Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefven den Ju|i 3) Utgifterna bestridas af statsmedel. 45 Angående hufudstadens Undervisnings-anstallers sami Fatt i g fö r s <> rjnings-, Viiigöt enhets-, Sju laar dsoell Arlvts-inriittningars tillstånd, sådant detsamma, enligt \ederböi andes u|i|)gifter, befunnits vid 1855^ års slut, får Öfverslåthållore-Embetet meddela följande underdåniga redogörelse, hvilken, till vinnande af en lättare öfversigt, blifvit, der sådant kunnat ske, uppställd i tabellarisk form, under särskilda bestämda titlar, med anteckningar om de förändringar, en eller annan af samma inrättningar undergått under den tidrymd, denna berättelse omfattar. austaher: Direktionen för Stadens Undervisningsverk: Er > Utgifter. » 2 * rs r/i r±_ _ *—- a; <— r* ~ • CO Inkomster. Lii ra roes lönebelopp. December 1851 fastställda öfvergångsstat. 46 2:o) Skolor, ställda under inseende dels af Stockholms stads Konsistorium eller a) Nikolai församling: 4) l:o) Goss-skolans högre afdelning 2:o) Flick-skolan . 3:o) Goss-.skolans lägre afdelning 4:o) Förberedande afdelningen Handtverksskolan b) Clara församling : Folkskola för gossar Folkskola för llickor Handtverksskolan . - c) Jakobs och Johannis församling: Frioch fattigskolan - Handtverksskolan Folkskolan 5) d) Maria Magdalena församling: 6) Philipsenska skolan, eller Maria Magdalena församlings fria lärooch arbetsinrättning . *. Folkskolan Handtverksskolan e) Catharina församling : Folkskola för gossar Folkskola för flickor. .. Handtverksskolan Transport 4) Folkskolans allmänna fond har, utom nämnde räntebärande kapitaler, tvänne 5) Jemte Apologistskola är denna skola inrymd i en ny fastighet, deri skolan 6) Philipsenska skolan har, utom ofvannämnde räntebärande kapital, fastighet i fastighet i värde till 14,000 R:dr banko.
Men kommer du ihåg de hundra hofmännen, som med sina dragna värjor rusade på dörren, af förskräckelse för den tame Jagguaren, som på köpet sjelf var nästan likaså rädd som de! – Det var ändå en rolig tid i Brasilien, Agostinho; man var ung, man fick i detta ociviliserade land vara temligen ogenerad! – Clementina, hon som med oss dansade den vackra cachucan och som jag sjelf förlofvade med dig! – Ah, det fägnar mig, att det blef allvar deraf! Är hon nu lika vacker? – Så! så! du blef lurad af dessa Andrada’s: min moder påstod också alltid, att det var en farlig och lömsk slägt! Men de gjorde sin sak rätt fint! – Hvad hör jag? Du förspillde tre år, för att söka en flicka. Jag trodde att du skulle blifva en rigtig krigshjelte, och du har bara blifvit en romanhjelte. Fy, Villaflor! – Corpo de Christo! Du förlorade din brud genom min upphöjelse, stackars gosse. – Och i Rom har du också varit; du är min själ en rigtig irrande riddare. Du borde ha varit född i fabelåldern eller i medeltiden: i vår tid hör man aldrig talas om slika företag. – Hvad! man hyser intet en gång respekt för den helige Fadrens fribref! Ha, ha! denne loyale Dom Manoel, som gör mig den äran att kalla mig sin frände, är en rätt lustig patron. Om i dag utbrister en revolution och i följd deraf Dom Pedro eller Maria åter komme på Portugals thron, så skulle denne trogne undersåte genast vara färdig att hylla dem: eller om det par hazard hände mig den olyckan, att i en bråd vändning bli hängd – ty i dessa tider är ingen säker om sin hals – så skulle det icke röra min loyale frände mer än en sten! – Så-å! man fordrar endast min bekräftelse på den apostoliska dispensen. Det är simpel sak. Jag har ju sjelf förlofvat eder? Vill du intet något annat?
