Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid l:sta punkten, angående Bergs-kollegium: Af Gref ve Mörner, C. G. »Till d en af Utskottet i denna punkt föreslagne nedsättning af 3,504 R:dr i anslaget för Kongl. Bergs-kollegium har jag, med afseende på det outredda skick, hvaruti frågan om nämnde embetsverks blifvande organisation sig för närvarande befinner, trott fullgiltig anledning nu icke hafva förekommit; men då special-staterne för år 1849 och 1850 utvisa, att å Bergskollegii stat följande belopp en längre tid varit och ännu äro odisponerade, nemligen: af lönen till 1 Bergmästare uti Stora Kopparbergs Bergslag, förhöjning för derunder begripne 37 tunnor spanmå! ä 1 R:dr, enligt Kongl. Brefvet den 21 September 1839, 37 R:dr, lön för 1 vägare i Wik uti Österoch Vester-Bergslagen hvilken lön, enligt Kongl. Brefvet den 15 November 1826, besparas statsverket, 75 R.dr 32 sk., lön för en Bergsfogde vid Lovers Alunbruk, hvilken, enligt Kongl.
Sltrifv, N:o 38o, iy5 att, såsom följd af den sålunda medgifna lindring i roteringen, Regementet borde iklädas samma activa tjenstgöringsskyldighet, som den öfriga Indelta Armeen, Till underdånig åtlydnad häraf upprättades af en dertill serskildt utsedd Commission ett Rotejeinkniugs-Förslag, enligt hvilket hela det Indelta Skattetalet utgör 3,585 tunnland, hvarigenom medeltalet för hvarje Rote blifvit 4 QCh l-4:dedels tunnland eller ly-^tdels Gärdemantal; och Lief, vid de under den 14, i5 och tG November i8a5 inför Roterings-Commissionens Protocoll med Rotehållarnes utsedde Ombud hällne sammanträden och öfverläggniugar, i afseende å denna rotejemkuings verkställighet af desse sistnämnde enhälligt beslutadt: att Hjelpe-Rotarne skulle för hvarje innehafvande tunnland i skatt, årligen, under åtta års tid, erlägga till Stam-Rotarnes understöd 8 KdrB:co. Efter det Krigsoch Kammar-Collegierne blifvit häröfver hörde, har E. K. M., vid målets underdåniga föredragning, den 21 November 1827, behagat i Nåder fastställa det upprättade Interims-Roteringsverket, med den dervid föreslagna afgift af de orolerade Hemmanen och de vacanta Rotarne, att, under förrberörde vilkor af Regementets skyldighet till activ tjenstgöring, blifva gällande från och med år 1828 och intilldess, efter afvittrings afslutande, en fullständigare och på mera bestämda grunder bygd rotering uti Jemtland kan för sig gå; i sammanhang hvarmed E. K. M:t jemväl täckts anbefalla Dess Befallningshafvande att inkomma med förslag till en sådan ny ordinarie rotering i Jemtland, 396 Exp. Utsi. Förslag till und. Shrifv.
Oaktadt Belgiens stora rikedom, coneentrerad inom ett -så litet område, står den belgiska budgeten med ett deficit af 13^ milhr och enl. hvad de offentliga Den 9 Juni f. m. handlingarne i Belgiska kammarens nu pågående sammanträde utvisa, så får Belgien äfven under denna session en tillökning i skuld af 24 milkr Bmt. I förbigående tager jag mig friheten fästa upmärksamheten på det ofördelaktiga förhållande, hvari man befinner sig vid föredragandet af tankar som ställa sig i strid med den snart sagdt allmänna meningen. Hvad mig beträffar har det likväl under min långvariga parlamentariska bana utgjort hufvuddraget utaf min karakter att icke låta leda mig af annat än af min öfvertygelse, och jag drager derföre icke i betänkande att yttra det, efter mitt föreställnings-sätt, förbållanderne i afseende å denna fråga för Sverige visa sig så egna, att de med intet annat land äro jemförliga. Då vi betrakta vårt afskiljda och kringflutna läge, huru vi äro upträngda mot Nordpolen under ett hardt luftstreck, med isbelupna sjöar, snötäckta vägar, månne vi icke finna att naturen sjelf i detta afseende gjort allt för våra behof och i fråga om kommunikationer lemnat föremål för uparbetning, utan en så fruktansvärd statsskuld, som den, hvarom nu öfverlägges. Hos oss har en enda Diligence med en stats-upoffring af 1 5,000 Kdr emellan Stockholm, Götheborg och Helsingborg kunnat hållas i gång. — Besandes fortskaffande åligger ännu jordägaren i vårt land; och det är under sådane medeltidens förhållanden, man nu inleder oss uti en för Sverige hitintills oerhörd skuldsättning för jernvägs-anliiggningar, som, säga hvad man vill, icke komma att i ringaste mån ifrån jorden lyfta hvarken skjutseller väglagnings-kostnad och besvär. Jag säger icke derföre att vi icke kunna lägga oss till jernvägar, men på annat sätt, för annat ändamål, än de här föreslagna stambanorna åsyfta.
