Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bih. till R. St. M 229, i anledning af erhållen återremiss å Memorialet, JM 200, med förslag till de stadganden, angående Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk. Ansågs å Preste-Ståndets sida icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 40, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 39, öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetyg, äfvensom i sammanhang dermed utdrag, JM 528, af Hedervärda BondeStåndets protokoll den 7 innevarande månad, innehållande, utom annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti det af Bonde-Ståndet vid pröfning af Sammansatta Utskottets ofvanberörda Betänkande, JM 39, fattade beslut. Med antagande af den å sidan 5 gjorda inbjudning godkände Preste-Ståndet Utskottets i förevarande Betänkande, JM 40, framställda förslag och lades BondeStåndets ofvannämnda inbjudning till handlingarne. Från Vdllofl. B or g are-Ståndet. S.*D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets: Memorial, JM 224, med förslag till stadganden i reglementet för Riksgäldskontoret, angående de med ordinarie statsregleringen gemenskap egande utgifter, de å Riksgälds—Uontoret anvisade kreditiver samt utgifterna för riksdagsoch revisionskostnader, aflöningar och förvaltningskostnader, m. m. Bifölls; och Utlåtande, JM 229, i anledning af erhållen återremiss å Memorialet, JM 200, med förslag till de stadganden, angående Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk.
Jag anser således ”så länge” vara riktigare än ”så vidt”, och anhåller derföre om bifall (ill Utsk:s förslag i 145 §. Hr Hjärne: Het torde vara stridande emot formen att nu göra någon förändring uti 145 g, och jag skulle tro, att Hr von Hartmansdorff oriktigt upfatlat Hr Gr. o. Landtnäs förklaring, hvilken jag tyckte innebar, att ett bifall till nu föredragna punkt icke lägger hinder i vägen att, när 145 § blifver föredragen, förändra ordalagen i densamma. Jag instämmer så mycket heldre i Hr von Hartmansdorffs anmärkn., som jag sjelf bade ämnat framställa den och emedan jag anser den vara vigtig, på det att ingen misstydning må kunna ega rum. Med anledn. af detta Hr Hjärnes anförande och på det icke ytterligare missförstånd om förevande fråga mätte kunna ega rum, erinrade Hr Gr. o. Landtm, ånyo, att Utsk. här tillstyrkt, att ett stadgande om JernKont:s befrielse från bevilln., för så vidt Kont., såsom hittills, använder sina vinstmedel till allmänt nyttiga ändamål, måtte, i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, uti 145 § införas. Hifölles detta, så följde deraf, att berörde, uti 145 § af Utsk. föreslagna stadgande vore af R. o. Ad. bifallet, hvarföre det vore nödvändigt, att den förändring, som ansåges böra ske uti samma stadgande, nu blefve föremål för pröfning. Frih. Tersmeden: Jag kan icke finna annat, än att Utsk. bar rätteligen förfarit, när det uti 4 mom. af 145 § — som innehåller upgift på de personer och institutioner, hvilka åtnjuta befrielse från bevilln. enl. 2 Art. — säger: ”JernKont., så länge dess vinstmedel användas till allmän-nyttiga ändamål”. Dessa ord uttrycka bättre och bestämdare meningen, än om, som här blifvit föreslaget, orden sä länge skulle utbytas emot så vidt, och tillstyrker jag derföre bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff:
N.-o i4. 30) Commerce-Collegii Creditiv består* först af det så kallade stående lånet, sedan 1-73 bestämdt till R:dr 89,101: 5. sedermera af ett serskildt Discontanslag, sorn, efter beslut vid 177S års Riksdag, skulle, från dess då varande belopp, årligen minskas med R:dr 10,000, senare bestämdes till R:dr 202,180: 6. 1, samt åren i8i5 ocb 1818 ökades till ett sammanräknadt belopp af R:dr 910,898: /\2. 8, så att heta närvarande Creditiv utgör en million R:di\ 31) Detta Creditiv beviljades 1756 till ett belopp af 2 tunnor Guld, och bar sedermera oförändradt fortfarit. Det begagnades sista gången 1822 vid branden på Blasieholmen. 3a} Detta beviljades under vissa vilkor år j 818 till högst 600,000 R:dr. 33) Dessa bestodo, för år 1778, endast i den odisponerade delen af Creditivet för Stockholms Brandförsäkrings-Contor; — för år i8o3, i hela delta Creditiv, och hvad som var obegagnadt af Commerce-Collegii; — samt för åren i8a3 —1827 likaledes, med tillägg af den odisponerade delen utaf det Jern - Contoiret beviljade Creditiv. gi/( t. BankoUtskottets Betdnkancle. PU fö * i 51 10 * r o* t* B cw 2. ^ 3 <-rcn *- ef tT • VQ fö . 53 B* • *n 0 0 • g^. CT’ P?’ 650 2 B * fö « ►3 ►ö 2 r • M* O 1 C?
