Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först och främst ber jag alt få förklara, att jag visserligen erkänner dessa medel vara, i ordets stora och vidsträckta betydelse, Statens och R. St:s, emedan de, likasom alla statsmedel, äro rikets. Det var ock derföre som jag yrkade alt, i fall R. St. skulle befatta sig med dessa ärender, de äfven böra befatta sig med alla afskrifning!-, som angå statsmedel. Deremot vill jag helt och hållet bestrida Hr von Hartmansdorff att dessa medel äro bankens medel, derföre att denna diskont dels rörer sig med ett kreditiv, som är länadt ur banken. Det är ganska sannt, alt manufaktur-diskonten har ett kreditiv af 1| million, hvarföre banken äger mer än tillräcklig säkerhet i diskontens obestridligt säkra fordringar; men dessutom äger verket sjelf! en fond af 800,000 r:dr; sä att det säkra är, att denna fond utgör oändligt mycket mera, än hvad som motsvarar de s. k. osäkra fordringarne. Vidare får jag nämna, att Hr von Hartmansdorff irrar sig då han tror, att mitt yttrande om kammarrätten hade afseende |jä afskrifningen af korvetten Carlskrona. Det hade afseende på en annan sak. Jag linner nemi. uti sednaste revisorers berättelse öfver K. kammarrättens akloralsräkning sid. 274 följande: ”Åtskilliga summor äro under ären 1844 och 1845 i räkenskaperna afskrifna, utan att de K. bref eller de beslut, pä grund af hvilka sådant ägt rum, blifvit åberopade eller bilagda”. Jag finner här ej kammarrättens förklaring bifogad det exemplar jag har före mig, men den innehåller blott att della skall för framtiden iakttagas; men deruti, likaså litet som det var anmärkt af revisorerna, säges ej att alla sådana afskrifningar skola, innan de verkställas, underställas R. St:s granskning. Om man i afseende på statsmedlen, och dessa äro obestridligen statsmedel, vill ali afskrifningar skola underställas R. St:s granskning, emedan de äro Svenska folkets ombud, så bör det väl ske med alla medel. Hr von Rosen:
l samma anda tala dc d a, hvar efter sin art: den ene mera klarsynt varnande till (pinnoma att ej förspilla sin makt, den andre mera hrngifvet tacksam för det hmk de redan gjort af den samma - men alla med djup tro p9 h d den ryska q v i w är och Snnu mera 119 hvad hon kan \ d a. Elitn h$ Skol-lif. 9.dcr jq, nu Bndtligen roro (le utoin dörren dlesaininans med skolvaskor, galoscher och allt! Fröken Pettersson, liirannnan, gick 13ngsamt ur tamburen in i klassruni~iiet igen. Der var dammigt och mörkt och s5g si tröstlöst ödsligt ut ni!, nar barnen vor0 borta. I ' ulpeter äro inga ilii~judande möbler. Hon gick 111~11 pS katedern. tog fram sin journal Tur att göra anteckningar för dagen. Hur laste Signe i (lag? Hnr var Elise i svenska? - A, AH, H + skrefs ned efter en tydligen niycket allvarsam inre Werl9ggning. Frökeii Petterson har ett fint ansigte, men det ar blekt, sammanpressadt. Mycket siillan öppnar hon munnen s9 inycket, att de j51iina t5nderna fullkomligt synas. Ilet briinblonda haret ligger tatt stnikel intill tinningarna, I&gt;enadt midt fram, ingen Ingg, inga nedfallande lockar. Det iir soin om det stramade öfverallt i hennes ansigte: det stramar i pannan, det stramar mellan pannan och n&amp;m, niellan nLan och munnen. Figuren rak och v~l&gt;ililad, fast &amp; got för tunn. 1 ' 9 hennes kliidsel fins inte ett föremal, som 9r onöd \ %ndigt eller som Sr till för prydnadens skull. Hroschen och knapparna fista klädningen, men ingenting vidare. Ingen garnering af hvarken siden eller sammet. inen kliiilningen sitter val och följer noga efier den smala figuren. Hon Yr alltid trött, men i dag ar hon tröttare än vanligt.
