Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen stå de ifrågavar. departementerna i beröring med hvarandra, likasom alla grenar af Banken hafva sammanhang; men de behöfva derföre ej rifvas om för hvardera behöfliga handlingar, och närmare, än det anmärkta sambandet, är det emellan bokslutscontoret och lånebanken, emedan det förras undersökningar äro grundade på länebankens böcker. Hvad namnet angår, må det gerna ändras; men det vore en anomali, om lånecancelliet blefve ett underordnadt departement. Hr Lefre'n: Hr Rosenblad har styrkt min sats, dåhaa sagt, att cancelliet emottager dagliga uppgifter af lånebanken, och tvärtom. Det förekommer altså cnuranta göromål emellan begge; och mig synes då vara bäst, alt göromålen äro delade emellan contor inom samma departement och under samma öfverchef. Jag medger, att någon rifning om handlingar icke behöfves, utan att communicationerna ske genom utdrag; men denna omgång vore obehöflig, såvida allt läge under samma departement. Jag tror mig altså icke vederlagd af Hr Rosenblad, utan fortfar att instämma med Hr v. Troil. Jag deltager med honom i utlåningarna inom ett verk, hvarest advocatfiscalscontoret har samma befattning som bancocancelliet. Det har sitt contor och cassan har sitt; men en är chef för båda. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propus, till antagande af hvad Hr v. Troil nu föreslagit. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., på sätt Hr Rosenblad föreslagit, att liufvudafdelningarna skulle blifva fem i stället för fyra, och att lånecancelliet till dem uppflyttas såsom den femte hufvudafdelningen. aldra punkten, lit. b. Hr von Hartmansdorff: Då betänk, förra gången förevar, fästade jag Ståndets uppmärksamhet dervid, att de ifrågavar. departementscheferna icke borde vara tillsatta såsom commissarierna äro, utan för tillfället väljas bland dessa.
Den personella Factoren eder Armeen utgör ensam ej något Försyar; Den uppfyller detta ändamål ej längre, än den materiella Factoren dermed står i vederbörligt förhållande; 544 T)en 27 Januarii, eller med andra ord, ej längre än vi af egua medel kunna föda, bekläda och beväpna samma Amme. Om det nu befinnes, att vi ej det bunna, så synes klart, alt vi, genom minskning, under Fredstid, i den stående Aromens Ninn era i rc, och denna besparings användande till iståndsätlning af erforderlige Författningar, till Förökande af våra Flottor, till fyllande af våra Rustkammare och Förrådhus, skulle långt ifrån ali försvaga vårt Försvarsverk, tverlom betydligen föröka det. — Sedan derföre vår älskade KronPrins lyckats att hos Sveriges Ynglingar lända en allvarlig håg, att i farans stund försvara Fosterlandet, skall Hjelten aldrig sakna Soldater, färdiga alt emotstå Fäderneslandets Fiender. För alt erhålla Manskap behöfs således ej mera äp en vink från Thronell; och när fordom Svenska härförare kunnat, med en liand full sammanrafsat och oöfvat Folk, förjaga en öfver sin öfvermagt förmäten Fiende; hvad skulle då ej SverigesSegervande KronPrins kunna uträtta med en utvald och i Vapen öfvad Hönseri ptionsArnme, i hvilken hvarje bröst lifvas af Äran och Fosterlandskänslan! — Men Flottor och andra Vapen af alla slag mäste anskaffas, för alt kunna till Fäderneslandets försvar använda de otaliga Armar, som i farans stund skulle blifva att tillgå. Men dessa och Öfriga Materiella Krigsförnödenheler kunna ej i behofvels ögonblick erhållas: Derpå mäste under Freden småningom arbetas.
