Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag linner icke rätt , att ett sådant skäl anföres i en Riksförsamling, och förnyar mitt yrkande af afslag till StatsUtsk:s betänkande. Frih. Ridderstolpe: Jag kan icke lemna obesvaradt Frih. Boycs yttrande, hvärenligt det vore anleda, för livar och en arrendator, att, då lian råkar i process om sitt arrende, försumma alt underhålla det verk han arrenderar. Tvertom anser jag ej mindre hans eget intresse än skyldigheten mana honom att undvika en sådan försummelse, ty husrötan skall naturligtvis ökas för den, som icke underhåller hvad lian sjelf skall draga nylla af och återlemna i fullgodt skick. Detla är fallet med Nyqvarn, hvarest allt är så nedruttet alt, oaktadt den betydliga summa, h va i tili husrötan är uppskattad, jag är öfvertygad, att qvarnens iståndsättande, hoc est nybyggnad, skall kosta så mycket, att den ej kan ske för den af synerätten bestämda summa. För öfrigt får jag blott tillägga, att det förslag, som vid föreg:de riksdagar blifvit väckt, att inrätta ett sofrings-utsk., synes inig rättnu komma att väl behöfvas, för att snarligen hjelpa R. o. Ad. från det tidsödande, som en mängd motioner här förorsaka. Hr Hjerta, Lars: Jag skall ej tillägga något i sjelfva saken efter denna långvariga discussion. Jag vill blott anmärka, i anledn. af Frih. Cederströms yttrande och det stöd han hemtat från den hållna synen vid Nyqvarn, att denna syn, i min tanke, ej kan tagas såsom något skäl till R. o. Ad:s beslut, vare sig för eller emot, emedan den tillkommit efter domen. Är stället vanhäfdadt och arrendatorcrne, i följd deraf, p lig t ige alt skiljas derifrån; så lär sådant tvifvelsutan Deu 3o Maj f. lii. komma alt ske, ehvad de nu genom Ständernes bifall återbekomma arrendet eller icke. Något afseende på denna syn anser jag således ej böra fästas vid förevar, tillfälle.
Fråga om pro position tillRi Serafnner-ordens-gillets underdåniga skrifvelse af den 14 sistlidne Maj, der - förande jtiruti Oidens—gillet, jemte förmälan, att det af Rikets Ständer vid riksdagarne åren höjning i det 1851, 1854 och 1858 lill Hospitalsfondens förstärkning beviljade understöd ^tlfonfeiwjVr-' 25,000 Rdr Banko eller 37,500 Rdr Riksmynt årligen, i början, då en betydligare stärkning betillökning i prisen å spanmålen, som utgjorde Hospitalsfondens betydligaste inkomst, Vll,aa^styj 8 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prog. N:o i, om Slatsverket 1859. inträffade, mindre anlitats, men sedermera, då i följd af hospitalsväsendets förbättring, som påkallade ökadt antal tjenstemän och betjente samt tillökning i de befintligas löneförmåner, Hospitalsfondens utgifter i samma mån ökats, till fulla beloppet lyftals, ulan att ändock kunna förslå till erforderliga utgifters bestridande, bos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att som skillnaden i markegångsprisen kunde å arrendespanmålen föranleda en så betydlig förändring i hospitalsinkomsterna i sin helhet, att dessa, efter hvad en bilagd tabell utvisade, för år 1858 vore 18,065 Rdr 70 öre lägre än året förut, men en sådan förändring i spanmålsprisen icke i något dermed jemförligt förhållande minskade utgifterne vid hospitalen, samt dessa utgifter komme all än vidare höjas genom ytterligare tillökningar i aflöningen för de vid hospitalen använde läkare och andra personer, samt till förbättrade och mer fullständiga inventarier vid en del hospital, utan att till dessa ökade utgifters bestridande kunde påräknas någon synnerlig inkomst af den stadgade förhöjningen i årsafgifterna för de sinnessjuke, Kongl. Maj:t fördenskull måtte täckas alt till Rikets näst sammanträdande
