Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s und. skrifvelse år i83o, hvaruti säges; "R. St. derjemte hos E. K. M. ''föreslå- och anhålla, att en lägre enhet, än den närvarande, måtte för ”myntförhållandena och penningeberäkningen i landel bestämmas, och att ”denna enhet måttes blifva ett Silfvermyntj motsvarande i RiksdalerBanco”sedlar. ” -7- . "R. St. hade alltså, i. önsknings-väg, begärt en silfvermynt-enhet, mot svarande 18 sk. i silfver, men da Hans Majrt icke dertill i Nådér samtyckt, utan emellan Riksdagarna låtit slå vårt nuvarande silfvermynt likt det ganda i värde; så upptog denna Riksdags Banco-Utskott frågan å nyo i Betänkandet N:p 7, och resultatet deraf, efter mångfaldiga jemkningar, bl ef, d,en und. skrifvelsen N:o 167, i Expedilions-Utskoltels Samlingar daterad den 27 Oclober i834 — denna skrifvelse, på hvars besvarande map med sådan otålighet väntat!!” ,”Huru ofta jag än läst detta document till titlar eller conlext, har jag icke varit i stånd att upptäcka, att detsamma i ringaste mon sammanblandar frågan om ett nytt system Jör Rikets Silf vermyntj sorn utgör liufvudtiteln, med frågan om Bankens Creditsedlars form. Ej heller har jegi kunnat .undgå göra den reflexion, att, sedan R. St. i sine, under Maji jnånad sistlidne år, hällne öfverläggningar i detta ämne, hvaruti jag icke deltagit, måste hafva lönt betydlig, inverkan lill sitt såkallade beslut, genom den omständighet, att Kongl. Maj;t redan factiskt tagit Sitt, det vill säga, genom anbefalld utmyntning,låtit verkställa det, så förefaller mig den(und. skrifvelsen snarare sorn ett omklädt lillkännagifvande, att R.
Hg ahättnintr, ofta med f arin j la p’i , ^öra den lönande h>r tillverkaren, oaktadt desskadlighet for d*'t AllmänhaDa dessutom Jordbrukets eget tlign vinst af branvinsbrän ningen skall bestå i iranken, synes flen, j detta afseende, vara onödig i en årstid, då tHleing på grä-sbete gifvet kreaturen en tillräcklig och -undare föda, och da de manga vigtigare göromål, sorn utider den vackra delen af året fordra Eandtmannons alla stunder och odelade omtanka, ej bora hi idras genom bi änv insbränning. Att dess fortsättande bela året igenom vore en Landtmannens Rättighet, kan jag äfv«-n så litt t finna , sorn att det b lefve hans båtnad. Jag tror derföre att, så vida någon sådan vid ymnig årsvext skall få äga rum, den åtmindstone bör inskränka» till Den 17 Juli. f. m. 77? högst 6 månader om året, och för öfrigt med de flera, i Kongl. Majts Nådiga Kungörelse om hnsbehoisbranvinsbränning m. m. af den 9 October 1812, anförda vilkor och förbehåll; såsom att Konungen tnå äga ”rätt, n r Han, af förekommande viktiga skäl, finn r nödigt och för landet nyttigt, att på längre eller kortare tid förbjuda bränvinstillv er kilin gen: att på landet rättigheten till sådan husbehofsbränning skall endast åtfölja hemman och hemmansdel ur med åsatt mantal efter Jordboken, 01. m.: ate Xliindsta pannrytnden hor vara 20 och störst» 90 kannor: att ingenstädes får i Etfr verk eller på samma hemmansbostad nyttjas mer än 2 panpor af sistnämnda storlek ra-. 111.” hvarigenom således de förut.på många stallen i går.g varande stora privata verk, som med skäl må kallas Bräminsfabviker h alldeles biel vo röi bjudna, sorn de ock alltid bora förblifva.
