Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sdsom md~zgprofliad 1nza92 konamer h m sb till larrd, diir kristen tro predikas och havt, den djarfce fomekaren af fir ' dretzs gzcdar, biijer sig, f i r korset och dragelsonz from pilgrim till net 7teliga Zmdet. Etter w2d11gahanda skvtelz harnnar haqt slutlige) ~ som lion z4ng i ett znii ktigt rike. I s h iilders sena ro gripes han plotsligt c !f liit~gta~z efter fiide~wejorden och nomans makt eller Guds doln drnger honom oei) ~otst&amp;ndligt tillbnko till hemnets stmfid, diir volcam spcidom giir i fir1lbordn.a ock gijtig o m Blir svdrdsuan kdmpes bane. Dd 71an kiiawer siiz dodsstzo~d mlktrs, sa.ger ha.12 sig dock ej ltesligen vilja do q f ortaagift zdan befu7ler s i m kanzpar att lygga ho~tom .ett b61. Halt Bestiger bblet oclt med de wed slockrcande stamma utsngda orden: ~ K r i s t z ~ ur s tnitt ZijC, diinel~ iir n h ~ vinfiing D, slutar skbdespdet. +) Sagospelet Orvar Odd, hvwur r i hiirmed delgifva vkra liisart * forsta akten, utmkixktes vid Svenska akademiens sista hiigtidviiag med hedersomniimnande, emedan, som det heter i akademiens motivering, dess sforfattare tydligen hdagdltgger noggrann kiinnedoin om fornsagorna samt formELga i behandling af sitt iirnne.~ Som utrymmet ej tillitsr ett htergifvande af stycket i sin helhet, ha vi trott oss bora forutskicka en af forf. gjord kort sammanfattning a.f skPdespe1et.s i n n e h a. Fbrsta aktea.
Och han såg himmelen öppen, och nederkomma till sig ett fat, såsom ett stort linnet kläde, tillhopabundet i alla fyra hörnen, nederlåtet på jorden; Uti hvilko voro allahanda fyrafött djur på jorden, och vilddjur, och de som krypande äro, och de som flygande äro under himmelen. Och en röst skedde till honom: Statt upp, Petre; slagta, och ät. Då sade Petrus: Ingalunda, Herre; ty jag hafver aldrig ätit något menligit, eller orent. Och rösten sade andra reson till honom: Det Gud hafver rent gjort, det behöfver du icke kalla menligit. Och detta skedde ock så tredje reson; och vardt fatet sedan igen upptaget i himmelen. Och då Petrus begynte bekymrad varda vid sig sjelf, hvad syn detta skulle vara, som han sett hade; si, männerna, som sände voro af Cornelio, voro för dörrene, och frågade efter Simons hus; Och kallade de en ut, och sporde, om Simon, som ock kallades Petrus, var der till herberge. Och vid Petrus tänkte på synena, sade Anden till honom: Si, der äro tre män, som söka efter dig. Så statt nu upp, och stig ned, och gack med dem, intet tviflandes; ty jag hafver sändt dem. Så steg Petrus ned till männerna, som sände voro af Cornelio till honom, och sade: Si, jag är den som I söken; för hvad sak ären I komne? Svarade de: Cornelius, den höfvitsmannen, som är en rättfärdig och gudfruktig man, och hafver vittnesbörd af allt Judiska folket, hafver fått befallning af en helig Ängel, att han skulle kalla dig uti sitt hus, och höra ord af dig. Då kallade han dem in, och behöll dom der till herberges. Dagen derefter for Petrus med dem; och några bröder af Joppe följde honom. Och den andra dagen kommo de in uti Cesareen; och Cornelius förbidde dem, och hade kallat tillhopa sina fränder, och sina bästa vänner. Och då dertill kom, att Petrus skulle ingå, gick Cornelius emot honom, och föll ned för hans fötter, och tillbad honom.