Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu rusade Björneborgs regemente med oförskräckt mod på Ryssarne, och lät ej ett ögonblick uppehålla sig, hvarken af den ifrån rågåkern eller sedan af den från husen å ömse sidor om vägen mördande elden, (ehuru den nedgjorde tio officerare och omkring 100 man af våra tappre Björneborgare), utan marschen fortsattes hurtigt tills de kommo öfver den bakom Ryska linien befintliga elf, på vägen åt Wasa. Då svängdes kanonerna om, och ställdes emot fienden, midt för bron öfver elfven, samt bataljonerna på begge sidor om kanonerna. Genom denna djerfva och alldeles oväntade rörelse, var nu återtåget åt Wasa för Ryssarne alldeles afskuret. Om general Adlercreutz, sedan Döbelns genombrytning så väl lyckades, med en del af den öfriga hären, hade anfallit Ryska högra flygeln och något vidare anfall behöfdes icke, om han blott med några bataljoner besatt den vägen, som går åt Savolaks, så hade ovilkorligen hela Ryska hären, med tross och kanoner, bordt blifva tagen. Vägen hade åtminstone kunnat stängas och så förstöras, att aldrig en enda kanon eller den ringaste tross bordt kunna undkomma. Men nu blef hela denna väg lemnad alldeles öppen och obesatt; endast midt för Leohtala by var den bevakad af tvenne bataljoner utaf Savolaks brigaden; men Ryssarne följde ej vägens krökning ända intill fronten af vårt artilleri, utan skyndade sig, så snart de märkte Döbelns genombrytning, samt att återtåget till Wasa var dem afskuret, att itända nyssnämde by, ehuru alla deras sårade och sjuka lågo der, och under skygd af elden och röken, gjorde de sig i hast en ginare väg öfver åkern, bakom den brinnande byn, och kommo, under vår overksamhet, utan en enda mans eller en enda trosskärras förlust, lyckligen ifrån den verkligen svåra ställning, i hvilken de befunno sig. General
St:rs upmärksamhet och medverkan, kan dock ingalunda hänföras under denna rubrik, och jåg hoppas med säkerhet bereda min motion ett välvilligt mottagande genast från början, då jag säger att den rörer undervisnings-väsendet. Ordnandet af detsamma var en af den sista riksdagens vigtigaste, om ock ej mest bemärkta åtgärder. Jemte det att R. St:r med storartad frikostighet anvisade ena hälften af den s. k. pertonliga skyddsafgiften till folkskolorna, faststäldes då för Elementarläroverken definitiva lönestater till sådana belopp, att man väl kan se, att detta föremål, främst af alla, jernvägarne endast undantagna, låg R. St:r om hjertat. Också har K. M. skyndat att gå R. St:rs afsigter till mötes: de nya eller utvidgade läroverken äro redan på de flesta ställen i full gång, och de återstående vänta, för att blifva det, endast på det erforderliga antalet af lärare. Men i det man Den 1 December f. m. 41 sålunda egnade så mvcken omsorg åt hvarje särskildt läroverks organisation, och beredde tillfälle till fullständig undervisning i alla landsändar, tyckes man hafva i viss mån förbisett behofvet af en gemensam ledning och upsigt öfver densamma. Biskopen i hvarje stift är, tillfölje af denna sin befattning, Ephorus, eller den som har upsigten öfver alla inom stiftet belägna Elementar-läroverk. Detta updrag lemnades Biskoparne på den tid, då skolan ännu var helt och hållet underlagd kyrkan, då presterne hade åt sig uteslutande anförtrodd icke blott hvad man i inskränktare mening kallar själavård, utan äfven det upväxande slägtets hela bildning och upfostran, då de hade till upgift icke blott att böja viljan till det rätta och goda, utan äfven att utbilda omdömet, gifva förståndet klarhet och minnet kunskaper. Men denna upgift var för omfattande, och i sednare tider har äfven frågan om skolans och undervisnings-väsendets frigörande blifvit löst på ett tillfredsställande sätt.