Besvoch Ekon.-Glsk. Bet. JV? 19. 3 underhåll och undervisning jemväl uti handtverk och näringar; samt att dessa medel skulle debiteras, uppbäras och redovisas på enahanda sätt, som genom Kongl. Kungörelserne den 13 Mars 1846 och den 19 September 1848 är föresk r i I vel; och hafva uti denna motion Prostarne Carlander och Gahne samt Doktor Norström m. fl. af Preste-ståndets Ledamöter instämt; 3:o Herr L. V. Henschen, 4:o Matts Pehrsson från Stockholms, 5:o Per Mattsson från Wester-Norrlands, 6:o Johan Pehrsson från Upsala, 7:o Tobias Lind från Götheborgs och Bohus och 8:o Johan Johansson från Östergöthlands Län, hvilka samtlige ansett personliga skydds-afgiften böra anvisas åt kommunerna att genom församlingarnes skol-styrelser användas till folkskole—lärares fullständiga aflönande samt fattiga barns underhåll och vård under deras skoltid, äfvensom till inrättande af sådane anstalter, hvarigenom ungdomen bibringades undervisning i handa-slöjder och näringar; och har uti dessa förslag en stor del al Bonde-ståndets Ledamöter instämt; 9:o Eric Andersson och Johan Andersson från Kopparbergs Lön. Såsom tillägg till de inom Bonde-ståndet väckta motionerne om den personliga skyddsafgiftens anvisande till folk-undervisningens befrämjande, hafva nämnde 2:ne motionärer hemställt, att berörde afgift, i händelse densamma komme att för besagde ändamål anslås, måtte, efter deraf på vanligt sätt verkställd uppbörd, få genast lyftas hos kronofogdarne emot vederbörande skol—styrelses qvitto. Härigenom skulle den fördel vinnas, att medlen blefve för dermed afsedt ändamål förr tillgänglige, samt att olägenheten för skol-styrelserne att genom särskildt ombud låta i ränteriet uttaga desamma undanröjdes; 10:o Lars Olsson från Kopparbergs
Enligt flere Ledamöters anförande i ämnet, hvilka till Utskottet åtföljt berörde Motion, har vidare blifvit föreslagit: Af Friherre Wrangel af Saucis, Fredr. Anton , att, derest samma Motion icke skulle i hela dess vidd af de respective RiksStånden antagas, R. St:r dock måtte till K. M:t i underd:het öfverlemna rättigheten, att för hvarje serskild händelse, uppå derom gjord underd. ansökning, pröfva och efter omständigheternes föranledande i Nåder besluta om eftergift af Kronans bytesfordran hos enskild man, antingen till hela beloppet eller endast i afseende på efterräkningen. Sedan Hr Bortzell, Joli. Abr., rörande förhållandet med Bytesfordringarne meddelat, ibland annat, de upplysningar, att de fordringar Kronan ännu ägde qvar, voro bestämda till betäckande af enskilde personers hos Kronan ägande lika beskaffade fordringsanspråk, samt att en eftergift af Kronans ännu oliqviderade fordringar skulle leda till både stora anspråk från den som sine skulder redan måst betala, och påkalla serskildt anslag för gcdtgörandet af Kronans skulder; är af Hr Estenberg, Pehr, framstäldt: huruvida icke det skulle anses Svenska Folket värdigt och öfverensstämmande med deras urgamla hederskänsla, att Statens skulder af Staten betalas, och icke, såsom Betan kan den, N:o 120.
