Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter sistnämnda dag till (ten 15 Augusti 1862: dels afskrifvet 115,560: 23. dels levereradt 2,013: 91. dels ock a Hord t såsom provision 161: 93. t) ^ ^ Den 15 Augusti 1862 utestående fordringar 74.784: 37. ^ Och hade Kammar-rätten, i betraktande af dels de obetydliga belopp, som, enligt hvad föreslående uppgifter visa, å ifrågavarande undsältningsfordringar influtit, äfven efter det provision för deras indrifvaude blifvit beviljad, dels ock de hinder, hvilka, på säll i den nådiga Propositionen blifvit nämndt, mölle för samma fordringars indrilvande, slutligen yttrat, att ytterst ringa afbelalningar derå vore att för framtiden emotse, och att afskrifning af fordringarna således vore den enda åtgärd, som numera äterstode alt vidtaga. Pä grund af hvad sålunda förekommit har E. K. Maj: t föreslagit Rikets Ständer, att de uudsällningslån, hvilka, i anseende tili 1830 och flera påföljande års missvexter uti Westerbottens och Norrbottens län, blifvit af Slaten, emot enskilda nndsättningslagares förbindelser, under åren 1831—1839 inom dessa län ulgifna samt, enligt behöriga resllängder, hos undsättningstagarne ännu utestå oguldne, må, ulan vidare undersökning angående gäldenärernes tillgångar, varda ur krono-räkenskaperna afskrifna i den för afskrifningsliågor stadgade ordning. 36 ExpeditionsUls ko lie. is Förslag till underd. Skrifvelse, IS': o SO. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i behörigt öfvervägande och dervid, med afseende på de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden, funnit godt bifalla, hvad E. K. Maj:t härutinnan behagat i nåder föreslå. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 31 Jan. 1863.
Då likväl rörande detta ämne åtskilliga andra bestämmelser torde påkallas i följd af det öfliga redovisningssättel för Statsverkets utgifter, få Bikets Ständer, som af sådan anledning ej ansett sig böra upprätta förslag till författning i frågan, hos E. K. Majit anhålla, att E. K. Majit täcktes utfärda en Förordning, innefattande, enligt ofvan 'afgifna grunder, förenklade föreskrifter rörande vilkoren och sättet för erhållande af understöd utaf allmänna medel lill utflyttningar i följd af laga skiften. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Oktober 1860. N:o F xriaditions-Vtskottets Förstatf till Hildard. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelli deri «o Okl. 1860. Preste-Slåndet den ao Borgare-Ståndet den Sto Bonde-Ståndet den so Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Auditeurs-tjensternas indragning. (Statsoch Ekon.-Utsk:s Bet. N:o 36.) S. A. K. Enär indragning af sådane tjenster, hvilka ej åt sina innehafvare medföra lull sysselsättning samt fördelning af dessa göromål å andra tjenstemän, hvarigenom besparing tillskyndas Statsverket och tillgångar heredas till en nöjaktig aflöning åt de tjenster, som varda bibehållne, länge utgjort den plan, hvarefter tjensleregleringen blifvit ordnad och lika mycket öfverensstämmer med Statens fördel som med ett billigt afseende på tjenstemannakorpsens ställning, då sålunda ej längre personer föranlåtas alt vid unga år emottaga en ordinarie beställning, å hvilken de hvarken kunna beräkna bergning eller framtida befordran, få Rikets Ständer, som, i anledning af gjord framställning, funnit de göromål, hvilka åligga Auditeurs-befättningarne vid de särskilda Regimentena, utan svårighet kunna öfverflyttas antingen å andra Regiments-ljensleinän eller ock å några för större distrikter gemensamma tjenstemän, hos E. K.
