Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Restantier icke ens til det belopp, som deras supponeras päsöljande äret contant inflyta, kunna paräknas, såsom någon tilgang utöfwer de Lunroirsr anstagna ärliga inkomster, sa wida merandels en lika Sum» ma wid hwarje ars stut ar innestacnde, som as Loncoirer icke kan äilpnnsras, eller, som ar det samma, at det ena årets upbörd ingar uti det andras. Hemliga Utskottet har derföre ansett til mera tydlighet bidragande, om Huswudboken, pä sätt i Kongl. Lrsw-Lcmroirsr är brukeligt, endast skulle uptaga, hwad werkeligen i Lontairsts Lasta under loppet af äret influtit, och ar alla liguiäariuner öfwer Uvbörden i stället för at de nn, enligt 1792 ars Rsviiarers förordnande, inga uti sjelf - 448 wa Bokslutet, häftades bakefter i Huswudboken, hwar. igenom någon oredighet icke kan upksmma, sa wida stelfwa Räkningarna ända utrvisa bade Debor - Summan och hwad deruppå blisWlt iefwereradk. 5:0 Har oftabcrörde ^ovistnn anmärkt, ak en betydelig Summa,-utan ringaste penningc-utgift, blitwit a Gäiden aftkrjswen; safoni jör 6ripenstjornjka Kronofordran, dödaOpitu afltoaska och Oenuestska Lif-Räntechuren, jör försuma I^acsiier; för högt uptagna fordringar, m. m.; och ä hwilka afskrisningar förteckning blifwik. äskad, akwensom ä Lonroirsrs förluster genom Da!- lisfomsnks, försnillningar och förfalskningar, m. m.
Betti ni anden. dels föreslagit blifvit, att, då antingen alla böra betala, eller alla njuta befrielse frän .denna afgift, och i sednare fallet de, sorn redan erlagt den , erhålla »ten ätergulden , så borde endast hälften af deri ålagde Summan Uttagas, för att användas tili dfcn genom denna åtérbärning, uppkommande brist i Stats-Medlen, dfels fen väld I.edamots inrtin BeVillnings - Utskottét serskilt! och Betänkandet åtföljande mening blifvit af dé fleste det fl eder värda Bonde - Ståndets Ledamöter biträdd; Desse emöt det afgifne Betänkandet framstälde anmärkningar hafva Utskotten till skärskådan förehnfr, rtien då de fej föranleda tili närmare Upplysnings meddelande i ämnét, och detta, såsom endast angående Stals-regleringfen j är af deri egenskap, att det samma, likmätigt 6g §. i Regeringsformen, är' att anses Såsom, afgjordt genom trenne Stånds Beslut; så finn! Utskotten, enär Högloft. Riddferskapet Och Adeln den 2 i denne månad, Höglofl. Preste - Ståndet den 2 j, samt Vällofl. Borgare - Ståndet den 23 sistledrte April, bifallit Utskottens ofVanberörde yttrande, sig icke kunna denna fråga, såsom redan afgjord,' till vidare handläggning uppta* ga; Hvilket likväl vordsamiigen underställe* Rikets Höglofl. Ständers upp’vsta bepröfning. Stockholm den fa Maji I818. N.-r ä&g. Riksens Högloft. Ständers Stats * och Besvars - Utskotts Memorial i angående Stats-Utskottets Betänkanden. 1487 Herr Munck af RösenschöidS förslag om nederlagsfrihet för Stockholm.