Inom Borgare-Ståndet, af Herr F. Rooth, hvilken (uti motionen N:o 1) under anförande hurusom, för utvecklingen och beståndet af den vackra idé, som läge till grund för skarpskytteväsendet, det vore nödvändigt att densamma blefve af Statsmagterna understödd, hemställt, att, på det jemväl personer, hvilka saknade medel att sjelfve anskaffa sig gevär, måtte blifva satte i tillfälle att erbjuda fosterlandet sin tjenst, Rikets Ständer måtte anslå 100,000 R:dr R:mt, att i mån af behof hållas skarpskyttekorpserna, så väl i städerna som å landet, tillhanda i och för inköp af gevär. Af Herr .4. Blanche, som, (i en under N:o 4 intagen motion) efter en omfattande utveckling af skarpskytterörelsens betydelse för rikets försvar (i afseende hvarå Utskottet, för undvikande af vidlyftighet, nödgas hänvisa till motionen), hufvudsak - 4 Stats-U(skottets Utlåtande N:o 67. ligen anfört, att en af de omständigheter, som hittills i väsendtlig mån försvårat och fördröjt skarpskytteföreningarnes militäriska utbildning, varit brist på exercisgevär, hvadan motionären hemställt: f:o alt åt hvarje skarpskytteförening, som anmält sig vilja ingå på Kongl. Förordningen den 8 Mars 1861 samt i öfverensstämmelse dermed inlemnat förslag till öfverbefälhafvare, måtte öfverlåtas det antal till krigsbruk odugliga, i Kronans förråder befintliga exercisgevär, som blefve hegardt, mot det att föreningen åtoge sig kostnaderna för inpackning, afsändning och transport, samt att öfverbefälhafvaren i sin årsrapport, enligt förrättad inventering, redovisade för gevärens befintlighet och tillstånd.
angående anslag till godtgörande af kostnaderne i och för Hans Kongl, Kronprinsens verkställde Utrikes resa och förestående höga förmälning? om medels anvisande till kostnadens bestridande för tryckning af vissa Cornmitteradés förslag till en förändrad organisation af åtskilige Styrelseverk? om Allmogens arbetsskyldigheter vid särskilde Kungsgårdar ocll^Bostälj len; rörande väckt fråga om aflöning för Uppbördsskrifvare i Norra Orterne eller lön-tillökning för Länsmän till KroOöFögdarnes biträde i Executions-mål; om föreslagen förhöjning i den pension Registratorn i f. d. CanaliCollegium, Ferdinand Berndtson af StatsVerket Innehar; angå • ende föreslagen undersökning om besparingarnes användande och om CoursControlleurernes arfVoden? om Öfverlemnande till Särskilta Utskottet ftf åtskilligé till StatsUtskottet remitterade Memorial; i anledning af Väckt fråga om indragning af den såkallade Prostetunnan? angående beräkningsgrunder för Riksmarkegångspriset å den 62a Ven 2f Maji f. m. under Rikets Embetsoch TjenstemannaStater med penninge löner uppförde Spannemål; om förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs Län; i anledning af vackt fråga om belöning till f. d. RiksdagsFullmäktigen Petter Andersson i Domvalla för dess curmethod i veneriska och andra sjukdomar; om anslag å Stat till ved för LandsCanzlierne och LandtRanterierne; angående ersättning till Allmogen i tvän. ne Socknar af Norrbottens