På grund häraf, och då hvarken kostnadsförslag eller andra för frågans utredning nödiga handlingar blifvit till Utskottet aflemnade, lärer 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 28:o. den gjorda framställningen icke böra af Rikets Ständer bifallas. Med erinran derom att andra delar af landet på det allmännas bekostnad erhållit förbättrade kommunikationer, men att Oland endast sjöledes kunde afyttra sina produkter samt, i följd deraf, bade behof af goda hamnar, har Riksdagsfullmägtigen N. P. Bäckström, från Calmar län, uti en inom Bonde-Ståndet väckt, motion (N:o 132) föreslagit, att Rikets Ständer till förbättrande af hamnarne vid Grönhögen eller Degerhamn, belägna på vestra kusten af Ölands södra Mot, måtte bevilja ett anslag af 20,000 R:dr. Som hvarken några denna fråga upplysande handlingar till Stats-Utskottet inkommit, eller ärendet blifvit af vederbörande myndigheter handlagdt, får Utskottet, med åberopande jemväl i öfrigt af de skäl, som uti nästföregående punkt blifvit anförda, hemställa, 29:o. att berörda motion måtte lemnäs utan allt afseende. D) Kanaloch Slussverlcs-anläggningar samt strömrensningar och andra vattmhommunikationer. Som Indalselfven på en längd af 7\ mil från hafvet, eller från Klingerfjärden vid Östersjön till Utanede hy inom Jemtland, för närvarande vore farbar med 4,5 fot djupgående fartyg, endast med undantag af 3:ne på denna sträcka förekommande forssar, har, i anseende till den stora fördelen för en vidsträckt ort att få elfven äfven för ångbåtar fullt farbar genom hela Medelpad till hafvet, plan och kostnadsförslag på Statens bekostnad blifvit uppgjorda till elfvens rätning och upprensning samt anordning för fartygens upphalning vid nyssnämnda 3:ne hinderliga forssar; upptagande detta förslag en arbetskostnad af 31,000 R:dr.
200: g) till Vaktmästaren vid Banko-Diskont-verket Erik Sjöbergs enka, Catharina Christina Sundgren 50: h) till aflidne Bokhållaren vid Banko-Diskont-verket Hans Abraham Ollers dotter, Hendrika Fredrika 66: 32. — i) lill Banko-ombudet vid Låne-kontoret i Malmö Carl Adolf Nordströms enka, Clara Sofia Nordström 316: 32. — k) till Slereotyperingsoch Tryckeri-förslåndaren i Ban ken, Myntproberaren C. A. Brolings enka, S. M. Willberg 133:16.— tillsammans B:ko R:dr 1,725: 2:o lill understöd åt pensions-anstalten för enka och barn efter tjenstemän och betjente vid Banko-Diskonten, Låne-kontoren och Tumba Bruk ett belopp af högst 600 R:dr B:ko, som vid hvarje års slut utbetalas, intilldess ifrågavarande pensions-anstalt vunnit full stadga och säkerhet. Och ega Fullmäktige derjemte att, af de på anslaget till ofvanberörde dispositions-räkning uppkommande besparingar, utgifva ersättning för utarbetande af fortsättning intill närvarande tid af det register öfver Bankens handlingar, som till och med år 1822 blifvit upprättadt. Mom. 2. Af de å försålda guldoch silfver-panter uppkomna öfverskott, hvilka, sedan de hållits panlegaren tillhanda under 10 år, efter hvilken tid pantcgaren förlorat all lätt till desamma, skola till Fullmäktiges dispositions-räkning öfverföras, ega Fullmäktige att fortfarande utgifva understöd ål sådana i torftiga omBih. till B. St. Prot. 1333 & iSSi. 6 Sami. i Afd. 30 Itält. 5 30 Banho-Utskoltels Memorial, N:o 60. ständighcter stadda enkor och barn efter Tjenstemän och betjente vid Banken och Diskont-verken, som icke äro berättigade till erhållande af pension från dessa inrättningars pensions-kassor. Enligt Utskottets i -Betänkande