Vid sin verksamhet i de två sednare egenskaperna är Magistraten i alla afseenden bunden af lag och underkastad statens kontroll, och särskilda förhållanden, hvad exsecutionsverket vidkommer, egä dessutom i några städer rum, såsom, exempelvis, i hufvudstaden, der ännu i dag en Fogate eller Fogde, såsom det ock fordom, till följd af hvad de gamla municipallagarne derom stadga, uti flere andra städer var förhållandet, af Konungen tillsättes och handhafver executionsverket. Uti sin förstnämnda egenskap deremot är Magistraten collectivt att betrakta såsom kommunens, af denna sjelf valda, förnämsta embetsman och förvaltare. Men vidsträcktheten af den myndighet, som i detta hänseende tillkom Magistraten, har under olika tider varit olika. Den myndighet, som den gamla Stads - XXXVIII lagen visar hafva tillkommit Rådet, var visserligen ganska stor; men att icke destomindre den burskapsegande delen af stadens innevånare aktivt egde med Magistraten (eller Borgmästare och Råd, såsom den rätteligen kallades) deltaga i rådslagen om kommunens ekonomioch politiärenden kan, med stöd af hvad Stadslagen (Rådst.B. SJ kap.) yttrar, så mycket mindre betviflas, som dessutom just den angående städernas administration den 26 December 1619 författade stadga, hvilken uti stadskommunernas författning införde de Äldstes Råd, uppgifver såsom skäl dertill ”de olägenheter, som derigenom uppstå att, såsom förut var brukligt, menige man fordras tillsamman och svares således på stadens vårdande utan något betänkande och mest af dem, som minst förstå och minst hafva i saken att säga”. Hvad som i detta afseende utgjorde den hufvudsakligaste olägenheten var likväl i sjelfva verket bristande, stadgad form för öfverläggningarnes ledning och beslutens bestämmande. Emellertid är det från nu nämnda tid, som de Äldstes
g 22 godkändes med den förändring, att ordet »straff» å första raden utbyttes mot ordet »straffarbete». 20 Kap. §§ 1, 3, 4 och 5 godkändes. §§ 6, 10 och 11 ogillades och antogs i stället för § 6 de i Kongl. Maj:ts Proposition förekommande §§ 6, 7 och 8 samt i stället för gg 10 och 11 mot svarande gg 12 och 13 i samma nådiga Proposition. § 2 godkändes med den ändring att i stället för deri åberopade »7, 10 eller 12 §» insattes, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition, »9, 12 eller 14 §». 462 Prot.-Uldrag den 14- Juli 1863. §§ 7, 8, 9, 12, 13, 14, 15, 16, 17 och 18 godkändes, likaledes med errinran likväl om iakttagande af den förändring i nummerordning och förekommande hänvisningar, som blir en följd af Ståndets med afseende på § 6 fattade beslut. 21 Kap. §§ 4, S och 9 godkändes, med rättelse, hvad sistnämnde § vidkommer, af deri åberopade »20 Kap. 16 §» till »20 Kap. 18 §». §§ 1» 2, 3, 6, 7, 8 och 10 antogos, med afslag å Utskottets ändringar, lika lydande som de i Kongl. Maj:ts Proposition förekomma. 22 Kap. §§ 3 och 10 antogos med den lydelse, de ega i Kongl. Maj;ts Proposition, och blefvo öfriga §§ i detta kapitel af Ståndet godkända. 23 Kap. §§ 1—6 godkändes. 24 Kap. §§ 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 och 15 godkändes. §§ 3 och 4, gemensamt föredragne, blefvo af Ståndet återremitterade. §§ 5, 6 och 7 återremitterades i sammanhang med den i afseende på §§ 3 och 4 beslutade återremiss. Slutligen beslöt