Den förra åsyftade en åtgärd, laglig till formen och således möjlig; den sednare har, på de framlagda skälen, synts Utskottet icke vara med rätt och gällande stadgar förenlig. På dessa grunder får Utskottet tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att afseende icke må fästas å Herr Dalmans ifrågavarande motion. Stockholm den 17 Februari 1854. 4 Särskilda Utskottets Utlåtande, A/i 6. Reservationer: af Herr von Hartmansdorff, Aug.: »Efter min uppfattning har Herr Dalmans motion emot sig samma svårigheter, som Doktor Sandbergs, och den har för sig samma fördelar, ehuru i mindre mått. Lika litet, som något bränvinsförbud, kan det ena eller andra af dessa förslag verkställas, utan rubbning af en förut gifven ekonomisk författning. Genom Doktor Sandbergs motion skulle den l;sta, genom Herr Dalmans skulle den ll:te § af Bränvinsförfattningen undergå en jemkning. Jag kan likväl icke föreställa mig, att denna 11 §, som innehåller ett reglementerande huru med anmäla ningarne till bränvinsbränning skall förhållas, är något annat än en föreskrift inom området af den ekonomiska lagstiftningen, hvilken det är Konungens rätt att förändra. Genom bifall till Doktor Sandbergs motion skulle alla de, som anmält sig att bränna under April månad, hafva gått i mistning af denna påräknade fördel, hvaremot de, som i stället hafva på förhand brännt i December, af en lika stor fördel kommit i åtnjutande. Genom bifall till Herr Dalmans motion skulle alla de som brännt på förhand i December och en del af dem, som ämnat bränna i April, komma i åtnjutande af denna förmån, men eu annan del af dessa sednare icke blifva af densamma delaktige. Ladugärdurnes underhåll fram på våren anlöres såsom ett hufvudsakligt skäl alt afslå den ena motionen så väl som den andra. Men i samma mån, betydli gare hinder derigenom möta för att underhålla talrika skaror af menniskor med tjenlig föda, torde detta skäl böra vika.
Uti 1843 års Revisions-Berättelse, sid. 16, hafva Revisorerne under titel: "”Åtgärder, i följd af Banko-Reglementets 120 <$Y’ upptagit följande af Fullmäktige, under nedannämnde dagar, fattade beslut, nemligen: 1:0 af den 14 Juli 1842, att hos Rikets Ständers Riksgälds-Kontor upptaga ett lån å 543,750 R:dr B:ko, att, efter 6 månaders förlopp återbetalas, med derå löpande 5 proc. årlig ränta, emot hypothek af Bankens innehaf vande Arméens Acords-Amorteringsfonds obligationer å tillsammans 725,000 R:dr B:ko, hvilket lån vid förfallotiden är vordet betaldt. 2:0 Af den 1g Oktober samma år, att hos nämnde Kontor upptaga ett lån å 600,000 R:dr med derå löpande 4 procents årlig ränta, att återbetalas efter 3:ne månaders, antingen å Riksgälds-Kontorets eller Bankens sida föregången uppsägning, och 3:o af den 23 Februari nästlidet år_, att jemväl hos Riksgälds-Kontoret upptaga ett lån å 543,750 R:dr B:ko, med 5 procents derå löpande årlig ränta, att efter 3:ne månaders, antingen å Riksgälds-Kontorets eller Bankens sida, föregången uppsägning, emot lemnad säkerhet af Arméens AcordsAmorteringsfonds ofvanberörde obligationer å tillsammans 725,000 R:dr nämnde mynt. Dessa bägge sednare lån hafva väl icke blifvit uppsagde ; men uti skrifvelse af den 24 nästlidne April hafva Fullmäktige i Rikets Ständers Berättelse af Banko-Fullmäktige. 27 Riksgälds-Kontor framställt förfrågan, huruvida Riksgälds-Kontoret hade, att, inom någon kortare tid derefter, förvänta uppsägning af det lån å 600,000 R:dr, som Banken den 19 Oktober 1842 af Riksgälds-Kontorets medel erhållit; till svar hvarå Fullmäktige meddelat, att någon uppsägning inom kortare tid icke kommer att ega rum.