Och så begaf hon sig utan vidare till redaktören. Jag tror, att både första, andra och tredje försöket misslyckades och hon fick sina arbeten tillbaka. Hon genomläste dem, såg » kråkor » tecknade här och där i marginalen, och hon välsignade den främmande hand, som därmed gjort henne uppmärksam på bristerna. Och så försökte hon ånyo, tills hon lyckades. Begåfvad med ett ganska stort språksinne, arbetade hon sedan både fort och väl, men då jag en gång sporde henne, om hon kände sig nöjd med denna verksamhet, blef svaret: » Nej, men det betalar sig något bättre än sömnad. » Hon gjorde allt sitt arbete plikttroget, men synbarligen utan glädje. Men under allt detta famlande blef hennes själ dock frigjord från fördomarnes band, och när hon så ändtligen blef förd därhän, att hon lade lif, framtid, alla sina anlag och gåfvor i dens hand, som skapat och danat henne, då kunde hon också med jublande fröjd gripa med båda händer om den gärning, hvartill hon blifvit ämnad från början. Hade denna kvinna ännu befunnit sig i sitt famlande tillstånd, så är jag viss om, att hon, med ögat öppet för modets kraf, skulle ha insamlat af höstens färgprunkande bladkvistar och fällda blad. Hon skulle ha strukit några af dem torra med ett hett strykjärn, hon skulle ha kallpressat andra; hon skulle ha blekt och färgat gräs, säf, mossa och de hundratals andra svenska växter, som lämpa sig för vinterbuketter och dekorationer. Hon skulle i blomsterhandlarnes fönster ha sett blomsterhorn och korgar af björknäfver, bronserade saker, förfärdigade af pinnar, blomsterställningar i naturfärg af grenar med mera dylikt, allt, allt införskrifvet från utlandet, och hon skulle ej gifvit sig tillfreds, förrän hon från närmaste skog eller vedbacke skaffat sig råämnen till dylika arbeten.
M:t framdeles derom vidare i nåder förordnade, samma afgifter icke skulle uttagas, utan räntornas belopp under tiden endast enligt dittills följd grund uppbäras. 344 Exf editions-lits ko Hets Förslag till und. Skrifvelse, N: o 156. Hvad E. K. M:t sålunda i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer tagit i noggrannt öfvervägande och funnit skäligt gilla E. K. M:ts förevarande nådiga framställning, men som, vid det tillfälle då denna öfverskottsräntornas förvandling af K. M:t och Rikets Ständer beslöts, tillika icke bestämdt stadgades, att reservräntorna skulle utgå på samma sätt som öfverskottsräntorna, och innehafvarne af de lägenheter, från hvilka reservräntorna utgå, således icke blifvit på förhand beredde på förändringen, i likhet med hvad i afseende å öfverskoltsräntorna egt rum, torde, af samma skäl eller för atf ej åstadkomma alltför hastiga rubbningar i eganderätts-förhållandena, rättvisan påkalla den jemkning i detta hänseende, att reservräntorna icke böra utgå med förvandling efter markegång å rustnings-prestationerna förr än tio år förflutit efter år 1849, då, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, E. K.