Ett slipadt kristallkärl frambars, i hvilket begge slagen hälldes i vanlig myckenhet af hvardera. Sedan konungen läskat sig, vinkade han åt kammarherren att gå. På bordet bredvid materialierna till Adolf Fredriks lefnadsteckning, låg Voltaires «Pucelle«, en praktupplaga, med fina kopparstick, inbunden i rödt saffiansband med förgyld snitt, Sveriges vapen och Gustafs krönta namnchiffer på permarna. Denna bittra, snillrika hånskrift utgjorde merendels konungens tillflykt, då hans lynne var mindre godt och han ville skingra dess obehag. Sällan förfelade denna läsning sitt ändamål, fastän den skett så ofta, att Gustaf nära nog kunde hela Orleanska Jungfrun utantill. När den beramade timman slagit och ännu en qvart dertill, emedan Gustaf ansåg det höra till etiketten, att konungen lät vänta på sig, äfven hos drottningarna, gick han ner i sin mors rum. För enskildheterna af detta samtal kunna vi ej göra läsaren reda, ty det föreföll mellan fyra ögon, och de yttre rummen stodo öde, på konungens och enkedrottningens uttryckliga befallning, enligt hvad redan är nämdt. Mot slutet af deras öfverläggning kom likväl Badin, hvilken Lovisa Ulrika glömt att särskildt förklara inbegripen under tillsägelsen att hålla sig på afstånd, och som derföre, på sätt en gång för alla var antaget, ansågs undantagen från förbudet att oanmäld gå hvart han behagade. Han stadnade dock opåmint i rummet näst utanför enkedrottningens sängkammare, ty han hörde, att de höga personerna derinne språkade både högt och häftigt och föga vänligt, och han ville för ingen del synas hafva sig bekant deras ordvexling. Innan han drog sig tillbaka, nådde likväl hans öron slutet af samtalet, då enkedrottningen yttrade: «Kommer du då icke «ihåg systern till en bland dina namnkunnigaste före«trädare, just till honom, som näst före dig burit «Gustafs-namnet, med ett ord: Marie Euphrosyne.
Jag anhåller sål. om propos. på bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Oxenstjerna, Axel: 1 Öfverensstämmelse med hvad jag yttrade i förra plenum, får jag afstyrka bibehållandet af alla granna benämningar i detta förslag. Jag är äfven mindre nöjd med att denna Riddarh.-Ordn. är alltför mycket lik den nuvarande, men, som jag då sade, har detta kommit sig af pietet mot det gamla. Utsk:t har dock sökt iakttaga all möjlig anspråks löshet i afs. på benämningarne, och jag är ledsen att ordet Adelsmöte antogs. Det har dock den fördelen att vara kortare än H. IV. 9 130 Den 11 April {. m. det långsläpiga »Ridderskapet och Adelns allmänna sammankomster»; men att kalla ordföranden Adelsmarskalk, anser jag vara alldeles olämpligt och måste på det lifligaste motsätta mig. Hvad min värde kollega i (Jtsk:t, Hr Ramsavs yttrande angår, att vi icke skulle haft politiska rättigheter under Carl XI och XII samt Gustaf IV, så förvånar det mig på det högsta och är ett påstående, hvarpå jag ingalunda kan gå in. Hvad Hr Anreps förslag angår, så framkastade jag detsamma inom Utsk:t, ehuru jag hör till dem som skulle få maka åt mig; men då det icke länn något gensvar och jag dessutom anser saken vara al föga vigt, har jag icke velat yrka derpå. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Till svar på Hr von Ehrenheims anförande vill jag endast yttra, att då RiddarhusUtsk:t beslöt ett så föga klingande namn för adelns öfverläggningar som »sammankomst,» var det klart att det äfven valde benämningen »ordförande»; men då nu Ståndet utbytt det första ordet mot adelsmöte, måste ordföranden äfven heta något annat, såsom Frih. Klinckowström föreslagit. Hvad åter Hr Anreps förslag beträffar, kan jag icke fatta hans tankegång. Han har nyss sagt att salen vid adelsmötet torde blifva nära tom; jag frågar dä, om det icke blir lika lätt att börås från den bänk, der Hr Anrep nu sitter, som frän någon annan.
