Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 29 Mars e. ra. samlingen blifvit börd, efter sig företeende omständigheter, bestämma om landthandel skulle af den sökande få idkas eller icke, och på det att något afseende på denna enl. min tanka temmeligen vigtiga omständighet måtte fästas, anser jag mig böra vördsamt anhålla om återremiss å denna punkt. Frih. Raab, Adam Christian: Jag hade verkligen väntat att Hr von Hartmansdorff skulle begära ordet för all, i konseqvens med hvad han i f. m. förklarade, nemi.: ”att R. o. Ad., i händelse 3:dje punkten, sorn då var under diskussion, bifölls, icke kunde undgå att bifalla de följande,” nu yrka bifall till den förevarande. Men då så icke har skett, och ingen annan begärt ordet, ber jag att till vederläggning få uptaga hvad de begge föreg:de talarne om denna punkt yttrat för att dermed ock motivera min begäran om bifall till densamma. Frih. Cederström bar begärt återremiss, för alt få en ändring af orden i författningen af d. 18 Jan. 1850. Der står: ”att då någon sökt tillstånd till handels idkande å landet, det åligger K. Ref:h:de alt genom delgifvande af ansökningshandlingarne lemna sockne-nämnden i den församling, der handeln skulle komma att idkas, tillfälle att öfver ansökningen sig yttra inom en månads tid.” Frih. Cederström har åberopat hvad en af hans vänner vid förlidne riksdag i detta afseende motionerat, att nemi. del måtte beta, att socknen på sockenstämma skulle derom få uttala sin åsigt, och yrkat återremiss med påstående att hela socknen i st. f. sockne-nämnden måtte höras. Jag ber att få fästa upmärksamheten på den omständighet, att motionären endast har yrkat den förändring att sockne-nämnden måtte få rättighet att säga helt och hållet nej till en dylik landthandels inrättande, och således icke väckt fråga om socknens hörande på sockenstämma. Jag föreställer mig således att motionen icke gifvil anledn. till den förändring, Frih:n förslagit. En sådan förändring anser jag i allt fall icke ändamålsenlig. Frih.
1 anledning af entreprenörens sedermera gjorda underdåniga ansökning, alt, enar sänkningen af Ökvattnet icke kunde verkställas utan de största svårigheter och långt större kostnader, än som varit beräknade, med vidare fortsättning af detta arbetsföretag måtte få anstå intilldess resultatet af en ifrågaställd sänkning af Falmarkslräsket sig visat, har Kongl. Maj:t, efter erhållen upplysning att enda sättet att fullborda sjön Ökvattnets aftappning vore att tillika sänka Falmarksträsket, hvilket dock, i anseende till derom uppkommen rättegång med Bureå sågverksägare, ansågs fiirst efter elt eller annat års förlopp kunna företagas, under den 4:de Februari 4848 i Nåder förklarat, att derest icke inom sistnämnde års slut aftappningen af sjön Ökvattnet enligt någondera af de redan gillade planerne blifvit verkställd, entreprenören skulle anses förpligtad alt inom tre år, räknade från 1848 års ingång, med en tredjedel årligen återbetala hvad för samma arbete såsom direkt anslag af statsmedel utgått, men att Kongl. Maj:t likväl, efter inhämtande i sådant fall, vid sistnämnde års slut, af Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader under dåniga yttrande angående det skick, hvari frågan om Falmarksträskets sänkning sig dä befunne, ville taga i Nådigt öfvervägande, huruvida och under hvad vilkor det låneunderstöd, som för Ökvattnets aftappning utgått, finge, mot fortfarande borgenssäkerhet, för delta ändamål än vidare begagnas. Sedan derefter dels bemälde Styrelse under den 17 Januari 1849 i underdånighet anina'), att någon åtgärd under loppet af år 1848 icke ägt rum till sjön Ökvattnets utdikande, enligt någondera af de alternativt upprättade och sedermera för anträffade naturhinder såsom icke verkställbara ansedde arbetsplaner, men att Moritz som dittills afvakta! resolution angående tillstånd att sänka sjön Falmarksträsket, förmodades komma alt snart vidtaga de för sjön Ökvattnets aftappning erforderliga anstalter, enär Kongl. Majit genom Nödig Resolution den 6:te September 1848 ogillat och upphäft Dess Befailningshafvandes i Westerbottens
