Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående yrkad ersättning af Skjuts och Tractamente för Ledamöter i Corn prom iss-Rätter uti Beviilnings-Mål. Ut supra. Ex Protocollo - J. U■ Almqvist. S. D. Efter uppläsande af Herr Friherre Jacob Cederströms af Högloft. Ridderskapet och Adeln till Banco-Utskottet remitterade och med Ståndet communicerade Memorial, angående den ofvefklagade penningbristen, beslöt Prest-Ståndet att uti berörde remiss till Banco-Utskottet deltaga. Ut supra. Ex Protocollo J. UAlmqvist. S. D. Remitterades till Stats - Utskottet. Ett Memorial af Prosten Wikblad, angående inrättande af ambulatoriska af Veneriska smittan angripne. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. JU 4 84 Ben 11 Maj. S. D. Da Lag-Utskottets den 8 dennes pä bordet lagda Memorial om hvad iakttagas bör vid Lagsökningar för Skuldfordringsmäl, i afseende pä Original-Skuldsedlarnes aflemnande in Originali rrjm. nu ä nyo föredrogs, blef detsamma, i anseende till deremot gjord anmärkning, till Lag Utskottet äterremiftevadt. Ut supra. Ex ProtocpHo J, U. Almqvist. S. D. Tili Lag-Utskottets den 26 sistlidne pril afgifna yttrande öfver Riksdagsmannen Lars Jacobssons Memorial angående åtskilliga yrkade förmåner för Nämndemän , Jemnade Prest-Stån. det sitt bifall, Ut supra. Ex Protocollo fjf,- U. Almqvist. Utdrag af VSilo fl. Borgare -Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm d. 11 Maj 1815. ?5, I).
Hans blod jäste vid tanken på att icke ega medel, att skydda sig emot en hop bönder. Han ropade namnet på en af husets tjenstepigor. Då denna kom ut på trappan och fick se bondehären, gaf hon till ett rop af förskräckelse, men Enevald sade, nästan föraktfullt: ”För eder är det väl bäst att skynda undan, medan ni ännu kan hinna. Stå inte och skrik nu, skynda på de andra pigorna. Spring bakvägen ut till skogen, göm er der vid kolmilan.” ”Herre gud, ändå ni sjelf, herr Enevald?” ”Jag blir qvar. Prata inte. Skynda.” Flickan sprang, och innan kort voro hon och hennes kamrater så långt borta, att de väl kunnat minska farten; men flåsande och andtrutna fortforo de att springa så fort de möjligen kunde, ända till dess de hunnit det anvista stället, der de började öfverlägga om huruvida de icke borde springa ännu djupare in i skogen, eller om det inte ändå vore bäst att först springa hem och bärja undan för elden, ifall klubbmännerna skulle bränna gården. Dessa och många andra dylika förslag begrundades med all ifver. Enevald gick emot de på gården inströmmande bönderna, och frågade hvad de ville. ”Antingen skall ni, herr Enevald Fincke, komma genast med oss och hjelpa oss att köra bort Flemingen, eller ock veta vi att ni är en förrädare, som han, och då skall ni få sura fiskar. Hej, fort hit och följ med oss.” ”Aldrig”, sade Enevald med afsky, ”aldrig skall jag blanda mig med edert upproriska och blodsölade följe.” ”Slå ned honom, qväf hans arga mun.” Med orden följde gerningen, Enevald slogs till marken och bands. Det vanliga förstörelseverket bedrefs med ifver. Somliga släpade samman hvad ätbart fanns och började äta; andra tyckte sig vara klokare och skyndade att först förse sig med hvad som af värde kunde finnas i huset; men just under det alla voro som ifrigast sysselsatta att på ett eller annat sätt sörja för sig, flammade redan lågan högt opp och bortjagade alla.
