Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får nu proponera bifall å Banco* Utskottets tillstyrkande. Ropades Ja och Nej. Grefve Vun Platen, Salzar Bogislaus: I\ärvarande öfverläggning grundar sig egentligen på afskiljar.det af Malmö DiscontVerk från gemenskap med Götha Canals och Götheborgs. Denna fråga ar rédan afgjord. Den andra frågan är huru Maximi Utiåningssunrman för aila tre bör reparteras. Maximisumman för Malmö Discont är redan fixerad till 2*- million* deraf följer att 6^ återstå åt Götha Canals sammanslagen med Götheborgs. Den tredje frågan är om de sidstnämdes DisContratt: Dell är föreslagen till 1.300,000 R:dr; Men, då af denna summa 600,000 böra, enligt föreskriften , vara stående* aro endast 700,000 öfrige till rörelsens försäkrande. Jag anhåller vördsamt få erinra att Riksens Ständer behagat besluta en betydlig summa till arbetets fortsättning och påskyndande; Men af de för Utskotten upptedda Handlingar är ådagalagdt att denna summa likväl icke är tillräcklig. Hvad vidare erfordras måste hämtas af Discontvinsten. Det hörer således till sakens sammanhang , att Creditifsumman icke må beviljas så liten att Riksens Ständers åsyftade ändamål icke vinnes : och det är sä mycket mindre våda i beviljandet af en mern utvidgad Discor.trätt som ett större Creditif alltid begagnas mindre än ett ringare, bör öf rigt, Den y Augusti. tigt, då jag, i anseende till mina enskildta förhfdlanden ej velat, af grannlagenhet, yttra mig öfver Creditivet åt Malmö Discont, tror jag det böra vara mig tillåtet nu framställa den önskan , att Creditivet åt Götha CanalDisconÉ matte förblifva orubbadt intill ig2o års slut. Herr Pahlman, Ctto Fredrik:
Efter ett kort samtal mest underhållet af Natalia, ärnade hon skrida till det hemska, dödlika afskedstagandet, men Edvard märkte hennes afsigt, rusade fram till henne och sade: „Ännu icke! Ännu icke. Några ögonblick måste Ni ännu skänka mig“ och den våldsamt upprörde unge mannen utgjöt nu sitt hjerta för Natalia. Allt, äfven hvad han, förrän nu, aldrig sagt sig sjelf, måste hon afhöra, och när den af kärlek och sorg inspirerade Ynglingen, en gång vidrörde huru allt skulle kunna vara annorlunda, flög ett dystert småleende, ljungeldslikt, öfver Natalias ansigte. Hon väntade emedlertid, att den första stormen skulle lägga sig uti Edvards inre. Hennes själ var blott en önskan att lugna och trösta honom, och hennes ord andades följaktligen hugnad och frid. Lindrigt och mildt, men med allt mer stigande värma, uppehöll hon sig vid Edvards skyldighet, att ej låta nedslå sig af motgången, denna måtte till utseendet än vara aldrig så afskräckande – varsamt, men säkert anslog hon alla, henne välkände strängar, inom hans bröst, hvilka dit blifvit inlagda af en frikostig Gifvare, för att sammanstämma uti någonting högre, än en Qvinnas lofprisande – och en härlig framtid, en sådan, som, med jorden till utgångspunkt, likväl utan afbrott sträcker sig in i evigheten, afslöjade hon sakta och skonande för Ynglingens tillfälligt förmörkade blickar. I början lyssnade Edvard till Natalia, såsom det halfslumrande barnet till sköterskans genom sömnen knappt mer förnumna visa, men den kraft, som utgår från ett af Lefvande Tro uppfyldt menniskohjerta, kunde icke heller här förblifva utan verkan. Edvard måste blifva lugnare; han blef det också. Hans manliga själ höjde sig åter öfver ögonblickets inflytande, och en känsla af himmelsk frid (vunnen genom försakelse af jordisk sällhet) intog de båda Vännerna. Natalia hade tystnat. Skön, ännu skönare än i sina första ungdomsdagar, stod hon med strålande ögon och af „öfverjordisk helsa“ färgade kinder framför Edvard.