Det är ej för att yttra något i sjelfva hufvudfrågan, utan blott för att besvara åtskilliga anmärkningar af Gr. Anckarsvärd, som jag begärt ordet. Hr Grefven uppgifver, att skjutsande varit uppbådade på 7 å 8 mils afstånd för kungsskjuts till Rosersberg. Det vågar jag icke bestrida, emedan det endast lärer vara Landshöfdingen i länet, som derom har säker kännedom; men mig förefaller det högst besynnerligt, att förhållandet skulle vara sådant, då i allmänhet icke något större antal hästar vid vanliga Rosersbergsresor erfordras, emedan alla till köket och ekonomien hörande effecter vanligen transporterasrned ångbåtar, sedan detta fortskaffningssätt kunnat begagnas men hvad jag vågar bestämdt försäkra, är, att Hr Grefven fått en oriktig uppgift, om att tomma hofvagnar blifvit med skjuts transporterade till Rosersberg. Jag äger för noggrann kännedom derom, för att icke kunna bestämdt förklara, att sådane vagnar aldrig på annat sätt än med hofstaliels hästar blifvit transporterade hvarken Den ig Februari f. m. •97 till eller från Rosersberg. Sedermera liar Gr. Anckarsvärd yllrat, alt vid transport af trupper till Drottningholms öfningsbataljon, man låtit deni fostskalFas med marche forcce i stallet för ångfartyg. Jag får i anledn. deraf fästa Hr Grefvens uppmärksamhet derpå, att om han behagar taga närmare kännedom om de transporter af trupper, som ägt rum till Drottningholm och andra stallen, skall det visa sig att vanligen så mycket som möjligt foi tskuffandet skett med ångfartyg; men en sådan commendering, som den till Drottningholm, dit soldater från alla trakter skola afgå, torde det icke vara möjligt att ordna så, att icke vid något tillfälle en del af commenderingen måste transporteras landvägen, synnerligast som man bär komma ihåg, att sjötranspor'terne på Mälaren, då fartygen är enskild egendom, icke kunna commenderas, utan öfverenskommelse med fartygens ägare mäste uppgöras.
Utskottet, som för sin del ej kunnat komma till öfvertygelse om den praktiska fördelen af förslaget att genom vägpenningar underhålla de allmänna vägarne, åtminstone så länge förhanden varande förhållanden icke medgifva ifrågavarande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 49. 3 bestyrs handhafvande genom Statens försorg, torde, till stöd för denna sin åsigt, endast behöfva anföra, dels att, derest afgiften skulle bestämmas så hög, att densamma, efter afdrag af uppbördskostnaden, kunde blifva tillräcklig för vägens underhåll eller dertill lemna väsendtligt bidrag, uppbärandet af denna afgift komme att för trafiken verka allt för hämmande, dels ock att de väghållningsskyIdige sjelfve, hvilka dagligen och stundligen behöfva begagna de allmänna vägarne, skulle till deras underhåll alltså komma att lemna det ojemförligt största kontanta bidraget, hvilket särdeles i aflägsna orter, och der, hvarest sjökommunikationer eller jernvägar äro inrättade samt landsvägarne sällan af resande begagnas, kunde blifva vida kännbarare, än om efter läglighet väghållningsskyIdigheten får in natura fullgöras. I anledning häraf finner Utskottet sig böra hemställa, att Ola Olssons berörda förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande Carl Anders Larssons motion angående meddelande af bestämmelser i afseende å rätt till begagnande af vinterväg, så har jemväl ett härmed likartadt förslag varit föremål för pröfning vid sistlidne riksdag. Det då väckta förslaget innefattade yrkande, alt jordegare, derest skälig ersättning honom tillerkändes, icke måtte vara berättigad att i följd af odling eller annorledes hindra fortsatt nyttjande af en förut allmänneligen begagnad vinterväg. Men då bifall till en dylik framställning ansetts kunna föranleda till obehörig inskränkning af eganderätten, blef densamma, enligt sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskottets hemställan, af Rikets Ständer afslagen.