Län har uti tvänne serskilda, hos Hedervärda Bonde-Ståndet afgifne och till Lag-Utskottet under - Lag-Utskottets Betankande N.-O 12. der den 20 och 27 sistlidne Februarii remitterade Memorial anfört, dels att, då ofta skulle inträffa, det gäldenär, vid lagsökning bos Konungens Befallningshafvande, emot bättre vetande, förnekade sine underskrifter och utfärdandet af uppviste förbindelser, hvadan målen såsom tvistige förvisades till Domstol, oell hvarigenom, jemte andre olägenheter för fordringsegaren, äfven den uppstode, att han i sin rätt uppehölles, och enär detta gäldenärs förfarande krafde alfvarsam bestraffning, men Lägen, hvarken i 4 Gap. 2 § Utsöknings-Balken, der brottsligheten omtalas, eller å annat ställe, bestämde ansvaret derå, helst 9 Cap. 11 § och 12 Cap. Handels-Balken samt i4Cap. 8 § Rättegångs-Balken, hvilka lag-bud, vid straffbestämmelse i detta fall, plägat tillämpas, angingo andre förbrytelser och således .icke voro fullt tillä m pl i ge, Motionairen ansåg följande tillägg böra göras vid 9 Cap. ij § Handels-Balken: ”Samma lag vare, der någon inför Konungens Befallningshafvande eller Domstol, emot sanningen och rätta förhållandet, förnekar sitt namn å utgifvet skuldebrefdels ock, att skiljaktige meningar i fråga om rätter Domstol för åtal af nyss omförnnilde förbrytelse sig yppat, i det att någre ansåge rätter Domstol vara den, hvarunder gäldenär för skuldfordringsmålet lyder, och andre åter trodde frågan om brottmåls-ansvaret böra upptagas vid Kämners-Rätt i den Stad, der Konungens Befallningshafvande vore, hvadan Motionairen föreslagit, att Lag-Utskottet måtte få sig uppdraget att bestämma, hvilkendera Domstolen må vara den rätta.
Under utöfntngen af den, RiddarhusDirectionen åliggande skyldighet att besörja nödige förbättringar å Riddarhuset med dertill hörande Byggnader och utrymme, har hos Directionen förekommit den oundvikeliga nödvändighet, stt i höst eller under instundande vinter låta uppföra en ny Lastbrygga i stället för den, vid Riddarhusets Norra Strandsida, af träd nu varande, som ögonskenligen år vorden så gammal och bräcklig, att den icke genom eli mindre reparation kan 'fried någon säkerhet i brukbart stånd återförsättas; hvarföre ock Directionen till en sådan nybyggnad af ungefär enahanda beskaffenhet med denna gamla brygga, låtit af erfarne män upprätta ett Förslag, enligt hvilket dertill skulle åtgå Pålar, Bjelkar, Bräder, Spik, Dagsverken, Trans - Bil. till Ridd. e. Ad, Pr. IX. Band.
Det värsta var att liknelsen och den gamla damens min föreföllo mig, som blifvit tvungen att åhöra konversationen, till den grad besatta att jag ej kunde hindra mig från att äfven skratta. Nu vände sig alla åt mitt håll, liksom om de ej förut märkt att platsen var upptagen eller som de trott att jag ej förstode dem. Den unge romaren, med det bleka ansigtet och den sjelfkära minen, tog för första gången till ordet och yttrade några fraser på italienska till sin mor. Följden deraf var att snart nog hela sällskapet aflägsnade sig, under det jag inom mig harmades öfver att jag just i dag skulle vara i en sinnesstämning, som gjorde mig känslig för det löjliga i hvarje form. Man har sådana dagar. Men jag påminde mig Horatius: »Menniskan aktar sig aldrig nog för hvad hon vid hvarje särskilt tillfälle bör undvika». Under förmiddagarne är Monte Pincio vanligen uppfyldt af lekande barn med deras väktare. Det är rätt lustigt att se de små springa omkring med sina tunnband, stöta på hvarandra och göra min af att ingå bekantskap, men bestörta tystna, då de upptäcka att de ej begripa hvarandra, att de ej tala samma språk. Då är det sköterskornas eller mödrarnes tur att komma fram och tjena som tolkar. Ibland slå de små sig ihop om någon lek, i hvilken ett större antal deltager, och det är då förvånande med hvilken ensemble lekar utföras, ehuru ingen begriper hvad den andra säger. Den stora sandplanen genljuder då af fransyska, italienska, tyska, engelska, spanska och ryska ord, hvilka låta helt underliga framsagda af barnens späda röster. Någonting mera underbart skönt än Monte Pincio i månsken kan man svårligen se. Marmorbilderna tyckas då lefvande i det ovissa sväfvande ljuset, och då man ser ned på torget, tyckes den urgamla obelisken stiga upp ur ett omätligt djup och med sin spets förlora sig bland skyarne. Hur månskenet spelar i de fradgande, silfverhvita vattenstrålarne, som oupphörligt uppstiga för att åter nedfalla i bassinen med ett eget fantastiskt ljud!
