Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd beslöto författningens uphäfvaude, men de 2:tie andra allenast borttagandet af 2:dra §:n. Frågan var sålunda för denna riksdag förfallen. Men Exped.Utskit har antagit, att de Stånd, som velat uphäfva hela författningen, äfven velat uphäfva 2:dra g:n ensam. Det är dock ett ganska farligt prejudikat att följa. Två Stånd hafva uphäft en skyldighet, men bibehållit en rättighet. Huru kan sådant förklaras? Jag tror således, att då två Stånd velat antaga författningen i sin helhet, måste man hafva ett Betänk, derom från Ekon.Utsk:t, enligt hvilket dessa två Stånd få förklara sin mening. Jag anhåller derför, att B. o. Ad. ville återremittera skrifvelseförslaget till Utsk:t, samt genom prot.- utdr. uptnana Ekon.Utskrt att inkomma med Betänk, i ämnet. Hr Printzensköld, Carl: Allt hvad Gr. Lagerbjelke nu anfört, har, innan förslaget expedierades, varit föremål för öfverläggningar inom Exped.Utsk:t. Der ansåg man verkligen förhållandet vara af den beskaffenhet, som Gr. Lagerbjelke anfört, nemi. att Ben 2 Juni e. tö. man icke borde antaga, att derföre att 2 Stånd beslutat hela forfat. tningens uphäfvande. detta beslut kunde inskränkas till blott en del af förfat t :n. Imedlertid hade Exped.Utskit.allt sedan Januari månad, då ärendet afgjordes hos R. St:r, väntat att Ekon.Utskit. som handlagt frågan, skulle, i anledn. af de olika besluten* inkomma med jemkningsförslag; men då denna väntan ej blef upfylld, trodde Exped.* Ut.skit sig ej längre böra fördröja med aflåtnnde af skrifvelseföralag, för att derigenom få saken i gång oell dermed äfven slut i densamma. Detta syftemål har vunnits, då nu Gr. Lagerbjelke hemställt, att ett prot.-utdr. må från R. o. Ad, afgå till Ekon.*
? afl t/lt a. tnnln/ltt teelltt l/eftta elafedantienr latt. ■ ■/////■' ''/ ftllatt/t/t /otlv/'lreymoftetrtnele Ju//at/or,sotnftetietm ecyde afl red anfordra// /niora ,/td rött rom ftffr/ / tit/ /efla. töiå. edit fl. 11/ ft&dnvepenttyasafelststf/ett.sort, tt. /r/./fö.s,1/— /■},/: />// flin* l/oitetttl Ifylls. — /frittz/lt/tf,./yf . WaZdy^taMSreo,/t/*t-s»etrtdKtt.tdamsl*léit ’ttlis*f ettsmn.. r Orts/ty fr/Z £trisferre/retiel, seytäl !renta. /•trrylrttrtyerr ■ yta i3a yre Itc/. /byy/ri/yyyeii' /ters' 4‘ZrtZeit. ZretZrZlZ’ali rressarl/ZZ. rnar/aa ftvA llZZ/yrt/riZa Ztli/Zas. /'irrsAttl/ee ta/i ZeÅ7éiriZa 4/ty irtZara r YsriZrrt. 4 11 mm ii. 'Zierl arts/nu yia sasses. ■/iZrzrliZaZ »srty. Zr /l Zriyar tZeas /eslerrtt, yy/rtyrtZe /erry tytt/cytsr /!r leli-./lttt/tlts, Zeslul7. \ 4/i/it/itii. 43/94 007 43477///7O.