ville hon nödvändigt i år, och reste gjorde hon; men denna gång hade hon uppgifvit tanken på en fotvandring, då hon ej hade något sällskap. I stället ville hon resa kanalvägen till Göteborg •. — det var en färd som hon länge längtat efter att få göra. Sedan tänkte hon fara till Kristiania och därifrån göra en och annan utflykt till omgifningarna — så ville hon begifva sig till Throndhjem och se den härliga domkyrkan, genom hvars hvalf hon så ofta i inbillningen vandrat, och så hem igen genom Jämtland. Det skulle bli en härlig färd — tänk: Trollhättan, Ringerike, Trondhjera och Areskutan — det skulle bli något att berätta för de små eleverna om, då hon kom hem igen! Det var en vacker, strålande julimorgon, som Lotten från ångbåtens däck viftade farväl åt sina vänner på kajen och gled öfver Mälarens dansande vågor mot söder — mot söder! I första hand skulle hon emellertid besöka Vadstena, där en gammal vän och skolkamrat till henne var bosatt, en prästänka med två söner, och Lotten skulle icke förlåtit sig själf, om hon farit förbi, utan att hälsa på Karin. (Forts.) Innehållsforteekning. Idun Stockholm, N:r 19 (282) Fredagen den 12 maj 1893 Prenumerationspris pr Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam år: k r. FRITHIOF A l l m. T e l e f. 61 Rosina » Jfc£) itt mål var högt, och därför ej som andra Du kunde på de nötta stigar vandra, Men viljestark du kunde rödja digläPSgSa Igenom rös och snår en egen stig. — Då dina fötter på den stigen blödde, Ditt hjärtas fasta tillförsikt dig stödde, Och murkna skrankor föllo, och du gick Emot ditt mål med oförvillad blick. — Hvad ville du? Jo — rättigheten vinna Att vara dina systrars läkarinna, Att locka plågan, som sig gömmer skyggt Att till din milda barm sig luta tryggt. » Den 23 oktober 1878 föranstaltade ett stort antal damer i Helsingfors en fest för Finlands första kvinnliga läkare — Rosina Heikel.
Då himlahvalfvet ej var molnhöljdt och då norrskenets svaga ljus ej fördunklades af solens eller fullmånens strålar, började dessa bågar vanligen att visa sig mellan kl. 8 och kl. 9 e. m. och syntes sedan oafbrutet, under midvintern till kl. 6, längre fram på året till kl. 3 om morgonen. Häraf framgår, att norrskenet äfven under ett minimi-år är ett permanent naturfenomen. Bågarnes nästan oföränderliga läge har vidare möjliggjort en mängd mätningar af deras höjd, utbredning och läge, hvaraf jag trott mig kunna sluta: att vårt jordklot äfven under ett norrskensminimi-år är prydt med en nästan ständig, enkel, dubbel eller flerdubbel ljuskrans, hvars inre kant vanligen har en höjd öfver jordytan af ungefär 200 kilometer eller 0,03 jordradier, hvars midt, »norrskenspolen», är belägen något under jordytan, ett stycke norr om den magnetiska polen, och som, med en tvärgenomskärning af 2000 kilometer eller 0,3 jordradier, utbreder sig i ett plan vinkelrätt mot den jordradie, som träffar kretsens medelpunkt. Jag har benämnt denna ljuskrans norrskensglorian med anledning af dess form och dess likhet med strålkronan kring ett helgons hufvud. Den står i samma förhållande till Skandinaviens stråloch draperinorrsken, som passadoch monsunvindarne i södern till nordens oregelbundna vindar och stormar. Sjelfva kransens ljus är aldrig stråldeladt, utan snarlikt det ljus, som gått igenom en mattslipad glasskifva. Då norrskenet blir starkare, förändras ljuskransens omfång: man ser dubbla eller flerdubbla bågar, oftast belägna ungefär i samma plan och med gemensam medelpunkt, och strålkastning eger rum mellan de olika bågarne. Sällan ser man bågar, som ligga oregelbundet till hvarandra och korsa hvarandra. Synområdet för den vanliga bågen är begränsadt inom tvenne kretsar, som dragas på jordytan, med norrskenspolen till midt och radier mätta på jordens rundning af 8° och 28°.