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, alt under densamma blifvit begärdt att serskilda propos:r måtte framställas å de delar, hvaruti StalsUtsk:s förevande Utlåt, kunde anses sönderfalla, nemi. så att propos. framställdes först å den del, hvaruti Utsk. tillstyrkt B. St:r att, med bifall till hvad K. M. uti den Nåd. Propos. föreslagit, medgifva att tionde-tackjernsskatten må från och med år 1855 nedsättas med en tredjedel af dess nuvar:de belopp; derefter å den del, hvari blifvit tillstyrkt, att B. St:r måtte för deras del besluta att liamniäfskalten och den afgift, som v|d vissa verk i s{. f. hammarskatt utgår, må frän samma tid räknadt nedsättas till hälften af hvad de nu utgöra, och slutligen å Utsk:s hemställan att Hiksdags-fullmäktigen Johan Bergströms motion måtte af B. St:r lemnäs utan afseende. Propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande i fråga om tiondelaekjerns-skattens nedsättande biet härefter framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm. förklarade, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Härvid begärdes votering af Hr von Hartmansdorff, som dock innan voteringen hann företagas, åter anmälde sig och yttrade: Åtskilliga ledamöter, hvilka dela mina tänkesätt, anse fruktlöst att försöka en omröstning rör:de den första punkten. Jag afstår således derifrån. 412 Den 22 Mars e. in. Hr Gr. o. Landtm, hemställde nu om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s tillstyrkande om nedsättning af hammarskatten och den afgift, som vid vissa verk i st. f. hammarskatt utgår, och förklarade, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, blandade med Nej, att han trott sig finna att Ja varit öfvervägande.
Med iakttagande af (leo gräns, sorn Riksens Ständers egen granskning af Stats-Verkets förvaltning och lenanade godkännande deraf vid sista Urtima Riksdag utstakat, har Revisorernes åtgärd nu icke kunnat medföra en fullständigare upplysning örn Stats-Verket, än här ofvan finnes ornförniält, isynnerhet som den tillämnade Riks-Huivud-Boken ej varit att tillgå; men ileVisoreiiie förmoda, att detta Riks-Bokslut bör kunna, för kommande Revisorer, ännu närmare ådagalägga Stats-Verkets tillstånd i det hela och meddela den af Riksens Ständer åsyftade upplysning för en möjlig jemkning i Stats-bördorna. Och då detta Riks-Bokslut således är af hufvudsäkligaste 'vigt och angelägenhet , hafva Revisorerné, jemte ofvanberörde underdåniga anhållan, der Kongl. Maj: t i Nåder täcktes meddela Dess åtgärd till undanrödjande af hinder sorn hittills mott Riks-Bokens afslutande, slutligen framställt den underdåniga önskan, att den mest kraftiga och allvarsamma anstalt måtte fogas tili befordrande deraf, att ofvannämnda Bokslut ej mindre för 1810 och 18 n, än ock för 1811 och 1813, mätte blifva författade, innan Riksens Ständers Revisorer komma tillsammans år 1815, För Revisorerna återstår nu endast, att tillkännagifva, det Revisorerne haft tillfall fe inhämta, 3 2 Deri 3 Mars'. ta, att Kongl. Stats-Contoiret med noggrannhet och omsorg fullgjort Dess åliggande, att efter Instructiou och Kongl. Maj:ts Nådiga Föreskrifter och Regleringar besörja medlens anordnande, utbetalning oell redovisning; hvilket Bevisojerne icke bort underlåta alt äfven hos Kongl. ]Vlaj:t i underdånighet anmäla. Stockholm den 14 December 1813. På Höglod. Ridderskapets och Adelns vägnar: Joli. Henning Gyllenborg. Carl de Geer. P. Ad. Dock. J. G. Gyllenkrok, lilias Sam. v. Echstedt. L. v.