Helsovannen n: r 10-21. Hemat n: r 7-12. Idun n: r 23-50. Jordemodern n: r 6-1 I. Kyrklig tidslirifl n: r 6-IU. Lasning for folket n: r 2-5. Liisning for hemmet n: r 3-6. L i n d a n: r I 1-22. Mlnadsblad for I&lt;. F. C.; \ I. n: r 7 12. Nordisk tidskrift n: r 4-7. Nya bokhandelstidningen n: r 23-5 I. Xya kyrkans tidning n: r 6-11. Pedagogisk Lidskrift n: r 5- 10. Sliijdu~~dervis~~ingsbladet n: r 6-10. Stntistisk tidskrift n: r 2, 3. Svensk damlidning n: r 24-50. Svensk lararetidning n: r 24-50. Svensk niusiktidning n: r 13-19. Svensk bokhandelstidliing n: r 25-5 I. l ' idskrift for Sveriges landsting 1892-97. Verdandi n: r 4, 5. Viola n: r 12-22. Norsk: Ilusmoderen n: r 10-34. IIusmotlerens Haandbiiger n: r I. Jloral n: r 2-7. Nylxnde n: r 12-24, 1Cvinden og Samfundet n: r 6-11, 3 ex. Tysk: Blatter des Badischen Frauenvereines n: r 12-23. Deutsche Hausfrauenzeitung n: r 25-5 I. Die Frauenbewegung n: r I 1-24. Xeue l3ahnen n: r 12-24. Engelsli: The The The ' he Charities Review n: r 3-9. English woman ' s Review n: r 3-4. Nursing Record n: r 451-507.
Reservationer: af Herr Grefve Mörner: ”Alt vid behandlingen nlaf frågor af den vigt för samhället, som de, hvilka uti förestående Betänkande framställas, och hvilka tillika äro af en så genomgripande art, fullkomlig öfverensstämmelse i åsigter skulle inom Utskottet uppstå, har troligen ej af någon väntats. Äfven jag räknar mig till dem, hvilka icke i allo, eller så obetingadt, som nu skett, kunnat tillstyrka antagandet af de grunder för den nya Strafflagen, hvilka uti Betänkandet finnas uppställda. För en fullständig utveckling af mina skäl härtill, skulle erfordras en framställning af vida mera vidlyftighet, än den för reservationernes afgifvande bestämda korta tid medgifvit. Jag får derföre inskränka mig till att endast utmärka de hufvud-punkter, hvaruti jag skiljer mig från Utskottets pluralitet. Lika med Lagberedningen antager Utskottet, att straffen höra hafva två hufvudsakliga egenskaper, nemligen l:o att afskräcka från brott och 2:o att afse brottslingens förbättring. De uti vår nu gällande Lag antagne strafiarter, hvilka icke anses äga dessa egenskaper, förkastas derföre, och de föreslagna nya straffen inskränkas till döds-straff, frihetsstraff och böter. Huruvida af dessa sistnämnda det första och det tredje slaget innebära serdeles mycket af den förbättrande egenskapen, lemnas åt andras opartiska bedömande, — för mig är det nog att tillkännagifva, det jag ännu fortfar att anse straffet vara den brottslige till näpst och andra till varning, och att det synes mig att man ej i afseende på straffens art kan fordra mera, än att de skola vara så inrättade, att de, jemte det de upphöra att bära stämpeln af råhet och grymhet, icke lända till alt ytterligare förderfva brottslingen eller för honom försvåra möjligheten till förbättring, men dock innefatta tillbörlig grad af allvar och strängbet. Utgående från denna åsigt har jag ej kunnat finna alla nu gällande straffsätt så förkastliga, som Utskottets majoritet ansett dem vara. Sålunda bär jag trott
Wallin var en flärdlös, allvarlig man, med de upphöjdaste tänkesätt och ett enkelt yttre, samvetsgrann och besluten att så grundligt som möjligt genomföra hvarje uppgjord plan. Men hans arbetsmethod var beräknad för en lång lifstid; ty den slags raskhet, som griper tillfället i de flygande lockarne och låter verket gå hastigt af stapeln, färdigt eller halffärdigt allt efter omständigheterna, den hade han icke, gillade den icke heller, utan ville helst föra den under rubriken fjesk. Tvärtom synes af hela hans lif att han älskade långa och grundliga förberedelser, som trängde till botten af en sak och icke medgåfvo något, ens det oskyldigaste charlataneri; ehuru sådant i ämnen, så föga allmänt kända som de orientaliska språken, är mycket mera vanligt än mången oinvigd kan förmoda. Derjemte låg i hela hans karaktär en redbarhet och samvetsgranhet, som förbjöd honom uttala sin mening i något ämne, det han icke hunnit genomforska i grund och genomtänka på alla sidor. Deraf hans långvariga vistelse och beredelsetid i Kairo. Dermed sammanhängde ock hans fullkomliga oberoende af, ja nästan förakt för alla litterära auktoriteter; ty hans skarpa kritik märkte snart nog, att äfven de anseddaste författares yrkanden ingalunda alltid hålla profvet vid allvarlig granskning. Han ville stå helt och hållet på egen grund, och stod det äfven i de flesta fall; han ansåg vetenskapen vid hvarje steg framåt erfordra en ny pröfning, anställd med ett från alla förutfattade meningar fritt sinne. Derföre citerar han nästan aldrig någon författare, kunde det ej heller med fog, emedan allt hvad han skref framgick ur hans egen tanke och forskning, om han också derförinnan hade gjort sig bekant med andras tankar i ämnet. Originalitet var hos Wallin ett utmärkande drag, det man observerar i alla hans pennas alster; originaliteten var också en ibland de egenskaper, han mest värderade hos andra, medan deremot den flacka konvenansens virtuoser och det traditionella vetandets kolportörer voro honom leda.
