Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. i underddiet anhålla, det K. M. ville genom någon eller några dertill utsedda nitiska och skickliga personer låta utarbeta och till allmän kännedom sprida ett i möjligaste måtto fullständigt Sammandrag af administrativa och ekonomiska författningar, vare sig såsom fortsättning af det utaf KammarEådet Branting för tidrymden intill år 1825 utgifna, eller enl. den förändrade plan, som må finnas vara för ändamålet mera tjenlig. Jag anhåller, att denna min motion, hvilken torde få remitteras till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk., måtte tillika varda kommunicerad resp. MedSt:n. Eemitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. samt kommunicerades MedSt:n. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, upläste en motion af följande innehåll: Utvecklade och kraftiga kommunalinrättningar äro den sansade frihetens säkraste kännemärken. Genom dessa väckas kärlek till och intresse för det hela, genom dessa vänjes medborgaren att verka, ej allenast för sig, utan äfven för andra, genom dessa spridas laglydnad och ordningsanda. Ett land, der sjelfstyrelsen nedträngt till folket, låter lika litet förtrycka sig, som förleda sig till obetänksamma utbrott. England framstår som ett lysande exempel på denna sanning. Äfven våra Norska bröder hafva lifligt upfattat den. Den der sedan 1837 införda Förmanskapslagen har redan visat lika oförväntade som glädjande följder. Olyckligtvis kunna vi ej berömma oss af samma uplysning. Våra kommunalinrättnin - Den 22 November. 339 gar, de äldsta i Norden, hafva småningom och systematiskt försvagats. Kraftlösa qvarstå de nu nära nog som ett dåligt skämt på en stor tanke. Liknöjdhet och obenägenhet äro de gifna följderna häraf. Allmänt beklagas detta, ehuru mången framhåller denna bedröfliga ställning såsom bevis att nationen ännu ej är mogen för sjelfva saken. Man vill då icke inse, att just i kraftlösheten ligger orsaken till liknöjet. Hvem vill bortkasta sin tid med att sitta såsom almoseutdelare i våra SockenNämnder? Stort annat äro de ej.
Min tanka, i anledning af hvad sålunda utredt blifvit, är den, att som skyldigheten för Båtsmansrotarne att prestera Båtsmanstordubbling till tjenstgöring under krig, är grundad uti 1690 års allmänna Båtsmanscontract, hvilket ännu är gällande; så kunna Båtsmansrotarne, i förmågo deraf och högstberörde Kongl. Förordning af den 23 April 1811, icke undgå att denna Skyldighet, enligt hvad Höglofl. Besvärsoch OeconomieUtskottet, uti dess välgrundade Betänkande, sig utlåtit, än vidare fullgöra. Ännu en omständighet, som utgör ett vig* tigt skäl för den tanken jag yttrat, om Bätsmansrotarnes skyldighet att prestera FördubbJingsBåtsmän, är den, att om Båtsmansrotarne derifrån befriades, skulle det, vid större Sjöexpeditioner i krig, bristande antalet af Båtsmän till flottornas bemannande, komma att tagas af förstärkningsmanskapet, oaktadt under sista Conscriptionen, då det var till det conscriberade manskapets val lemnadt att anmäla sig, efter lust och fallenhet, till tjensgöring antingen vid Landtarmeen eller på Flottan, erfarenheten visat att få funnos sorn hade lust för Båtsmans tjenstgöring , och således de conscriberade hädanefter tvingas att, emot deras vilja blifva Båtsmän, hvilket, utan tvifvel, skulo på allmänna opinionen om Conscriptionen, som el - 103 Den 3 Augusti. jest nu mera vunnit nationens bifall, hafva en elak verkan. Grefve von Lantingshausen) Endast j afseende på Friherre St a e Is tvekan huruvida Båtsmansfördubblingen hörde till Indelningsverket, hade jag arnat yttra några ord; men Herr -StatsSecreteraren har nu så väl utredt saken att jag ej har något att tillägga. Friherre von Stedingk, Victor, som anmält sig att tala, yttrade sig vara förekommen af Herr Lannerstjerna, och tillstyrkte således endast bifall till Utskottets Betänkande. Friherre Cederström, Rudolf: Jag, för min del, anser saken icke vara tillräckligen upplyst af hvad Herr Lannerstjerna behagat anföra.