Att inga afgifters belopp utföras, med undanlag af förenämnde, utan sedan alla med - borgares inkomster blifvit hopsummerade, det älägges R. St:s fullmäktige i hanken och riksg.konl. att uträkna den procent som fordras för den af R. St. bestämda bevilln:s-summans utgörande, samt i und. öfverlemna denna uträkning till K. M. för allmänt kungörande. Såsom ledning vid bearbetningen af frågan, får jag hänvisa till Revilln.Ulskis prot. för år 1809 och synnerligast Hr Santesons kalkyler och förslager i ämnet. Om remiss lill Revilln.Utsk. af denna motion anhålles. 2. Att sockenskolorne så ordnas, att ungdomen der jemväl bildas till förmågan alt verksamt deltaga i landets försvar, vapens ändamålsenliga användande, såväl enskildt, som med andra, samlade i trupp, med dertill hörande rörelser, krigslagar och reglementen, för så vidt dessa angå soldaten, samt i handtverk och slöjd, efter de olika anlag, som hos ungdomen träffas. Alt af de medel R. St. anvisat för skolundervisningen bestämmas arfvoden lill traktamenten åt en underofficer vid hvarje sockenskola, samt åt de sockenhandtverkare, med hvilka öfverenskommas kan om undervisningen i handtverk och slöjd. Om remiss till Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. anhålles. 3. Att R. St. må anvisa rikets inom Lappmarken befintliga odisponerade mark, utgörande omkring 1000 quadratmil, att användas till kolonisation, af nu befintliga arbetsföra korrektionister af mankönet, indelade i bataljoner af 600 man hvardera med nödigt befäl lill krigsoch arbetstjenst, på 6 års tid, och af qvinnokönet i arbetslag fördelade, på lika lång tid, samt sedan kolonisation blifvit ordnad, sådana arbetsföre af begge könen, hvilka, saknande tillfälle till arbete å hembygden, frivilligt anmäla sig alt ingå i tjenst inom kolonisalionerne på en tid af 6 år, alla att vid dervar. rika malmfält af flera slag sysselsättas.
äfvensom torundrud ^räAel u silkveroell Im^urmvnlel > Ilesordrus litt verlislutligtlel, oell Aenom KnnAörelse unlretullus litt etlerlesnud, ulsliilliAS n^lsll^sninAur krän sersliildlu emlletsm^ndiolleler inus le intordrus oell lie re omslundiZileler tuAgs i noMrunnl ösvervuAUnde, livillrel ulll medsör lid.suldrs»l, tillstyrker ju§ i underduniAllet, alt KonFl. A1uj:l tuekles nli Dess 114. 7 svar till kdkets 8t:inder förklara, att den säliinda i fräsan om m^nt-s^stöM6t keslutade forändling K0MM6 att kringus till verkställigket, sä kort sig göra täler, mell senast löre nästa Iliksdag." 8tats-kädet Orekve ^!7ö,'^6,' instämde i tillförordnade Oe^artements(ilielens, 8tat8-1lädet «/" underdäniga tillstvikalnle. 8tats-llLdet 6/^ööe köienade sig i det ak 8tats-flädet l^rikerre ^as7 21<M akgikna underdäniga vttla lille. 8tats-llädet //ms kiträdde Ater tillförordnade Vejoartements-Lkekens mening.. 8tats-Iläd6t anförde i underdänigket: "I likket med kvad, vid underdånig föredragning ak Ilikets 8tänders viri sistkörllutne Iliksmöte i ämnet akgikna enakanda korslag, I^ongl. Naj:ts dåvarande 8tats-Iläd sig yttrat, instämmer jag uti Ilikets 8täuders åsigt om lordelarne »5 det köreslagne foienklade msnt-s^sloniet, genom kvars antsglluite
