Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon vände sitt ansigte emot den häftige unge mannen. ”Lauritz, se utåt detta storartade vatten ... se de hvita topparna, som leka öfver Sotens mörka djup, hur många älskande har ej detta vatten både skilt och förenat! Jag tager det till vittne att min tro ...” ”O, Juanna, svär icke vid något så förrädiskt som dessa böljor. Det var ett dåligt förebud. Hvarföre tog du ej i stället klippan, som orubblig låter hafvet både smeka och slå sin fot?” ”Klippan är hård, men vågen mjuk. Du är klippan, jag vågen, som ständigt, ständigt återkommer ... Ack, Lauritz, tro med stark tro på henne, som icke förstår något så väl som sitt eget hjertas slag, hvilka alla slå för den otacksammaste af män!” ”Juanna, min sol om dagen, min glänsande stjerna om natten, då jag under den ensliga vakten på mitt fartyg blickar tillbaka efter min hemverld, kan du förlåta, kan du glömma all min dårskap? Sedan din moder dog, behöfver du hos din blifvande make finna äfven de veka omhuldande känslor, som din ömma själ nästan fordrar; men det är en olycka att mitt hjerta, ehuru, vid Gud, ett redligt och varmt hjerta, skall ega så få sympatier för det blödiga, om än så naturliga hos menniskan. Kanske – jag känner det stundom med bäfvan – är jag ej den mannen, som med nog fin samvetsgrannhet kan vårda den mig anförtrodda skatten. Jag älskar dig så högt att jag skulle kunna för dig bortkasta tio lif, men jag kan ändå ej finna den tonen, som jag bestämdt känner att du förgäfves söker i mitt hjerta.” ”Säg icke att jag söker den förgäfves – säg mig i stället tydligt, uppriktigt, hvarföre du är mera misstänksam nu än vid början af vår trolofning?” ”Först och främst derföre, min Juanna, att jag aldrig kan skilja mig från den fasa och oro, som detta långa sorgår, hvaraf ännu fyra sekler, d. v. s. månader återstå, har alstrat genom den tidsutdrägt, det medfört för vår förening.
a Kongl. Mnj:ts Nådiga Proposition N:o 16; derföre fbrekomme, att, enligt hvad bemälde Directenr om växtligheten på "Wisingsö anfört, ekträdets mognad lili sköld derstädes vore att förvänta 20 till 3o år förr än i Östergöthland, samt alltså olägenheten af det mindre betydliga dröjsmål i anläggningens början, sorn genom Wisingsborgs senare tillträde, än BispmotalaS, uppkomme, af den tidigare skörden mångfaldigt öfvervägdes; att således den Styrelse öfver ifrågavarande anstalt, som Kongl. Majit jemväl under sistnämnde dag i Nåder utsett och tillförordnat, borde i (örberörde afseende emottaga Wisingsborgs Kungsgård, då den om våren 1882 lill Kronan afträddesj men att Bispmotala Kungsgård, hvars afkastning, i följd al Rikets Ständers Beslut, komme att användas till understöd för ekeplanterings-cassan, intill dess ekeplanteringen der vidtoge, skulle af Styrelsen förvaltas, på sätt Kongl. Majit, efter Styrelsens afgifvande Förslag, ville förordna. Uti en till Kongl. Majit den 29 sistl.
En sak måste jag likväl beledsaga med ett genmäle, och det är, alt då Hr Tersmeden sagt, att ifrågav:de ämne fordrar lång tid för att mogna, samt mycken eftertanke och sakkännedom, ber jag att få erinra derom, att det just är till följd häraf som jag föreslagit, att K. M. måtte nedsätta en komission för ärendets utredning. Dennakomission får sedermera sjelf beräkna den tid som härtill åtgår. Alla de invändningar den värde talaren gjort, bevisa blott, att han har ett flor för sina ögon, och då jag icke begagnat något sådant, tror jag också, att jag sett något klarare än han. Jag anhåller om remiss å min motion, och har för öfrigt ingenting vidare att tillägga. llemitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs och remitterades till Bevilln.Utsk. Gr. Taubes, Henning Edvard, d. 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de användandet af de Stockholms stad tillfallande afgifter för utskänkning och utminutering af spirituösa drycker. Föredrogs Mauritz, d. 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de förändrad organisation af Sveriges landtförsvar. Sedan, på begäran af Hr Stjernsvärd, det i slutet af denna motion förekommande förslag blifvit upläst, yttrade Hr Stjernsvärd: Som jag tillagt ett ord i slutyrkandet i min nu föredragna motion, har jag ansett mig böra anhålla, att denna del deraf måtte blifva upläst. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.: Efter den förändrade ordalydelse ifrågavar:de motion erhållit, vill jag icke uptaga tiden med det längre anförande, hvarmed jag eljest tänkt beledsaga densammma.