Ordinarie embelsoch tjenstemän må, vid Inrättningens upphörande, å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, till åtnjutande af öfrige uti Stat bestämde löneförmouer, till det belopp för hvardera, som finnes utfördt uti den för detta ändamål uppgjorde serskilda column ä här bifogade 4 Stats-Utskottets Utlåtande j N:o 385. förut omförmälde förteckning å Lotteri-Inrättningens samtliga personal, under förbehåll, alt ifrågavarande Jöne-ersältningar, i öfverensstämmelse med de, i afseende å löner å Indragnings-Stat, gällande stadganden, minskas eller försvinna i den mon innehafvarne af allmänna medel undfå högre aflöningsförmoner, än de vid Inrättningens indragning uppbära samt att de NummerLotteriels embetsoch tjenstemän, som af löner å IndragningsStat komma i åtnjutande, förpligtas att besörja den afslutning af Verkets Räkenskaper, med flere göromål, som i och för Inrättningens upplösning och sluteliga utredning erfordras; och utgör den löneersättnirig, som sålunda för närvarande skulle ifrågakomma, ett sammanlagdt belopp af io.oii R:dr. Beträffande sedermera Inrättningens Extra Ordinarie tjenstemän, hvilkas aflöningsförmoner blifvit af
En annan ojemnhet af ej mindre betydenhet befinnes äfven i 1835 års tariff, och alltså äfven i den nu föreslagne. Men till faveur för fabriks-bränningen; den rör beskattningen å i:dra classens redskap, eller den såkallade mäskvärmaren. Både vid denna och sisllidne Riksdag har blifvit antaget, att, genom begagnande af mäsk värmare, den enkla pannans afverknings-förmåga ekes med 5o procent; att således en 3o-kanris-panna af 2rdra classen kan afverka lika mycket som en 45 kannors af r:sta; en 4° kannors af ardra, lika med en 6o kannors af irsta o. s. v. Då beskattningen bör slä i ett gifvet förhållande till afverkningsförmågan, synes det som redskap, hvilka kunna afverka en lika qvantitet, äfven böra lika beskattas, och att således skatten för 3o kannors pannan i andra classen bordt blifva lika med skat ten för 45 kannors panna i irsla, samt skatten för 4° kannors panna i 2:dra lika med skatten för 60 kannors panna i irsta classen. Så bar likväl icke skett. För en 45 kannors panna i irsta classen är skatten föreslagen till 37 R:dr 4G sk., och för en 3o kannors panna i 2:dra, endast till 22 R:dr 6 sk.; för en 60 kannors panna i irsta classen lill 78 R:dr 3G sk., och för en 4° kannors panna i 2:dra, endast till 43 Rrdr 28 sk. Olikheten i skattebeloppet för dessa redskap med lika afverknings-förmåga, härleder sig derifrån, att man —■ utan alt göra afseende på den lindring i beskattningen, sorn för de lägre enkla panne-rymderne blifvit medgifven, och som ej bör komma en högre class till godo — trott sig göra nog, då man bestämt skatten för hvarje pannerymd i 2:dra classen 5o procent högre, än för den motsvarande pannerymden i irsta classen.