Det gällde nu den älskade maken o c h hennes nya fosterland, o c h h o n tvekade e j. » Hjält e m o d i g », detta är det uttryck s o m i England allmänt tilldelas h e n n e; d o c k var det ett tåligt och oförtrutet hjältemod, s o m förmådde henne att dag efter dag infinna sig i underhusets försalar för att tala än m e d den ene, än m e d den andre af parlamentets medlemmar, tills h o n så småningom till den grad påverkat den offentliga meningen, att interpellation följde på interpellation o c h dåvarande utrikesministern, lord Rosebery, lofvade att på det eftertryckligaste taga saken o m hand. » Mänskligt taladt, » så säger hennes make, » har j a g hennes modiga, beslutsamma hållning o c h de energiska ansträngningar h o n gjorde för m i n befrielse att tacka för mitt lif. » Redan trodde hon, att hennes o c h hennes svå- gers ansträngningar krönts m e d framgång, då det fruktansvärda slaget k o m: d ö d s d o m e n, s o m på det skonsammaste sätt meddelades henne af en tillgifven vän. H o n tänkte först hasta till Konstantinopel, m e n sir Richard Temple, s o m hela tiden på det varmaste förfäktat hennes sak, afrådde h e n n e därifrån. » Därnere, » sade han, » k o m m a de icke att tro er, emedan ni är en k v i n n a; men engelska gentlemen skola höra p å en lady o c h hjälpa henne. » Dessa ord karaktärisera västeroch österlandets olika uppfattningar af vårt kön. Med hjälp af den redan omtalade vännen fördubblade h o n sina ansträngningar; de arbetade oafbrutet, ibland långt in på natten, o c h såsom vi ha sett voro alla dessa b e m ö d a n d e n ej förgäfves, utan ledde till det önskade målet. TiåsJörariJ. Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med Mitt FÖRSTA hvarje människa har, Såväl hvar kvinna, som hvar karl. Mitt ANDRA mitt HELA snart förstör, Om man ej skyddar det därför.
Att efter orden "emot tydlig lag, giftven att bcwara" kunde tilläggas: tvär rena Evangeliska Läras helgd, goda seder etc. Denna 8 innehäller endast grunddragen till ämnen, som sedermera bliftvit i Tryckfrihets-Lagen utförligen afhandlade. 8 96. Utskottet fär härtvid äbcropa htvad oftvanföre till beftvarande af samma hos Högloft. Niddcrskapet och Adeln förekomne anmärkning bliftvit andraget. 8 t02. Att dä, sä tväl i Allmänna Beredningen, som i Högsta Domstolen, halftva antalet utgöres af frälse och den andra hälften af ofrälse, borde äfwen i Niks-Rätten enahanda princip gälla. Memorial N:o 25. Ett sädant stadgande blefwe i werkställigheten omöjligt, emedan de höga Embetsman, af hwilka Riks-Rätten utgöres, kunna wara sä wäl frälse som ofrälse. 8 103. Att den har söreslagne Nämnden synes wara en obillig och wädlig inrättning. Dä Högsta Domstolens Ledamöter ä ena sidan förklarats inamovibla, har ä andra sidan Utskottet trott den allmänna säkerheten och egendomsrätten fordra, att den som kunde anses haswa sörwerkat det allmänna förtroendet, utan att lagligt tilltal ägde rum, borde ock kunna af Riksens Ständer frän Embetet skiljas. En skicklig och rättwis Ledamot af Högsta Domstolen skall säkert aldrig fa den allmänna rösten sa emot stg, att twä tredjedelar af denna Nämnd skulle förklara honom hans Embete owärdig. tz 108. Att den söreslagne TryckfrihetsCommitteen synes dels umbärlig, dels möjligtwis skadlig. Sedan Riksens Högloft. Ständer icke behagat antaga projectct till en emellan Riksdagarne werksam Lagoch Hushällnings-Beredning, torde i desi ställe en Corporation böra gifwas till Tryckfrihetens ward. Committeen har ingen rättighet sig uppdragen att hindra skrifters tryckning; des åtgärd är inskränkt inom yttrande, pa skedde förfrågningar af Författare och Boktryckare, huruwida ätal ä skrifter enligt Tryckfrihetslagen kan äga rum.