E. 46. — i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, rörande Majoren von Steijerns underdåniga anhållan om evärdelig skattemannarätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter. XLV. B. 134- XLIX. A. 54. Lill. B. 123. A. i95. LIV. B. i65. A. 2i3. LVU. E. 3. i anledning af väckt motion om fritt spelsätt å NummerLotteriet, i händelse denna inrättning komme att bibehållas. XLV. B. i34. XLVIII. A. 201. — i anledning af Fullmägtiges i RiksgäldsContoret hemställan, att uppkommande Lönebesparingar under vacancer matte få användas till understöd för Enkeoch PupillCassan derstädes. XLV. B. 134- XLVIII. A. 201. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt motion att Hedervärda BondeStåndets Ledamöter måtte utan betalning erhålla 125 exemplar af Ståndets tryckta protocoll för innevarande Riksdag. XLV. B. 134- XLVIII. A. 201. — öfver väckt motion om pension för aflidne ÖfverCommissarien vid GeneralAssistanceContoiret P. A. Heyderichs efterlemnade Enka. XLV. B. 134- XLVIII. A. 20 1. — angående ifrågaställd pension för numera framlidne En af Rikets Herrar JustitiasStatsMinistern m. m. Grefve F. Gyllenborg. XLV. B. i34. XLVIII. E. 42. A. 201. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Kongl. Majrts Befallningshafvandes i Westmanlands Län underdåniga hemställan, angående afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhus-anstalterne derstädes. XLV. B. i35. XLVIII. A. 201. XLIX. E. 25.
Det är icke utan enviss ledsnad, som jag hört, att en ledamot, som vid början af riksdagen med så mycket nit talade för realisationen, nu med så mycken likgiltighet betraktar dess uppskjutande. För min del kan jag icke undgå att yrka bifall å betänk., på det R. o. Ad. måtte uttala en opinion, huruvida Konungs och Ständers förut fattade beslut skall gå i verkställighet, så att allmänheten ej må vara i osäkerhet om Ståndets tankq nu i detta fall. Ledsamt skulle det vara, om frågan lomme att afgöras genom votering och dervid bero på en sinkadus, emedan så få af Ståndet äro närvarande. Skulle ett uppskof ej kunna beviljas, får jag rätta mig derefter; men jag kan ej frångå mitt yrkande på bifall af betänk. Jag önskar tillägga, att den nyligen bortgångne man, som egnade alla sina bemödanden åt verkställigheten af realisationen, när han sista gången yttrade sig inom detta Stånd, som hedrat honom med sitt förtroende i hans lifstid och äfven på ettså utmärkt sätt hedrat hans minne, i fall jag nu har orätt, måtte (såsom jag då trodde) verkligen sett för mörkt, då han yttrade den farhågan, att denna fråga, vid hvilken så många nationella interessen äro fästade, komme att blifva beroende af de individuella åsigter, som söka att göra sig gällande i afseende på förändringar i andra Banken rörande ämnen, hvilka måhända äro nyttiga, men i alla fall icke böra sammanblandas med den stora realisationsfrågan; ty om det är sannt, att de beslut, som i dessa afseenden vid denna riksdag kunna fattas, inverka på realisationens fortgång, så är det lika sannt, att derpå skola inverka de beslut, som fattas i en framtid, och på sådan grund kunde man lika såväl vilja uppskjuta realisationen af farhågor för de beslut, som i83g kunna blifva fattade. Frågan är nu helt enkelt att pröfva, huruvida, såsom Utsk. ansett, bristen i den vid förra riksdagen beslutade proportion mellan silfver och sedlar är likgiltig och för öfrigt alla vilkor äro uppfyllda för att kunna lösa en heligt gifven försäkran till innehafvare af Bankens sedlar. För ■ Den 7 Maj.
