Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län uti dess motion förda klagan öfver den skada, som Tiondegifvare tillfogas genom ett obehörigt dröjsmål med grödans räknande, hvilket förhållande äfven af Utskottets Le-? jlamöter af Bonde-Ståndet vitsordats; och som rättelse härutinnan instämmer både med billighet och äldre härom meddelade locala fö-' reskrifter, samt ett bestämdt stadgande i denna del synes erfordras för de flere orter; der föreningar om Tiondens utgörande ej äro ingångne och tilläfventyrs ännu länge torde uteblifva, anser Utskottet sig böra hemställa: att Rikets Hög. lofl. Ständer ville uti underdånig Skrifvelse anhålla om kungörande fSih, till Riks-St. B<tsv. o. Otc. Utsi. Uti. N:o lyjj af den föreskrift, att, der Tionderäkning eger rum, för Pastorn i i förhand utse Tionderäknare, hvilka åligga att, på kallelse af Tiondegifvaren, inställa sig till räknings förrättande inom 48 timmar sedan anmälan af honom skett; skulle ej inom denna bestämda tid Tionderäknaren infunnit sig, är Tiondegifvaren berättigad att införa sin säd, och Kyrkoherden skyldig att utan föregången räkning, emottaga Tionde af Jordbrukaren till Prestgården uppkörd. Hvad åter serskildt vidkommer Eric Pehrssons från Gefleborgs Län uti sin motion framställda Förslag, att, då Socknemenigheterne icke blott äro betungade med att å den till deras själasörjare anslagna Boställsjord underhålla Abyggnaderne, utan ock nödgas bestrida kostnaden för de egodelningar och egotvister, som röra Preste-Boställen, dessa kostnader måtte anvisas att tagas af besparda Pastoralier; så, enär 5 §. af Preste-Ståndets 1723 års Privilegier innehåller, att omkostnader vid tvist om Prestebohls egor böra dragas af Kyrkan eller Socknen, men ej af Presten, Allm. Bese. o. Oec. Vtsk. TJtl.
Vid förra riksdagen yttrade likväl Stats-Utskottet, i anledning af väckt motion, bland annat derom, att nämnde boställen skulle erhålla samma friheter och förmåner, som alla af ålder varande dylika boställen enligt författningarne, åtnjuta, den af Rikets Ständer sedermera godkända åsigt, att då nämnde tjenstemän i allmänhet vore ringa och ofta otillräckligt aflönade, Utskottet destohellre understödde berörde framställning, som Statsverkets uppoffring, genom afståendet af ifrågavarande räntor och kronotionde, icke borde anses af någon betydenhet i förhållande till det vigtiga ändamål, som derigenom skulle befordras, nemligen en mera betryggad ställning för en stor del af rcligionslärarne inom riket. Då emellertid denna fråga saknade närmare utredning i afseende å ej allenast antalet och beskaffenheten af ifrågavarande boställshemman och lägenheter inom hela riket, utan äfven beloppet af deraf utgående räntor, tionde och andra afgifter samt öfriga förhållanden, som på frågans bedömande kunde inverka, hafva Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 22 Augusti 1857, anhållit det Kongl. Maj:t antingen måtte åt den Kommitté, som med anledning af Rikets Ständers särskilda underdåniga hemställan torde blifva af Kongl. Majit utsedd för att afgifva underdånigt förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning, i nåder uppdraga att vid uppgörande af samma förslag jemväl taga denna fråga i öfvervägande, eller ock täcktes på annat sätt förordna om en fullständig utredning af detta ärende, samt att Kongl. Majit derefter behagade till Rikets Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning kunde förefinnas; och har Kongl. Majit, enligt hvad Utskottet inhemtat, vid underdånig anmälan af denna skrifvelse, under den 9 September 1857 i nåder anbefallt Kongl. Kammarkollegium att deröfver afgifva underdånigt utlåtande, hvilket ej ännu till Kongl. Majit inkommit. Stats-Utskottets Memorial N:o 60.