Statsoch BancoUtskottens Betänkande, rörande FilialDisconternes utredning , vågar jag följande AnmärkniDgar: 1:0 Anser jag, lika med Friherre Wirsén, orätt, att sorn tillgång utesluta den af Götha CanalDiscont ägande fordran på 1,100,000 R:dr af Götha Canal, åtminstone till hela sitt belopp; ett sådant beslut synes mig myckel tidigt, då Ständerne ännu icke utlåtit 6ig öfver detta Arbetes fortgång eller fortfarande, och hvad beslut i detta ämne än må tagas, måtte der finnas värde till minst 500,000 R dr Banco. 3.0 Anser jag äfven icke rättvist, att un» 12 Dm 17 Martil, f. m. dundraga sig betala 3 Procent på utevarande Disconternes Skuldsedlar til! den 1 October 1817, och att de, sora hafva flere års dylik Kanta jnneslående , skulle behandlas lika med dem, sorn endast hafva få månaders. 3:0 Anser jag att 5 år är för korrt tid, att ur den allmänna Rörelsen indraga ett så betydligt Péhnioge belopp , s«m Disconternes utestående Fordringa*', och - 4:0 Anser jag förflyttning till Hufvudsta» den af alia Disconterne, en orätt för Innevå* na.ne i Piovincerne.
Detta hade 9 H. 12 178 Den 9 September f. m. till följd att ehuru StatsUtsk. tillstyrkt K. M:s propos. måste dock dess egna harvande ledamöter i täppet begära återremiss, hvarefter förklarades att som det genom handlingar, rätteligen genomsedde, blifvit upplyst, alt hemmanen redan fått ersättning, sa ansågs deras ägares anspråk vara otillbörligt. Jag frågar nu Ht Sandströmer om han, i fråga om indelningsverket kan påstå att icke rotarne fått full ersättning för hvad de utgjort till Kungsgården. Carl XI var en noga karl isynnerhet då det var fråga om indelningsverket. Han lät sig icke vilseföra hvarken pä den ena elier den andra sidan och då Han anslog dagsverken från hemman till en kungsgård såsom t. ex. till Kungsöhr, så var det gifvet alt de vid indelningen skulle fä ersättning derför. Detta var klart för mig redan innan jag läste handlingarne i målet, men dä jag slog upp acten så fann jag på det redan omnämnde förhållandet. Hade nu collegierne äfven varit hörde öfver nu ifrägavande ämne innan det kommit till R. St. och K. M. sa är det troligt att någon inom collegierne funnits som upplyst att it'rågavar:de allmoge verkligen fått full ersättning och således icke nu har rätt att åtnjuta någon befrielse. Jag vet icke hvarföre man skall gå så här lösligen tillväga. Vidare får jag anmärka att i 1 SI5 års kungörelse hvilken utfärdades pä grund af R. St:s beslut, såsom Hr Sandströmer anmärkt, att dagsverken, anslagne till vissa behof skulle indragas, har K. M. förklarat att det skulle ske såsom R. St. föreslagit likväl med undantag af den dagsverksskyldighet, som kunde på grund af redan utfärdade författningar indragas. Det är beklagligt att R. o. Ad. icke har någon författningssamling så att man kan uppläsa den författning man åberopar. Jag får på det högsta tillstyrka Ståndet att skaffa sig en sådan samling för alt vara tillhands i debatter sädane som denna. Nu måste man ur minnet referera dem.
Man, hvars lefnad icke kan blifva lang; om icke personer under Westbecks återstående lifstid hinna inÖfvas uti sältet alt använda de af honom uppfundne instrumenter:; Om Westbeck icke anser sig böra uppgifva beskrifning öfver sin uppfundne Vafc» tenlyckta, då hans andra upptäckter, blifvit honom, på sätt ofvanberördt ur, ulan ali slags ersättning fräntagne, så skall ocks:'! genom halis död den allmänna nyttan af dessa upptäckter för Fäderneslandet oell Verlden gå förlorade. Jag tillstyrker derföre, alt, med afslag på Utskottens Betänkande, Riksens Höglofl. Ständer bevilja Westbeck den begärda Pensionen och anslag till Valtenlycktans förfärdigande, under det vilkor, 48o Stats-tJtsköttets B e t ii n k n n d e ft, sorn det blifvit af Westbeck begärd t, nemi; ”Så värdes Herr General-Amiralen &c. &c.