Jag tror det icke vara farligt att antaga Utsk:s förutsättningar och tillstyrker derföre bifall till denna punkt, helst det kan vara likgiltigt om man kommer det verkliga beloppet litet mera eller mindre nära, då detta belopp dessutom, år ifrån år varierar. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag tillhör dem, som anse, att man alltid bör söka komma sanningen så nära som möjligt, då man upgör kalkyler, de må tillhöra Statshushållningen eller den 140 Den 19 April f. m. enskildla; och jag anser derföre äfven att man bör föröka förslagsanslagen så snart de visa tendens till att stiga, men jag anser alt raan icke bör göra det då denna förhöjning är relatift obetydlig eller till en del haft sin grund uti tillfälliga förhållanden, hvilket sednare, enl. min tanke, är fallet vid ifrågavar:de förslags-anslag. Detta anslag utgår nemi., såsom här redan förut blifvit ytlradt, till ett gifvet ändamål och måste ovilkorligen alltid utgå till den summa, som erfordras, så att det icke har det minsta inflytande pä sjelfva saken, utan endast på Stals-regleringen. Då man nu således endast bör efterse hut livida den summa, som här är i fråga, på den tabell som StatsUtsk. uprättat, kan hafva något inflytande, så finner man att 20,000 R:dr mera eller mindre på denna utgiftssumma icke kan hafva det minsta inflytande, och det synes då icke vara skäl att härutinnan göra någon förändring, så vida man icke förutser någon vida högre stegring än som under de förra åren varit fallet, hvartill dock ingen anledn. förefinnes, i synnerhet som man kan förutse att de förökade summor, som kunna ifrågakomma, blifva tagna ifrån helt andra anslag än det nu ifrågasatta. Ilade det varit skäl att öka något förslags-anslag, så hade del varit det som R. o. Ad. biföll i den 14:de punkten, och som är uplaget lill 137,000 R:dr, ty denna summa kommer ovilkorligen att öfverskridas under de påföljande åren till följd af den foderbrist som yppat sig.
D e svenska kvinnorna, jag menar nu egentligen de bildade kvinnorna, tyckas i detta såväl som i många öfriga fall anse det bekvämast att låta männen arbeta för sig, för att sedan i god ro skörda frukten af andras möda, eller också törhända de tänka som så, natt landet styres med Guds hjälp oss förutan », som visst en sådan auktoritet som Anna Maria Lenngren sjtgt i » Råd till min kära dotter ifall jag hade någon. » Skada blott att ironien så bjärt lyser igenom — annars vore den auktoriten ej god att jäfva! Hvilketdera nu de svenska kvinnorna tänka, låter jag vara osagdt, men faktum är, att hittills kunna vi ej tala om någon rösträttsrö- relse alls bland de bildade kvinnorna här hemma. Vanligen äro damerna så ytterst litet bevandrade i lagfrågor och allt hvad därtill hörer, att de ej inse, att just den politiska rösträtten på det djupaste ingriper i deras eget, ja hela familjens förhållande, och att de, utan den, äro utestängda från snart sagdt allt ärligt inflytande på sakernas gång. » Men kära ni, inte kunna ni väl vilja, att vi skola blanda oss i lagstiftningen, det vore då för tokigt, » säga nog många. Men det är just hvad ni både borde och kunde göra, mina ärade damer, om ni blott vore litet mera vakna och toge till vara edra egna intressen. Och det skulle vara till fromma ej blott för eder själfva, utan ock för hela samhället. Icke för att jag just vill säga, det vore så önskvärdt för de frisinnade att få en skara damer till valurnorna, ty det är nu en gång så, att kvinnorna i allmänhet äro konservativt anladga, men af många andra skäl vore det väl, om kvinnor hade rösträtt. Det finnes så många lagar, hvilka på det djupaste ingripa i hela familjelifvets organisation, och dessa lagar stiftas nu uteslutande af män, ehuru kvinnorna ju inom familjen intaga en minst lika viktig plats! Att männen utelutande diktera dessa lagar är därför ett ödesdigert misstag, ty de kunna eller vilja ej sätta sig in i kvinnornas åskådningssätt och sålunda tillbörligen taga hänsyn till deras lycka. Också äro lagarna betydligt partiska i allt, som rör de gifta kvinnorna, ty de sakna helt och hållet de medborgerliga rättigheter, som lagen sent omsider tillerkänt de ogifta.