Det faller sig klart att, om fullmäktige i riksg:s-kont. behöfva anskaffa en summa af 2, 3 å 400,000 r:dr, de först försöka att fä denna summa inom riket, och att de först då, när lån ej inom riket kunna erhållas, vända sig till utländningen. För att anskaffa en så obetydlig summa, som för detta ändamål skulle komma att lyftas, tror jag ej att man bör frångå det stadgande, som alltsedan 1809 års riksdag finnes i reglementet föreskrifvet att ingen kapital-rabatt i detta fall bör medgifvas. Dessutom ber jag att få fästa uppmärksamheten på en annan af de orsaker, hvarföre den ifrågavande §:n erhållit den nu föreslagna redaktionen. Det är nemi. i full öfverensstämmelse med de vilkor som R. St. antagit i och för anskaffandet af det extra kreditivet på de tvä millionerna. Vilkoren för dess upptagande finnas uti StatsUtsk:s betänk. N:o 184 punkten 4 och föreskrifva att obligationerna skola ”vara ställda till inlösen antingen efter viss förfallotid eller efter föregången uppsägning; och bör vid deras utlemnande någon kapital-rabatt icke få medgifvas”. Således synes, att de vilkor, som Den 5 Juli f. m. 467 R. St. stadgat för upptagande af dessa 2,000,000 v:dr, innehålla alldeles samma restriktioner som här äro af StatsUtsk. föreslagna, och hvilka R. St. ansett sig för den stora summan höra bibehålla; hvaremot jag, för min del tror, att det vore serdeles olämpligt, att för anskaffandet af de mindre summor, som för det lilla kreditivet kunna erfordras, borttaga dessa restriktioner. Jag tror det dels derföre, att jag anser olämpligt att, för anskaffande af olika summor, bestämma olika vilkor, då dessa vilkor kunna vara lika; och dels derföre att, för upptagande af de smärre summor som för lilla kreditivet skulle erfordras, det ej kan behöfvas att utsträcka den frihet, fullmäktige hafva, utöfver den som för stora kreditivet är dem tillagd. De hafva ändock, enl. hvad jag tagit mig friheten nämna, erhållit frihet såväl i afseende pä räntefot som på myntsort, hvilken frihet ej förut varit dem meddelad.
t Reservationer: Af Friherre Leijonhufvud, C. Af Doktor Lindgren. Herr Lagerhjelm, G. R„ har anmält, att han i Utskottets beslut rörande denna fråga icke deltagit. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1866. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 13. 1 ]%iO SS» Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1866, kl. 12 midd. Memorial , angående ändring i åtskilliga delar af Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier. Till Konstitutions-Utsfeottet hafva från ledamöterne af Bonde-Ståndet Olof Olsson från Olebyn inom Wermlands län, Lars Ersson från Södermanlands län och J. Andersson från Ostergötlands län inkommit trenne särskilda motioner om ändring i 1 § 5 mom. Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier, i afseende hvarå förstbemälde Riksdagsfullmägtig yrkat, att sådana tryckerier måtte få anläggas så väl på landet som i stad, hvilket Riksdagsfullmägtigén Lars Ersson jemväl föreslagit, under yrkande tillika att, derest en sådan utsträckning af den i berörda grundlagsparagraf omförmälda rättighet funnes alltför stor, det åtminstone måtte medgifvas, att boktryckeri finge anläggas i köping eller sådan by eller annan plats, som räknade minst 500 innevånare och vore belägen tre mil från stad, samt Riksdagsfullmägtigen J. Andersson, att rättighet till boktryckeriers anläggande måtte förunnas köpingar och andra samhällen på landet, der folkmängden på ett inskränktare område uppgår till minst 1,000 personer. Till stöd för dessa framställningar har hufvudsakligen blifvit anfördt: att, sedan vigten och angelägenheten dels af bildningens spridande i möjligaste mån till alla samhällsklasser, dels ock af hvarje loflig närings befriande från de band, som hämma dess utveckling, nu mera vore hos oss mer och mer allmänt erkända, fordrade en följdrigtig tillämpning af båda dessa vigtiga grundsatser, att stadgandet i 1 § 5 mom.