Och alltjemt ser han hela folket i skepnaden af den enskilde och familjen. Då han, i »En frostmorgon», ligger sömnlös på sin hårda bädd, tänker han på gårdsfolket och på allt det elände, som frosten, om den kommer, skall bringa öfver det samma. »Men det var ej blott denna gårds och dess innevånares tillstånd som sålunda stod lefvande för mina sömnlösa blickar, utan hela vårt folks. Jag hade i gårdsfolket sett en typ af hela vårt folk, dess lidanden och strider. Jag tyckte mig i gubbens söner se hela den finska segheten och uthålligheten, då de ej ville tro, att frosten nu skulle komma, och visade sig så lugna och likgiltiga för hela saken, såsom om det vore något helt vanligt. Endast gubben tycktes vara i stånd att frukta det värsta, ty tidens skola hade redan tillräckligt nog hunnit göra honom mjuk. Jag tyckte, att frosten borde låtit beveka sig till mildhet mot vårt folk och mot denne sofvande gubbe, hvilken redan fått lida så mycket af hans täta påhelsningar. Allt detta tänkte jag på, till dess tankarne småningom förvirrades och jag slutligen somnade in.» På samma sätt i »Min hustru», då han gått till hvila, sedan husbonden berättat för honom sin dystra äktenskapshistoria, huru han vållat sin hustrus död genom sin dryckenskap. »Natten var redan långt liden, då jag lade mig att sofva. Qvällens tilldragelser och den lefnadshistoria, jag hade fått höra, höllo ännu länge mina tankar vakna, så att jag ej hade något behof af sömn. Hela vårt folks hemlif trädde, under det jag vakade, i nattens stillhet för min syn och jag trodde mig hafva fått en viss uppfattning af det samma. O huru många ömma, älskande och välmenande hjertan ha krossats i lifvets storm? Och har det ej skett just för deras kärleks, deras hängifvenhets skull? Hafva de ej dukat under i sin strid just derför, att menniskornas ondska, elakhet och känslolöshet kommit alla deras strängar att brista? Ja, så är det.
Hvartill ännu kommer Utskottets 3:dje anmärkning: ”Att de af Committerade uppgjorda och Kongl. Majrts Nådiga Proposi”tion, om ytterligare anslag af 120,000 R:dr ”till GarnizonsSjukhusbyggnadens fullbordande, åtföljande så kallade ungefärliga förslag, uppgående till 116,815 R;dr 21 sk. ”4 r:st., befunnits så summariskt affatta”de, att Utskottet, till följd af ofvan åberopade Riksens Ständers underdåniga Skrif”Veise den 29 November 1828, funnit sig i ”nödvändighet att genomredan den 18 Maji ”detta år aflåten Skrifvelse till Herr Hof”Cancelleren anmäla detta förhållande.” — Då Utskottet derefter förklarar: ”och är Ut”skoltet innan fullständiga och af Öfverln”tendentsEmbetet granskade förslag blifvit ”detsamma meddelade, icke i tillfälle att ”till Riksens Ständer afgifva utlåtande öf”ver berörde äskade ytterligare anslag;” så blir äfven i anledning häraf återreraiss nödig; hvarom jag alltså förnyar min anhållan, på det såi väl Utskottet må blifva i tillfälle alt afgifva ofvanberörde utlåtande, Den i September f. in. 43 som vederbörande få tillgodonjuta rättigheten att förklara sig öfver de emot dem gjorda och af särdeles svår beskaffenhet varande anmärkningar. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: För min del kan jag ej finna, att de anmärkningar, som Herr Munck af Rosensköld anfört till vinnande af ålerremiss, leda till något ändamål; ty Utskottet kan icke directe infordra vederbörandes förklaringar, och har redan förskaffat sig alla befinteliga upplysningar, och tror jag, att dess nu föredragne Utlåtande innefattar en fullständig berättelse öfver hvad sig i denna fråga tilldragit. Angående sednare delen af Herr Munck af Rosenskölds anmärkning, eller att saknaden nf fullständiga kostnadsförslag, som hindrat