Detta upkom på så sätt, att 4 proc. erkändes såsom fastighetsinkomst, d. v. s. 40 rdr på 1000 och 5 proc. derå gör 2 rdr. Jag nämner detta för att visa, att jag för min del anser skäl förefinnas till olika procentberäkning för jordoch stadsfastighet, ehuru jag icke vill medgifva att den bör vara sä stor, som Gr.ne Sparre och Lagerbjelke förordat. Beträffande Gr. Sparres 2:dra anmärkning, så är det sanni, att de onera, som häfta vid jorden, äro vida större än de, som ligga på stadsfastigheten, men något för högt torde Gr:u dock hafva upskattat dem, då fråga är om jordens taxeringsvärde, gruudadt på köpeskilling; ty vid detta taxeringsvärde intages i beräkningen de onera, som häfta vid jorden. Jag vidhåller hvad jag förut sagt, att då det nn är fråga om att genom en ny bevillnrsförordning komma från den orättvisa, som förefinnes i den gamla, bör man icke, såsom Gr. Sparre här gjort, vilja bygga på gamla 192 Den 22 Angnst! f. m. förhållanden, ty man konstituerar derigenom ett bibehållande af den gamla orättvisan och upmuntrar till försök att ånyo eludera förordningen. Gr. Lagerbjelke framkastade den frågan, hvad allmänheten skulle säga derom, att be vi 11 n. procenten på jordfastighet bibehölls lika stor som förut, men den på stadsfastighet sänktes. Jag får derpå svara, att derigenom blir konstateradt huru oriktigt jordfastigheten förut varit taxerad i förhållande till stadsfastighet, och att det är väl att detta förhållande blifvit rättadt. Det är åtminstone den tanke, som hos mig skulle upstå och som troligen upstår hos hvar och en, som i likhet med mig önskar, att man må i förhållande till sin inkomst till statens behof bidraga. Jag fortfar i mitt yrkande. Gr. Sparre:
Majit befallde, att Stats-Con toret skulle härom förständigas, samt Kammar-Expeditionen genom Proto colls-utdrag erhålla del af Rikets Ständers underdåniga framställning, rörande vården af laflorna i Musaeum och anslaget dertill. 44:0 Angående af åtskilliga Tjenstemän af Landt-Stalen i Westerbotten, Skåne och Westmanland sökt lönetillökning. Anmäld den 21 November s. å. Kongl. Majit fann någon annan åtgärd i anledning häraf icke erfordras, än att Fuilnuigtige i Riksgälds-Con toret och Kongl. Majits Befallningshafvande i Westerbottens Län skulle förståndigas om Rikets Ständers beslut, rörande anslaget till fördelning emellan de Tjenstemän inom nämnde Län, som hafva befattning med Bevillnings-taxeringarne. 45:0 Angående ökadt Hofhållnings-anslag för D. D. K. K. H. }J. K ron-Prinsen oeh Kron-Prinssessan. Anmäld den i4 November s. å. och meddelad Slats-Contoret lill éfterriätelsc. 46 :0 Angående disposition af öfverskoiten å Stats-Werkets inkomster. Anmäld den ig December s. å. Rikets Ständers härvid gjorde anhållan bifölls på det sätt, att Stats-Contoret borde, så fort ske kunde, till Riksgälds-Contoret aflemna influtna öfverskottsmedel, efter afdrag af hvad lill Bil. till R, St. Jun, Ombudsm. Em b. Ber, den iS Jun. 1834* lilli fyllande af brister å förslagsvis beräknade utgifter ansågs erforderligt; dock skulle slulliqvid med Riksgälds-Contoret för något år icke uppgöras förr än efter underdånig anmälan bos Kongl. Maj:t. 47;0 Angående pension för JustilieeStats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Anmäld den 21 November s. å. Kongl. Magt befallde, att en afskrift af denna, underdåniga skrifvelse skulle i Postoch Inrikes Tidningen införas. 48:0
