Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och i köket, stort och rymligt, kopparn glänser som en sol, kisse ligger på sin stol, slickar makligt sina tassar, köksan kornsgrynsgröien passar. Drängen masar öfver Palle han i grimman båda äro duktigt gården, för, lata, ingen riktigt i humör — nu från ån skall köras vatten, annars träter köks-Kristin, se ' n ska ' gården krattas fin hvad en prästgårdsdräng det kan ingen män ' ska Prostens flickor friska blommor både rosor och — får vela. streta, uti trädgåVn klippa af, jasminer ämnade för mammas graf; snart man ser dem båda skymta uti aftonsolens sken bort mot kyrkogårdsallén — att sin kära graf få smycka, det är deras största lycka. Under hvalf af gamla lönnar ligger den så fridfullt skön, rundt om kantad af belliser, lagd med torf så frisk och grön. Snart är vattnadt, krattadt, rensadt, borta hvarje visset strå, friska kransar läggas på — i den dunkelgröna dager grafven ligger där så fager. Vemodsfulla hemåt vandra nu de moderlösa två, stanna här och där vid grafvar, lägga några men i ystra blommor på; barnasinnet sorgen ej kan fäste få, knappast prästgårdsgrind ' de nå, förr ' n man hör de muntra skratten, och de leka gladt » ta ' fat ?en ». Öfver gården se ' n de springa, trappan tas i ett par språng, och de båda, röda, varma, köksdörr ' n nå på samma gång; där på bordet står i bunken tjärnfärskt smör, så friskt och skönt, smör som riktigt luktar grönt — tänk så härligt det skall smaka, bredt på nybakt rågbrödskaka! Oossarne, som nyss till hagen pappas hästar ridit vall, smörgåshungriga nu komma, doftande så ljufligt » stall »; snart på breda farstutrappan, sittande i tripp trapp trull, mumsa de med munnen full, blicka öfver fält och gärden, nöjda, lyckliga med världen. IDUN 1898 Men vid fönstret, skymdt prosten i sitt arbetsrum än en gång med andakt sända ' ns bläddrar af poppeln, laser evangelium, genom sin predikan, ändrar här och där en rad.
Alt en och annan ledamot ogillat det resultat, hvartill Utsk. i en eller annan punkt kommit, finner jag ganska naturligt. Utsk, har då sitt straff i den offentlighet, för hvilken förhandlingarne inom Stånden äro utställde. Ett gillande som här icke blifvit yrkadt vore också olämpligt, och blir blott lämpligt i det fall då det harden påföljd, som Grundlagen antyder. På grund af hvad jag nu sagt, anhåller jag om propos. på punkternas under Lil. B. läggande tili handlingarne. Hr Cederschiöld: Vid mitt förra yttrande anser jag mig böra tillägga hvad jag då glömde, att nemi., ehuru jag visserligen inser Const.Utsk. hafva ägt skäl till framställande af flera utaf ifrågavarande anmärkms-punkter, jag likväl icke funnit dem vara af den beskaffenhet att jag för min del tror mig böra tillstyrka Den 7 Maj e. m. 351 en sådan ålgård som i 107:de § anvisas. Jag förenar mig derföre med dem, som anse belänk. böra läggas lill liandlingarne. Hvad en talare, jag tror det var Hr Wrangel, mot mig anfört, som skulle jag hafva förmenat, att man icke borde få utrycka något ogillande af hvad Coust.Ulsk. föreslagit, härleder sig från ett missförstånd. Jag har icke yttrat mig så. Jag anser för hvar och en representant del vara en rättighet alt uttrycka sitt omdöme öfver hvad Const.Utsk. föreslagit, äfvensom att bevisa att Utsk. misstagit sig, men deremot tror jag icke det vara rätt att göra tillvitelser ät en delegation, hvilken Ständerna sjelfva lemnal updrag att verkställa granskningen af Regeringens åtgärder, för hvad delegationen i det fallet gjort, när den uppfyllt sin pligt. Lieträffande äter frågan om återremiss, som nu sednast har uppstått, så anser jag en sådan visserligen kunna äga rum, men jag tror icke ali den tjenar till något.
Reservationer: Af Friherre Tersmeden, W. F.: »Enär tvenne Riks-slånd, nemligen Ridder skapet och Adeln samt Preste-ståndet, för fortsättande till Orebro af den från Göteborg utgående stambana, som, med riktning genom Westergötland och Nerike, kommer att förena nämnde stad med hufvudstaden, anvisat en summa af 13,000,000 R:dr, samt Borgare-ståndet, genom bifallandet af Utskottets hemställan, för fullföljande af samma banas anläggning beviljat en anslags-summa af 7,610,000 R:dr, och då således åtminstone denna sednare summa, genom de beslut 3:ne Riks-stånd fattat, är anvisad för fortsättning eller fullföljande af arbetena å näpinde stambana, anser jag Bonde-ståndets beslut, enligt hvilket det af Utskottet tillstyrkta anslags-beloppet blifvit nedsatt till 5,210,000 R:dr, hafva förfallit. Vid sådant förhållande och för afgörande, i den ordning den i Betänkandet åberopade 69 § Regerings-Formen stadgar, huruvida nu ifrågavarande anslag skall utgöra det af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bestämda belopp eller den summa, som af Borgare-ståndet blifvit anvisad, anser jag att votering i förstärkt Stats-Utskott bör anställas öfver en så lydande voterings-proposition: M 2.
