Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuruväl motionären icke yrkade, det kyrkan och skolan helt och hållet skulle separeras, utan tvärtom, trodde sambandet dem emellan böra befästas derigenom, att möjlighet funnes för skolans tjenstemän att öfvergå i kyrkans tjenst, och tvärtom; ansåge han dock rättvisa och full reciprocitet dervid böra äga rum, sä att icke, på sätt förhållandet för närvarande vore, om en prest inginge vid skol-staten, han ovilkor - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande -M 28, 5 ligen skulle ingå i lägsta lönegraden, utan att få såsom merit beräkna de år, han förut användt i kyrkans tjenst, då deremot en skolans tjensteman vid ansökning till presterliga befattningar räknade sig till godo hvarje år, han såsom ordinarie tillbragt vid läroverket. Sådant måste nemligen, efter motionärens omdöme, såsom obilligt och för det obefordrade presterskapet förnärmande, göra ett obehagligt och nedslående intryck hos dem det gällde. Nu, ehuruväl en sådan allmän invasion frän skolans sida på det presterliga området, som för ett pär decennier sedan ägt rum, icke mera vore att befara, sedan, efter den dubbla tjensteårs-beräkningens upphörande, Skollärarne erhållit tillräckliga inkomster och den förestående allmänna regleringen af presterskapets löner sannolikt skulle föranleda en nivellering; skulle det, enligt motionärens tanke, likväl ännu mången gång inträffa, att en Skollärare, som befunnits icke kunna till skolans gagn och egen tillfredsställelse vid sin innehafvande befattning afbida den sent infallande pensions-åldern, antingen af egen drift eller pä förmäns och kamraters inrådan, beslöte sig för att inträda i kyrkans tjenst, der han, ehuru främmande för dess åligganden, hoppades att ännu kunna vara nyttig och möjligen finna en lugnare verkningskrets pä sin ålderdom. För beslutets verkställande fordrades vanligen endast prestoch pastoral-examina, hvilka för en lärd man icke borde utgöra något afskräckande hinder.
Jägna, eller icke behölliga på de ställen, der de befunnes; och borde alla genom dylik försäljning inflytande medel serskildt redovisas och användas till anskaffande af boställen, tingshus eller fängelser, der sådane behöfdes. Sedan samtlige Riks-stånden, enligt aflåtue protokolls-utdrag, till Statsutskottet remitterat högstberörda nådiga skrifvelse, har Ridderskapet och Adeln serskildt beslutat, det ärendet borde jemväl af Lag-utskollet behandlas; i följd hvaraf Stats-ulskottet, som, rörande de uti den nådiga skrifvelsea förekommande anslagsfrågor, redan afgifvit serskilda yttranden, för handläggning af öfriga ofvan uppgifna ämnen, med Lag-utskottet sammanträdt. Enlist det sednare af omförmälde, utaf Justitiae Statsministern afgifna underdåniga förslag till reglering af läns-, häradsoch stadslängelserne samt domsagorna i riket, skulle domsagornas antal, som för närvarande uppgår till 90, komma att ökas till 134. Såsom grunder för den ifrågaställda nya regleringen är jemväl i förslagen antaget, att i allmänhet ej andra härader skulle i en framtid tillsammans utgöra en domsaga, än de, hvilka kunde med fördel begagna ett gemensamt häkte; att hvarje domsaga borde erhålla allenast ett ordinarie tingsställe, både för civila mål och brottmål, beläget i fängelsets granskap, och att äfven domaren borde i närheten häraf hafva sin bostad.