Till följe häraf anser jag den klagan man spörjer och omtalar, möj-, ligen innebära en eller alla af följande omständigheter; -9 i:o. Att enskild spannemålshandel icke äger rum, samt att capital saknas för spannemåls-producenter ellar förråds-innehafvaren att magasinera den spannemål, som icke kan afsättas till skäliga priser. 2:0. Att handtverk och Fabriker icke upptaga det öfverskott af spannemål, som genom ymnoga årsväxter kan uppstå. 3:0. Att Jånfagares gensträfvighet mer understödjes af Författningarna rörande lagsökning på pant af fast egendom, än på personer. jDen 23 Fehruarii. 921 4:0. Myntets vacklande varde. Alla dessa omständigheter verka ät sami ma led, nemligen till spannemålsprisers öfverdrifna föränderlighet, deraf slösaktig consuintion och minskad arbetsdrift vid ena ytterligheten (vanpris) samt onödig g**annemålsimport vid andra ytterligheten (ofverdrifna priser.) Den enskilda spanneniålshaadein har uppliördt till följe af Magazinslnrättrwngens verkan såsom handels-institut, Inrättningen bör alltså upplösas, äfven otn man icke kände eller icke ville taga i betragtande de stort förluster som densamma i flera hänseenden tillfogat riket, jag åberopar Riksens Ständers Revisorers berättelser samt Friherre Bjömetjernas yttrande i Finance-Comittéen. Men handlandens capital åro icke genast disponible i denna väg; säkra beräkningar förutsätta erfarenhet ; denna saknas och den enskilda handeln träder varsamt (d. v. s. i början i smått) in på en obanad stig. SpamiemaSsägaren bör alltså kunna belåna sitt förråd; och häraf har jag fallit på följande motion: N;o i, 1. §• Emottagande , envändandet och redovisandet af Kronans behållna spannemålsintrader öfverlemnas till StatsContoiret, tillika med nödig spannemåls-inventarium och magazinsruin. Hvad deraf framdeles kunde öfverskjuta vartyade Arméens och Flottornas årliga behof » 9
PPERSSON. C. G. Stuart. — 69 — Till Rikets Hoglofl. Ständer! ili 11 lig t 5 §. i elen, lill ledning vid revisionerna af Riksgrilds-KontoUpplysningar reis tillstånd och förvaltning, af Rikets sist församlade Ständer utfär-„lo afsee“de p* några, un ixevt dadé Instruktion, böra Fullmäktige i nyssnämnde Kontor, vid Revisioos-Berätsions-Berättelsernas tryckning oell utdelning, bifoga desamma de uppglend/åikslysningar, som af deruti anmärkta förhållanden kunna påkallas. Vid gäid«-Verket, detta stadgandes nu ifrågakomna tillämpning i afseende på RiketsfärhåtUadeo Höglofl. Ständers Revisorers tili trycket befordrade Berättelse om den näsllidet år verkställda granskningen af Riksgälds-Kontorets förvaltning och räkenskaper samt f. d. filial-Diskonternas fortsatta utredning, hafva Fullmäktige, med förbigående af öfriga häruti förekommande, enligt Fullmäktiges åsigt, dels tillräckligen utredda och dels, såsom t. ex. frågan om de s. k. Juslerings-protokollerna, mindre maktpåliggande framställningar, ansett några närmare upplysningar endast behöfva a£ Fullmäktige meddelas, angående förhållandena med 2:ne i denna Berättelse omförmälda ärenden och deras af Herrar Revisorer anmärkta behandlingssätt. I afseende på det ena af dessa 2tne ärenden, eller frågan om.
