Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För befrielsen från de öfriga kompagni-mötena crlade manskapet en viss kontant afgift till den s. k. Generaljörråds-Cassan. Så fortgicks under 20 fredsår. Man köpslog med soldaten om mötens hållande eller icke. General-Förråds-Cassan förkofrades, men soldat-bildningen aftog i samma förhållande, tills 1741 års krig med Ryssland utbröt, som sorgligt ådagalade följderna af detta förfarande: nederlag ocb neslig fred. Kronprinsen Adolf Fredrik, utnämnd till Generalissimus, fästade Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten att snart vidtaga Reia hufvudsakliga förbättringar i försvarsverket; alla medgåfvo nödvändigheten och berömde förslaget, men verkställigheten uteblef. Det erfordrades ännu ett för svenska vapnen nära lika litet hedrande krig som det sednast öfverståndna, för att öppna mängdens ögon och framtvinga, åtminstone de nödvändigaste förbättringarne. Ett sådant krig var öfverståndet, då krigsbefälet vid 1761 års Riksdag till Kongl. Maj:t afgaf ett underdånigt betänkande rörande armeens angelägenheter, hvilket, såsom utgånget från armeens ypperste män och grundadt på en bitter erfarenhet, förvärfvad under tvänne på hvarandra följande krig, förtjenar serdeles uppmärksamhet. Ibland annat nyttigt, samma betänkande innehåller, förekommer äfven ett förslag rörande armeens regementsymöten. Deri yrkas, att kompagni-mötena skulle afskaffas och regements-mötenas längd blifva 32 dagar. Marche-dagar , 6 „ Besparade marche-dagar genom kompani-mötenas indragning . 18 „ Summa 56 dagar. hvarigenom manskapet i 38 dagar årligen skulle vara uppkalladt samt i tillfälle att under befälets hand vinna nödig skicklighet i tjensten. Om större Öfnings-Lciger.
Uti våra gamla lagar var det väl förbudet att bygga »mylnestadh» annan till skada. Men detta förbud syftade då endast derpå, att man icke fick åstadkomma skada genom uppdämning. Under den Tyske Konungen Erik af Pommern (i Wexiö Stadga den andra af 1414) märkes lorst spår till den förtydning af detta gamla förbud (Upl.-Lagen, Viderboa-Balken, Fl. 22 .), som skulle detta syfta icke blott på vatten-uppdämning utan ock på den förminskade inkomst, som genom en ny qvarn kunde drabba en äldre derigenom, att mäldelaget delades. Snart derefter (1416) ökades qvarntullen till Tydel i stället för ?1j:del af mälden, som det heter »uppå dhet the skola thess bättre vakta sina sjel och rättfärdiga vara och mäldena thess bättre akta.» Qvarnegaren lärer nemligen redan då — ehuru någon ovisshet råder angående de stadganden, som derom egt rum före 1485, — skolat erlägga halfva mälden, såsom skatt till jordegaren (husbonden), antingen jorden egdes af Kronan eller enskild man. Friheten att mala egen eller annans säd inskränktes derefter alltmera, intill dess det slutligen uti Förordningen den 11 Augusti 1580 stadgades: »Såsom vi ock i lika måtto utöfver hela riket vele förbudit hafva all Wäre och Cronones undersåter, Präster, Borgare och Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802.