Maj:t, som i anledning häraf anbefallt utarbetandet af Förslag till en förändrad, med närvarande tids förhållanden mera instämmande Inqvarterings-Ordning, hvilket mål för det närvarande beror på vederbörande Embetsverks infordrade Utlåtanden, önskar att under innevarande Riksdag kunna till Rikets Ständers pröfning öfverlemna ett så beskaffadt Förslag, men derest sådant ej skulle medhinnas, anser Kongl. Maj:t lämpligast, att Inqvarterings-Besvärets belopp i penningar varder intill nästa Riksdag beräknadt efter hvad det hitintills utgjort, med den förändring, som, efter hvad ofvanberördt är, blifvit för Wendes, uti Christianstad förlagda, Artilleri-Regemente föreslagen. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer 12 Bil. till K. M. Nådiga Skrif v. N.-o 56. med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. J. Nordenfalk. Utdrag af Protocollet öfver Krigs-Aren* den j hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stäts-Rådet ä Stockholms Slott den af Februarii 182g. Närvarande; Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stals-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Nordenfalk. Hans Excellence, Justitia» Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenberg> samt Hans Bil. till K. M. Nådiga Skri/v. IV.o 56. j3 Excellence Stats-Rådet Herr Grefve Mörner anmäldes vara hindrade, den förre af sjukdom och den senare, såsom med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd från Hufvudstaden borrtrest, att i Stats-Rådet uppkomma.
N:o 128- 301 ifrågavarande dispositiqns-rätt, iakttagas bör, att Sockne-Gomiléns beslut, antingen det öfverklagas, eller icke, alltid varder tili E, K, Majrts Befallningshafvande inskickaclt, och att jordegaren, då han i Landt-Ränteriet nedsatt köpeskillingen, må, emot vanlig lösen, såsom för Protocollsutdrag, erhålla E,. K. Majrts Befallningshafvandes bevis derom, att depositionen blifvit till fullt belopp verkställd, och att jordegaren således dädanefter, för eyerldeliga tider, eger fri dispositions-rätt, så väl öfver den inlösta Ekskogen, sorn öfver de Ekar, hvilka framgent kunna å lians egor uppväxa, hvilket förhållande jemväl bör i Kronans Jordeböcker behörigen antecknas; och hvarförutan i samma ändamål, ej mindre E. Iv. Majrts Befallningshafvande åligga hör, att, å bestämda lider, till E, K. Majrts och Rikets Kammar-Cqllegium insända uppgift å de hemman och lägenheter, hvilkas Ekskog på förrberörde sätt blifvit försåld, än äfven jordega-, ren tillhöra, att hos Häradsskrifvare]! uppvisa det af E. K. Majrts Befallningshafvande öfver köpet utfärdade betyg, derå så väl Häradsskrifv varén som LandsKamereraren böra teckna, att annotation i Jordboken blifvit verkställd; och få R. St., med anmälan om deras beslut i denna punkt, förena den underdåniga anhållan, att, i händelse inom Rikets öfrige här ofvan icke uppr Räknade Län, hvarest, i anseende till Eka nies fåtalighet, serskild undersökning och besigtning ansetts öfverflödiga, hemmanoch lägenheter skulle finnas, der en eller annan Ek växer, E, K. M. täcktes i Nåder vidtaga åtgärder, hvari - 302 Exp. Utsi. Förslag till und.
— Denne man, som till ert sä mödosamt wärf uppoffrar sig och alla sina krafter, som icke allenast inhämtat noga kännedom örn en I)o läepeeg, Licaräs, Htc!r68 och Voiks methoder, utan äfwen till sina underwisningars meddelande ät Eleverne banat sig en annan wäg och dertill nyttjat egna och enklare invenlioner, än dest företrädare i andra Länder, och som med en sa afgjord häg och förmäga för denna sak pä mänga är kanske aldrig mer uppträder i wart Land; denna man bör ej allenast hzelpas i sitt äfyftande, utan 78 Den 4 November. utan bör afwen hedras med Nationens allmänna bifall, ber enskildt pä ett wärdigt fatt uppmuntras. Jag fär således för min del i ödmjukhet till. styrka bifall till alla delar till Höglostige Besvärs» och Oeconomiä-Utskottets Betänkande angående Kgl. Secreteraren Institut för Blinde och Döf stumma. Stockholm den Nov. 1809. Larl l^akvenlblät. Herr Grefwen och Landt-Marskalken, föreflog, att ledan Stats Utskottets yttrande öfwer samma ämne blifwit till Bewillnings-Utskottet remitterat, detta Betänkande afwen mätte berörde Utskott meddelas. Bifölls. Föredrogs följande ifrån Riddarhus - Utskottet inlämnade Hörsammaste Memorial! Riddarhus-Utskottet, som till följe af Höglofliga Ridderskapets och Adelns remisi af d-n 16 inncwaranve mänad, ä nyo till öfwerläggning sörehaft sitt förut afgifva förslag,-till ukwäljande af Ridderskapets och Adelns Fullmägtige wid Markegängs Taxors upprättande, jemte de öfwer samma Förslag hosRidderskapet och Adeln gjorde, och Utskottet meddelade anmärkningar, fär nu den äran, öfwer besia sednare sitt uklälande aflämna.
