Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kamrer Furstenhoff har under 22 år, tili allmän nytta och belåtenhet, förestått och förvaltat den vidt utsträckta diligens-inrättningens hela administration, enligt närlagde betyg a), och har derunder offrat både kraft och helsa, sä att han vid inrättningens upphörande, af sjuklighet, enligt läkarebetyg b), icke kunnat åtaga sig något arbete, om han ock vid sin nära 59-åriga lcfnadsäldcr skulle lyckas erhålla något sådant; ty vid de många försök han gjort, att erhålla någon ledig tjenst, har alltid hans ålder och sjuklighet utgjort enda hindret att erhålla någon sådan. Och dä lian. allt sedan inrättningens upphörande i Maj 1859, utan någon inkomst, måst söka uppehålla sig och sin familj, har af bekymmer hans helsa försvårats och hans ekonomiska ställning blifvit allför tryckande. Jag vill derföre vädja till Rikets Ständers rättskänsla och ädelmod, så att Rikets Ständer, då Furstenhoff, utan egen förskyllan, genom den för det allmänna sä gagneliga diligens-inrättningens, pä grund a^f statsbidragets upphörande, inställda rörelse, gått miste om sin framtida utkomst, icke måtte tillstädja att lian på sin ålderdom lider nöd, utan, på grund af allt detta, bevilja bemälde Kamererare Johan August Furstenhoff' en ärlig pension af 1,200 R:dr R:mt å allmänna indragningsstaten. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles vördsamligen. Stockholm den 29 November 1862. J. Sundvallson. t a) Herr J. A. Furstenhoff har under 22 års tid i egenskap af Kamrer och Inspektör handhaft hufvudbestyret med diligensinrättningen mellan Stockholm och Göteborg samt Helsingborg, intilldess densamma innevarande år upphört, och derunder städse ådagalagt en outtröttlig omsorg för den vidt utsträckta inrättningens vidmagthållande, samt med utmärkt ordning och noggrannhet fört diligensbolagets 436 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 231. räkenskaper, motsvarande i alio det honom lemnade förtroendet af verkets administration; hvilket härmed intygas.
Deremot anser jag, att den just genom den förändring i ordalydelsen, som Gr. Sparre föreslagit, skulle kunna blifva föremål för en helt annan tolkning, och får delöre anhålla om bifall till densamma i sitt nuv:de skick. Sedan öfverläggningen ansptfs härmed slutad, samt TTr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återrerniss af dim lörevnle §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propus, på bifall till densamma, och då dervid svarades många ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 20 och 21. Rilöllos. § 22. Gr. Sparre: Detta stadgande är efter min öfvertygelse af den aldra vådligaste natur. Om en delegare i fartyg finner sig missnöjd med det sält, hvarpå fartygets angelägenheter förvaltas, så bör han väl stämma hufvudredaren till domstol. Men här omtalas icke något sådant. Det står blott att domstol skall ega rätt förordna om lärtygets försäljning. I bolagsreglor i allmänhet, och synnerligen då dessa angå fartyg, är man särdeles varsam dermed, alt icke en minoritet i en hastig vändning skall kunna omintetgöra hela företaget. Ilär åter kan på anmälan af en enda delegare, domstol besluta om fartygets försäljning och bolagets upplösning. Att öfverlemna denna fråga till domstols afgörande synes mig alldeles olämpligt; ty dPt är endast en tvist emellan delegare, domstol skulle hafva alt slita. Det kan visserligen invändas mot mig, att jag förut citerat Norska lagen som mönster, och en motsvarande § finnes verkligen der; men jas: måste dock vidblifva min nu yltrade åsigt, och anhåller derlöre om återrerniss af §:n. Hr von Ehren heim: Det förhåller sig verkeligen som Gr. Sparre sagt, att denna § är herntad ur den Norska lagen. Ilr Grin, som föröfrigt framhållit den Norska lagens föreskrifter, har dock förklarat att han i detta fall icke vill gifva denna lag något vitsord, men lyckligtvis behofves det ej heller, ty §:n Den 16 September e. m. 325 försvarar sig sjelf.