Stänt der wid början af hwarje Riksdag, pä lika fäkt som wj,d denna Riksdag stedt, efter för handen warande omständigheter meddela deras serstildte förordnande; men derest Riksens Ständer skulle ! pröftva en allmän författning böra rvidtagas, före , flär Urstotker: att 1:0. när Riksdagar komma ait hallas pä annat ställe än i Stockholm, och fullmägtige i Riksgälds-Lchmoiret i egenskap af Riksdagsmän wistas ä Riksdagsorten till fulltaligt antal, äfwen för afgöranoer af wigkigare mäl, styrelsen dä anses wara pä Riksdagsorten och twartvm när samnra antal qwarblifwer i Stockholm. 2:0. Att derest fulltaligt antal af fullmägtige icke bestnMs pä nägotdexa stället, kommer styrelsen att wara i Stockholm, samt till antalets fyllande, mäkjas supplöanler pä den tid och pä det sätt hwarjeStänd härom förordnar! 'warande wid detta betänkande fogadt ekl Utdrag af Utskottets Protokoll för den i Julii, innefattande Herr Profefforen rorssells i Smnet afgifne serskildta yttrande. Lades pä bordet. Föredrogs och lades pä bordet Lag - Utskottets me» Den 6 Julli - memorial af den 2g sistledne Junii rörande Herr Lagmannen Grefwe 6^IIenbc>rZK memorial om skärpning i straffet för skogsäwerkan; ust hwil'ec mä! Utskottets Ledamöter af twanne Ständ stadnat emot de af de öfrige twanne, sä akt rwänne alternativ blifwit framställde, chet ena;, att den förändring mätte ske uti lo C^p. Byggn. Z. rui Kongl. Förordningen vin skogar,ie i Riket den i Augusii -82Z, art med bibehäiiande af de böter som l mom.
Förmår du icke detta, och synes dig denna nödvändighet ännu som en grym makt, så lägg ditt huvud till min barm som till en broders, klaga för sista gången över ett öde, som är oundvikligt, och lyssna till din förstvalde vän, som vill intala dig mod och styrka. Varför drager du din hand tillbaka, min Rakel? Vill du därmed uttala en anklagelse mot Karmides, så är det du, som gör dig skyldig till hårdhet och orättvisa. Är jag brottslig, så är det endast min kärlek, som gjort mig därtill. Säg mig, Rakel, är det jag, som uppbyggt den oöverstigliga skiljemuren mellan dig och mig? Ack, jag anade icke hans tillvaro. Jag skulle annars aldrig yppat min låga, aldrig sökt vinna din genkärlek. Skall du anklaga någon, så måste det vara din fader; han föraktade och försköt mig som en främling för hans folk. Då jag begärde din hand, tillbakavisade han mig på skymfligt och upprörande sätt. Jag är svag nog att harmas ännu, när jag ihågkommer detta ögonblick. Han kunde i mindre hårda och hånande ordalag uttalat domen över vår kärlek. Men i grunden hade han likväl rätt, ty det gives ärvda tänkesätt och plägseder, som äro heliga och som man måste vörda. Du, Rakel, som är ett barn av Israel och en from mans dotter, borde veta det. - Jag vet, sade Rakel. Jag vet, att vi måste skiljas. Den ton, vari du talar, övertygar mig bäst därom. - Må vi då försona oss med vårt öde och finna vår tröst i ett troget uppfyllande av nödvändiga plikter. Det var om dessa jag ville, att vi skulle talat med varandra. Du är dotter av ett folk, som är spritt kring världen och vars enda styrka ligger i dess trohet mot ärvda stadgar och kärlek till det gemensamma namnet. Du har föräldrar, vilkas hopp du är och vilkas sällhet du bör bereda genom lydnad och ömhet. Och om de krav de ställa på din lydnad äro hårda, så lyd likväl! Din gud skall belöna dig och skänka dig en ny och högre lycka för den, som du offrar på den barnsliga undergivenhetens altar. - Jag tror detsamma, men jag har ingenting mer att offra och ingen lycka mer att begära. - Säg icke så, Rakel!
