Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten hafva tagit i öfvervägande, så väl hvad i berörde motion blifvit framstäldt, som ock innehållet af en densamma bifogad Promemoria af Capitainen vid Kongl. Maj:ts Flotta E. G. af Klint; och då Utskotten nu gå att berördemotion besvara, torde Utskotten först böra, angående ifrågavarande Chartae-verk upplysa: att, sedan vice Amiralen af Klint, emot vissa vilkor, fortsatt det Svenska Sjö-Chartae-verket, så hade dels under vice Amiralen af Klints lifstid, dels efter hans död, 1840, anbud blifvit gjorda Kongl. Maj:t och Kronan att få inlösa detsamma; att Kongl. Förvaltningen af Sjö-Ärendena, hvars utlåtande öfver det sednare anbudet infordrades, i underdånighet tillstyrkt, att Chartte-verket, såsom oumbärligt, för Sveriges Sjö-Atlas, måtte för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inlösas till det derföre begärda pris, 5o,ooo R:dr B:co, samt att Kongl. Majit skulle täckas till Rikets sist församlade Ständer aflåta Nådig Proposition om anslag dertill, helst, i annat fall. Verket kunde, såsom framlidne vice Amiralen af Klints enskilda egendom, till oberäknelig och oersättlig skada, genom försäljning till utländsk person, gå förloradt för fäderneslandet, samt genom Chartoe-Verkets inköpande den fördel vunnes, att detsamma, såsom Statens egendom, förblefve samladt, vårdadt och fortsatt, utan beroende af en enskild mans förmåga i framtiden att dermed fortfara; att, i anledning häraf, Kongl. Maj:l, genom Nådigt Bref af den 10 Sept. 1840, förklarat, att då Rikets Ständers sammankomst Bih. till R, St. Brot. 1844* 4 ^arn^ 2 Afd. 1 Haft. 3 i8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. UtlåtandeN:o 10. redan en längre tid fortfarit samt fråga om Extra Stats-Regleringen till öfverläggning företagits, Kongl.
Snart nog syntes han dock, åtminstone i själskrafter, ånyo sig lik; och redan året derefter, eller 1768, afreste han till universitetet i Åbo. Fadern hade studerat der, och en dit förut anländ äldre broder (Jonas, sedermera Prost i Skatelöf) inväntade honom. Sin helsa skötte han ingalunda bättre såsom Student. Särdeles under de tvenne första åren höll det hårdt, att någongång draga honom från kammaren och boken till annat, än föreläsningars afhörande. Huru förträffligt han deremot skötte sina studier, ådagalades äfven för dem, som kände honom mindre nära, då han redan 1772, på sitt tjugondeförsta år, vid nyssbemälta universitet ”med beröm” promoverades till Philosophiæ Magister 2. Besannade voro emellertid – och förblefvo alltmera – de faderliga farhågorna: det nästan jemna stillasittandet grundlade hos den eldiga, äfven till kroppen fint danade varelsen en sjuklighet, som med åren ökades. Kanske medverkade dertill redan nu en orsak, hvilken, efter hans ankomst till Stockholm, af beställsamma rykten öfverlemnades åt pratlystna tungor, att längre fram af hans ovänner utbasunas med förstoring. Men derom några ord senare. I allmänhet funno dock hans jemnårige vid högskolan ingenting annat hos honom att klandra, än en stor svårighet att erhålla hans förtroende, en af stickande skämt förskansad tillslutenhet; densamma, hvaröfver skolkamraterne i Skara hade beklagat sig. Redan nu var han tillgänglig blott för de menniskor, som kunde i någon liflig grad tillvinna sig hans interesse och aktning. Denna egenskap gjorde honom, i hans första ungdom, sjelf mera aktad, och framförallt mera afundad, än älskad. Sådan blef dess naturliga följd; denna åter verkade sin orsaks fortsättning, och rotade den i hans hjerta. Deraf utspridde sig öfver hans umgänge med okända (eller mindre kända) ett visst tvång, ett visst återhåll, som först af en närmare kännedom blef skingrad. Men denna förvärfvade han snart; och dolde sig aldrig för den han högaktade. År 1771 afled hans fader; som alltså ej hann upplefva sonens magister-promotion.