Det torde då icke böra läggas mig till last, om jag så förstått mitt uppdrag, att jag i detta ämne borde vara heldre för mycket än för litet sorgfällig, icke underlåta att anmärka eller att beifra hvarje steg, af domaremakt eller embetsmyndighet vidtaget, som innefattade någon art af förgripelse mot denna frihet. Jag har således i mina berättelser upptagit sådana fall, som jag trott anmärkningsvärda i detta afseende från en förfluten tid; och jag har anlitat domstol om ansvar för öfverträdelser, hvilka under min tjenstgöringstid förekommit mig såsom påkallande min embetshandläggning. Härvid har jag ansett mitt förfarande icke kunna bero af någon urskuldande betänklighet, hämtad från personliga förhållanden, hvilka möjligen kunnat åberopas, vare sig till förringande af den lidandes rätt eller till förhöjande af anspråken emot honom. Huru nära dessa betänkligheter än må komma till sjelfva gränsen af rätt; så äro de dock icke att dermed förblanda; och det öfverseende, hvilket i många fall kan äga sin goda grund i särskilda förhållanden, torde här svårligen någonsin böra äga rum. Ej nog, att den förnärmades rätt, såsom jag förut anmärkt, är allas rätt, utan här förekommer äfven den vigtiga omständigheten att betrakta, att hvarje öfverträdelse, som strafflöst aflöper, förvandlar sig till ett prejudikat, hvilket en annan gång med begärlighet omfattas, om och när en benägenhet till inskränkande af denna så lätteligen fruktade och hatade frihet vill inrota sig. Lyckas i dag en förföljelse mot den uslaste och föraktligaste bland srnädeskrifvare och pasqvillanter derföre, att man blyges att taga en sådan varelses försvar, änskönt hans rätt uppenbarligen förnärmas; så äfventyrar man, att i morgon en sanningens försvarare blilver behandlad på samma laglösa sätt, som man låtit gälla mot den förra.
Då Betänk:t om fattar en organisationsfråga, och då den ena punkten så nära sammanhänger med den andra, att man under diskussionen omöjligen kan behandla delarne hvar för sig, utan att beröra det hela, får jag vördsamt framställa, huruvida icke det må vara tillåtet att under ölverläggningen behandla frågan i sin helhet. Skulle det sedermera visa sig att frågan sönderfaller i olika delar, kan ju särskilda propos:r dera framställas. Hr von Koch, Nils Sam.: Ehuru föredragningen, efter min tanka, bör ske på sätt den föreg:de talaren framställt, enär man svårligen lärer kunna diskutera den första punkten, * utan att äfven behöfva vidröra den andra, får jag likväl hemställa att besluten punktvis må fattas. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: I motsats till Frih. Sprengtporten, tror jag att lämpligast vore, om detta Betänk, punktvis komme att föredragas, ty då den första punkten innehåller att gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsen samt post-skjutsen må skiljas från jordbruket, för att öfvertagas af staten, anser jag att densamma, liksom en grund för de öfriga, först bör behandlas, innan man bestämmer sig för de andra. Hr von Ehrenheim, Per: Jag förenar mig med Frih. Tersmeden. Frih. Sprengtporten: Jeg har för min del icke kunnat upptäcka någon skillnad emellan mitt och Frih. Tersmedens yrkande, ty jag har ju icke beslridt att, om under diskussionen frågan komme att skilja sig i flere delar, särskilda propos:r kunde ske. Gr. Anckarsvärd, Garl Henrik: Då enligt min tanke diskussionen bör företagas öfver Betänk:t i dess helhet, får jag förena mig med Frih. Sprengtporten.