M:s då afgifna nåd. propos. bevilja ett anslag 1,000 r:dr lill bestridande af utgifter för nykterhetssällskapernes oafbrutna verksamhet medelst skrifters utspridande ibland allmänheten, men, till föl jd af de 2:ne öfrige Ståndens motsatta beslut, drogs frågan under förstärkt StatsUtsk., hvarest lion beklagligen föll. Då nu R. o. Ad. vid en föreg:de riksdag erkänt vigten och nyttan af det föremål, hvartill anslaget blifvit äskadt, hoppas jag, att R. o. Ad. vid detta tillfälle icke hyser en motsatt åsigt. Jag anhåller således om återremiss af betänk., och skulle tro, att ändamålet med detta anslag är vida mera angeläget och eger vida mera inflytande på nationens välstånd än det anslag af 3,000 r:dr, StatsUtsk. tillstyrkt och R. o. Ad. bifallit till utde lande af pr ann ier för upvisandet af vacker hornboskap. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter till bifall å den ifrågavar:de 5:te punkten af Ulskis utlåt, framställda propos., besvarades med starka nej, blandade med ja; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt dä härvid ropades ja, blandade med nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. De öfrige punkterne N:ris 6 lill och med 10, blefvo utan diskussion af R. o. Ad. bifallne. Föredrogs och bordlädes ånyo, uppå derom af Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr., Hr von Troil, Sam. Gust., m. fl. ledadamöter gjord begäran, nedannämnde d. 21 dennes första gången på bordet lagda mern., betänlcn och utlåt:n, nemi. från Revilln. Den 26 Juni e. m. 257 Cevill u ing s-Utskottet: N:o 11, i anledn. af serskilda utaf Högv.
– Jag vet icke, men jag har hört, att vänner, som ville stifta ett evigt förbund, plägade blanda blod med hvarandra. Singoalla, fortfor Erland, – jag vill dricka af ditt blod; vill du dricka af mitt? – Ja, hellre än af öknens källa, svarade Singoalla; – men blott en droppe, ty du får ej såra dig illa. Erland blottade sin venstra arm, ty den venstra armen är närmast hjertat; men då han upptog sin jagtknif, för att tillfoga sig ett sår bad Singoalla ängsligt, att hon skulle få göra såret. Det beviljade Erland. Singoalla drog sin skarpa dolk, stack hans fina udd helt lätt i sin älsklings arm och uppfångade med sina läppar den lilla perla af frisk ungdomsblod, som framsipprade. Derefter blottade hon i sin ordning sin venstra arm. Med dolkens nålfina udd framlockade hon en droppe af sina ådrors saft, hvilken af Erland bortkystes begärligt; ja, han betäckte armen med kyss på kyss och lade honom sedan kring sin hals. Tvekampen. Men hvilken är den skepnad, som uppstiger i den grå skymningen och med sin tysta närvaro hotar de älskande? Singoalla spritter till och ropar: Assim! Ett doft skratt besvarar hennes rop. Har du sett örnen, då han skakar sina vingar och från skyhögt fjell skådar en fiende i rymden? Hans runda, rörliga ögon betäckas af en grå dimma, men denna genombrytes hastigt af ett blixtrande sken, han höjer sig på gula starka klor, utbreder vingarne och skjuter med sträckt hals och pilsnabb fart mot fienden. Så blixtrade Erlands ögon, då han såg gestalten och hörde namnet Assim. Han flög upp och drog sin jagtknif för att anfalla främlingen. Singoalla fattade om sin älsklings väpnade hand, men han ryckte sig lös. Den svarte Assim såg knifven glimma i stjernornas ljus; han afkastade sin kappa, gjorde ett språng tillbaka, medan hans hand sökte dolken i bältet, och han sade: – Höfdingens dotter och slottsherrens son! Stackars Singoalla! Qvinnorna i lägret skola håna dig och männen förakta dig
Sveriges deltagande uti en allmän exposition af åkerbruks-, industrioch konstalster i Faris år 1867, hade, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, Eders Kongl. Maj:t den 24 nästlidne April i nåder förklarat att, då erfarenheten ådagalagt, att vid hittills anordnade allmänna större expositioner, de flesta stater med anspråk på högre utveckling och med tillgång på värdefulla industrioch slöjdarbeten samt konstalster, deruti tagit del, och Rikets Ständer, vid föregående likartade utställningar, uttalat sig för landets deltagande i desamma samt för ändamålet då anvisat erforderliga medel, om hvilkas anordnande till förevarande exposition tiden nu jemväl medgåfve att till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning, — åtgärder äfven nu borde vidtagas, på det att Sverige vid ifrågavarande exposition icke lemnades orepresenteradt, dervid hufvudsakliga ordnandet af hvad med denna angelägenhet eger gemenskap skulle, i likhet med hvad förut egt rum, öfverlemnas åt dertill utsedde sakkunnige komiterade, i hvilket afseende Eders Kongl. Maj:t förordnat, att den Centralkomité, som under förenämnda dag blifvit utsedd att utöfva högsta ledningen af den till innevarande år utsatta industriutställningen i Stockholm, jemväl skulle utgöra den myndighet, hvilken egde att för Sverige dels öppna de närmare underhandlingar med den redan tillsatta Kejserliga Franska komitéen, hvilka af omständigheterna kunde påkallas, dels inom landet vidtaga nödiga åtgärder till befrämjande af Sveriges värdiga uppträdande vid utställningen.
