Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den Tredje är mycket obestämd genom de orden efter ett visst faststcilldt förhållande, och utgör i alla fall en mindre nödig detail; beldst de brött eller tjenstefel, sora vid Tullverket förekomma, vanligen äro af den art, att, äfven om militaire personer dem begå, allmänna strafflagarne, men ej några särskildta militairiska, kunna dervid tillämpas. Vid den Fjerde får jag nämna, att, ehuru jag en tid varit Ledamot af Tullstyrelsen, känner jag dock inga andra befordringslagar Iden 28 Juni. 579 inom Tullverket än dera sora gälla inom andra allmänna Verk. Är åter meningen den, att Tullverkets betjening borde, i stället för constitutorial, med fullmagt på tjensten förses; tror jag att sådant vore mer skadligt än nyttigt. Den Femte medgifver intet yttrande, erne» dan den stöder sig på ett ännu olormadt ämne. Den Sjette vore ej allenast onyttig, utan ock skadlig; ty, efter den ordning, som nu ä* ger ruin, skall Tulluppbörden vara levererad i Banken, för hvarje månad, inom viss utsatt dag , och Bancoattesten till Verket öfverlemna® vid äfventyr af suspension. Hvilken onödig omgång, att först låta dessa medel inlevereras i LandtRenterierna, med kostnad af dubbla remissiagen o. s v. Den Sjunde kunde må hända Vara nyttig i statistiskt afseende, men är utan direct sammanhang med den vigtiga premissen. Den Åttonde är af något större vigt, och . så vidt jag förstår äfven vigtig. Herr Grefve Schwerin kommer ifrån detta ämne till frågan om de anstalter, som böra vidtagas till reglerande af vårt penningeverk, och öfvergår i och med detsamma till den dermed i oskiljaktig gemenskap stående , om de provisionella medlen att upprätthålla jordbrukaren och de inhemska näringsclasserna, under den tid som förflyter innan allmänna förlägenheten genom verkningarna af de stätta diga hinner häfvas. Den 28 Juni. Härvid framställes till eftersyn Fredric den Stores anstalter efter 7:åriga krigets slut, sådana de af FinanceMinistern Struense aniöras.
St. godkända, torde det äfven ur denna synpunkt vara angeläget att bevilja den vrkade återremissen af detta memor. Hr Hjärne, Harald: Då Bevilln.Utsk:s betänk., ang:de beräkning af statsverkets extra inkomster förevar, var jag emot de hoga beräkningarna på ökad tull och brännvins - D e n 21 Apri 1 f. m. bevilln., och jag erinrade om den ovilkorliga brist, som deraf skulle uppstå. Bevilln.Utsk:s ordförande, som då ej bestred dem, ehuru han ansåg dem mindre än jag, trodde, att ersättningen kunde vinnas derigenom, att Riksg.cont. dröjde med inbetalningen till Banken af den årliga räntan; men något annat sätt uppgafs icke då. Nu har man dock framställt ett sådant, men hvilket jag icke kan godkänna, jag gillar derföre icke Hr Åstrands motion, hvarigenom det skulle lemnäs åt Fuilmägtige att ålägga Svenska folket en ökad bevilln. Sådant är oformligt och leder icke till det resultat, jag önskar, emedan bestämmandet alltid kom me att bero på ett godtyckligt omdöme. Jag, som, då betänk. N:o 56 förevar, hemställde, om det icke vore bäst att höja bevilln. på 2 art. och ännu tror detta vara det lämpligaste sättet, önskar återremiss af betänk., på det Utsk. må taga ämnet i närmare öfvervägande och föreslå en tillökning på 2 art. af 4 sk. på hvar r:dr. Skulle bristen fyllas genom lån, så uppkomme det förhållande, att en kommande generation, i fall betalningen utsträcktes så långt, linge betala utgifter, som tillhöra de närvar., och hvilken åtgärd altså icke hade sin grund i det vanliga åberopandet, att man genom lån bör fylla sådana utgifter, hvaraf framtiden har frukter att påräkna. Hr Dalman: Jag vill ej tillåta mig företaga någon recognoscering på afsigternas område.
