Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är väl ingenting ovanligt alt höra en framställning, sådan som den siste värde talarens, från samma håll. Jag behöfver likväl icke vederlägga den, emedan talaren vederlagt sig sjelf. Han har nemi. erkänt och bekant, att prot.utdr. är justeradt och derefter ånyo uppläst. Någon ytterligare justering deraf lärer icke kunna komma i fråga. Hvad den af Hr Ribbing väckta frågan beträffar, så har jag, med hänvisning till 5; §:n Riksd.Orcln., antydt den väg, pä hvilken lian kan få sin åsigt till BondeSt. framställd. Jag ansåg det vara klart, att Hr Ribbing, såsom jurist, borde känna 53 §:n Riksd.Ordn., som förmår, att ingen må försöka genom ny öfverläggning upprifva ett beslut. Orden lyda så: ’’Enär ett ämne slutligen skall af ”göras, böra alla dertill hörande handlingar uppläsas, så ”framt någon Ståndets ledamot sådant åstundan. Ej må nå”got mål till slutligt afgörande företagas, förrän Landtm, ”eller talmän törst inherntat, huruvida Ståndet anser öfver”lägguingen fulländad,” — det har skett — ”hvarefter ”propostn justerad framslälles. Besvaras propostn med ja, "må väl erinringar i tjenliga ordalag göras, men ingen för"söka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.” Nu är frågan tydligen och Ijudeligen afgjord genom R. o. Ad:s svar på Landtm:* propos. Uti påföljde plenum är justering verkställd af samma beslut. Derefter uppstår Hr Ribbing och föreslår tili samma beslut en förändring, som han sedermera förvandlar till motion, hvilket den icke blifvit, Den ag Februari f. m. om ej Hr von Hartmansdorff begärt bans framställning på bordet, hvilket åter skedde derföre, att Hr von Hartmansdorff ej hade hört början af Hr Ribbing* yttrande; mendet faller af sig sjelf, att Hr Ribbing icke äger att, genom en sådan förvandling af sitt yttrande till motion, upprifva ett redan fattadt och justeradt beslut.
Behofvel af allmänna sjukvårdsanstalt-, synes, såvidt det af offentliga handlingar kan inhämtas, vara mycket olika inom de serskildta länen hvartill anledningarne torde återfinnas dels uti mer eller mindre ordentligt lefnadssätt, dels uti de olika sätten för arbetsfolkets underhåll, samt måhända aldramest uti det förtroende de arbetande folkklasserne hysa för befintlige sjukvärdsanstalter och i följd deraf vanan att dem anlita. Inom det mig i nåder anförtrodde län hafva under de sist forti ulne fyra år, länets sjukinrättningar blifvit utvidgade med omkring 40 proc.., men det oaktadt kunna dessa inrättningar icke alltid emottaga alla dem, som lill våids erhållande sig anmäla, hvaraf bland annat kan slutas att desamma äro nödvändiga och vunnit förtroende. — Inom Stockholms län der jordbruket, åtminstone pä flere mils omkrets kring hufvudsladen, förnämligast skötes med statfolk, mäste behofvel af till fy tles;i görande sjukvärdsanstalter vara vida oafvisligare än på många andra orter och det är derföre naturligt ätt detta läns innevånare, för sjukas underhåll på allmän bekostnad, göra större upoffringar än som annorstädes kan vara nödigt. För närvartde utgår kurhusafgiften inom Stockholms län med 5)j sk. af hvarje mantalsskrifven petson, men detta bidrag upfyllcr, såsom nämndt är, ändock icke i allo, anspråken på helsovård. Af sådan anledn. och då rättigheten att öka kurhusafgiften, der så liehöfves, till intet förbinder de orter, der behofvel af ökning ej förefinnes, får jag vördsamt föreslå att det mom. i den forfattn. rör:de kurhusafgiften som af R.