Denna skiljaktighet i mina vid olika tillfällen uttryckta åsigter kommer sig deraf, att den nya lydelsen af 12:te §:n var helt olika sådan den först utgick från Konst.Utskrt och sådan den sedermera af R. St:r antogs till hvilande. I dess ursprungliga form hette det nemi. (i Konst.Utsk:ts mern. vid förra Riksd. 11:0 13), att Konungen skulle höra StatsRådets samtliga ledamöter öfver sådana frågor. Genom uttryckandet af en gemensam tanka, som sedan genom votering i Först. Utsk. biel' R. St:rs beslut, ändrade Bogare St. §:n till dess nuv:de lydelse, der ordet samtliga är borttaget. Då nu i 12:te §:n blott säges, att K. M:t skall höra StatsRådet enligt 8:de §:n, så finnes, isynnerhet med afs:de å tillkomsten af §:us lydelse, intet skäl att hänföra dessa ärender till dem, öfver hvilka samtliga StatsRådet skall höras, utan naturligtvis endast de, som äro tillstädes och att tillgå, alltid dock med det vilkor, att de äro minst trenne. Det måste då medgifvas, att för K. M:t hvar ken rättigheten förminskas eller svårigheten ökas att under resor eller vistelse i Norige besluta öfver detta slag af mål, på sätt äfven mångå gånger egt rum med inrikes frågor. Man har äfven påstått detta förslag ej vara af behofvet så högeligen påkalladt, derföre att man icke haft något skäl att vara missnöjd med det gamla stadgandet; ingen skada har deraf upkoramit, och man bör dessutom förutsätta, att K. M:t har så mycket förtroende för Sina Rådgifvare, att Flan i alla fall meddelar dem dylika ärender, dä dessa äro af stor och genomgripande betydelse. Om dessa åsigter äro rigtiga, kan jag ej annat finna Un att det stadgande i Grundlagen är fullkomligt öfverflödigt, som bjuder Konungen att höra sina Rådgifvare, innan Han börjar krig eller slutar fred, eller innan Han lyfter de af R. St:r för vissa ändamål nedsatta kreditiver.
Då de oförutsedda motgångar, hvilka fördröjt samt försvårat utförandet och fullbordandet af haran-arbetena vid Cimbritshamn, förorsakat särdeles kännbara förluster för detta samhälle och beröfvat detsamma alla förväntade fordelar af både det allmännas och nämnde stads enskilda uppoffringar för hamnbyggnadens tilivägabringande, anser Utskottet den obestridliga svårigheten för stadens i allmänhet obemedlade invånare att, i saknad af den genom hamnafgifterna härtill påräknade tillgång, kunna behörigen fullgöra den nu förestående betalningsskyldigheten för ifrågavarande lån, desto mera förtjent »f Rikets Ständers behjertande, som de inträffade naturhändelsernas inverkan på merberörde arbeten icke kunnat af låntagarne förekommas. I betraktande af dessa omständigheter och då Rikets Ständer, i anseende till statsverkets nuvarande ställning, lunnit sig icke kunna bevilja den anslagssumma, Kongl. Maj:t vid denna riksdag för ofvanomförmälda stormskadas afhjelpande föreslagit, får Utskottet så till vida understödja nu förevarande motion, alt Utskottet tilllstyrker Rikets Ständer, alt medgifva anstånd till 1850 års slut med ränteoch k*pitalafbe talningarne å det för hamnbyggnaden vid Cimbritshamn, under 1840 och 1841 års riksdag, beviljade lån. Stockholm den 20 Juli 1848.
Enligt ankomne Protocolls-Uldrag, har Stats-Utskottets Utlåtande af samtlige Riks-Stånden blifvit gilladt, samt frågan om Riksgälds-Contorets befrielse från afgiften för stämpladt papper, i öfverensstämmelse dermed, till Bevilluings-Utskottet öfverlemnad; och då Utskottet, på de i meranämnde Utlåtande anförde skäl, anser Piiksgälds-Contoret jemväl böra njuta befrielse från Chartae-Sigillalae-afgift i alla frågor, som ej röra Contorets tvister med enskilde personer, angående dem från Contoret lemnade lånebidragfvfår Utskottet hemställa, att näst efter rubriken: ”Riddare-och Commendeurs-bref etc.” må uti denna § inflyta: Riksgälds-Contoret, i dess egenskap af CJppbördsverk. Då olika åsigter, i hvilka fall den stadgade befrielsen från ChartaeSigillatae-afgift för prest-attester och skuldebref under 25 R:dr bör desse handlingar tillgodoberäknas, i olika orter lära gjort sig gällande, har Utskottet ansett sig, till förekommande deraf, böra vid dessa rubriker föreslå följande tillägg, nemligen vid ”Prest-attester” af orden: då de icke såsom bilagor användas, och vid ”Skuldebref under 25 R:dr,” äfven då de i afskriften företes. 