I följd af detta testamente har år 1857, efter boets utredning och persedlarnes förvandling i penningar, Direktionen fått emottaga dels kontant, dels i intecknade skuldebref eller räntebärande obligationer, tillsammans 63,000 R:dr R:mt, jemte fyra stycken af utredningsmännen såsom osäkra fordringar upptagna skuldebref å tillsammans 1,417 R:dr 2 öre, med derå upplupne räntor. Af dessa fordringar grundade sig en, uppgående till 367 R.dr 2 öre, på ett år 1821 af sedermera aflidne Kaptenen C. Westerling utgifvet skuldebref, hvarföre ock Direktionen, enär den lagliga tiden till skuldens indrifvande redan längesedan hade blifvit försuten, låtit densamma i räkenskaperna afskrifvas; och utgjordes de öfriga af 3:ne utaf framlidne vice Notarien E. C. Zander utgifne skuldebref å tillsammans 1,050 R:dr R:mt, deraf 2:ne lydande å tillsammans 750 R:dr med räntor, numera af gäldenäreus broder, Civil Ingeniören O. Zander, som för desamma iklädt sig borgen, blifvit inlöste med 836 R:dr 87 öre. Beträffande åter den 3:dje af Zanders skuldsedlar, som lyder å 450 R:dr, deraf dock 150 R:dr, enligt anteckning å reversen, blifvit afbetalade, så återstår, enär derå saknas åtecknad borgen samt någon tillgång till skuldens gäldande uti vice Notarien Zanders till hans borgenärers förnöjande för omkring 5 år tillbaka afträdda bo icke finnes, endast en utväg, som möjligen kan leda till skuldebrefvets inlösande. Direktionen har nämligen erhållit upplysning derom, att Gäldenärens moder, Enkefru Margaretha Wilhelmina Zander, född Beckstedt, såsom säkerhet för de af Presidenten von Hartmansdorff hennes söner lemnade försträckningar, åt honom öfverlåtit en af hennes man, framlidne Rådmannen J. G. Zander, och Borgmästaren N.
Visserligen känner äfven jag att Engelske Fabrikater säljas till underpris, icke blott i hänseende till andra länder, men äfven inom England; mea detta har jag sett äfven i andra länder. Jag har sett Fransyska varor säljas till underpris uti Fransyska colonier. Detta måtte icke hafva varit lör att hindra Fabriksrörclsen; utan det kommer af Fäbrikanternes behof att sälja, hvilket de måste göra när de icke längre kunna behålla sin vara. Jag kan således icke erkänna sammansättningar i länder der en tillverkning af många millioner skulle sammansätta sig för att vinna en export af kanske 100 ooo R;dr till ett annat Land. Det ligger ej i menskliga naturen en sådan enighet. Men jag har ett helt annat skäl hvarföre jag icke tror att man i detta ögonblick bör ingå i någon förändring. Jag tror att trenne åtgärder stå tillsammans för beredande af en stor (Leonomisk förbättring i Sverige. Af desse är handelsfriheten den tredje i ordningen, och om Ridd. o. sid Prof. V. Band. 40 Den 28 Junii f. m. man använder en annan än denna ordning sl medförer åtgärden ingen nytta, tvärtom skada. I nu varande skick af den inhämska och utländska industrien, så måste om man vill tänka på en förbättring, något föregå handelsfriheten, nemligen en förbättrad konstflit, en större Näringsfrihet. Derigenom kunna vi vän. ta med tiden en skicklighet, hvaruti jag väl hört sägas att vi kunna täfla, men som ej min erfarenhet eller öfvertygelse kan besanna. Tvärtom kan jag visa, att af Svenska grundproducten Jern och Stål, kunna samma saker som i Sverige fabriceras, på utländske Fabriker förfärdigas för 50 procent bättre köp än i Sverige. Jag kunde anföra flere exempel om cådant behöfdes. Detta ligger uti en felande konstflit. Detta står ej att hjelpa, blott genom decreterande af näringsfriheten, utan genom den effect som den kas medföra, och då först kommer ordningen att tänka på handelsfrihet. Men äfven för denna Näringsfrihet fattas första åtgärden, utan hvilken den ej kan medföra stor verkan, och må man akta sig, att vidtaga en åtgärd, hvars ringa framgång man då torde skylla på principen.