Räntan är, efter en medelberäkning af 6 år, men hvilken börjar iSir och slutas med 1816, ökad med 94,655 R:drDet är likväl ostridigt, att, under de flesta af dessa åren, varit missväxt eller krig och att det. ta, som icke verkar på få Persedlarnes mängd eller beskaffenhet, hvilken alltid förblifver oför. ändrad , verkar deremot betydeligen på Markegångspriset och höjer Inkomsten i mohn, som behofvet ökat försäljningspriset. Det är lik - 48 Den 2 Marfil väl icke aft önska, att sådane ordsaker till inkomstens högre beräknande skola ofta återkomma och det bör till och med icke förmodas. Emedlertid är det en sanning, att denna Inkomst, som i 1812 års Stat är beräknad till 235,689 R:dr , blef redan 1815 förhöjd till 282,830, och att, när den nn är ökad till 378.619 R:dr , är detta en Progression , som synes nog stark och som icke är hvarken säker eller önskvärd, då den åtminstone till en stor del uppkommer igenom verkeliga olyckor. Utaf förhållandet med Kronotionden, som varit i stigande från 1807 till 1812, men un-i der åren 1S 14- och 1816 varit i aftagande och derföre ej blifvit höjd i beräkningen af nu varande Stats förslag, synes ännu ytterligare, att Productionen under de nämnde åren varit mindre och att det är ingalunda säkert, att derföre, att en Inkomst under några år varit i tilltagande, taga för gifvit att detta förhållande skall beständigt fortfara. För Afr ads ^Spannmålen är väl ett medium af 10 år uppgifvit, men det är att märka, att denna Inkomst, hvilken 1815 varit högst eller gått till 32,822 Tunnor, har fallit 1816 till 32,516, och blef vid 1815 års Riksdag upptagen till 32,000 Tunnor , således ökad med 300 Tunnor, emedan den 1812 var uppförd till endast 3[,700.
Uplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den som vill, att R. o Ad., med afslag å Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Ctskrts uti Betänk. N:o II gjorda hemställan i anledn. af väckt motion om inskränkning i rättigheten att utskänka bränvin å passagerare-fartyg, skall besluta ett tillägg till l:s'a mom:t i 23:dje §:n af Förordn:n ang:de bränvins försäljning af följande lydelse: »Utskänkning å fartyg till andra än dess passagerare vare dock förbjuden», röstar h; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. Utsk:ts förrberörde hemställan.» Vid voteringens slut och sedan den förseglade sedeln blifvit öppnad, befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 10. Nej — 20. Utsk:ts under g 24 afgifna första hemställan i anledn. af en utaf Hr von Ehrenheim väckt motion. Hr von Ehrenheim: Såsom jag i min motion framställt, hade jag trott att den ifrågavule afgiften lämpligen kunnat ingå till hushålls-sällskaperna, hvarigenom också R. St:r kunnat blifva förskonade från en mängd ansökningar om bidrag till särskilda företag. Då emellertid mitt förslag icke vunnit understöd, vill jag icke envist fasthålla dervid, utan får blott uttrycka den förhoppning, att detsamma framdeles, då vår länsrepresentation blir ordnad, måtte vinna större framgång. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blgf Utsk:ts förev:de hemställan bifallen. Utsk:ts under g 24 afgifna sednare hemställan i anledning af väckta förslag om delning af den andel i afgifterna för minuthandel med och utskänkning af bränvin, som f. n. tillfaller städerna. Hr Hjärne: Till det Sammansatta Utsk:t hafva inkommit flera motioner, som yrka en annan fördelning af bränvinsminute - Den 1 Angust! f, m. 10 ringsafgifterna i städerna.
N:o 43, med tillstyrkan, att Commissarierne i Banken A. P. Qvistberg* P. B. SandelSj C. N. Kolmodin, L. G. Viblitiger, och L. O. Ekman må retroactivt få tillgodoräkna den för Bankens yngre Commissarier föreslagna lön af 1,600 R:dr Banco. N:o 44, med förslag till ny aflönings-stat för Banco-Verkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare samt vaktbetjening; och N:o 45, med hemställan om präglandet af en medail öfver aflidne Banco-Secreteraren G. M. Helsingius. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 22, angående åtskilliga motioner om accis-afgift å bränvin. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Biföll Ståndet, efter förnyad föredragning, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 170, angående väckta frågor om förändringar uti grundrätorna och sättet för deras godtgörande, indeldta räntornas och tiondespanmålens indragning till Stats-Verket, samt ändring uti markegångs-sättningarne, äfvensom dermed sammanhang egande åtgärder för räkenskaps-verkets förenkling. S. D. Föredrogs åter och bifölls Stats-Utskottets, sedan den 1 i denna månad på bordet hvilande Utlåtande N:o 177, angående väckt motion i fråga om beskaffenheten af den spanmål, som af tiondegifvare bör levereras. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts sedan 11 i denna månad på bordet hvilande Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till förordning emot olofliga folksamlingar. S. D. Ånyo Föredrogos och biföllos Baneo-Utskottcts följande Betänkanden, nemligen: N:o 35, angående hufvudgrunderne för en förändrad organisation afBanco-Verket. N:o 36, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af BancoFullmägtiges Expedition.
