Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa berättigade endast innehafvaren att ifrån ett visst område af Kronans jord, hvilket område vore utsträckt ända till hundra tusentals tunnland skogbärande mark för hvarje sågverk, hemta sågtimmer till visst antal trän af från och med några hundrade till och med 5 å 6,000; hvarjemte sågverks-privilegierna merändels innehöllo det vilkor, att å den till stockfångst anvista kronomarken hemmans-anläggningar icke fingo förhindras. Genom Kongl. Brefvet den 13 Juni 1820 stadgades först att ingen mark vidare finge till sågverk upplåtas; men uti Kongl. Brefvet den 2 Maj 1826 erhöllo sågverken en förmån, som ursprungligen icke var dem tillagd, nemligen rättighet till anläggning af så många hemman, att från deras skogar, privilegierade stockantalet kunde erhållas; hvarjemte, om sågskogarne genom hemmans-anläggningar eller fyllnad i områden åt äldre hemman undergått minskning, bristen borde ersättas af annan befintlig odisponerad mark; och genom Kongl. Brefvet den 29 Maj 1852 utsträcktes sågverkens rätt än vidare, sä att under pågående afvittring mark får tilldelas dessa verk under orubblig besittningsrätt, utan att ens de med hemman förenade skyldigheter dervid fästas. Ett sådant förfarande med Kronans jord syntes ej vara med föreskrifterna i 77 § Regerings-formen öfverensstämmande; och vid utfärdandet af alla dessa privilegier hade man helt och hållet uraktlåtit att taga i betraktande landets för odling särdeles tjenliga beskaffenhet, och icke besinnat att hvarken enskilde personers eller bolags krafter förmå uppodla de af läns storlek upplåtna rymder, hvilkas odlande kunde sysselsätta en Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande N:o i69. 5 hel befolkning under många årtionden.
Distriktskommissarien är ordförande och hans röst den afgörande, äfven i minoriteten, intilldess Finanzministerium afgjort frågan. Den skattskyldige, således äfven den yrkesoch personalskatten i allmänhet underkastade, är pligtig att på kallelse tillstädeskomma, vid påföljd af lika straff, som för uraktlåten deklaration, och att afgifva alla muntliga och skriftliga uppgifter, så att han kan beediga dem. Ed får dock afläggas endast på deklarentens eget erbjudande eller efter förordnande af Finanzministerium. Han bör i sådant fall alltid göras uppmärksam på edens vigt och lagliga följder. Distriktskommissarien eger rätt till delfående af offentliga handlingar, såsom inteckningsprotokoll, bouppteckningar, förmyndareräkningar, köpebref etc. Hvarje räntetagare, med en ränteinkomst af öfver 250 Tbaler (666 J rdr), kan fordra, att hans skattebidrag icke införes i stadseller orttaxeringslängden, utan upptages i särskild förteckning. som kallas hemlig ränterulla. Den, som af denna rättighet vill begagna sig. insänder, inom föreskrifven tid, till distriktskommissarien, under kuvert med påskrift »ränterullan tillhörande», en uppgift eller deklaration, frankerad, jemte brefbärare-afgift. Till undvikande af misstag, böra dopoch tillnamn, boningsort, husets nummer etc. tydligt vara deri utsatta. De sålunda under tysthetsförbehåll insända uppgifterna få icke för taxeringskommissionen yppas, utan har distriktskommissarien att efterse, det sådana personer i och för sina ränteinkomster bekattas, såsom hade de icke deklarerat eller inlemnat någon uppgift. Ar den hemliga deklarationen högre eller blott en klass lägre än kommissionens taxering, sä införes deklarationen i hem i i • • liga ränterullan. Synes deklarationen för lag, eller bestämmer kommissionen en högre, äfven om deklarenten söker bevisa sin uppgifts rigtighet, så införes kommissio nens taxering i ränterullan. Huruvida taxeringssumman fortfarande kommer att qvarstå i hemliga ränterullan, beror, likasom sjelfva skattebeloppet, på reklamation och utslag derå.