Man säger att det nuvar. antalet af stats-räds-ledamöter är så ringa att Konungen, i händelse flera ordinarie föredragande hade förfall, skulle kunna endast bland statsräds-ledamöter finna suppleanter. Om så är, kan ju felet lätteligen afhjelpas genom förökning af de konsultativa stats-rådens antal med 2:ne nya sådane embeten. Deremot anförer man troligen den kostnad sådant skulle medföra. En sådan invändning kan jag likväl icke godkänna. Ar saken nödig, sä albon äfven af sådan vigt att 11. St. ej böra se på några stats-rädslöner mer eller mindre. När den nya stats-råds-organisationen år 1840 beslutades, tänkte man sig förhållandet sålunda, att då af de 7 departits-cheferne en, såsom stats-minister för utrikes ärendena, högst sällan har någon föredragningi stats-rådet, äro der egentligen blott 6 föredragande. Af dem förvalta 4 civila departementer och 2 militära. När man dä tillsatte 3 konsultativa stats-råd, så påräknade man tillgäng på lika många suppleanter för departits-cheferne, eller en af de förre för 2:ne af de sednare. Om en jurist, en kameralkarl och en militärperson utnämndes till konsultativa ledamöter, hade man i juristen en suppleant för justitieoch ecclesiastik-departm, i kameralisten en för finansoch civil-, samt i militären en för de båda krigs-departin. Med 3 suppleanter för fi departir ansåg man stats-rådet dä vara tillräckligen försedt, ty man föreställde sig icke att de konsultativa slats-råden skulle vara oerfarna nybörjare, på erabetseller statsförvaltnings banan, utan tvertom sådane äldre ledamöter af stats-rådet, hvilka blifvit för gamla och trötta att längre vara ständige föredragande, men deremot sådane hvilka lika med den numera aflidne Exellensen Rosenblad förenade stor praktisk erfarenhet med vidsträckta kunskaper och sålunda kunde ej allenast lemna depart:ts-cheferna god vägledning, utan äfven, i händelse af deras förfall, utan svårighet förvalta deras embeten.
Rikets Ständer framhärda etc. iV.-o i3g. Uppl, o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 29 Aug. 1829* Preste-Ståndet d. 1 Sept. — Borgare-Ståndet d. i Bonde-Ståndet d, 10 —■ — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäfvande af det i KammarCollégii Circulaire-bref den 18 Februarii 1806 intagna stadgande ont Stämmo-böter > S. A. K. Sorn, enligt hvad R, St. inhemtat, i anledning af senast församlade Ständers, uti Skrifvelse den 20 December 1823, hos E. K, M. framställde underdåniga Önskan, att det, uti E. K. Majrts och Rikets Kammar-Collegii Circulairebref, den 18 Februarii 1806, intagna stadgande om så kallade Stämmo-böter, hvilka af den, som, utan laga förfall, försummar att sjelf, eller genom Ombud, infinna sig vid andra Uppbörds-stämman, med 12 sk. erläggas, mätte Varda Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif v. N:o 439, l40. 329 varda npphäfvet, och ur Uppbördsförfattningarnc utgå, E. K. SVIaj:ts Nådiga Påbud i detta afseende icke hitintills blifvit utfärdadt, och berörde Circulaire-bref således ännu eger gällande kraft, så få R. St., lios hvilka ytterligare * fråga i samma ämne jemväl är vorden väckt, vid sådant förhållande, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes, med Nådigt afseende på de uti ofvan åberopade underdåniga Skrifvelse anförde skäl, ifrågavarande stadgande öm Stämmo-böter till all kraft och verkan upphäfva. Rikets Ständer framhärda etc.
Vi låta oss ännu vetande och viljande, med god smak, af utländningen skatlläggas för de lifsmedel, som naturen i vårt land inbjuder till lika, ja större ymnighet, än i hans. Vi utskicka vårt klingande mynt för att importera spanmål, till alltför ringa båtnad för vår utländska credit och inhemska trefnad. Utom den vanliga ofantliga qvantiteten af ladugårdsprodueter till flera hundra tusen r:drs värde, blefvo, enligt officiella uppgifter, år 1838 till Sverige införda 541,662 t:r Säd, troligen till någon del för att bränna upp, men dock mest för att dermed rädda landets barn från hungersnöd. Beräknar man nu endast 8 r:dr b:co såsom inköpspris för denna spanmål, så utgingo dock endast derföre 1,639.986 r:dr silfver specie utur landet, som säkert kunnat besparas, om jorden genom bättre odling gifvit bättre afkastning, och denna afkastning bättre vårdats. Till sådana kostnader har man råd, men icke till användandet här hemma af 8 å 10,000 r:dr b:co årligen för att förekomma dem. Ännu en gång tager jag mig friheten fråga, om detta är klokt. Sjelf svarar jag tryggt nej och åberopar hvad jag nyss nämnt om den enskilde mannens upplysta hushållnings-grundsatser, hvilka stå i uppenbar motsats till detta vårt lands förhållande. Man förebär mot anläggandet af ett landtbruks-institut på Ulltuna den stora locala olikheten i landet, men detta lemnar endast bevis på den ringa kännedom man i allmänhet äger om dylika läroverk, samt om grunderna för det praktiska jordbruket. Undervisningen vid dessa läroverk bör bestå i en systematisk framställning af alla på landthushållningen och jordbruket inflytande omständigheter samt af alla praktiska reglor, som erfarenheten gifvit vid handen, tillika med de förhållanden, under hvilka de 3ro gällande, och grunderna för deras tillämpning. Den praktiska undervisningen bör bestå i tillämpningen af det föregående, på ett ställe, och den som gjort sig fullt reda för alla detaljer af dessa undervisningens båda delar, bör sedan med säkerhet kunna ingå i hvilka jordbruks-speculatilmer som helst; tillfället dertill må vpoa sig vid Mälaren eller i skogsorter.