De första signaturcrnr, (Ivar Tardif, O. Twist o.q) byttes nu for alltid mot Ernst Ahlgren. - Detta n a r k e började synas d i och d l i Fyris, hrars redaktör för literaturafdelningen Frans von Schéele ej blott varmt uppmuntrade Ernst Ahlgren, iilan ocksi skaffade förliggare till novellsamlingen F r d n Skåne (1884). Sina erfjrenheter under striden for sin literara tillvaro liar Ernst Ahlgren i deiinr, samlirig antydt genom akizzerna Eiz on~vandelseZto ' stori~ och E ' olkrtimm. 41 Döduns narhet kom henne att älska lifvet varmare än förr. Det finnes i v&amp;r yngre literatur en liten skizz Lycka *) som utan tvifvel är en skildring fr&amp;n denna period af Ernst Ahlgrens lif. Der ligger en dödssjuk kvinna pil sin badd och ser genom fönstret ut i den gamla;, lialft förvildade triidgarden derutanför; och i dess a trötta ögon speglar sig naturen med en glans som aldrig förr. Hvarje solst.r&amp;le, hvarje fargskiftning, hvarje valbekant kontur i denna trädgard? som i mihnga hr varit hennes lifs borisont, insuper hon nu med en s&amp; intensiv. förnimmelse af naturens fagring, som hon aldrig fhrr erfarit. I denna förnimmelse finnes endast ett litet stilnk af fbrgangelsens vemod; den enda lilla disharmonien i hennes, sällhetskansla ar tanken p&amp; att denna natureus skönhet skall dö med henne sjiilf, ty ingen annan skall kunna kanna den s&amp; djupt, sil befriande som hon, den döende. Öfver hennes af lidande härjade drag ligger det dock ett skimmer af st-illa lycka. Hon har gjort upp rakningen med tillvaron: sjukdomen har gifvit henne hvild hon törstat. efter, frihet, och nu kommer döden i rattan tid som afslutning p&amp; ett misslyckadt lif.
Det hä' då rakt tvärs hom, det! Ja-a, hå det hena hä' Victor! hä' nog det handra 'Anna, för si, hinte låter 'on nå'n annan styra, hinte! ANNA. Nå BOMAN. Då det var då rigtigt roligt att få träffa henne! Ropa an dem när vi kommer närmare, Boman. BOMAN. Hvad ska' det tjena te'? Det hä' bäst te sticka håf förbi dem, så det säger schas hefter't! 35 ANNA (vänder sig om och ser på honom). Är BOMAN (ser uppåt väders). Nä-ej, ANNA. ovänner? ni hinte just det, men sällan tittar 'on håt mig, hom 'on kan slippa. BOMAN. Det som 'ar vurit, så 'ar det furit! Det hä' bara helände halti'op! Det var ju så väl mellan er förr i tiden? rakt på dom! ANEERS. Fall litet, Boman, hannars ränner vi hä' jag, som sköter roret! (efter en paus.) Vill Hanna tala med 'na? kan jag fäll fråga hom 'on vill binda hefter, fast, det hä' 'on nog för stursk te'! kan ju Kalle ... ANNA (leende). KALLE. Ja ANNA. BOMAN. Då BOMAN (sträft). Det Ja, nog vore det roligt alltid. Boman kan ju försöka. Eller också vars! (ropar framåt.) Guds fred, Hanna och Victor! Hur lefver verlden med er? sterbom! ifrån? VICTOR (utanför till venster). Nej HANNA (likaså). Guds KALLE. Direkte HANNA. KALLE. BOMAN se Kalle Ve fred! Hvar kommer du är ombord också! från Nybron! Anna, syster min, (ropar). 'Ar ni lust te' binda hefter, så kan ni komma 'em hett par timmar förr! på hoss? HANNA (närmare). Hvarför Ja vars! Hä' 'on? ska' Boman släpa näsduk). God dag, Hanna! Tack för längesen! HANNA. ANNA (stiger upp vid relingen och hviftar med en ANNA.