53. § 50. — upptyäfioanbc af förorbningcn ang. lööörctöp 53. § 51. — föränbring i ftabganbena orning* fart d lanbet 53. § 52. — änbringar i 17 Sap. §anbeld* Sälten m. m 54. § 53. — föränbrab lagftiftning i fråga om förlag, m. m 54. § 54. — änbring i beftämmelfcrna om anftoar för ben, forn träber till eller utfpriber loitlfaranbe lära m. m 54. § 55. — nty förökning om SJlorb, ®räp od) annan mifjtjankl , 55, § 56. Sing. uyyhäfmanbe af ftraffarterna prygel od) bagg ytag. 55. § 57. — tiben för beräfttiitg af ©traff* arbete § 58. — utarbetaube af nya föreffriftcr röranbe Utföfniugsmäfcnbct. 55. § 59. — uyyhäfmanbe af nu gättanbe föreffriftcr om 23yfättning 56. § 60. ©tabga för tpögfta ®omftotcuö tjenstgöring yå tmd afbctuiit* § 61. — änbring i görorbttingett om iit* tedning i faft egettbont 56. § 62. — införanbc af f. f. ©runb* od) §yyott)cfS
Visst är emedlertid, att Kronofogdarne komma att erhålla förskoiler af betydligt belopp och jag har sjelf sett huruledes Krono-fogden åsamkat sig balans på de förskotter, som lian erhållit, utan att Staten kunnat erhålla någon ersättning. Man bör således icke utvidga tillfället i detta hänseende genom att gifva Kronofogden flera medel om händer. Om också denna titel kan vara ringa, så har fogden äfven förskotter under många andra titlar, hvilka tillsammans utgöra betydliga summor. Della föranleder frestelse hos honom att begagna ifrågavar:de medel, och följden blifver, att han förskingrar dem, och då säger oss erfarenheten huru det går med ersättningen. När R. St. hafva beviljat ersättning till vittnen i brottmål, så synes detta mig redan vara en tillräckligt långt drifven välvilja emot dem, utan att denna välvilja behöfver ökas genom att öfverflytta besväret med medlens uttagande ifrån vittnena sjelfva till Statens underordnade tjenstemän. StatsUtsk:s nuvarande ordf. lärer icke vara okunnig om den mängd af göromål, hvarmed hans underordnade äro belastade. StatsUtsk. har sjelf erkänt att Kronofogdarnes göromål härigenom skulle blifva förökade, ehuru man förklarat, att det skedde i obetydlig mån, men när man den ena gången efter den andra gifver dem nya åligganden, så, om äfven dessa hvar för sig anses obetydliga, blifva de dock ganska betungande, när de sammanläggas. Man bör icke utan yttersta behof betunga de redan allt för mycket af göromål öfverhopade tjenstemännen. Man synes likväl vilja göra det, utan att å andra sidan tänka på den minsta vedergällning för de bördor, som man ålägger dem. Frihra har till försvar för betänk, yttrat, att det nu så tillgår, att vittnet kommer till K:s Bef:h:de med sin begäran om ersättning, då K:s Bef:h:de pröfvar de omständigheter, som äro för handen, för att vittnet må kunna utbekomma sin ersättning.
Det var för mig en verklig glädje att se, hur den vänliga befolkningen fäst sig vid sin lärarinna och nu på sitt enkla, men till hjärtat gående sätt gaf uttryck åt sin ledsnad öfver, att jag skulle lämna dem. Sedan dess har jag haft flere platser, men ingenstädes har jag stött på sådana drag hos » folket ». Senast har jag haft min verksamhet på ett mindre järnbruk. Oaktadt det behag den på ett bruk rådande större lifligheten medför, kan jag dock ej neka till, att jag fann bruksinvånarne minst sympatiska af alla. Ett bruk står så att säga på gränsen mellan land och stad. Folket där — åtminstone föreföll det mig så; förhållandena kunna ju vara olika — hade åtskilligt gemeusamt med landsbefolkningen; men af ofvan omtalade goda sidor: rättframhet, välvilja och gästvänlighet, såg jag få spår. Däremot konstaterade jag hos dessa braksarbetarefamiljer en utpräglad benägenhet för skvaller — större än i något » Kråkvinkel » — och denna sjuka sträckte sig äfven till » höga vederbörande », hvilkas kök kanske voro de värsta skvallerhärdarne. i DU N 54 Att smutskasta sin nästa tycktes vara deras högsta nöje, ja deras andra natur. brudens hem, dit nu alla drogo, merendels till häst. Därför kallades också denna morgonsam* * * mankomst i brudgummens gård sporrölet. Slutligen vill jag tillägga några ord angående I samband härmed står hvad Johannes småskollärarinnans kall i allmänhet, såsom jag Sundblad omtalar såsom timadt så sent som etter flerårig erfarenhet uppfattat detsamma, och måtte jag på samma gång lyckas i min sträfför femtio år sedan i Västergötland. Han van att härmed gifva några goda råd åt dem berättar, hurusom man redan så tidigt, när bland mina läsarinnor, som möjligen ha för afmorgonölet verkade, ville visa brudgumsikt att dela mitt öde. Jag har redan antydt, mens outtröttlige taleman-prästen sin eratt enligt min privata åsikt detta kall är ganska ansvarsfullt, likasom att det kräfver större kunkänsla, hvarvid följande traditionella förhör Granne frågade skaper och är mera ansträngande än mången begynte mellan gästerna. annan bättre aflönad post i samhällets tjänst. granne: Har du sporrar? — Ja.