Sommelen, sänkning af .. — 4 1 163 21 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni Sophia Magdalena kyrka, vinsäd till — 4 1 52 — b. 19 Febr. b. 15 Febr. b. ISFebr. b. 19 Febr. Spanmälsmälning, reglemente derb. 21 Juli för — 1! — 119 — b. 19 Juli b. 23 Juli b. 26 Juli 125 Spanmålslillökning, anslag till 1 4 1 90 51 b. 26 April b. 50 April b. 5 Maj b. 5 Maj 174 2 Sparbank, skyldighet för tjenstehjon att der insätta en del af sin aflöning — 8 — 4 — b. 25 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan. Spinnhusmedel, upphörande af, se Stats-anslag, pag. 41. Stael von Holstein, ersättning för fullmaktslösen och minskad lön — 4 1 90 27 b. 26 April b. 50 April b. 3 Maj b. 3 Maj, Stamboksoch Kolleklmedel, om förändradt uppbördssätt deraf 8 — 55 — b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12Febr. b. 12 Febr. Se Motioner. Stamrote vid Båtsmanshållet, dess rätt att af strörotarne få ersättning lör till torpet lemnad åker, äng m. m — 4 2 8 — b. 14 Juni ! b. 4 Juni b. 28 Maj b. 28 Maj Stamschäfer ier, uppköp af djur till — 4 1 181 — b. 5 Juli b. 5 Juli b. 5 Juli b. 5 Juli Stapelstadsrätt för staden Skellefteå _ 8 — 34 — b. 13 åfars b. 12 Mars å. 19 Mars å. 12 Mars Svar på återremisser — 8 — 99 — a. a. 13 Juni a. a. 28 Maj a. a. 28 Maj 1. b. 28 Maj 88 — 2. S g S. ongl.
Efter nedsatt beräkning på de grunder, som i delta ämne stå att finna, utgör årliga utsädet af hvete 3,790^ tunnor, råg 29,120^? t:r, korn 14>47§^g t:r> ^ia^ra 4,971^ t:r, blandsäd 3,o53A t:r, ärter 2,918V t:r. Odlingen af potates har märkbart tilltaget, äfvensom konsumtionen deraf, såmedelst att potäterna allmännare användas till boskaps gödande. Att med något sken af sannolikhet bestämma utsädesqvantiteten, är likväl föga verkställbar^ i anseende till det stora antalet af mindre jordrymder, hvilka, utom hemmansägorne, vid torp och backstugor, dertill användas. Linodlingen, ehuru den ännu icke utgör något hufvudsakligt näringsfång, har betydligen utvidgats, i synnerhet bland allmogen och innehafvarne af mindre jordlägenheter, till verklig vinst för odlarne, som dock till större delen sakna den färdighet och kunskap, som erfordras till linets beredning, och hvilka, då de en 9 - gång hunnit allmännare förvärfvas, synas lätt kunna föröka detta slags kultur till iner, än hvad den nu är, knappt tillräcklig för husbehofvet. Deremot synes odling af hampa och humla snarare minskas än ökas. Endast i Färentuna härad märkes denna sednare växt i någon molin vara ämne för jordbrukarens omsorg. Då skördarne under ifrågavarande fem åren varit dels goda, dels fullt medelmåttiga, hafva de ock lemnat betydliga öfverskott öfver egna behof, hvaraf hvete och en del råg oförvandlad afyttras i Hufvudstaden, men en annan icke obetydlig del hitkommer i form af bränvin från åtskilliga större egendomar. Sådane för ortens jordbruk gynsamma förhållanden hafva ej kunnat förfela alt underhålla och lifva hågen för odlingar, hvilka, i mohn af utrymme och tillgångar, årligen uppväxa, och hvaraf några äro af ansenligt omfång.