''Svarande eller förklarande part, som under målets handläggning, elfer innan deruti meddeladt utslag vunnit laga kraft, begär att utlösa expedition, erlägge lösen derför efter samma grunder, som för kärande, klagande eller sökande stadgade äro. Expe - 360 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 433. dition, som eljest begäres af sökande eller förklarande, eller af annan, som icke, enligt denna författning, har skyldighet att expedition utlaga, skall utlemnas mot den för afskrift lastställda lösen.” Rikets Stander framhärda &c. Stockholm den 19 Srplember 1837, x o isa Uppl,ist och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Sept. 1857, Presle-Slåndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 llonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående dels förhöjning i resekostnads-ersuttning och dagtraktamente för särskilda sä väl silin diga sorn extra domare i brottmål, dels skjulsoch tråklaments-erslitlning lill Häradshöfdingars skrifvare-bilräde vid extra förrättningar. (Lagsamt Allm. Besv:s o. Ekon. Utskrs Bet:de N:o 31.) S. A. K. Vid förehafd pröfning af väckt fråga om förhöjning i dagtraktamente till extra domare i brottmål hafva Rikets Ständer funnit, att den ersättning i sådant afseende med en riksdaler banko om dagen, som dem nu enligt Kongl. Förordningen den 10 April 1810 bestås, är alltför ringa och icke ens tillräcklig för bestridande af de nödvändigaste lefnadskostnaderne; äfvensom Rikets Ständer, i sammanhang härmed, fästat uppmärksamhet derå, att, enligt Kongl. Brefven den 1 Mars och 28 Juni 1815, utgår lill de i vissa domsagor tillförordnade ständige brottmåls-domare dagtraktamente med två riksdaler banko om dagen.
Han ville så gerna tro det, men småningom delade och spred sig den nimbus, som sömnen dragit omkring själen, sanning och dröm skiljde sig noga åt, och stodo nakna vid hvarandras sida, lika nog, men äfven med sina betydliga olikheter; ty sanningen var och förblef sådan den var, och drömmen hade fogat sig in i Gunnars nuvarande tänkesätt, hvilket – förvånande nog – var vida lugnare och fredligare än förut. Gunnar tyckte sig åtminstone slutat ett stillestånd med lifvet, ville ej bekriga det från alla håll, utan afvakta hvad det kunde hafva att bjuda i försoning. Han började – allt qvarliggande der uppe på höskullen – att noga genomgå morgonens händelser, och svor till, vid tankan på det myckna bränvin han före utgåendet förtärt, och som gjorde att hans minne i åtskilligt var dunkelt nog, ty han var icke i stånd att sjelf kunna redogöra för sig, om han slagit patronen mycket, eller litet, eller alldeles obetydligt. Hans sinne hade i detta ögonblick varit i sådan gäsning, att hvarje måttstock gått förlorad, och öfver hans minne hade lagt sig ett töcken, som Gunnar suckande tänkte att tiden får bäst skingra. I denna sinnesstämning reste sig Gunnar slutligen upp, kände sig tung och ruskig, men föresatte sig att slå bort alla dessa känslor, och ingick sent omsider i stugan. Lena, som trodde honom nu först vara hemkommen, bjöd honom mat och bränvin. Gunnar antog det förra, men afslog med stor vedervilja det andra, och den tanken framstod för honom, klar och redig, att alla de ögonblick af sitt lif, som Gunnar ångrat, hade alltid varit, mer eller mindre, fuktade af «det leda bränvinet». Gunnar försvor det nu för evigt, fast tyst inom sig, åt med nästan bättre smak än förut på länge, och af en besynnerlig motsägelse i mennisko-naturen, var ovanligt vänlig och blid mot alla, samt tog – för allra första gången i Lenas närvaro – lille Gustaf upp på sitt knä och gaf honom af sin sena middagsmältid. Men rörde sig något, hördes minsta buller, så såg han väntande och med en viss oro åt dörren, lika som anande att någon – han visste ej rätt hvem, skulle komma och säga något – han visste ej rätt hvad.