Det ena, att utreda Kronans, i och för Kammarbyiesmålen, ägande fordringar hos enskddta familjer; och det andra, att utreda Kronans, i och för samma mål, vidhäftande skulder till enskildta personer, hvilkas rätt, i detta afseende, icke kan betraktas annorlunda, än såsom ali annan ägande rätt till enskildt förmögenhet. Hvad nu den förta af dessa befattningar angår, eller utsökandet af Kronans Byiesfordringar, så är det ganska sant, att, i anseende till de familjer, hvilka af sådana Kronofordringar hemsökas, alla de vigtig) och ömmande omständigheter inträffa, de der nu blifvit af Friherre Cederström anförde; men deremot förekommer, hvad den andra befattningen rörer, att de familjer, hvilka äga Bytesrordringar hos Kronan, iske lära vilja bortskänka dem Riksens Ständer kunna visserligen bevilja eftergift af Statens fordran, men kjnna, efter hvad jag tror, ingalunda, utan att göra ingrepp i ägande rätten, neka att vidkännas Statens så beskaffade skulder; och då så mycket mindre någon qvittning deremellan kan äga rum, som resultatet träffar helt olika familjer, så synes mig också, att, tillg äldande af Statens skuld, den tillgång icke eftergiives, som äges i Sta* Den g Juni. e, fri. »3 tens fordran ; hvarföre jag tillstyrker bifall af Utskottets Betänkande. Herr Tham, Pehr: Vid 1809 och I8lö årens Riksdag blef om Bytesbfisterna ordadt i flera RiksdagsProtocoll: Detta ärendet, så Vidlyftigt utveckladt, att föga mer kali vara att tillägga. Verkan deraf var, att alla fyra Ståndert samhälligt (annu tror jag, utan votering i något Stånd) tillstyrkte, i stöd af Kongl. Collegii förut uppgifna Betänkande, att Bytes bristerna skulle alldeles förfalla. Mrg är ännu berättadt, ätt Kongl KammarCollegium, på JustitieKådernes sedermera gjorda förfrågan, äfven blifvit vid sitt förra Betänkande. Mera solennt och nagelfaret kali väl alff t ig något ärende blifva afhandladt — när äfven Kongl.
S be ©taber, ber dtytnttftfutm ftnitc§, fia fl tBlanb *iprcfte Båba befje ftäffen funna ntebbcfa nöbtga itpplpåntngar. §. 94. Cyör ©täberne gäffer att, bå fufft antal SaxertngSntän af någon Gflafj fafs na§, Brtften må ifrån annan crfättaö, fjmarmtb lafttagcö att, om Briften upp* Jemmer inom 9ttbberffapct ocf) Sibefit elfer ^3reftc*©tåubet, ben crfätteä genom ©tånböperfonerS ttimälfanbe. SBib famina tillfälle forn Seba möter utfe3 tift ©täberneö $ayerittg3 (De, fjmtffa c rf; åtti t ffefte röfterne, ffofa, genom SWagiftratenS förforg, få tibigt beröm nnberrdttaS, att, t f;dnbetfe några affäget Bör tjena tift gntnb för Sa,rertngö Betämma tiben för bera3 fammantraben. §. 98. Scbamöter bertift mäfjaö på atfmän 9idbftitga, få mät af 33orgerffapct, font öfrige inom ©tabén ffattffrifnc tnnemdnare af be ©taub oct; (Stater, font, enftgt t;mab förut fiabgabt är, cga t taxeringen beftaga oct; f;miffa, ber få tillgång är, Böra i ©tabén ega pu3 oct; tomt.