Ännu väntar vårt bevär:s-försvar på deri fulländade hand, som Carl XI lemnade det lejda. Den vigtigaste fråga, som dervid torde behöfva afgöras, är den, huruvida bevärtn bör blandas med gamla soldater eller formeras i egna bataljoner under öfvadt befäl. Af skäl, som här ej behöfva upprepas, har Ulsk. antagit det förra alternativet; men Ulsk. må deruti hafva haft ratt eller orätt, så mäste dock något i detta utseende vara det rätta och bästa, som derföre bör användas, med det andras utlemnande. Nu deremot har man hört påstås, alt i många af våra provinser är det bust, alt bevurtn förenas med indelt trupp; hvarföre? — jo derföre alt så går nu lill. 1 vestra Wermland, säger man, att det är biisl förena bewirjn med en värfvad trupp, som -ygtdelar af året är kringspridd, Gud vet hvar; hvarföre? — jo derföre uti ett sådant reg:te finnes inom denna provins. Af enahanda skäl vill man inom Stockholms län alldeles icke förena bevärm med någon gammal trupp, och säger, alt den basta cadren är ett regtte, som endast utgöres af en, visserligen ganska aktningsvärd, officers-corps; ty om detta reg:tes underofficerare och corporaler, såsom de 111.1 antagas och aflöuas, kunna tagas i någon beräkning, så utgöra de sannerligen ett underverk. Delta sätt att bevisa, att det sorn är, är bäst, och det som är tvertom, är också bäst, utgör i sanning det märkligaste drag af optimism jag någonsin hört omtalas. Skulle man, hvilket jag vågar tro mig förutse, omsider finna, att bästa metoden är att hafva en indelt stam, motsvarande en viss andel af hevärtn; så återstår att så till vida förändra del gamla indelnts-vei ket, att soldaterne, i stället att inom landet vara fördelte efter den skattskyldiga jorden, blifva det i förhållande till de särskilda provinsernas folkmängd. En sådan anordning kommer visserligen alt möta betydande svårigheter, men Carl XI mötte äfven sådana, hvilka måste öfvervinnas genom underhandlingar och contracter.
Ingen fotogenlukt stannar kvar i kläderna. Förra vintern kunde man ej här öppna en damtidning, utan att se denna tvättmetod behandlas i artiklar, i frågor eller svar. Alla som försökt den, uttalade sin stora tillfredsställelse därmed och prisade den såsom besparande både tid, pengar och krafter, förutom det att kläderna undgå nötningen medels gnuggning. Jag tror, att om svenska husfruar ville pröfva denna metod, skulle de finna den lika användbar för svenska förhållanden som för engelska. * * 001 ny, utan att vara det minsta filtad eller krympt? För några dagar sedan var jag i tillfälle att åse tvättning efter en ny, förträfflig metod, som möjliggör detta. Denna s. k. Solvotvättning är uppfunnen af professor Gamgee här i London, och hufvuddragen äro följande: en vanlig pannmursgryta förses med ett inre fodral af tenu utan botten och så mycket mindre än grytan, att ungefär en half tums mellanrum lemnas utefter väggarne, hvarjämte den upptill är försedd med hål af ^ turas diameter. Här passas in en korg af mycket gles ståltråd, hvari kläderna läggas, och hvilken inställes i grytan, sedan en ny, patenterad såpa är löst i det kalla vattnet däri. Sedan vattnet börjar koka, drifves det af luftens tryck ned mot botten, upp mellan de begge kärlen, in genom hålen, ned igen, och således i en ständig rotation genom kläderna, som äro alldeles stilla och därför undgå all nötning. D e ömtåligaste kläder och finaste spetsar kunna tvättas på detta sätt, utan att taga minsta skada. Den fullkomligaste frånvaro af gnuggning är till stor del orsaken, hvarför metoden kan användas för ylle, men därtill bidrager äfvenledes såpan, hvilken ej innehåller minsta spår af soda eller alkalier. Dylik såpa kan endast användas med destilleradt vatten, och sådant kan nu framställas genom en annan professor Gamgee ' s uppfinning med högst obetydlig kostnad utan den vanliga dyrbara kondenseringsmetoden. Efter en kvarts kokning sköljas kläderna i kallt vatten, vridas väl och torkas.