St, Prot. 1834. 3 Sami. 6:Ce Häftet* 2 ConstitutionsUtskottets Memorial N.o må afgöras, förr än Utskottet blifvit bordt, förutsätter, att en anledning till anmärkning, för hvars granskning Utskottets åtgärd påkallats, öfvergått, medelst godkännandet, till anmärkning; ty enär, för öfrigt, berörda 107 §. ådagalägger Grundlags-stiftarens visa åsyftning lill den nödiga jemvigt, att, om Constitutions-Utskottet obefogadt anmärkt, Riks-Ståndens veto måtte dem förvaras i pröfningen af hvad Rikets val klafver, och, om åter en obefogad a n märk ni ngs-au ledning från Stånden remitterats, Utskottets veto uttalas genom anledningens ogillande, samt då 56 §. Regerings-Formejn ej uttryckligen tillåter återremisss på annat än förslag, som kunna ytterligare granskas och jeinkas; men Utskottets Memorial Riris 6 och 7 icke innefatta några förslag eller till beslut ledande framställningar, utan endast underrättelser om vidtagna, ytterligare granskning eller jemkning ej underkastade beslut öfver redan förfallna frågor, finnér, i betraktande af allt detta, Constitutions-Utskottet, att de af Yällofl. BorgareStåndet å samma Memorial yrkade återremisser varit stridande mot Grundlagen, och fördenskull Herr Talmannen grundlagsenligen vägrat propositioner derå. Stockholm den \\ Antom till Exp.-Utsk. den 3 Julin Memorial, rörande Prosten O. Bolanders anledning till anmärkning emot Föredraganden af Ecclesiastik-är enden.
Samma jemkning är nu der mindre nödig än här, emedan Norriges Grundlag icke stöder sig på vår notion om ekonomisk Lagstiftning och deras förmandskapsbilduingar, således redan ega den soliditet, sorn sådane ovilkorligen behöfva, att icke utan Biks-representationens bifall kunna rubbas. Till skenet är Norriges 'representation tvåkamrig; men dess dubbelbildning af Lugthing och Odelsthing synes mig icke sträcka sig utöfver skenet, äfvensom att jusi härpå det vigtigaste inkastet deremot grundar sig. När Öfre Kammaren är en val-delegation, och den andra en återstod af Riksförsamlingens ursprungliga ena Kammare, blir hela inrättningen blott en arbetsmelhod för denna senare; dupliciteten blir närmast lik den emellan Sveriges Plena och Utskott, oaktadt visserligen behofvel af serskilda Utskotts-bildningar icke ändå visar sig vara i Norrige uteslutet. Den nämnda Norrska dupliciteten är dock såvida betänkligare, som den kan gifva anledning Lill en serskild intrig, att invälja en person i Lagthinget, endast for att undandraga honom Odelsthingels vigtigare göromål. Ty den period torde åtminstone någon gång inträda för hvarje representation med sådan dubbel-bildning som den Norrska, då valen tili Lagthinget blott betragtas som en utrensande, till completterande af det partis seger, hvars röst inom nationen för året är segrande. Åtminstone synes mig Lagthings-Leda - 16 Bil. till Conslitulions-Utakoltets Memorial, N:o 58. moten, som saknar allt initiativ, och ingen annan förkastande-rätt utöfva får, än möjligen tillsluts, vid Storthings-omröstningen , kunna sjelf anse sitt val snarare sorn en paralysering, än som en utmärkelse.
Paraplyoch parasollställningar eller delar deraf, se Slöjdevaror, ej specificerade. Pastellkritor; se Färger, ej specificerade. Pelsverk; se Hudar och skinn. 24 Tullvärde. Bauko. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. lt:dr sk. r:st B:dr sk. rist 1 16 — Pennorj skrif-, alla slag 1 skålp. 8 . — 36 — * Penslar 1 dussin 9 - 12 — * Peppar j alla slag 1 skålp. — 3 8 16 * Perlemor > arbetad Perlor: 1 skålp. 40 1 * oäkta glas1 skålp. 10 -— 16 — * andra slag 1 lod. 2 13 16 — * Perukmakarearbeten 1 skålp. 3 16 Piphuf vildén j med eller utan beslag: 3 16 * af sjöskum, äkta eller oäkta 1 skålp. 24 1 — * andra slag 1 skålp. 12 ■— 6 — * Plommon, brundier och sviskon 1 skålp. 1 6 GO Plymerj alla slag 1 skålp. 10 ____ 2 Pomada, kärlen inberäknade 1 skålp. 20 7 6 Pomeranserj pomeransknoppar och skal Porslin: oäkta, steneller fayance: hvitt, gulaktigt eller omåladt: 1 skålp. 1 6 — 8 — * tallrikar, 1 skålp. 2 — 16 — andra pjeser 1 skålp. 4 24 måladt eller tryckt: * tallrikar ... 1 skålp. (5 — 32 — andra pjeser 1 skålp. 8 — 401 — äkta, * hvitt eller enfärgadt 1 skålp. 8 Pennor, blyerts-, se Blyertspennor. Percai; se Väfnader, bomulls-. Pergamentsskinn; se Hudar orh skinn. Perlegryn; se gryn af Spanmål. Persikokärnor, hänföras under Apoteksvaror. Pinschback ; se Metaller, sammansatta. Pipor, tobaks-; se Piphufvudeu. Piqué; se Väfnader, bomulls-.