»Nej, hör nu tantis, låt bli att skjuta ut underläppen så där!» hviskade åter Alie, som ej tycktes vara i stånd att hålla sig stilla en minut. »Jag vill inte ha en svärmor, som ser så där elak ut!» De voro båda färdiga att brista i skratt, då fotografen varnande höjde handen med elegant utsträckt pekfinger och ropade: »nu börjar jag». Det var skada, att ej en målares känsliga pensel fick återge den grupp, som nu satt framför fotografiapparaten i den starkt solbelysta ateliern. Den gamla i sin länstol med den höga, ranka, litet framåtböjda figuren, det oaktadt ålderdomen lifliga och rörliga ansigtet, hvilket visserligen talade om genomgångna sorger men äfven om en spänstig glädtighet och en humor, som lekte i de många, fina rynkorna vid ögonen och i det lilla, förnöjda leendet i munvinklarna. Det hvita håret, mjukt och silkeslent, men mycket tunnt, krusade sig vid tinningarna, hufvudet var för öfrigt täckt af en rund, svart sammetsmössa, kantad af en bred, gulnad äkta spets, som föll ned öfver nacken. Den unga, bekvämt uppkrupen i ett soffhörn bredvid henne med ena armen stödd mot bordet och ögonen uppmärksamt fästa på den gamlas ansigte, under det denna syntes läsa högt ur brefvet. En uttrycksfull utpräglad fysionomi, en fin, mjuk figur med snabba, litet fogelaktiga rörelser, mörkblå närsynta ögon med ovanligt stora pupiller och starkt beskuggade af raka, skarpa ögonbryn och en något framträdande panna, öfver hvilken det grågula håret krusade sig lätt och luftigt, liknande ett dammoln, som satts i rörelse af en solstråle. Hakpartiet mycket rundt och vackert, den fina munnen i hög grad känslig och nervös. Både ansigtet och figuren voro fulla af kvinligt behag, men uttrycket var så medvetet och beherskadt, att det i allmänhet verkade något afkylande på de män, som fängslades af Alies kvinliga fägring och liffulla, skimrande väsen.
»Det är inte kläderna, som göra jägaren», sade Jöns Isaksson. Annars sade han just aldrig stort. Tala var icke hans starka sida och när han icke kunde undgå det, valde han alltid de knapphändigaste uttryck. Instruktioner, råd och upplysningar om jagt och allt hvad dertill hörer gaf han gerna när han hade framför sig en person som tog jagten allvarligt, liksom han sjelf – och andra inlät han sig just aldrig med. För en god skytt hyste han stor aktning och en dålig var för honom det föraktligaste under solen. Han berömde aldrig. »Det var rätt» eller »Så ska’ di ha’t» var hans högsta loford. Men han visste till punkt och pricka hvad hvar och en af ortens skyttar gick för; hans hufvud var som en lefvande katalog, deri de alla voro förda, hvar och en i sin klass, efter rang och ordning. Ända in i ålderdomen kunde han med full rörlighet gå i spetsen för sina unga jagtvänner, ordnande och befallande – och Gud nåde den som inte lystrade, när Jöns Isaksson gaf en befallning! En allvarlig blick ur de annars så barnafromma ögonen var första varningsgraden. Den nästa löd: »Herrn får allt passa upp om herrn någonsin skall bli jägare». – Mot det sista afgörande domslutet fans ingen appell: »Herrn kommer aldrig på mina jagtmarker mer». Det var en hård dom, ty – som sagdt – Jöns Isaksson disponerade jagträttigheterna på mils omkrets och han var den som visste att försvara dem. Det cirkulerade en mängd historier om Jöns Isakssons jagtbedrifter – Gud vet hvarifrån de kommo, ty sjelf berättade han aldrig någonting. Ett par af dem torde förtjena att anföras, som bidrag till mannens karaktäristik. För många år sedan, innan den nya jagtstadgan ännu fans till, begaf sig Jöns Isaksson en morgon ut på orr-jagt – han hade ett präktigt orrskytte ute på en backe beväxt med småskog och ljung. Der brukade han skjuta på lock ibland; han var en mästare i den konsten. Det var just i dagbräckningen, han kom smygande genom skogen och hörde orren spela.