Ridderstapct och Adeln ätstiljdes klockan 7» klt lupra. In 66em protocolli. ^1. VV. Stråle. Onsdagen den 8 Iulii. Plenum klockan i om middagen. Öpnades listan kill Herrar Bankmäns förledne gärdag förrättade wal till 8 Electorer, och befun nos härtill hafwa blifwit utmalde följande: N:o 51 Grefwe k08ke, Larl. 66 Grefwe Sparre, Lric. 75 Grefwe Underberg Fullmagtig Grefwe krölictr, ^6olpti. 296 Friherre Uuutlr Fullmagtig Grefwe Uuutli. Luliak. z6 Herr Irolle, Arvill. IZ5« Herr von LnAelbreclrten, Herman. 1760 Herr Reutercrona, Larl. 1922 Herr von platen. Larl T^cliateg. Herr Landt-Ncrrstalken anmodade Herrar Electorerne, alt i morgon >a bittida sammanträda att deras wal till fyllande a, leoigheter i ätMige Utstött mätte kunna öpnas i plenum hwilkee Herr Zandt-Marstalken förmodade komme akt begynnas klockan 9. Högloft. Ridderstapet och Ädeln ätstiljdes klockan z tift s. Illt lupra. In llclem protocolli. - Lj. SiltverAolxs. ^hors-^ ^ Den 7 Julii. m Thorhagen den 9 Julii. Plenum klockan y förmiddagen. Upbrötos Herrar Eleckorernes listor till tvål af Ledamöter i Utskottet och funnos wara utsedde: Uti Allmänna BeswärSoch MconomiäUtskottet efter Herr 8xalclencreul2. N:o. 297 Fnderre Uill^ncrantr, jfolaan WiU Kelm, Landshöfding.
§ 4 Alla antagna och inskrivna lärlingar bör 2 eller flera terminer, beroende på deras fattningsförmåga och läraktighet, flitigt begagna sig av de offentliga föreläsningarna vid läroverket. De som vill ha enskild undervisning, kommer överens med professorn eller adjunkten därom. Efter en termins föreläsningar bör de anställas för tjänstgöring i förlossningsrummen och handledas i allt som barnmorsketjänsten fordrar. Det åligger lärlingen att sorgfälligt söka förkovran och färdighet i de rätta handlagen vid alla slags förlossningar. Likaledes bör hon vara angelägen om att lära sig sköta och vårda både mor och foster under deras svagaste belägenhet. § 5 Varje till sådan barnmorsketjänst i barnbördshuset anställd lärling har ostridig rätt att begära hjälp, natt som dag, av först föreståndaren och vid svårare eller vådligare tillfällen av verkets läkare. Lärlingen skall natt som dag finnas till hands och inte bege sig utanför barnbördshuset. Hon skall med omsorg och ömhet utan åtskillnad bemöta barnaföderskorna och vårda dem efter de föreskrifter läkaren och föreståndaren givit. Lärlingarna skall när tillfälle ges undervisas i att sätta blodiglar, använda koppnings instrument, vaccinera och bedöma vacciners kvalité. De får sedan kostnadsfritt betyg att de äger kunskap och skicklighet i dessa delar. Förestånderskan skall ge dem kunskap om lavemangers tillredning och applicerande och även att tillreda bad. § 6 De lärlingar som hunnit förvärva behörig kunskap och färdighet i alla förenämnda stycken, som tillhör en skicklig barnmorska, anmäls av läkaren till examen hos Sundhets Kollegium. De som godkäns avlägger barnmorske eden hos Kollegium och erhåller betyg. Därefter utfärdar professorn vanligt utskrivningsbrev för var och en godkänd och edsvuren barnmorska. § 7 Då läroverket lämnar de bästa tillfällen, både till kunskapers inhämtande, som i övning för dem som vill lära till barnmorska och sålunda de kunnigast och skickligaste barnmorskorna utexamineras där, får ingen vid 16 riksdalers böter (med undantag för undervisning i Skåne och på Gotland) anta eller förordna till barnmorska någon person, som ej på ovanskrivet sätt blivit godkänd. Det är dock tillåtet för lärlingar ute i landet, att innan de anmäler sig till läroverket, söka undervisning hos provinsialläkaren eller annan behörig läkare. De undervisas sedan vid läroverket kortare tid än vanliga lärlingar.