M:s nåd. propos. begärdes för allm. undervisningen i5,5oo r:dr, hvaraf 14,000 r:dr vöro beräknade åt Upsala universitet för etl gång till anskaffande af materiella förnödenheter. För detta behof har SlatsUtsk. i stället tillstyrkt och R. St. beviljat 400O r:dr årligen åt hvardera universitetet, hvarigenom frågan om de i4,ooo r:dr förfaller. Hvad de i,5oo r:dr beträffar, har Utsk. uti sednare utlåt, misstagit sig och ansett dessa medel vara ämnade till understöd för sådana personer, hvilka skola bildas till vexel under visningslärare. Det synes deremot tydligen af det tryckta prol.Utdr. från Ecclesiaslikexpeditionen, hvilket åtföljde K. M:s nåd. propos. angrde statsverkets tillstånd och behof, att dessa i,5oo r:dr, som begärdes för en gång, voro ämnade till premier för läseböckers anskaffande åt allmogen. Deremot voro icke i K. M:s nåd. propos., men väl i min underd. framställning upptagna de 2000 r:dr till bildande af vexelundervisningslärare, om hvilka 2,000 r:dr Frih. Hermelin gjorde motion, och hvilka af R. o. Ad. beviljades, men af de öfriga Stånden vägrades. StatsUtsk. har nu svarat på frågan om de 2,000 r:dr, då det likväl ar i,5oo r:dr, som bort vara ämne för beslutet. Nu äro dessa r,5oo r:dr destomera behöfliga, som bristen på undervisning vid folkskolorna måste blifva större, i samma mån som medel saknas till lärares bildande. Hvad som brister bos dem , måste man söka att ersätta genom tjenliga läseböcker. Jag anhåller således, att R. o. Ad., som genom sitt förra beslut, att bevilja 2,000 r:dr, redan visat sin välvilja för vexelundervisningen, måtte genom bifall till K.
Då nu Svenska och Norrska nationerne äro förenade under en och samma Spira, böra de också utgöra ett land och ett folk, styrde efter likstämmiga lagar, och åtnjutande uti inbördes Commercielt afseende all den frihet, 2:ne Brödra-folk tillkommer. Låtom oss derföre ur vägen rödja allt, som på något sätt kan motverka de förenade folkens sannskyldiga fördel och inbördes förtroende. — Det steg som nu här tages till vinnande af detta stora ändamål, är att besluta Norska Gränse-TuUbevakningeus upphörande 428 Stats-Utskottets Betänkanden, Norrska folket önskar det en önskan * hvilken allmänt tillkännagafs år 18,18, vid Kongl. Majus Höga Kröning i Norige, den jag, i egenskap af representant för Hedervärda Bonde-Ståndet bevistade, Jag har nu förklarat mine åsigter; Och, på de skäl jag anfört, yrkar jag att Betänkandet må tili Utskotten återremitterås, Johan Longberg: Jemte det jag förenar mig tili alla delar med Vice Tale mannen Jon Jonsson, får jag tillika åbe ropa hvad åtskillige Ledamöter uti deras till Utskotten afletnnade Reservationer fullständigt ådagalagt, nemligen att Gränse-Tullbevakningen mot Norrige för Statsverket medför en ganska betydlig årlig förlust, Om Slaten äfven skulle, utan alltför kännbart lidande kunna fördraga denna uppoffring, hvilken för närvarande är en följd af hittills gällande proliibitiva stt\dganden, tror jag, att ålit sådant bör vika för ett större vida högre ändamål eller Rikenas förening till ett folk Men denna förening blir icke fullkomlig, förr än aila till sin natur förhatliga band på den fria handels communicationen ur vägen rödjes. Också har jag ofta hört både Svenskar och Norrman önska detta upphörande för alltid, StatsUtskottets B et änkan den. 42Ö Anders Nilsson frän Carlstads Län t Jag delar lika åsigter med Vice Taleraannen Jon Jonsson samt Johan Longberg i och tror mig, i sammanhang dermed, böra upplysa: att den olägen het, som inträffat genom Gränse-Tullarhes förflyttande in ät landet * är stor.