Herr Lilkverstoips, kreänc, yttrade sig wara af enahanda tanka, ätminstone att hwad nu händt aldrig mätte kunna tjena till präjudicat att framdeles ästadkomma förändring i ett genom votering fattat beslut. Friherre Legerström, ^acob, utlät sig i likhet med Grefwe ve la Larstie. Herr blorsienltolpe ^nster8, biföll samma yttrande i allmänhet, men trodde, att en förändring more tillätlig dä, när densamma äsyftadcs att ätcrföra beslutet till full öfwerensstämmclse med Ridderstapcts och Adelns werkcliga mening, och till en rättelse enlig med cn författnings bokstaflig» fbrrstnft. Herr ko t k lie-b, Larl breejric, upläste till Protvcollet ett anförande sä lydande: Herr Grefwe vela Larstis wäckte i gärdagcnS klenum uppä dä anförda stäk den fräga, om icke Höglofl. Ridderstapet och Adeln skulle wilja anmoda Riddarhus-Utstottet att Lfwersr och gransta hwad som ännu äterstär' af Ridderstapcts och Adelns sä kallade Privilegier. Nägot bcsiut häröfwer klef icke tagit, och dä jag wägar äter wäcka denna fräga, ster -et i dm bfwertpgelse, att sädant wore förenadt med MYL 108 Den 6 September. mycken nytta, hälft enskilt i afseende pä Ridderffapet och Adeln och under förmodan, akt man icke bör helt och hällit uraktläta egna fördelar för akt endast och al» lenast tänka pä andras. Ehuru berömwärdk säbant kan wara, anhällcr jag för nägra ögnablick om RidderskapckS och Adelns upmärksamhet pä betta ämne.
4. varförutan bäfwe <2Bi bifallit, att, utaf RifögälDfc Contoretö äganDe od) för Sptra ©tatöregleringen wiD Denna RtföDag affeDDa tillgångar, en fumma af 600,000: tuå affättaö odj af RifögälDö^ontorct förränta^, för att, jemte uplöpanöe räntor, unDer 15 åtö tiD anwänbaö till utbetalning af 50,000 R:Dt årligen för ombpggnaD af ©trömébolmé Äanal ocb ©lujjwerE, nieD iafttaganDe af be wilfot od) förbehåll, font i Det för bemälDa Sontor utfar» rate Reglemente äro beftäntDa. Sitt, fåfom Hånbttråöen från wårt Ri!ögä(D&£ontor utgå, unDer De wilfor od) enligt De förejfrifter, npjj åbe* ropaDe Reglemente innehåller, bäfwe 9Bi, i fammanbang mcD Den €ptra ©tatöregleringen, för neDannämnDa änDa* mål anwifat följanDe belopp, nemligen: l:o $ill ©öDerbamnö ©taD, för uprenö* ning af förfanfningen i Den wiD ©tabén belägna ©EargårD R:Dr 15,000: 2:o $ili QBarbergö ©taD, för fullbordan* De af Def f>amnanfäggning
Juiui pä bordet lagda, betänkande, i anledning af Herr Amiralen Friherre KuZolpK Loäerllröms försiag, 0111 rättighet för Kongl. Maj.t, att, i händelse landets sjelfständighet ffulle hotas af främmande magt, öpna inrikes län eniok Stats Obligationer med ränta eller annnileter, til belopp af 4 L Z millioner Riksdaler, eller om denna summa icke ffulle kunna til fullo erhällas, nptaga resten säsom krigsgärd, hwilken äfwen kommer att mev StatS Obligationer liqvideras. S. D. Föredrogs ä nyo der, til Pasicvolancefrägans beredande, nedsatte särskilda UrfkorretS, d. 2n sistl. pä bordet lagda, memorial i anledning af KonglMaZ:ts nädiga proposition om inrättandet af en allmän Pasievolance »vid »nöten och marcher, hwilket med den rättelse, so»n i andra pnncten genom särskildt Prvtocolls-Utdrag, af Utskorlel blifwit anmäldt, til alla delar bifölls. IIt supra. S. DFöredrogs ä nyo och bifölls Allmänna Beswärö- och Oeconomiä-Utskottets, den 20 dennes pä bordet lagda, memorial, i anledning af Kongl. Majus, til berörde, Ulfson remitterade, nädiga proposition om befrielse för Rusthällarne wid de Skänska Cavallene-Regemenrerna frän den af dem friwilligt äragne skyldighet, arr utgöra Wargering dock med förbindelse för det nu »varande Warge» ringemanskapet, att dä Conlracten sadant innehålla, wid inträffande vacancer i ordinarie numrorne deri inga. k) t supra. — Gref - Den 22 Jurin7-r Grefwe k.övvenl^elm, Lustaf, upläste ti! proLocollet ett memorial, sä lydande: Wördstum Memorial! Wid 1829 ars Riksdag ansägs StatöwerkctS belägenhet fordra åtskilliga indragningar i Armeen.