Vid den då skedda regleringen logs i betraktande ej allenast Statsverkets, i förhållande till de många behofven, knappa tillgångar, än äfven den serskilda omständighet, att med Tjenstemanna-befattnin^arne inom Hof-Rätterne förmonen af extra-ordinarie inkomster i allmänhet är förenad, samt att llof-Rätternes Tjenstemän framför Collegiernes hafva utsigt att vinna befordran lill Domare-platser. Detta, jemte den vid sisla Riksdagen antagna grundsats, att, vid löneförhöjningars beviljande, bibehålla oförändradt det under lönerne förut varande antal tunnor span mål, torde förklara de af Hr Biörck anmärkta olikheter i aflöningen emellan Hof-Rätlernes och Collegiernes'Tjenstemän. Och hvad nu angår så väl den föreslagne löue-förbättringen, som äfven tillökningen i Kongl. Götha Hof-Rätts personal, så enär enahanda skäl, som lågo till grund för den, vid sistlidne Riksdag, verkställde regleringen af Hof-Rätterne, ännu si» förete; och Kongl. Majit, ehuru frågorna varit hänskjutna till Dess Nådiga pröfning, icke derom till Rikets Ständer gjort Nådig framställning, utan deremot uttryckligen förklarat sig vilja dermed uppskjuta, kan Utskottet icke heller tillstyrka bifall å hvad Herrar Bruncrona, Biörck och Cederborg, på sätt ofvan är nämndt, föreslagit. 3;o Efter hvad räkenskaperna utvisa, utgår den Justitice-Staten tillfallande andel af Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan med omkring iooo R;dr utöfver det vid senaste Riksdagen i stat upptagne belopp; och som denna utgift motsvaras af en i samma nion ökad inkomst, och hvilket vid statsinkomsternas beräkning blifvit iakttaget, får Utskottet, på salt i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition finnes föreslaget, tillstyrka uppförandet af berörde iooo R:dr. 4:o Kongl.
Staten star pä Allmänna Indragnings. Staten uppförd till R.d. 8,816: 24. samt Pomerffa Regcmenterne tillsammans i penningar, till 119,200: 6. och i Spannemäl med 5,140 r Tunna, som beräknad till nedsatt pris a 5 R.d. 16 st. per Tunna, belöper sig till 1?,1Z5» — Dä, enär Eder Maj:t i Räder anbefaller Stats Contoiret, att ifrän Allmänna Indragnings Staten utesluta berörde Pomersta Stat, tillräcklig Fond uppkommer för Stats. Werket, att bestrida alla ofwannämnde ökade Stats, utgifter; om hwilkas uppförande pä Stat under fina behöriga hufwud.tittlar Eders Mast till sölje häraf täcktes till Stats.Contoiret afgifwa Nädig befallning. LZ4 Den iZ October. I följe häraf, och i sammanhang med den förklaring rörande Liqwiberne of ränta och Ca. pitals Betalninaar ifrän Stats Werket till Ba» quen för desi gjorde och ännu tillgörande för. sträckningar, hofwa Riksens Ständer äfwen faststäldt den tvid sista Riksdag upvfattade Hi. naiice Planen, allenast med den förändring, att Riksens Ständers däri inkörde beslut rörande Annuitets eller sä kallade bokförda Län till alla delar blifwit äterkalladt, samt bestämt den Summa, hwilken intill nästa Riksdag säsom Bewillning af Landet kommer att utgöras, till L,500,000 R.d. H,vilket alt Riksens Ständer Eder Majit härmed i underdänighet fä tillkännagifwa. ock xodkZnd K05 Kidd. ock ^deln den rx Oö^od. rKro. prsike - 8rändet den i s Lor^sre - bländer den i x Bonde - 8r3nder den 17 Stormägtigste Allernädigste Konung. ^der Majit har till Riksens Ständer afgif. rvit Nädig Proposition, angäende nägre wid Stats-Regleringen förekommande omständigheter. Riksens