Jag skall ock emedlertid Hans Kongl. Höghet ära och wörda, Honom huld wara, och etter yttersta förmäga Laglikmätigt dch bästa och förmän befordra, samt det, som Hans Kongl Höghet till skada och försäng lända kan afwarsa, och i lid tillkännagiiwa om iag finner nägot sadant ä förde wara. Sä fant mig Gud hjelpe till Lif och Själ. Eds,Formular'r för Hans Aontzl. Höghet Aronprinsen cNKILH/M Jag , lofwar och fwärwid Gud och Hans Heliga Ewangelium, att, säsvm Swea Rikes Stander genom ett fritt och enstämmigt Wal utkorat och förklarat Mig till Swea Rikes KronPnns att efter Hans Kongl. Masts den Stormällttgste Konungs och Herres den XIII. nu jämwäl min Allernädigste Konungs och Herres dödeliga alsäng (hwarmed den Högste Guden Nådeligen länge sördröje), Swea Rikes Regering tillträda, Ridd. och Ad. Prst.5B» till 4S 466 Den lo Jamrar». till Sweriges Konung Krönas och Hyllas, samt Riker styra efter ben af Riksens Ständer ben 6 Junit ,809 faststälbe, samt af Konung och Riksens Ständer antagne Regerings-Forms bokstafliga föreskrift. Rikets öfrige gällande, sä wä! Grund, Lagar som Allmänna Lag och Laga Stadgar. Wtfä will och stall Jag, Högbemält Hans Kongl. Mast för min rätte och laglige Konung hälla, honom med all lydnad och kärlek ära och wörda, Hans och Rikets sannstyldiga gagn och bästa loglikmätigl befrämja, jamt oryggeligen hälla och uppfylla allt det hwartill Jag Mig uti Min till Hans Kongl. Maj:t och Riksens Ständer under den afgiina försäkran utföst: sä sant mig Gud hjelpe till Lif och Själ.
I öfrigt och sorn man på detta rum så ofta hör talare vädja till det Högh Ståndets ridderlighet samt dess stora minnen, torde det ock vara mig tillåtet att i denna fråga vädja till minnet af Sveriges störste Konung, den store Gustaf Adolph, som på Liitzens blodiga slätter offrade sitt dyrbara lif för en allmännelig religionsoch samvetsfrihet. Det vore visserligen mycket att tillägga i anledn. af de yttranden Hr Tham samt H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm afgifvit, men då jag måhända redan allt för länge uptagit R. o. Ad:s tid, vill jag endast inskränka mig dertill, att förklara det Hr Gr. Löwenhjelms erinran, att derest remiss af Frih. Creutz’s motion komme att ega rum, borde den ske till Const.Utsk., saknar allt stöd af lag, enär frågan, som endast rörer allmänna lagbestämmelser, jemnlikt 53 och 87 §§:ne Reg.F:n bör till LagUtsk. remitteras. Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh.: Sedan jag haft tillfälle att taga kännedom om den motion Frih. Creutz i sista plenum ånyo inlemnat, har jag vid jemförelse med den förut i samma ämne af honom väckte funnit, att denne sednare är af nästan samma lydelse som den förra. Jag vill icke härmed säga, att ju icke möjligen flera förändringar hafva blifvit gjorde än dem jag antecknat, men jag har bär återfunnit oförändrade nästan alla de väsendtliga punkter, som förra gången förekommo mig anstötliga, till och med grundlagsvidriga. Den första af de utaf mig bemärkte förändringarne är den, att då Frilnn i sin första motion säger: ”Till råga på illviljan, för hvilken detta gudfrukliga folk är föremål” etc. så heter det nu: ”Till råga på förföljelsen”. Detta är ungefär samme mening och den anmärkn. häremot, som Hr Tersmeden i förra plenum gjorde, qvarstår således till hela sin kraft.