Särskildt lärer något synnerligt afseende hvarken kunna fästas vid det förslag, som synnerligast framhålles af det vestligaste intressets målsmän, nemligen att norra stambanan ovilkorligen bör dragas - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 369 gas kortaste direkta vägen norrut från Upsala till Gefle stad, ej heller vid de redan förebådade nya förslag, som troligen snart framkomma derom, att norra stambanan bör från Upsala dragas i nordostligare rigtniug öfver Nora och Gysinge framemot Gefle—Dala-jernvägen. Dessa förslag grundas alla på den orimliga och oantagliga förutsättningen af tvänne stambanor i denna trakt samt motsägas dessutom af ett annat förslag om lämpliga och billiga kommunikationer i denna rigtning, hvilket afser vederbörligt tillgodogörande för en båteller segelled af vattendragen emellan Upsala och Dalelfven och hvilket torde i sinom tid ådraga sig förtjent uppmärksamhet, såsom äfven i sin mån bidragande just till trafikens alimentering å norra stambanan i den af Öfverste Ericson sålunda förordade rigtning. Anhålles vördsamt om remiss häraf till Stats-Utskottet, som icke lärer underlåta att egna denna vigtiga fråga samvetsgrann och opartisk ompröfning. Stockholm den 15 November 1865. J. Sundvallson. Af Herr Siljeström, Äng., angående upplåtelse till staden Calmar af eganderätten till en jordrymd, som antagits tillhöra Kronan. Till Kongl. Maj:t hafva stadsfullmägtige i Calmar låtit ingifva en underdånig skrifvelse af följande innehåll: Stormågtigste, AUernådigste Konung! År 1788 instämde dåvarande egarne till hemmanet Hagbynäs till Norra Möre Häradsrätt Calmar stad, med påstående om dess förpligtande att till dem afträda 87 tunnland jord, hvilka Calmar stad, på grund af förment donation, innehaft alltse dan medlet af 17:de århundradet. Sedan saken blifvit med omvexlande framgång för parterna afdömd af Häradsrätten, Calmar läns och Ölands Lagmansrätt och Kongl. Bih. till R. St.
Afskrifning på en så stor summa, som den ifrågavar., eller 100,000 r:dr b:co, synes mig ej kunna grundas på annat än en fullständig och redig framställning af Södertelje Den 12 April e. m. 155 kanalbolags linansiela ställning; och en sådan kan ej annat än af kanalbolaget afgifvas. Skulle således åteiremiss beviljas, så synes mig att Ulsk. ej kunde göra annat än infordra en sådan utredning; men för dess erhållande befarar jag så lång lid skul le komma att åtgå, att riksdagen dessförinnan troligen vore afslutad. Jag anser således, att man ej dermed bör upptaga tiden; hvarföre jag får fortfarande yrka bifall till betänk. Hr Aminoff: Visserligen går här långsamt till med våra förhandlingar, men så långsamt som den siste värde talaren trott det skulle åtgå att få ett svar från Södertelje kanalbolag, ang:de dess ställning, behöfves alldeles ej fruktas. Jag skall i öfvermorgon lemna honom ett sådant förslag om han sådant åslundar, hvilket förslag skall innehålla en öfversigt af bolagets ställning allt ifrån år 1806, då det första arbetet företogs, ända tills närvar, tid; så att det anförda ej må kunna anses vara någon grundad anledn. att lägga sig emot åteiremiss. Det förvånar mig verkligen, att man här vill lägga sig emot en åteiremiss, då jag i mitt anförande gifvit tillkänna, att jag skulle lemna in den aldra fullständigaste tablå öfver kanalbolagets ställning, allt intill nuvar. moment. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Jag bebjertar visserligen alla de förmåner, som Södertelje kanal kan fä; men jag tror att det tillhör R. St. att behandla alla likartade mål något så när lika, ehuru de utgå från olika Utsk. Vi hafva i StatsUtsk. förehaft många sådana der motioner om afskrifning för bolag, men när en enskild motionär framställt en sadan, ulan att sjelfva bolaget begärt något dylikt, så hafva vi ansett dem ej böra beviljas, ty för formens skull åtminstone bör det väl vara uti ryckt, att det är bolagets gemensamma tanka.