Tilbakatryckt nästan till yttersta gränsen af detsamma, blcf denna tänsta listigare i hwarje bröst och Swensta Folket blef pä en gäng wittne af de Krigsbragder, som pä ett sä utmärkt sätt tecknat Finsta Armecns bana. Samtidens och ess terwerldens beundran stall tilhöra de hjelten-, som under detta lysande fälttäg bibehöllo Swensta wapnenS urgamla ära. Oen stall hylla dctza anförare, som i troget förbund med stadslyckan, antingen fran SikajockiS stränder rigtade krigetS ästor till AlavoS statler, eller pä fälten wid Revolax, wid Pulkila, wid Iden salmi och wid Juntas, fästade, wid sine namn forntidens mest segersälla minnen. Men dct war e) endast genom wapncns ära som Finsta Armeen ställe i häfderna finna sin belöning; dct war äfwen genom deKa, r) till enstilta personer inskränkta utan för hela krigshären gemensamma tänkesätt, af en trohet, ben inger försök stod att förleda, och af en upoffring af alla enstilta band, som pä HZertat äga sä stort wäidc, mm som wid detta tilfälle gäfwo wika för en högre plikt. Samtidens förenade vitsord behöfwes att bestyrka dessa hedrande drag i Finsta Armöens Historia.
Och de gamla herrarna sutto länge kvar med ansiktena illuminerade lika mycket av vinet och av minnena från den hänfarna tid, då en glad och lättfärdig monark trummade nationens öron fulla med legenden om sitt tygellösa liv. V Döbelnsgatan är den tysta och mörkt beskuggade gata, som i sakta sluttning följer västra sidan av Johannes' kyrkogård. De gamla husens släta, grå fasader resa sig oåtkomliga för det sommargröna ljus, som genom kyrkogårdens lindar och kastanjer silar ned över gatan. På själva den gamla minnesrika kyrkogården leka svärmar av fattiga, bleka barn bland gravarna, klättra på balustraderna och kräla upp och ner i solljuset över kyrkoterrassens breda trappor. Tomas kom gående över kyrkogården. Det var vid sextiden på eftermiddagen. Kyrkans brokiga tegelspira flammade som en eldslåga i solen. Han hade icke träffat Märta sedan Arvidsons middag, och det hade gått nära en vecka sedan dess. Han hade dagligen promenerat på de gator, där han oftast brukat se henne vid middagstiden. Alla de vackra ansikten, kända och okända, som förr brukat fängsla hans uppmärksamhet, hade som vanligt dragit honom förbi i gatans vimmel; men henne hade han icke sett. Var gingo hennes vägar? Höll hon sig inne, var hon sjuk? Han måste träffa henne. Så erinrade han sig då slutligen, otydligt som om han hade drömt det, att han någon gång under middagen hade lovat att låna henne en bok, som de kommit att tala om. Han letade genast fram den och gick till Döbelnsgatan. Brehms bodde tre trappor upp. I den skumma tamburen tryckte han som hastigast häradshövding Ratsmans hand. Ratsman hade varit där på visit och var just stadd på återväg. Han hade ett kort, ljust skägg och bar pincené. Han såg för övrigt mycket bra ut; hans växt var likväl något spolformig. Märta var icke hemma, icke heller fru Brehm. Tomas satt en stund i det lilla gammaldags förmaket, vars förnämsta möbel var ett mycket vackert gammalt spegelbord i empire, med vit marmorskiva, och pratade med fröken Berger, som han sedan sin barndom kallade tant Marie. Hon tog emot boken, betraktade den med en hastigt prövande blick och lovade att lämna fram den. Det var "Anor och ungdom" av Jac. Ahrenberg.