Denna senare omtalar visserligen Konungens rätt att adla, men den nämner ej ett ord om introductionen. Friherre Wrangels föfslag är således icke i någon opposition emot Grundlagen, i synnerhet som den nyadlade, enligt detta förslag skulle äga rätt att äfven före vunnen in* troduclion, begagna alla med adelskapet åtföl? jande förmoner utom rättigheten att representera ; och för att särskilt yttra mig öfver det exempel Friherre Cederström framdragit, angående en ofrälse person , som Konungen vill insätta ibland de fralse Ledamöterne uti högr sta Domstolen, 6å måste jag bekänna, att jag finner en sådan åtgärd icke eller stå i någon strid med Friherre Wrangels förslag , emedan det tydeligen innehåller, att den nya Adelsmannen får tillgodo njuta alla fri och rättighet 2f6 Den xi Junii /.’ rn. ter, med undantag enda6t af representationsrätten» Grefve von Schwerin: Hvad Herr Friher-i re Wrangel föreslagit, kan jag ej annat än gilla. Det vill blott säga att Ridderskapet och Adeln maits bibehållas vid utöfningen af ett gammalt bruk. Ridderskapet och Adeln har ifrån ålder allena yttrat sig, då anmälan om introduction skett; i senare tider först har RiddarhusDirectionen fått suppleera Ridderskapet och Adeln. Detta bruk ger ej Ridderskapet och någon rättighet att ställa sig i opposition mot Konungamakten. Sådant har ej eller någonsin inträffat; men Adelns rättighet att yttra sig, att reservera sig, har någon gång varit behöflig för att bibehålla Ridderskapet och Adeln vid sin värdighet såsom corps. Det är öfver en Konungs förmåga och höfva att kunna personligen pröfva alla omständigheter som tala före eller emot, när någon till adeliga värdigheter recommenderas, eller sjeIf söker dem. Vet man att Adeln äger tillfälle att yttra sig när fråga om introduction uppstår, så torde en och annan nogare pröfva sig sjelf, innan han söker en värdighet som Adeln naturligtvis ogerna ser förlänas åt mindre värdiga personer, en känsla som Konungen sjelf gerna ser bibehållas i helgd. Jag känner ett exempel från Drottning Christinas tid.