M. således, ehvad amortering såsom den lämpligaste, eller annan till ändamålet ledande utväg begagnas, i Nåder torde utfinna det sätt hvarigenom Landshöfdinge-accorder må i framtiden fullkomligen kunna upphöra; hafva Rikets Ständer, med förklarande af deras underd. tacksamhet för de af E. K. M. lill accorders undanrödjnnde, redan träffade åtgärder, ansett sig böra frambära den underd. önskan, att E. K. M., för ifrågavarande accorders nedsättning och afskaffa lide, täckes ytterligare vidtaga de mått och steg, som i Nåder kunna fämplige finnas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 Junii 1834- Expeclitions-Vtskotlets Förslag lill und. Skrifvelse JY.-o 43. SS N:o 43. Uppläst och godkäncU hos Ridd. och Adeln den 12 Jon ii jSty. Pieste-Slåndet den 17 Borgare-Slåndet den 17 Bonde-Ständet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse^, angående väckt fråga om ett förändradt användande af den \ niels proc. > som af Sterbhus inom Wermland erlägges. £Oeconomie-Utsk. N:o 63.) S. A. K. Då den, jemlikt allmänna Lagens stadgande i 17 Cap. 4 §•
Arf - Stats-Utskottets Betänkandeti. 146'7 Arfvode för en Intendent, som Akademien uppdrager inseende och vården ofver Samlingarne 666: 32 — Arfvode för en Vaktmastare och den person, hvars biträde fordras vid Djurs och Foglars uppstoppning - 200 samt till samlingarnas uppställning, underhåll och vidare förökande 633: 16 — Tillsammans r,50o R:dr. jemväl har Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Proposition, om Stats-Verkets tillstånd och behof i Nåder föreslagit att Secreteraren vid Vitterhets Historie och Antiquitets Akademien, som för närvarande njuter 300 llxlrs Lön, mätte undfå Lönförhöjning; i anledning hvaraf Stats-Utskottei tagit noga kännedom af de i detta ämne Utskottet meddelda: Handlingar; och som deraf varit att inhemta, att vid de tillfällen åren 1810, 1812 och 1815, då förbättring i Rikets Ämbetsoch Tjenstemåns penninge Loner i allmänhet beviljades, Vitterhets, Historie och Antiqvitets Akademiens Secreterare ej kommit i åtnjutande af någon förbättring i dess urgamla och på Cancelli Collegii Stat fordom uppförde
Då nu denna osäkerhet i hänseende till besittningsrätten gjorde det för invånarne omöjligt att sysselsätta sig med sådana företag, för hvilka erfordrades mera kostsamma localer, såsom fabriker och andra inrättningar, hvartill stället likväl, i anseende till sitt läge vid stora segelleden och närheten till Rikets hufvudsakligaste afsättningsort, vore serdeles lämpligt, samt det icke eller tycktes med rättvisa öfverensstämma, att, på sätt Stats-Utskottets Utlåtandej N:o 84, 17 sätt nu egde rum, stadens invånare, oberäknadt nämnde tomtcires-afgifter, måste för hus, tomter och stadsjord erlägga serskild bevillning efter uppskattningsvärdet, har motionären på grund häraf föreslagit, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att, efter 1848 års utgång, Waxholms stads invånare måtte varda försäkrade om everldelig besittningsrätt lill deras då innehafvande tomter och lägenheter emot erläggande af den tomtöres-afgift, som, enligt nu gällande tomtöres-bref, derutaf utgår, med rättighet för invånarue att, ulan Kongl. Krigs-Coilegii hörande, dessa tomter förvärfva, abalienera, lagfara, inteckna och förpanta. Då ifrågavarande lill Waxholms stad hörande tomter och lägenheter, i följd af deras närbelägenhet intill Waxholms fästning, möjligen kunna i en framtid, i och för befästandet af inloppet lill Stockholm, blifva förståten behöfliga, samt, vid sådant förhållande, det synes mindre lämpligt att, genom medgifvande af invånarnes everdeliga besittningsrätt till dessa tomter och lägenheter, afhända Kronan allt anspråk på desammas begagnande, anser sig Utskottet sakna anledning att till Herr Åkerbergs förrberörde motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. Slockholm den 22 November 1844. Auk. till Exp.-Utsk. den i.!\ Nov., kl. ii f. m.