Bonde-ståndet återremitteradt, till följd af anmärkningar, hvilka hufvudsakligen afse förebyggande af de betydliga kostnader, hvilka ansågos blifva en följd af de utaf Utskottet föreslagna åtgärderna, hvarföre åtskilliga ledamöter af sistnämnde Riksstånd, under erkännande af behofvet af en undersökning i ämnet, instämt uti den af herr von Hohenhausen emot betänkandet afgifna reservation. Utskottets förslag har sålunda i hufvudsaken blifvit af 3:ne Riksstånd gilladt och afvika de serskilda besluten från hvarandra och från Utskottets förslag endast derutinnan, att Borgare-ståndet velat uti den underdåniga skrifvelsen hafva uttryckt den mening, att de förbättringar, hvilka åsyftas, böra inskränkas till sådana, hvilka utan statsverkets stora betungande kunna tillvägabringas; hvarjemte Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat en i afseende å ordställningen från Utskottets förslag afvikande lydelse af den underdåniga skrifvelse, som i ämnet borde till Kongl. Maj:t afgå. Hvad nu angår det af Borgare-ståndet beslutade och af åtskillige utaf Bondeståndets ledamöter påyrkade förbehåll i afseende å undvikande af statens alltför stora betungande, så har Utskottet, som, enligt hvad betänkandet utvisar, icke förbisett att, för tilhägabringande af de åsyftade förbättringarna, anslag från statens sida skulle kunna erfordras, ansett ett så beskaffadt förbehåll för närvarande icke vara behöfligt, då fråga nu endast är om undersöknings anställande rörande de brister, hvilka kunna förefmnas och om upprättande af förslag till deras undanrödjande, samt Rikets Ständer, sedan resultaterne af undersökningen visat sig, komma i tillfälle att pröfva, om och i hvad mån statens tillgångar medgifva de förefunna bristernas afhjelpande; men då det naturligtvis instämmer med så väl Utskottets som samtlige Riksståndens mening, att det åsyftade ändamålet måtte vinnas utan statens alltför stora betungande, har Utskottet, för undanrödjande af alla betänkligheter i dfetta hänseende, ansett sig böra föreslå, att höglofl.
Såsom frågan företer sig för mig, såsom behandlingssättet företer sig för mig, må jag vara berättigad att uttala det, synnerligen nar jag tillika förklarar, att jag dermed icke på minsta vis vill brista i aktning för andras öfvertygelse. Jag tror 111 ig icke förtjena någon förebråelse, att hafva gått län^ gre, än hvartill jag äger rättighet. Jag har sagt, det är sanni, att jag vill säga nej lill alla förslager; men kan icke den orsaken få gälla helt naturligen, att jag finner alla oriktiga i sina egna principer? Ilr von HartmandorfFs förslag lill en andre kammare är en oriktig uppgift. Det är en andre kammare, jag vet att Iian så behagar kalla den, och det ankommer på eder, mine herrar! att hålla det tillgodo och antaga det; men jag ser deruti alldeles icke den karakter verkligen motsvarad, som jag anser ligga i tvåkummarsystemet, hvarom, mine herrar! ni påmintes i Lördags af en talare, som mångfalldigt bättre än jag utvecklade den frågan. I öfrigt får jag tillkännagifva, att då jag afgaf detta yttrande, hade jag ännu icke läst Amiral Nordenskölds förslag. Jag trodde åtminstone, att 0111 jag skall, om jag är tvungen alt antaga ett tvåkammar-systeme, hvilket jag numera är, — bevare mig Gud att neka att ställa mig till efterrättelse det beslut, man bär tagit, men jag är derföre icke förbunden att antaga såsom tvåkammar-systeme hvad man behagar så kalla. — jag trodde, säger jag, mig val varn berättigad att se efter, huruvida det förslag, man gör ni ig, svarar emot det politiska begrepp om I vå k anim ar-sy steine, som jag, som liela verlden hittills liar känt. Jag åberopar aGo Den aj Octo ber e. m. aktningsfullt den talare, sorn i Lördags här yttrade sig och förklarade hvad med l våkammar-systémet förstås, och sorn tydligen erinrade eder, mine herrar! att i de båda hamrarne måste linnas olika karakterer, olika elementer, att der mäste linnas en garanti för att kamrarnes olika bestämmelser uppfyllas.