Nio 11 afgifna, förslag till ändring i 39 §. Riksdags-Ordningen, angående val af Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer IX. B. 182. A. 185. — Nio 23. till Rikets Ständer, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet Nio 14, rörande åtskilliga till förstärkt Stats-Utskott hänvisade frågor. IX. B. 182. A. 185. — Nio 24. till Rikets Ständer, i anledning af ett Stånds återre miss af Memorialet Nio 15, innehållande förslag till ändring uti 36 och 43 §§. Riksdags-Ordningen, rörande sammansatta Utskott. IX. B. 182. A. 185. — Nio 25. till Rikets Ständer, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet Nio 16, innehållande förslag till ändring i 49 §. Riksdags-Ordningen och 56 §. lista mom. RegeringsFormen, angående motioner. IX. B. 182. A. 185. —• Nio 26. till Rikets Ständer, med voterings-proposilioner, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, angående de uti Memorialet Nio 9 afgifna förslag till ändringar och tillägg i 28 §. Regerings-Formen. — Nio 27. till Rikets Ständer, i anledning af återremiss af Memorialet Nio 19, innehållande förslag till ändring i lista mom. 14 §. Riksdags-Ordningen rörande representations-rätlighelen för Stockholm. IX. B. 209. A. 232. ( 35 ) Constitulions-Utskottels Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. — Nio 28. till Rikets Ständer, med voterings-proposilioner, rörande det uti Cons! i t utions-Utskot tets Memorial Nio 11 afgifna förslag om val af Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer.
De äro: l:o En nalional-bankrutt, hvarigenom myntvärdet skulle nedsättas, och 2:o sjelfva silfrets successiva sjunkande i värde. Hvad nu den första omständigheten eller myntets möjliga försämring vidkommer, sä är hela denna fråga ställd utom den förevaride skatteförvandlingen, genom det stadgande som uttryckeligen säger att skatterna skola bestämmas i silfver, ty man må säga hvad man vill, så måste, om man säsom skatt i st. f. ett visst qvantum andra persedlar, åsätter hemmanet ett vsst qvantum silfver, så mäste också alltid detta belopp blifva beståndande, ehvad detsamma motsvaras af en större eller mindre summa af rikets gällande mynt. Myntlagen, vare sig den af 1830 eller någon annan, beslämmmer huru detta qvantum silfver får lösas med sedelmynt; men beloppet silfver står fast, om också lösningsgrunden i framtiden skulle förändras. Realisationen inverkar således, efter min öfvertygelse, alldeles icke på denna fråga, men jag har desutom ingalunda på långt när så mörka och misströstande begrepp om myntvärdets framtida bestånd. Man har här framhållit den satsen att just i det förevar:de förslaget skulle ligga en våda för realisationen, på det sätt, att dennas underpröfvande skulle blifva ett stående och gemensamt intresse för alla skattskyldiga, som derigenom »kulle få sina skatter nedsatta. Jag har nyss visat oriktigheten af denna föreställning, men vill dessutom erinra att saken förhåller sig i sjelfva verket alldeles tvertom; ty just för närvar:de finnes verkligen ett sådant intresse, när en del skatter utgå i penningar, men ej i silfver, och således äro beroende af penningevärdet. Vill man för öfrigt grunda sin åsigt om realisationens säkerhet på sådana beräkningar, sä kan man visserligen framvisa åtskilliga enskilla intressen som skulle finna sin räkning vid dess undergång, och främst bland dem slår då det som hvarje gäldenär äger att få liqvidera sina skulder i ett försäraradt mynt. Men, Mine Hrr! hvarje skuldsatt har en fordringsägare, och hvad Staten uppbär i skatter, det utbetalar den äfven till enskilla.