Naj:t kunnit ounägängligen nöäigt att Rikets 8tänäer koresia, äels omkl^ttningar ak ansia» tili veil tran anära Dukvuä-äutlar, äels ock köränäringar i förslagsvis beräknaäe summor, motsvaraäe ak tillökt inkomst. I saäant akseenäe urtagas: 1:o Aon»?. AeEron.' Dongl. Naj:t skulle sa mycket bellre velat unävika aii kramställning oni tillökning i Aklönings-8ta terne kor äustitise Revisions oclr äustitiss Lan^lers Dxpeäitionerne, soin äessa 8tater kör ieile längre än kem är seäan, blikvit regleraäe, men soin unäer äe senast körklutne arén arbetet ocb ärenäerna viä nämnäe Dmbetsverk sa bet^äligen ökats, att äen nu bekmtlige personaien omöjligen kan rneäbinna att meä äen oräning, ärikt oeb sk^näsambet som veäerbör, görornälen körrätta, anser Kongl. Napt, pä äessa samt ökrige skäl oeb omstänäigbeter, bvilka finnas upptagne uti bilagäe
Men dess vanligare är, att de förlama deras vilja och förflacka deras individualitet genom att vid hvarje skymt af själfständigt och andras åsikter motstridigt tänkande skrämma dem till feg underkastelse med det allbekanta: » H v a d skall folk säga? » Tack vare den — onekligen litet kuriösa — uppfostran, som i här berörda fall bestås den kvinnliga ungdomen, är det så ytterst sällan man träffar på kvinnor med egna tankar och med mod att kännas vid dem. Men i stället är det så svåra vanligt, att man föres tillsamman med kvinnor, som känna och tänka och handla som — alla andra. v. s. så- dana, som inga särmärken ha, vare sig i karaktär eller åsikter, utan som synas stöpta i samma mått, ett mått så fruktansvärdt väl justeradt. Men vidare. Lika litet som kvinnorna i allmänhet pretendera att vara sig själfva, lika litet tillåta de andra att vara det. Hvilken förskräckligt noggrann uppsikt hålla icke vi kvinnor öfver hvarandra! Och hur obarmhärtigt 1 O m en fästmö i all ärbarhet tillbringar en halftimme i sin fästmans rum — hvilken skadeglad glimt kommer det inte i våra ögon, och med hvilken rörande enighet äro vi icke genast på det klara med, hvad den damen går förl Och o m någon af våra kvinnliga bekanta i sin klädsel afviker från hvad modet bjuder, genast finna vi henne » öfvermåttan löjlig ». Om en annan, trots det att hon närmar sig den mognare åldern och är ogift, älskar och använder ljusa färger, så dra vi samt och synnerligen på mun åt hennes narraktiga försök att göra sig ung. O m åter en annan uttalar tankar, som icke äro alldagliga och därför icke stå i kurs, så anse vi henne » rysligt besynnerlig », och det är oss ett särskildt nöje att förmå henne tala o m sina idéer bara för att få knuffa hvarandra i sidan och ha roligt på hennes bekostnad Och allt detta af den grund, att vi aldrig lärt oss att tänka själfva, aldrig lärt oss att skatta som det högsta goda och okränkbaraste de åsikter, vi med eget tankearbete förvärfvat, och äfven af den grund att andra aldrig respekterat, utan tvärtom motarbetat de små försök vi gjort till » själfhäfdelse ».
Sammandrag forn vilar Allmänna Magazins-Inrättningens Behållningar af nedanlkrifné Spannmål och Proviant få väl vid IgI2 års början förn defs flut* Vid 1812 års början Vid 1813 års flutj Hvete. Råg. Korn, Blandko rn. Hafra, Korn. malt. Ärter. Råggröpe. Korngföpe. Hafre. gröpe. Maltgröpe. Hvetmjöl. BÉgmjöl. Korn. mjöl. Mjukt Bröd. Torrt Bröd. Mått. Mätt. Mått; Måit. Mått. Matt. Mått. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. B. sid. 403, Hörer till Bilagan Litt* D* Summarifka Räkningar med hvarje Län, forn viårs ilut och hvad för Landets underftöd blifvit för - 1. Stockholms Fran Kongsholms Magazin till Bagare.Embetet uti Stockholm 3198 L pd Rågmjöl Från Ladugårdslands Magazin till Bagare Embetet uti Stockholm 073 Tnnnor Råg 5541 2 — 1976 . dito .. 15319 4 — 234S 3523 L;pd Rågmjöl . Tili Bryggare Embetet 778 Tunnor Korn 9 Derjemte utlemnat till Stockholms Stads Fattiga, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utan betalning, nemligen: Från Kungsholms Magazin 52 Lpd Rågmjöl 40 16 1 Från Ladugårdslands Magazin 71 L.pd 8 ti Rågmjöl .. Tunnor § Kappar Hvete 2 4 - . Specie. Betalt på motikrifne förffiljning * * * 2132 Dito Dito - 44504 12 — För emotlkrifne förfäljning influtit „ « 8 • ' 14401 11 — Dito Dito » . .. .. -d ■ . .. • - . i*. >• + -*• 33441 43 9 Summa [99479 18 9 2. Stockholms
