetalning af nämnda belopp ännu icke egt rum; men då, på sätt uti E. K. M:'s nådiga skrifvelse blifvit antydt, nyssberörda summa lärer komma att i det närmaste åtgå till betäckande af kostnader för redan verkställd tryckning af lagberedningens arbeten, hafva Rikets Ständer pröfva t skäligt att å Riksgäldskontoret anvisa, i Bih. till R. St. Skrifvelsex TS.-o iS. enlighet med hvad af E. K. M. blifvit äskadt, att serskildt förslagsanslag af Tre tusen (3,000) r:dr, till bestridande af tryckningsoch andra dylika omkostnader, som i anledning af lagberedningens arbeten, kunna förekomma. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Februari 1848.
Men far tyckte förstås inte, att en bonddotter kunde gifta sig med en dragon, och så måste vi skiljas. Han for till Amerika för att samla pengar och blifva sin egen, och när han kommer tillbaka » — här lyste hennes ögon af en exalterad glädje — » d å skola vi gifta oss, och då kommer lyckan igen. O, syster Helena, ni vet inte, hvad det är för en lycka att vara älskad så där helt och fullt, att känna, det man är allt för en annan. » Hon höll upp ett ögonblick. Så kastade hon sig tillbaka i bädden och sade i en helt annan ton: » Men ni vet naturligtvis ingenting om allt det där, och ändå kan ni vara lycklig, det är det jag inte förstår. » Syster Helena smålog, " ordnade kuddarna under det lockiga hufvudet och sade i åtgörande ton: » Se så, liten, ligg stilla nu och hvila dig, du har talat alldeles för mycket för att orka höra ett svar. Men ett svar skall du nog få i sinom tid. » Anna tycktes nöjd med uppskofvet. Hon var verkligen för trött att fortsätta samtalet. Lydigt slöt hon ögonen, och sköterskan återvände till sina sysslor. Det var nästan få sköterskor vid det mycket anlitade lasarettet i B. och syster Helena var därför strängt upptagen. Nu skyndade hon att utdela matportioner och satte sig därefter att hjälpa dem, som voro för svaga att själfva föra födan till munnen. Så kom doktorn, och det gällde nu att följa honom från bädd till bädd, redogöra för patienternas tillstånd och mottaga hans föreskrifter. Det var först på e. m., som hon fick några ögonblicks ro. Hon hade slagit upp ett fönster i korridoren, och, efter att hafva kastat en sjal öfver axlarna, ställde hon sig att njuta af luftdraget och kasta en blick på det snöhöljda landskapet där utanför. Samtalet på morgonen kom i hennes tankar. Hon log, när hon påminde sig Annas halft otåliga: » Men ni vet naturligtvis ingenting om allt det där. » Liksom om hon inte visste. Liksom om hon inte haft sin kärleksaga, så ljuf och ren, så full af oskyldiga drömmar och rosenröda förhoppningar som trots någon liten Anna. Liksom om hon inte njutit af lyckan att veta sig vara älskad, njutit intensivt, med tjugu-åringens hela förmåga att njuta. Men hennes lycka hade varit af kort varaktighet.
Enär i fråga åter om öfriga punkterne Riks-stånden i sina beslut stadnat uti skiljaktiga meningar, och, enligt föreskriften uti 73 § Riksdags-ordningen, det åligger Utskottet att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma, får Utskottet föreslå: Uo. I afseende på den första af de bestämmelser, som Kongl. Majit ansett böra läggas till grund för en ny lagstiftning angående skogarne i riket, nemligen: att krono-parker samt andre Kronans skogar och planteringar, derest särskilda omständigheter ej annat föranleda, bibehållas oförminskade och ställas under vård och förvaltning af en i hufvudstaden inrättad särskild styrelse, med underlydande tjenstemän och betjente i landsorterna, i ändamål att behandlas efter sådan, på vetenskapliga reglor grundad, hushållmngs-plan, som betryggar deras framgena bestånd och till vext, har Borgare-ståndet dervid beslutat den förändring, att ordet förvaltning utbytes till skötsel; men då de öfrige trenne Riks-stånden antagit denna punkt oförändrad. lärer Borgare-ståndets särskilda mening anses hafva förfallit. 2:o. Den andra af dessa bestämmelser eller, att härads-allmänningarne likaledes böra bibehållas oförminskade och oskiftade samt stå under skogs-styrelsens vård och förvaltning, i ändamål af enahanda regelbundna behandling, som krono-skogarne, men med rättighet för deui, som efter hittills gällande grunder kunna anses såsom delegare i dessa allmänningar, att tillgodonjuta den behållna afkastningen deraf, antingen in natura eller med de derför inflytande penningar, på sätt delegarne kunna sinsemellan öfverenskomma, dock att kostnaden ej mindre för skogarnes indelning, der sådan ej redan skett, än äfven för deras vård och skötsel, skall i första rummet af afkastningen godtgöras, är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet godkänd och af Borgare-ståndet antagen med den förändrade lydelse: »alt härads-allmänningarne likaledes höra bibehållas oförminskade och oskiftade, samt stå under skogs-slyrelsens tillsyn, i afse - 6 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm.