Ständernas åtgörande skulle till ett efterlängtatlt slut befordras, samt att detta förhållande föranledde dertill, att Kongl. Maj:t, för att söka förekomma söndring inom landet och tillvägabringa den endrägt, som ensamt kunde emot yttre fiender och inre oro gifva staten styrka till lugn utveckling och förkofran, ansett sig af Konungslig pligt uppmanad, att framlägga förslag till representationens ombildning. Deri öfvertygelse om omöjligheten, alt utan Konungens medverkan komma till målet, hvilken sålunda framträdde, kunde icke af någon omständighet förändras; och de enskilda försök, som, efter vanligheten, jemväl under förra riksdagen gjordes, för att tillvägabringa en förändring, Konititutioni-Utskottete Memorial, N;o 6. dring, visade bäst genom frågans behandling, så väl i Konstitutions-Utskottet, som hos Ständerna, och ändtligen i förstärkta Utskottet, att en större kraft erfordrades för frågans lösning, än den, som tillhörde någon fraktion af de olika meningarne inom Stånden. Icke desto mindre har ej eller vid denna riksdag något förslag till representationens ombildning blifvit af regeringen framlagdt; och det torde således med skäl kunna antagas, att Konungens nuvarande rådgifvare afse att lemna denna fråga åt det öde, som inom vår splittrade och söndrade representation väntar hvarje förslag, som icke underslödjes af de kraftigaste bemödanden å regeringens sida.
Utbalancerad större ränteskuld vid ]832 års slut, än en dylik skuld utgjorde d. 1 Januarii 1829 Summa af tillkomne skulder . Men när härifrån afgå följande, under ofvanberörde tidrymd, dels genom contant betalning och dels genom afskrifning, förminskade och försvunne skulder, nemligen: Genom contant betalning förminskade.- Inlöste äldre Riksgälds-Contorets Obligationer med 5 procents ränta Inlöste 3 procent-Reverser ... Dito Obligationer utan ränta, utgifne såsom ersättning för Svenske medborgares, genom skeppsuppbringningar, lidna förluster Till år 1833, på anslaget till Stalsbehofvens fyllande, inbalanceradt ett mindre inneslående belopp, än Siats-Verkets fordran på detta anslag utgjorde den 1 Januarii 1829 Det på 1823 års Creditiv på Banken, i och för upplåningen emot 3 procent ränta, den 1 Januarii 182g assigneiade belopp, liqvideradt med 886,270 52.36c 20,050 27,875 290,806 469,489 10t,763 S:a ll:dr Genom afskrifning.- Knligt Rikets Ständers beslut, är Bankens fordran hos Riksgälds-Contoret för begagnade förskott emot discontvdt .t | 909,984 53 >.6 27 '9 12 8 7,086,081 Transport | 909,984|.*| 8*7,086,081136| t|5,314,463| 4|,-i| Stats-Utskollets Utlåtande N.o it8. •y. proc. ränta» förd inom linien Rtdr samt ordentligen afskrifue skulder. a) Återstod af den så kallade gamla Riksgälden 191: 3. 6. b) Kgl. f.d. KrigsComitcens af Riksgälds - Contoret accepterad Invisning, Capital .. 100:
Jag tänker mig, att en kritiker måste känna någonting liknande, om han är äkta, det är derför jag tror, att ni skall förstå mig. När jag säger, att jag älskar konsten, menar jag icke min egen literära verksamhet, icke heller blott den literatur som nu finnes, utan snarare den ännu ofödda, den som kan komma, eller som skall komma, eller som borde komma. Jag älskar den sanning som bör sägas, och som aldrig kan få uttryck utan genom den som är konstnär, derför att ingen annan är så fullt herre öfver uttrycksmedlen – sanningen om menniskors handlingar och känslor. Derför väcker hvarje famlande försök inom literaturen mitt intresse, om det blott visar tecken till begåfning och sanningskärlek; derför hatar jag den tomma, sjelfkära medelmåttan, som sätter sitt mål så lågt, att hon med ledighet kan hoppa deröfver, för att sedan göra en clowngest åt publiken och säga: »nu är det gjordt! Det var inte svårt alls!» Det är också derför den abstrakta, moraliska tendensen intager en så underordnad plats i mitt eget arbete; jag koncentrerar hela min uppmärksamhet på den psykologiska sanningen. Om den person jag skildrar handlar rätt eller orätt? — När man frågar mig om det, då stirrar jag upp förvånad och måste tänka mig om först, ty det der har jag knappt haft tid att tänka på, och det just för det jag bemödar mig om att arbeta samvetsgrant. Jag skall visa utvecklingen af den handlandes tankegång, jag skall söka att upptäcka de hemliga driffjedrarne, visa hur gerningen sker, framlägga de nödvändiga följderna. Det andra? Det kan ju moralisten påpeka eller läsaren sitta till doms öfver. Det hör inte till mitt fack. Och i det som inte hör till mitt fack är jag lekman. Jag tänker, att en arkitekt, som med hela sin själ är inne i sitt arbete, – som ömsom bygger rådhus, kyrkor, skolbyggnader och villor, som oförtrutet afväger, ritar, konstruerar och mäter – han kunde bli så der förlägen, om man ville, han skulle yttra sig i en religiös tvist eller en skolfråga. Och det fast han bygger kyrkor och skolhus!