9 §. I afseende å stämpel-afgiften å Tidningar, hafva följande motioner blifvit väckte, nemligen: inom Bevillni ngs,-Utskottets Betänkande, N\o 35. 9 inora Höglofl.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse. Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 14. 21 Friherre Pegron, Silfverstolpe, Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Flans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet :
ÄrfdaBalken. XV. 3. — N:o i55. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Första HufvudTittel. XV. 249. — N:o 156. angående regleringen af utgifterne under RiksStalens Fjerde HufvudTittel. XV. 249- ( 8o ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers! Nio i57. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Femte HufvudTittel. XV. 249. — Nio i58. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTittel. XV. 249. — Nio i5g. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjunde HufvudTittel. XV. 249- — Nio 160. angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde HufvudTittel. XV. 249. — N:o 161. i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om afskrifning af en i SalpetterFondens räkenskaper Lalancerad summa, utgifven såsom lån till Carl Gustafs Stads GevärsFactori. XV. 307. — N:o 162. i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om afskrifning af Upsala Academies skuld till RiksgäldsContoret för ett erhållet lån till fullbordande af det nya Bibliothekshuset i Upsala. XV. 307. —- N:o r63. angående att, af de från Länen inkommande Statistiska Tabeller till de så kallade Fem-Års-Berättelserna , endast ett sammandrag måtte till trycket befordras. XV. 307. — N:o 164. angående porto-afgiften för inrikes brefvexlingen. XV. 3o8. — Nio i65. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående controllerne för belåning af Tackjern på Stockholms Våg. XV. 3o8. — N.o 166. i anledning af Kongl.
Ständers de återstående åtta månaderne af samma år, eller två tredjedelar af den tid, som redogörelsen omfattade, benämndes Balanceeller llestantie-Råkning, ett bevis att man i sjelfva verket förblef i motsägelse afven med det, som, genom fSråndrade rubriker, och den gjorde skillnaden emellan Skatteår och Räkenskapsår, skulle råttas och upplysas. Med uppmärksamhet på förenämnde ändamål, att få afslutningen på Calenderåret, förbisåg man alldeles, att det var mycket vigtigare få kånna Folkets Skatter och bidrag, till fullo för en viss tidrymd, antingen de kunnat skyndsamt betalas inom den första Terminen, eller de med svårighet ingått och blifvit öfverdragne till en annan, eller ån vidare innestodo, eller icke ens kunde betalas; hvilka slags upplysningar åro vida våsendtligare både för Eders Kongl. Maj:t och Rikets Stander att erhålla, ån enumerationen af det penninge-belopp, som inom Calenderåret i Statens Cassör ingått; och vidare förbisåg man, att såkerheten i sjelfva Uppbördsverket rubbades för en Calculation, som,i sig sjelf mindre vigtig, derförutan också kunde vinnas. Uppbörden och redovisningen af Skatterne hår i Landet, efter de från aldre tider gällande ordningar, åro, utan allt tvifvel, enkle och rediga, under den fullkomligaste säkerhet och controll, då de, som hafva sådana coptroller Revisorers Berättelser. i17 sig uppdragne, uppfylla gifne föreskrifter. Mel ån ett Sekels erfarenhet gifver ock vid händen, att, der detta blifvit iakttaget, har den skattdragande icke för når skett och Statens intrader icke kunnat förskingras. Skatternes uppbärande genom Tjenstemän, sorn dessutom utföra mångfaldiga för ordning i samhället vigtiga sysselsättningar, ske ock hår, efter all. anledning, med mindre Uppbördskostnad, ån i något annat Land, och bevisar, huru man, redan i de tider, då område och tillgångar voro större ån nu, insett nödvändigheten att, med minsta folkstyrka och den yttersta sparsamhet, uträtta det erforderliga.