Adin godkända, och hvilka ligga till grund för hela denna del af skolstadgan. Uti Utsk:s förslag står: »på det dessa läroverk må kunna i de läroämnen, som, enligt skolstadgan, tillhöra reallinien, meddela sina lärjungar så fullständig undervisning, som stadgans föreskrifter innehålla». R. St:r böra väl icke nu vid antagandet af den nya skolstadgan afvika från sin vid flera föregide Riksdagar uttalade önskan, att alla elementar-läroverken må orga - 570 Den 21 November f. m. niseras pä samina sätt, så att undervisning meddelas vid alla i samma ämnen, och så att de icke delas i 2 klasser, s. k. real skolor och lärda skolor. Redan vid 1840 års Riksdag afgåfvo R. St:r till K. M. en underd. skrifvelse i denna syftning, vid 1847 års Riksdag förnyades den, o-h sedan hafva de afgifvit en sådan vid hvarje Riksdag t. o. m. den sista år 1854. Om man borttager denna mellan mening och i stället lemnar skolan fritt att, i likhet med de flesla andra skolor, få drifva undervisningen så långt, som det är möjligt för lärare-personalen, så är jag öfvertygad, att Christianstad skola skall fortgå i samma utsträckning som hittills, äfven om den icke får en ökad lärare-personal. Mina anmärkn:r mot olämpligheten af att uteslutande fastställa en real-linie, gälla äfven de andra skolorna; ty 8 lärare böra mycket väl kunna medhinna att meddela fullständig undervisning så väl på den lärda som den reala linien. Jag tror likväl, att man endast bör i önskningsväg anhålla, att dessa skolor må tillåtas att fortgå på samma sätt som förut. För öfrigt förnyar jag mitt förslag att Christianstad må erhålla en högre lärdomsskola med 1 Rektor, 3 Lektorer och 8 Adjunkter. Hr Frih. o. Ordf:den tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättaade af plenum kl. 6 e. m. Gr, Lagerbjelke, Gustaf:
1806 Min älskade Pappa! Med sistlidne post emottog Asmund 100 Rdr Banco, hvaraf jag redan enligt instrucktionen uppburit de 66 Rdr 32 sk. Banco, och f %r derför ödmjukast tacka. Asmund är för narvarende sjuk af en har gångbar rötfeber. Han har sedan ni2gra dagar varit aiqliggande. Florman är hans Doktor; och all möjlig soin som Iian genom Anna 0011 mig kan erhalla, skall han ej sakna. Sjukdomen iir har mycket allman; och sedan jag kommit till Lund har jag ej kört omtalas ett sridant antal af sjuka. Emellertid ar den Gudskelof icke just dödlig, och de mesta g % igenom. Det är samma sjukdom som Anna hade. Pappa bör saledes ge sig till freds och ej namna nggot harom för Mamma. Med Guds hjelp skall all ting gii öfver. VAra begge pigor ha ocksa sjuknat ner, sil att var belägenhet icke just ar den angenamaste. Men det blir vai bättre. Af omständigheterna hoppas jag Pappa ar god och ursäktar mitt slarfviga bref. Anna ber tusenfaldt om sin helsning. Med oafbruten vördnad och kärlek har aran vara Nin vördade Pappas - Namnteckningen bostrifven Lund den 18 Juni 1809. (Detta bref har blifvit af råttor så förstördt, att det blott är ett fragment.) Min vördade pappa: Constitutionen har jag ännu ej fatt läsa, men har talt med dem som last henne. Väl innehåller den icke något fullkomligt &amp; dant som en förnuftig man skulle önska sig till Styrelselag, men så lär det and % vara onekligt att den ar l %ngt bättre än den förra. Articlen om Troman synes mig den siimsta, ty det sätter hvarje högre Embetsman i beroende af hofvet, meD torde val kunna hjelpas en annan gång. Att man fick Tryckfriheten garanterad i Grundlagen var en stor förman. Deri består, om jag e,j bedrar mig, hela Englands frihet.