Instruktionen meddelar i öfrigt föreskrifter dels att Ridd.Sekret, skall föra Adelns prot.. dels att Fiskalen ovilkorligen skall vara närvarande vid pollettutdelningarne i Ridd.Utsk., vaka öfver ordningen i Ståndets plena m. m. d., ulan att Landtmarskalk eller Ståndet eger för hvarje riksdag välja Ridd.Sekret, eller Fiskal. Förmodligen är det i konseqvens härmed som Instruktionen förordnar huru öfrige befattningar vid riksdagen skola mellan de andre tjenstemännen vid kansliet fördelas. Utsk. saknar således anledning att i denna punkt tillstyrka någon förändring. Slutligen får Utsk. vördsamt anmäla, att Utsk. på flera ställen i Instruktionen vidtagit smärre ändringar i redaktionen, utbytt utländska ord mot Svenska ni. m.; och har Utsk. härhos skolat öfverlemna ett, i enlighet med de gjorda förändringarne, affattadl fullständigt exemplar af Förslag till Instruktion för Ridd.Direlitm och Riddarhusets tjenstemän; hvilket dock allt till H. R. o. Ad. närmare ompröfning hemställes. Trenne ledamöters reservationer åtfölja j). Stockholm den 22 April 1851. På RiddarhusUtskottes vägnar. Ludvig von Stedingk. H. F. Dalman. *) Ifrågavarande reservationer äro särskildt tryckta och finnas intagna i slutet af häftet. 00 Den 17 Maj. Förslag till Instruktion för Riddarhus-Direktionen och Riddarhusets Tjenstemän. Första Artikeln. Om RiddarhusDirektionens sammansättning och åligganden. § 1. Ridd.Direkt, våljes på sätt 37 § Ridd.Ordn. stadgar, och består af Ordf, jemte 6 ledamöter, hvilka uti sina befattningar fortfara, intilldess nytt val blifvit verkstäldl. I Ordf:ns frånvaro förer den efter Matrikeln äldste närvarande ledamoten ordet. Endast de Sex ledamöterne åtnjuta honorarium. § 2.
1 I 2 _ 1 — 4- _ arbetad 1 skålp. 10 F ri SLÖJDEVAROR eller Fabriks-, [Tand!- verkenoch Manufaktur-varor, i Taxan ej specificerade, [Förb. till införsel 100 R:dr v. 33 l6 —- F ri a — 4 SMERGEL 1 skålp. 2 *_ SMINK och SMINKFLOR 100 R:dr v. 10 . 4 — ,T~ SM sR 1 L U. 1 24 — F ri U I SNUS; a 5 — Spanskt . 1 skölp. 36 — - “ 36 alif annat. .. SNÄCKOR; 1 skålp. — 12 F ri tt till Na 111 ra 1 ie-sam lingar . F ri a F . ri a Kauris och andra slag . 100 R:dr v. 5 . - ■ 4 i SNÖREN, Tarm-, till Ur F ri *1 Sjökort, se Böcker. Skälspäck» se Tran. Skcppsinventarier, se Inventarier. Skildericr, sc Målningar* Skinn, sorn ej inbegripas under Pelsverk: ra och • beredda, se Hildar. Skinn, sorn ej inbegripas under Pelsverk: beredda, se Läder* Sk i nt s, se XJ11 • ■ ■ * • Skirduk, se Väfnader. Slipstenar, se Sten. Snickare-arbelen, se Trädvaror, arbetade. 9 Bevillnings-Vlshotlels Förslag lill Tulltaxa. T ullvärde. Qvantitet för Tuilberäkn. Införsel-tull. Utförsel-tullf ■ SOCKER: Mascovad eller brunt Cassonade, 8 Terres och Tetes, saint hvitt puder-socker i skalp. 2 Krossadt, Lumpoch Havanah— 12 — Terres i skalp. — 4 ä Topp-, Confecl-, Candi och 1 i — 16 — KakI skålp. 12 . l
Från Bonde-ståndet har Utskottet erhållit remiss å en af Riksdagsfullmäktigen Olaus Eriksson från Bolms län väckt motion, deruti, med erinran om den för 2:ne år sedan i Paris aflidne Gravören J. E. Åkerbergs förtjenster, synnerligen med afseende å de stämplar, som vid förfärdigande af Riks-bankens sedlar begagnas, blifvit föreslaget, att, som Akerberg efterlemnat flera barn i nödställd belägenhet, Rikets Ständer måtte bevilja ett efter omständigheterna lämpadt understöd till dessa barns uppfostran; men i saknad af närmare kännedom om de af motionären uppgifna förhållanden, finner Utskottet ej skäl att till denna motion tillstyrka bifall. 106:o. Vidare har Utskottet till pröfning förehaft en inom Preste-ståndet af Kyrkoherden Schönbeck väckt motion, deruti han erinrat om de sorgliga omständigheterna vid högstsalig H. K. H. Kronprinsen Carl Augusts år 1810 inträffade hastiga dödsfall samt de orättvisa misstankar, som dervid drabbade H. K. H:s Lifmedikus Doktor F. J. A. Rossi, hvilken ock i anledning deraf blef förklarad förlustig sin befattning såsom Lifmedikus och förvisad från landet samt derefter bosatte sig i staden Schwerin, der han såsom praktiserande läkare förvärfvade sig och sin familj ett nödtorftigt uppehälle, till dess han år 1854 vid 70 års ålder afled, efterlemnande en oförsörjd sjuklig dotter i behöfvande omständigheter.