UU : Yidblifvande den af Utskottet i dess förra Betänkande föreslagna classilication af Ull, har Utskottet icke funnit sig kunna tillstyrka annan förändring i de der åsatte tullbestämraelser, än att rubriken all annan må vidkännas endast 8 sk. införsels-afgift pr %, äfvensom att bestämdt må uttryckas, att all Ull är fri från Tolag äfven vid införsel. Bill, till R, St, Prot, 1840. 5 Sami, i Afd, 21 Haft, 7 so Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, N\o 30. Ur, väge/- och Studsare: De af bronz böra, i följd af beslutet vid Metaller, sammansatta, tullbehandlas som Bronz ”arbetad alla slag." Urband och Urkedjor af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen: l)å dessa under Slöjdevaror i förra förslaget inbegripne artiklar nu serskildt specificeras, anser Utskottet dem böra undfå samma bestämmelser, som i gällande Taxa eger ruin. O Vagnar och Ahdon: Såsom nödigt skydd för den inhemska tillverkningen , bar Utskottet, med »['vikande från förra förslaget, trott sig böra föreslå, att redactionen och bestämmelserna i nuvarande Taxa må antagas, endast med den förenkling, i afseende å den förra, att orden ”Kongl, personers och Diplomaters" uteslutas, och alt ordet ”Enskildes" utbytes mot del mera generella "Resandes". Vin: Erkännande giltigheten af de i Riks-Standen anförde skäl mot den af Utskottet i dess förra Betänkande föreslagna nedsättning i införsels-tullen å Vin på fastager, hemställer Ut skottet, att berörde tullbestämmelse må åteiföras lill hvad den, enligt gällande Taxa, utgör eller 24 sk. kannan. Väfnader:
I enlighet med dess vid BevillningsSfadgans öfverlemnande i det öfriga åtagne förbindelse , skyndar BevillningsUtskottet, att afgifva dess vördsamma påminnelser, vid de Anmärkningar» sorn emot den serskildta Artikeln orri Beskattning å vissa Öfverflödsvarors föibrukning förekommit, utan att dervid finna sig hindradt af Vällofl. BorgareStåodets , genom ProtocollsUtdrag under den 20 Junii meddelte Beslut, eller den af dess Ledamöter inom Utskottet skedde reservation; enär förenämnde Beslut hvarken innefattar något undandragande från Bevillningens utgörande, eller, i afseende på det deri anförde resultat, emot 69 och 71 §. §. i RegeringsFormen, samt 31 och 37 §. §. i Riksdagsordningen, kan af BevillningsUtskottet till Riksens Hoglofl. Ständer framställas. Att Artikeln örn Afgift för Öfverflöd, sådan den tillförene och efter dess då ägande åsigt uppställdes, icke vunnit Riksens Höglofl. Ständers bifall , har Utskottet af de mångfaldige Anmärkningar deremot nogsamt erfarit; men, då omständigheterne nu mera undergått deri förändring, att Utskottet trott sig kunna härjemte vördsamt framlägga en förnyad redaction, åt - BmllnlngsUtsk. Betänkandett. 39! följd af derill hörande Calculer , hvilken vä! , derigenom art i fråga om afgift för Tobaks nyttjande 2tne Stånd stannat emot Två , innefattar 2:ne Alternativ , men i begge utmärkef ett inskränkt antal föremål för beskattningen 5 och endast med undantag af sistnämnde förbrukning, utan åtskilnad på Stånd, lindrigt beräknade afgifter, äger Utskottet anledning att hoppas ett mera gynsamt afseende, och torde således ej behöfva att vidare försvå; a en åtgärd, sorn , under olika synpuncter , tiIIvägabragt genom deras ombytta skick både till döss verkan och till dess i de fleste delar klandrade sarn*- mansä tning , förf .Hit.
För öfrigt ligger onekligen en oformlighet deruti, att, fastän Magistraternas ledamöter kunna hafva nytta eller skada af värderingen, de likväl icke anses jäfviga att till och med sjelfve verkställa densamma. Äfven vid flera föregående riksdagar, då denna fråga varit underställd Rikets Ständers pröfning, har obilligheten af omförmälda afgift varit i viss mån erkänd. Men, enär ifrågavarande af Konung och Ständer medgifna arfvode utgör en väsendtlig del af Magistraternas aflöning och sålunda tagits i beräkning vid bestämmande af Magistratspersonernas löner, hvilka bekostas af städerna allena, så har häruti städse funnits ett hinder emot förändring af ifrågavarande lagstiftning. En dylik förändring har nemligen ansetts påkalla förutgående åtgärder för betryggande deraf, att icke någons tillförsäkrade rätt blefve inskränkt, och att sådana löner i annan ordning kornme att utgå, att städerna kunde påräkna att fortfarande ega skickliga Magistratspersoner. Rikets Ständer finna väl de sålunda anförda omständigheterna fortfarande utgöra giltigt hinder för ett enkelt bifall till den nu påyrkade lagförändringen, men anse likväl tiden vara inne för åstadkommandet af sådana åtgärder, sorn, enligt hvad antydt blifvit, synas böra förutgå en ny författning i ämnet. Jemnandet af rättigheter och skyldigheter emellan städernas innevånare synes nemligen kräfva likställighet jemväl i nu ifrågavarande hänseende. Och enär för frågans lösning nödiga förberedelser säkrast och snabbast kunna vinnas, derest E. K. Maj:t med anlitande af de utvägar, som stå regeringsmagten till buds, vidtager åtgärder ttll beredande af ersättning åt städernas Magistrater för ifrågavarande sportler; så och då Rikets Ständer, i enlighet härmed, för sin del anse den Borgmästare och Råd nu tillkommande rätt, att, när ej annorlunda stadgadt är, nämna Gode män att förrätta bouppteckning och arfskifte samt derför uppbära visst arfvode, böra försvinna, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K.