Ces garsons a l’Esprit follet Que l’on ma donné pour Enseigne, Au lieu de m’ obeir en vivant sous ma loy Et de bien concevoir ce que je leurs Enseigne, Ils se mocquent de moi. Les Deus Enseignes, Aux Dames. Apres avoir longtemps couché dessus la terre, A la fin nous avons abandonné la Guerre Pour vivre bien heureus dans ce divin séjour, Beatés nous protestons par l’esclat de vos charmes Que nous ne porterons doresnavant les Armes, Que pour gaigner vos coeurs sous l’Enseigne d’Amour.” På tyska har inträdet följande lydelse: Ein schulfüchsischer Capiteyn, zwischen zweene hasierliche Fähnrichen, die seiner spotten. Der Capiteyn. ”Harrt, Jch wil euch lehren, Wie ihr mich solt ehren. Kriege Jch meinen Scepter, Wil ich euch so streichen wol, Dasz man noch wol ruffen sol: Schonet, Schonet, Herr Precepter. Die beide Fänrichen. Unser Munser Cappiteyn Ist sonst von Verstand sehr klein, Klein von Ehren, klein von Muht, Klein von Weiszheit, klein von Guht: Nur allein er ist ein grosser Thor. Ist er Geck? was können wir davohr.” Första Öppningens X. Inträde. En Sirena eller Hafsfru, mellan två Dryader. ”Hjertans lust! si hafvet huru stilla Det ligger, som en glittrand’ spegel, Så blankt, som silfver smält i degel, Allt är blidt, och höres ingen villa. Marken står i flor, och fullan grödna; Och skogen bär sitt löf i fägring, På bergen, djuren ha sin lägring, Intill dess att dagen synes rödna,
Herr Grefve Eric Ruuth utaf Wismarska Pantskillingen inne» har, samt Hans Excellences, i alseen le på detta lån, till StatsUtskottet inkomna an, sökning, 3:o Rörande Bevillnings afdrag på Rentan för RiksgäldsContoirets inhemska skulder. Remitterades följande på Bordet hvilan de Memorial, nämligen: Till det Särskildta Utskottet, Friherre Wrangels, Henning, Dictamen angående inrättningen af ett JernbruksContoir; — till OeconomieUtskottet, Herr Rothofts, Birger Fredrik, svar på Corn»- merceRådet Santessons anmärkningar vid Herr Rothoffs förut remitterade Dictamen; — samt till StatsUtskottet, ett Memorial af Herr Hagströmer, rörande åtskilliga medel till befordrande af en större sundhet i Stä» derna. Upplästes ett Betänkande från Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, af den 26:te April, i anledning af de af Herr Öfversten C. Ehrengranat väckta frågor om LandtbruksSkolors inrättande, samt om ut, vägar till understöd för odlingars företagan. de; och har Utskottet, uppå anförda grunder och med erkännande af nyttan af Herr i^6 Den 5 Maji e. m'. Öfverstens förslag, icke ansett sig kunna derå tillstyrka bifall, Lades på Bordet. Upplästes ett Memorial från BevillnittgSUtskottet, af den 2:dra Maj, hvaruti Utskottet, i anledning af Hans Excellences Herr Grefve Brahes tili det samma remitterade Memorial, angående utbetalt Bevillning för Dannemora Bergslags Jerntillverkning, ytt. rar sig hafva funnit, att Utskottet icke tillkommer meddela något utlåtande, som skulle föranleda till ändring i hvad som Riks. Stånden vid 1812 års Riksdag föreskrifvit, och i följd deraf blifvit verkstäldt, samt att dertill icke kunde hänföras de grunder, som Utskottet vid denna Riksdag kan fatta i anseende till Beviliningens utgörande af Jerntillverkningen.
Ilar är fråga om rättigheten att återremittera ett Utlåtande, som ej innehåller fråga om RiksRätt, hvilken fråga tillhör Utskottet allena. Förhållandet med en från ett Stånd gifven anledning till anmärkning är, att den skall behandlas antingen efter 106 eller 107 §§, eller efter ingendera. Nu frågar jag, då ett Utlåtande första gången är före, om i Grundlagen finnes någon anledning, att man ej äger rätt att begagna 56 §. Riksdagsordningen till återremiss, för att vidare fästa uppmärksamheten, och tillägga de ytterligare skäl, som kunna finnas. Ett sådant förhållande finnes ej i Grundlagen motsagdt. Ett annat förhållande uppstår, då saken återkommer. I det ögonblicket är det som Talman och Stånd skola komma öfverens, alt lagligen behandla målet. Innan dess kan Utlåtandet icke anses hafva erhållit den lagliga behandlingen. Jag anhåller, alt få fästa uppmärksamheten på föreskriften i 56 §. RegeringsFormen, hvilken stadgar: Allmänna frågorsom uti Rikets Ständers plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utskott, och som äfven beskrifver huru återremiss skall ske; sedan på 44 §• Riksdagsordningen som, säger : Konungens Propositioner, äfvensom allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna och böra komma under samtliga Riks - Den 17 Julii f. m. Ständens öfverläggning m. m. År ej detta en allmän fråga? Skola då ej anmäiKningsanledningarne efter 107 §. komma under Ståndens pröfning, sedan ConslilutionsUlskottet blifvit bordt? Är det ej gifvit, alt då det är en allmän fråga, kan målet efter 107 §, äfven återremitteras. Men, när saken sedan återkommer, uppstår frågan: skola vi besluta en hemställan till Konungen, eller hafva vi rätt alt besluta en sådan. Om man skall besluta en sådan, är Rikets Ständers ensak; om man åter tillätes besluta en sådan, är föremål för Talmannens vägrade proposition.