Utskottet finner en reglering af förenämnde tjenstemäns löner i öfverensstämmelse med grunderna för aflönaudet af öfrige tjenstemän vid Landtstaten vara önskvärd; men då en dylik reglering icke lärer kunna åvägabringas förr, än tjensternas nuvarandejinnehafvare derifrån afgått, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder tillse, att ifrågavarande, till ofvannämnda Landtstats-tjenstemäu utgående, aflönings-spanmål måtte vid nuvarande innehafvarnes afgång indragas och motsvarande belopp i penningar i stället å aflönings-staten uppföras. 13:o) Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, angående förslag till förändrad fögderi-indelning inom Gefleborgs län, har Riksdagsfullmägtigcn Eric Hansson, med hvilken Olof Pehrsson och EricErsson, alla från nyssnämnda län, instämt, hufvudsakligen anfört, hurusom de närvarande fögderierna inom länet, utgörande endast tre till antalet, omfattade hvart för sig en i jemförelse med förhållandet inom andra län alltför stor folkmängd och areal. Detta ej mindre för befolkningen, än för vederbörande tjenstemän, Kronofogdar och Häradsskrifvare, i flera hänseenden menliga förhållande borde rättas genom verkställande af en ny indelning, med iakttagande dervid af den tillökning i fögderiernas antal, som af omständigheterna påkallades; och har motionären i sådant hänseende föreslagit, att provinsen Helsingland, som för närvarande består af två fögderier, måtte fördelas i 3 sådane, samt Gestrikland, nu utgörande endast ett fögderi, skiljas till två; i sammanhang hvarmed och då, derest berörda förslag godkändes, för detsammas verkställighet erfordrades löner till ytterligare två Kronofogdar och två Häradsskrifvare, motionären anhållit, att medel dertill måtto varda af Rikets Ständer anvisade.
Ehuru jag, som förut är yttradt, förenar mig i motionärens yttrande, att ifrågav:de medel böra fördelas inom de särskilda länen, efter annan grund, än i åberopade § stadgas, anser jag dock betänkligt tillstyrka, att städerna icke skulle erhålla större andel, Den 29 November f. m. 453 / än emot deras folkmängd svarar. Eid. livad allmänt är kändt, hafva flera städer, på grund af privilegier, särskilda Kongl. Kesolutioner eller gammal häfd, förrän Kongl. Förordmn d. 18 Jan. 1855 trädde i verket, haft större och mindre inkomster utaf afgifter pä försäljningen i minut, eller, såsom det nu heter, utskänkning af spirituösa drycker. L>et är i afseende härpå, som jag tager mig den friheten fasta det Utsk:s, hvartill nu föredragna motion blifver remitterad, upmärksamhet derpå, om ieke billigast vore, det hvarje Stad skulle ega att, utaf de inom densamma inflytande afgifter för utskänkning och utminutering ifrån Landtltänteriet, dit alla dessa afgifter böra inskickas, utbekomma till användande för de ändamål, hvartill dessa medel förut varit anslagne, så stort belopp för hvarje år, som Staten, med behörigen uprättade och verificerade räkenskaper, styrker sig hafva i medeltal för hvarje år från d. 1 Okt. 1850 till samma dag 1855 i sådane afgifter upburit. Hvad användandet åter angår af de medel, som tillfalla hvarje kommun, torde de röstegaude derom böra få besluta i lagligen utlyst sockenstämma. Hr Ribbing, Arvid: Oaktadt jag icke kunnat rätt höra hvad den siste värde talaren anfört, tinner jag dock, att Hr Ehrenborgs motion går ut på tvenne omständigheter, den ena, att den s. k. bränvinsminuteringsafgiften skulle lika fördelas mellan stad och land, endast med afseende på folkmängden, och den andra, att dessa medel alltid skulle användas till fattigvården, emedan, såsom i motionen yttras, fattigdomen till stor del har sin uprinnelse i bränvinet
Jag har nyligen haft exempel derpå ifrån Gottland. Den författning, som innehåller att 500 Den 28 Februari f. m. en qvarn, d. v. s. hvart och ett stenpar uti en qvarn, ty så har författrun tolkats, icke får begagnas, med mindre än att fyra tunnor i tulltägt deraf indrages, så att kronans mäld skulle blifva minst en tunna, utom i de norra provinserna, der den blefve en half tunna, är alldeles antiqverad, när den gäller kronans rätt, och tillämpas endast, om enskildte vilja göra den gällande vid protester mot nya qvarn-inrättningar. Det blefve för vidlyftigt att här upprepa, huru saken kommit i detta skick, men det har icke skett utan flere goda skäl. Emedlertid är det ett faktum, att den, på grund af flera K. M:s beslut, icke å kronans sida vidare göres gällande. Detta förhållande är också ett bevis på det irrationella i hela denna lagstiftning. Derigenom att qvarnar kunna på detta sätt förändras och gamla höga räntor minskas eller ock helt och hållet försvinna, skola påtagligen de inkomster småningom minskas, som staten genom nuv:de beskattningssätt eger af qvarnverk; meri om detta beskattningssätt upphäfves, räntorna upphöra och qvarnar endast påföres bevillning, måste i första rummet följa, att, hvad kronooch skatte-qvarnar angår, denna bevillning höjes utöfver hvad den nu utgör, .lag medgifver att detta icke alltid kan ske i så stor mån, att den ersätter de af dessa slags verk nu utgående räntor, men i vissa fall, om gamla bevillningen varit låg, måste dock, enligt nya Bevilln:s-författn:n, statens inkomst af bevillning, i stället för af räntor, närma sig det nuv:de förhållandet. Jag kan anföra ett exempel, då den blifvit bättre. Det var nemi. en skatte-qvarn, hvars ränta var högst obetydlig, ett par kappar, eller så; den var taxerad till 2,500 rdr, och efter 1858 års författning utgjorde denna qvarn sin obetydliga ränta jemte fastighetsbevillning.