Friherre Sumael Guftaf Hermelin erhöll den också, då Rikets första Stånd beslöt, att minnet af så stora förtjenster, of en så sällspord uppoffring, skulle åt eftertiden förvaras, genom en medalj med påskrift af detta samtidens vitsord: För utvidgade kunskaper om Fäderneslandet, fårkojrade näringar, befolkade ödemarker. Der ett riksgagneligt företag begränsas alden enskilta förmågan, der vidtager Statens förbindelse att det fortsätta. Tvänne seklers erfarenhet hafva nogsamt besannat fördelarne af en utvidgad Bergshandtering. Jag vågar således ånnu en gång påkalla det Högloflige Ståndets ädla behjertande af ett ämne, för vigten af hvars redbara följder under tidernas fortgång jag vädjar till den store Axel Oxenstjernas yttrande inför RådsProtocollet den 17 October i636; Nog, sade han, kunna vi få medel åt Kronan, om vi uhderjiödja. bergen, ty hvad forti derpå användes, lönar kotinaden, och Riket i lif ver derigenom rikti N;o 53. Herr von Ehrenheimj Reinhold Fredric: Att ytterligare öka antalet af den mångd förslag till penninge-förlågenhetens afhjelpande och Landtbrukets understödjande, som under detta Riksmöte blifvit af sakkunnige och erfarne märi uppgjorde, torde mången anse vara mindre väl betänkt ja till och nied förmå tit, hvarföre jag, till urskuldande för detta mitt företag får förklara, att jag anser det varå hvarje medborgares, och i synnerhet hvarje Riksdagsmans skyldighet, att elter sin förmåga biträda att uppsöka botemedel för ett ondt, hvars Olägenheter och verkliga tillvarelse synas mig isaSä iner ärr tillräckligt ådagalagde. Den 3 Martil, 291 Ibland de flere föreslagne botemodel ha iåne-,iiistalters inrättande mot hypothek afspannemål äfven förekommit.
Swcriges Folknummer är någor öfwer 2,000,000 ibland dcsta finnas 700,000 mantalsskrifne, hwilka till större delen äro wapensöre, om K denna masta i krigstid upptogs till Landers förswar, torde det ej wara obilligt sordradt, i synnerhet jämförelsewis med andra Stater, der hwar 7:de och 8lde är Soldat, productek as denna -/ö-del utgör 70,000 man. Dell indeldta Armeen, den wäpnade Wargeringen, Baks, män och utskrisnings-Manskapet tillsammans, Hwilka om de underhöllos complette, wäl organiserade och öfwade, wörö tillräckligatt trygga Rikets sjelfbestånd, säkerhet och lugn. Wi äga ett tillräckeligt materiell till nämnde mahaS bewäring och utredning, det finnes pä förråden 60,000 Gewär cikk tillgå oberäknade Armens Z2,ooo, äfwen sä är förhällandet med Patron, kök, remtygsperscdlar m. m. Artilleriets materiel är i 156 Dm i December. bästa ständ och tillräckligt för en Armee af 120,200» ivan. Att i krigstid föda och underhålla nämnde antal as 70,220 man. är ganffa görligt och bewiscs i synncrhrt genom det att 100202 man med medelmåttig aröwäxt underhöllos iZOZ ars campagne utan alt importen pä lifsmedel war betydande, för öfrigt är Armeens underhäll i Fält ett oundwikeligt ondt, om man ej will söda en ännu talrikare fiendtlig Annee. Jag wägar således för Högsofl. Ridderskap» och Adeln i ödmjukhet uvgifwa trenne särskildta methoder akt uprätta och underhälla oswannämnde erforderliga antal troppar. i:a Methode».