Inom Högvördiga Preste-Ståndet : l:o af llerr Lector JK allman; 2;o af Herr Professoren Fries ; samt Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: 3;o af Matts Pehrsson från Stockholms Län; 4:o af Nils Nilsson från Wermlands Län, och 5;o af Pehr Jonsson från Skaraborgs Län; i anledning af hvilken sistnämndes anförande Ola Jeppsson från Blekinge Län och förre Talmannen Anders Eriksson från Örebro yttranden afgifvit. Dessa till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remittera le motioner hafva Utskotten, i anseende till deras med hvarannan egande gemenskap, ansett sig böra i ett sammanhang till pröfning upptaga; dervid Utskotten, i likhet med hvad vid föregående Riksdagar egt rum, funnit lämpligast följa den ordning, hvaruti de ämnen, motionerne afse, uti Skiftes-Stadgan förekomma, och att serskildt vid hvarje §, deremot anmärkningar blifvit gjorde, desamma upptaga och pröfva: varande anmärkt mot 1 C a p. 3 §, af Matts Pehrsson från Stockholms Län: att, ehuru föreskriften i denna § angående vitsord för skiftes erhållande i allmänhet kunde anses väl betänkt och nödigt; så visade dock erfarenheten, att orter inom Riket funnos, der detta stadgande icke vore lämpligt, utan medförde stora olägenheter. Så vore åtminstone förhållandet i norra delen af Stockholms Län eller Roslagen, der det ofta inträffade, att den å sluttningar af liöjderne i denna bergiga trakt belägna åkerjorden icke kunde delas till allas belåtenhet, och der, isynnerhet för några orter, storeller tegskiften yoro de enda Bih. till R. St.
Då emellertid denna förändring ännu ej kunnat visa sin verkan å Stats-kontorets behof af ytterligare rörelse-kapital, samt lämpligheten af de utaf Revisorerne föreslagna åtgärder, dels 16 Slats-Utskottels Utlåtande JM 21. alt de förvaltande verken för sina utgifter skulle utställa invisningar till inlösen af Räntekammaren, dels att genom ofverförande af en del extra anslag lill Statskontorets utgiftsstat en statsfyllnadssumma måtte detta embetsverk beredas, kommer att pröfvas i sammanhang med i enahanda syfte väckta och till Utskottet remitterade motioner, har Utskottet, som här nedan yttrar sig öfver det särskildt väckta förslaget om användande af postremissvexlar vid leverering af statsmedel, ansett något utlåtande i frågan för närvarande icke erfordras. Beträffande derefter Revisorernes förslag angående postremissvexlars användande vid leverering af statsmedlen, anser Utskottet, i likhet med Rovisorerne, att en betydlig fördel skulle vinnas, derest vid penningeremisser dylika vexlar finge begagnas, utfärdade af enskilda banker eller filialbanker. En sådan åtgärd skulle utan tvifvel blifva för den allmänna rörelsen af synnerligt gagn, hufvudsakligen i det afseendet att vid tiden för den allmänna kronouppbörden i landsorten penningarne icke derifrån droges ulan komme alt der qvarstanna äfvensom att härigenom kunde förekommas de förluster, hvilka äfventyras genom betydliga penningesummors befordrande med posten; och då Utskottet likaledes i öfverensstämmelse med den af Revisorerne yttrade åsigt anser att det för Staten är förenadt med ringa våda alt ikläda sig den risk, som ansetts åtfölja postremissvexlars användande för öfversändande af statsmedel, helst såsom Rovisorerne jemväl erinrat, både enskilda bankerna och filialbankerna, såväl på grund af delegarnes solidariska ansvarighet, som i följd af det sätt, på hvilket dessa banker förvaltas och kontrolleras, ega all den säkerhet, som i ofvanberörda häuseende kan anses erforderlig, samt föröfrigt