På detta sätt kan och kommer äfven utvecklingen af jordbruket att fortgå utan att någon utvidgning af ifrågavarande Landtbruks-institut är af trängande behof påkallad. De större jordegendomar, som äro till denna läroanstalts disposition öfverlemnade, utgöra ett icke ringa kapital, och när Staten härjemte bekostar lärare m. m., så synes man sannerligen med skäl kunna fordra att inrättningen i öfrigt borde underhålla sig sjelf. De allvarsamma anmärkningar, som 1860 och 1861 års revisorer framställt mot hushållningen vid denna läroanstalt, synas icke lofva att hvarken nyttige lärare eller lärjungar komma, att till landets nytta, derifrån utgå, emedan första vilkoret för en landtbrukare, likasom för hvarje annan samhällsmedlem, är att lära sig hushålla. Det är visserligen sngdt att 1862 års revisorer afgifvit mindre stränga anmärkningar, sedan Institutet erhållit en annan Styrelse, så att den enda anmärkning, som dessa revisorer anfört, varit att de funuit en träda ligga ogödslad, men äfven denna anmärkningen bör ej helt och hållet ringaktas, då en sådan inrättnings hufvudsakliga ändamål bör vara att experimentera i sådana för jordbruksvelenskapen synnerligen maglpåliggande ämnen, som gödselberedningen. Alla experimenter angående jordens skötsel i öfrigt äro i allmänhet mindre användbara i ett land, som Sverige, der så olikartad jord och så olika klimat förefinnes att nästan en hvar för sig måste experimentera den jord han eger, för att på ett vinstgifvande sätt bearbeta densamma.
rArv. kregs-^l^näek <i. i; 8orgsie-8riii>6ol ci. is Lon-Is-Lränäet 6. 17 Stormägtigste Allernädigste Konung. ^ anledning af Eders Maj.ts Nädiga Propojulön, angäende Stats Werkets tillständ och behof, äfwensom de ätskillige dels Eders Maj.tS Näviga Propositioner, dels hos Riks. Ständen wäckta motioner, som förmätt Riksens Ständer till bewiljande af nya Stats.anflag sä wäl som lill en och annan förändring i de hwilka wid sista R ksdag beflötos, hafwa Riksens Ständer till pröfning företagit den StatsReglering, hwilken wid deras senaste sammankomst faststäldes. Enär ännu inga omständigheter inträffat, hwilka kunnat bewisa behofwet af nägon hufwudsakelig förändring deri, hafwa ock Riksens Ständer funnit för godt, att nu denna StatsReglering i allmänhet ä nyo bekräfta, och fä härmed, jemte öfwerlämnande af detta beslut, äfwen anmäla de förändringar däruti, hwarom de öfwerenskommit. De nya af Riksens Ständer nu pä Stat uppförde utgifter äro följande: Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Hof. Stats Summa 66,666: zs. Löne.tillökning för penninge-löntagande Embets. och Tjenstemän pä wiHa Stater och Corpser, beräknad till ärligen 61,568: 39- 4. Taf - szs Den iZ October. Taffelpenningar tia Presidenten i Swea HofiRält, ärligen . 1,000. Lag Comiteens anfiags Summa, ärligen till nästa Riksdag . 5,000 Lands. Staten l Jemtlands och Herjeädalens Län, ärligen . 5,355. Lands Staten i Norrbottens Län, ärligen pä förslag till desi Stat blifwer af Kongl.