Uti serskilda till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga ansökningar anmälde åtskilliga Riksdags-fullmäktige för Bonde-ståndet inom Calmar-, Kronobergsoch Jönköpings län vid 1840 och 1841 årens riksdag, hurusom, i strid med Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii bref den 28 April 1638 samt Kongl, resolutionerne den 13 December 1644 och den 9 December 1766, de räntepersedlar, som ingingo uti den, hemmantalsräntan tillhörande salpeterhjelpen, blifvit uti nämnda län, eller provinserna Småland och Öland, af uppbördsman och indelningshafvare i så måtto oriktigt debiterade och uppburna, att sådant skett efter markegång i stället för efter kronovärdi; Och anhöllo sökanderne, med anledning häraf, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förständiga Uppbördsman och Räntetagare, att upphöra med den, efter sökändernas förmenande, olagliga öfverdebitering i afseende på salpeterhjelpen, som sålunda dittills egt rum, så att allmogen inom dessa provinser måtte komma i åtnjutande af samma förmån, som hemmans-innehafvare i rikets öfriga landskap, att utgöra ifrågavarande gärd endast med det derföre belöpande kronovärde, utan persedelförvandlmg. Öfver dessa underdåniga ansökningar hafva Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i förenämnda 3:ne län, med flere vederbörande, blifvit hörde, äfvensom Kammar-Kollegium, . efter föregången undersökning och utredning i Kammar-arkivet, med des® 40 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, K:o il. Advocatfiskals-embetes underdåniga yttiande, jemte eget utlåtande, till Kongl. Maj:t i underdånighet inkommit; Och har Kongl.
Tänk dig dock Emilia, en för Hofrådets familj så smärtsam händelse, hvilken för några dagar sedan kommit att plötsligt skymma deras eljest så klara himmel; lilla Adolf skulle, neml. på de yngre barnens enträgna begäran, jemto sin Lärare, på en veckas tid, åter eftersändas, på det den älskade lekbrodren i deras omgifning kunde blifva i tillfälle njuta af sommarens rika hofvor, hvilka naturligtvis utan honom för desse, omöjligt ägde samma interesse, hvarföre Hofrådets vagn, redan dagen före deras väntade ankomst, var dem emotsänd. Alla sutto i glad väntan; ännu blott en timme och den så mycket efterlängtade brödren kunde, jemte sin Lärare, redan vara anländ. Snart höres verkeligen en vagns rullande, och båda systrarne, som sedan en god stund stått på utkik, ilade, i fullt språng utför trapporne, med öppnade armar till vagnsdörrn men ack! ingen Adolf! Den trygge Herr Magistern utstiger, obesluten, huruvida han på godt maner skall kunna förklara sin lilla elevs uteblifvanda; dock, artigheten bjuder ju honom först stiga in, derpå berättar han i skonsamma ordalag huru Adolf, alldeles yr af glädje att slippa hem, till vinnande af tiden, skulle försöka medelst tistelstången omvända vagnen; huruledes den, slående på en höjd, vid rörelsen fått fart, börjat rulla, och, o Gud! huru Adolf som ej mägtat återhålla densamma, fallit omkull, samt emellan hjulen och en sten, krossat armen. Huru förbyttes nu i hast glädjen till sorg; tänke man sig, den arma Hofrådinnans ångest, vid föreställningen om sitt barns tillstånd; tårar och snyftningar, smärtans så naturliga kännetecken, flödade nu utan uppehåll, och den sig påträngande tanken, att Herr Magistern af skonsamhet ej yppat rätta förhållandet, måhända döden, injagade förtviflans oro hos de lidande föräldrarne. Sluteligen, sedan man något hunnit sansa sig, beslöts att genast inresa till den lille älsklingen. Fadren och modren voro sjelfskrefne, men till hugnad och förströelse för Adolf, skulle en af de små flickorna få åtfölja. Nu uppstod en strid, hvilken efter vanligheten nedvägde Hannas vågskål.