Erik Michaël Fant, hvilken ju genom sin ynnest hos Gustaf III och sin nära vänskap med Schröderheim, stod hofvet nära, var ju icke blott en flitig och förtjänstfull historisk författare – han skildras äfven som en lysande föreläsare, och genom sitt versifierade tal »i anledning af Kronprinsen Gustaf Adolfs Födelse» år 1778 visade han sig som en smakfull vitter dilettant. J. F. Neikter, som 1787 blef skytteansk professor efter Lindblom, var en polyhistor af öfverraskande mångsidighet, »en mångkunnig man af ett lika hetsigt som skämtsamt sinnelag». Genom sin långa följd af disputationer öfver klimatets inverkan på folklynne och folkkarakter – Efficacia climatum ad variam Gentium indolem præcipue ingenia et mores I–XVI – i hvilka han utvecklat en idegång från Locke och Montesquieu, borde han särskildt intresserat Thorild, som vid denna tid ju studerade likartade frågor i anslutning till den store franske tänkarens arbeten. Dan. Boëthius till sist, vid denna tid ännu likasom sin kollega och sedermera så förbittrade antagonist Christiernin en rättrogen anhängare af Locke, har ju som Kantianismens införare i vårt land, och som lärare till Höijer, Biberg och Grubbe utöfvat ett vida större inflytande på den filosofiska forskningen i Sverige än någonsin Thorild. Hans föreläsningar voro ryktbara för »entusiasm och sollemnité», och Hammarskjöld i sina »Historiska Anteckningar rörande det Philosofiska studiet i Sverige», Israël Hvasser i sitt inträdestal i Svenska Akademien och sist och utförligast Nyblæus i sitt bekanta arbete om den filosofiska forskningen i Sverige hafva skildrat hans eminenta betydelse som tänkare och lärare. Dessa anteckningar torde vara på sin plats för att ådagalägga, att det dock icke var så illa beställdt med den akademiska undervisningen, som Thorild ville låta påskina. Själf synes han dock i Upsala snarare varit sysselsatt att uttänka och predika egna läror än att taga någon planerad och regelbunden undervisning af andra.
Beräknar man dessa 12 öre s:mt efter 1766 års myntevalvation, svara de emot 6 sk., och dessa motsvara nu 16 sk. b:co, hvilket är lika med hvad dessa dagsverken, utgjorda på preslens kost, äro värda. Detta har jag velat anföra för att visa, att äfven häruti ligger ett misstag i Utsk:s betänk. Om Utsk. hade gjort en sådan beräkning, hade rätta värdet blifvit utrönt, och då hade Utsk. bort föreslå, att gemenskapen skulle utgöra 3 dagsverken på prestens kost eller 16 sk. b:co i stället för •§ af 3:ne dagsverkens markegångsvärde, som åtminstone der jag bor skulle motsvara 36 sk. b:co. Jag förenar mig roed Hr Riben och Frih. Raab i begäran om afslag af detta betänk., hvilket jag anser stridande emot förut utkomna författningar och alltför gynnande för presterna, hvilka icke utan vederkänsla af gemenskapen förrätta barndop och vigsel, om de också icke uppbära något för begrafning. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Hr Riben har yrkat en sak, sorn ingen bestridt, den nemi., att det skulle vara i ett för allt, som dessa 3:ne dagsverken eller 12 ören borde utgöras till kyrkoherden. Samme ledamot har äfven omtalat en annan sak, som ingen bestridt, nemi. att det är Deu 16 Augusti c. m. n5 soldaten, som har rättighet att välja, antingen han vill utgöra sin skyldighet i dagsverken eller i penningar., Den 3:dje omständigheten, hvarvid Hr Riben fästat sig ooh som han ansett gifven, är den, att, enligt de mynlevalvationer, som ägt rum, soldaten borde få betala dessa dagsverken eller 12 ören med 6 sk. Endast om den sista frågan ärtvist för handen. Hr Riben har i afseende derpå yttrat, attUtsk. icke kant författningarna.