Under innevaran^ jr börjad afsättning. 24 Jernmalm från Grangärde <j>ch Norrberke till öfra Dalarne 150,000 centner, från Norberg till!Mälaren för vidare försändning sjövägen 40,000 » » » lill andra orter utom distriktet landvågen 30,000 » em från Filipstads bergslager dels direkte landvågen vesterut, dels öfver Kristinehamn och Wenern samt på transportlederna i vestra Wermland och på Dalsland . från Orebro läns n orra och mellersta bergslager till samma trakter öfver Kristinehamn samt till Westergötland . från d:o d:o till södra Nerike, samt en del af Södermanland och Östergötland öfver Orebro från d:o d:o till de nedra bruken i Fellingsbro härad samt vestra delen af Westerås län från WFsterbergslagen i Dalarne direkte till bruken vid och omkring Hedströmmen från d:o jemte Norbergs bergslag till verken omkring Strömsholms kanal från d:o till Mälaren för vidare försändning från Westerbergslagen till öfre Dalarne från d:o till trakten af Gefle 440.000 270.000 70.000 100.000 150.000 100.000 350,000 60.000 60,000 Stångjärnet från bergslags-distriktet, utgörande omkring 1 million centner, afsändes från östra delen af Wermland och vestligaste delen af Orebro län samt Wester-Dalarne öfver Karlstad, Kristinehamn eller Hult till Göteborg, till belopp af ungefär 350,000 från nordöstra delen af Örebro län öfver Arboga till Stockholm 100,000 från öfra delen af Hedströmmen, Skinskatteberg och en del af WFsterbergslagen till Stockholm öfver Köping 130,000 från Norbergs bergslag, Westeroch Österbergslagen öfver Strömsholm eller Westerås till Stockholm . 250,000 från Österbergslagen i Dalarne och Gestriklands bergslag till Gefle 170,000 » sammanträffande på alla dessa vägar med samma slags effekter från flera jernverk, belägna emellan det egentliga bergslags-distriktet och de stora vattendragen.
I afseende på tiden, hvarifrån aflöningen till Riks-Ståndens Cancellier skall beräknas samt tiden när den skall upphöra, så hafva Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet beslutat, att denna aflöning skall beräknas från Riksdagens utblåsning och utgå till 8 dagar efter dess slut; hvaremot, enligt Presteoch Borgare-Ståndens beslut, samina aflöning skall beräknas ifrån och med antagningsdagen till och med den dag då tjenslgöringen upphör. Utskottet får härvid föreslå, huruvida icke Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet skulle vilja förena sig med de 2:ne andra Riks - Stats-Utskottets Utlåtande N.o 28. 5 Slån Jen, och, i följd häraf, den ifrågavarande aflöningen komma alt beräknas ifrån oell med antagningsdagen till och med den dag, då tjenslgöringen upphör. Skulle denna af Utskottet föreslagne sammanjemkning i Riks-Ståndens skiljaktiga beslut icke godkännas, så får Utskottet, i afseende på frågans behandling uti förstärkt Stats-Utskott, föreslå nedanstående voterings-Propositioner: Den som bifaller, att Ståndens Cancellie-betjening må erhålla aflöning ifrån och med antagningsdagen till och med den dag då tjenstgöringen upphör, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att Ståndens Cancellie-betjening skall erhålla aflöning ifrån Riksdagens utblåsning intill 8 dagar efter Riksdagens slut. 3:o Enligt Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, skall Riddarhus-Fiscaleu, vid innevarande, likasom vid sistlidne Riksdag, njuta aflöning af riksdags-kostnads-medlen; hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden en sådan aflöning afslagit. Och som Riddarhus-Fiscalen icke finnes upptagen uti Riksdags-Ordningen, och aine Stånd stannat emot 2:ne Stånd, så anser Stats-Utskottet frågan om Riddarhus-Fiscalens aflöning af rifesdagskostnadsmedlen böra förfalla. Ankom till Exp.-Utsk. d. 29 Mars kl. 8 e. m.