Herr Grefvert och Landt Marskalken fram» ställde derefter följande Proposition: Gillar Ridderskapet och Adeln det Val Riddarhus-Directionen gjort af Kammar-Jur.ka» Ten, Protocolls-Secreteraren Lagerheim till RiddarhusSecreterare; och bief samma Proposition med enhälligt Ja besvarad. Grefve Spens.- Sedan Ridderskapet och Adeln nu verkställt, det Ridderskapet och Adeln tillhörande Val af Riddarhus-Secreterare, torde mig tillåtas att anmäla, det jag och en annan Ledamot af Utskottet, varit i frågan cm redsctionen af den sednast uppläste och godkände §:n uti Betänkandet, af serskild tanka. Vi ansago det den hade bordt innehålla en fullständig framställning af de upplysningar, Utskottet, rörande Riddarhus Directionens förfarande vid besättandet af Riddarhus Secreterare-tjensten, genom läsningen af Directionens Protocoiler, inhämtat och af de anmärkningar, vid samma åtgärder, hvilka Utskottet i sitt Protocoll förvarat. Då detta Directionens förfarande var ett af de ämnen, sorn innehölios uti Directian.ns Den i April. Riksdags-berättelse, hvaröfver Utskottet ålåg att afgifva Utlåtande, trodde vi att detta ämne icke borde förbigås. Att vi misstagit oss i vår mening, rörande hvad Ridderskapet och Adeln af sitt Utskott ägde rätt' att fordra, har jag nu erfarit, då §n i sitt nu varande skick blifvit lemnad utan anmärkning och återstår mig nu blott att till Ridderskapets och Adelns Protocoli förnya den reservation, sorn jag, efter hvad jag haft äran nämna, anmält till Utskottets.
Ett konstgrepp, som amatörakvarellister ofta äro okunniga om, men som är mycket användbart och verkar illusoriskt, när det gäller att framställa gamla trädstammar, stenar, murar och dylikt, är att medels halftorr pensel, förd i spetsig vinkel mot papperet, lätt öfverfara det som skall målas. Metoden är i synnerhet att rekommendera, när man begagnar kornigt papper. Skulle eu färgläggning ej göra afsedd effekt, kan man ofta reparera skadan genom att, medels svamp eller pensel, med vatten tvätta det misslyckade partiet och, sedan papperet torkat tillräckligt, ånyo börja färgläggningen. Vid akvarellmålning är en distinkt och naturtrogen teckning af större vikt än vid oljemålning. Att märka är emellertid, dels att man bör använda tämligen hård blyertspenna därtill, dels att teckningen bör ske helt svagt och om möjligt utan alltför flitigt begagnande af radérgummi; eljes kan papperet nämligen lätt bli luddigt, hvarigenom färgen tar ojämnt och åstadkommer fläckar. Beträffande tekniken för öfrigt vid akvarellmålning vill jag blott tillägga, att man bör använda så stor pensel som möjligt; härigenom vinnes större bredd i framställningen, hvilket i allmänhet är fördelaktigt. Att vid akvarellmålning endast hårpenslar finna användning, torde vara bekant. För akvarellisten är slutligen att rekommendera att, så ofta sådant kan ske, utan att färgernas liflighet och klarhet därigenom lida men, tillsätta hvitt till färgerna. Därigenom får skizzen på samma gång mera » luft » och » korpus », och färgerna bli ej fullt så vattenhaltiga och tunna som eljes. Ofvanstående råd och anvisningar få nu vara tillräckliga. Det lönar nämligen ej mödan att lämna några flere teoretiska upplysningar, då man egentligen blott kan lära sig akvarellmålning såsom all annan målning genom riktiga lektioner. Sådana tarfvas nog ock, om man vill komma något längre, ty akvarellmålning är verkligen ej så lätt, om man tar saken något mera allvarligt. Ganska tacksam kan den emellertid också vara, om man är litet mera förfaren i konsten och lyckas träffa på vackra motiv. Särdeles lämpliga sådana, men också ganska svåra, äro mariner med dessa vattnets och luftens alla olika nyanser. Mindre lämpliga äro däremot täta skogspartier.