Månne det ej vid anslagens beviljande bordt framställa sig till Riksens Ständers forskning , huruvida desse utarmande försvarsanstalter under det framfarna verkeligen varit tillräckelige för att uti behofvets stund kunna lämna hopp om det åsyftade resultatet , eller örn de blott varit gagnande att långsamt och småningom förtära de verkliga krafter, tom i Den 18 September f. m. min tanka ensamt förmå att försvara frihet och sjelfständighet, då den i verkeligheten skalle hotas. Månne det vore olämpeligt att vid detta tillfälle framkalla Historiens vittnesbörd -af hvem, och af hvad anledning Sverige under de sist förflutne hundra åren blifvit anfallit j ° jag tror att man ®n sådan undersökning lätteligen skall komma till den öfvertygelsen, att det varit Sveriges Styrelse allena, som un, der vexlande former af Frihet och Envälde, utaf enskildta passioner, för enskildta ändamål, eller till det minsta genom olyckliga beräkningar ådragit Sverige de politiska äfventyr hvarifrån vi kunna härleda vårt financiela så väl som vårt economiska bryderi. För hvilken annan än mig borde det vara öfverflödigt att härvid erhindra huru sorn året 1809 utgör den gräns, å hvars andra sida jag tillämpar mioa omdömen. Jag tror emedlertid att man utaf det framfarna lätteligen skulle komma till en grundad öfvertygelse,att en stor del af uppoffringarne på våra försvarsanstalter varit påkallade af inbillade behof, lika såsom de sällan motsvarat sine beräknade verkningar. Om det nu är en obestridlig sanning, att vi sedan hundrade år af ingen blifvit anfallne, utan att vi sjelfve påkallat anfallet om det af Historien omisskänneligen ådagalägges, att vi under den sålunda förflutne tiden , ömsom såldt våra stridskrafter åt främmande int eressen, eller sett dem användas såsom försök Den 18 September f. ml *57 att tillfredsställa den inhemska äregirigheten, så borde ett sådant förhållande i min tanka lemna anledningar till det framfarnas rådfrågande om nödvändigheten att stadga andra grundsattser för framtiden.
6,166: 66; i ghfvomedel har erh&amp;llits kr. 2,156; hvarjiimte garantifonden, hra ' rtill lagts den under k e t uppkomna rgntan, iippgick till kr. 31,957: 44; ntgjorde suedes pensionsfiireningens sammanlagda kapital Ar 1897 kr. I ofverensstamrnelse lned foreningens uppgift - beredande af en i elionomiskt afseende mera tryggad ilderdom fijr landets sjukskoterskor - beslot styrelsen vid k e t s sista sammantradc! att tillstalla lasarettsdirektionerna i riket ett cirkular (jBmte stadgar m. m.) med pgpekande a£ de fiir delar, som foreningen hade att erbjuda med afseende % sjukskoterskornas pensionering, och med uppmaning att till kassan gora inbetalningar for de i deras tjanst anstiilda skoterskor. Foreningens ordinarie styrelse b e s t t f. n. af fijljande ledamoter: sjukskoterskan froken E. von Baumgarten, f. d. l: e provinsiallZikaren d r J. E. Bergvall, froken M. ~eijonhufvud, bankdirektijr G. Lettstrom, fijrestBndarinnan for Rode Rorsets sjukskoterskehem froken F. von Otter,. revisionssekreterare H. Rohtlieb, (vice ordf. ), professor P. G. RosBn, sjukskoterskan froken H. Sundstrom, frolren S. Ulrich, fsekreterare), ofverlakaren vid Sabbatsbergs sjukhus dr F. W. Warfvinge! (ordf.), professor P. J. Wising. Till revisorer utsAgos doktorerna Th. Hellstrom och E. Sederholm samt sjukskoterskan froken S. Kjellson och till. deras suppleanter doktor C. Flensburg och professor J. MTern. Foreningea har fortfarande fijr sin expedition och sina sammantraden kostnadsfritt flttn begagna sig af Fredrika-Bremer-Forbundets lokal.