Kostnadsförslag i afseende på den återstående delen; och är Utskottet öfvertygadt, att det skulle leda så väl till ökad controll å vederbörande, sorn till mera drift och hushållning vid Byggnads-arbetets verkställande, om härvid jemväl föreskrifves, att Utgifts-Redogörelserne alltid böra vara afslutade inom Februarii månads utgång det påföljande äret, samt att en fullständig arbetsplan i början af hvarje år till Kongl. Majrts Nådiga sanction i underdånighet ingify,es, jemte utförlig berättelse om det förflutna årets arbete; lärandes Riksens Högloft. Ständer, så vida d,enna Utskottets tanka vinner bifall, icke underlåta att äfven derom i underdånighet göra anmälan uti den särskildta Skrifvelse, Utskottet här ofvan föreslagit. Hvilket till Riksens Högloft. Ständers närmare bepröfvande vördsamt öfverlemnas. Stockholm den g Julli iSaö* yttra den önskan, alle - Betärikanden. 3q Utdrag af Protocollet, hållet: hos Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott den 9 Julli 1823- S. D. Emot Utskottets nu fattade Beslut, att tillstyrka fortfarandet intill nästa Riksdag af de 20/000 R:dr årligen, som hittills utgått till uppbyggande af ett Garnizons-Sjukhus, anmältes reservation af Herr Major Gyllenkrok och Herr Linström; och yttrade den förstnämnde: ”Hå Högloft. Utskottet nu tillstyrkt, att anslaget till Garnizons-Sjukhus-byggnaden må ytterligare intill nästa Riksdag fortfara med 20,000 R:dr årligen, kan jag ej underlåta att deröfver yttra mina åsigter. Så väl af den plan, som för denna byggnad blifvit föreslagen, som af den redan färdige delen, hcmtar jag anledning till den öfvertygelse, att denna byggnad blifvit beräknad för en; efter Stockholms Garnizon, mycket för högt tilltagen Sjuk-personal samt att vid verkställigheten, mer än tillbörligt afseende blifvit fästadt på den yttre prakten.
n 4 Januari e. m. 43 ett af de nu varande särskilda enibetsverken den ledamot, som mest befattar sig med statistiken inom samma embetsverk, skulle sammanträda med de öfriga ledainölerne och ungefärligen sä, som det är iurättadt i Belgien , formera en bureau under ordförande af en person, sorn mera cgnat sig åt statsekonomi än just åt statistiska siffrors samlande, hvilket är två alldeles olika saker. Endast under ledning af sädane åsigter skulle ifrhgavar. ledamöter ifrån embetsverken kunna finna det bästa sättet att ifrån de redan befintliga sifferuppgifterna utarbeta en statistik och måhända hänföra alltsammans till några få tableauer eller sammandrag, som kunde vara i hvar mans ficka, när man ville bedömma sådana ämnen, och som årligen kunde förnyas. Oiu man åter icke vill sålunda uppTatla saken, sä medgifver jag, att det är skäl alt icke göra någonting, förrän våra embetsverk blifvit reorganiserade, och då har jag för miu del alldeles icke något intresse att yrka ålerremiss. Jag bar för öfrigt erhållit underrättelse om, att vi hafva att motse en snarare förändring af embetsverken, än jag bade vägat hoppas. Detta gör naturligtvis också, att jag icke anser mig böra så insistera på denna förändring, som jag eljest hade gjort; emedan jag då hoppas, att hvad som inom delta och möjligen äfven inom andra Stånd har blifvit yttradt emot StatsUtsk:s utlåt., kan föranleda till, att Regeringen allvarligen fäster uppmärksamhet vid dea sak, som min motion åsyftar. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag ämnar icke bestrida den återremiss, sorn sä mänga ledamöter yrkat; men då den siste värde ledamoten förklarat sig anse en planlös statistik vara den bästa, och att han önskade en sådan, sä nödgas jag, i. läll SlalsUlsk. skulle antaga en dylik grundsats, hellre tillstyrka , att ingen central-bureau må inrättas. En statistik vinner, så vidt jag förstår, värde just derigenom, att den är upprättad efter en viss plan, så ali man deruti kau finna de upplysningar man söker.