Hafva icke flera Fästningar på öar anlagde, nästan lättare ån andre, blifvit intagne; och gick ej den förträffliga Ehrensvårds storverk Sveaborg, inom kort tid, Gud vet huru, förloradt, Sveaborg tillhörde likväl, eller låg nära Finska continenten, 4) Om nu allt detta faststålles; om PortoFrancofrihet beviljas; vore man ej nödsakad, för att förekomma lurendrägeri och smyghandel, att hålla en egen province nästan under en beständig kustbevakning; det vore detsamma, som att vilja bii rik för att skaffa sig omsorger, farhågor, brydsamma bekymmer, och dessa kanhända oölvervinneiiga. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMa rskalkens proposition om bifall till Utskottets Betänkande. 9*t Z Nvywits #, P N:o %, Grefve Posse, Erict Lagutskottet har, efter min tan/fce, uti dess Betänkande örn BergsTingsRåtterne, tillstyrkt en förändring af mera vigt, ån detta Betänkande tyckes utmärka; det år sarmt, att Utskottets tillstyrkan år vilkorlig oell beroende af Kongl, Maj:ts och Rikets Ständers ytterligare åtgärder; i anledning af Särskildta Utskottets Betänkande, om regleringen af Rikets Embetsverk, men om LagUtskottets åsigt nu gillas, så hafva vi med detsamma grundlagt det beslut, "Att BergsTingsRdtternes Domsrätt kan i allo upphöraoch det år denna grundläggning, jag skulle önska att förekomma, såsom efter min tanke för tidig. Jag skulle förena mig uti Utskottets tillstyrkan, om densamma innefattade, att öfverlemna till Kongl.
Boye begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, förklarade* att lian trott sig linna, det nej öfverrösta! ja, och hemställde, sedan Frih. Boye begärt votering, alt han mätte uppgifva hvilken contra-propos. han begärde. Hr Dalman yttrade, att han hört votering begäras, och förklarade, att han måste instämma i denna begäran. Frih. Boye förklarade, att han numera, för sin del, afstod från begäran om votering. Upplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition : Den som bifaller det uti 3:e punkten af Const.Utskcs uppgift å hvilande grundlagsändrigsfrågor upptagna förslag till förändring af 22 §:n ,Reg.F:n, v o fe rar ' r, ja; den det ej vill,' voterar nC> ’ Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågavaiv förslag till förändring af 22 §:n Reg.Formen. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Förslag till ändrad redaction, ror: de Erkebiskopsoch Biskopsval. 29 §:n RegeringsFormen. Till Erkebiskop och Biskopar, med hvilkas val förhålles enligt kyrkolag, ulnämne Konungen en af de tre, som föreslagna blifvit. Frih. Gederström: Jemte det jag anser oriktigt, att i grundlagen hänvisa till allmänna lagen, emedan grundlagens stadganden böra vara bestämda, — hvilket i detta fall äger sin riktighet i den gamla §:n, men skulle blifva åsidosatt om den föreslagna förändringen antoges, nemi. att med erkebiskopsoch biskopsval må förhållas enligt kyrkolag, Den 26 Mars f. m. — får jag anmärka, att, i följd af den ifråga var. nya redactionens antagande, ändring i bestämmelserna för dessa val kunde åstadkommas genom 3 Stånds beslut och Konungens sanction, oaktadt de, såsom tillhörande grundlagen, icke borde undergå ändring, såvida icke alla RiksSttn derom va. vit ense samt å deras beslut erhållit Konungens sanction.