Medan jag har ordet, ber jag att få förena mig med de Hrr, som önskat att Presidenten v. Harlmansdorffs titel mätte från medaljen utgå. Frih. Stjernstedt kan icke för ögonblicket påminna sig någon minnespenning der delta skedt, jag har likväl sett flere. I England är detta ganska vanligt såväl på minnespenningen som stoder. Ingen som läser t. ex. de enkla orden »Arthur Wellington» lärer der misstaga sig om person. Utan att vilja anställa en olämplig jemnförelse tror jag dock att lika litet någon här skall misstaga sig om »August v. Hartmansdorff». Att utesluta hans titel är att förflytta honom inom historiens område; att utsätta den är deremot att neddraga honom bland bvardagsmenniskorne. Då det dessutom torde vara till adelsmannen ej till Presidenten och Kommendören som Svenska Adeln egnar detta minne, lärer väl saken dermed vara afgjord. Hr Adelborg; Om man skulle konseqvent tillämpa den siste värde talarens sats, skulle t. ex. ett lika stort antal af R. o. Ad:s prot. tryckas, som det finnes ättemän. Emellertid är förhållandet, att ett så inskränkt antal exemplar af dessa prol:r tryckas, att kanske icke en tiondedel af R. o. Ad:s ledamöter erhåller detsamma. På samma sätt med denna medalj. Det är icke sagdt, att de som icke bevista denna Riksdag skola ovilkorligen tilldelas ett exemplar deraf; ty då skulle enahanda förhållande ega rum med en mängd andra saker, som bekostas af Riddar!) Kassan utan att komma alla till godo. Jag skulle dessutom tro, att preglingen V il. 40 Den 13 Maj e. m. och gravyren är det som kostar mest, och om äfven alla ätters capita skulle få denna medalj samt ett par tusen exemplar i brons ytterligare utdelas gratis, tror jag icke att kostnaden derför skulle så betydligt ökas att detta vore värdt att tala om.
Tullverket* räkenskaper af nyssnämnda grundsats, har General-tullstyrelsen likväl, enär de nådigst meddelade föreskrifterna och för bokslutet fastställda formulär fortfara attavara gällande och måste efterföljas, skolat inskränka sig till att å Statsrevisorernes i denna fråga gjorda erinran i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts särskilda uppmärksamhet, för det fall att Eders Kongl. Maj:t skulle finna lämpligt i nåder förordna, att den bör tagas i öfvervägande vid upprättandet af de förslag till formulärer för de förvaltande verkens samt alla redovisande embetsoch tjenstemäns räkenskaper, hvarom nådigt uppdrag redan blifvit af Eders Kongl. Maj:t meddeladt. För bedömandet dernäst af frågan om bokförande såsom fyroch båkmedel af den hittills såsom tullmedel debiterade och redovisade, Förvaltningen af sjöärendena tillkommande andel af lastpenningarna, torde en förutgående utredning af förhållandet med tillkomsten utaf detta särskilda anslag och af medlens verkliga natur vara af nöden. Den vid Landsort befintliga fyrbåk tillhörde af ålder enskilde intressenter, och på grund af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 5 Juli 1797 ägde desse att, såsom ersättning fördess underhållande, undfå af Tullverket § utaf de lastpenningar, som inflöto för fartyg, hvilka vid inkommandet passerade Dalarö eller Sandhamn och således kunde förutsättas hafva haft gagn af denna fyrinrättning. När sedermera berörda fyrbåk blifvit för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inköpt, öfverflyttade* denna andel af lastpenningarne på Förvaltningen af sjöärendena, som ägt uppbära f deraf från den 1 Januari 1839 och hela beloppet från och med den 1 Augusti samma år, hvilket fortfor till och med år 1846, men från hvilken tid det, jemlikt nådiga brefven den 13 Mars 1846 och den 5 September 1848, ingått till Eders Kongl. Maj:ts och rikets Stats-kontor och derifrån tillhandahålles Förvaltningen af sjöärendena.