Ltminstone en class af detta manskap) i>lä kunna liek ladas lika med gamla staminen, materialier 011 omkring 4,000 munderingar mätte ärligen, emot ersättning framdeles, fä iittagas otur det tor Leväringsinanslia^ets dedof liildade reserv-lorräd, livarigenom iifven en dogst nödig omsättning gf del,tu dirräd skulle vinnas; — att dä i derörde förräd leke finnas dulvuddonader, men sädane köra ärligen för omkring 4,000 man an8lia tius, för detta dedof erfordras en ärlig contant summa af 24 a 32,000 8:dr Lanco, dvartill nödiga medel saknas ä drigs-kiollegii fltiednings ikfdeluings-8tat oell således där utföras i rund summa med . 30,000: — att som Zeväringsmanska^et skall förses med klädesd^xor, men dessa plagg dä komma att af olika individer efter Ii varandra nyttjas, utan att kunna emellan dvarje omdvte tvättas, angeläget är att till devarande al' niamska^ets lielsa lärfoder anskaffas; — samt att, dä serskilda tält, äfvensom sjukvärdsmateriel tor lie vä rings manskapet saknas, men i följd af detta manskaps exercerande gemensamt med gamla stam7nen, anskaffning mäste ske al omkring 800 n^a tält samt 030 sjuksängar, m. m., därtill fordras ett contant anslag för en Åäng af minst 100,000 lt:dr. transport 190,080: 13: 8. Lii. V.o 2 kitt Vongt. Ua-'N.?
Uti straffoch arbets-fängelser samt vid Pionieroch Krono-arbetskorpserna: Lifstids-fångar Straff-fångar på viss tid Bekännelse-fångar Försvarslöse När dessa summor jemföras med rikets folkmängd vid slutet af ofvanberörda 3:ne år, visar sig, att vid slutet af år 1850 hvar 625:te, vid 1855 års utgång hvar 623:dje, och .vid slutet af år 1857 hvar 703:dje person i riket varit friheten förlustig. Enligt ofvannämnda underdåniga berättelse, har antalet af de fångar, sorn under loppet af ar 1857 dels förvarats uti allmänna straffoch arbets-fängelserna samt läns - — 126 — fängelserna, eller varit vid Krono-arbetskorpsen anställde, för att förrätta dem ådömdt allmänt arbete, dels ock hållits i enskildt fängelse, för att förmås till bekännelse af brott, äfvensom af dem, hvilka, af en eller annan orsak, derifrån afgått, utgjort: 1857. Mankön. Qvinkön. Summa. Af gangne: På grund af Kongl, nåd 60. 11. 71. Efter arbetstidens slut 1,800. 398. 2,198. » besparad arbetsförtjenst till bestämdt belopp 94. För sjukdom eller bristande arbetsförmåga frigifne eller afsönde 19. 2. 21. Åf ofvanuämnde nykomne, dömde - hafva förut varit till allmänt arbete hållne Utgörande, i förhållande till de såsom dömde nykomne, procent och, i förhållande till alla ofvanupptagne under året frigifne, procent 1,680. 413. 2,093. 493. 63. 556. 29. 15. 27. 24. 15. 22. § 9. Vidkommande religions-vården, upplyser den underdåniga berättelsen, bland annat, att religion s-kunskapen äfven under år 1857 varit god och försvarlig hog största delen af personalen såväl inom länsoch krono-fängelserna, som ock vid Krono-arbetskorpsen samt straffoch arbets-fängelserna.