I; &amp; art berecZa ticis7criften lillfiille cr f t 9ned stiilpre sa7ckl~nnedon~ elf 7cvidigt arhete, s&amp;ledes iifcelz clem) diilbea Etcc alla o ?~z~dden .ForbtuzcZet iinnzc ej X; unnat g&amp;n 9 ~ z m - C L 6etydmzde inliigg, 72ar Dctgn ?~ triiclk i f~rbiwclclse, nzed .forejzinycir wed olika aeylcsa~1zhetsf6lt, oz&amp; metl idier ans7zt taw cle sig till Z ' orbunc7ets. Ett pay ompdcZen, 7wmi kvbzligt cwbete i n g h sona ett vikligt elenzent, liro exempelvis cZds den praktis ka vat ' gorenhe ten och dels det kvinliga handarbe te t oelr kens ts / ojden. D 8 cdrt h z d i ett liar lifs~cafl@cc f oreninga~ iiger c6rdiga wpresentanin for beda clesscc ~erksanihetsf iil, m 3 ti~ ge) z Foreningen for calgorenhetens orclnande och HciwZarBetcts .&amp;mer, skc~ll Dclg n y, cl8 clessu associa tioner hilt ills ej haft ndgon eges. l~dliliation, cliiri de 7cu; mat j %anzZugga s i w dsikter; med &amp; 1898 afven vara organ for F h n i n g e n for valgorenhetens ordnande (F. V. sam t for Foreningen handar6etets vanner.
Nå. diga tillåtelse, uppskjuten till October månad 3013 i blef Landshöfdingen, nu mera Friherre af Klinteberg anmodad, att, å Bankens vägnar, deltaga uti Revisionen, hvartill i öfrigt voro utsedde LandtRådet Cronsios, Majoren och Riddaren H. D. Silfversköld och Handlanden, seder, mera CommerceRådet S. C. Björkman, Från Bankens Ombud insändes ett Memorial af den 17 October med förmälan: Att ej mindre Förvaltningen, än hvad till Räkenskapen hörer, blifvit godkändt, såsom förde med mycken omtanka, försigtighet och ordning; och att Bolaget, med godkännande af Styrelsen, anmodat Revi. sorerne, att meddela behörig decharge. Och till ActieÄgarne var utdelt 2 5 proc* med R:dr 1 5,000. Från och med 18 JI års slut hade Commerce^ Rådet Suell afgått från Directionen: Och var Handelsman Falkman i dess ställe utsedd, att, jemte CommerceRådet Nordlindh och Grosshandl laren Hegardt, DiscontVerket förvalta. Uti Revisionen öfver 1813 års Förvaltning deltog BancoCommissarien G. A. Bruncrona, och af Private Delägarne CommerceRådet F. Suell, Majoren P. D. Silfversköld och HofMarskalken Baron F, Stjernbladh* Från denna Revision finne* anmäldt: Att som understundom handt, dels att Lån för Inteckning i fast Egendom , emot den vid JDiscontVerk antagne praxis, blifvit med. deldte, Rihs. St. Revisorers Berättelser. 25 cleldte , dels att afbetalningar vid Lans omsätt^ nirig icke följt, och dels att Personer på deras blotta namn blifvit häftande för större summor än Reglementet medgifver; så hade Revisorerne funnit sig befogade, till Protocollet anmäla den finskan, att framdeles, icke utan särdeles skäl, sådane afvikeh-er måga äga rum, för hvilkas följder Directionen måste stadna i ansvar.