Återigen från en annan sida finner jag, att om det ej vore fråga om dem, utan endast om de personer, hvilka framdeles erhålla sådana fullmagter, så uppstår den omständigheten, att bevilln:sförordn. kornrne att göra skillnad emellan personer, som erhållit karaktersfullmagter före eller efter i835. Sådan specilication synes mig likväl ej böra inflyta i en bevilln.förordn. Dessutom erlägges för dessa karaktersfullmagter bevillning på sitt sätt redan genom en annan bevillningsartike!, nemi. genom chartan. Inom Utsk. upplystes af en person, hvilken jag ej 7 H. 5 Den »2 Maj f. ra. anser mig böra tveka att nämna, Commercerådet Wik, att den karaktersfullmagt, han liar, kostat circa 2000 r:dr riksg:s, eller åtminstone ett capital, motsvarande omkring So r:dr b:co i ränta a 5 proc. Denna ränta kan ju med allt skäl anses såsom en årlig bevillning för karakteren. Jag tror således, att redan en betydlig årlig afgift finnes härå lagd, och den utgår så mycket säkrare nu, än på annat sätt, som den erlägges på förband i capital; ty när fullmagten är löst, behöfver man ej riskera någon afskrifning eller bristande betalning för medellöshets skull. Man har redan på en gång för hela sin lifstid oell ändå längre erlagt en vida högre beskattning, än man kunde såsom årlig afgift ålägga. En värd talare har äfven nämnt, att man kunde höja chartaebeloppet. Detta skall jag ej motsätta mig; men det uppgår redan till 3o ä 60 proc. af den lön, som åtföljer motsvarande tjenster på stat, och det tror jag kan vara tillräckligt. Frih. Ehrenborgh har framställt en anmärkning, att chartae-sigillatae-beskattningen borde på annat sätt utgå. Jag instämmer i hvad han nämnt. Förslaget til chartse-sigillatae-förordn. inkommer snart, och jag har deltagit i dess beredande. Jag skulle inom Utsk. utgått från samma princip, sorn Frih. Ehrenborgh här framställt, om jag ansett möjligt att der göra den gällande; men jag hoppas, att
Men jag önskar ä andra sidan icke några ändringar, till utvidgande af förstberörde rörelse, i det afgifna förslaget; aldraminsl då, lill en sådan utsträckning utöfver Ulsk:s beräkning, en värd ledamot ansett lämpligt taga med i kalkylen, såsom tillgång, den halfva million, som, till följd af R. o. Ad:s föreg:de beslut, skulle frångå den summa, hvilken Utsk. föreslagit att utgöra fastighetslånefondens hela belopp, och hvilken halfva million Utsk. ansett böra bilda en i anseende lill tidsförhållandena och behofvet lämplig förhöjning i sistbemälde fonds nuvar. storlek. Don 22 April. 239 Men R. o. Ad. såg icke saken sålunda, utan afslog den ifrågasatta förhöjningen. Del är alltså dessa ledigvundne 500,000 r:dr, deni man förmodat blifva disponible för del ändamål, som nu är under öfverläggning. För min del har jag redan förut förklarat, det jag ansåge den å faslighelslånefondeu föreslagna förhöjningen icke hafva bordt afslås. Det är mig sedermera meddeladt att ett annat Riksstånd fattat olika beslut, mot vårt, derom. Jag vågar alltså fortfarande nära någon förhoppning, att förberörde förhöjning måtte komma alt äga rum. Faslighels-lån, ställda på amortissement, jemte en billig räntefot, äro för den, som vill medelst arbete ä jordbruket använda kapitaler till landets förkofran, under utförande af nyodlings-samt andra agronomiska företag, otvifvelaktig! mycket fördelaktigare, än någonsin de hittills ofta anlitade diskontlånen äro, och ersältas ingalunda genom ökade tillfällen till erhållande af kreditiver, hvilka egentligen äro användbara och i högre grad nyttiga för affärsmannen, bruksoch fabriksidkaren eller den handlande.