Vid val af personer nyttjas skrifna sedlar, som skola vara enkle , slutne, ihoprulla.de eller origtighet, i anseende till personernes namn eller antals hovande om valsedlars rätta beskaffenhet alltid före valet skriftelig och fullständig underrättelse , ansins pä lika sätt, som i anseende till voterings propositioner är stadgadt,- äfven skola alla val dagen förut, till Ridclerskapets och Adelns underrättelse, genom anslag kungöras. Vid voteringar nyttjas tryckte sedlar med Ja och Nej, som uti Riddarhus-Cancelliet skola vara att tillgå, sä väl som pä ett innanföre - Den 4 Juliil 113 nanföre dörren i stora RiddarhnsSalen framstalldt lordj hvadan alla sådana skrifna såsom olagliga anses. Till undvikande af paria vota skall vid hvarje votering, förr ån Sedlarne uppräknas, Ordföranden en bland dem uttaga, och genast förseglad aflägga. Befinnes vid uppsumerandet af de öfrige, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas, och gifva Utslaget. Är pluralitet redan vunnen , bör den qflagde sedlen genast ouppbruten förstöras. Hvilken redaction, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bilölls. 46. Sedan veteringseller valuppropen åro slutade, öppnas Sedlarne af Ordföranden, samt granskas af honom, och af dem, som vid bordet sitta, ibland hvilka fyra föra hvardera serskildt Protocoll, sorn efter fulländad votering , eller val, collationeras ; derefter upprättas ett omröstningseller Ual-Protocoll, hvilket under skrifves af alla dem, som vid bordet sitta, och in pleno genast uppläses. Friherre Ciderström: Jag tror, att orden in plena kunde ur den nya redactionen af denna § gå ut, helst det nödvändigt måste vara plenum, då val eller votering anställes. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mars hålken gjord proposition, blef berörde redaction , med lagttagande af dan Ridd. 0. Ad. ” VIII.
Dessutom ega ju afven dessa borgenärer alltid att särskildt uti laga ordning göra sina anspråk gällande att äfven den under konkursens lopp gäldenären tillfallande egendom skall gå till betalning af deras bevakade fordringar; och då i allt fall gäldenär nr skyldig att med hvad han efter ceseionen ärfver eller förvärfva!’ fylla bristen i de afträdda tillgångarne, finnes deruti ett verksammare tvång för honom att efter förmåga godtgöra sina skulder, äfven sedan han blifvit fri från konkursen, än ett stadgande, som skulle hålla honom för obestämd tid i ett slags slafveri och despotiskt beroende af sysslomannen, samt ock derigenom väsendtligen försvaga hans moraliska förbindelse i nyssnämnde hänseende. Efter min mening skulle således denna nya lära endast leda till oreda och en olikartad behandling af den gäldenär, som möjligen i framtiden kunde vänta en förbättrad ställning, i förhållande till den, som saknar en sådan förhoppning — en skillnad, som tvifvelsutan innebär en orättvisa i lagstiftningen och fördenskull ieke bör här införas, äfven om den är antagen i främmande länder. För min del inser jag således icke nyttan af att frånträda den i lagskipningen nu gällande grundsats, hvilken jemväl finnes erkänd både af iagkomitén och lagberedningen och, som jag tror, tillika blifvit erkänd af pluraliteten inom högsta domstolen, nemi. att till konkursbo skall räknas endast hvad gäldenären eger vid konkursens början eller hvad som kan till konkursboet lagligen återvinnas. Om likväl man anser något derutöfver böra tillflyta konkursboet, borde åtminstone någon kortare tid efter konkursen, t. ex. 4 månader, böra bestämmas, under hvilken hvad cessionanten tillfaller genom arf, gåfva elier testamente skulle räknas till konkursboet. Möjligen kunde detta blifva ett korrektiv mot försöket att göra konkurs med beräkning att omedelbart derefter ingå ett rikt gifte eller taga arf, äfvensom förekomma en och annan skandal, som man nu erfar, att nemi. en person, som förklarar sig insolvent den ena månaden, redan den påföljande börjar göra mer eller mindre lysande affärer. På dessa skäl begär jag återremiss af 35:te §:u. Hr Olivecrona:
Aflönings-utgifter: Transp. Rudimaterier: Använda inventarier: — Ved och kol 4,329: 44. 4. Nybyggnad och reparationer Utskylder, skrifmaterialier och diverse allmänna omkostnader. 12,922: 34. 11. 4,410: 10. 1. Medikamenter och helsovård Pensioner oell fattigvård Värdet af färdiggjordt papper: För Bankens räkning, enligt specifikation litt. a . 66,464: 5. 1. För åtskilliga verk och personer, enligt specifikation litt. b 31,797: 42. 8. Debet. Omkostnader: Influten qvarntull 1,183 3 6 <):o Itiikuing öfver jordbruket. Debet. — Aflöning för en dräng 288: — io. Utfodring för ett par oxar 243: 16. — Dagsverken m. m 215: i. Spannmål — Hö och halm . 598: - 993 9 — 7:o Vinstoell förlust-konto. Debet. Prisskillnad å försåld spannmål till arbetare 31 11 11 Afskrifning: Försålda inventarier , 61: 4. Öfvervigt å lump 1,62 6: 33. — Hyresmedel för Brukets magasin i Stockholm 500: - — 2,187 37 Debet. Tumba Bruksegendom med åbyggnader och fasta inventarier 250,000 Kassa-behållning 1,237 17 9 Fordringar bos åtskillige verk och inrättningar . Skuld för levererade varor 313: 42. 4. E:dr B:ko. Sedelpapper: 2,778,000 blanketter för 32 sk. valör k 7 R:dr 19,446: Transp. 19,446: Reoisorerncs Berätt. ang. Bankoverket. Stort median d:o 59 „ k 24 „ 1,416: Smått median d:o 67 „ k 18 „ 1,206: För åtskilliga verk oell inrättningar.