På ofvan anförda skäl och under åberopande deraf, att omförmälda, år 1832 utfärdade Kongl. Bref endast uti ett af rikets län blifvit offentligen kungjorrit, har motionären, dels för vinnande af enhet vid utgörandet af ifrågavarande kommunal-besvär. hvilket, enligt hans förmenande, borde, på samma grund enligt hvilken det åligger indeldta krigsmanskapet till häst och fot, jemväl till de med torp och rotelöner försedde båtsmännen utsträckas, dels ock på det att stadganderne om samma besvär måtte vinna större tydlighet och bestämdhet, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla »om det allmänna stadgande i en förnyad nådig kungörelse, med upphäfvande af de ofvan åberopade i ämnet, att, så länge 1764 års föreskrifter om alla rikets undersåters delta-, gande i strömrensningar efter matlag, hvartill blott de böra räknas, som hafva ko, fortfara att vara gällande, samma skyldighet också må, med ett dagsverke för hvardera, aliaga allt indeldt krigsmanskap till häst och fot, samt det på rotar indeldta sjöfolket, med befrielse likväl för manskapet under de tider på året, då vapenöfningar pågå eller i allmänhet nar tjensten lägger hinder i vägen för dylikt biträde af manskapet, äfvensom att kallelserna 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JYs 9. härtill ma inom församlingarne, enligt i sockenstämmor uppgjorda längder öfver de arbetsskyldige, utfärdas af vederbörande kronolänsmän, med biträde af fjerdingsoch sexman, som skola vara förbundo att behöriga förteckningar öfver de under deras tillsyn verkställde årliga strömrensningsarbetena föra, samt i sockenstämmor till godkännande och justering likaledes förete.» Utskottet bar tagit motionen i öfvervägande; och hvad först angår motionärens framställning om behöfligheten deraf, alt den i Kongl.
Maj:t från bemälde embete ingifven en i omförmälde hänseende uppgjord ritning, hvilken afsåg det nya residensets uppförande, i en tvåvånings hufvudbyggnad och två envånings flygelbyggnader, af tegel på grund och sockel af gråsten med lokaler i hufvudbyggnadens öfre våning till bostad för Landshöfdingen, samt i nedra våningen till embetsrum för Länsstyrelsens serskilda afdelningar, Provins-Landtmäterikontor och arkiv, hvarjemte flyglarne innehöllo nödiga uthuslägenheter; och var denna ritning åtföljd, dels af en närmare beskrifning deröfver och dels af ett kostnadsförslag, slutande å en summa af 130,000 R:dr Runt. Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 25 Detta ärende blef derefter den 6 Febr. 1863 i underdånighet anmäldt inför Eders Kongl. Majit, som likväl icke fann skäligt att af Rikets då församlade Ständer begära något anslag för ifrågavarande ändamål.