Denna § har, enligt min tanka, ett väsendtligt fel, nemi. det, att Utsk. gjort tiden för kyrkomötens sammanträdande beroende af Konungens pröfning. Ett dylikt sätt att gå tillväga vid bestämmandet af representativa församlingars sammanträden är detsamma, som i enväldiga stater begagnas, när man vill gifva dem någon skymt af representation. Men vanliga följden är, att det går med dessa sammanträden lika som med riksdagarne under Carl XII:s regering, eller med landtdagarne i andra länder, att de icke hållas eller ingenting betyda. 328 Den 13 September, f. m. Jag tror det således vara nödvändigt, alt man utsätter någon viss tid, inom hvilken hvarje kyrkomöte skall bestämdt sammanträda. Månne det derföre icke vore lämpligt, att, på sätt jag i min motion föreslagit, dertill bestämma en tiderymd af 6 år, då 2:ne riksdagar komme att, mellan hvarje kyrkomöte, äga rum. Vi hafva, under sednare tider, utan tvifvel, funnit, att de hvart 3:dje år återkommande riksdagarna följa allt för tätt på hvarandra, så att man knappt hinner få en ny författning färdig, förr än man åter talar om hennes förändring, innan ännu tillräcklig erfarenhet om hennes förtjenster eller brister hunnit inhemtas. Under förutsättning att kyrkomötena skola hvart 6:te år sammanträda, torde någon viss lid dertill böra utsättas före det lagtima riksmötet, på det att de ärenden, som på Kyrkomötet blifvit afhandlade och förberedda, måtte hinna blifva kända af riksdagsmännen och allmänheten, innan representationen sammanträder för att, äfven om Kyrkans angelägenheter, besluta. Ytterligare anser jag det vara nödigt bestämma någon viss tid, inom hvilken Konungen icke må ega rätt att Kyrkomötet uplösa. Det kunde eljest bända, såsom i England, alt Kyrkomötet sammankallas på sin bestämda tid, men, i samma ögonblick som det är konstitueradt, infinner sig en embetsman hvilken, på regeringens vägnar, förklarar det vara upplöst. Derigenom har i England inträffat, att något Kyrkomöte icke kommit i verksamhet allt sedan Henrik Vllhs tid. Så kunde det äfven gå med Kyrkomötena hos oss.
Jag instämmer dock med Gr. Frölich deruti, att jag tror tableauerna icke hafva varit nödvändiga, utan alt LagUtsk. kunnat ganska lätt, comite'ens arbete förutan, uppställa de hufvudsatser, som innefattas uti lagförslaget, och hvilka temmeligen klart kunna skiljas från hvarandra. De angå t. ex. frågan om fästning til! äktenskap, örn skilnad i äktenskap, om giftorätt, om arfsrätt emellan bröder och systrar, om testamentsrätt, om q vin nans myndighet, om räntefoten, om b o I a g s f i r m o r, om hysa 11- ningslagar, om privilegierade domstolars upphörande, om nämndens förändrade organisation och om protocolls-justering vid domstolar å landet o. s. v. Detta allt hade troligen en Konungens rådgifvare sjelf kunnat leta ut ur lagförslaget, och Regeringen hade derjemte kunnat betjena sig afcomileens arbete, utan att hafva det tryckt framför sig. Men jag har endast i förbigående framställt mitt klander i detta afseende, äfvensom de anmärkningar jag gjort emot den nya Lag-comite'en. Jag har icke sagt, att denna comité' gått till väga med försumlighet, ulan tvertom, att den i några afseenden kan hafva förtjenst af arbetets kritiska beskaffenhet; men då en ledamat af denna comité' här sjelf framställt, att hufvudändaraålet med tableatien varit att leda till lättnad vid förslagets antagande, så tager jag mig friheten att fasta uppmärksamhet derpå, att detta ändamål är hufvudsakligen förfeladt och motverkadt, då comite'en utställt arbetet på så lång tid, att det ej kunnat inkomma till Ständerna vid denna riksdag. Nu tror jag likväl icke, att det är någon nödvändighet att afvakta denna tableau, utan att den kan ersättas af LagUlskrs framställning. Det kan väl med skäl å ena sidan anses godt att hafva fullständiga Den 22 April. 327 materinlier, men så kan det ock å den andra sägas, att dessa materinlier lätt kunna växa till sådana luntor, att de, i stället för att läsas, blifva helt och hållet lagda å sido.