Dess sammansättning såsom DomstoIsBetjening har redan blifvit föreslagen af LagComittéen i fråga om RättegångsBalken och särskilta Utskottet kommer val att yttra sig om föredragningen i StatsRådet, Samme värde Talare, som yttrat denna anmärkning, har ock gjort den , att hoppet om befordran genom en mägtig förman , hos hvilken man gjorde tjenst, fordom svarat emot den ftin, som föreslås åt JustitiaeCantzlerens Seeréterare, hvilken ej nu kan hoppas detsamma, då icke JustitieeCantzleren utan JustitiaeMinistern kommit i RiksDrotzets ställe. Jag nämnde sista gången icke denne Secreterare. Nu får jag yttra dels, att det ifrågavarande hoppet icke bör vara mycket mindre nu än förr, Ridd. o. Ad, Prof, IV. Band. n. i6i Dta £ Julit f. m. emedan det är JustitiaeCantzleren, som har uppsigt och myndighet öfver Lagskipningen, och som i sjelfva verket mera har en JustitiaeMinisters befattning, än den der bär namnet deraf. Detta missförhållande bör upphöra, och i sådant fall behöfves ej en särskilt Secreterare för JustitiaeMinisterns åklagare-befattning. Innan en sådan ändring sker, synes ingen Secreterare hos JustitiaeCanzlern böra tillsättas. En värd Talare har väl yttrat att JustitiaeCantzlern icke borde kunna indragas. Det kommer likväl derpå ann; två Stånd hafva inom Särskilta Utskottet stannat emot två uti denna fråga. Det är möjligt att förhållandet blir detsamma hos Riksens Ständer; men mig förefaller det så som borde JustitiasMinistern hafva tillsyn öfver lagskipningen, på sätt RiksDrotzet fordom ägde. Man har ansett som en följd af glömska , att vissa bland Betjeningen uti Götha HofRätt icke fått tillgodonjuta den allmänna löne-förhöjningen. Om Riksens Ständer skola godtgöra den , så frågas om de icke äfven böra ersätta den glömska, hvarigenom färre HofRättsRåds-löner för hvarje Division finnas uti Götha HofRätt än uti de öfriga.
Mig synes, hvad Hr af Klint anfört, vara så riktigt, att jag ieke kan annat än med honom förena mig, särdeles som här icke begäres något utöfver hvad K. M:s Propos. innehåller. Jag skulle tro det icke vara öfverdrifvet, om R. o.Äd. behagade för dessa båda platser bibehålla de af K. M. föreslagna traktamenten. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Jag ber att få instämma i hvad Gr. Anckarsvärd anfört, och tror att förhållanden kunna inträffa, då dessa platser kunna blifva ganska vigtiga. Frih. Ter smeden: Jag instämmer i att de begge ifrågav:de Befälhafvarne äro behöfliga, och att det arfvode, K. M. för dem föreslagit, icke är allWör högt tilltaget; men deremot finnes på kommendantsstaten uptagné flera så väl Gränsbefälhafvare som Kommendanter, som man ej rätt kan inse behofvet af, och genom hvil - 58 Den 4 Juli e. m. kas indragning tillgång bör kunna beredas för de förras bättre aflönande, oell hvarigenom detta anslags beviljande nu torde vara öfverflödigt. Sådant är t. ex. förhållandet med Carlshamn. Då dessutom, såsom jag redan ett par gånger förut anmärkt, någon förändring icke är att förvänta hos de andra Stånden, så synes det mig temligen ändamålslöst, att R. o. Ad. här beslutar någon förhöjning. Hr Lefrén: I händelse E. o. Ad. skulle besluta i enlighet med Utsk:s förslag, får jag fästa upvnärksamheten på vigten deraf, att hvad som står i premissen litt. e, måtte inflyta i redaktionen, så att icke ett naket afslag kommer att i den underd. skrifvelsen till K. M. synas. Hr Printzensköld: Med anledn. af hvad Hr Lefrén nu yttrat, anser jag mig, som ledamot i Exped.Utsk. skyldig uplysa, att i den underd. skrifvelsen till K. M. ofelbart måste uptagas några skäl, hvarföre E. St:r icke bifallit K. M:s Propos.