Den, det ej vill, röstar Neji Vinner Nej, hafva Rikets Ständer anvisat en anslags-summa af En million trehundra tusen R:dr R:mt till påbörjande och grundläggning af sådana arbeten å södra stambanans norra del från Falköping till Jönköping, som fordra en längre tid för deras fulländning (i händelse Ja vunnit vid nästföregående votering) eller, i fall vid samma votering Nej vunnit, till förberedande arbeten å en sammanbindnings-bana mellan Falköping och Jönköping. Den 10:de punkten, deruti Utskottet föreslagit, alt för anläggningen och fullboidandet af jernvägen mellan Orebro och Halsberg, utgörande en del af den föreslagna sammanbindnings-banan mellan Örebro och Askersund, måtte beviljas och anvisas 1,400,000 R:dr R:ml, har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet; och har Preste-Ståndet förklarat, alt Ståndet fann denna punkt ej föranleda annat utlåtande, än det som kunde anses innefattas i Ståndets beslut rörande 6;e punkten (angående anslagen till arbetena å vestra stambanan). Borgare-Ståndet har lill 660,000 R:dr nedsatt det anslag, hvars beviljande Utskottet för sammanbindnings-banan mellan Örebro och Askersund föreslagit, och med denna förändring godkänt redaktionen af ifrågavarande punkt. Till följd af de beslut förstnämnde 5:ne Riks—stånd sålunda fattat rörande denna punkt, måste frågan om anvisandet af den anslags-summa, hvarom densamma handlar, anses hafva förfallit. ll:te •punkten, hvaruti Utskottet, under åberopande af sitt i S:te punkten afgifna yttrande, angående vestra och norra stambanornas förening inom hufvud Ilih. till 11. St.
N:o 75, i anledning af väckta motioner om förändring i konkurslagstiftningen; N:o 76, i anledning af väckt motion, angående åliggande för kommunerna att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna; och N:o 77, i anledning af väckt motion om stiftande af en lag för notarii puhlici. S. D. Till Stats-utskottet remitterades en af herr Carl TValley vänkt motion om inlösen af Riksgälds-kontorets aflysla ett sterbhus tillhö riga sedlar å sammanlagda 84 r:dr 16 sk. med de under Riksgälds-kontorels förvaltning ställda medel. S. D. Föredrogs ånyo Konstitution s-utskottets memorial, N:o 34, med förslag till ett tillägg i 75 § Riksdags-ordningen, angående huru förfaras rriå, då Riks-Sfånden stadna i olika beslut, om hänskjutande af frågor till omröstning i Förstärkt UtskoLt. Alet remitterades, med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att det atgifna förslaget är hvarken nödvändigt eller nyttigt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande, N:o 52, i anledning af väckta frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl, förordningen oin socken-stämmor i Riket den 29 Augusti 1843. Från Prot-utdrag den 25 September 1848. 729 Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Vid nu förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets memorial N:o 34, med förslag till ett tillägg i 75 § Riksdags-ordningen, angående hur förfaras må, då Riks-stånden stadna i olika beslut om hänskjutande af frågor till omröstning i Förstärkt Stats-utskott blef detsamma af Ståndet, sorn ansåg det föreslagna tillägget hvarken nyttigt eller nödvändigt; äterremitteradt. S. D.
Jkalkeri förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt. att Utskottens Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremittera. Grefve Spens: Jag liar icke velat __ ef ter som det ansågs upptaga tiden — enständigare yrka på votering. Jag har gerna afstått derifrån, då Ridderskapet och Adeln anser oss kunna undvika en dylik deb rekommer. Men om jag ej bedrager mig, så begärde Herr Montgomerie i början af discusyionen, att Betänkandet måtte få hvila på bor - varande, enär Betänkandet I nästa gång äter fö Dtn 25 Augusti e. m. det Jill nästa Plenum, på det han skulle kunna taga närmare kännedom af Herr von HohenhaHsens skrifteliga anförande, och detsamma besvara. Det torde vara flere Ledamöter sorn instämma i denna begäran, och jag anhåller att det må vara öppet för dem, som önska det, att få i nästa Plenum beledsaga återremissen med deras åsigter, i afseende på det yttrande Herr von Hohenhausen afgifvit, och i anledning af den deraf föranledda debatt. Herr Grefven och Landt Mar/kalken förklarade, att som han fattat Herr Montgomeries ifrågavarande begäran, hade Herr Montgomerie endast förbehållit sig, att få i nästa Plenum be. svara Herr von Hohenhausen» i dag upplåste skrifteliga anförande; och hade följaktligen någon fråga om sjelfva målets hvilande å bordet till nästa Plenum icke blifvit framställd. Grefve Spens; Jag torde då endast få anhålla, att, i händelse någre flere Ledamöter ån Herr Montgomerie, skulle, efter inhemtad kännedom af Herr von Hohenhausens dictamen, finna sig föranlåtne att deröfver yttra sig i nästa Plenum, deras anföranden äfven må få med* följa återremissen.