Det är klart att, i följd af folkmängdens tillökning och rättsförhållandets utveckling, domstolarnes arbeten ganska betydligt ökats, och hvad har följden blifvit deraf? — ,?o, att högsta domstolens ledamöter måste hålla extra sessioner. Deras uppmärksamhet har blifvit tagen i strängare anspråk och, mine Hrr! när man besinnar att högsta domstolen äger utöfningen af den högsta domaremaklen i riket, att den följaktligen äger en förbindelse att skänka den största möjliga uppmärksamket äfven åt eli mål af det minsta pekuniära värde då medborgares rätt är i fråga, alf. dess ledamöter icke kunna trösta sig med att deras utslag, om det ej är fullkomligen riktigt, kan blifva upphäfvet i en högre instans, sä hemställer jag om det är välvilligt emot dessa ledamöter att beröfva dem en utväg att i utöfningen af sitt embete motsvara de anspråk, som folket med rätta gör pä dem. Jag hemställer om det icke är omöjligt för en menniska, att kunna anstränga sig utöfver ett visst mått och om icke della redan för högsta domstolens ledamöter är hunnet. De som silla på högsta punkten af det judieiella facket i Sverige äro för dåligt aflönade och dertill vill man att de år ifrån år skola mera öfverhopas med ärenden. Följden lärer blifva den, att det kanske kommer till den punkt, då de skickligaste i lagfarenhet, de utmärktaste i oväld och kunskaper, sky att söka denna post och Regeringen vet icke hvarifrån den skall taga personer dertill, utan finner sig nödsakad att lemna dessa platser åt de mindre skickliga. Detta är den synpunkt hvarifrån jag tror att man bör utgå vid frågans bedömande, och tror att hvad här blifvit yttradt om de nu i Statsrådet föredragna ärendenas öfvcrflyttning till högsta domstolen, har icke det minsta att göra dermed, så framt man afslår 24 §.
Sjelfva fabriken är taxerad till ett visst belopp, och hvarje delägare betalar för öfrigt i mon af dess öfriga inkomst. Hvad ångfartygen beträffar, är att märka, att det är tvenne slags rörelser, som der beskattas, den ena nemligen vinsten af ångfartygen, och den andra vinsten af krögeriet. Hvad för öfrigt frågan om bran vinsbränningens inställande m. m. beträffar, så hemställer jag, om deraf kan hemtas någon upplysning Den 4 Januarii f. m. 4‘ vid äterremissen. Jag anhåller derföre hos Herr Ribbing, att han, på det att återremissen må fortare återkomma, blott ville anmärka att han bestrider Utskottets förslag i afseende på ersättnings beräknande för Saltpetermedlen af BranvinsBevillningens öfverskott, hvilket är det enda Utskottet kan utlåta sig om. Samma anhållan tar jag mig äfven friheten alt framställa till Herr Grefve Horn; och att de derföre utur hvad till Utskoltet skall utskrifvas ville utesluta allt, sorn angår det möjliga Bränvinsbrännings-förbudet. Herr Ribbing: Hvad Herr Tham med målets hastigare behandling åsyftar, tror jag att han sjelf kan åstadkomma, så mycket mer, som vid de tillfällen jag arbetat tillsammans med honom i Utskott, jag inhemtat, att man der allenast föredrar en sammandragen berättelse af anmärkningarne. Det hufvudsakligaste af hvad jag anfört, var dessutom icke ämnadt BevillningsUtskottet, utan var en motion, som tillkommer StatsUtskottet att handlägga, nemligen derom att medel måtte utses för att ersätta den nära halfva million R:dr bränvinsafgift, sora från StatsVerkets tillgångar försvinner, i händelse missväxt inträffar så, att Kongl. Maj:t finner sig föranlåten att inställa sjelfva bränvinsbränningen. Jag hoppas att deri värde Talaren härmed är tillfreds, så vida han icke vidare, såsom han inom BevillningsUtskottet, i fråga 4* Den 4 Januari! f. m. om denna inkomstsberäkning, redan synes, hafva gjort, vill också föra talan för Stats*- Utskottet.