R:dr banko, dertill hvar och en emellan Färjestadens och Röhälla färjplatser, samt emellan förstnämnde ställe och Fröbygårda boende gjorde sig förfallen, som under den tid, då öppet vatten vore, till motliggande fasta land öfverförde främmande personer, kreatur eller varor, Kongl. Kammar-kollegium, uppå anförd klagan öfver berörde vite, den 7 Juli 1823, detsamma upphäll, genom hvilken högstberörde nådiga resolution Kongl. Maj: t funnit det väl icke kunna förvägras de emellan ifrågavarande färjplatser bo - 14 Allmänna Besvärsock Ekonomi-Vtskottets Utlåtande N: 32. ende persomer, att med egna farkoster fortskaffa sig sjelfva, sitt husfolk, en eller annan af sina grannar, samt egna kreatur och varor, men att en vidare utsträckt transporträttighet för dem icke borde ega rum, enär, pä sätt ej mindre kronofogden i orten, än äfven Kongl Maj:ts befallningshafvande anfort, sådant kunde föranleda till hvarjehanda oordningar, betaga vederbörande möjligheten att hålla nödig tillsyn derå, att framfarandes säkerhet till lif och egendom icke äfventyrades, samt försvåra den, kronobetjeningen åliggande, kontroll mot kringstrykande af passlöst och vanartigt folk; hvadan Kongl. Majit i nåder pröfvat skäligt att, med upphäfvande af Kongl.
Utaf qvarstående 4000 Tunnor har Kongl. Majit uti förberörde Nådiga Bref d. 22Martii 1821 förklaratsigvilja af egne Medel godtgöra förlusten å I00O Tunnor, enligt uträkning och Liqvid bestigande sig till 4,099 R:dr32sk. Banco, och dertill lemnat anvisning å Barthelemiske-Fonden, men för de öfriga 3000 Tunnor skulle förlusten hoS Riksens Ständer vid innevarande Riksdag till afskrifning anmälas, heldst, enligt hvad Stats-Utskottets Betänkandeiu io65 Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Bref yttrat, Riksens Sländer, genom dröjsmålet, som år 1818 egde rum, vid besvarandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, sjelfver gifvit anledning till den yppade forlusten, hvilken åter för ifråga komne 3000 Tunnor blifvit uträknad till g,62g R:dr 35 sk. 6 r:st. B:co; Och har Kongl. Maj:t i detta ämne till Stats-Utskottet, under d. 25 sistl. Januarii, aflåtit Dess Nådiga Proposition , ofver hvilken Stats-Utskottet under nedanskrefne dag särskildt afgifvit Sitt Betänkande. Stats-Utskottet får dessutom vördsamligen föreslå, i händelse dess uti nyss åberopade Betänkande gjorde hemställan vinner Riksens Höglofl. Ständers bifall, Och underdånig skrifvelse i följd deraf till Kongl. Maj:t kommer att expedieras, det Riksens Höglofl. Ständer, äfven vid samma tillfälle, må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig påminnelses utförande till den auctoritet, åt hvilken Kongl. Maj: t Nådigst öfverlemnat förvaltningen och redovisningen af Bar-' thelemiske Fonden, att till Allmänna Magazins-Inråttningen utbetala de å samma Ifond an viste, men hittills oliqviderade 4,099 R:dr 32 sk. Banco.