De skäl, som legat till grund för Betänkandets N:o 44 återremitterande i denna del, hade efter min tanke bordt göra sig inom Utskottet gällande, deribland jag i främsta rummet fäster mig vid vigten att inom Stockholms krigstheater hafva alla möjliga stridskrafter så fort tillgängliga och så hastigt stridsfärdiga, som möjligt. Dertill hörer, att Stockholms stads och Läns Bevärings-styrka, uppgående till 4 å 5,000 man, måtte kunna samlas under kändt och vid denna trupps med hederns band fästadt Befäl; ett befäl, hvars krigsära ensamt är förenad med bildandet och anförandet af denna Beväring. Men jag anser högst nödigt att till' denna Corps lägges en stående stam af fullt utbildade Corporaler, samt öfrigt underbefäl och Spel; hvarmed det väsendtligaste skälet mot detta Regementes felagtiga och ofullkomliga organisation bortfailer. Jag har så väl i mitt Stånds plenum, som i Utskottets föreslagit, att en sådan stam kunde bildas med de medel, som ett dertill nödigt antal på vacance-fot ställde Rotar af indeldte Regementer i Rikets vestra, från den presupponerade krigstheatern mest aflägsna provincer, skulle lemna. Med en sådan stam af högst 100 man Corporaler och 16 Underoili - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 102. 3i cerare samt nödigt Spel tror jag, ätt Lif-Bevärings-Regementet, nied någon tillökning i exercis, allt efter pröfvadt behof, skulle i högst betydlig raon öka försvaret af den vigligaste militär-punkt i Riket.
Då kommitterade derjemte komma att föreslå bestämdare föreskrifter i afseende på det godkända manskapets duglighet till krigstjenst, hafva de, såsom grund för beräkningen af beväringssoldaternes antal, icke trott sig böra antaga en godkänd beväringsklass i medeltal af alla 5 klasserna, om de skulle uppkallas, till högre siffra, än den, hvartill en exercerad första klass nu uppgår. Efter detta antagande skulle en klass beväringssoldater i medeltal af alla klasserna, om de uttagits med \ af de approberades antal, endast utgöra 5,100 man. Då detta förhållande, en fjerdedel af de approberades antal, tillika är enkelt och lätt att tillämpa, utgör det en passande grund för beväringssoldaternes uttagande. Kavalleriet, som, i enlighet med hvad redan blifvit nämdt, i brist på hästar icke kan under fredstid utbilda beväring, kan icke heller tilldelas beväringssoldater. Artilleriet och ingeniörtrupperne åter böra af den beväring de öfva, få en fjerdedel beväringssoldater, men detta blir dock på det hela endast ett mindre antal. Den större beväringsstyrka, som artilleriet på fältfot behöfver för parker m. m. kan det först vid krigsrustningar mottaga från allmänna beväringen. Det blir således infanteriet, arméens hufvudvapen, hvilket har de största massorna och den svagaste stammen, och der den stridande har minsta yttre biträde, vare sig af den mördande kanonen eller af den snabba hästen, — det blir infanteriet, som får beväringssoldaternes största antal.