o Kongl. Majts Nådiga Proposition N:o 19, de olyckshändelse, att det af Commendanten derstädes, Capitainen Jesper Benzelstjerna med dess hushall bebodda Commendantshuset, genom vådeld afbrunnit och hvarigenom Commendanten, som sålunda blef i saknad af boningsrum å Castellet och fördenskull nödgades bo i staden, fick vidkännas ökade utgifter, Kongl. Majit under den 18 April 1821 i Nåder beviljat honom personelt och såsom förbättring i dess sva»a lönevilkor, en summa af Etthundrade femtio Riksdaler Banco årligen, frän och med sistnämnde år och intill dess Commendantshuset å Carlshamns Castell blifvit åleruppbvggdt ; så och efter det Capitainen Benzelstjerna den 16 Augusti förlidet år allidit, bar hos Kongl. Majit dess efterlemnade Enka, Magdalena Benzelstjerna, uti en af General-Adjutanten för Armeen öfverlemnad och med dess förord beledsagad ansökning, i underdånighet anhållit, att, enär vid ofvannämnde olyckshändelse hela deras enskilda gemensamma förmögenhet gått förlorad, under det mannens uppmärksamhet och omsorg varit egnad åt räddandet af Kronans i ett närbeläget
Det är han, som derigenom säkert bevisat, att Tysklands språk, och kanske flera nu lefvande, kunna, i ett stort och skapande snilles hand, hinna upp i styrka och harmoni mot de Gamles, och att de fördelar vi oundvikligen sakne i ett, kunne vi hafva ersatta i ett annat; han, som är i sednare tider den förste och kanske ende verklige kännare af Verskonstens meter och rhythmus, som insett i sin vidd deras skönheter och möjligheter af omvexling, och varit nog mästare och haft nog lyckligt språk att kunna använda dem, och, under det han, ej mindre än vi, sjelf högaktar äfven de nyare store skalder och deras verskonst, dock ger ljust bevis att förökad skönhet är förökad skönhet, och att den skaldkonst är den fullkomligaste, i hvilken mesta själ finner mesta rikedom och frihet att blifva sannast uttryckt, och i hvilken versens gång, vigt och förhållande till de öfriga svara med största rigtighet och omvexling lika onekligt, som orden, till hvad de skola säga, och så att blotta ljudet ger till hälften det begrepp eller den känsla skalden vill väcka. Det är han, som häri är stor och nu ensam mästare, och hvarmed han förenar en höghet som aldrig upphör att förvåna och en värdighet som aldrig faller. I allt detta öfverträffar han långt både planen till sin sång och våra seklers skalder”. Mot slutet tillägges, i anledning af den dåliga öfversättningen171: ”Man skulle lätt tro att den vore en uppfinning af afund, såsom et säkert sätt att hos oss förekomma all högaktning för Klopstock. Det är någras sed att anfalla på det sättet, att det de vilja bestrida, förvända de och göra löjligt; och efter detta stundom lyckas mot galenskaper och drömmar, hafva de ock en trogen förtröstan att det kan skada det verkligt Stora”. – Jag misstänker starkt, att denne Granskare, som till och med vågar sluta med en pik åt Sällskapets Pro Sensu Communi stridssätt, är – den då unge, och i Stockholm såsom E. O. Cancellist tjenstgörande Benjamin Höijer.
N.o 53. är i Sverige bosatt och lyder under Svenska Lagarne; reen ansökningar från personer, boende inom Götheborgs och Mal mö Låne-Oontoirs Distfict, anmälas vid bvartdera Låne-Contoiret, och lii t sänd as med omgående Post genom dervarande Direclion , hvilken tillika bör utlåta sig öfver den erbudna säkerheten. En utlåning, som lill beloppet skall bero af upplåningar, har Utskottet funnit omöjligen kunna fördelas på serskilda punkter, ulan att Fonderna dels skulle med förlust af räntan på ena eller andra stället ligga ofrugtbara, och dels de i slikt lall på förhand erforderliga ömsesidiga upplysningar om lån-ansökningarnas förhållande till låntillgången i hvarje ort leda lill sådana hinder och uppskof för rörelsens gång, hvarigenom ändamålet lill det mesta blefve förfeladt. 3) Att en och samma persons namn i intet fall kan få antagas för mera än högst 20,000 R:dr såsom Låntagare, 20,000 R:dr såsom Invisnings-utgifvare och 20,000 R:dr såsom Acceptant, då, under hvartdera förhållandet , tvänne andra personer jemte honom dela ansvarigheten. Baneo-Utskottets Betänkande If.-o 53. i5r 4) Att. ringare lån ej erhålles än iooo R:dr samt derutöfver jemt ioo:tal. 5) Att utlånings-liden blifver från En till högst Fyra månader; oell får, vid lånets förlällo-lid, omsättning ej ega rum. 6) Alt räntan, efter £ procent för hvarje månad, afdrages vid lånets meddelande. 7) Att för lån, som ej på förfallo-dagen, eller senast 8 dagar derefter, blifvit liqvideradt, straff-ränta beräknas med £ procent per månad, utöfver ordinarie räntan, och lagsökning då ock genast företages.