Då emellertid detta anslag, i likhet med det för bildande af folkskolelärare föreslagna, på grund af sakens natur, icke kan annat än framgent blifva behöfligt till åtminstone samma belopp, som för närvarande, hafva Rikets Ständer ansett detsamma böra på ordinarie stat uppföras, och sålunda för anskaffande af undervisningsmateriel m. m. åt folkskolorna anvisat ett årligt belopp af 10,000 Ridr, att bland Åttonde Hufvudtitelns anslag på stat uppföras. Till understöd för högre folkskolor har E. K. Majit begärt ett årligt anslag af 10,000 Ridr. Vid 1856 års riksdag bestämdes detta anslag till 24,000 Ridr, men utgick med endast 8,466 Ridr. I följd deraf nedsattes detsamma vid 1860 års riksdag till 12,000 Ridr, men har sedan icke utgått till högre belopp än 5,666 Ridr. Då således detta slags skolor visat sig ej tilltaga utan snarare vara i altagande, hafva Rikets Ständer ansett något högre anslag nu icke böra anvisas, än som kan vara tillräckligt att fylla det nuvarande behofvet, helst, i händelse detta skulle vexa, medel böra finnas derför tillgängliga på besparingarne å de till folkundervisningens befrämjande anvisade tillgångar, utan att för ett behof, som visat sig vara i ständigt aftagande, anslagsbeloppet bestämmes högre än till den summa, som för det ifrågavarande ändamålet för närvarande verkligen utgår. Rikets Ständer hafva derföre till understöd för högre folkskolor för nästkommande statsreglerings-period beviljat ett årligt belopp af 6,000 Ridr, att å Riksgälds-kontoret anvisas. Då emellertid i sjelfva begreppet af en högre folkskola väsendtligen ingår att de, som der skola inträda, böra dessförinnan hafva inhemtat de kunskaper, som i den fasta folkskolan kunna förvärfvas, hafva Rikets Ständer, med bifall till ett hos Rikets Ständer i detta afseende väckt förslag, vid beviljandet af sistnämnda anslag fästat det Expeditions-Utsleottets Förslag till underd.
Resultatet af gödningen synes sålunda ådagalägga, att, om oxarne, i stället för att gödas, blifvit försålda och gödningsfödret. hvilket befinnes bokfördt till ett värde af 1,294 R:dr 2 öre, anväudt för att t. ex. öka mjölkproduktionen, så skulle sådant hafva varit för gårdens ekonomi vida fördelaktigare; och lievisorerne anse det lärorika uti ifrågavarande konto egentligen bestå deruti, att detsamma visar hurusom företaget med oxarnes gödning varit ingenting mindre än ekonomiskt, — en lärdom, deraf Revisorerne förmoda, att Institutets förvaltning icke underlåter att för framtiden draga fördel. Kosthållningen vid Institutet har medfört utgifter, hvilka, för det år räkenskapen omfattar, uppgått till omkring 23,000 R;dr för ett hushåll af 97 personer, deraf 34 lärare, tjenstemän och elever erhållit bättre kost och 63 lärlingar, drängar och pigor samt tillfällige arbetare vanlig arbetskost. Bröd och dricka för hushållets behof köpes för närvarande hos bagare och bryggare i Upsala, och hafva, enligt räkenskaperna, under revisionsåret utgifterna härför uppgått till sammanlagdt 4,625 R:dr 17 öre R:mt. Revisorerne föreställa sig, att en del af berörda kostnad kunnat besparas om bakning och bry^d vid Institutet verkställts. Att landtbruket under de sednare åren efter den år 1857 inträffade handelskris lemnat långt mindre fördelaktiga resultater, än under de föregående åren, är väl bekant och har varit en följd deraf, att de vid krisens inträffande stegrade arbetspriserna bibehållit sig, under det att landtbrukets produkter betydligt fallit i värde, och hvad som i detta afseende gäller svenska jordbruket i allmänhet måste äfven gälla Ultuna landtegendom. De ogynnsamma resnltater, jordbruket vid Ultuna lemnat under år 1858 och ännu mer under år 1859, synas dock, enligt Revisorernes öfvertygelse, lägga i dagen, att en förändring uti vissa derstädes nu bestående förhållanden är nödvändig.