Då sammansatte Statsoch Banco-Utskotten fattade sine beslut, rörande Fastighetslån för Landtbruket, kunde jag icke dela lika tanka med Höglo!]. Utskotten, och således hegärde få min reservation i Protocollet antec^- 42 4 Banco-Utskottets Bettinkanden. nåd; alltså går jag nu, att vördsammast framlägga mina enskilde tankar, öfver hvad jag tror varit nyttigast, för att lätta den allmänna penningebristen i landet, likväl under erkännande af min oförmögenhet, att fullkomligt göra denna framställning i så stor scala, sorn den visserligen förtjenade; dock under förhoppning att en del af Högtofl. Utskottens varda ^Ledamöter dela lika tanka med mig. Vid alla tillfällen då Rikets HöglofL Ständer varit sammankallade, för att öfverlägga om Rikets angelägenheter, hafva de under en lång tid tillbaka, alltid sökt understödja jordbruket, såsom hufvudkällan för Statskroppens bestånd. Detta har af Regeringen blifvit vid alla tillfällen understöd!, och i synnerhet under vår nuvarande Allernådigste Konungs lyckliga och visa Regeringsår; och jag tviflar ingalunda att samma Monark äfven under detta Riksmöte delar ett lika tänkesätt. — Hvarföre skola då Rikets Representanter söka fråntaga jordbruket den enda uppmuntran, sorn för dess del varit gagnelig, och jag vagar säga: högst nödvändig; nemi. Odlingsoch Fastighetslån.
Bergslaget deröfver blifvit hördt, hvadan Collet gium i underdånighet hemställt om icke, i händelse Eder Kongl. Maj:t i Nåder skulle finna denna reglering antaglig, Bergslaget matte få tillfälle sig yttra innan Eders Kongl. Majit vidtager Sitt Nådiga Beslut. Riksens Ständer instämma i Bergs-Collegit tanka, att Bergslaget bör höras innan något huf. vudsakligt Beslut i detta mål vidtages, såsom varande Bergslagets rätt. Hos Eder Kongl. Majit få alltså Riksens Ständer i underdånighet anhålla, så väl härom, som att Eder Kongl. Majit sedermera måtte låta föranstalta de åtgärder, hvilka med Kronans fördel utan förnärmande af Bergslagets rätt kunna förenas, samt vid nästa Riksdag i Nåder meddela Riksens Ständer Resultatet, på det ett afgörande Beslut i denna fråga då må kunna fattas. Råksens Ständer framhärda SCc. TJnderdäniga Skrivelser. 363 N:r 167. Uppläst och godkänd lios Ridd, och Åd. d, §j Juni! 1818» — Prest-Ståndet d. 5 BorgareStåndet d. 5 > Bonde-Ståndet d. 6 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t om anstalter till förmän för Manufaktur-Smidet i Eskilstuna. Hos Riksens Ständer har framställning blifvit gjord af den allmänna nytta Manufaktur-Inyättningen i Eskilstuna medförer, de hinder sorn möta för dess vidare fullkomnande, samt otillräckligheten af de lane-understöd och förskotter, denne Inrättning af Manufaktur-Diskont-Inrättningen erhållit, i följd hvaraf det blifvit föreslaget:
Ståndet afslog inbjudningen och lade densamma till handlingar ne. S. D. Föredrogos hvart efter annat följande utlåtanden och memorial, nemligen. StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtande N:o gi, i anledning af väckt fråga om straffrihet för den, som föröfvar olofligt tillgrepp, till afvärjande af trängande lifsfara, samt att tvångsarbete för bristande laga försvar ej må ådömas den, som är villig mottaga den tjenst, eller förrätta det arbete som honom anvist varder. Bifölls. Lagutskottets betänkande N:o j8, i anledning af väckt motion om ändring i 9 och 10 §. §. af 11 kap. kyrkolagen. Bifölls. Dito Dito N:o yg. i anledning af väckt motion om rättighet för Borgmästare i de städer, der poliskammare icke finnes att kalla till polisförhör vid vite och påföljd af hemlning. Bifölls. Prot-uldrag den 2 October 4848. 743 Dito Dito N:o 8o, i anledning af väckt motion om förlängd tid för fullföljd af besvärsmål från Vester dahla fögderi af stora kopparbergs län Ståndet lät vid utskottets hemställan bero. Lag-utskottets betänkande N:o 8i, i anledning af väckta motioner angående upphäfvande eller förändring af Kongl, plakatet den 12 Januari 1726 emot olofliga sammankomster för andaktsöfningar, jemte öfrige i samma ämne utfärdade författningar. Med ogillande af utskottets hemställan lades betänkandet till handlingarna. Dito Dito N:o 8st, i anledning af väckt motion om brottmålsransakningars hållande i länshäktena. Bifölls. Dito Dito N;o 83, i anledning af väckt motion om lings-predikans hållande å viss timma. Bifölls. Dito Dito N:o 8f, i anledning af väckt motion om hvad iakttagas bör, då någon hänvisas till Presterskapet att förmanas innan han må fullgöra ådömd värjemålsed. Bifölls.