Du skall då få veta min belägenhet och mina utsigter. Kom, ljuflige! Jag är full af dig och af all sällhet. – Detta var blott en suck. Men med nästa post ... saker, känsla i stort, philosophi! Stockholm d. 1 Aug. Se här: allt hvad jag för i dag hunnit. Mera härnäst. Föd emellertid din själ af denna stora verlds-syn! Mig har den hänryckt, otaliga gånger; och jag arbetar ännu på, att utvidga och förherrliga den. – O, den Vises sällhet! Jag känner och beundrar Raynal. Det är ett stort, sannt, ädelt och medborgerligt snille. Naturalist, Philosoph, af första rangen! — ”Ännu en lång tid” ... ack, förmildra dessa outståndliga orden! När? ungefär? Jag begriper icke hvad man kan lära hos en Häradshöfding, som man icke har öfverträffande hos den första domstol i landet, – Svea-Hofrätt. Man kan få arbeta, till slafveri; och vara fri, till lättja. Få hafva allt: både arbetet och friheten. — ”Anropa Guds hjelp”! ja, förträfflige yngling! det kan äfven den Vise. Anropa – väl icke som den vidskepliga ”rätt-tron”: men som en öm och en förtjust; som all kärlek och lifligare åtrå anropar! Denna bönen är icke ett dåraktigt uppror mot alltings ordning: den är en öm och älskande själs uttryck; det sällhets-önskande kreaturets suckar; naturliga! oskyldiga! ljufva! Genom de lefvande krafterna i tingen, verkar vår Gud; genom deras förädlande till dygder, bönhör han dig. Ty hvar god önskan är ett steg till en dygd, – är en grad af den; och alltid, efter denna graden, följd af sällhet – idealisk närvaro af all denna dygdens ära och väl, med tillägg af den glädande utsigten till ännu flera. Laster, dårskaper, verldens uselhet, frestelser – om allt detta nästa gång. P. S. Än ett par ord! Jag var ute i går mot solens nedgång; åt Kungsholms-parkerna, der jag har några favoritställen.
Hvad åter angår beloppet af denna vinst blir denna lätt beräknad, då Bankens kostnad för silfrets indragning upgått till f:dels proc., men försäljningen af detsamma skett, med l^:dels proc:s favör; så blifver ju vinsten, att för Banken bibehållas |:dels proc. Så hafva Bankens silfveraffärer utfallit från 1815—1849, utan att de hafva gjort något annat mehn. Det som finnes i Hr Indebetous reservation anfördt, är äfven en obestridlig sanning, nemi. att uppköp af vexlar vid låg kurs är den mest naturliga och lämpliga utväg till förstärkande af Bankens metalliska kassa. Om jag hade åtagit mig updraget att verkställa Bankens vexelköp som affärsman, och man bjuder mig vexlar lill 127 sk. eller till lägre pris, så är jag väl icke derföre tvungen alt köpa dem, då den föreslagne §:n bestämmer, såsom vilkor, att de skola vara af välkända och solida trassenter och endossenler. Dessutom bland affärsmän på Börsen, äro goda vexlar och mindre accrediterade, så bestämdt åtskiljde, alt de sednare aldrig erbjudas reela köpare, då mäklaren afleder hela obehaget af detta bedömande, och är medlaren på sådant sätt, köpare och säljare emellan, samt bedrifver nog saken så att man icke bör vara rädd för att blifva exponerad, eller blottställa en mindre välkänd säljare för nedsättandet af värdet å hans vexlar. Jag kan icke gå in på en sådan grannlagenhet, helst då köpen skola bedrifvas ej för enskildt, utan allmän räkning. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, fästade upmärksamhelen derpå, alt nu endast 3:dje punkten af Utsk:s utlåt, var föredragen, men likväl, såvidt H. Ex. kunnat upfatta de nu afgifne yttranden, öfverläggningcn, på sått Frih.