Sätter man en sådan vid fönstret i ett varmt rum, komma blad och knoppar snart att visa sig. Då utvecklingen hastigt försiggår, får man icke längre låta jorden blifva torr, utan vattna den regelbundet, likväl icke så ymnigt att det kommer vatten på det under krukan stå- ende fatet. Dessutom är det äfven rådligt, att sedan rummets temperatur blifvit något afkyld, dagligen öfverstrila växten. På detta sätt skyddar man den säkrast mot ohyra; skulle detta oaktadt bladohyra visa sig, bör man bortskrapa den med en fjäder. Så behandlade komma rosenbuskarne, hvar och en i sitt slag, att blomma från februari till april, och man behöfver ej befara, att knopparne falla af. Sedan de blommat ut, sätter man dem i ett kallt rum eller under mild väderlek vid öppna fönstret, hvarvid de likväl böra aktas för frost. På remontantrosor afskär man skotten till andra eller tredje ringen, och tager in dem i boningsrummet, då de åter börja blomma. Ofverhufvud taget är det en vigtig sak i fråga om skötseln af törnrosplantor, att man så litet som möjligt håller dem i den torra, varma rumsluften, emedan de då ej äro i stånd att bilda ett friskt moget trä. Den. som har en trädgård till sitt förfogande, bör efter andra blomningen utsätta sin rosenstock på någon solig plats i den samma. Dervid nedsättes blomkrukan ända till kanten i jorden, dock så, att den står i en urhålkning, så att maskarne ej kunna intränga. Då man sedan på senhösten upptager den, ställer man den öfver vintern i en källare, hvarefter den på nyåret åter ställes in i boningsrummet och afskä- res dervid ända till de sist framkomna skotten. Omplantering af törnrosor bör i regeln ske en gång om året, helst efter andra blomningen eller om vintern innan skotten börja framkomma. God drifbänksjord uppblandad med hälften åkerjord och något fiodsand är härtill lämpligast. Huskurer. Mot » s t e n ». Äkta Tilly-droppar, 15 hvarje afton i en matsked mjölk. Salt, sur och fet mat undvikes, likaså jästa drycker och ost. H.-C. Födoämnen.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts d. 26 dennes bordlagda Utlåtrn: N:o 102, i ani. af väckta motioner om förändring i vilkoren för det vid 1859 och 1860 års riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga; N:o 103, i ani. af väckt motion om förändring i vilkoren för beviljadt statsbidrag till sänkning afsjönVeselången; N:o 104, i ani. af K. Propos. ang:de folkskolelärares pensionering; samt N:o 105, i ani. af K. Propos. ang:de grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméns vapenöfningar och underoflicers-bildningen. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 26 denne? bordlagda Utlåt:n: N:o 106, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kammereraren Carl Sandberg; N:o 107, i ani. af väckt motion om ersättning till åtskilliga personer i Wähla by och Björnlunda socken för jiden brandskada; N:o 108, i ani. af väckt förslag, att Staten måtte öfvertaga förre Lokomotivföraren G. A. Riex ådömd ersättningsskyldighet till personer i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 23 December 1864 timade olyckshändelse; N:o 109, i ani. af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar ; N:o 110, ang:de anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada; N:o lil, i ani. af väckt motion om ersättning till Handlanden C. Rönnbäck och f. d. Kapitenen M. U.