Här fanns ju ingen plats för honom att knyta upp sin hängmatta, som han enkom släpat med sig den långa vägen. Och med ett bortklemadt barns tjurande min såg han öfver till tallarne på andra stranden, som om han hälft funderat på att skilja sig från det öfriga sällskapet och bege sig dit. » Följ med mig, » inföll fru Fanny hastigt, » jag vet en bergknalle ett litet stycke inåt skogen här • — bara ett par minuters väg — där det växer både tall oeh gran. » IDUN 1893 var så ond, att ton behöfde svalka sig litet, innan hon kunde visa sig för de andra. Åh, hon hade minsann skäl att vara ond! På licentiaten, på lungsotspoeten, på Allan, Hon började tala om, huru ledsamt det som inte velat hjälpa henne en enda gång med var, att de bägge unga herrarne nu skulle att sondera, och allra mest på flickorna — ja, resa, och huru tomt det skulle bli efter dem, hela skocken! Det var som om de i sommar så mycket tommare som man ju ej hade det hade sammangaddat sig mot henne, för att hon ringaste hopp, att de någonsin mera skulle ingenting skulle få veta. Annars hade de komma tillbaka till dessa bygder. Ja, herr minsann haft brådtom att komma till henne Agathon kanske, men alls inte hans bror, med sina förtroenden, men nu? Trodde de ty om han disputerade och blef filosofie dokkanske, att de hade en rival i henne, därför tor i höst, eklaterade han naturligtvis genast att licentiaten pratat så mycket med henne sin förlofning, och innan nästa sommar vore under promenaderna efter kvällsmaten, då ungdomen från de olika gårdarna så ofta » hänhan kanske redan gift. delsevis » sammanträffade på landsvägen? Åh, Vid ordet förlofning fick Agathon ett spändt det var skamligt, och hon skulle minsann hämuttryck i ögonen och kring munnen, som om nas på dem, innan hon reste hem till Stocknågon hviskat till honom ett » gif akt! » holm i september. För öfrigt, inte var det » Ja, det är mycket troligt, » svarade han.
De hafva småningom förberedts, och en sådan förberedelse är i synnerhet nödig i ett land, som nästan endast har sin torftighet att tillgå, och saknar den folkmängd, hvarigenom ett tillräckligt understöd kan härflyta åt dessa kostsamma inrättningar. Paket-postinrättningen kan anses som en sådan förberedelse. Ett experiment i smått kan åtminstone ej hafva någon menlig förlust för Staten. Hvad slutligen Kungssfcjutsen angår, så tror jag, alt en klagan deröfver icke 278 Den a3 December. äger någon allmän röst. Skulle Kungsskjutsen vara en betungning för landet, så borde vi väntat, att derom först hafva hört talas från det Stånd, hvilket detsamma i denna händelse mest skulle trycka. Från detta håll har åter ingen klagan hörts, — tvärtom tror jag, att hvarje Svensk Bonde anser sig stolt eller åtminstone hedrad att hafva färdat sin Konung. Dessa skyldigheter, grundade på häfd lika gamla som Staten, och som utgöras äfven med ett särskilt nit å de skyldiges sida, kunna icke hållas nog heliga. Vid betraktande af närvarande fråga påminnas vi om, att kärleken till frihet har hos Svenska Folket alltid stått vid sidan af kärleken till Konungen. Friherre Fockj Berndt Wilhelm: Efter att hafva åhört de sista hegge Talarne och i synnerhet Grefve Posses med sann patriotism utförde vederläggning, hade jag nästan beslutit att icke yttra mig, men som 17 års gammal Landshöfding känner jag åtskilliga detailler i ämnet, dem jag torde höra anföra. Härefter uppläste Friherre Fock följande: Urgammal räknar man skyldigheten för Svenska Folket att besörja Kungsskjutsen, och denna pligt grundar sig på äldre Den 23 December. författningar och ordningar, hvaribland må nämnas Konung Johans Patent af år 1574 med flere. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 25 Junti e. nx. fiol Frän Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotten', Af den 10 sistledne Maj. I anledning aTväckt motion om tillämpning af 25 Cap. 1 §. ByggningaBalken, på alla för varu-transport nödige vägar. Af den 29 sistledne Mr.j, N.o 92.