Men i sitt enskilda lif bör man vara fridlyst, för så vidt den satsen står fast, att en menniskas handlingar tillhöra henne sjelf, så länge hon ej kränker andras rätt. Det är detta, Strindberg ej respekterat. Och hvad angår de stötar, tvifvelsutan ganska känbara, som Strindberg sjelf fått emottaga, så har detta varit en sak, som han bort från början ej blott förutse, utan äfven när angreppen verkligen kommo, vara man alt bära. Det fins bland Strindbergs ungdomsskrifter en för hela hans författarskap mycket karakteristisk saga, hållen i fornnordiskt manér. Det är den gamla sagan om askepilten, omsatt i en säregen form, han som ej fick vara med, när bröderna drogo i härnad, derför att ingen visste, hur stark han egentligen var. När han då gifvit sitt mandomsprof, sprang han i båten, och “ draken blef rodd ut i fjorden för att komma till väder! “ Solen gick ned. Landet låg som en ljusblå rand bakom dem. Då hördes ett dån i luften. “ Hvad är det ’? sad ’ Ån och sprang upp. “ Det är vädret, som kommer. “ “ Ha vi långt qvar? “ “ Vi ska börja nu “, sa Thore och lät hissa på. “ Den har till titel “ Början af Ån Bogsveigs saga. “ Den är kraftigt gjord, men den rätta fortsättningen har ännu ej kommit. När man tidigt kommit “ långt ut, “ bör det vara en stolt fröjd att veta sig kunna komma ännu längre.Hur går det med de stora frågorna? Af Nestor. Så har sports man och man emellan, dagen om, de senaste veckorna. Har någon sagt: hvad nytt? så har det fallit af sig sjelft, att han menat något nytt om de båda “ stora frågorna “. Har en annan sjelfmant berättat, hvad han om dem förnummit, så har en tredje, en fjerde, en femte till bekräftelse eller - motsägelse yttrat: det och det hörde jag af den och den, eller det och det sade mig någon, som är väl underrättad, men jag får icke uppge hans namn.
Efter delta förslag uppstår en brist i de erforderlige Löne-tillgårigarne äf 5216 Turanor ao Kappar för Scholorne i Landsorterne, och 2857 Tunnor g Kappar för Gymnasierne, hvar* till kommer ett årligt behof af circa 1400 T:r till inköp af Böcker, Chartor, Skrif materialier m. m., åt medellöse Scholaä-piltar, till Emeritorum Löner eller Pensioner, samt till Byggnads-Fond för Gymnasier och större Scholshus, eller tillhopa 9483 Tunnor 2g Kappar, till hvars fyllande Cotnmitéen, efter dess plan, icke kan uppgifva mer, än circa 2800 Tunnor, utom jooo Tunnor, som Commitéen förmodat kunna påräknas af Presterskapets Behaglig tid* Förlänings-Spannetriål, som kommer att indragas, och af Biksens Ständer blifvit åt Schöl®, veiken beviljad, <932 Stats-Utskottcls Betänkanden'. Viii upptäckten af en så betydlig brist, har iCommitéen trott sig^ böra uppgöra det i afseende på behofven mera inskränkta Förslaget N:o 2, hvilket Commitéen i underdånighet underställt Eders Kongl. Maj:ts höga pröfning, icke såsom den plan, hvartill Commitéen önskade, att allmänna Uppfostrings-verket kunde bringas, men såsom den, enligt hvilken verkeliga förbättringar, utan allt för lång tids utdrägt, eller oöfvervinnerliga svårigheter skulle kunna åstadkommas. Uti detta Förslag har Commitéen inskränkt sig till det minsta antal af nya Scholor och den minsta utvidgning af redan varande, hvarmed orterne kunna sägas vara någorlunda hulpne. Lärarnes
Ifrågavar. sak ang:de de Halländska hemmanen kommer naturligtvis att behandlas af Konungen, så snart Ständernes skrifvelse kommit Konungen tillhanda, hvarefter Ständerne hafva att afvakta svar, och då detta svar ankommit, blir det tids nog att tala derom. Detta har deremot ingenting att skaffa med den andra frågan, ty sedan Ständerne beslutat uppskof med noteringen i afseende på de s. k. utsockne-frälsehemmanen i Halland, så faller det af sig sjelft, att innan denna fråga blir reglerad, kommer ej heller någon definitiv rotering i fråga, och någon vacance-afgift ej heller att erläggas; men för de öfriga slagen af hemman inom Halland torde bästa Hr Dalman tillåta, alt samma grunder i detta afseende blifva följda, som i det öfriga Sverige. Hr