I anledning häraf anbefalldes under den 3 Februari 1841 Kammar-kollegium i nåder att föranstalta, det de af Rikets Ständer i ofvanberörde måtto begärda undersökningar blefve genom E. K. Maj:ts Befallningshafvande i länen verkställde och sedan dessa sålunda anbefallda undersökningar försiggått samt de derom afgifna berättelser, jemte de af läns-styrelserna i öfrigt meddelade uppgifter hos Kammar-kollegium jern - Ewpedilions-Utskottels Förslag lill underd. Skrifvelse \:0 Så. 181 foris med derstädes förvarade jordeböcker, indelningsverk, arrende-kontrakt och andra frågan upplysande handlingar, afgaf Kollegium den 5 Maj 1843 underdånigt Betänkande i ämnet. Efter den utredning ärendet härigenom vunnit, föredrogs detsamma hos E. K. Majit, hvars nådiga uppmärksamhet fastades derå, att de till utgörande af hjelpedagsverken eller s. k. hofveri vid kungsgårdar och boställen anslagna hemmans arbetsbiträden, utgjorde en väsendtlig del af indelningshafvarnes påräknade aflöningsförmåner samt att. genom indragning deraf, om icke allestädes, åtminstone på flere ställen, särdeles å de större kungsgårdar, som till boställen blifvit anslagna med vidsträckta ego-områden, svårigheter kunde uppstå att, efter mistningen af arbetsbiträdet in natura, behörigen och i rätt lid bruka och sköta dessa egendomar, hvilket kunde leda, å ena sidan, till en dagsverkenas värde efter markegång öfversligande minskning i de för boställshafvares utkomst och skäliga belåtenhet vid skedda löneregleringar afsedda nödiga inkomster, och, å den andra, till möjlig vanhäfd af dessa Statens betydliga fastigheter, så framt icke ändamålsenliga anstalter deremot före indragningsålgärden blefve vidtagna.
Cronhjelm omnämnda 17,000 R:dr, användas dessa till förbättrande af segelfarten emellan Wenern och hafvet, hvilken åter, jemte det inflytande densamma har på vår trävaruhandel, tillika gäller hela rikets jernhandel , till värde af öfver 5 millioner årligen. Hvad angår inqvarteringstolagen för Götheborg, har den aldrig blifvit använd till någon byggnad, men deremot aldrig räckt till för årliga behofvet, utan mäste bristen hvarje sommar på borgerskapet uttaxeras; och det har gifvits år, då denna taxering belupit sig till 4°,000 R:dr B:co. Detta oaktadt må jag i förbigående nämna, att staden af enskilda medel redan på 1790-talet uppbyggt en casern, som då kostade 240,000 R:dr, ett förhållande i uppoffringsväg, som lärer ensamt af Götheborg framställas. Hvad vidkommer de tolagsafgifter, som utgått till kyrkorna, har K. M. numera befallt, att desamma skola upphöra om 2:ne år och deraf endast uppbäras 2000 R:dr årligen, på vissa år, till handelsskolan. Gr. Cronhjelm har uppställt en jemnförelse emellan de skattebelopp, hvarmed Götheborgs län till Staten contribuerar, samt de afgifter, som staden Götheborg genom tolag uppbär. Jag får upplysa, att resultatet af denna jemnförelse här - Den 10 April e. m. härleder sig derifrån, att £ af landet, eller Bohus län, ära flera gånger lägre beskattade än den öfriga delen, hvilken är från 5 ända till q gånger så högt onererad. Hvad dessutom beträffar städernas beskattning, lärer man väl ej komma närmare, än då taxeringsmän på ed och samvete bestämma beloppet deraf. Jag skall nu icke tillägga mera, men förbehåller mig att, sedan jag från Götheborg erhållit de detailupplysningar, jag derifrån begärt, få framställa dessa. Frih. Cederström, Jac.: Uti denna fråga bör man först afgöra, af hvad beskaffenhet densamma är. Ett Riksstånd har förklarat, att det är en privilegii-fråga, och således vägrat remiss deraf.