Detta allt oaktadt afledo inom i frågavide såväl som alla närbelägna socknar ganska många. Sjukvårdens resultater voro i min socken på det hela bättre än i grannsocknarne; men dödens härjningar voro dock förfärliga. Flera föräldrahus med många barn sågo sig inom 14 dagar barnlösa. En större by var snart mer än decimerad. Hvarannan hvardag ljödo vanligen kyrkoklockorna för lik, hvilka, såsom smittosamma, ej fingo om söndagarna begrafvas. Annan än vanlig, af förenämnde i Statens tjenst anstälda läkare föreskrifven medicin, begagnades i allmänhet icke. Undantag ägde dock någon gång rum, på sätt jag nu vill i korthet omförmäla. Efter några till utseendet lyckliga försök med homöopathisk medicin, der annan icke mottogs eller kunde fördragas, besökte jag en inom socknen boende herreman, hvars enda barn hade rödsot och om hvars lif föriildrarne misströstade. Fadren, som af dittills begagnade läkemedel ej funnit någon verkan, men visste att jag ägde och sjelf plägade begagna homöopathiska medel, bad med tårfyllda ögon, att deraf få för sitt barn. Jag kunde ej neka. Tanken att jag såsom ledamot i SundhetsNämnden handlade som offentlig man, gjorde mig väl i början obenägen att lemna annan medicin än den ortens läkare anbefallt, men deltagandet för föräldrahjertats sorg öfvervann dock mina betänkligheter. Jag gaf alltså Den 23 November e. m. 681 några strökorn af ett mot »höströdsot» af Hahnemann och i homöopathiska läkareböcker rekommenderadt medel, med föreskrift att gifvas åt det späda, ännu ieke årsgamla barnet, ett korn i sender högst en gång i timmen tills förbättring visade sig. Detta var en afton i skymningen och jag måste genast resa vidare. Andra morgonen erfor jag att barnet förbättrats och samma eller påföljande dag fann jag det till utseendet utan fara. Några doser af läkemedlet lemnades då med påskrift och tillsägelse att begagnas »i händelse af försämring.» Sådan inträffade, hvarom jag tidigt en morgon underrättades. Jag skyndade till stället och erfor att man i förskräckelsen förgätit bruka det lemnade medlet.
Det är ju endast en fullständig utredning af alla de förhållanden, hvilka för den föreslagna åtgärdens antagande eller förkastande förtjena alt tagas i allvarligt begrundande, som af Herr vice Talmannen blifvit yrkad; och emot en sådan borde väl ingen, som för motionens framgång intresserar sig, hafva något all invända, helst frågan onekligen är af den vigt, att den klöfver ett nogsamt skärskådande icke blott af olägenheterna utan äfven af lördelarne af nuvarande säll ali med Ständerna kommunicera Expedilions-Ulskotlels förslag till underdåniga skrifvelse!'. Jag tillstyrker motionens remiss til! Exped i t iöns Ut skottet. Doktor Björkman och Kontraktsprosten Janzon instämde. Kontraktsprosten Almqvist: Jag hemställer, huruvida förslaget har den form, alt detsamma må kunna såsom en motion lill Utskott remitteras. Sauant lörslagel nu lyder, är det ju endast en anmodan, hvaröfver icke lärer kunna afgifva» något yttrande. Förslaget torde derföre höra bordläggas, på det all motionären må kunna vidtaga nödiga lörändringar af dess lorm. För öfrigt har jag velat begagna delta tillfälle, da fråga är om lämpligaste sättet för skrilveisers expedierande, alt uttala den oförgripliga mening, ali enda sältet alt i delta alseende åvägabringa tillbörlig skyndsamhet synes mig vara ali Expedilions-Ulskottet bemyndigas allata alla skrifvelse!’ å Ilikets Ständers vägnar, utan förutgången remiss lill Ständerna, hvilket alltid förorsakar tidsutdrägt, men sällan är af någon nylla. Med anledning af siste talarens anförande förklarade H. 11. Erkebiskopcn och Talmannen, att han ansåg ifrågavarande förslag, i den form detsamma vore Iramsläidl, icke allenast Ibrmenligt kunna, utan äfven, med afseende å frågans vigt, böra lill Expeditions-Utskoltet remitteras; och anförde vidare: Professor Lindgren:
Qvarter afbrutna NummerOrdning och sine derpå grundade anvisningar förorsakade en besvärlig ovisshet och omgång, särdeles för främmande och en hvar, sora ej kände Qvarterens läge; så har Hus-Numereringen, till undanrödjande af berörde olägenhet, sistlidet år blifvit sålunda förändrad, att den, i stället att börja och sluta inora hvarje Qvarter, numera omfattar och i oafbruten ordning genomlöper hvarje Gata, i enlighet med hvad i Öfver-Ståthållare-Embetets Kungörelse den 7 Martii i832 blifvit förordnadt. Hufvudstadens Allmänna Fängelser^ af hvilka ett finnes i Stadshuset på Södermalm, ett i Rådhuset, och ett i Castenhofshuset vid Gustaf Adolphs Torg, hvarjemte Kronohäktet å Smedjegården begagnas gemensamt för Årrestanter från Staden och för Fångar från Stockholms Län, hafva stundom, befunnits nog inskränkta i förhållande lill Fångpersonalens antal, hvars tilltagande påkallar rymligare fängelser; men tillgångarne hafva de sednare åren icke medgifvit några betydliga förbättringars vidtagande i detta afseende, utom hvad Gäldstuguhäktet angår, hvilkets utvidgande oumgängligen erfordrats, sedan derstädes nu mera förvaras äfven sådana personer, som förut hållits bysätta å Kongl. Högvakten. Staden har för sådant ändamål inköpt en till detta Häckte gränsande Tomt, som nu lill en del bebygges; och den öfriga delen af Tomten begagnas såsom en rymlig hittills saknad promenad-plats för de bysatte. Till en förbättrad Fångvård i Hufvudstaden fordras i första rummet, att Police-Kammaren blifver försedd med serskilt fängelse i samma local, der dess Sessioner hållas; hvarigenom vunnes ej allenast en högst betydlig inskränkning i den Fångforsling å Hufvudstadens Gator, som nu äger rum, utan äfven en lämpligare classifikation af Arrestanter efter graden af deras förbrytelser.