Några vidare stadganden i nämnde afseende funne Kollegium derföre icke af nöden, helst de undantag, hvilka särskilda fall möjligen kräfde, t. ex. tillstånd till foderförsäljning, endast kunde och borde blifva föremål för särskild pröfning. Om skogens begagnande, hvilket för närvarande är tillåtit endast för husbehof, vore stadganden att förvänta i en ny Skogs-ordning, och för utöfningen af jagt och fiske torde icke något annat, än hvad lag och författningar innehålla, behöfva eller böra vid Krono-arrendens afslutande iakttagas. Alt i afseende på bortarrenderade Krono-egendomars bebyggande meddela särskilda för dem alla gällande bestämmelser, utöfver de allmänna grunder, som i lag och författningar redan förekomma, skulle i anseende till dessa egendomars mångfaldigt olika storlek och beskaffenhet, i Kollegii tanke, icke ens vara verkställbar!, utan borde sådant lemnäs till afgörande i hvarje särskildt fall, dels vid kontraktets utfärdande och dels genom de beslut, som af Syne-rätten kunde gifvas. Förhållandet med dem vore också icke jemförligt med hvad som egde rum med boställen, hvilka, indelade i vissa klasser, upplåtas till begagnande af tjenstemän, som derå icke undfå kontrakter, utan i stället måste underkastas vissa ordningar. Men af dessa ordningar kunde i flera fall hemlas ledning om iakttagande hvaraf föreskrift äfven funnes i Kongl. Kungörelsen den '17 December 1799. Och då framdeles, såsom hittills, Kammar-kollegium samt vederbörande Syne-rätter kunde få hafva sig obetaget att af de Boslälls-ordningar, hvilka äro eller blifva gällande, tillämpa hvad för de utarrenderade Kronogodsen kunde vara tjenligt, syntes inga andra föreskrifter i förevarande hänseende, än som redan finnas vara af behofvet påkallade.
Den inom Bonde-ståndet anförda omständighet, rörande priset i Norge å svenskt socker, torde icke heller utgöra skälig anledning att i allmänhet undandraga svenska lörädlingsnäringar den vid utförsel lill Norge hittills medgifna restitution af de för råvarorna erlagda tull-afgifter. Hvad norska förhållandena i öfrigt angar, så lärer deraf någon förändring icke påkallas uti den af Utskottet föreslagna tull-restitution för tobakstillverkningar; och behofvet af sådan förändring^ angående topp-, kandi.och kaksocker, beror åter, såsom i Borgare-ståndet äfven blifvit anmärkt, af den slutliga utgång, frågan .om in förs ek-tullen, å förädlad t socker här kan rönn. Antagen .Utskottets, synnerligen’med afseende å Norska förhållandena'gjorda för - 16 BeriUningtUtskottet» Utlåtande, A;o i5. slag, att nämnde införsels-tull vid innevarande riksdag må bibehållas oförändrad, »å bör den, Fredrikshalls raffinaderi, till Juli månad 1857 beviljade förmån af en utförsels-premie hvarken för Svenska stats-kassan eller för Svenska sockertillverkningen medföra någon våda. Nedsättes åter införsels-tullen, hvarigenom Svenska stats-kassan å allt raffineradt socker, som från Norge införes, tillskyndas en omedelbar förlust af skillnaden emellan den lägre införsels-tullen å det norska, förädlade sockret och den högre tull, som för råsocker till motsvarande inhemsk förädling skolat inflyta, så synes det icke skäligt att belasta stats-ka«- aan med den ytterligare förlust, som beviljandet af en, råsockér-tullen öfverstigande, utförsels-premie tillika skulle medföra. Huru denna utförsels-premie skulle kunna, såsom i Borgare-ståndet blifvit antvdt, inskränkas till någon viss, införseln från Norge motsvarande myckenhet socker, och sålunda rättvist fördelas emellan de särskilda Svenska socker-fabrikanter, som kunde komma att täfla om denna premie, kan Utskottet icke fatta.