Uti tillkännagifven Nådig afsigt att, genom en förbättrad lagstiftning, fullständigare an hittills betrygga egandeoch hypotheksrätten lill fast egendon), liar E. K. M., medelst Nådig Proposition af den 1 Augusti förlid et år, behagat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på följande förhållanden: I 4 Cap. 4 § Jorda-Balken stadgas, att, om någon säljer jord, hus eller tomt, den han förr till annan sålt häfver, skall det köp vara gildt, som först gjordes. Nu kan således hända, att den, som på god tro köpt, lagfarit och betalt fast egendom, samt måhända äfven under längre tid 35a Expeditions-Utshullets Forslag lill und„ Skrifvelset !V:o 146• vai it i besittning deraf, nödgas åt en äldre köpare, hvilken ej lagfarit med sitt köp eller deråt gilvit någon offentlighet, afstå egendomen, utan annan < isältningstalan, äu emot den bedräglige säljaren, som möjligen ingenting eger. Detta menliga förhållande kunde afhjelpas, derest lagstiftningen blefve byggd på den fullt rättsenliga grundsatts, att, om någon öfverlåter samma fastighet åt tvenne, skall den öfverlåtelse gälla, derå lagfart först sker; dock att, i händelse hegge köparne söka lagfart vid ett och samma rättegångstillfälle, den äldre öfverlåtelsen bli Iver gällande. Enahanda osäkeihet, som här ofvan förmäles, visar sig ock med hänseende till inteckningar.
Cederström kan ha full rätt i sin erinran, men hans motion var så omfattande, alt den äfven inbegrep föreskrifter för de arbeten, hvilka voro verkställde medelst anslag, beviljade under föregående riksdagar, och SlatsUtsk. ansåg sig af sådan orsak böra behandla Frihtns motion serskildt, skiljd från vilkoren för de anslag som vid innevar:de riksdag blifvit beviljade. Fråga förevar äfven om sammanträdes äskande med LagUtsk., enär motionären yrkat stiftandet af en lag i afseende på underhållet af de arbeten, sorn med allmänna medel verkställdes; men som vid öfverläggningen inora SlatsUtsk. skäl anfördes emot en sådan lag, förföll frågan om sammanträdet med Log.Uisk. och beslöt SlatsUtsk. att på egen band afgifva serskildt utlåt, öfver motionen; hvilket utlåt, hell visst nu måtte vara under tryckning. Frih. Cederström: Efter den af Frih. Palmstjerna nu afgifna förklaring, yrkar jag icke vidare återremiss af utlåt. N:o 298, men måste säga, att det gör mig ondl alt höra, det SlaisUtsk. på sådant sätt upfattat min motion af d. 30 Decemb. sistl. år, att Disk. trott densamma gälla för sådane arbeten, hvilka vid föregående riksdagar erhållit understöd af Staten. — Sådan har ingalunda min afsigt varit, och jag beklagar om något missförstånd af ordalagen kunnat gifva anledning lill en sådan tydning. Dock efter saken snart kommer före, upskjuter jag allt vidare ordande i ämnet. Hr Printzensköld, Carl: Efter att noga hafva genomläst StatsUtsk:s utlåt, med förslag lill vilkor för utbekommande af anslag och lönebidrag till befrämjande af allmänna arbeten, har jag trott några anmärkn:r böra framställas vid en och annan af de punkter som vid Ulsk. blifvit framställde, och först vid den 3:dje.