Landtm, tillkännagifvit, att PresteSt. i fråga om denna artikel vidblifvit sitt beslut, förklarade Hr von Hartmansdorff och Hr Printzensköld sig deruti instämma, hvarefter R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkände den föreslagna voter:s-propos:n l\:o 297. 6:0 JVadd. Utsk:s yttrande om bibehållande af hufvudrubriken wadd och dess indelning i silkesoch bomulls-, godkändes. Vidkommande sedermera införselstullen ä Bomullsvadd, upplyste Hr Gr. o. Landtm., att PresteSt. vidblifvit sitt derom fattade beslut, hvarefter Hr von Hartmansdorff och HrPrintzen s kö 1 d förklarade sig deri instämma, samt R. o. Ad., med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, godkänna den af Utsk. föreslagna voter:s-propos. N:o 298. 7:o Vekar och Verktyg. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Utsk:s i fråga om dessa artiklar till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning blifvit af sistnämnde Stånd antagen, så vidt den hade afseende på den i 299:de voter:s-propos:n, upptagna artikel vekar, men att PresteSt. deremot, i fråga om den i voter:s-propos:n N:o 300 förekommande antikeln verktyg vidblifvit sitt förra beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt, att R, o. Ad. måtte instämma i PresteSt:s beslut, hvarigenom åtminstone en votering besparas. R. o. Ad. fann för godt att, i fråga om artikeln vekar, med frånträdande af sitt förut fattade beslut antaga Utsk:s förslag till tullbestämmelse, hvadan voter:s-propos:n N:o 299 ansågs hafva förfallit, men att i fråga om artikeln verktyg vidblifva sitt beslut och godkänna voler:s-propos:n N:o 300. 8:o Vin.
Undersöka otti detina förmon öfverväges af någon deraf härflytande allmän skada. Mari säger att Staten uppmuntrar till HazardSpel och derigenom felat mot sin egen Värdighet och moral-lagens Fordringar. jäg inser ej hvad ondt är deruti, att Staten lemnar ett tillfälle till speculationer på lyckans gunst och drar en vinst af missräkningen j då det, efter ingen rättsgrund, kan förbjudas den enskilde, och då genom denna allmänna inrättning man är garanterad mot svek och bedrägeri, hvars lättare användande vid enskilda HazardSpel föraftledt förbudet mot demVilkoren äro bestämde och de uppfyllas noggrant. Det beror af hvar och en att deruti ingå eller icke. Klan kan icke med skäl säga, att Staten uppmuntrar till misshushållning, öm någon beröfva^ sin Famille ett nödigt underhåll, för att göra en insatts i Lotteriet. Icke heller att Staten uppmuntrar tili Lagbrott* orri någon genom olofliga utvägar söker förskaffa sig medlen härtill, lika litet som i allmänhet Staten kati gifvas skuld för de oordningar Och brott, sOm mensklig* passioner åstadkömm*. Ické heller har man sett många familiers undergång beredd genom Lotteriet, eller måöga förbrytelser derigenom föranledde, utan kan man taga nästan för afgjordt att de menliga verkningar, sorn någon gång tillskrifvas denna inrätthing, äfven utom densamma icke uteblifvit. Man må då anse Statens vinst af Lotteriet, såsom en beskattning på misshushållningen, och den synes mig icke mera omoralisk, än den, som oklandradt ägef Den 6 Junii/. rm 63 irum på fåfängan och luxen, eller på idogheten och industrien. Jag tillstyrker i följd häraf, bifall till Stats» Utskottets Betänkande.