Efter hvad förra Embetsberättelserna, sednast den för åren 1840 och 1841, gifva vid handen, hade, ifrån och med år 1830 till och med år 1839 70 eller under loppet af tio år, blifvit till dödsstraff dömda 603 personer, ibland hvilka icke benådade 169, hvaraf 140 män och 29 qvinnor, undergått sådant straff, men de öfriga 434, hvaraf 314 män och 120 qvinnor erhållit nåd; visande ett medeltal, för år räknadt, af 60 dömde, 17 ej benådade och 43 benådade. Under de sedermera förflutna fern åren, ifrån och med år 1840, hvarom sistnämnde berättelse äfven innehåller uppgift, samt till och med år 1844, hafva de sakfälldes antal utgjort 365, ibland hvilka blott 23, hvaraf 21 män och 2 qvinnor, ej blifvit benådade, utan undergått dödsstraffet, men de öfriga 342, hvaraf 262 män och 80 qvinnor, vunnit förskoning derifrån; således, för denna tid, ett årligt medeltal af 73 dömde, 5 ej benådade och 68 benådade. Sammanläggas åter de femton åren, hvarunder de dömdes antal utgjort 968, de icke benådades 192 och de benådades 776, uppstår ett meddeltal, för år räknadt, af 64 dömde, 13 ej benådade och 51 benådade. Högsta antalet icke benådade har förekommit år 1831, utgörande 21 af 68 dömde; hvaremot och sedan åren 1840 och 1842 visat det minsta antalet icke benådade, nemligen hvardera året endast 2, året 1844 slutligen företer det i dubbelt hänseende sällsynta resultat, att de dömdes antal varit utom jemförelse det största, uppgående till 116, och att alla blifvit ifrån dödsstraffet förskonade.
1 uti § 13 af landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864; 10:o samme man, om utfärdande af ny skiftesstadga; 11 :o Nils Petersson från Calmar län, om nedsättning af antalet båtsmän inom Södra Möre härad, emot erläggande af vakansafgift, m. m.; 12:o Leonard Johan Fahlander från Westerbottens län, angående förhöjning af de uti §§ 22 och 23 af Kongl. Förordningen om landsting af den 21 Mars 1862 stadgade böter; 13:o Ludvig Norrby från Gotlands län, om indragning af de på Gotland indelade två båtsmanskompanicr, m. m.; och 14:o Anders Persson från Christianstads län, om ändring eller förklaring af Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium den 17 September 1836, om lämpligare fördelning emellan socknarne i samma pastorat af den återvunna helgonskylden. S. D Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet följande motioner, nemligen af: l:o Andreas Eskilsson från Blekinge län, om anslag af allmänna medel till ersättning åt
Som Sjömän endast rätt kunna dumma om livad Sjömän kunna göra, så tror jag att hvarje utpekning af Nationens representanter , för eller emot ettdera af Sjövapnen i denna stund i min öfvertygelse är så mycket orig-» tigare, som en Sjöcorpsernas sammanslagning hör föregå och till dem lemnäs att rigtigt med hvarandra förenas , hvarefter först en rätt Sjömanna-esprit kan suponeras uppkomma, stark nog att ge ljus och ledning åt Nationen. Emedlertid blir det alltid Konungens i O Grundlågarne ti Hägde rättighet, att om Rikets försvar till Lands och Sjöss ordna efter siLt godtfinnande, Ständerne endast förbehållet att anslå medlen, och då detta är gjordt, blir måhända det enda som återstår, att underdånigst underrätta Kongl. Maj:t, att den anslagne summan är det högsta Nationen för det närvarande kan åtaga sig, och att anhålla att Kongl. Maj:t täcktes låta, genom alla möjliga åtgärder och besparingar, göra dessa anslag så dryga och tillräckliga som möjligt. Denna reservation anhåller jag ödmjukast må till Stånden få åtfölja Högloft. Utskottens Betänkande, så mycket heldre som 31 Röster vid voteringen utgjort pluraliteten emot 4° som voro i Minoriteten.” 43a Stats-Utskottets Häruti instämde Herr Grefve Rosen, A., så val som Bonde-Ståndets samtlige närvarande Ledamöter.