Nådiga tillstånd; 3:o Herr Ribbing*, Arvid, den 28 dennes e. m. på bordet lagda motion, om utfärdande af en förordning, angående kostnadsersättning för grunddikning af åkerjord å boställen. Särskilda Utskottet /ör behandling af bränvinsfrågan: Herr Dalmans, Fredrik Willielm Achates, denna dag väckta motion, angående tillverkningen, beskattningen och försäljningen' af bränvin. eili. till R. St. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets den 28 dennes f. m. pS bordet lagda Memorial, N:o 2, angående tillökning af Utskottets tjenstemanna-personal. S-. D. Föredrogs och lades tilt handlingarne Stats-Utskottets den 28 dennes f. m. på bordet lagda Memorial, N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmäktige i Riksgäldskontoret afgifna berättelse. S. D. Föredrogs och bifölls det för behandling af bränvinsfrågan tillsätta Särskilda Utskottets den 28 (tennes f. m. på bordet lagda memorial, angående arfvoden för Utskottets kansli och vaktbetjening. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Lag-Utskottets den 28 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtande, N:o 1, i anledning af väckt motion, angående revision af lagarne om edgång. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats Utskottet från Rikets Ständers Justitise-ombudsman ankomna och den 28 innevarande månad bordlagda Memorialer: l;o om förhöjda löner för Sekreteraren och Kanslisterne vid Justitise-ombuds mannens Expedition; och 2:o angående tillökning i anslaget för Justitiae-ombudsmannens embetsresor. S. D. Remitterades till Stats-Utsliottet nedannämnde i Ståndet förlidne gårdag väckta motioner: _ » l:o af Prosten Tranéus, om anslag till en pension åt framlidne Ofver-Direktör C. B.
Men derom var det inte vi skulle tala. Nog af, min vän är den lycklige, som får knäfalla bredevid henne. (Med tragi-komisk effekt.) Mitt öde är att endast deklamera. Löjtnanten åter, tiger och knäfaller, (för sig) som en automat i min hand. 26 FEMTE SCENEN. De Förre. M AGISTER S OMMERDAL (kommer från venster) . Magistern (till venster om Willner, för sig) . Här äro de begge två. (Högt.) Posten är kommen om herrarne vill se tidningarna, så fås de på kontoret. Kammarh. Jag läser aldrig tidningarna. Magistern. Men avisorna äro ändå ibland rätt pusslustiga; de der avisskrifvarne skrifva en hel hop som ä' roligt nog, fast det inte är grundligt; jag för min del läser dem mycke noga från ångfartygsturerna ända ned till annonserna om böcker och flaggduk och fattiga enkor som stå på slutet, och dessutom ha herrarne bref deroppe. Willner (för sig). Kanske från min mor; hon var sjuk då hon skref sist. Jag skyndar. (Går till venster.) SJETTE SCENEN. Kammarh. (till höger om Magistern, närK AMMARHERREN . M AGISTERN . mar sig honom och slår honom på axeln). 27 Nåh, käre Magister, ni ä' en svåra lärd man; Fröken Marianne har talt om, att Ni åtagit er bli guden Balder i afton. Ni som har grundliga insigter, kan undervisa oss i kostymen med mera. Magistern (till venster om Kammarherren, smickrad) . Hä, hä, visserligen, visserligen om jag inte bedrar mig, så står något om det ämnet i Sjöborgs antiqviteter; der står, ni fallor äfven något om Balders kostym. Kammarh. Rigtigt, Ni gör oss alla förbundna om Ni ville vara så god; men nu något annat. Ni är en gammal god vän med Löjtnant Willner? Magistern. God vän? Åh ja han har varit min discipel. Kammarh. Ja så, er discipel? Det var en lycka för honom; han har då grundliga kunskaper?