Det är nogsamt bekant, att den K. theater sorn bär finnes, har, oaktadt han är allena, svårighet att likväl uppehålla sig. Om det nu skulle tillåtas att enskilda theatrar derjemte finge inrättas i liufvudstaden, så vore det temmeligen gifvet, och jag vågar säga alldeles säkert, att den K. theatern skulle lida en sådan minskning i sina inkomster att lian förföllc. I stället för att nu hafva en bättre theater, skulle vi få flera dåliga. Det är till förekommande af denna skada för ädlare nöjen och skön konst, som jag tillstyrker att B., o. Ad. måtte afstå denna punkt i Utskis betänkande. Hr Mannerskantz, Carl Axel: I anledn. af Hr von Harttnansdorffs yttrande får jag blott nämna, att det just är derföre att här ej finnes mer än en theater, som denna ej bär sig. Det finnes t. e;:. i Florens, en stad, som i anseende till folkmängden icke är större än Stockholm, 4 eller 5 theatrar, som alla bära sig. Just derföre att det finnes så många theatrar med olika pris, har folket derstädes blifvit vandt att söka detta nöje, i ställe! för att man härsö k er sina nöjen på krogar och källare. Jag tror, att särskildt den ledamot, som så mycket ifra t mot fylleriet, just med alla krafter borde befrämja det vackra ändamålet att söka vänja folket från sådana dåligo nöjen till ädlare tidsfördrif, och enda sättet är att söka, så vidt möjligt är, inrätta enskilda theatrar och tillika befrämja att vid marknader och sådana tillfaller., då folk samlas, oskyldiga tidsfördrif måtte vara att tillgå; ty något bör vä! äfven det s. k. lägre och mera obildade folket roa sig med; och då lära theatraliska föreställningar utöfva er. mera helsosam verkan än vistandet hos marketentare och krögare. På delta, som mig synes, vig tiga skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag. Frih. Hamilton, Hugo:
Betänkandet någon egentelig anmärkning icke förekommit. Utskottet anser sig derföre blott til be» swarande af de wid Betänkandets öfrige l'unckör gjorde Anmärkningar böra namna, ar Utskottets afsigt med föreskriften i 4:de kunÄen, om de af Herr d>lorcleiMolps öfwerklaggde Ocrmmencl^ur-Rullor, ingalunda warit at påbjuda något sadant twang, som han omnamnr, uran Utskottet hade endast förmodat, at desse Förteckningar skulle kunna tiena til mycken uplysning för Konungens Befallningshaswanpe wid de tilfällen de större Krono»Skjmfcr behöfde upbadas, hälst deraf borde inhämtas, hwilka Hemmans-Innehafware wörö oförmögne at piasstcr» et lika antal Hastar med öfrige Aboer pä lika stora Jord-andelar, hwarföre de förre mäste njuta någon förskoning; hwarjemce ifragawarande Förteckningar ffulle tjena lil rättelse wid up» bädningar, pä der icke nägon skjuts» skyldig marte äläggas Krono-Skjutsning oftare, an han i sin toniwore dertil förpligtad; i följd hwaraf, Utskottet icke kan undgä at tilstyrka, det 4:de knnfts» j Betänkandet mä i detta fall oförändrad bibchällas. Hwad äler angär de wid ;:te lancken gjorde Anmärk» - 828 Dcn 17 Mars. märkningar, sä hade wäl Utskottet förmodat, at sa mängs stjursskyldige icke nägonsin skulle pä en gäng wilia äfweiMM det answar, ^som ätföljer uteblifwande, at icke de närvarande Äkdonen kunde rymma hwad som eljest komme at sakna skjuts, men wid öfwerwagande af de gällande skäl Wallof!.
Man äger således någon anledning att hoppas, genom fortfarande uppmärksamhet, kunna aflägsna denna förderfliga sjukdom, som egentligen endast träffas i några vissa socknar, der den genom sedelöse, från Stockholm utvandrade personer, såsom Westgötha-handlande, slagtar-drängar m. fl. som i särskilte ärender genomfara orten, primitivt uppkommit, och sedermera, genom allmogens af sorglöshet och blygsel härflytande försummelse att söka läkarehjelp, fått tillfälle inrota sig. Strödda fall af koppsjukdom hafva i flera socknar, i synnerhet inom Stockholms distrikt, förekommit. Hos äldre, ovaccinerade personer, har understundom döden följt, hvaremot iäkarne icke omnämna någon sådan händelse med vaccinerade, hos hvilka sjukdomen modifieras och antager en mildare karakter. Vaccinens utspridande har derföre med omsorg befrämjats, och, år efter annat, hafva uti de flesta socknar inom nämnde distrikt utlyste vaccinations-sammanträden hållits, med uppmaning till dem, som behöfde mot smittan betryggas, att der infinna sig. år i83o. år 1831. år i832. 198. 236. 186. Tillsammans 939 personer För barnförlossningen finnas undervista barnmorskor inom hvarje socken af Länet, med några färre undantag, egentligen härledande sig från tillfälle att i närheten erhålla biträde från Slockholm eller andra städer. För öfrigt har Länet icke varit hemsökt af några svårare farsoter eller andra sjukdomar, än sådane, som af vissa årstider eller tillfälliga anledningar framkallas, men genom tidig tillsyn hindras från vidare kringgripande.