De så kallade Trippiska köpegodsen i Halland. i83o den 6 Februarii i underdånighet anmäld och lagd till liandlingarne. Bikung till R, St. St. Just. Ombud sm. Em b. Ber, dt i5 Jav% 18 34* 68 O Förhöjd t hyresanslag för Landshöfdilige-Residenceliuset i Hernösand. Kongl. Majit, sorn bifallit, hvad Rikets Ständer härutinnan i underdånighet hemställt, har, uti Nådigt Bref den 22 December i83j, lemnat vederbörande deraf del till behörig verkställighet. %° Användande af deli till Ädelforss Guldverk lydande Egendom med tillhörigheter. Genom Nådigt Bref den i3 Mars i83o har Kongl. Maj:t anbefallt Kammar-Gollegium att om verkställighet af Rikets Ständers beslut rörande nämnde Guldverk och derunder lydande hemman m. m. gå i författning. \ y0:0 Utarbetandet af en Författning rörande Civile befordringar. Under den 6 Mars i83o har .Kongl. Mäj:t i Nåder anbefallt de till en förbättrad organisation af RiketsCollegier och Administrativa Werk förordnade Comiterade samt Presidenten i Svea IIöf-Rätt, att, efter gemensam öfverläggning med hvarandra, i sammanhang med deras redan erhållne uppdrag, föreslå lämpliga föreskrifter i afseende på upprättande af fulslag lill Civila tjenster i allmänhet. 7UO Förständigande till Publike Werk och Inrättningar att icke utöfver behofvet antaga extra Wakt-betjente. Under den iq Junii x83o har Kongl; Maj:t rörande detta ämne utfärdat Nådig Kungörelse. 72:° Ändringar och rättelser 1 i8o5 års Legostadgä. Under den 28 November r833 är en förnyad Tjenstehjons-stadga utfärdad. 73:0 Någon jemkning i grunderna för RecögnitionS-Skogarnas skattläggning, samt om åtgärder till'påskyndande af ännu oskattlagde Recognitions-skogars skattläggning.- Bil. till R. St. Just.
Den aa Juli f. ra. iS3 barn, hvilka icke äro i tillfälle att kunna begagna undervisning hemma. Sådan är åtminstone syftningen med betänkandet. Man har anmärkt, att Utsktn slräckt sig för långt, då de tillstyrkt, att pastor och hans adjunct icke skulle få vara ordinarie skollärare. Vid öfverläggningen härom inom Utsk:n, yttrades, att om pastor och hans adjunct kunde tillika få vara ordinarie skollärare, med tillgodonjutande af dermed förenade inkomster; så torde kunna hända, att en och annan gerna åtog sig delta åliggande. Men då det icke funnes någon i pastoratet, mer än pastor, som kunde vaka öfver skolundervisningens ordentliga gång; så vore det vådligt, om han blefve den verkställande organen, då den bevakande myndigheten tillika vore hos honom förenad. Detta tillskott af göromål skulle försvåra hans embetsmannabefattning. Alt ålägga bouoin denna tillökning i arbete titan motsvarande inkomst, vore icke billigt. Dessutom skulle pastors göromål råka i collision med skolundervisningens, troligen till mehn för den sednare. — När Ulsktn afstyrkt veckopenningarna, hafva de ansett tillräckligt, att hvarje mantalsskrifven person contribuerar till skolans underhåll. Min egen erfarenhet har sagt mig, att vid de skolor, hvarest veckopenningar existera, utgöra de, isynnerhet bland den mindre bemedlade classen, ett stort hinder att förmå föräldrarna att skicka sina barn till skolan. Deremot hafva Utsktn tillstyrkt en inträdesafgift alt erläggas af en hvar, som antages i skolan. Jag erkänner, att då denna afgift förskottsvis erlägges, och barnet snart efter inträdet dör eller af annan anleda, upphör med skolgången , så har betalningen blifvit erlagd utan något gagn; men om en afgift icke erlägges genast, utan skulle i mindre delar betalas i mån af den tid undervisning begagnats, så blefve den ett slags veckopenning, som kunde verka på de mindre bemedlade föräldrarna alt hålla barnen hemma, Deremot kunde inträdesafgiften återfås, i händelse barnet skulle dö eller med föräldrarna afflytta från församlingen.