För öfrigt får jag förklara, att jag önskar, att för artikeln jern i allmänhet, eller af hvad slug som helst, utförseltullen ej må bestämmas högre, an Tullcomnulleen löreslagit, d. v. s. 16 sk. pr Skåf för stångjernet, och så vidare i förhållande till smidet. Hvad särskildt angår gröfre kettingar, tror jag ej, att de böra draga högre införseltull, an 5 r:dr pr Skål, helst de ännu icke i Sverige kunna tillverkas af tillräcklig godhet. 17 II. 31 a4* Deu 16 December f. m. Gr. von Fersen: Då med artileln jern förhållandet är sådant, att Utsk. i åtskilliga delar frångått sitt första förslag, men alla specificerade arter af denna artikel icke finnas upptagna i sednare utlåt., anhåller jag, att vid föredragningen måtte följas bilagan lit. A vid betänk. ]V:o 29 eller sjelfva förslaget till tulltaxa pagg. 16 och 17, der alla specificerade arter af artikeln jern finnas upptagna. Jag begär derjemte, att vid propositions framställande skillnad måtte göras emellan inoch utförseltull; och hvad den sednare angår, hemställer jag, om icke, i fall någon nedsättning skall ske, den bör bestämmas efter viss proc.-beräkning, såsom | eller o. s. v. På det sättet tillgick äfven i Utsk. Hr Hjerta: Jag ber att få förena mig med Frih. Kantzou i afseende på utförseltullen å stångjern, och får i afseende på införseltullen deraf förnya min anmärkn. vid betänk. N:o 29, nemi. att den bör nedsättas till 4 r:dr. Det kan ej betviflas, att vissa sorter stångjern finnas, som kunna från utrikes orter erhållas för bättre pris än hos oss, och det blir således en riksvinst att uppmuntra införseln deraf. Jag anhåller i följd deraf om den propos., att införseltullen å stångjern må nedsättas till 4 r:dr, och är öfvertygad, att i allt fall ingen införskrifning deraf kommer att äga rum, utom för ceconomiska behof af sådana sorter, som bär icke kunna åstadkommas.
Underdånig Skrifvelse, angående Lagmannen J. Wulffs ansökning om rättighet att vid afskedstagande! erhålla pension till fulla beloppet af innehafvande lön. 31. „ angående ändring och förklaring i 2 och 3 §. §. af 12 Cap. Rättegångs-Balken. 32. „ om indragning af Vexel-Controlleurs-befattningarne. 33. Förordnande för utsedde ledamöter i Comiteen för Tryckfrihetens vård. 34. Underdånig Skrifvelse, angående Stadsmäklaren J. Nordblads ansökning att till skatte få lösa den under Ulricsdals Kungsgård hörande lägenheten Stocksund. 35. „ angående Grosshandlaren L. Tydens ansökning om skatte köp af den under Ulricsdahls kungsgård hörande lägenheten Sveden. 36. „ angående Nådig förklaring af Författningarne om lump sa nding. 37. „ angående 2:ne kronohemmans i Stockholms Län anslående till boställen för Landtstats-tjenstemän. 38. „ Se N:o 42, äfvensom N:o 200. 39. „ angående förändring af Författningarne om grunderne för befordran till civila embeten och tjenster. 40. „ angående befordringsrätt för Läkare, som äro antagne för sjukvården inom mindre samhällen på landet. 41. „ angående upphäfvande af Kongl. General-Tull-Styrelsens Circulaire den 10 Februari 1831, och dervid gjordt tillägg af den 30 Juli samma år, rörande controll vid aflastning från Norroch Westerbottens Län af lax och smör. 42. „ angående sökt dels anstånd för invånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsättnings-spanmål. Jemnför N:o 200.
Vid de tvänne Riksdagar, sorn efter denna tid varit hållna, hafva enskilda motioner blifvit väckta i enahanda syftning, men sedan Bevillnings-Utskottet äfven då, ehuru dels med erkännande af att ifrågavarande artikel utgjorde en bland de oundgängligaste förnödenhetsvaror för alla samhällsklasser äfvensom ett ytterst beliöfligt råämne vid icke blott vissa fabriksnäringar, utan ännu mera vid jordbruket och ladugårdsskötsel samt fiskerierna, dels med uttalande af den åsigten det önskligt vore, att afgiftsfrihet kunde medgifvas för denna nödvändighetsvara, likväl, i betraktande så väl af det för konsumenterna omärkliga i skattens uttagande, som af den stora inkomst, densamma beredde staten, funnit sig icke böra förorda, det afgiften borttoges, har densamma blifvit vid det år 1857 för densamma stadgade belopp bibehållen. Ehuru Komiterade, å ena sidan, ur finansiell synpunkt äfven för sin del anse denna vara, som, under det den icke inom landet tillverkas, hvarken kan umbäras eller gerna smugglas, egnad och lämplig att tullbeskattas, hafva Komiterade, — som här icke torde behöfva ånyo uttala sin redan förut yttrade åsigt angående förmenandet om skattens oväsentliga inverkan på varupriset, — å andra sidan, på de skäl, som Komiterade dels redan i sitt underdåniga Betänkande i allmänhet, dels särskildt under artikeln Saltad Sill anfört, samt med afseende, ej mindre på den allmänna meningens fordran härutinnan, än synnerligen på jordbrukarens yrkande, att, då skyddet blifvit borttaget för hvad han producerar, afgiften å de oumbärliga nödvändighetsvaror, som ingå i hans förbrukning, ock må borttagas, funnit sig uppfordrade, att den nu ifrågavarande afgiftsfriheten tillstyrka. Beträffande raffineradt salt är inkomsten deraf en obetydlighet och uppgår år 1862 till endast 33 rdr; hvadan för dess frigörande i sammanhang med det oraffinerade icke något hinder torde möta.