Warbergs lägre element ari är overk. I läroverkets stat äro dessa inkomster uppskattade till ett sammanlagdt belopp af 66 R:dr 67 öre och inberäknade i aflöningen för rektor med R:dr 44: 45. » i:ste kollega » » 5: 55. » en kollega emeritus » » 16: 67. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 80. 35 Enligt hvad rektor tillkännagifva, äro såväl han som l:ste kollega beredvillige att, såsom ersättning för de dem nu tillkommande landtgillen, emottaga i kontant det belopp, hvarmed värdet å desamma är i staten utfördt, hvaremot kollega emeritus yrkar att för sin del erhålla såsom godtgöreise lo skillingar B:ko samt markegångsvärdet för två smör och en half tunna mait; hvilken godtgöreise, då, enligt i Stats-kontoret förvarade uppgifter, hvarpå 1838 års lönereglering till en del är grundad, bemälde kollega uppbär »i gästeripenningar och räntor från Halland» 12 skillingar B:ko, 16 kappar spanmål och 2 smör, ungefärligen motsvarande den inkomst han af ifrågavarande landtgillen åtnjuter. Laholms pedagogi. R:dr 21 öre i penningar, deruti inbe räknad en kontant afgift af 54 öre från Renneslöfs klockarelägenhet samt en dylik afgift af 57 öre från Hishults klockarebol.
Ständer sjelfve kallat »orättvist», efter rättsgrunder icke kunde försvaras, enär ifrågavarande löneinnehållning omöjligen kunnat eller kunde betraktas annorlunda än såsom ett hos Statsverket gjordt depositum, hvilket ovägerligen bordeåterställas vederbörande rältsinnehafvare när tiden derför vore inne; en åsigt, som Rikets Ständer likaledes år 1851 uttalat, i det här ofvan anförda motivet för deras då fattade beslut, nemligen att ersättningen till sterbhusen af de till begrafningshjelp gjorda löneinnehållmngarne »endast innefattade ett återställande af de medel, som Staten till vård och förvaltning emottagit»; och har i följd häraf motionären hemställt, det Rikets Ständer måtte besluta, att sterbhusen efter alla sådane personer, hvilka såsom embetseller tjenstemän aftjenat begrafningshjelp, men före dödsfallet undfått afsked från de befattningar, Stats-Utskottets Utlåtande JVs 182. 13 befattningar, för hvilka begrafningshjelp^) aftjenats, utan att komma på mdragningsstat, jemväl måtte varda berättigade att återfå de löneinnehållningar, som för bemälde personer egt rum, på det sätt likväl, att så vida de afgångne tjenstemännen vid dödsfallet innehaft pensioner af kassor, hvilka åtnjöte statsbidrag, deras sterbhus af Statsverket endast skulle utbekomma skilnaden emellan den begrafningshjelp, hvartill de, enligt för nämnda kassor nu gällande reglementen, vore berättigade och den hos Statsverket intjenta nådärsbespanngen. Dock skulle anspråken på dessa restitutioner icke vara giltiga, derest de ej hos Statsverket framställdes inom den tid efter den aflidne f. d. ernbetseller tjenstemannens frånfälle, som författningarne stadgade för anmälan af fordringar hos Statsverket eller inom slutet af December månad året efter dödsfallet.
Stats-Råds-protocoll uppgifue anledningar, anselt det vara utom all sannolikhet, att det för närvarande härtill afsedda anslag skall kunna för framtiden blifva tillräckligt; men hafva likväl, å andra sidan, funnit det mindra lämpligt att uppföra ett förslagsanslag till si stort belopp, som skulle komma att fullkomligt motsvara äfven de större tillfälliga utgifterne under något af de sednare åren, tillföljd hvaraf Rikets Ständer, såsom en medelväg, bestämt ifrågavarande förslagsanslag till en summa af 450,000 R;dr. Då i öfriga till denna Hufvud-Titel börande anslag någon förändring hvarken blifvit af E. K. M. i Nåder föreslagen, och ej heller af Rikets Ständer funnits böra ega rum, hafva desamma blifvit upptagne till enahanda belopp, som tillförene, endast med någon minskning uti förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser, för slutsummans jemnande ; hvadan de under Andra Hufvud-Titeln uppförda utgiftssummor blifvit fastställda, att från och med innevarande års början och intill näst vidtagande Statsreglering utgå, som följer: Justitice-Departementet. l:o Departements-Chefen, Justitia}—Stats—Ministern r Lön 4,500: - Taffelpenningar 3,500: - 2:o Departementets Expedition : Expeditions-Chefen Expeditionens öfrige Tjenstemän 3,000: 7,850: 32.- (med under lönerne inbegripne 184 T:r Spanmål, å 7 It:dr Tunnan) 3:o Högsta Domstolen: Justitia:-!! åden ... 50,400: (med 2,400 T:r Spanmål under lönen) Vaktmästare 558: 2.8. (med under sistnämnde aflöningsbelopp inbegripne 22 T:r Spanmål) 4:o