Dalman: Jag förmodade icke, att det skulle vara Frih. Cederström, som President i K. Kammarcollegium, obekant, att roterings-commissionen hade föreslagit att alla utsockne-frälsehemman i Halland skulle uppföras i ordin, rotering. Delta är förhållandet; och om således Statsoch Ekon.Utsktns betänk, skulle blifva en R. Sits skrifvelse, så följde deraf, att de i roteringslängderna uppförde utsocknefrälsehemmanen i Halland skulle betala rotevacance-afgift. Enär nu Ständerne i en föregående skrifvelse hafva hos Konungen anhållit, alt förenämnde hemman icke må underkastas ordin, rotering, så hemställer jag, huruvida icke det skulle strida deremot, att nu, utan att undantaga dessa hemman, hemställa till Konungen, att alla de af roterings-commissionen i roteringslängderna upptagna hemman skulle beläggas med vacance-afgift.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Till hvad Gr. Sparre yttrat för en återremiss af denna punkt, vill jag göra ett tillägg. Då jag tror att konseqvens i handlingssätt bör utgöra den förnämsta ledningen för hvarje rådslående församling, bör man frånträda StatsUtsk:s Betänk. Om således på sätt Frih. Tersmeden gifvit tillkänna, det är helt och hållet utan ändamål att återremittera frågan, så synes den mig icke kunna förekomma under annan form än den att B. o. Ad:s majoritet skulle biträda den mot Utsk.-s förslag stridande åsigten eller Hr Printzensköld som talar för bifall till den K. Proposm, oell skulle frågan taga den vändningen, får jag förklara, att jag sluter mig till deras mening som yrka återremiss. Hr Printzensköld: Om äfven 3:ne Stånd bifallit Stats Utsk:s Betänk, i denna del, så bör, enl. min åsigt, detta icke blifva en norm för K. o. Ad:s beslut. Jag tror att frågan är till sin princip af den vigt, att det kan blifva nyttigt om It. o. Ad. utan afseende på hvad de tre andra Stånden tillgjort, fatta sitt beslut i öfverensstämmelse med sakens verkliga beskaffenhet. Det är ofta nog ganska vigt att säga: det är icke värdt att behandla en fråga, emedan 3:ne Stånd redan afgjort densamma, men detta visar en liknöjdhet för sjelfva saken, som jag icke kan dela. Yore det en bagatell, kunde jag måhända underkasta mig tre Stånds beslut och lemna saken åsido, men då så icke är, yrkar jag att K. o. Ad. fattar sitt beslut oberoende af de 3 öfriga Stånden. Man må säga sig hafva skäl att bevilja en aterremiss, men jag får fästa upmärksamheten derpå att göromålen inom StatsDepartm och Just.Revision äro så olika, att dessa sednares icke alls äro jemförliga med de förras, och skiljaktighet i förhållanden bör väl föranleda skiljaktighet i beslut. Jag fortfar i mitt yrkande.
Utskottet har tagit detta i öfvervägande och inser väl, att ändring af förenämnde marknadsterminer kan vara af behofvet påkallad; men, som Utskottet redan i dess afgifna Betänkande, N:o 15, tillstyrkt, att en allmän reglering af rikets marknader inåtte, efter vederbörandes hörande, af Kongl. CommerceCollegium blifva företagen och 1102 Besv. och Ekon. Utsk. Betankanden. fen sådan åtgärd vunnit Riksens HÖgloiL Ständers bifall, anser Utskottet den nu äskade förändring, i afseende på Upsala och Norrtelje marknader, lämpligast kunna ske i ett sammanhang med den allmänna regleringen, på det sätt, att behörig anmälan derom göres hos den autoritet, som vederbör; hvadan någon åtgärd af Riksens Högloft. Ständer, i afseende på denna motion^ icke synes vara af nöden. Hvilket dock öfverlämnäs till Riksens Högloft. Ständers feget godtfinnande. Stockholm den 30 Juli 1823. Ankom den 6 Åug. 1823. Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi[jtskotts Utlåtande, i anledning af det återremitterade Betänkandet om Mått, Mål och Vigt. Alla fyra RiksStånden hafva vid öfverläggningen angående Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande i anledning af Kongl. Besv. Och Ekon. Utsk. Betänkanden, 1103 Maj:ts Nådiga Proposition om nödiga förändringar i Rikets Mått, Mål och Vigt begärt återremiss derå på följande grunder. tios Högloft.