Detta blir dock icke, efter vidtagandet af den nu ifrågaställde förändringen, vidare händelsen. Den enda anmärkning, som med fog kan göras, är att denna anmälan, då den skall ega rum inför den domstol, hvarunder hon i förmyndaremål lyder, i viss mån medför olägenhet; men för denna olägenhets aflijelpande lärer väl icke vara af nöden att helt och hållet upphäfva nu gällande stadgande om anmälan. Den uti så fall behöfliga ändring inskränker sig dertill, att ilrågav:de anmälan borde kunna ske vid hvilken domstol som helst. På dessa skäl anhåller jag om afslag å förev:de Betänk. Gr. Hamilton, Gustaf: I motsats till den förre talaren, anhåller jag om bifall till Betänk:t. Redan innan denna lag trädt uti verksamhet, har regeringen föreslagit ovilkorlig myndighet för ogift qvinna, som fyllt 25 år. Under den tid nu gällande stadgande varit tillämpadt, har qvinnan visat sig fullt värdig det förtroende, som sålunda blifvit henne lemnadt. Det gifves dock en annan omständighet, som är af vigt att vid afgörandet af denna fråga iakttaga. Det är nemi. i flera afseenden för rättssäkerheten rent af vådligt att qvinnan kan anses än vara myndig, än omyndig; ty under nuv:de förhållanden är ofta aldeles omöjligt att kunna förvissa sig, huruvida en qvinna blifvit myndig eller icke. Qvinnan kan nemi. hafva gjort anmälan vid oriktig domstol: och domstolen eger icke ingå uti pröfning, huruvida den i detta fall är behörig. På så sätt kan qvinnan inlåta sig uti transaktioner, hvilka icke äro bindande. Jag hemställer, huruvida någon rättssäkerhet vid sådant förhållande i berörda hänseende förefinnes. Här har yttrats, att de flesta qvinnor helst skulle bibehålla sitt omyndighetstillstånd.
Rikets sannskyldiga nytta; och i båda fallen är och förblifver utlåtandet, enl. min enfalldiga tanke, grundlagsvidrigt. Gr. Horn, Claes Fredr.: Såvida det vore R. o. Ad:s tanke, att delta tneinor. af Const.Utsk. är grundlagsvidrigt, så vore del visserligen öfverflödigt för hvar och en att derom något vidare yttra: men min öfvertygelse är, att om man också ej kan gilla formen för detta betänk, eller den slutsats, hvartill Const.Utsk. deruti kommit; så ansel' jag likväl Const.Utsk. hafva varit fullt berättigad! alt med detta betänk. inkomma. Väl har här blifvit yrkad den sals, att Const.Utsk. ej skulle äga rätt att upptaga anmärkn:r, som hade till föremål regerings-åtgärder, hvilka blifvit vidtagna under pågående riksdag; men vid närmare eftersinning af det rimliga i denna fråga bör väl hvar och en fiuna, att ett Const.Utsk., så förenadt som Sveriges grundlag velat hafva detsamma, och med den function, under hvilken det uppträder, bör otvifvelaktigt hafva rättighet att frambringa den juridiska ansvarigheten så nära på tiden som möjligt. Jag är ej bland dem, som gilla den minisleriella ansvarigheten, sådan den uti vår grundlag finnes bestämd; jag tror, att den är ett fullkomligt chartequc, och att den aldrig kan förenas med Rikets sannskyldiga nytta, då den så bestämmes; men då vår grundlag nu så velat, så måste jag underkasta mig lagens bestämda lydelse i delta fall, och då tror jag, att Const.Utsk. icke kan förbise den anmärkn., som det tror sig skäligen kunna göra. Eljest skulle det, med den förutsättning, som nu olyckligtvis råder inom Representationen, att dess majoritet kan stå i fiendtligt förhållande till Konungens rådgifvare, kunna inträffa, att under en riksdags lopp verkliga statsbrott af Konungens rådgifvare beginges. Jag anser derföre högst olämpligt, örn icke ett pågående Const.Utsk. skulle kunna desamma genast beifra.