Majit i underdånighet anhållit, att nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflåtas om pensions beviljande åt henne. Af de till stöd för denna ansökning bifogade handlingar inhemtas hufvudsakligen, dels att f. d. Landshöfdingen Prytz, född 1792, såsom militär varit anställd i Statens tjenst åren 1812—1832, hvarunder han deltagit i Norrska fälttåget, samt att han blifvit sistberörda år utnämnd till Chef för Södra tull-distriktet och 1853 till Landshöfding i Gefleborgs län, från hvilket embete han år 1861 erhöll nådigt afsked med pension; dels ock att vid hans död boets skulder öfverstigit tillgångarne, i följd hvaraf hans enka icke egde andra tillgångar till sitt uppehälle, än de henne tillagda särskilda årliga pensioner af 450 Ridr från Tullstatens pensionsinrättning och 150 Ridr från Arméens enkeoch pupillkassa. Med afseende på f. d. Landshöfding Prytts under en lång tjenstetid ådagalagda redbarhet och förtjenster i flera honom uppdragna vigtiga befattningar samt å de torftiga omständigheter, hvari hans enka, som vore sjuklig och snart uppnått 63 års ålder, sig befunne, har E. K. Majit uti en den 31 Juli innevarande år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition föreslagit, att en årlig pension af 600 Ridr måtte bemäiaa enka tilläggas och på allmänna indragnings-staten uppföras; och hafva Rikets Ständer, på de af E. K. Majit anförda skäl, medgifvit att f. d.
Om vi skulle gifva henne våra porträtter och skrifva bakom en helt liten vers, bara några ord. Bertha, kom hit! Tycker du ej, vi kunde gifva våra porträtter åt Verna Sommar på hennes födelsedag? Bertha kom. Det var en lång, gänglig flicka med pojkfasoner, men som var omtyckt för sin något grofkorniga munterhet. Hon satte pekfingret på näsan och funderade: Edra porträtter? Hm! Ni se nu inte precis så bra ut, att Asch, var nu ordentlig, annars får du inte veta våra hemligheter. Nå, nå, lugna er, jag är ju så ordentlig som en nystruken nattmössa. Edra porträtter! I kroppsstorlek, förstås? Du är odräglig! skrattade Bella. Hvarför skulle ni ej kunna gifva henne edra porträtter, det är väl ej någon som tagit patent på dem. Allvarsamt sagdt, så är hon för god att drifva med. Aina var litet stött. Hon är så söt, att jag skulle kunna gifva henne mina ögon, om hon ville kyssa mig helst en enda gång. Det var dyrt för en kyss. Kan du inte pruta? Jag skulle gå till henne och säga: var snäll och kyss mig, så skall ni få en pepparkaka. Hvad du pratar! Men vänta, der kommer hon. En ung flicka i mörkblå klädning gick just förbi. Bertha fattade henne i armen och drog henne fram till flickorna, som röda och förlägna tumlat bort i en vrå. Fröken Sommar, här äro två möss, som jag fått i fällan. De ville så gerna kyssa er, men tycka sig ej ha råd. Flickorna hostade och blinkade och gåfvo Bertha allehanda varnande tecken, som hon lugnt satte sig öfver. De äro beredda att gifva er sina ögon för en kyss hvar, men jag har affärshufvud och beslöt skaffa dem varan till bättre pris. Verna Sommar skrattade, men var röd af förlägenhet, likaså flickorna. Hon tyckte om dem för deras hurtighet i gymnastiken och hade nog märkt deras blyga beundran. I det hon slätade deras hår kyste hon dem lätt på pannan och sade: jag tycker så mycket om en fri och öppen panna. Bella slog ett ögonblick sin arm omkring hennes lif, och Aina smög blygt sin hand i hennes.