Penninge-Inkomst .- Hemmans-Räntor och Arrenden 9,717: 15. uJ Interessen på utlånte mindre Capitalerne * - 2,757: 4- $1 Hiveise Extra Inkomster - 5,872: 17, 10. och Räntan på det förstnämnde Capitalet - 9,588; 35. 8- Summa 27,935: 25. 10, Hvarförutan finnas å Rikets Stat bestådde 1S6 T:r 217 k:pr Spannémål, 125 R;dr i Span - 163J Stais-Utskotieti Éeiänkandetl. nemåls värde ä 36 sk. Tunnan samt 2,133 Rtdf 32 sk. i penningar, till Hospitaiemes underhåll, som från Stats-Verket alltså utgå. Då Hem fnans-Räntor, Krono - Tionde nefi Afrads-Spannerpål samt derutaf samlade Gap!- täler icke annorlunda ku. rina anses, än så so ni af Staten böstadde, ehuruväl desamma blifvit till dolta serskildta ändamål af fram fa me Rögenier upplåtné; har Stats - Utskottet trott $ att Riksens Ständer, i följd af den enligt 68 Riksdags-Ordnitigen, dem föi-be Ivaline rätt, ätt granska Stats-Verkets tillstånd, Styrelse och förvaltning , äfven aga att kjelfve och genom del-as Revisorer öfverse oell revidera den del af Stats - Ihkbmsterrfe Sorn sålunda finnes till HospitalsInrättningar nes Underhåll,andé andtid nåd samt att den ReVisiÖn, Som redogörelsen häröfver i Kong1. Kammar-Rätten till éiffran undergår, icke kan utgöra Skäl tili uteslutande härifrati ä 'enar Stats - Verkets Räkenskaper Och. förvaltning till dess ordinarie inkomster och utgifter för Öfrigt jemväl revideras uti Kongl. Kammar Rätten, meri ifcké clessmindre äro underkastade Revision af Riksens Ständer bch ddras imellan Riksdägarne sammanträdande härtill utsedde Deputerade.
Då den sedan förra riksmötet ytterligare vunna erfarenhet alltmer vitsordat nyttan af försörjningsskyldiglietens fördelande på rotar, hvilken fördelning, i de fattigvårds-samhällen der den varit införd, visat sig leda så väl till en ömmare vård om den fattige och till ansträngningar att förekomma personers förfallande till uselhet, som jemväl småningom till minskad underhållsbörda för samhället, liar Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ej tvekat att instämma i den en sådan fördelning gynnande åsigt, som vid nyssberörde riksmöte gjort sig gällande inom det sammansatta Utskott, hvilket då handlade frågan. Men Utskottet har tillika betänkt, att nyttan af denna fördelning är i hög grad beroende derpå, att genom densamma någon särskild rote ej må tillskyndas annat fattigvårdsbesvär utöfver hvad de andra rotarne drabbar, än som, efter det rote-fördelningen redan försiggått, kan blifva en följd af tillfälliga missgynnande omständigheter eller ock af rotens egen vårdslöshet och bristande förutseende. I sådant ändamål har Utskottet ansett stadgandet, att samtliga vid sockenstämman i beslutet deltagande medlemmar måste vara ense om fördelning i rotar, för att en sådan fördelning skulle ega rum, böra, såsom väsendtligen förhindrande en sådan förbättring i fattigvården, utur ifrågavarande lagrum utgå, hvarvid dock, på det samma förändring må ega rum allenast der öfvertygelsen om dess nytta och billighet gjort sig mera allmänt gällande, samt den rote, hvilken vid den beslutade delningen anser sig hafva blifvit i sin rätt förnärmad må hafva tillfälle att genom besvär hos Konungens Befallningshafvande söka ändring i samma beslut, Utskottet trott att algörandet ej bör bero på enkel röstpluralitet och att vid rote-fördelningcns genomförande bör fästas det vilkor, att ingen krets eller rote må derigenom blifva obilligen betungad.