Sedermera liar nu nyligen från samtlige Riks-Stånden till Utskottet blifvit remitterad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (jN:o 68) till Rikets Ständer, angående låneanslag till återuppbyggande af staden Wenersborg, deri Kongl. Majrt i Nåder behagar föreslå, att Rikets Ständer må i den ordning och af de medel, som dertill finnas lämpliga, anvisa en summa af i5o,ooc R:dr, att, enligt Dess Befallningshafvandes förslag, fördelas sålunda, att för återuppbyggande af Rådhus, Skolbus, Boställen för Kyrkoherden och Skol-Lärarne anslås R:dr 20,000 samt för enskilde Tomtegare, som förbinda sig, alt, i öfverensstämmelse med den blifvande Byggnads-Ordningen, uppföra nya Hus och Byggnader 128,000 och att detta låne-understöd måtte utgå under följande hufvudsakliga vilkor, nemi.: 1:0 att för de lån, sorn utaf berörde anslag utlemnas, ränteoch capital-afbetalning under de fem första åren icke kommer att erläggas; grundande Kongl. Maj:t Dess Nådiga framställning i denna del å Wenersborgs invånares i allmänhet redan före eldsolyckan kända medellöshet, som genom Cholera-farsotens härjning ökats, saint deras närvarande fattigdom och betryck; 2:0 att, sedan lånen i fem år utestått, låntagarne skola från och med sjette årets början och framgent, till dess skulden är gulden, erlägga fyra för bundradet om året i ränta, och två för hundradet af primitiva lånbeloppet, såsom capital-afbetalning hvarje år; samt 3:o att en hvar låntagare skall förbinda sig att, efter fastställd plan och ritning samt gällande Byggnadsordning och inom den tid, sorn af vederbörande bestämmes, låta af sten, kalkbruk eller annat tjenligt, icke eldfängdt ämne uppföra den eller de Byggnader, för hvilka lånet sökes; börande låntagaren för uppfyllandet af denna förbindelse, liksom för ränteoch capital-afbetalning jemte öfrige vilkor, ställa sådan säkerhet, som Rikets Ständer finna för godt bestämma i enlighet med hvad i dylika fall förut egt rum.