Brefvet den 20 Juni 1853 från Grangärdes moderförsamling i Wester Bergslags fögderi, Enviken genom Kongl. Brefvet den 6 November 1857 från Svärdsjö moderförsamling i Kopparbergs fögderi, samt Malingsbo jemlikt Kongl. Brefvet den 7 Oktober 1862 från Söderberkes församling i Wester Bergslags fögderi, äfvensom att i kronotionde-extrakterna vid 1862 års räkenskaper prostetunnor upptagas att utgå af Svärdsjö socken med en tunna dubbel hafra samt af Söderberkes och Grangärdes socknar hvardera med en tunna råg —i underdånighet anfört, att ehuru, enligt 24 § i Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 10 Mars 1719, kontraktsprostarne skola åt - 8 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition M 51. njuta en tunna spanmål af hvarje tillydande församlings kyrkoherberge, Rikets Ständer dock, på sätt Kongl. Brefvet till Stats-kontoret den Bi November 1854 angående regleringen af anslagen å Riksstatens Åttonde Hufvudtitel utvisade, uttalat den åsigt, att kontraktsprostarnes rättighet i detta hänseende icke borde vara beroende af den tillfälliga omständighet, huruvida någon kronotionde funnes inom församlingen odisponerad; i anseende hvartill Kammar-kollegium och Statskontoret tillstyrkt nådigt bifall tili förevarande underdåniga anhållan på det sätt, att de ifrågavarande tre prostetunnorna måtte af Rikets Ständer i nåder äskas att efter årligen gällande medelmarkegång inom Stora Kopparbergs län utgå till kontraktsprosten i Stora Tuna kontrakt med en tunna eller 6 kubikfot 3 kannor dubbel liafra af Envikens pastorat samt till kontraktsprosten i Norrberkes kontrakt med 2 tunnor eller 12 kubikfot 6 kannor råg af Ludvika och Malingsbo pastorater, hvartill kronan behållen kronotionde-tillgång förefunnes inom hvart och ett af de fögderier, der dessa pastorater äro belägna.
Nå väll jag ställer då till begge dessa ledamöter den frågan, hvarpå byggen J ert omdöme, att förslaget utgjort ett försök att framsmyga en grundlagsförändring? Konungens meddelande af bank lagsförslaget var icke åtföljdt af någon propos. till dess antagande i civillags väg. Hvad rätt har man då att säga, att D e ii i Juli f. m. 35 det var dertill ämnadt? En tillämpning är dessutom blott ett uppsåt, för liv i 1 k e t intet ansvar är i lag bestämdt; men denna ursägt behöfves icke bär. Jag minnes ganska väl, ätt H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt förklarade, att förslaget icke blifvit meddeJadt i annan afsigt, än att komma under öfvervägande först sedan 79. fj. blifvit antagen, och jag menar, att Statsrådet, Frih. Åkerhjelm förklarat detsamma; säkert påminner jag mig, att begges framställningar beledsagades med den högtidliga förklaring, att om Hr Skogman felat, ville de dela hans ansvarighet, och då voro de äfven berättigade att upplysa, hvartill förslaget varit ämnadt. Men nu frågar jag: när ett godkännande afUtskts anmärkning endast hvilar pä förutsättningen, att banklagsförslagct innebar ett försök att i civillagsväg ändra grundlagen, men intet bevis derpå finnes, utan jag tvärtom framställt ett motbevis, som ligger kraftigt deri, att Konungen aldrig gjort en sådan propos., hvarpå vill man då grunda straffet för Ilr Skogman att mista sin tjenst? Jag erinrar mig mycket väl, huru det här tilldrog sig. Ingen hade fallit på den lankan, att banklagsförslaget innebar ett dylikt försök, då Hr Bernh. Rosenblad, hänförd af Gud vet hvilken ifver, framställde sin tanka, att hvad som icke vanns på den ena vägen, kunde vinnas på den andra. Jag minnes ock hvad intryck detta oförsigtiga yttrande gjorde på mig, och måhända kommer alltsammans från detta yttrande.
Det är stärkandet af denna personliga Lilgifwenhet, som äsyftas genom Beredningens andra hufwudsakliga äliggande, det at insamla och allmängöra alla möjliga statistisk uplysningar öfwer landet. Sädane äro alt hwad som rörer Landets topo^rapkis, population, handel, beskattning, jordbruk, 0. s. w.. Utan sädane fullständige uplysningar för hwarje större och min - S?o Den 2 IuniL. dre vistrict af Riket, är det aldeles omöjligt at nägonsiu upfatta et alldeles riktigt Finance-Sy sterne, at med werklig plan i afseende pä det hela eller wisia större portioner af landet, göra förstag rörande odlingar, communicationLr ochhandels-förhällanoen, bestämma fullt rättwisa grunder för Beskattningen, komma til reda och ljus i frägan om en förbättrad kexresemation, och r allmänhet at widtaga ekonvmiffa Författningar, utan fara at de ej mer eller mindre motarbeta hwarandra. Härwid undfaller mig wisierligen ej, at de til Rikets 8tati8U5ka kännedom hörande ämnen kunna anses äga gemenskap med StatsLecret-rårens för Inrikes Ärenderne befattning. Men jag wägar til närmare pröfning hemställa, om det någonsin kan wara med den'alldeles öfwerhopande mängden af hans göromäl förenligt, at at besia ämnen lemna all den activa upmärkfamhet Rikets wäl ffulle fordra; om en sadan .upmärksamhet, sträckt til hwarje Netaii af et litet helt, som sjelf utgör en lleraii af et större helt, o. s. w>, kan ens med ffäl begäras af någon annan, än en särskild bertil ärnad Lorporation; eller om i andra länder nägonsin kunnat i detta ämne detsamma af Regeringen, som af särskilda Lorxocationc-I-, uträttas.