Jag minns, att jag smålog, att jag svarade honom på allt hvad han sade, att jag till och med fann samtalsämnen själf. Men jag tyckte, att alltsammans försiggick, utan att jag själf var med. Det föreföll mig, som om jag drömde, och oupphörligt sjöng det för mina öron: »Nu vaknar du snart. Nu vaknar du. Nu måste du nödvändigt vakna. Vi kommo fram till stationen, och jag steg af, stödd på Pierres hand. Hela tiden var jag förvånad, helt simpelt och enkelt förvånad, öfver att ingenting märkvärdigt inträffade. Jag öfverfölls så häftigt af den känslan, att det hela egentligen var ytterligt löjligt, att jag nästan måste lägga band på mig för att icke skratta högt. Då kom stationsinspektoren, liten och beskäftig, hälsade på oss och ställde sig med sin ämbetsmannamin och väntade på tåget, medan han då och då yttrade ett par intetsägande ord. Hvad ville han mig egentligen? Hvad ville alla människor mig? Jag tyckte, att jag velat göra perrongen tom på folk, om jag endast kunnat, och jag undrade öfver, att ingen såg hur hotfullt jag betraktade dem. »Nu kommer tåget,» sade Pierre. Hvarför skulle han också säga det? Tåget, ja tåget. Det kom som en jätteorm, ringlande fram öfver de platta skenorna. Om jag skulle kasta mig ned på banan, just som det svarta odjuret hväste förbi mig! Då vore allt slut, då skulle allt tystna inom mig med ett krossande ljud, som om man tystade en surrande flugsvärm, instängd i en glaskupa genom att slå sönder kupan. Jag tänkte på detta, eller det hvirflade genom min hjärna. Men jag visste på samma gång, att det var nonsens, och att jag aldrig skulle göra det. Leende, viftande, förtviflad öfver att se mina egna åtbörder, känna minspelet i mitt eget ansikte lika tydligt, som om jag sett mig i spegeln, stod jag och såg hur vagnarna gledo mig förbi – utan att jag kunde se mer än ett enda fönster, där jag upptäckte Elsas ansikte och bredvid hennes ett undrande, förläget gossansikte, som jag aldrig visste mig hafva sett.
T v å Mot hektogram sjösjuka. » Amyleum ger man en ny dosis. Tipsy pudding tandvärk. O. H. D. mot Mot tandvärk är Kallas på engelska och är särdeles god och välsmakande. Bakning. 3 ägg knådas till en deg, som Huskurer. Mandelbröd. Bakas till aflånga bröd, som trillas i fint hackad mandel. Doktorinnan. och röres E t t verksamt medel fint pulvriserad alun. M a n tager litet däraf på en bomullstapp och stoppar denna i den ihåliga, värkande tanden. Så snart alunpulvret upplöst sig, försvinna plågorna. Solkiga rockkragar af ylletyg rengö- ras med äggula. Gulan af ett ägg hälles på de solkiga ställena och får därpå torka. Ora några timmar tages massan bort och kragen tvättas med ljumt vatten. Verkan af äggulan är absorberande. A t v e n snickarlim kan rekommenderas. Hela kragen öfverstrykes medels en pensel med tunnt, varmt lim och upphänges i värmen att torka. Härpå bestryker man den med uppvärm grön såpa, hvarpå man afborstar alltsammans med kornbränvin. På detta sätt rengör man kragen fullständigt utan att skada tyget. v. P. Recept. Bingmar. Kräftsoppa (bisque). Billig Medelstora soppaFyra morötter, 4 purjokräftor efter behof kokas i salt och vatten, stjärtarne urrensas, kräftskalen stötas med smör, läggas i kastrull jämte ett franskt bröd (till soppa åt 4 a 5 personer); buljong af kött (eller fisk) tillsättes; ställes på svag eld en timme, utan att få koka; drifves genom sikt, kräftstjärtarne iläggas, och soppan serveras. Bittermandelsbröd. Doktorinnan. Ernesto. Köttpudding. K ö t t af hvad slag som hälst skares i stora tärningar samt lägges i en smord form, däröfver hälles buljong eller steksås. Kryddas med salt och peppar. Ett ganska tjockt lager kokt rifven potatis lägges ofvanpå, rifvet bröd och smör tillsättas till sist. Gräddas i ugnen ungefär en timme. och torkad mandel iröres.