Omläggningar och förbättringar å landsvägen emellan Sunds, Studstorps och Ramsmåla gästgifvaregårdar inom Ydre Härad. Arbetsplan gillades den 27 Mars och kontrakt om utförandet antogs den 8 Juli 1858. Arbetet bör fulländas till den 1 Oktober 1860, och vägförbättringens längd utgör 15,571 fot 59,440: — Omläggning för undvikande af Mo - Beviljadt stats bidrag. 9,000: — 21,000: — 24,000: — 14 Beräknad kostnad Beriljadt ststj. ' gilladt förslag. bidrag. fala brink belägen på sträckningen från Motala, dels till Vadstena dels till Skenninge. Planen gillades den 27 Mars och kontrakt antogs den 20 Juli 1858. Vägornläggningen håller i längd sammanlagdt 10.295 fot. samt bör fullbordas till den 1 Oktober 1860. inen har redan varit anmäld till afsyning. Vid besigtnings) förekommo likväl åtskilliga anmärkningar, som ännu hindrat att godkänna arbetet 20,685: 13,7.90: Jönköpings län. Omläggning af landsvägen förbi Bofineje backe mellan Jönkoping och Jära gästgifvaregård. Arbetsplanen gillades den £7 Mars och kontrakt om utförandet antogs d. 22 November 1858. Företaget bör fulländas inom den 1 Oktober 1860, och 3,908 fot väg i längd varder derigenom förbättrad. Omläggning till undvikande af Rindbolid, belägen mellan Norrlida och Gisslaveds gästgifväregårdar, i samma vägsträckning som nästförestående vägförbättring, eller å den s. k. Nissastigs-landsvägen mellan Jönköping och Halmstad. Arbetsplanen gillades den 27 Mars och kontrakt antogs den 22 November 1858, börande äfvenväl detta företag, som omfattar en längd af 1,308 fot, fullbordas inom den 1 Oktober 1860 Kalmar län. ■Omläggningar å landsvägen mellan Hultsfreds och Skillingarumsgästgifvaregårdar. Arbetsplanen fastställdes den 27 Mars och kontrakt om utförandet antogs den 26 Juli 1858.
I anledning häraf har Friherre Franc Sparre yl Ira t, att dessa kustpiecer äro egentligen tillkomne i planen för Artilleriets Materiel, sedan Bombkanoner uppfunnits, hvilka redan kunna antagas såsom det verksammaste vapen till kusters försvarande och i följd deraf måste för Sverige med dess vidsträckta kuststräcka blifva af väsendtlig nytta. Och liar lif Breitholtz, Cl. J., jemte anförande af åtskilliga exempel på de förvånande veikningar, som med bombkanoner kunna åstadkommas, tillika upplyst, att Utskottet misstagit sig i sin förmodan om möjligheten af dessa pieceis anskaffande inom kortare tid, emedan, om äfven behofvet af 4 Stats-Vtskottets XJtl. N'.o 99 r. de samma skulle uppstå vid eu tidpunkt, då Masugnarne vid Styckebruken äro i gång, hvilket lik viii under i-3:del af året icke är händelsen, samt med förutsättning, att dessa Styckebruk vid sådant tillfälle icke äro upptagne af andra beställningar, så erfordras i allt fall så mycken tid för piécernas gjutning och öfriga tillverkning, att någon större product på flera månader icke är att påräkna. Hvarförutan Hr Breitholtz, såsom bevis på bombkanonernas allmännare användande i forsvarsväg, omnämnt, det Kgl. Danska Regeringen nyligen hos Svenska Styckebruksegare gjort beställning på icke mindre än 60 dylika, piecer.
Domstol éj heller ansåg sig behörig, sedan karlen redan blifvit utstruken utur rullorna och således ej då mera vore i krigstjenst; hvadan Motionairen, som trott en strafflag, till förebyggande af dessa olägenheter, vara af behofvet påkallad, hemställt, att Lag-Utskottet måtte en sådan lag föreslå; och har Riksdagsfullmägtigen Anders Mårtensson från Jemtlands Läns Södra Domsaga med Eric Nilsson häruti instämt. Berörde Memorial har Lag-Utskottet tagit i öfvervägande; men som det olofliga afvikande ifrån Regementets eller Compagniels stånd, hvarom motionen handlar, utgör rymningsbrotl, för hvilket straffbestämmelser ingalunda saknas uti Krigslagarne; samt, i händelse Ryttaren eller Soldalen, innan åtal väckes, blifvit utur rullorna utstruken, hvilken påföljd å rymning, enligt författningarne, ej eger rum, med mindre brottet föröfvats för tredje resan, då bestraffningen i öfrigt är fyratio par spö och tvänne års arbete å fästrang, rätter Domstol för åtalets upptagande, i allt fall, jemlikt 12 § i 1 \ Cap. Krigs-artiklarne, med flere hithörande lagrum, ©tvifvelaktigt är Rege Bihang till R. St. Lag-Utskoltets Betänkande N.-o 7. mentets Krigs-Rätt, vid hvilket förhållande det beror på Rustoch Rotehållare, att, derest nämnde Domstol skulle begå den origtigheten alt visa ifrån sig ett så beskaffadt mål, samma beslut i laglig ordning öfverklaga, för att deri vinna rättelse; anser Utskottet någon ny lagbestämmelse i detta ämne icke vara af nöden. Dock underställes detta omdöme vördsamligen Rikets Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 21 Mars 1834- N:o T. Betänkande, öfver Riksdags-fullmägtigen Herr Carl IV. Olbers’ motion, angående skärpning i straffet för falskt vittnesmål och för mened.