Att denna pröfning skall inskränkas dertill, ali Landshöfd.-Embetet endast skulle ega tillse, huruvida beslutet är enligt med gällande Den 30 Augusti. 171 förtaltn:r, kan jag ingalunda inse. Ty just vid sjelfva öfverlemnande! till Landshöfd. kunna ju besvär anföras, och då eger också, efler milt förmenande, Landshöfd. att tillse, det ieke något beslut fattas, som är stridande mot en eller annan rotes bästa. Den fara, som en talare har antydl och som Frih. Alströmer genom sitt förslag åsyftat att förekomma, förefinnes således icke. Ett så beskaffadt tillägg, eller en så beskaffad anvisning för Landshöfdm, huru han i dette fall skulle göra, synes mig fördenskull öfverflödigt; ty om en rote, med anförande af besvär öfver sockenstämmans beslut, ådagalägger, att den genom ett dylikt beslut skulle mer än tillbörligt betungas, så kan det väl icke falla någon in att icke Landshöfd.- Embetet efter pröfning af förhållanderne skulle meddela rättelse. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, och då jag för min del anser indelningen i rotar kunna komma att verka synnerligt välgörande, vågar jag anhålla om bifall till Utsktns förslag i denna punkt. Hr Adelborg: För min del anser jag det här ifrågavar:de förslaget vara ganska välbetänkt. Jag skulle blott vilja förändra det så, alt i första raden infördes: ”på hvart och ett faltigvårds-samhälle på landet ankommer” etc., emedan förhållandet på landet och i stad är helt olika. Jag gillar belt och hållet Gr. Lagerbjelkes anmärkn, rörtde förhållandet med städerna och de närmast dem liggande församlingar, der de fattiges fördelning är högst ojemn. Deremot tror jag, alt mycken fördel skulle genom en sådan rotein delning, som af Utsk:o blifvit föreslagen, vinnas för landsbygden. Man behöfver blott kasta en blick på förhållanderne inom socknarne på landet.
Genom orden »sådant arbete» knöde det åtminstone anses vara förebygdt, att straffbestämmelsen hade afseende på annat än mekaniskt arbete, och deri hade nämnde förslag ett stort företräde framfor det nu förev:de, der redaktionen till och med i så måtto är mera tvetydig än den nuv:de, som lyder: »arbete eller handtverk», då deremot här står »handtverk eller annat arbete.» Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å den lörev:de §:n, hvartill bifall utan förändring ej blifvit af någon ledamot hegardt, hade yrkats dels af H. Exc. Hr Frih. De Geer bifall med den förändring, att ordet »tjugo» utbyttes emot ordet »femtio»; dels af Hr Olivecrona, med hvilken några ledamöter sig lörenat, att §:n måtte afslås och den motsvarande §:n i K. M:s Propos. antagas; dels ock af Hr Dalman jemte flere ledamöter, att §:n måtte varda till Utsk:t återremitterad. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n utan förändring, hvartill svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på bifall dertill med den af H. Exc. Frih. I)e Geer föreslagna förändring, då svaren utföflo med ja och nej i blandning, vidare propos. på afslag å §:n och antagande af den motsvarande §:n i K. M:s Propos., hvartill svarades många nej, blandade med ja, och slutligen propos. på §:ns återremitterade, hvilken propos. besvarades med starka ja blandade med nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering. Sedan Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att II. o. Ad. borde afgöra huruvida kontra-proposm vid den nu begärda voteringen skulle innefatta antingen bifall lill §:n utan förändring eller bifall till densamma med den af H.