I den bortre delen af matsalen befann sig en liten alkov, hälft afskild med tunga, purpurfärgade portierer. Den var tydligen afsedd för något lag gäster, som utan att stänga in sig i ett enskildt rum, dock ville vara mera för sig sjelft. Ett nygift par, tänkte jag vid mig sjelf, då jag i första ögonblicket hörde dämpade röster derinifrån. Men i detsamma slogs mitt öra af deras välbekanta klang — det var ju svenska, som talades! En landsman på utländsk botten intresserar en naturligtvis alltid, och jag tog ännu ett par steg fram. Ni satt hälft vänd ifrån mig, lutad öfver ert kuvert, — men jag kände er genast — och han, Kruse, stod i en sjelfsvåldig ställning vid er sida, studerande i vinlistan. Ni märkte mig aldrig, så hastigt passerade allt detta. Men hans och mina ögon möttes genast. Jag såg, hur han studsade och blef flammande röd, men han fann sig genast, sträckte handen till portiéren och drog den med ett hastigt ryck för alkovöppningen. » Oförskämd påträngenhet », hörde jag honom säga; » kan man ej ett ögonblick få ha ro för nyfikna glopar! » Och din stämma svarade: » Ja, man kunde verkligen vänta mera takt i detta stora Paris. » Hvad som under dessa första ögonblick arbetade inom mig skall jag icke söka beskrifva. Denne usling, som stulit mitt förtroende, dragit vexlar på min vänskap och varit den ende, med hvilken jag talat om dig under dessa långa Pariserår — hade begagnat min blinda tro till att bedraga mig på det enda jag skattade i verlden! Hade jag lydt det raseri, som till en början brusade inom mig, så hade jag trängt mig in, kastat mig öfver honom, strypt honom mellan dessa mina fingrar. Han vågade att fräckt möta min blick, då han af blygsel hade bort sjunka till jorden. Med knutna händer, med återhållen andedrägt stod jag tätt utanför den tunna gobelinen, som skilde oss åt — orörlig — länge. Så kom en af ställets kypare fram: » Est-ce que vous etez målade monsieur? » Jag spratt till, vände mig om och mötte min egen bild i spegeln ofvan buffeten. Det var ej under, att man började betrakta mig.
Enligt Statsrådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Maj:t dessa förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, Propositioner och Skrifvelser af den lydelse bilagorna till detta protokoll utvisa skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Axel Hegardt. 8 Kongl. May.ts Nåd. Skrifvelse N:o 23. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 1865, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af åtkilliga utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte beslutade lagförändringar; Gifven Stockholms Slott den 31 Oktober 1865. Då nedannämnda af Rikets sednast församlade Ständer beslutade lagförändringar, öfver hvilka Kongl. Maj:t innan Ständerna åtskiljdes, icke kunnat fatta och meddela Sitt nådiga beslut, ej heller sedermera blifvit af Kongl. Maj:t i nåder antagna, vill Kongl. Majit nu, i öfverensstämmelse med 87 § Regeringsformen, underrätta Rikets Ständer om de skäl, som derför utgjort hinder. Uti underdånig skrifvelse den 25 Juli 1863 hafva Rikets Ständer, med afseende å de flerfaidiga olägenheter, lagens föreskrift om afkunnande af Rådstufvurätts dom efter anslag för parter medförde, anmält det Rikets Ständer för sin del beslutat en författning af följande innehåll: »Med upphälvande af 2:dra momentet af 24 kap. 5 § Rättegångs-Balken, sådant detta lagrum blifvit förändradt genom Kongl. Förordningen den 18 April 1849, förordnas att samma moment skall erhålla följande lydelse: I Rådstufvu-rätt skall genast, efter det saken blifvit utförd, antingen dom afsägas, eller ock viss tid tillkännagifvas, då parterne ega komma tillstädes för att afhöra dom.»