I afseende å förslagets detaljer må här erinras: vid 1 §, att den löser en fråga af vigt, men som för närvarande är mycken tvist underkastad, nemligen frågan om rätt domstol i förmyndaremål, och att det föreslagna stadgandet, på samma gång det öfverensstämmer med en åsigt, som i lagskipningen ofta sökt göra sig gällande, tillika synes vara det för de omyndiga mest betryggande; — vid 4 §: att bevis öfver fullgörande af den här gifna föreskrift om inlemnande af ett utdrag af förmyndareräkning, i stad till Rättens ordförande eller den, som, å Rättens vägnar, handlingar emottaga bör, och å landet till Domhafvanden, så mycket mindre behöfver utlösas, om förmyndaren det ej äskar, som inlemnandet icke sker inför Rättens protokoll och anteckning derom ej heller göres i protokollet, utan i den särskilda förteckningen öfver förmynderskap, hvarom i 2 § är stadgadt; — samt vid 7 <§: att den här, såsom arfvode till gode män eller Sockne-nämnd, föreskrifna en procent icke utgår af den omyndiges kapital, utan endast af räntan å kapitalet, samt följaktligen är så ringa att den ej kan kännas tryckande för myndlingen, hvaremot sammanlagda beloppet af dessa afgifter för alla förmynderskapen möjligen kan uppgå till en summa, som nöjaktigt ersätter gode männen eller Sockne-nämnden för ifrågavarande besvär. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt tillstyrka, det ville Rikets Ständer för sin del besluta en författning angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, så lydande: »Med upphäfvande af 25 Kap. i § Arfda-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 49 Maj 1845, äfvensom af 2 § i samma kapitel, stadgas som följer: § '• Lag-Utskottets Betänkande N:o 37. 9 § *•
Uttrycka dess orubbliga föresatts, att under fredens lugn bidraga till sådana förberedande åtgärder, som fordras, för att i farans Stund kunna, med fullt hopp om framgång, försvara Konung och Land; men om ock en allmännare kunskap örn krigsväsendet inom Representationen egde rum, anse Utskotten likväl, att det Vora mindre väl betänkt, om Ständerne, med begagnande af den rättighet dem i 89 §• RegeringsFortnen är förvarad, skulle företaga sig försöket att uppfatta en försvar&plart för Riket, emedan Lagstiftande församlingar icke sammansättas, under förutsättning att de skola befatta sig med Administrativa ärendens beredning, hvilket i alla välbeställda Stater tillhörer Styrelsen, utan med den allmänna Lagstiftningen, medBeskattningen, samt med Förvaltningsåtgärdernes granskning. 20 Statssamt Oec.-Utsk. Vik N:o 84 Sedan Utskotten salunda ansett sig hvarken böra eller kunna befatta sig med utarbetningen af planen för Rikets försvarsanstalter, hvilket icke eller, efter Utskottens förmenande, af Motionairen åtyftats, återstår att utreda, huruvida Rikets Ständers Stats-Utskott, i stöd af Grundlagen, eger rättighet, att af Styrelsen fordra ett offentligt framläggande af en så beskaffad plan för Rikets försvar, som Motionairen förutsatt såsom befintlig, och ansett Stats-Utskottet böra, så väl i anseende till uppfattningen i det hela, som till detailernes sammanhang dermed, granska, för att derpå grunda sina tillstyrkanden, rörande Statsutgifterne, hvilka sålunda motiverade borde för Rikets Ständer framläggas. Å ena sidan är det klart: att Stats-Utskottet, likasom alla andra Rikets Ständers Utskott, i stöd af 4? §. Riksdags-Ordningen, i allmänhet eger att genom sin Ordförande hos Hof-Cancelleren begära utverkandet af Konungens Nådiga befallning till vederbörande Verk oell Embetsman, att aflemna de muntliga eller skriftliga upplysningar.