Frågan om ändring i sättet för socken-karte-verkets bearbetande samt om ökadt anslag dertill; i afseende på hvilken fråga förekommit, att sedan, uppå en af Ofver-Direktörs-Embetet vid Landtmäteriet gjord underdånig anhållan om tillåtelse att tillsvidare vid General-Landtmäteri-Kontoret anställa en Landtmätare uteslutande för nämnda Karteverk, mot ett från det å Kontorets stat lör socken-kartor och beskrifningar uppförda reservations-anslag utgående årligt arfvode af 600 R:dr och 100R:dr i resepenningar, Kongl. Maj:t täckts, genom nådigt bref den 24 November 1848, berörde anhållan i så måtto bifalla, att den äskade tillåtelsen finge till en början gälla för år 1849, och att fortfarandet deraf under påföljande år komme att bero på förnyad underdånig hemställan vid hvarje nytt års ingång samt Kongl. Maj:t derefter, då, enligt gjord uppgift, endast obetydligt arbete kunnat genom omförmälda åtgärd åstadkommas, medelst nådigt bref den 2 Februari 1850 Bil. Nto å till Kongl. Majus Prop. om Statsv., 1853. 1 Sami. 1 Afd. 1 Baft. 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Borgs enka, jemte ett af Prosten Bergqvist, denna dag afgifvet yttrande; 5:o Prosten Sylwan, om anslag till räddnings-anstalten för vilselörda och moraliskt vårdslösade harn, i stora Råby i Skåne inrättad; 6:0 Prosten Ahlqvist, om anslag för anställandet af en Läkare i norra delen af Öland; 7:o Prosten Ahlqvist, om anslag till aflöning åt Lärare och upp lugga lidet af hus för en tillämnad skola i Borgholms stad, jemte de i ämnet af flera ledamöter, denna dag, afgifna yttranden; 8:0 Prosten Lindmark, om Numer-Lotteriets indragande; 9:o Domprosten 111. m. Doctor Bruhn örn anslag till Inrättningen för sinnessjuka å Fridhem, jemte ett, af Kyrkoherden Bergvall i ämnet afgifvet •yttrande; 10:o Biskopen m. m. Agardh, örn anslag till utvidgning af Carlstads läroverks byggnad. 11 :o Prosten Lalin, om befrielse från rotering för Torps Prestgård å Dahlsland; 12:o Prosten Sidner, om understöd för Lapparna; 13:o Gmminister Dahlgren, örn anställande vid Kongl. Bibliotheket af en vice Bibliothekarie, med lön å stat, jemte ett af Professor Geijer gjordt tillägg om anslag till aflöning åt en andre Vaktmästare vid Kongl. Bibliotheket; l4:o Comminister Dahlgren, med förslag till ändringar i Reglementet för Riksgälds-Gontoiret; 15:o Biskopen nr m. Doctor Holmström, om' uppförande på allmänna indragnings-staten af 2:ne Emeriti-löner för hvarje Stift i Riket, en för Lectorn* vid Gymnasierne, eller Rectorer vid Cathedral-skolorne, samt en för Rectorer viel så kallade högre Lärdomsoch Apologist-skolor. 128 Prot. Utdr. d. ti Mars 18^.0. l6:o Biskopen m. in. Doctor Holmström, 0111 anslag till det af Professoren JY.