I fråga om artikeln Väfnader bestämdes införsels-tullen å Helsiden” andr a slag, guldoch silfvertyg derunder inbegripne” för år 1858 till 7 R:dr 50 öre, för år 1859 till 6 R:dr 75 öre samt derefter till 6 R:dr per skålpund; antogos för Väfnader, Bomulls-, ''andra slag” följande indelning och tullsatser: Oblekta och ofärgade, 1 skålpund, 40 öre, Blekta eller enfärgade, 1 dito, 70 öre, Genom olika färgadt garn randiga eller rutiga, tryckta, pressade eller genom sjelfva väfnadssättet faconerade, 1 skålpund, 90 öre, samt bestämdes införsels-tullen å Väfnader, Ylleaf ull alleria eller blandade till större eller mindre del med bomull, lin eller andra ämnen, utom silke: "andra slag” för åren 1858 och 1859 till 1 R:dr 50 öre samt derefter till 1 R:dr 25 öre per skålpund; hvarjemte införsels-tullen å Band, ”Siden-” bestämdes för år 1858 till 7 R:dr 50 öre, för år 1859 till 6 R:dr 75 öre samt derefter lill 6 R:dr per skålpund; ll:o. Å "Jern-skrot, gjutet, smidt eller valsadt” bestämdes en utförsels-tull af 25 öre per centner; 12:o. Å "Malm, rå och osmält, i införsels-tarifen ej specificerad”, bestämdes utförsels-tullen till 50 öre per centner. Beträffande sedermera de af Ridderskapet och Adeln återremitterade §§ af Utskottets förslag till tulltaxe-underrättelser, bifölls 11 § med den rättelse, hvarom Utskottet i Utlåtandet N:o 23 gjort hemställan, bifölls 15 § med den förändring, att i stället för de deri såsom tull-restitution för 1 skålpund ralfineradt socker, alla slag, upptagne ”10 öre” infördes ”il öre"; samt blef § 15 godkänd.
Af Svenska lagarnes allmänna princip, att hvar och en skall vara inför Staten ansvarig för utöfningen af sitt offentliga kall, följer visserligen etl ovilkorligt antagande deraf, att den, som tillfälligt linge ocb således icke på grund af egande, lill ansvarigheten förut bestämdt embete redan hade föredragningen af regerings-ärenden hos Unions-styrelsen sig anförtrodd, äfven skulle för denna befattnings handhalvande vara ansvarig. Men härvid förekommer icke allenast den vidsträckta skillnad, som i allmänhet linnes emellan ansvarigheten för den i beslut 8 Konstitutions-Ulskottets Memorial N:o 5. deltagande Föredraganden, hvars tillgörande bedömes efter hans till protokollet upptagna slutliga yttrande, vid jemförelse med handlingarnes innehåll, och den ansvarighet, som skulle kunna åläggas den icke röst-egande Föredraganden; hvilken sednare ansvarighet, under bibehållande af vanliga sättet för protokolls-föring, till det mesta skulle bero på innehållet af en spårlöst framgående muntlig föredragning. Här företer sig derjemte nödvändigheten af ett, i förhållande till den stora vigten af en hos Interims-regering tillförordnad Föredragandes befattning, högt stegradt anspråk på möjligheten för tillämpning af en ansvarighet, som icke vore blott härledd från vanlig allmän, för alla Stats-funktionärer gällande rätts-grund, utan funnes särskildt utstakad genom sådana reglor för denne tjenstemans förhållande i hans synnerligen maktpåliggande och grannlaga kall, de der kunde i väsendtlig mån bereda enahanda säkerhet, som, under Interims-regeringens nuvarande organisation, är afsedd att vinnas genom de lagbud, hvilka bestämma föredragande Departements-cliefs rättighet och pligt samt ansvarighet.