Främst skall man varsebli de moraliskt onda verkningarne uti ett hastigt uppjagadt bräll vins-pris, så mägtigt inflytande på begäret, att åtminstone till någon del dela vinsten med dem, hvilka, genom aning om eller förutseende afförbudet, redan skördat stora fördelar, och lagbrotten skola blifva lika många som svåra att beifra; man torde äfven få erfara, huru Lurendräjaren förstår att bedrifva näringen med utländskt bränvin. I ekonomiskt afseende måste förbudet inverka ganska betänkligt på Landtmannanäringen, emedan osäkerheten för den industriösa landthushållare!! att ordna sin liusjiållsplan Den 22 J u n i i f. m. 9 för det blifvande året, efter möjliga beräkningar på en mer eller mindre conseqvent följd åsigt, eller fortsatt Styrelse-grundsats, måste vara gifven; lika omöjlig blifver den handlandes beräkning på spanmålsbehofvet, så vida ej dess speculationer grunda sig på säker kunskap om blifvande författningar. Men ännu enklare ocb fattligare visar sig det förhållande, att då landet äfven lider af foderbrist, måste denna i första rummet afses, såsom svårare att afhjelpa, än sädesbristen. Om man derföre gifver anledning till ett fortsatt bränvinsbrännings-förbud för nästa brännår, såsom ganska tänkbar, emedan orsaken till samma förbud säkerligen kommer att fortfara, ger man med detsamma en dödsstöt åt vår redan förut ganska illa vårdade boskapsskötsel, som riktigt eller oriktigt, likväl i många orter, sedan flere år grundar sig på den så kallade husbehofs-bränningen, hvilken hushållning icke skulle kunna, utan jordbrukets alltför kännbara förlust, på en gång förändras. Regeringen har funnit, huru mycket det återstår för Sverige att i denna väg åstadkomma. Den har med verklig förtjenst vändt sin uppmärksamhet på den, för landets uppkomst, högst vigtiga fårafveln, och likväl vill man på samma gång rakt motverka denna stora ekonomiska angelägenhet.
Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms Kungs-ladugård, af halfva spanmåls-arrendebeloppet för år 1852; N:o 253, angående verkstäld omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Statsregleringen hörande frågor; N:o 254, angående verkstäld omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om aflöningen för Presidenterna i vissa af rikets kollegier; samt N:o 255, i anledning af verkstälde omröstningar, angående åtskilliga bevillningsfrågor; äfvensom N:o 256, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra anslag till föremål, tillhörande 4, 6, 7 och 8 hufvudtitlarne, så vidt det angick dess 4:de punkt; hvaremot de uti samma memorial upptagna voterings-propositioner af Ståndet godkändes. S. D. Efter ånyo skedd föredragning, bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 121, i anledning af väckt motion om tillförordnande af en Sundhets-kommissiou m. m.; hvaremot samma Utskotts Betänkande N:o 122, i anledning af väckt motion om lärarnes vid elementar-läroverkeQ pensionering, afslogs. 408 Prot.-Utdrag den 1 och 2 September 1854. Den 1 och 2 September. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 30 sistlidne Augusti på bordet lagda Memorial.
Om morgonen kommo öfverste Rapp och general Junot ridande till Malmaison; icke någon af dem hade haft ro i sin själ, förrän de fått veta orsaken till «generalens» förstämning igår. I platanalléen upptill slottsgården, mötte de Förste Konsuln till häst, blott åtföljd af sin stallmästare, Jardin. — Jag har nyss kommit ut, sade Bonaparte, och har mest lust att rida mig en tur. Har ni lust att följa med, mina herrar? Han vände sin häst, och, utan att afvänta deras svar, gaf han Jardin order att stanna hemma. Så togo de motsatta vägen — genom parken — och slogo in på den backiga, steniga Bougivalvägen. Så länge de voro i sigte från slottet, redo de i skridt, dock utan att tala med hvarandra. Junot och Rapp visste, att när deras general såg ut som nu, var det icke värdt att öppna sin mun. Så mörk som idag hade de sällan sett hans panna, och läpparne voro tätt hoptryckta med detta uttryck af kall, oböjlig slutenhet, som alltid verkade så skrämmande och förintande på hans omgifning. Icke väl hade de passerat parkgrindarne, förrän Förste Konsuln högg sporrarne i sin hästs sidor; de andra följde efter, och i den klara sommarmorgonen satte de alla tre af i sträckt karrière, med solen på ryggen. Hästarnes hofvar klapprade muntert och taktfast mot den torra, steniga marken. I öfver en timme redo de under tystnad. Solen steg högre på himlen, hästarne badade i svett, och både Junot och Rapp, som kommit direkt från Paris, började känna sig hungriga och trötta. De hade kommit in i skogen, under trädens skugga. Hästarne föllo äter in i skridt, deras hofslag hördes knapt mot den fuktiga mossan. Då tog Junot mod till sig: Nå, general, hvad är der i vägen? Säg det blott till era vänner! Ni vet, att om det gäller landet eller er personligt — Rapp och jag äro alltid beredda att gå i elden. Bonaparte höll in sin häst; det var uppe på en hög, långsluttande kulle, hvarifrån man genom en ljusning i skogen hade en vidsträckt utsigt.