Vid sisth riksdag beslöto Ständerne, alt företaget skulle lillvägabringas genom ett anslags beviljande, men att största delen af den dertill behötliga summan skulle utgå som lån; sedan har, vid behandling af detta ämne inom StatsUtsk., pluraliteten af ledamöterne derinom, och ibland dem äfven jag, kommit till den öfvertygelse, att om det förut fästade villkoret skulle vidhållas, komme "företaget aldrig till verkställighet. StatsUtsk. har ansett, att det vore af vigt att Staten gjorde den uppoffring, hvarom nu är fråga, till förmån för innevånare i ett län, hvilka icke, i likhet 608 Den 21 December f. m. med andra, någonsin kommit i åtnjutande af något statsbidrag, hvarken till odlingsföretag, strömrensningar eller något dylikt. Förhållandet med detta mål är, att något mer än 300 jordägare skulle i företaget deltaga, en del med större, en annan med mindre och en tredje med högst obetydliga lotter. Emm-åns sträckning går genom flera härader; den öfversta delen är genom större naturhinder så godt som skild från den nedra delen af åns lopp, och detta naturhinder kan för en något så när mindre summa borttagas, så alt öfra delens odlingsbara marker skulle kunna blifva för vattenskador lemligen försäkrade, och dessa äro de största rymder, som genom åns upprensning skulle blifva odlingsbara. Men detta kan ej ske förrän åns nedra lopp blifver upprensadt, i annat fall skulle de nedanföre boendes ägor blifva mera besvärade af vatten än hittills och skada derigenom åstadkommas, hvarföre rensningen mäste börja nedanföre; men de der boendes ägor komma ej att af upprensningen åtnjuta så stora fördelar som de ofvanföre boendes. Detta bar man insett, och vid taxeringen af hvar och ens andel i penningar lill kostnadens betäckande bestämt, att de nedanföre boende skulle betala mindre, än de som hafva sina ägor ofvanföre.
Då vi sett, huru egenmäktigt Piegeringen sedan sista riksdag organiserat sådana interimsslater, men meningen väl icke lärer vara, att detta än vidare skall fortfara, förmodar jag, att Hr v. Hartmansdorff medgifver riktigheten af min anmärkning i denna del, enär hans afsigt icke lärer hafva varit att lägga ut någon snara för R. o. Ad, För öfrigt vill jag icke bestrida Frih, Ehrenborghs amendement. Frih. Ehrenborgh: Lika med Hr Dalman finner jag icke lämpligt alt insätta ordet: ständiga i stället för: bestämda; hvaremot jag tror, att detta sednare ord, på sätt PresteSt. jemväl beslutat, kan alldeles utgå, H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, yttrade, det IL Ex., då någon förmenat Landtm, ej, med bibehållande af grundlagens efterlefnad, kunna framställa propos. å ifrågavaj’. mopi.? ansåg sig skyldig förklara, det 11. Ex, af de åberopade (5a och 64 §S Reg.F. funné sig oförhindrad att en sådan framställa; i anledning hvaraf II. Ex, framställde propos, till bifall å 1 mom. af 4:de punkten uti StatsUtsk:s utlåt. Ropades nej. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. biföll samma moni. Den S Augusti e. m. med den förändring, att ordet: besluta skulle utbytas emot ordet: förklara, samt alt ordet: bestämda skulle utgå. Ropades ja. Frih. Cederström: Jag anhåller att få anmäla min reservation såväl emot beslutet om besparingarnas användande som deremot, att Hr Gr. o. Landtm, meddelat en så beskalkad propostn. 4tde punkten, i mom. i utlåt. Hr af Billbergh, Joh. Peter: Jag har stillatigande afliört discussionen öfver : mom. derföre, ätt jag är öfvertyga d om Ständernas rätt att disponera besparingarna; men i detta mom. anser jag Utsk. hafva gått längre, än det behöft. Uti betänk.