Lånbiblioteket har tagit sin systerson, gymnasisten, som är hemma för ögonondt, med sig. Fanny Flax är idel rosetter och suckar. Postpoeten kommer inte! Det är en så stor missräkning för oss alla. Hans sångmö lär på något vis ha blifvit knuffad här sist. Nog är det bra tråkigt och svårt — mest därför att det skulle ske just här. Men hvad kan jag göra? Sångmör är visst alltid ömtåliga af sig, och en sådan där alldeles nyskapad är naturligtvis ändå mer ömtålig än de andra. En Färg-poet! Otroligt hvad allting går framåt och blir billigt se’n! I min ungdom kostade en liten usel färglåda 12 skilling och nu får man en hel vacker poet för rakt ingenting. Snart uppfinner de väl luktpoeter med. »Nå, är vi inte färdiga än?» sa gamla Holmen, som rak och klar som ett ljus, setat färdig bakom sin pulpet minst en kvart. »Joho», sa jag. »Men hvar är Petter nu igen? I detsamma såg jag något rödt lysa i dunklet in i sängkammaren. Det var Petters öron. Jag drog ut honom för tredje gången och satte honom bakom Adas stol. »Nu tror jag», sa jag. »Axel sa han skulle komma», sa Beda. »Värkligen?» sa jag och spärrade upp ögonen så där så det syntes. »Ja, då är det skäl, det allra största skäl, att vi dröjer.» Två minuter senare lät det som om en stor hund skakat sig i tamburen. Det var min herr mågs numro två sätt att anongsera sin ankomst. Strax därpå kom han inluffande och satte sig bakom Beda, spärrande ut händerna på hennes axlar som ett par eldröda jättetulipaner. »Nåå?» sa Holmen och tittade bakom glasögonen. »Joo», sa jag »nu tror jag värkligen Men kom för all del i håg, barn, att ni inte afbryter förr än vid sluten. Det finns ingenting värre än att bli afbruten i midten. Vill nu herr Holm vara så god, så — —» Holmen harklade sig. Så tog han upp en af gråpapperspoeterna och läste så där som när man läser upp en titel: Sången. »Är det någon af herrskapet som känner till den?»
Hon hade mörkt hår, mörka ögon och en hög, fint välvd panna med mjukt tecknade ögonbryn och så var hennes sammetsklädda kropp alldeles klassiskt välformad. Davids hela lidelsefulla åtrå väcktes med ens. Varför var han så, tänkte han, varför inte vara kall som Hartman? Var detta ett släktdrag, denna så häftigt uppflammande brand, detta våldsamma begär, eller var hon ännu så ung. Men han blygdes för sig själv och tvang sig att tänka på annat. Då märkte han att Hartman satt och log för sig själv, nästan triumferande. Men det var inte bara åtrå efter hennes kropp han redan förnam, han längtade ögonblickligen efter henne även på ett annat sätt. Hon var en kvinna som man skulle kunna dyrka varför skulle nu det strax bära i väg på det här viset aha kanske Hartman haft någon mening med att vilja bjuda på haschisch innan David gick in? Fördömda Hartman! Och hör bara så han pratar! Vi satt och talade om teosofi innan du kom, och jag måste medge att det är ett högst intressant ämne (fru Ziri gav honom ett elakt ögonkast och vände sig till hälften bort från dem) nu på sista tiden när det blivit befriat från allsköns spiritistisk inblandning. Filosofiskt sett var hela läran om en andevärld bara materialism Så ofantligt vis och säker ni är! Fru Ziri sade detta i mycket förtretlig ton, som om hon med avsikt velat reta honom. Men han har rätt, inföll David djärvt. Det kan till och med jag begripa. Man lagade till en andevärld av jordiska ingredienser Men det ska vi inte tala om, fortfor Hartman som om han inte hört. Han tog sig över pannan som om han tappat bort minnet. Han var nu mycket blek, men lugn och nästan strålande glad. Oavvänt stirrade han på taklampans lilla låga som lyste rödbrunt bakom sidenskärmen. Vi ska tala om Buddha, tala som Buddha, men vi ska inte vara teosofer. Fast det kan göra detsamma, buddhismen är inte så märkvärdig den heller för oss västerlänningar. Inte hittar vi vägen till befrielse fast vi får palitexterna översatta och får lära oss Dhamma och Abidhamma för resten, vad får vi lära oss av dem?