Enligt hvad Kongl. Maj:t i dess Nådiga Proposition tillkännagifva, hafva >0,541 R:dr Banco endast vid Läns-Lazaretterna måst förskjutas för de fattiga sjukas underhall år 1813, men kostnaderna till utvidgade eller tillökta Lazarett eller Curhus kan, såsom beroende a£ tillståndet och behofvet i hvarje Län, icke med någon visshet beräknas. Utskottet har derföre trott, att det bidrag af allmänna medell som. härtill måste göras, lämpligast kan bestämmas och utgå inom hvarje Län, på sätt som blifvit antaget och regleradt uti Kronobergs Län, hvarest erfarenheten visat nyttan - 508 Den 2 9 Maj. ian och fördelen deraf, och hvarigenom, enligt hvad Herr General-Directeuren Hagströmer och Herr Landshöfdingen Grefve Liljencrantz föreslagit, Lazaretts - och Curhusinrättningarne kunna bäst organiseras och tillräcklig fond samlas, pom kommer att tillhöra Länet och der förvaltas af en särskild Direction. Efter Utskottet meddelad tillförlitlig underrättelse, hafva Kronobergs Läns Invånare, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd sammankallade af landshöfdingen, Öfverenskomma och beslutit, att för hvarje Mantalsskrifven person erlägga en årlig afgift af 3 sk\ Banco, sorn jemte Krono-Utskylderna uppbäras , hvarmedelst erhållits en ti 1]- gång hvilken, sammanlagd med de medel Kongl.
Jämte det Lag.Utfkottet wördsammeligen får anmäla, ark wid utarbetandet af AnswarighctS-Lag för Riksens Högloft» Ständers Fullmägkige i Banque», hwilkeu Lag härjämte till Riksens Ständers pröfning öfwerlämnas, Uftkottets Ledamöter ester upstädd fråga, huruwida Fullmägkige för de i 2 §. i.sta och 2:dra momenten samt 4 §. omförmälte förbrytelser borde straffas med twänne timars halsjern eller twän» ne ars arbete ä någon Kronans Fästning, delar sig i rwänn» särskilda meningar, i det alt, enligt hwad an. 1414 Den 2i December. tekningarne under nämnde H. H. utwisa, twä Ständ förestagir halsjern och twä Srand äter lillstnrkt Fäst» nings-arbete 2:ne är, har Utskottet trott sig böra lika wördsamt hemställa, art Kongl. Swea Hof-Rärt säsom Forum i alla Banquen rörande frågor, ma updragaS, att -ämwäl öfwer VancorFullmägriges för» seelscr döma, efter aflagd tysthets ed af de Ledamöter pä hwilka mälerhandterande ankommer; och arr, i händelse underdäniga beswär öfwer Hos-Rättens Ukstag anföras hoS Kongl. Mast, Högste Domstolens Ledamöter dä äfwen aflägga enahanda ed, sä wida likwäl i bägge sallen någre af Bangnens hemligheter skulle förekomma ; Äfwensom, dä Lag Utskottet, i anseende till Fullmägtiges möjelige förbrytelser emellan Rcvisionerne, eller när Riksens Ständer ej äro till» stäkes, pä det sädane förbrytelser ej mage under tiden lämnas utan aral, i 9 H. af Answarigheis-Lagen ansett Riksens Ständers JustitiL-Ombudöman kunna tillhöra; att ä Riksens Ständers wägnar sädane mäl anmäla och beifra, Utskottet torde fä söreflä, om icke Iustitise-Ombudsmannen bör äga tillträde wid BancoFullmägiiges sammankomster och sälunda fä kännedom af deras Författningar, sedan han likaledes TysthetöEd aflagt.