Enligt vederbörande slämpelförrätlares förteckning öfver fabrikaterne för nästlidet är, hafva under samma år blifvit tillverkade 90,000 U. snus, beredde 13,240 U. sulläder, 1,550 U. smorläder, 2,878 stycken skinn, välde 11,580 alnar segelduk och förfärdigade 60 fjerdingar såpa, hvilka fabriksalsler upp - 23 skattats lill ctl värde af 24,287 R:dr banko. PA urfabriken hafva inga nya ur blifvit gjorde, utan blott gamla reparerade; och har arbetarnes antal vid fabrikerne ulgjort 20 personer. Uti staden finnas 64 handtverkare, som i och för rörelsen begagna 33 gesäller, 26 lärlingar och en annan arbetare, hvarförutan atskillige personer pA grund af Kongl. Fabriksoch Handtverks-Ordningen den 22 December 1846 idka bandtverk såsom försörjningsmedel. Handtverkerierne anses icke hafva vunnit någon förkofran, ulan befinnas ungefärligen på samma ståndpunkt, som tillförene. Strömmingsfisket bar under sednare åren blifvit betydligen minskadt, derigenom att fiskrarne, som förut idkat fiske vid angränsande socknars stränder, numera blifvit inskränkta till stadens eget fiskvatten. Biförtjensler beredas den fattigare klassen, hufvudsakligen genom säcksömnad samt arbete vid skeppsvarfvet!. Priset pA ett dagsverke är tinder sommaren 32 sk. och under vinlren 24 sk. banko. Uti staden tinnes en högre lärdomsskola med fem klasser och en vexelundervisningsskola. Sjukvården bestrides af en i staden stationerad Provincial-läkare samt en Stadsläkare, som tillika är läkare vid det för norra Helsingland och staden inrättade lasarett och kurhus. Utom de välgörande stiftelser, som vid 1847
Sedan jag inom Uisk. ägt tillfälle att taga kännedom om hvad vid återremissen af de 2:ne återremitterande Stånden yttrats, kunde jag icke undgå, att, i öfverensstämmelse med liktänkande inom Utsk., fästa upmärksamhelen derpå, att summans delning, ehuru i flere afseenden mindre önskvärd, likväl å andra sidan skulle medföra åtskilliga fördelar af stor vigt, enär man derigenom icke blott för ögonblicket skulle vinna flere anhängare för medlens beviljande, ulan äfven och hufvudsakligen genom den inom serskilda delar af landet sålunda beredda erfarenhet af sådana anläggningar, kunde förmodas, att allmänna benägenheten för dem skulle kunna ökas, ländande till framtida fördel för land och folk. Vi hafva äfven medgifvit, alt arbetets concentrerande på en enda punkt, kunde så lill vida verka skadligt, att det lände till afbräck och förfång för andra näringar, från hvilka, till detta, samlades alla dervarande arbetskrafter; hvaremot 0111 arhetet företoges på flere serskilda ställen, behofvet af arbetskrafterne jemnare fördelades. Af dessa anledmr har jag trott mig kunna ingå på del beslut, StatsUtsk. tillstyrkt. Visserligen har jag trott och tror ännu, att det varit skäl icke ovilkorligen föreskrifva arbetets börjande vid Götheborg, och att den först lillämnade vägsträckan må blifva en ”helhet för sig”; men dessa hänseenden äro ej af den vigt, att böra föranleda splittring emellan jernvägsföretagets befrämjare. Jag fogar mig således i dessa fall efter U(sk:s åsigt, sedan jag inom detsamma, och nu hår, uttalat min mening. Den af Frih. Klinkowström begärda delning af propos., kan icke grundlagsenlig! förvägras, hvilket jag nogsamt inser; men befarar deraf ingen menlig påföljd för framgången af StalslJtsk:s förslag.
Af dessa skäl och dä Peter Gabrielssons förslag, att fattigvårds-styrélsen skulle ega bedöma, huruvida Kyrkoherden finge från dess sammanträden uteblifva, synes Utskotten icke vara antagligt, fä Utskotten, som hysa deri öfvertygelse, att Kyrkoherdar i allmänhet, inseende vigten och betydelsen af det embete, de omhänder hafva, sorgfälligt och samvetsgrant iakttaga den förbindelse, dem, enligt så väl omförmälda moment, som 28 Kap. 4 §. Kyrkolagen, åligger, att verksamt vårda sig om församlingens fattige, vördsamt tillstyrka, att motionerna i denna del icke må till någon åtgärd föranleda. Morn. 3 af Peter Gabrielsson, att den enligt berörda moment fattigvårdsstyrelsens ledamöter tillhörande skyldighet att, dä fattigvårds-samhälle fördelas i kretsar eller rotar, vara ordningsmän inom de särskilde kretsarne, med åliggande att å fattigvården derstädes hafva närmare uppsigt och verkställighets-åtgärderne besörja, matte varda utsträckt jemväl till det fäll, då sådan fördelning ej egt rum. Då uti författningens 2 §. hvarje fattigvårds-samhälle blifvit Ienmadt öppet att ordna fattigvården på sätt efter ortens beskaffenhet och särskilde förhallanden lämpligast finnes och äfven att fördela samhället i kretsar, samt det i alla händelser, enligt 4 §., tillkommer fattigvärds-styrelsen att handhafva förvaltningen af alla fattigvårds-angelägenher, anse "Utskotten ytterligare stadgande i sådant afseende icke erforderligt. 4 §. Af Peter Gabrielsson: att, med ändring af stadgandet i denna §. derom, att, vid fattigunderstöds meddelande, fättigvårds-slyrelsen skall afse, bland annat, den ansvarighet för behofvets afhjelpande, "hvartill föräldrar eller barn eller ock andré en - 6 Bagsamt Allm. Besvärsoch Elon.-Utskottens Betänkande, M 20. skilde personer kunna tillförbindas, den föreskrift måtte meddelas, att föräldrar oell barn skola, i mån af behof, å ena, samt förmåga, å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning.