Erik Ersson i Måby, Uppvist ä Stockholms LandsCancelli vid Recruterings-mötet d. 7 Maj 1828 och gilladt, betygar ex oflicio A. R. v. Sydow. Med originalet lika lydande intyga Erik Porat. K. G. Taxell. Bil. Litt. Emellan undertecknade Rote-interessenter för Roten N:o 139 Rohlsta af HundraHärads Comp. under N:o 8 Uplands K. Reg:te och drängen Matts Mattsson är följande contract upprättadt, nemligen: 1:0 Uti lega erhåller Matts Mattsson 16 R:dr'32 sk. B:co, hvaraf hälften erlägges, när han blifver inskrifven, och den andra hälften nästa höst. 2:0 Får han den åker, som förre karlen innehaft, bestående af 1 tunnlands utsäde i hvarje årväg; dessutom i natura 4 tunnor spannmål, hälften råg och hälften korn uti ren och sirid säd. 3:o Får han årligen 3 sommarlass välbergadt hö å 25 Lisp. på lasset. 4:o Får han årligen 2 tjog logbunden långhalm, å 2 Lisp. kärfven. 5:o Får han 8 lass långved om året, samt begagna nödigt mulbete på Rohlsta skog. 6:0 Lemnar Roten honom dragare till och från qvarn. 7:0 Åkerns körning ansvarar Roten för, att det blir i försvarligt stånd. Med föregående contract förklara vi oss å ömse sidor nöjde, som vi med våra namn och bomärken anteckna. Rohlsta d. 4 Febr. 1827. Erik Jansson. Matts Mattsson. Erik Gustafsson, Fredrik Jansson. Jan Andersson. Uppvist å Stockholms Läns LandsCancelli vid Recruteringsmiitet med Uplands K. Reg:te d. 28 April 1827 och gillad t, betygar ex officio A. R. v. Sydow. Med originalet lika lydande intyga Erik Pora t. K. G. T axel 1. Ben 17 Februarii f. m. 225 Bil.
Ulskm hafva så mycket mindre kunnat begå ett sådant misstag, sum de direkte från K. kammarcollegium reqvirerat della bref samt noga granskat dess innehåll. Utskm hafva deraf funnit att, såsom den siste värde talaren anmärkt, sagde bref egentligen hade afseende på den undersökning kammarcollegium är 1779 verkställde ang:de de balaucer, som dä kunde förefinnas hos kronofogdarne. iMen nu är det ett faktum, alt detta bref alltsedan och ännu i denna stund af vederbönde exekutorer åberopas såsom grund för deras åtgärd att ålägga de lill böter sak fällde att förete diariibevis, hvilket åläggande förnyas vid hvarje års uppbördsstämma, ända till dess att öfverråtlen afgjort målet. Ulskm upplystes ytterligare om detta förhållande af en bland K. M:s beflnde, hvilken, såsom ledamot af Ulskm, bestämdt förklarade att sä skedde. Vid sådant förhållande ansågo Utskm icke olämpligt att tillstyrka upphäfvande af delta bref, sådant som det under snart 70 år varit förstådt och tillämpad!, och Utskm trodde sig dervid visserligen icke begå något misstag. Hr Åkerman, Fredr.: Efter mitt begrepp är det förslag Utskm nu framställt, sämre än det förra. Ändamålet med denna hemställan måtte väl vara dubbel eller, att icke lägga något hinder i vägen för vederbönde exekutorer att utlaga ådömde böter, pä samma gång, som de bötfällde befriades från skyldigheten att förskaffa sig diariibevis. Uet förra ändamålet hade möjligen kunnat vinnas genom Utskms första förslag, men det sednare verkar alldeles icke derhän, sä vida man icke antager att öfverrätterne genast afgöra inkomne besvär, utan någon föregående åtgärd.