Sedan Comiterade i det föregående yttrat sig angående uppbör53. g. Omjcondens verkställande, förekommer i ordningen frågan om controllerne trollerne. derå. På sätt förr nämndt är, åligger det, enligt hittils gällande stadganden, Häradsskrifvarne att vid uppbördsstämmorna vara tillstädes för att annotera de qvittenser, som af Kronofogdarne för då inllutne medel utfärdas, hvarefter uppgift derå bör Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelas, på det tillsyn må kunna hafvas, att medlen i föreskrifven ordning och tid af uppbördsmännen levereras; äfvensom Häradsskrifvarne skola, dels efter granskning af Uppbördsboken, uti hvilken, och icke på några bilängder, det vid stadgadt ansvar åligger Kronofogden att inflytande utskylder anteckna, dels på grund af föreskrifne, fastän sällan iakttagne, mänadsliqvider emellan Kronofogdarne och Länsmännen för den uppbörd, de sednare besörja, månatligen uppgifva den sålunda till deras kännedom komna uppbörd, som efter stämmorna influtit. Vid Summariska Redovisningens afgifvande skola Kronofogdarne med i sockenstämmor bestyrkte restlängder verificera beloppet af utestående kronoutskylder, hvarjemte för hvad, som finnes på panters försäljning beroende, behörige pantlistor böra företes. Då Comiterade redan i det föregående, i sammanhang med frågan om utskyldernes debitering, yttrat sig öfver det för vinnande af controll i sådant afseende framstälda förslag att för Fögderi-uppbörden använda stämplade qvittensblanketter, hvarigenom behofvet af Häradsskrifvarnes annotation af Kronofogdarnes qvittenser skulle upphöra, samt Comiterade detta förslag biträdt, erfordras nu endast att utlåta sig angående de föreskrifter i öfrigt, rörande uppbördscontrollerne, som deraf må föranledas.
I anledn. af de anmärkmr, som här blifvit gjorda, i afseende å den inskränkning Utsk. har gjort, rör:de ansvaret för slutne rekommenderade bref, så anhåller jag alt få yttra några ord om anledn: n hvarföre jag icke annat kan, än helt och hållet instämma med Utsk. Så vidt fag vet, finnes icke något land, der Statsverket emotlager bref under sluten rekommendation, hvarför de åtagit sig ansvarigheten, och den risken är ganska stor. Det har visserligen förundrat mig mången gäng att enskilda personer, för att bespara 4 sk. b:co eller besväret att gå eller resa till posten, hafva underkastat sig den betydliga risk, som sker, ty i händelse brefvet, på ett eller annat sätt blifvit öppnadt, hvarpå exempel ingalunda saknats, så är ens ersättningsrätt försvunnen. För postverket är äfven risken i den tiel af mindre ärlighet, som nu inträffat, icke ringa. Det behöfves icke mer, än att två personer, som icke blifvit dömde af med äran, så att de hafva rättighet att Den 17 Juni. 127 svärja om det behöfves och skrifva den ena till den andra, samt tillställa på det viset, som det tillgick när ett poströfveri för någon lid sedan inträffade, nemi att helt nära staden, derifrån postiljon var, röfvades han, och blef skjuten, så att han föll af kärran och man fick icke reda pä röfvaren. Om nu detta lyckas och afsändaren går ed på den summa som har legat inuti brefvet och kan uppgifva numror på de sedlar, som finnas deruti, helst efter nuvar. förhållande, då man kan sluta sig till nummerföljden, och följaktligen derigenom ingen svårighet uppkommer, så har postverket skyldighet att lenina ersättning, summan må uppgå till hvilket belopp som helst. Något slags botemedel deremot, måste nödvändigt skaffas och man bör hålla Bevilln.Utsk. räkning för dess stadgande i detta fall, äfven om det kan vara obeqvämt för några aflägsna landsorter, alt få resa några mil för denna öppna rekommendation. Gr. Ridderstolpe, Fredr.:
Den värde Talaren har nämnt, att omkring j6go räntan i England inan och man emellan var -n°, under det att den i Sverige var ^ under samma tid betalte Engelska Regeringen för sina lån, ty före 1688 fanns i England ingen säkerhet, och Staten ägde ingen credit. Så väl Stuartska Regentema, som Cromwell våldförde sig på enskilta mäns Egendom. Banken kunde icke 952 Ven 19 Julil -f ni Stiftas, förf an efter revolutionen. Sedan har rärr tan oafbrutit fallit, och sänkningen af räntorna för Statslånen har beredt sänkning i räntorna för enskilta. Under Carl Ws och Frans I:s tid måste B?’ genierna betala ränta på sina lån. De lago i händerna på de större capitalisterne; de små capitalisterne kunde icke täfla med dem, då det icke fanns något regleradt Statslåne-systern. Men månne man lånte mindre, för det att räntan var hög, och var det icke nationerna, sorn fingo bf-> tala skulderna? Om England skulle falla, såsom den värde Talaren förespår, så blir icke dess Stats-skuld or* saken dertill, utan de andra Nationernas sjelfständighets-känsla, hvilka, om de skulle finna, att da njutningar sorn Britterne bereda åt dera, hlifva för kostsamme, och hindrar deras förkofran, lika* sorn Americanerne gjorde, upphöra att längta ef* ter dem. Då Englands Begering för ett år se* dan nedsatte räntan på 155 millioner Stats skuld, uppsades Borgenärerne; hade de ej velat ingå i de föreskrifna yilkoren, så hade andra gjort det. Herr Rosenblad, Bernhard'. Jag anhåller, att först få lenina några upplysningar rörande vissa facta, vid hvilkas anförande jag förmodar misstag hafva insmygt sig. Då Engelska Statsskuld-systemet under Wilhelm III infördes , var ej rän*. tan enskilte emellan 10 procent,såsom här blif« yit anfördfi '1 'Deri 19 Julli f. ni. 9531 Högsta lagliga räntan var 6 procent (Se Smiths Réchesse des Nations, Traduction de C arni er T.
Med iakttagande af någon den allraringaste slutkonst tror jag man svårligen kan komma derhän, att fyllnadssumman 18 >5 skulle blifva mindre än föregående åren, när statsutgifterna för nämnde år blifvit ökade. Rättast hade således varit, om StatsUtsk. sökt utreda hufvudfrågan, eller huru mycket Statscont. be hofver i följd af R. St:s beslut, att stats regleringen skall börjas år i835, ehuru de ökade inkomsterna ej börja förrän 1836. I detta afseende har jag uppgjort en calcul, hvilken jag tager mig friheten nu framställa, och hoppas, att StatsUtsk. deråt vill skänka någon uppmärksamhet vid den återremiss, jag hoppas att R. o. Ad. ej må bestrida. Statsverkets utgifter enligt i835 års reglering äro bestämda till r:dr 9,698,190. enligt i83o års reglering , 9,206,200. Difference mera i835 än i83o af b:co r:dr 49ij99°- till hvars betäckande för Statscont., med bibehållande af i83o års inkomstreglcring, kan påräknas tillgång genom högre inflytande inkomster än vid i83o års reglering beräknades, nemi.: af Tullmedel för i835, calculerade inflytande med 2,600,000. för i83o beräknade till 2,411,000. öfverskott 189,000. Chartae-sigillatae-medel för 1835, calo. inflytande med 35y,ooo. fqi' i83o beräknade till 3oo,ooo. öfverskott 57,000. Postmedel för 1835, calculerade inflytande med '. 4^0,000. för i83o beräknade till. 35o,ooo. öfverskott 100,000. Statsverkets ord. ink om st er upptagna i835 till 4>°38j5oo. för i83o beräknade till 3,867,644. öfverskott 170,856.