Under tiden Sofi var hemma, brukade alltid hon och Sanna tillbringa aftnarne nere hos gubben. Sedan Sofi rest har det blifvit slut med dessa dagliga samqväm. Sanna och han äro naturligtvis ursinniga öfver det, men för folkets prats skull kunna de icke sitta på tu man hand derinne. Sanna brukar bjuda lärarinnan till sig för att på så sätt få förkläde, ty lärarinnan brukar sitta i Sannas eget rum der nere, och derifrån till kyrkoherdens är ju endast ett tuppfjät. Gubben och Sanna spela sällan eller aldrig tillhopa nu. Brädspelet har efterträdt pianospelet. Ågren och Marie stå för tillfället på temligen spänd fot, hvarför vet Ida ej. Men häromdagen då kyrkoherden var borta och det skulle drickas kaffe, hade Marie gått bort och ropat i hissen: ”Vill inte den unga kärringen komma upp och dricka kaffe med de gamla kärringarna, det vore ju trefligt om vi kunde få alla tre kärringarna samlade.” Hvilket tyder på att sqvallret rapporterat ett eller annat föraktligt yttrande af Sanna om Marie. Jag förstod nog att gumman trodde sig spela en trumf genom att få mig dit. När jag kom hade de redan druckit kaffe. Gumman sade åt pigan om hon ville säga åt fröken om mera kaffebröd. I stället dukades kaffebordet af. Vi gingo in på Idas rum. Jämmer öfver hennes ställning i huset, och jag undrar icke på det. Jag skulle finna det förskräckligt. Jag sade henne att jag ämnade få tag i kyrkoherden så fort som möjligt, emedan jag icke ämnade stanna till qväll. Gumman höjde sina händer mot skyarne – ”då är det ju så godt som icke något sällskap alls!” Hon var emellertid mycket ifrig i att det skulle vara hon och jag som skulle söka upp gemålen, och icke jag ensam. Vi gingo således ned. Jag knackade på hans dörr, öppnade sedan, men der fans ingen. Så gick gumman och tittade på expeditionen. Der var han. Lofvade att komma. Så gingo vi upp igen och satte oss i salongen. Gumman lade sjelf in en brasa, jag spelade. Inom länge kom sultanen och vi började musiken.
Vid föredragning af Preste-Standets Protokolls-Utdrag af den 4 denaes, innehållande, att sedan Commerce-Rådet Zenius, Uägmannen 1Schöne, Ofverste-Lieutnanten Pahlman, Häradshöfdingen Rickert, Expeditiops-Secreterären Vallerius och Kongl. Ofver-Hof-Predikanten Doctor Hedrén blifvit utsedde till de Committexade, hvilka jemte Riksens Ständers Justitieombudsman, äga att vaka öfver Tryckfrihetens vård, Preste-Ståndet beslutat anmoda Expeditions-Utskottet att behörig Expedition härom, uppsätta och till Riksens Ständers justering inlemna ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att uti enahanda Beslut med Preste-Ståndet instämma. S. D. Då nu ånyo föredrogs Banko-Utskottets den 6 dennes aflåtne samt den 8 i samma månad på bordet lagde Memorial, angående återstoden af det till Götha-Canal-arbetets fortsättning anslagne Byggnads-biträde för innevarande år, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, enär samina Memorial redan blifvit af de öfrige trenne Respektive Riks-Stånden bifallit, äfven för sin del dervid låta bero. S. D. Remitterades till BevillningsUtskottet t Ett anförande af Grefve Gyllenborg, Johan Prot. Vtilr. d. Maji 1818.'