December sist]idet år, tillstyrkte upprensning af Götha Elf mellan Ströms Canal och Götheborg, hvarföre kostnaden blifvit beräknad till 24 600 Ridr, men sedermera, enligt nytt förslag, på sätt den Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående bildandet af en Styrelse för Allmänna Arbeten, bifogade tabell upplyser, calculerad till något öfver 100,000 Ridr, Siats-Utskottets UtlåtandeN.o 337. 21 tillstyrker Utskottet, alt Rikets Ständer, utan alt mi meddela något yttrande, i anledning af berörde af Kongl. Maj:t vidlagne dispositioner, hvartill för närvarande någon anledning icke eller förefinnes, måtte besluta, att icke blott den samlade fonden, utan äfven de för utlånte medel inflytande räntor måtte Lill Riksgälds-Contoret inlevereras, för att derifrån intill nästa Riksdag hållas Kongl. Maj:t lillhanda, såväl för fullgörande af de dispositioner, hvilka å Handelsoch Sjöfarts-fonden blifvit anvisade, sorn ock för verkställande af den ifrågasatte rensningen af Götha Elf, samt att det blifvande öfverskottet reserveras till Rikets näst sammanträdande Ständers disposition; i och hvarmed Utskottet anser något vidare yttrande i anledning af Grefve F/öIichs motion icke erfordras. Handelsoch Sjöfurts-fondens inkomster hafva ifrån och med år 1836, vid hvilket års början algiften, enligt Kongl. Kungörelsen den 19 Januari 1835, vidtagit med 10 procent af tull-afgiflen för inkommande varor, till och med år 1839, enligt de uppgifter, sorn af Convoy-Cojnmissariatet blifvit
Men då härtill kommer, att under det återstående halfva året ytterligare en kontingent blir kräld, kunna tidpunkter inträffa, då utrymme måste beredas för 3 års behof, d. v. s. ända till 216 stycken. Om nu äfven den tanken, att bereda plats för sjökadetterna vid Carlberg, skall göra sig gällande, så måste der inalles finnas utrymme för 250 kadetter. Då kanhända detta icKe utan särskilda 456 Den I April. kostnader skulle kunna låta sig göra, har jag anfört ofvanstående, för att visa, det K. M. icke kan ordna denna fråga, utan att R. St:rs votum dervid måste förr eller sednare ifrågakomma; och har jag ansett det vara bättre, om R. St:r förut hafva uttalat sin mening, för att derigenom åt K. M. gifva en ledning vid fortgåendet på denna bana. Jag vill nu ingå på sjelfva organisationsfrågan. Ser man på grunden för såväl Guvernörsembetets förslag, som motionen, så finner man att icke någon tanke kunnat uppstå derom att, vid bestämmandet från hvilken klass i elementarskolan inträdet vid Carlberg skulle ske, sätta åldern för långt tillbaka. Om man således blott haft att välja mellan den 5:te och 6:te klassen, och skillnaden tillfölje deraf ej kunnat vara så stor, måste man likväl ej förbise den vigtiga omständigheten af ålder, ty ju senare inträdet sker, ju senare blir befordran. Detta vill jag medgifva. I afseende på åldern, utgör frågan om sjökadetterne ett ganska vigtigt moment. Komitéen ansåg till en början nödigt att ett sammanförande af sjö- och landtkadetter borde ega rum, emedan det skulle åstadkomma till en viss grad ett närmande af de båda vapnen, men då man ingick närmare i granskning häraf, fann man att målet aldrig kunde vinnas, enär det ovilkorligen blefve en nödvändighet att börja sjökadetternes praktiska öfningar vid en tidigare ålder än landtkadetternas. För mig har det derföre synts bäst att göra olika bestämmelser för dem som skola blifva sjökadetter och olika för landtkadetterna.