I Stockholm och Götheborg, der redan tullbevakning på landsidan finnes, skulle den härigenom för rörelsen uppkommande olägenhet vara ringa, i jemförelse med det stora målet, och om äfven en tullbevakning åt landsidan infördes vid de större städerne såsom Norrköping, Malmö, Gefle o. s. v., så, då dess föremål blefve inskränkt till bevakning af bränvinsinförsel, komme den alt å den öfriga rörelsen utöfva en föga besvärande inverkan. De mindre Städer, som vill begagna rättigheten att beskatta bränvin för communala behof, men der en bevakning mot landsidan skulle föranleda relativt för betydliga kostnader, borde erhålla tillstånd att fördela en summa, ansedd motsvara den bestämda afgiflen i städernes bränvinsconsumtion, på alla bräuviusförsäljningsslällen efter den andel, hvarje ansågs deri laga. Jag får således förslå: l:o Att R. St. medgifva, att de städer, som deraf vilja sig begagna, må, efter förutgående anmälan hos K. M. och af K. M. lemnadt nåd. tillstånd, pålägga införseln af allt slags bränvin, landeller sjövägen lill dessa släder, en accisafgift icke öfverstigande 4 sk. b:eo för kannan, hvaraf behållningen, efter afdrag af hvad som kan erfordras i ökad aflöning och kostnad för redan befintlig tullbevakning eller för införande af förut icke befintlig tullbevakning, får användas dels till betäckande af de förluster i förut påräknad tolag, dessa städer kunnat göra genom tolagens upphörande i vissa varor, dels för fattigvård och fattiga barns christiina uppfostran och understöd inom samma städer; 2:o Att R. St. medgifva, alt i de smärre städer, der kostnaden för införande af tullbevakning skulle komma att slå i för stort förhållande till den i föreg:de punkt påräknade afgift, densamma må, med K. M:s nåd. tillstånd, förvandlas till en motsvarande bestämd summa, som fördelas till utgörande af hvarje inom staden beläget bränviusförsäljningsställe, efter den andel hvarje efter årlig taxering anses taga i denna försäljning; 3.o Dan 24 Augusti f. m. 377 3:o Att II. St. hos K.
När Nanna och Celestine kommo hem, var redan den friherrliga familjen samlad i salongen. Famntag hade blifvit vexlade, och kärleken hade med den mest diplomatiska hållning aflemnat sitt kreditiv. Man väntade blott på Nanna – och se, der är hon i dörren – men hur darrande, hur blek! Rodna då för Guds skull åtminstone när fästmannen kommer emot dig och kysser din hand – se så, den der brytningen var inte illa. Räck nu fram pannan att kyssas af svärfar – hu, så kallt! och fall sedan i svärmors öppnade famn, men akta dig bara att du inte drunknar. Glöm ej heller svägerskan – äfven hon har en kyss och ett famntag för din räkning. Stackars, stackars fluga, nu är du ohjelpligt fastnad i spindelväfven. Hvem skulle kunna tro annat, än att den allrastörsta, äfven inre, harmoni råder i denna krets? Se blott hur förekommande man är emot hvarandra, och huru man bråkar med framsättande af stolar och bevisande af tusen tjenster, dem betjeningen eljest allt för väl kunde göra! Det är så väl och så sött och så charmant, att det är lust och glädje åt. Öfverstinnan kunde icke nog tacka sitt främmande, som gjort sig besvär att resa ut så tidigt, så att de hade så mycket längre tid att vara tillsammans på, och hoppades att få behålla dem hela dagen, ja flera dagar. Men inom henne hviskade en röst: «Herre Gud, hvad skulle menniskorna här och göra så tidigt? hvad skall jag nu göra med dem hela dagen? Men ett ljus gick i detsamma upp för henne, huru åtminstone man skulle bli af med förmiddagen. Väl visste hon, att gamla baronen ej gerna gick i kyrkan, emedan han ej tålde att «sitta så länge», men det vore ju väl i sin ordning, att man i dag gjorde ett undantag, ty man hade ju en särskild anledning att tacka vår Herre, och hon ansåg sig således, utan att vara indiskret, kunna proponera, att man skulle bivista gudstjensten i kapellet.