Pä dessa grunder är följande tariff upprättad för pannerymds-afgiften under 6 månader: l:a klassens pannor ifrån 10 k;r med eld 2 r:dr24 sk., med ånga 6 r:dr 32 sk., till 90 k:r med eld 180 r:dr, med ånga 360 r:dr —• —■ 3 —- 36 _ — 39 — 18 — För pannor under 10 k:r efter 12 sk. kanne-rummet. Afgiften minskad till hälften för 3 månaders brånning, terings-afgift lika med 1841. 360 270 540 810 1,620 540 1,0S0 1,620 3,240 } afdrag för hvar månad, då bränningen af Kongl. Maj:t inställes. — Minu - Förpassning och tillverkningsbevis under edlig förpligtelse, lika med 1835, Föreskrifterna om visitation lika med 1835, Lika med 1841. Lika med 1841, Bil.j N.o 2, till Eevillnings-Ulskolttls Skrifvelse, IT:o 6. i Litt. B. Förslag till Förordning angående tillverkning och omdistillering af bränvin. Allmänna grunder för bränvinsbränningens utöfning. § t I^ränvinsbränning af säd, potates eller annat ämne, skall vara tilläten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, emot de villkor här nedan föreskrifvas, och i frenne klasser, nemligen: usta Klassen: bränvinsbränning till husbehof; a:dra Klassen: bränvinsbränning såsom binäring vid jordbruket; och 3:dje Klassen: bränvinsbränning såsom fabriksrörelse. §2- Den tid al året, under hvilken bränvinsbränning är tillåten, indelas för l:sta och 2:dra klasserna i trenne rerskilda terminer, om 2 månader hvar, nemligen: Januari och Februari, Mars och April, samt November och December.
S. D. Då nu å nyo föredrogs Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 82, med anledning af de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkanden, N:ris 48» 49, 50, 51, 52 och 53, hvaruti grunder för Bankens Lånerörelse, elter dess serskilda utgreningar för tiderymden intill nästa Riksdag, blifvit af Banco-Utskottet föreslagne, fann Preste-Ståndet för godt bifalla hvad Utskottet föreslagit i ofvannämnda Betänkanden, med de förändringar, Utlåtandet N:o 82 innehåller, likväl med undantag af nedanstående punkter, i afseende hvarå fattades följande beslut: 1:0 Pag. 40; 2:0 Grunderne för nya Lans lifgifvande ; aj) Fastighetslån emot Intecknings saker het. Denna punkt uppsköts tills vidare. 2:0 b) Odlingslån emot säkerhet af borgen/ Den af Utskottet, pag. 54, gjorda hemställan, ätt de i punkten Litt. B. uppgifna fonder må användas såsom Lån till hjelp och understöd för utflyttningar, bifölls med den redactionsförändring, att orden: "och på anvisad utmark inrätta nya bostäderuteslutas. Vrot. Utdrag elen a5 Nov. iSag, n5 3 vo Angående Bankens till utlåning i Discontimg anslagne Fonder ; c) Betalnings-vilkor en. I afseende på dessa Låns omsättning och respit-månaders begagnande, beslöt Ståndet att Discont-Lån må omsättas på r år, och dervid fordras t niels afbetalning efter ursprungliga LåneCapitalet; att tvärine respit-rnånader, till omsättning efter förfällodagen, bibehållas för de Lån, som varit ställda och skola omsattas på I år; samt att, då Lån omsättas på kortare tid, respit-rnånader val medgifvas, men att Directiunen i allmänhet så må ombesörja, att Lånen inorn 3 år och 6 månader äro till fullo godtgjorde. 4:0 Angående en på upplåningar grundad Discontering för Handeln och den större Rörelsen;'.