Humla odlas åter mera allmänt till husbehof och på åtskilliga ställen jemväl till afsalu, hvilket sednare isynnerhet äger rum i Hesselskogs och Dahlskogs socknar på Dahlsland samt i Kinds härad af Westergöthland, derifrån afsältningen till andra orter är betydlig. Kummin växer i åtskilliga trakter sjelfsådd på ängarne och skördas å Dahlsland äfven till afyltring utom orten. Rofvor, morötter, kålrötter och kålsorter odlas öfverallt af allmogen lill husbehof, och fruktträd träffas stundom äfven vid allmogens gårdar; men finare trädgårdsväxter Fcmårs-b er ätt el se från Elfsborgs Län. 2 10 och större frukllrädsplanler ingar finnas i allmänhet endast vid ståndspersoners egendomar. Inom de socknar af Länet, som gränsa nära intill Götheborg, , äro ställen, der trädgårdsskötseln drifves såsom näringsfång. I frågan om antagne nja meth oder vid jordbruks-skötseln eller nya inrättningar till arbetskrafters besparande dervid, må nämnas, alt egentligen pä Dahlsland har Engelska flähackningsoch jordbrännings-melhoden, som funnits ofta förstöra matjorden, lemnat rum för ett annat olingssält med bränning efter plog, sålunda att blott en plogskifva i hvarje åkerteg sönderskäres, uppställes och hrännes, hvilket sätt besparar arbete och förtär mindre af matjorden, men befordrar ändock bördigheten. Användandet af granris, i stället för spillning, vid potatis-planteringen är jemväl ett i sednare åren uppfunnet hjelpemedel, som efter hand allt mera antages. Nya redskap för jordens häfd äro deremot icke antagna; men de vanliga, plogen och harfven, bringas af hvarje omtänksam jordbrukare i det skick, att jordens redning dermed kan åstadkommas. Undantagande tröskmaschiner och väderharpor till säds rengöring, hvilka vid större egendomar begagnas, hafva mekaniska inrättningar till besparande af arbetskraft, icke heller kommit i allmännare bruk.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 3o Augusti 1823. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 18 sistlidne Julii under N:o ia5 afgifne, samt den 1 r dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, jemte ålskillige enskilte niotio.' ner, i fråga om näringsfriheten, samt om förslag till nya Handelsoch HandtverkerieRegle3 mentén. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 5o sistlidne Julii under Nio 581 afgifne, samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, i afseende på att tillvägabringa en öfvergång af de mera bildade Folkclasserne till de producliva. Ut supra. S. D. Föredrogoj ånyo och gillades föJjsnds pen 30 Augusti e, ni. RtatsUfskottets den 8 dennes, afgifne, samt den j4 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde. Utlåtanden; N:o 397. I anledning af gjorde anpiärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om indragning af Medico Theologiske Stipendierne. N:o Sgg. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förpt meddeldte Betänkande, i frågan oin lönetillökning för i3 SubalterneOfficerare vid Skånska DragonRegementet. N Ut supra. S. D,. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 D e u 4 Juli dactionen.
Bref för öfrigt lagda grunder bestämma, huruledes den, som icke låtit sig rätta af de förut honom ågångna straff, nemligen för första och andra gången med inbrott föröfvad stöld, skulle för sådant brott, tredje gången föröfvadt, straffas, ehvad det stulna vore litet eller mycket, ocb i det sednare eller 1807 års Kongl. Bref, att bestraffning för stöld första ocb andra gången, den ena i förening med inbrolt, skall hafva föregått, om den, som å nyo belrädes med inbrottsstöld af mindre värde än etthundra daler, må, utöfver det i lagen utsatta straff, ådömas två års straffarbete derföre, att inbrott vid stölden skett. Sådana äro de ursprungliga grunderna för lagstiftningen i detta ämne, hvilka dock icke igenfinnas uti den på Kongl. Majrts befallning år 1807 ulgifna så kallade Lagsamling, der ofvannämnde Kongl. Bref af åren 1746, 1773, 1782 ocb 1805 äro icke fullständigt, utan endast i sammandrag an - B. St. Just. Ombudsm. Enib.-Berätt. den 11 Juli 1844. 29 förda och, hvad de begge sistnämnda angår, äfven mindre riktigt uppfattade i så måtto, som anledning derigenom gifves till deras förmodade innehåll sålunda, alt, ehvad inbrott, första eller andra gången föröfvadt, skett i förening med stöld eller icke, en derefter begången inbrottsstöld ändock skulle medföra den i samma Kongl. Bref stadgade skärpning i bestraffningen, följaktligen stöld med andra gången inbrott två års straffarbete, och med tredje gången inbrott sådant arbete för lifstiden. Om denna anmärkta uppfattning af sistnämnda tvenne Konungabref, hvilken utan tvifvel kunnat missleda den lagskipande, så vida icke urkunderna blifvit rådfrågade, äfven inverkat på den lagstiftningsåtgärd, Kongl. Brefvet den 21 Juni 1820 innehåller, eller om andra orsaker föranledt dertill, är svårt att afgöra; men det torde vara oemotsägligt, att sjelfva åtgärden, hvarigenom den tydning åt 1773 års Kongl.