Det gifves vissa satser afden enkla beskaffenhet att man är just som villrådig huru man skall kunna försvara dem just för deras tydlighets skull; ibland dessa tydliga och klara axiomer äro fördelarne af decimalsystemet. Om vi gå till vår vanliga abstrakta räkning så se vi att ett tal i densamma icke är något annat än en mångfald af enheten. Vid hvarje återkommande fall ser man straxt huru mångå enheter, tiotal, hundradetal innehållas i detsamma. Hvarföre skall man ej sätta räkningen mått, mål och vigt i paritet med den abstrakta räkning? Hvarföre bör man icke äfven der i hvarje återkommande fall kunna se huru många gånger det up gifna talet innehåller enheter, tiotalet, hundradetalet etc. man må gifva dessa enheter, tiotal, hundradetal hvilka namn som helst? Foten föreslås t. ex. att indelas i tum och linjer. Har man då för sig t. ex. 3,333 linier, så betyder, aldeles som i den abstrakta räkningen, hela talet de minsta enheterna, liuierna: de tre första siffrorna de näst större enheterna, inom Den 14 Augusti. 221 elen abstrakta räkningen tiotalen, som här kallas turn; de 2 första siffrorna de näst större enheterna, inom abstrakta räkningen hundradetalen, som här kallas fot; alt icke hafva olika räknesätt i den abstrakta och den konkreta räkningen och derigenom slippa alla de så besvärliga reduktioner, deruti ligger decimalräkningens i mått, mål och vigt största och väsendtligasle fördel. Denna förmåga alt jemföra mångfalden och enheterne hafva vi icke i vår nuvarande indelning för mått, mål och vigt. Detta anser jag vara nödigt emedan det icke är något, som så förenklar alla möjliga räkningar, som då del genast är klart för begreppet huru många mångfalder en siffra är af den ursprungliga enheten, utan att behöfva begagna sorters-räkning och reduktion. Om Frill.
Taxa, rörande en förbättrad Landtmäteri-; Motioner, rem. till Ekonomi - Utskottet, s. 1249. — rörande en Tull-; Motion, rem. till Sta tsoch Bevilln.-Utskoltcn, s. 1275. i45a Taxerings-Committeer, om ökad ersättning för Ledamöter i; Motion, rem. till Statsoch Bevilln.-Utskotten, s. 1270. — verkställande i Härjeådalilen, om ändring af tiden för; Motioner, rem. till Bevilln.- Utskottet. s. iÖ2i. Terminer , om ändrade, för Upsalas och Norrteljes Höst-Marknader, s. 1170. Testamentens laglighet och Bevakning, om vissa iagltaganden, i afseende på; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1279. Tid, om bestämmande af den, inom hvilken hinder för lysning böra anmälas ; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1132. •—• — af viss, för bortvandrande Personers uteslutande ur Husförhörs-Längderne; Motion, rem. till Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet, s. 1153. Tiden , om ändring af, för krafs anställande af Kronan hos enskilda; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 12 58. Tjenstelijons, om ändring i flyttningstiden för; Motion , rem. till Allm. Ting, om minskadt antal Nämnd, vid Urtima; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1187. Tiondesättningen, om, i Upsala och Stockholms Län; Motion, rem. till Ekonomi-Utskotten, s. 1296. Tionde, om sättet att leverera Krono-; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. 1189. 1453 Tionde, om obilligheten att lemna Prester skåpet, af den Skörd, som erhålles å Odlingar af stenbunden mark; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. 1212.