Utskottet några få dagar efter sitt förra Betänkande afger ett annat, som , efter min åsigt, står i rak strid med det förra." Emot Utskottets tillstyrkande, om utgifning af Sedlar å Riksdaler Courant, äfven i den händelse, alt Kongl, Majit idke biföile Rikets Ständers >{ Btinco-Utskcttcts Utlåtande N:o 108. beslut i afseende å mynt-enheten, hafva Herr af Rolen, Herr biskop Lundblad, samt Herr Prosten Rosen sig reserverat. Emot beslutet, att å Bankens nya sedlar bör å tjenligt ställe antydas för hvarje Courant valeur dess motsvariga belopp, ej mindre i ' Silfver-Specie än i Banco hafva Herrar Lake och Rubin, samt Riksdags-Fullmägtige Peter Andersson och Lindbäck reserverat sig. Herr Nordenankar har äfven emot Betänkandet sig reserverat. Ankom till Exp.-Utsk. den 2 Mars. Utlåtande, till svar A de inom tvenne Riks-Stånd gjorda anmärkningar, i anledning af Utskottets under N-’0 ji afgifna Betänkande. Vid föredragning inom Riks-Slånden af Utskottets Betänkande, N:o 71, i anledning af Herr Haldings motion, angående utfärdande af allmän Kungörelse, till underrättelse om det gamla Silfvermyntels gångbarhet, hafva Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bönde-Ståndet, enligt ankomne ProtocollsXJldrag, samma Betänkande återremitterat, på grund af dervid gjorda anmärkningar, inom förstnämnde Riks-Stånd af Herrar Rubin, Leffler och Santesson, och inom Hedervärda Bonde - Ståndet af Riksdags - Fullmägtige Johannes Svensson från Jönköpings Län och Nils Mänsson från Malmöhus
Rrdr bildas dels af de 500,000 Rrdr, hvarmed fonden för belåning af publika papper, blifvit vid innevarande riksdag förminskad, dels af äldre odisponerade vinstmedel, samt dels af den från och med detta års början till och med 1853 års slut inflytande behållna vinst, under iakttagande, att det bestämda maximum för sedelstock härigenom icke öfverskrides; kommande de från fonden för publika pappers belåning anvisade 500,000 Rrdr, att härtill begagnas, intilldess desamma erfordras i och för Filialbanker. Stockholm den 17 Juli 1851. Banko-Utskollets Utlåtande, JM 65. 11 Reservationer: Af herr Nordenfelt, J■ A. »Val hade jag hoppats att, efter återremissen af höglofl. Banko-Utskottets Betänkande AfS 43, kunna undgå att reservera mig emot det förnyade förslag, hvilket i samma ämne från Banko-Utskottet skulle afgifvas, synnerligast när af de anmärkningar, som från Stånden ingått, det ville synas, som Utskottet icke saknat ledning för de förändringar, hvilka Stånden funnit nödvändiga att iakttaga; men då Utskottet icke ansett sig böra härtill lyssna och icke heller gifvit gilltiga skäl, hvarföre de af Stånden önskade förändringar ej kunnat af Utskottet antagas, vill jag icke underlåta att uttrycka mitt ogillande af det förslag, som nu äter af Banko-Utskottet förelägges Rikets Ständer, och skall jag, jemte hänvisning till den reservation, hvilken uti höglofl. Banko-Utskottets Betänkande As 43, pag. 26, finnes upptagen, bjuda till att ytterligare utveckla de skäl, som grunda min, af ingen öfvertygande bevisning ännu rubbade tro, att ifrågavarande förslag till supplerande af privatbanker och bildande af nya sådane lånerörelser icke bör af Rikets Ständer antagas.