R:dr beviljad t: för dito af sjön Nätaren samt Bruks och Räkeboåarne i Jersnäs socken af Jönköpings Län, dito 2,650:42. 8. hvarförutan ett anslag af 1,325 R:dr 21 sk. 4 r:st. för samma företag blifvit beviljadt; för rensning af Storån i Svartorps och Lekaryds socknar af samma Län, lån 6,366: 32. anslag utan återbetal nings-skyldighet . 3,183: I6.955Q. 23,712:15. 4. enligt 57 §, arfvoden åt Styrelsen för Allmänna vägoch vattenbyggnaderj återstoden 8,000: enligt 58 §, rese• och undersöknings-kost« nader3 i och för allmänna arbeten dito . 6,000: enligt 59 §, för bildandet af Civil-In• geniörer vid Mariebergs Läroverk, 2:dra fjerdedelen af anslaget .. 1,000: enligt 60 §, för uppförandet i Wexiö af Transport 627,846:35. 2. 1,616,826: 1. 1. 22 Stats-Utskottets Memorial, N.-o 3. R:dr 10,000: — - enligt 61 §, för dito i Wenersborg af en byggnad till inrymmande af LandsCansliet och Lands-Contoret derstädes, återstoden af anslaget 4,500: — —■ enligt 67 §, för tillbyggnad och reparation af Kongl.
Hörer, I af Israels hus, detta ordet: ty jag måste göra denna klagovisona öfver eder. Jungfrun Israel är fallen, så att hon intet mer uppstå kan; hon är stött neder till jordena, och ingen är som upphjelper henne. Ty så säger Herren Herren: Den staden, der tusende utgå, der skola icke utan hundrade qvar blifva i och der hundrade utgå, skola icke utan tio igen behållne blifva i Israels bus. Derföre, så säger Herren till Israels hus: Söker mig, så skolen I lefva. Söker icke BethEl, och kommer intet till Gilgal, och går icke till BerSeba; förty Gilgal, skall varda fånget bortfördt, och BethEl skall i jämmer komma. Söker Herran, så skolen I lefva, på det i Josephs huse icke uppågå skall en eld, hvilken förtärer, och icke utsläckas kan uti BethEl. I som förvänden rätten uti malört, och stöten rättvisona neder till jordena; Han gör sjustjernorna och Orion han gör af mörkret morgonen, och af dagen mörka nattena; han kallar vattnet i hafvena, och gjuter det uppå jordenes krets; han heter Herren; Den der en förstöring beställer öfver den starka, och låter komma en förstöring öfver den fasta staden. Men de äro honom gramse, som dem uppenbara straffar, och hafva en styggelse vid den som helsosamt lärer. Derföre, efter I undertrycken den fattiga, och tagen korn af honom i storom bördom, så skolen I icke bo uti husomen, som I af huggen sten uppbyggt hafven, och icke dricka det vin, som I uti de sköna vingårdar planterat hafven. Ty jag vet edor öfverträdelse, den mycken är, och edra synder, de der starka äro; huru I trängen de rättfärdiga, och tagen gåfvor, och undertrycken de fattiga i domenom. Derföre måste den kloke tiga på den tiden; ty det är en ond tid. Söker det goda, och icke det onda, på det I lefva mågen; så skall Herren Gud Zebaoth vara med eder, såsom I berömmen.