Om uti en framtid den oförmodade händelse ffulle inträffa at Riksgälds-Sedlarne antin - lisö Den Li Augusti. lingen uti allmänna opinionen eller genom a, giotering ffulle falla emot dest nu warande wär^ te, och Banco-mynt blifwa sällsyntare, sä at brist deraf wid liquidationen yppades, sä borde innehafwarena til sine Banco-liquiders full. görande fä uti Riksgälds-Contoiret insätta den Summa som tarfwades och deröfwer taga be. länings-attcst som uti Riks-Disconten emot man. lig Ränta til Adelar emot numerairen finge belänas, dock ej pä mindre tid än 6 mänader. Statens - Creditorer för sä stor Summa som of. wannämnde ä millioner Rd. sedan deras for. dringar blifwit pröfwade och faststälde samt nu. mererade pä wiste terminer, för exempel hwar annan mänad crhälla af hwar deras for, tran, sä at bela Summan succestive inom L:ne är wore betalt; dä om någre häldre wille pä en gäng nödwändigt hafwa fin betalning, sädant kunde bewiljas emot 6 procent afdrag xer annum. Herr kgorZenstolpe, ^nöers, tet är re. dan sä mycket taladt i detta ämne, at det kun. de anses förmätit af mig at deröfwer yttra mig. Likwäl torde det tillätas mig at wäcka Högloft. Ridderffapet och Adelns upmärksamhet pä et och annat ämne, som dermed har gemenskap, och ber jag derföre fä upläsa följande mi. na författade tankar:
2. utvisande en tillökning mot föregående 3:ne år af nära 24 4 procent; „ de 2:ne åren 1839 och 1840 . , . „ „ 60,916: 43. 5. eller en tillökning mot föregående ? 3;ne år af öfver 33 4 procent; Stalsoch Banco-Ulskottens Utlåtande, N'.o i3y. 3 Medeltalet de 2:ne åren 1841 och 1842 4. eller en tillökning mot föregående 2:ne år af omkring 13 £ procent; hvaremot inkomsten för år 1843 visade en minskning af nära 19 £ procent emot medeltalet tor de hegge förutgående åren. Ville man deremot beräkna medeltal för 5 år, så uppkom följande resultat: Medeltalet för åren 1834—1838 var 4. eller en tillökning mot förutgående qvinqvennium af öfver 49-! procent. Detta förhållande under de första elfva åren af Canalens begagnande, under både goda och dåliga conjunelurer, visade eli gynnande resultat. Inkomsterne hade varit i ett nära oafbrutet stigande, med egentligt undantag endast för det sista året. Men den olyckliga conjunctur för afsätlmngeu af vår förnämsta exportvara, jernet, hvilken redan började år 1842, kunde, i samband med den samtidigt mer och mer tilltagande penningeoch credit-bristen, icke undgå alt ega inflytande på Canalfarten, likasom på nära ali rörelse inom Riket. Det vore dock en för framtiden lofvande iagtlagelse, att, ehuru det af dessa orsaker serdeles ofördelagliga året 1843 ingick i beräkningen af medelafkastningen under de sista 5 åren, denna dock med nära 50 procent öfverstigit den för förutgående qvinqvennium. Delta visade den naturliga benägenheten lill rörelsens tillväxt på Götha Canals inre fart. Denna tillväxt kunde och borde likväl i högre grad påskyndas. Det största hindret för en skyndsammare tillväxt i Canalfarten voro de å densamma lagde afgifter.