Jag anser idéen riktig, i betraktande af de stora svårigheter, som möta för äfven smärre förändringars genomförande i Tryckfrihetsförordntn, då dertill fordras icke allenast ett sammanstämmande beslut af alla fyra Stånden, utan jemväl härtill kommer, att dylika förändringar icke kunna, derest sådant finnes vara af behofvet pä kalladt, ändras ulan att förslaget i sin helhet måste antagas eller förkastas. Det har så väl af Gr. Posse som en talare ofvanför oss blifvit framkastadt den anklagelsen mot ej allenast Regeringen utan äfven representationen, att ifrågavar:de förslag skulle åsyfta tryckfrihetens borttagande såsom en konstitutionell rättighet; jag tror icke att man på allvar kan inbilla oss något sådant. Jag har gillat och skulle hafva röstat för förslaget, så framt Regeringen hade framlemna! ett detaljeradt förslag till civ il-lag, tillfredsställande för mig och häfvande de möjliga betänkligheter, som i redaktionen nu förefinnas; men då så icke skett, lägger jag mitt Nej emot detsamma, uprepande, att jag icke hade behöft upträda, derest icke jag, likasom majoriteten af Ståndet, borde mottaga och icke låta Gr. Lagerbjelke ensam upbära den beskyllning, som Gr. Posse mot honom ensam slungat. Härtill yttrades bifall af åtskilliga ledamöter. Hr Tersmeden Pehr Eeinb.: Det förslag, hvars öde i dag kommer att afgöras, och måhända redan i denna stund är afgjordt, har allt ifrån sin första upkomst, hos tryckfrihetens vänner, rönt det lifligaste motstånd, och icke ens hos denna frihets vedersakare förmått tillvinna sig annat än temligen matta sympathier. Att pressen i våra dagar är en makt, och, liksom hvarje sådan, icke sällan missbrukad, torde väl ingen kunna förneka. Men för mången synes den häraf gifna följden icke vara så alldeles klar, den nemi. att cn makt, som så djupt ingriper i ett folks allmänna politiska lif, mäste konstitutionel! bestämmas, och att dessa be?
Men som han alltid röstade med den största urskilning, så faun sig en utmärkt medlem, jag minnes nu icke om det var Taleyrand, eller hvilken annan, föranledd att fråga honom, huru det var möjligt för honom, som förut icke deltagit i allmänna ärenders behandling, att med en sådan säkerhet bedomina dem? Han svarade: här sitter ibland oss en, som jag anser vara bland de skarpsinnigaste, men som jag på det högsta misstror. När jag hör eller ser honom rösta för en sak, så röstar jag emot, ochtvertom; detta är min ledtråd, och genom den har jag hittills lyckats, så väl som jag gjort. Jag säger slutligen, mine Hrr, J mågen göra anmärknaså många som helst mot Utsk:s förslag, men vidmakthållen ständsgrundsatsen. Den skole vi aldrig öfvergifva, ty om än samhällets grundfästen svigta öfver och under oss, så hoppas jag dock att Stånden skola rädda oss. Åtskilige ledamöter yttrade härvid bifall. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komrae att fortsättas kl 6 e. m. Gr. Frölich, David: Det är i sanning en svår pligt, som H. Ex. Hr Gr. o. Landtnäs upprop ålagt mig, att nemi. nu yttra mig, då jag anmälde mig redan under det att Hr Åkermans förslag disputerades af Hr Mannerskantz, och jag sedan funnit discussionen till det oändliga hafva utbredt sig. Om jag med den skyldighet, sorn åligger hvar och en, som uppträder inför ett stort auditorium, skulle göra mig fråga, på hvad sätt jag skulle yttra mig, då jag nu fått ordet, för att väcka någon uppmärksamhet, så skulle jag knappast kunna hitta på något annat, än det att kortligen säga: concedo. Då jag besinnar, att jag förut under 2:ne dagar ganska ofta haft ordet, under det vi till föremål för vår discussion hade sådane anmärkmr, som voro ämnade till förslag för II. o. Ad:s gemensamma tanka, så finnér jag, att det måhända på det liek vore min pligt, att nu icke begagna uppropet, sedan K. o.