Isidor. Under den första berusningen var lifvet en dröm. Men, man vaknar efter drömmar! A. Ja, man vaknar, – dessvärre! Då är bubblan brusten, längtans skimrande såpbubbla, som fantasin målade så skön Man borde aldrig gifta sig. A. Hvarför det? Man bör aldrig släppa en hungrig in i en välförsedd spiskammare och säga: Var så god, det här är ditt! – Just den der känslan af absolut eganderätt drifver honom att fråssa af läckerheterna utan konsideration. Och så äter han sig till sist led på alltsammans. Hörby d. 10 Sept. 84. ”Hur länge blir du i tillfälle att hålla dig med uppvaktande beundrare?” sade Christian i dag när jag kom in till middagsbordet. ”Jag tror inte det är lämpligt att afhandla den frågan just nu,” svarade jag efter en stunds tystnad och i mycket lugn ton. Ida Lundegård och jag anförtro våra bekymmer åt hvarandra: ”Hennes man frågar inte efter henne och min man bryr sig alldeles för mycket om mig.” I förrgår hade Lundegårds vid middagsbordet talat om Christian. Förmodligen sagt att han är otreflig eller dylikt. ”Men han är så god mot de sina,” sade Ida. ”Jo pytt, han har både doppat dem med hufvudet i vatten och mer.” ”Men han är snäll mot sin hustru.” ”Ja tacka honom för det, när hon inte gör honom något för när!” sade Axel. ”Hon är nog förståndig och vet hur hon skall ta sin man,” sade Ågren. ”Saken är helt enkelt den att han är kär i sin hustru,” sade Axel. Efter bordet hade han talat om att Chr. på f. m. blängt på honom så argt som en tjur. I går qväll ville Ida att Axel skulle komma hit och hemta henne. Han hade svarat tvärt nej. När vi gingo från kyrkogården var det han som följde hem Ida och Karl som gick med oss. Idag var han ändå på posten. Christian kom hit in och blängde. Få se nu hur det går. Det gick så att vi på qvällen träffades på kyrkogården och afhandlade saken. Jag sade att det är inte värdt han kommer in till mig och läser tidningar. Följande dag sågo vi icke en skymt af hvarandra. Hur det sedan gick kan almanackan utvisa.
för iakttagande af allas rätt, ännu flere skiften erfordras; så få, sedan provisionel plan till skiftet blifvit uppgjord samt Skiftesmannen och Gode männen deröfver utlåtande afgifvit, egorne, efter Egodelnings-Rättens pröfning och förordnande, delas i större antal skiften, dock att de blifva så få, som belägenheten möjligen kan medgifva, och att vid delningen hufvudsakligt afseende fästes deruppå, atl hvarje skift beqvämligen må kunna inhägnas och serskildL brukas. Om dessa föreskrifter, som afse just de fall, motionären åberopat, iagttagas och rätt tillämpas, äro, enligt Utskottens tanka, några menliga följder af skiftes-stadgans allmänna, äfven af motionären, såsom rigtig, erkända grundsats, att den häfver vitsord, som skifta vill, icke att befara mera i Roslagen, än i Rikets öfrige provincer, der skiftes-stadgan tillämpas. Utskotten tillstyrka på grund af detta allt, att Matts Pehrssom motion mi lemnas utan afseende. 3 § af Herr Lector JValltnan: att stadgandet i denna §, sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832, hvilket gjorde frågan, huruvida laga skifte å jord, som till stad hörer, skulle ega rum eller icke, beroende af pröfning i hvarje serskiidt fall och hvad derom blefve förordnadt, — lemuade fritt spelrum åt godtycket.
Denna g har b ifvit godkänd af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvaremot Presté-Ståndet, med afslag derå, antagit motsvarande g i Kongl. Majrts Proposition och således ogillat den af Utskottet föreslagna straffmildring. Bondeståndet åter har lill förnyad behandling af Utskottet återremitterat förevarande g i sylte att få straffbestämmelserna deri än ytterligare mildrade. Presteoch Bonde-Ståndens åsigter i denna del äro hvarandra således alldeles motsatta. En medelväg emellan begge innehåller Utskottets af de begge öfriga Riks-Stånden godkända förslag; och får Utskottet alltså, med vidhållande deraf, hemställa, det måtte Presteoch Bonde-Stånden, det förstnämnda med frångående af sitt i denna del fattade beslut, sig med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet i fråga om 41 g:ns lydelse förena. gg 51-54. Af dessa gg, som innehålla ansvarsbestämmelser för envig, hafva de tre första blifvit af Ridderskapet och Adeln godkända, men af de öfrige Riks-Stånden till Utskottet återremitterade: 54 g är af Borgareoch Bonde-Stånden likaledes åter förvisad till Utskottet, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagen. hag-Utskottete If-thitande N':o 29i Syftet af de sålunda skedda återremisser synes i allmänhet vara att skärpa straffbestämmelserna för envi" utöfver laad Utskottets förslag innehåller. Om arten af denna skärpning hafva' dock inom Riks-Står.den olika meningar yppats. Så synes inom Preste-Ständet den öfvervägande meningen varn för antagande af Kongl. Majlis Proposition i, dessa delar.