Hufvudsaken vore om skogsägarne ville iakttaga att den årliga afverkningens storlek lämpades efter skogens årliga tillväxt: att afverkningen skedde i en sammanlöpande ordning, trakt efter trakt: att vid skogsfällning qvarlemnades tillräckligt antal fröträd: att de afverkade fälten skyddades från kreatursbete till dess ungskogen nått tillräcklig höjd: att endast mogen och till behörig groflek kommen skog skördades, och således allt hygge till afsalu af sparrar, spiror och årämnen upphörde, samt att alla kala fläckar, som kunde bära skog, sattes i skogbärande tillstånd. Iakttoges dessa enkla erinringar och skogsåverkan blefve belagd med högre ansvar, än som nu är fallet, lider det ingen tvifvel, att skogssköflingen skulle, om icke upphöra, åtminstone betydligt aftaga. 1 sammanhang med berättelsen om skogarne är afvittringsverkets behandling oskiljaktig. För hvad i detta afseende blifvit tillgjordt intill 1850 års slut har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti sist afgifna underdåniga femårs-berättelse *) fullständigt redogjort och hoppas att uti denna underdåniga berättelse kunna visa, att en del af de i förra berättelsen omnämnda olägenheter under sist förflutna qvinqvennium blifvit afhulpen. Sedan nemligen Rikets sist församlade Ständer anvisat ett anslag af 8,000 R:dr Banko för afvittringsverkets påskyndande, samt Kongl. Maj:t nådigst behagat förordna att detta anslag skulle användas för Wester-Norrlands Län, hafva afvittringsärendena der blifvit från medlet af år 1855 handlagde af särskildt nådigst tillförordnade styresman och föredragande samt 6 afvittringslandtmätare, hvarigenom ärendet erhållit en raskare fortgång, så att, om, såsom jag hoppas, nödigt anslag äfven vid kommande riksdagar erhålles, afvittringen, hvars slut förut icke kunde förutses, skall inom en icke långt aflägsen framtid bringas till fullbordan.
Justerades 6 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 23 dennes e. m. fattade beslut. Den 38 December e. m. 89 Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Frän ConstitutionsUtskottet :• Af den 16 dennes: , N:o 6t. I anledning af återremiss å UtskotLets Utlåtande öfver Konungens Proposition om förändringar i 19, 21 och 88 §§. RegeringsFormen. N:o 62, Med Utlåtande öfver Konungens Proposition om ett tillägg vid 88 §. RegeringsFormen, och med fullständig uppställning af nya rpdactionen j denna samt 19 och 21 §§. Med förslag till ändring och omflyttning af 2 Mom. 56 §. RegeringsFormen, jemkning i samma Grundlags 81 §. och tillägg vid ^3 §. Riksdagsordningen. Frän StatsUtskottet: Af elen 22 dennes: Med öfverlemnande till gillande och pnderskrift af den RiksStat för i83o och följande åren intill nästa Riksdag, sorn i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer faststäldte Statsreglering blifvit upprättad. Frän StatsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af den 9 dennes: N:o 10g. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om åtgärders vidtagande 0° Deu 28 December e. ni. till fårskötselns och ullproductionens befrämjande i Riket, jemte flere Riksdagsmäns anföranden i samma ämne. Från BancoUtskottet: Af den 18 dennes: N:o 89. I anledning af väckt motion, att utvexling af nya Banco-sedlar mot förslitne måtte blifva ombesörjd vid Rikets Ständers LånContoir L Götheborg. Från Lagutskottet: Af den 12 dennes: N:o i53.