»Fem år äldre än du.» »Jaså, tjugofyra. Ja det är så lagom», sade hon liksom för sig sjelf. Tanten brast i ett högt skratt. »Åh, tante måtte skäms!» utropade den unga flickan skrattande och med en lätt rodnad, »jag menar att det är så lagom att – hur skall jag säga? – att framträda.» »Men flicka, jag tror att du blifvit rakt förhexad.» »Ja, det är så rysligt märkvärdigt att träffa en författare, en ung författare, en som det skall blifva någonting af.» Modrens ansigte formligen strålade af stolthet, men hon teg. »Talar han om alla sina planer för tante?» »Naturligtvis», svarade denna med orubblig öfvertygelse. »Han skrifver icke så bra som Kielland, men så är han mycket yngre», sade hon eftertänksamt och tillade derefter lifligare: »Vet tante hvad jag tycker om hos Keilland? Jo det är att han aldrig går på subskriberade middagar; ty man bör lefva som man lär.» »Hvem är Kielland?» Hildur såg ut som om man frågat henne hvad kungen heter, hon såg rent af förlägen ut. »Det är », hon var synbarligen villrådig hur hon skulle uttrycka sig, »det är en norsk författare.» »Jaså, en norsk», upprepade fru Sanderson med en min som om saken i så fall icke anginge henne. Hildur hade slutat att läsa och vek tillhopa tidningen. »Läser tante inte romaner?» frågade hon. »Åhjo, någon gång, när jag kan få någon som är riktigt bra.» »Läser aldrig kandidaten högt för tante när han är hemma?» »Åh aldrig, nej det får man honom visst icke till.» Hildur teg och såg utåt fältet, som syntes öfver trädgårdshäcken. Frun lade undan sin stickstrumpa, ty det led emot middagen, och det var tid att ställa om maten. »Det var sant», sade hon och vände sig om i dörren, »jag tror inte det är värdt att du nämner för Alexis att jag talat om det här för dig, han skulle kanske bli förargad.»
Erfarenheten vitsordar vid mångfaldiga tillfällen, när vidsträckta missväxter inträffat, föranledde af naturhändelser, såsom då under en enda froslnalt liela provincers blommande gröda blifvit förstörd, att öfver en million R:dr måst användas till en hotande hungersnöds afbjelpande Dessa olyckors vidd kan ej på förhand beräknas, derföre hafva också Rikets Ständer alltid beviljat ett ereditiv, att, sedan öfrige disponible tillgångar befunnits otillräcklige, anlitas vid missväxter, ehuruväl i84°—184* års Ständer nedsatte detta ereditiv till det iinga beloppet af 100,000 R:dr B:co. Utskottet har nu tagit steget fullt ut, elt steg, som åtminstone icke bär stämpeln af ett /artroende-votum. Äfven får jag reservera mig mot viikoren flir Iåns beviljande. Jag tror nemligen, att i stället för föreskriften det endast lån få beviljas, och det mot menighetens gemensamma ansvarighet, Utskottet bordt föreslå, hvad contraproposition vid voteringen innehöll, eller: ’’att lån åt nödställde, emot af Kongl. Maj:t prof vad antaglig säkerhet, för de erhållne låneunderstödens återbetalning på bestämda tider, utan ränta, må meddelas; äfvensom vid tillfällen, då säkerhet för återbetalningen, enligt behörige auetoriteters intyg, icke möjligen kan anskaffas, Kongl. Maj:t må kunna bevilja lämpliga understöd, utan återbetalningsskyldighet; dock att företrädesvis på förhand bör beredas för de behöfvande allmänt nyttiga arbeten, att, om tillgångarne sådant medgifva, sättas i verkställighet vid inträffande missväxter.” Härmed förenade sig Riksdagsfullmägtige D. Andersson, Joli. Ohlsson, och Johan Johansson. Uti sednare delen af denna reservation instämde Herr P. O. Norin.