Hvarje Utskotts Utlåtande synes mig" böra vara så uppställt, att det, af RiksStånden gilladt, kan blifva grund för den Aet, hvarigenom deras Beslut skall få påföljd: d. ä. antingen såsom underdånig Skrifvelse tili Kongl. Maj:t, eller föreskrifter för Rikets Ständers egne Ombud, Fullmägtige m. fl. Jag saknar detta i förevarande Utlåtande, och anhåller, att Utskotten måtte afhjelpa denna brist, så att motiver, conclusioner och beslut måtte få en tydlig form, allt efter det sätt, hvarpå hvarje del af frågan måste behandlas. Om således afsigten är, att följande mening: ”Utskotten hafva ansett tidens bestäm”mande för utvexlingen af Silfver böra blif”va oberoende af kommande Ständers beslut, ” skulle inryckas i nuvarande Rikets Ständers beslut; anser jag den onödig och opassande. Utskotten synes mig allt förmycket hafva förbisett det förhållande, sorn en Lagstiftande församling får finna sig uti; att nemligen ej vilja, hvad den ej kan. Till detta hörer, att ej besluta för den kommande. Den fråga, som nu är föremål för vår handläggning, synes mig i detta fall bland de enklaste. Antages den grundsatts, att Myntbestämning utan vexling icke är annat än lösa ord, måste man inskränka sig till dessa frågor: Skall myntvärdet bestämmas? Svar, ja! Huru skall det bestämmas? Efter det värde det nu har! Och så långt äro vi Den 9 J u 1 i i f. m. 61 komne, genom det i sista Plenum fattade beslut. Sedan frågas: kunna vi nu låta Banken vexla till detta värde? Blir svaret ja, är allting bra; blir svaret nej, måste andre Ständer deröfver besluta, i händelse de sammanträda, innan Banken kan vexla. Är åter Banken i stånd, att förut vexla, och detta äger nuvarande Ständer, att bereda, blifver tiden, då ett sådant förhållande inträffar, den naturliga perioden för åtgärdens verkställande. Hvad åter kommande Ständer vilja besluta, kunna vi ej veta och ej hindra.
' Och skogens tysta fkglar hafva kvittrat Vid liennes åsyii. Ekorrii har sig kastvat Fra11 ftwntoppen ned att skåda henne, Och tjädern dundrat fram emellan träden. I skolen vara glada, 17ai: a glada! Håll pojke, tig då! E j ett ord om cletta! Bortbyting, hvadan lqmmer da ined sagor? Bj ör111inge, tig, ifall dn älskar. lifvet! Prinsessan, tror dn, a t t du ' sHg prinsessan? Det vgr ett rå. Prinsessa11 kominer icke. Gud ömke sig, priiisessan, koinnier iclie. D Tyst pojlie! Gäcka, ej de &amp; ma bönder, So111 bo längs gränsen dessa onda tider, D&amp; Nordens k ~ i i i ej ~ r bevara freden. Vi iiro såsom fkr, från 11jorcIen skilda, Af bj örimr j agade, i bråddj up fallna. Vi skåda hvarje dag och hvarje timma Ned afsky döden iii i liliislekt aidet. Vi veta livad du menar ined din saga. I fj 01, dk Svea k011ungen herr Inge Hö11 möte med den norske konung Magizusn I Kiin.gahälla vid deil stora älfven För a t t f&amp; slut på grymt och b1.odig.t krig., Bestämde e för att befästa freden, A t t koiiu@ Inges dotter k u l l e komma Ti1.1 Norge nästa v&amp;r och bli dess drottning. ' Hvnd s&amp;ger l-ian? Såg han prinsessaii komma? Vi li~iiiiia icke tro det, iclie tro det. Tyst, tala ej om pärlbesatta kronan, Förtälj oss ej om g&amp;ngaim pnrpurt8c6e, Vi hafva glömt attt hoppas, gl.ön-it att tro. Då- vintern kom, den llnga, svarta vintern.