Voteringen utföll med 19 nej mot 15 ja, och som jag då delade minoritetens mening, får jag nu reservera mig mot majoritetens tillämpning af ofvannämnde beslut i frågan om Nummer-Lotteriets indragning, dels af det skäl, att Nummer-Lotteriet visserligen icke är någon grundskatt, dels derföre att, om vinsten af denna inrättniag utgör en ibland Statens ordinarie inkomster, sådane, enligt 57:de, 59:de, 64:de och 80:de §§. Regeringsformen, icke kunna förändras eller borttagas annorlunda, än på det sätt, som 75:te §. Riksdass-Ordnineen föreskrifver.” O O «• - Uti denna reservation instämde Hrr Prostarne Ostberg och dfzelius samt Riksdagsfullmägtigen N. Strindlund. Af Herr Prosten Stenhammar: ”Ovillkorligt har jag ej biträd t beslutet, att Kongl. Nummer-Lotteriet må upphöra. — Den fåkunnighet, som hitintills i Lotteri-spel sökt en lek för hoppet och inbillningen, är icke utrotad, om denna inrättning afskafTas. Kunna andra inrättningar af enahanda art uppstå, eller kan det icke förebyggas, att långt skadligare tillfällen öppnas för den bedragna spelsjukans förvillelser, så vore ändamålet förfeladt. Ehuru jag visst icke misskänner de moraliska bevekelsegrunder, från hvilka beslutet utgått, anser jag dock dervid böra fästas det uttryckliga Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 28. 7 0 villkor, att allt Lotteri-spel, utländskt eller inländskt, af Slaten eller enskilda bedrifvet, genom lag förbjudes. Sä länge det under någon form tillätes, är controllén mot missbruk icke möjlig. Allt sedan det nya Statsskicket 1809 inträdde, har Kongl. Nummer-Lotteriets behållna inkomst varit räknad bland ordinarie Slats-intrader. Grundlagens tydliga ordalydelse, såsom den blifvit uppfattad af alla föregående, äfven sistförllulne Riksdagens Slats-Ulskott, Conslilutions-Ulskott och Ständer, medgifver icke den ena Statsmakten ensam rätt alt besluta om dessa intraders upphörande.
Lyckeby åj som utfaller i Saltsjön vid Lyckeby, eller det fordna Lyckå; Ronneby äJ som flyter förbi Ronneby Köping och * mii derifrån utfaller i hafvet; samt Mörrums «, sora utfaller vid Elleholm. Mindre betydliga äro: Slittorps ånj som genomlöper Fridlefstad och Rödeby socknar och utfaller i hafvet vid gränsen imellan Östra och Medelstads Härader; Nettraby å_, som vid Nettraby utfaller i hafvet; Bräkne ån, som genomlöper Bräkne Härad och vid Sonekulla Häradshöfdinge-Boställe har sitt utlopp, samt Ryedahls ånsom inom Listers Härad utfaller i sjön Wesan och derifrån, under namn af Norje än_, har sitt utlopp i hafvet. De flesta af dessa strömmar formera flera vattenfall då de nalkas kusten, hvaremot de på flera ställen i det inre af Provincen lugnt framgå genom låga och släta bäddar, der de förorsaka betydliga uppdämningar å ängsoch betes-markerna, hvaraf så kallade mader och kärr uppkomma. Så genomlöper Lyckeby å, på en sträcka af mer än en mil, släta marker, som till flera tusen tunnland lida af vattenstånd. På samma sätt Nettrabyån vid dess lopp genom Tvingsoch Fridlefstads socknar, äfvensom hela trakten omkring insjön Wesan är i hög grad vattensjuk och i behof af förbättring, oberäknadt alla smärre kärrtrakter vid mindre bäckar eller sjöar. Klimatet liknar i det närmaste Skånes. Strängare vintrar äro sällsyntabafsvmdarne försmälta här snön vida tidigare än i det ofvan liggande Småland, hvarföre ock vårens ankomst börjar tidigare, utan att den ändå hinner någon fullbordan förr än Sveriges nordligare Provinser hunnit befria sig från Nordanvindens kyla. Också är det en egenhet, som är svår att förklara, att, oansedt denna kust-province liksom stupar sig mot solen och derföre mer än mången annan synes böra upphämta dess verkningar, bibehåller likväl jorden, under vårtiden, vida längre sin fuktighet, hvarigenom vårarbetet vanligtvis här fördröjes flera veckor sednare än i Provincer som ligga vida längre i norr.