Utskottet anser den inhemska produetionen af denna vara påkalla det afseende, sorn innefattas i den omförmälda visserligen icke höga tullbestämmelsen, kan Utskottet icke tillstyrka Rikets Ständer att i den - Bevillnings-Utskottets Betänkande , N.o 12. 3f) na del biträda de af Kongl. Maj:t genom de flere ofvanberörde författningarna vidtagna förändringar, utan hemställer, alt, hvad den ifrågavarande artikeln vidkommer, Rikets Ständer må föreslå införsels-afgiflens oförändrade bibehållande. Jemte det Utskottet, i anledning af de motioner, som innefatta yrk anden om borttagande af utförsels-afgifter, ansett sig böra föreslå dessa afgifters upphörande för följande artiklar, nemligen: Angelica, Anis Antimonium crudum eller Spiesglans, Blyertz, Brunsten, Chicorierot, Kalk, släckt, Kalksten, Kimrök, Kli af andra ämnen än spanmål, Knapergall och Jikollon, malen eller omalen. Lunta, Mastix, Mjöl af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras till medicinalier, Tobak, Blad och Stjelkar, Zink, Tutanego och Spiauter: oarbetad och i plåtar; bar Utskottet tillika, dels för att lemna behörigt afseende åt de i öfrige motioner gjorde framställningar och dels för vinnande af mera säkerhet vid tullbehandlingen genom utbyte af förtullningssättet efter värde mot bestämdt afgiftsbelopp, funnit sig böra föreslå följande förändringar, nemligen vid Alabaster, arbetad, ej specificerad, som, enligt gällande taxa, förtullas efter värde med i5 procent vid införsel, men, sedan genom profvägning blifvit utröndt, att derå skulle kunna såsom ett medelvärde antagas 1 Rdr 24 sk. U., synts Utskottet böra förtullas efter vigt med 16 sk. införselsafgift per ti. /Jq BevillningsUtskottets Betänkande j N.o 12.
— Vet d u / liten, det är just rart att ha dig här igen, pratade gubben förnöjd, där han kom med sitt öl och sin tidning, och tycker inte du som jag, att den här lilla biten är just så god som själfva landet? — Far! — hon lade med en plötslig åtbörd händerna öfver hans arm och såg honom bönfallande in i ö g a t — f a r, jag vill resa bort! Jag vill inte vara instängd här! A h, far, låt mig få det; jag skall göra nytta för mig, o m du vill, men jag måste ut, det är någon som jag söker, som jag letar efter, men inte vet hvar han är, inte vet om han finns en gång, men som jag måste finna, för annars blir jag aldrig fullvuxen — till själen. Ah, far, säg att jag får! Innehål sförteekning \ Sofie Lundström, född Malmberg; af L. S. (MedporträU.) — Återglans; poem af Daniel Fallström. — Oron i vår tid; af Ellen Bergström. — I min barnkammare; af Muriel. — I tjänarinnefrågan » Spänn ej bågen för bögt »; af — g — g — Postkvinnor; några interiörer tir lifvet inom disken på ett postkontor. För Idun af Adam Lux. — Småprat; af Utan signatur — Ur notisboken. — Teater och musik. Vaknad; skiss af Lennart Hennings. — Tidsfordrif. Dagny l: a haft. DAGNY Esselde, Om brefstil och Fredrika Bremer som brefskrifverska. E. G., Eleonora Duse. Avma Enufson, Nornan. Uttwcctzcr: M. Teckningar ur. svenska adelns familjelif i. gamla tider af Ellen Frjes. Internationella kvinnoförbundet. Litteriira notiser. Meddelande fran Fredrikareme er-~örbundek För Förbundets medlemmar kr. p K, M. Lundbergs Dosiittningsmngnsin och Almednhls Fabriks Föi * siil Jniiigsiiingasi11 2 !Storiiyr3&amp;obriniien 2 STOCKHOLM. Specialith: Linneoch Sangutstyrslar.