Alla äro vi ense derom, att väghållningen är en stor tunga för landtbruket, men de flesta, samt deribland äfven jag, äro jemväl af den tanke, att jordbrukarne ännu icke kunna befrias från denna skyldighets fullgörande. Vårt sträfvande bör således egentligen gå ut derpå, att så mycket som möjligt lindra denna tunga. Nu har hvar och en på landet boende troligen erfarit, att för landtmannen upkommer mycken olägenhet derutaf, att de, som skola bedöma vägarnes skick och det sätt, hvaruppå de blifvit bättrade, icke alltid förstå att bedöma saken. Man kan icke heller med fog begära, att hvarje länsman, för att kunna anses vara fullt duglig på sin plats, nödvändigt måste i grund känna det bästa sättet att laga vägar. Jag tror således, att det skulle vara en stor lättnad för jordbrukarne, likasom en betydlig båtnad för det allmänna, om verkligen sakkunnige personer finge upsigten öfvor vägunderhållningen. Men sådana personer behöfva, i min 460 Den 2 Maj. tanke, icke ovilkorligen vara Civilingeniörer, utan dertill kunna användas så väl sådane länsmän, som verkligen förstå saken, som ock andra på landet bosatte sakkunnige män. På detta sätt blefve kostnaden för uprätthållandet af en behörig tillsyn öfver de allmänna vägarnes beskaffenhet betydligt mindre, än om af Staten lönade Civil-ingeniörer skulle utöfva denna tillsyn. Gr. Liljencrantz har visserligen sagt, att vägarnes underhållande i fullgodt skick ej läte sig göra, så länge de nu gällande författningarne om väghållningen finnas. Äfven denna omständighet anser jag utgöra ett skäl för frågans återremitterande, enär Utskm derigenom finge tillfälle att öfverväga, huruvida något i detta afseende vore att vidgöra. Jag anhåller således om punktens återremitterande. Gr. Sparre: Jag skall icke uptaga tiden med något ytter ligare anförande i ämnet, men då tvänne ledamöter, Hrr Cederschiöld och Hjerta, förebrått Utsk., att de ej till besvarande uptagit
Af di verse Personer d:o d:o - 36,982:24.3. 900,100 3i 11 Utbetaldte Spannmålsfragter 27,841 23 7 Byggnader och Reparationer 49>954 6 9 Upphand] ad Pro viant till Carlskrona Magazin 4,223 20 10 Dito Stenkol till KronoBränncrierne 26,641 20 4 Inventarie-persedlar 2,184 2 8 Reseoch Tractamentspenningar - 1,319 18 8 Hyresmcdel i,685 Transport 1,018,950 — 9 Riksens Ständers Transport \ i,5o2,oq8 12 8 Simuna i ,002,008 2 I 8 Revisorers Berättelse. 891 Transport 1,018,950 — 9 Arfvoden och Gratificationer *>943 26 8 JYläklare-Courtage »4o 12 7 Åtskillige behof - 4,515 6 10 Diverse ersättningar 3,109 i4 3 Generelle utgifter vid KronoMagazinerne och Brännerierne, bestående uti aflöning, magazinshyror, spannmålsförmalnings-kostnad, fragter, mätarebärareoch skyflings-penningar, upphandlad ved och kohl m. m. 85,822 4.0 3 Aflöning inom Kongl. E, Den 8 October 1819, Till Kongl. Majit underdånigst, angående Magazins-Inrättningens tillstånd m. m, Stormägtigste Allernådigste Konung!
Ad. nu fattade ett beslut, som vore alldeles skiljaktigt från de öfriga Ståndens. Tvenne Ständ hafva redan godkänt Utskms förra betänk., som innehåller lägre bötesbelopp, hvaremot ett Ständ afslagit detsamma samt förklarat sig vilja vidblifva den gamla förordningen i denna del. Det beror således nu pä R. o. Ad., om denna fråga skall komma under omröstning i förstärkt StatsUtsk. eller icke. För min del skulle jag vilja tillstyrka R. o. Ad. att instämma med Vällofl. IlorgareSt. samt vidblifva hvad den gamla förordningen i delta afseende stadgar; ty oaktadt bötesbeloppen enligt min tanka der äro för höga, ser jag dock hellre att de varda af R. o. Ad. antagna, än jag riskerar att, genom votering i förstärkt StatsUtsk., de låga bötesbelopp, som Utsk:n i sitt förra betänk, föreslog, blifva R. Sl:s beslut. Jag anhåller således om afslag å förevar, betänk. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Det af Frih. Palmstjerna väckta förslag utgår, såsom af ingressen i Utskms betänk, synes, egentligen derpå, att minskning i ansvaret för tulltjenstemännen vid misslyckade kroppsvisitationer i vissa trakter, der smygvägar finnas, och der sålunda lurendrejeri i större scala kan förmodas inträffa, skäligen borde medgifvas, men att det icke vore klokt att, mot ett så ringa ansvar, som Utsk:n föreslagit, tillåta nämnde tjenstemän att anställa kroppsvisitation äfven å resande. Jag kan visst icke bestrida de goda grunderne för detta förslag, och hade detsamma blifvit väckt i behörig ordning såsom motion, så betviflar jag icke att ötsk:n hade derå fästat afseende; men då någon motion å en sådan distinclion icke var väckt, saknade Utskm, inom hvilka icke eller någon ledamot föll på den tanka att göra ett sådant särskiljande, anledn. att frångå den förra redactionen, deri icke något sådant särskiljande fans i afseende på bölesbeslämmelserne. Nu har den del af Utsk:ns förslag, hvarigenom intet särskiljande föreslås, blifvit af 3:ne