Lyxen vid ett Landtbruks-institut består deri, att man kan upvisa vackra kreatur, ändamålsenliga och väl hållna byggnader, utmärkta jordbruksredskaper, väl skötta åkrar, vackra, vexande grödor och slutligen att kunna framlägga väl ordnade och fullständiga räkenskaper, hvars slutresultat visar, att Institutet har åstadkommit allt detta med relativt till öfriga landtbruk låga summor. Detta utgör lyxen vid Landtbruks-institut; men om Staten skulle vilja nedlägga någon lyx på andra Statens byggnader o. s. v., så kan jag aldrig för min del erkänna, att det icke är stridande emot ändamålet och stridande emot nyttan i afseende på sjelfva saken att någon slags yttre kostsam lyx skulle nedläggas pä byggnaderne vid ett Landtbruks-institut. Jag tror det vara tillräckligt för tillfället att fästa StatsUtsk:s, upmärksamhet derpå, men jag torde tillika få tillägga att jag lifligt intresserar mig för alt ändamålsenliga byggnader måtte komma att upföras vid Ulltuna, så att StatsUtsk. icke på grund af mina anmärnknrr må komma att afstyrka anslaget. Ulltuna har, såsom jag tror, ett årligt anslag af 8000 R:dr b:ko. Det har dessutom 4000 R:dr b:ko af sitt landtbruk. Detta gör tillsammans 12,000 R:dr b:ko. Jag ber att få meddela förhållandet vid Degeberg, ett Landtbruksinstitut, som varit i några och tjugu år och att få jemföra det med Ulltuna. Då Hr Nonnen började sitt Institut, fanns der icke annat än ruckel i byggnadsväg. Hr Nonnen har haft under en mängd af år 10,000 R:dr af statsmedel för att underhålla vid Institutet lika många lärlingar, som finnas vid Ulltuna och jag tror att han dessutom ett par gånger fått mindre anslagssummor till reparationer, men under loppet af dessa år har Degeberg stigit i värde både i afseende på jordbruk och byggnader till den grad, att det f. n. är värdt 4 gånger så mycket, som då Hr Nonnen köpte det.
Om någon gång inom oss skilgde meningar kunnat uppstå i medlen till befrämjandet af allmänt väl, om olika tankar kunnat vara om sä-» kraste sättet att ernå fullkomligheten derutinnan, är jag likväl öfvertygad att J alle instämmen i den önskan, pligt och erkänsla, gemensamt af oss kräfva, den att utan uppehåll till vår Konung och vår Kron-Prins frambära uttrycken af vår vördnad , vår kärlek och vår tillgifvenhet, och visa Europas samlade nationer, om de erhålla tidning af de låga försöken, med detsamma en förnyad och kraftig öfvertygelse, att Sveriges fria folk känner sin största, sin varmaste sällhet i upprätthållandet af sin Regering, i försvaret af sin frihet och i närmaste samband med denFurste, det enhälligt kallat till Högsta vårdarenaf sin ära och sin sjelfständighet, som genom sin omsorg för båda förvärfvat sig dertill nya anspråk och till hvars försvar hvarje bröst är eldadt och hvarje arm här är ägnad. Det är i anledning häraf jag till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln får framställa den anhållan, att vi genast genom Deputerade inbjude våra Med - Bil, till Ridd. o. Ad, Pr. II Band. 42 6s8 Den 11 Mart lii ständer sig med oss förena, att till Hans Maji Konungen och Hans Kongl, Höghet KronPrin-* sen genom en stor Deputation frambära sine uttryck af Svenska Folkets tänkesätt och trohet, samt anmoda ExpsditionsUtskottet skyndsammeligen uppsätta en adress, som jemte desse af hjertat och pligterne gemensamt påkallade uttryck innehålla en underdånig begäran det Hans Majit täcktes anbefalla de Embetsman som dermed befattning hafva, att använda all omsorg och alla medel för upptäckandet af den, hvilken så brottsligt velat fläcka Svenska namnet och den ifrån Seclernas längd vitsordade trohet och tillgifvenhet för de Regenter, hvilka i likhet med Carl Johan omsorgsfullt vakat för dess ära och dess väl och i tacksamma undersåtares kärlek hemtat sin största belöning. H:0 Herr Coijet, Carl Fredric: