Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär hvad för närvarande är stadgadt, angående den för kostnaderna vid allmänna bevillningens uttaxerande afsedda procent, jemte de för samma ändamål inom ofvannämnda 3:ne län anvisade serskilta anslagssummor, på sätt Fullmäktige uppgifvit, finnes intaget uti nu gällande bevillningsförordning, och då Utskottet förmodar, alt jemväl den nya förordningen angående allmänna bevillningen, som under innevarande riksdag skall uppgöras, kommer att innehålla de i sådant hänseende erforderliga bestämmelser, får Utskottet hemställa, att Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret hos Utskottet nu gjorda anmälan, rörande förhållandet med de för ifrågavarande kostnaders bestridande inom Norrbottens län hittills anslagna medel, må till Bevillnings-utskottet remitteras. Stockholm den 11 Februari 1848. 6 Stats-l iskottets Utlåtande, N:o 67. Ank. till Exp. Ctsk. den 12 Ftbr., kl. 1 e. m. Utlåtande, angående ytterligare ränte frihet och anstånd med kagitalbetalningarne för det till nya Rådhusbyggnaden i Wexiö afsatta belägg af det staden beviljade byggnadslån (Rgds Afd.) Som de tomter i staden Wexiö, hvarå det nya rådhuset med dertill hörande byggnader, enligt den efter sednaste eldsvådan verkställde tomt reglering, skola uppföras, för detta ändamål icke blifvit disponibla förr, än derstädes ännu qvarstående ränterioch fängelsebyggnader hunnit'borttagas, hvilket förmodades icke kunna ske före medlet af innevarande år, hvadan det icke skulle vara möjligt alt innan den 1 Januari 1830 hafva rådhuset i det skick, att den deruti för byggnadslånet föreskrifna inteckningssäkerhet kunde ademnas; så har, med anledning af härom i underdånighet gjord ansökning, Kongl. Maj.t, genom nådig proposition af den 16
Wid öfwerwägande häraf fann BorgareStändet, för sin del, at som, innan någre löningswillkor för den föreflagne Tjenstemannen kunde komma r fräga, först och hufwudsakeligen utrönas bör, huruwida en sädan Tjensteman för Ortens behof werkeligen ma wara af nödwändighet eller icke; Altsä och til följe af 89 Z. Den 15 Augusts. 89 Z. i Regeringsformen, borde detta Mäl til Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utffottet ätcrförwisas, med anmodan til Utskottet, at i förenämnde omständighet, säsom utgörande grunden för en äspftad för Orten allman inrättning, et bestämdt utlätande til Riksens Ständers Plena afgifwa. Och skulle detta, säsom Borgare.-Ständets Beslut, ej mindre wälbemälte Utskott äro de Respective Med-Ständen härigenom wördsamt och wänligen oommuniceras. Ut supra. lex krotocoUo, P II. keter80n. Herr 6ripeiirvslclt, sacob klric, utbad sig fä anmäla at detta ämne redan förut, i anledning af et annat Memorial, i Stats-Utffottet blifwit föredragit. Derefter föredrogs Beswärsoch Oeconomi-Utskottets i förra Plenum uplästa och pä bordet lagda Protocolls - Utdrag af den 2 Augusti rörande samma ämne. Friherre hamilton. Larl, wille, säsom Ledamot af Beswärs - och Oeconomi - Utskottet anmäla, det Utskottet ej trott sig nägot kunna yttra sig öfwer frägan, dä det ej warit dest pröfning anstält, huruwida constituerandet af en Medicus pä Oland för Orten wore nyttigt eller nödwändigt.
De hade samma intressen, för allt det unga och starka, som varit uppe i tiden, men som nu så småningom åter kufvades, trycktes till jorden af maktens brutala hand. De hade båda med samma längtan och samma hopp sett Europa flamma upp i lågor under det år, som gått. Hon hade på nära håll iakttagit revolutionen i Paris; han hade aktivt deltagit i Marsrörelserna hemma i sin fädernestad Prag. Sedan Juni hade han följt Frankfurter-parlamentets förhandlingar; också denna gång hade han måst gripa till flykten hotad af rättslig förföljelse för det han under de stormiga Oktoberdagarne sjungit en frihetssång för sitt tyska fosterland. Han hade så mycket att berätta från frihetskampen der hemma, och hon lyssnade alltid till hans ord med samma tysta hänförelse som under resan från Hâvre, då hon låg med sitt hufvud mot hans bröst. Öfver förhållandet mellan dem hvilade i det hela taget samma stämning som öfver detta första möte; det hade endast kommit någonting annat, någonting mera till: han glömde aldrig nu att fånga lyckans förbifladdrande sommarfågel. Hennes intresse för den tyska literaturen och för dess berömde män var lifligare än någonsin och han måste berätta om alla de remarkabla personligheter, han kommit i beröring med under det gångna året. Han talade om den oförliknelige Ludvig Feuerbach, med hvilken han dagligen sällskapat i en af Frankfurts ölstugor, om Robert Blum, vensterns ledare i Frankfurterparlamentet, som nyligen blifvit skjuten på furst Windischgrätz’ befallning — en våldsbragd så skändlig, att harmen deröfver borde ha stuckit Europa i brand från Rhen till Donau. Han skildrade Karl Marx och Ferdinand von Freiliggrath, som han träffat i Köln, Georg Herwegh, hvars bekantskap han gjort i Paris. Han beskref sin vän d:r Schütte, revolutionens farande stormfågel — och först och sist talade han om Heinrich Heine, som han återsett i Paris, lidande, döende. Han skildrade sitt första besök hos sångarsvanen i Rue d’Amsterdam.
N:o 35 framställda förslag till grundlagsändring i sin närvarande form icke vore an tagligt ; 2:o att det ändamål, som genom detta förslag bort åsyftas, bäst vinnes om förslaget bygges på följande grunder: a) att beslutande rätten förblifver hos RiksStm; b) att granskningen, så framt den anses icke kunna af LagUtsk. under loppet af en riksdag medhinnas, uppdrages åt ett särskildt Utskott, bestående af 8 ledamöter, 2 af hvarje Stånd ; c) att med samtycke af alla fyra Stånden och Konungens bifall, särskilda Utskottet må kunna efter riksdags slut, och intill nästa riksdag, sitt arbete fortsätta; d) att Utskotts betänkande om sådan proposition bör första gången punktvis föredragas, till fattande af beslut särskildt öfver hvarje Den 18 April e. m. 553 hvarje del af frågan, och derefter, så framt icke samtlige Ståndens beslut om alla punkter öfverensstämma, till Utsk. återförvisas; e) att dess svar å denna återförvisning bör innefatta fullständig text till den åsyftade lagen, hvaröfver då skall beslutas till antagande i dess helhet utan förändring, eller till förkastande; varande vid sednare öfverläggningen intet Stånd bundet af sitt vid föredragningen punktvis fattade förra beslut. Hr Lagerhjelm, Pehr: I öfverensstämmelse med de å sigter, sorn jag utvecklat i min reservation, nödgas jag förklara, att jag icke kan fullkomligt instämma i Utsk:s förslag, men att jag icke eller kan afslå detsamma, utan att något annat sättes i stället, .lag behöfver icke här upprepa skälen, hvarför jag icke kan bifalla förslaget, alldenstund de igenfinnas ut i nämnde min reservation; deremot anser jag mig böra tillkännagifva, att skälen, hvarföre jag icke kan lemna denna fråga utan all åtgärd, ligga deruti, -att jag anser det gränsa lill det omöjliga, att kunna åstadkomma någon vidsträcktare omarbetning af Sveriges lag, såvida icke denna omarbetning kan verkställas på ett annat sätt, än det, som efter nu gällande former är det lagliga. Det förefaller mig således som om sjelfva nödvändigheten påkallade en annan form i detta hänseende.
377 B: dr öre Om, sedan eli kontrakt varit för domstol eller exsekutor uppvisadt, arrendesumman förhöjes och kontraktet derefter för domstol eller exsekutor å nyo företes, skall detsamma förses med stämpel för skilnaden mellan den förra och den förhöjda summan efter ofvanstående grunder. Köpekontrakt, hvarå följer köpebref, hvarje exemplar — 40 Köpe-, Bytesoch Gåfvobref på fast egendom å landet och i städerna, bruk och manufakturverk, smiden och smidesrältigheter, frälseränlor, fabriker eller andra inrättningar, med hvad mera, som under eganderätl föryttras och vid domstolarne uppbjudes, beläggas med stämpel till belopp af 00 öre för hvarje fulla 100 R:dr af värdet, beräknadt för köpebref efter köpeskillingen samt för bytesoch gåfvobref efter nästföregående årets taxeringsvärde. I del sålunda bestämda slämpelbeloppet äro per millesaml de fordna tilloch afträdes-afgifterna inbegripna. Varder Köpe-, Byteseller Gåfvobref, förr än uppbud skett, å annan man transporteradt eiler öfverlåtet, belägges handlingen å nyo med stämpel efter nyssberörda grund, för hvarje transport eller öfverlåtelse, såvida icke densamma eger rum inom den för lagfart föreskrifna tid, räknad ifrån första köpet samt öfverlåtelse-handlingen för uppbuds erhållande inom samma lid hos domstolen företes, i hvilket fall förnyad beläggning ej ifrågakotnmef. Köpe-, Bytesoch Gåfvobref om skepp, fartyg och bålar af öfver 10 lästers drägt, samt köpe-afhandlingar om andra lösören, hvilka i säljarens vård qvarsladna, äfvensom afhandlingar, hvarigenom skog från hemman på viss tid föryttras, höra jemväl beläggas med stämpel i förhållande till värdet, efter ofvanstående beräkning. Är i Köpe-, Bytesoch Gåfvobref å fast egendom visst värde densamma ej åsatt, beräknas stämpeln efter det värde, sorn för egendomen vid sisla bevilinings-laxeringen blifvit faststäldt.
D 114 efter, meddelat utslag och dervid förvandlat de böter, som ådömdes Lidman och Björk, till femton i stället för allenast nio dagars fängelse vid valten och bröd; har häradshöfdingen, uti häröfver afgifven förklaring, hufvudsakligen anfört, att då, ransakningsoch utslagsdagarne oräknade, antalet af de dagar, under hvilka Björk och Lidman hållits häktade utöfver förmenta behofvet, icke utgjorde tre veckor eller öfverskrede den tid, inom hvilken häktad person borde för domstol ställas, och ifrågavarande mål förekommit å sista ransakningsdagen af tinget samt både protokoll och utslag skolat uppsättas i den ordning målen vid Linget förekommit, med hänseende hvartill häradshöfdingen haft att ordna, uppsätta och låta utskrifva etthundraåtta mål framför nu ifrågavarande, utom de så kallade småprotokollerna, hvilket allt blifvit fullbordadt på tjugo dygn efter ransakningsdagarne, häradshöfdingen förmenade Advokatfiskals-embetet hafva utan fog och billighet klandrat hans förfarande i den delen, särdeles som de af Advokatfiskals-embetet åberopade författningar egentligen skulle afse urtima ting, men 2 Kap. 3 § Rättegångsbalken deremot föreskref, huru vid lagtima ting borde tillgå, hvilka sistberörde föreskrifter äfven skola iakttagits; hvaremot häradshöfdingen erkände anmärkningens riktighet i afseende å bötesför vandi ingen, dervid Felaktigheten skulle härledt sig från misstag, som undfallit hans uppmärksamhet. Härförutan och med företeende af Lane HäradsRätts ofvanberörde den 2
Hvad derefter beträffar det alternativt framställda förslaget, att, om berörde förflyttning af navigations-skolan i Calmar till Westervik ej skulle vinna bifall, anslag måtte beviljas, för inrättande af en ny navigations-skola i sistnämnde stad; så enär Rikets Ständer redan vid innevarande Riksdag, genom votering i Förstärkt Stats-Utskott, afslagit enahanda fråga, lärer motionen i denna del nu icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Augusti 1851. Iteservatio»»: af Riksdagsfullmäktige!! Pehr Bengtsson från Calmar län: ”Mot högloft. Utskottens nu fattade beslut får jag, i öfverensstämmelse med de i den af mig väckta motion i ämnet anförda grunder samt hvad i öfrigt under frågans behandling förekommit, nedlägga min reservation. Calmar stads samt den omkringliggande ortens innevånare hafva, tid efter annan, blifvit af staten öfverhopade med välgerningar, under det att andra orters befolkning varit helt och hållet i saknad af bistånd utaf staten. Utom det att Calmar stad har den förmånen att ega landshöfding och biskop boende inom sitt område, har staten beredvilligt lemnat bidrag till underhåll af dess kyrka samt skänkt den jord till begrafningsplats och anslagit icke mindre än 35,000 Rdr till en hamnbyggnad, anläggandet af en navigations-skola för några Östersjöfarare att förtiga. Deremot och då staden Westervik samt hela norra delen af Calmar län, som gränsar deromkring och drifver en icke obetydlig rörelse och sjöfart samt icke, ehuru i behof, betungat staten med några utgifter, endast vid denna riksdag gjort det rättvisa och billiga anspråk på erhållandet af 1.200
Den utgör 218,020 r:dr 8 sk., inberäknad deruti en summa stor 7,641 r:dr 32 sk till expectance-löner och pensioner, af Utsk. föreslagen all uppföras å allm. indraga. staten; men ifrån de fonden åliggande utgifter har Utsk. afdragit en summa, som hittills derifrån utgåll i och för Constanlinopolitanska beskickningen af l4>720 r;dr. Jag kan icke medgifva della, emedan, örn denna summa öfverflyttns till ett annat håll, så blir följden, alt Norrmännen skola undandraga sig att i sin mån bidraga lill denna utgift, hvilken jag anser unionel. Dessutom har SlatsUtsk. uteslutit från fondens utgifter bidraget till en ny slussbyggnads utförande för coinmunication mellan Mälaren oell Saltsjön, 20,000 r:dr, samt till Trollhätte canal och slussverks ombyggnad 60,000 r:dr. När jag lägger dessa summor af 14,720, 20,000 och 60,000 till dea af Utsk. föreslagna utgiftssumman af 218,525 r:dr 8 sk., så blir 313,245 r:dr 8 sk. den summa, som handelsoch sjöfartsfonden egentligen behöfver för sina utgifter; men enligt Convojcommissariatets egen af StalsUtsk. meddelade uppgift hafva dess utbetalningar årligen bestigit sig lill 3i2,38i r.‘dr 4° Häraf synes alt StatsUtsk, alldeles icke varit njuggt, ty förslaget visar nära 1000 r:dr mera än hvad Convojcommissariatet uppgifvit. Jag anser likväl att Gonstantinopolitanska beskickningskostnaden, såsom varande af unionel beskaffenhet, och anslagen till södra slussen och Troflhälte-canalen, såsom verkligen ägande sammanhang med handel och sjöfart, må få qvarstå på denna fond.
Gripenstedt. Nåd. Proposition N:o io. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 16 November 1862. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Chefen för Finnns-departenientet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts vippa Stats-Rådets enhälliga tillstyrkan, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Klintens Bana. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll biiagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo C. F. Smerling. Kongl. Maj-As Nåd. Proposition N:o H. 19 iV.-o 41. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl. 2 e. ra. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om förhöjd pension åt Hammar-Rätts-rådet C. Printzensköld, vid afskedstagandet ; Gifven Stockholms Slolt den 14 November 1862. Hos Kongl. Maj:t har Kammar-Rätts-rådet, Riddaren af Kongl.
Genom de handlingar som meddelats StatsUtsk. rör:de ifrågavar-.de hemman, har det visat sig att de äro i samma kategori med de öfriga hemmannen på Wisingsö, hvilka år 1842 vunno en sådan lindring som den hvilken nu ifrågakommit. Utsk. har derföre tillstyrkt att R. St. mätte medgifva en sådan lindring, och det på den grund, att om K. M. skulle finna dessa hemman böra deraf komma i åtnjutande, de då kunde få den utan att behöfva ännu en gång anlita R. St,; hvilket naturligtvis blefve följden om R. St. afslå den nu föreslagna skiifvelsen. Det är således för alt vinna denna genväg, som Utsk. afgifvit detta tillstyrkande och jag tror att R. St. göra rätt om de bifalla detsamma. Hr Printzensköld, Carl: I fall sådane handlingar blifvit inför StatsUtsk. företedde, som omfattat bevis derom, att de ifrågavar:de hemmannen äro lagligen berättigade till den fördel hvarom motionären för dem gjort framställning, hade det varit StatsUtsk:s åliggande att i sitt betänk, uppgifva dessa handlingar och på deras innehåll grunda sitt afgifna tillstyrkande. Sä är likväl icke nu förhållandet; och ehuru jag icke vill bestrida Frih. Tersmedens uppgift, synes mig likväl densamma, då den icke blifvit i behörig ordning i betänk, upptagen, ej heller utgöra tillräcklig grund för R. o. Ad. att derpå stödja sitt beslut. Tvertom synet det mig vara R. o. Ad:s pligt att endast grunda detta beslut på de omständigheter som i betänk, förekomma. Då nu deri icke med ett enda ord näranes, om dessa hemman äro berättigade eller icke 12* 180 Den 22 Juli. till den sökta förmånen, utan Utsk. tvertom varit så osäker på sin sak att Utsk:s förslag egentligen, på sätt Hr von Hartmansdorff visat, innebär den önskan, att i fall sökanderne hafva rätt, de då må få rätt, så anser jag frågan i det outredda skick hvari den sålunda sig befinner, alldeles icke af R.
Dessutom skulle, genom anläggandet af den jernväg motionären föreslagit och densammas utgrening till sjön Möckeln inom Carlskoga bergslag, de fördelar kunna vinnas, som med Köping-Hult-banans, af Jernvägs-kommittéen förordade, anläggning i denna riktning åsyftades. Samma jernväg vörö också att betrakta såsom en del af den stamlinie, hvilken i en ej aflägsen framtid måste komma att fortsättas till Norrige. De kostnader, hvilka för densammas utförande af Staten användes, vore således egentligen alt anse såsom ett förskott å denna fortsatta stamlinies anläggnings-kostnader. Herr Wahland har fördenskull hemställt, huruvida icke anläggningen af ifrågavarande jernväg borde, i öfverensstämmelse med den af Kongl. Maj:t föreslagna grundsats, bekostas af Staten; men förden händelse, att framställningen härom icke skulle varda af Rikets Ständer bifallen, har han föreslagit, att Staten måtte understödja berörde företag, dels med ett anslag utan återbelalnings-skyldighet af 174,333 R:dr 16 sk., motsvarande en tredjedel utaf den summa kostnadsförslaget upptoge, dels med ett lån å samma belopp, emot 3 procent ränta och 2 procent årlig afbetalning; börande vid dessa Statsbidrags anvisande, enligt motionärens förslag, fästas det vilkor, att ett bolag inom bestämd tid bildas, som förbinder sig att icke allenast tillskjuta den återstående tredjedelen af kostnadsumman, samt ansvara för fullgörandet af ränteoch kapital-inbetalningarne å det beviljade Statslånet, utan äfven låta verkställa och fullborda arbetet i enlighet med den plan, hvilken varder af Kongl. Majit i Nåder fastställd, äfvensom för öfrigt iakttaga de föreskrifter, Kongl. Majit och Rikets Ständer kunde finna för godt meddela.
Jag är af en alldeles motsatt mening, och fullt förvissad derom att man utan ringaste mehn för näringarne skulle kunna inom landet uptaga 3 milhr, fördelade på 3 ä 4 år; ty sannerligen är denna summa en sådan obetydlighet för hela landet, att derom ej borde kunna blifva någon tvist. Visserligen kan man få en sådan låneoperation att * misslyckas, men det är måhända icke mindre lika lätt att få den att lyckas; det beror helt och hållet på den goda viljan hos de personer, som skola verkställa updraget. Om, t. ex., man låter en eller par köpmän öfvertaga hela det inhemska länet, för att af dem derefter till utlandet öfverlåtas emot en liten dusör, då måste man medgifva att åtgärden vore utan ändamål. Jag har här en liten ganska lärorik bok: »Manuel des Speculateurs å la Bouvse» af Proudhon. hvaruti man får en beskrifning på de 3 sista Fransyska statslånen. Deraf inhemtas, att i Jan. 1855 begärde Regeringen ett lån på 500 milhr francs, och inom kort voro subskriberade 2,175 milhr, således 4 Vi gånger mera 811 det begärda beloppet; alldenstund ett urval bland de erbjudna lånen alltså måste ega rum och subskribenterne tecknat sig för olika belopp, beslöt Regeringen att förkasta alla låneanbud till högre belopp än 500 francs ränta, och att deremot i första rummet antaga alla, som upgingo till 10 francs ränta. Men äfven anbuden emellan dessa båda gränsvärden voro så talrika, att de måste reduceras till 40 å 45 %. Vill man således införa ett inhemskt fondsystem, så måste man, om jag så får säga, demokratisera lånet, d. v. s. göra det. tillgängligt för den stora allmänheten, så att äfven den, som har blott en mindre summa att erbjuda, kan få placera densamma. Man bör dä också gifva innehafvare!! af en statsobligation rätt att i alla residens-städer och äfven i vissa andra städer 2 gånger om året upbära sin ränta, samt att med förfallna riinte-couponer betala sina kronoutskylder.
Då härtill kommer, att vid Stockholms station, skärgårds-flottans hufvud-station, förråden blifvit ändamåsenligare än förr ordnade, samtliga fartygs-skjulen reparerade, verkstäderne för aptering af bomber, reparation af gevär m. fl. arbeten, utvidgade och förbättrade, vill det synas som skärgårds-flottan, hvad materielen beträlfar, ingalunda varit Iemnad ät förstörelsen. I fråga åter om personalen, visar sig, vid jemförelse af de Öfnings-expeditioner med skärgärds-fartyg, som egt. rum under åren 1825—1859 icke någon minskning för det sednaste årtiondet, utan fasthellre motsatsen. Då under tiden före 1840 flere år ingen öfnings-expedition egde rum, hafva sådana sedermera årligen varit anställda, under sednare tiden ofta nog med större antal fartyg och på längre tid, än förr varit vanligt. Dessutom pågår, sedan några år tillbaka, vintertiden daglig exercis med en del af den uppfordrade båtsmans-styrkan i en derför inrättad byggnad, hvarest kanoner af de å rodd-flottan brukliga slag finnas uppställde på samma sätt som ombord. Och då på kanonjolls-bataljonerna, enligt reglementet, finnes officer endast på hvarannan joll, har det, under de sednaste åren, till beredande af öfning för ett större, antal officerare varit vanligt att kommendera en officer pä hvarje joll. Det torde på grund af allt detta kunna antagas, att under den sednare tiden liknöjdhet för skärgårds-flottan åtminstone icke gjordt sig gällande. Om således det föreslagna särskiljandet af skärgårds-flottan icke, såsom motionären antagit, är behöfligt för att rädda densamma från förstörelse, återstår att Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utslcottets Betänkande Afs 121. b öfverväga om den ifrågasatta åtgärden i öfrigt kan väntas medföra några väscndtJiga fördelar.
Om jag på grund af den erfarenhet jag sålunda tror mig hafva förvarfvat; anser mig i en fråga, hvilken onekligen är en princip-fråga, icke böra frångå min mening, utan underställa den representationens bepröfvande, anhåller jag att mari icke derföre må beskylla mig för envishet. För mig såsom ledamot af LagUtsk. låg det vid första pröfningen af den Kongl. Propos. mycket närmare att antaga än att afstyrka den, då jag visste med hvilken insigt den var utarbetad, och då jag icke med den stora aktning jag hyser för H. Ex. Hr Just. Ministerns insigter och skarpsinnighet, utan den mognnste pröfning och den fastaste öfvertygelse kunde besluta mig för att upträda som hans motståndare. Detta är likväl nu fallet och jag ber R. o. Ad. om ursäkt, om jag nödgas blifva nå got vidlyftigare än jag hade önskat. Frågan om en reform af straff arterna är icke ny i vårt land, mine Hrr! Det är redan 13 ä 14 år sedan den väcktes af H. M. Konungen som sjelf i saken upträdde som författare, en omständighet hvilken då väckte hela Europas upmärksamhet, och som gör att fängelsereformen i Sverige alltid följes med någon upmärksamhet i utlandet. Det är uti denna synpunkt som jag lör min del icke vill medverka till något som jag anser vara ett afsteg från principen. Straff arbetena hafva i vår tid undergått högst väsendtliga förändringar, och det är en följd af stigande civilisation. Då man i fordna dagar betraktade förbrytaren som en fiende till samhället, hvilken man borde skynda att skilja ifrån sig som ett odjur, hvilket borde läggas i bojor och kastas i en fängelsehåla, då man med ett ord ansåg sig icke alls stå i några förbindelser till honom, sfi har man nu börjat respektera de menskliga anlagen äfven hos förbrytaren, man har funnit att han endast gifvit vika för frestelser, och då samhället icke kunnat skydda honom mot denna frestelse, så har rnan ansett sig böra inrätta straffet så, att han, om han också icke kunde förbättras, åtminstone icke försämrad återgafs åt samhället. Detta är den stora idé som ligger till grund för ensamhets-fängelset och penitentiär-systemet.