Härtill kommer, att den summa, som skall tillvägabringas genom den allmänna bevillningen, allt mer och mer förminskats i jemförelse med de öfriga Stats-inkomsterna, så att detta förhållande utgör ett ytterligare skäl att frånträda det nuvande stadgandet, att frågor angide den allmänna bevillningen skola'slutligen slitas af förstärkt StatsUtsk. samt att öfverlemna detta afgörande åt det Utsk., som är tillsatt för dylika frågors behandling och deri måste anses ega den större sakkännedom än ett annat Utsk. I och med detsamma detta skäl antages för giltigt, bör man äfven godkänna förslaget att återföra de öfriga bevillnings-frågornas slutliga behandling till Bevilln.Utsk., dit de ursprungligen hört, ehuru grundlagens föreskrift i detta hänseende ej blifvit tillämpad. Förslaget torde äfven innefatta en verklig förbättring i dessa ärendens behandligssätt. När Stånden icke kunna komma öfverens i bevillnings-frågor, hvilka icke få förfalla, måste de updraga åt ett visst antal personer, för hvilka de i berörde hänseende hysa förtroende, att med Ständernas rätt afgöra frågorna. Det är nu gifvet, att Stånden till ledamöter i StatsUtsk. invälja sådana Ståndsmedlemmar, till hvilka hvarje Stånd i Stats-reglerings-frågor hyser förtroende, men det kan mycket lätt hända, att dessa personer hvarken hafva eller förtjena att hafva Ståndets förtroende i bevillnings-frågor. Häraf följer, att det är olämpligt att Stånden nödsakas ätt till dessa personer öfverlemna deras afgörande rätt i sistnämnde frågor. Om det nu vore stadgadt, att Stats-reglerings-frågor skola i StatsUtsk. och bevillnings-frågor i Bevilln.Utsk. slutligen afgöras, så vore nyss påpekade olämplighet undanröjd och Stånden behöfde vid val af såväl Utsk:ns ursprungliga ledamöter som de s. k. förstärkningsmännen endast afse dessas tänkesätt i ett visst slag af frågor. Jag medgifver gerna möjligheten deraf, att
Hr Ribbings förslag uppliistes, så lydande: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning åge jemväl, oberoende af den rätt, sorn i nästföregående § hankens borgenärer tillägges, att fjorton dagar efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad lagsöka en eller flera lottägare med samma räll” etc. Hr von H o b e n b ansen: -Sedan jag 1111 bort upplä sas Hr Ribbings förslag och jag deri funnit ordet ”lottägare”, hvilket således innefattar samtlige lottägare, direclionen inbegripen, så afstår jag från mitt yrkande, att lottägare må särskildt nämnas, och förenar mig i Hr Ribbings förslag. liiGripenstedt: Jag vill påminna mig alt Hr Ribbings förslag var, alt det sednare moni. belt och ballet skulle utgå; men sorn jag icke bort det omnämnas vid uppläsningen, så anhåller jag alt blifva upplyst derom. Frill. Cederström: Sedan Hr Ribbing ur sitt förslag bort tagit directionens ledamöter oell deremot satt lottägare i stället, så kan jag för min del icke med honom instämma. Jag bar varit af alldeles samma tanke med honom i mitt förra yttrande, men det faller af sig sjelft, enligt mili öfvertygelse, att lottägarnes skyldighet af solidarisk ansvarighet icke bör i första rummet anlitas, utan försl efter det att de i i4 §:n upptagna åtgärder blifvit vidtagna, men deremot i fråga om cassa-vexlingen är det directionens ledamöter, som böra i första rummet vara ansvarige. Hr Frih. o. Landtm, afbröt Frih. Cederström och fästade hans uppmärksamhet deruppå alt öfverläggningen redan vore förklarad fulländad. Fi i li. Cederström: Jag har endast i afseende på propos. velat framställa, att den af Hr Ribbing nn gjorda förändring icke kan af mig gillas, och får anhålla alt mitt förslag till propos. mätte blifva i bredd med hans framstäldt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då Hr Ribbings förslag blifvit framstäldt före Frill. Cederström!, ansåg
Jag erkänner mer än gerna att, om utsigt vore för hand, det Svenska Staten skulle kunna, inom en icke allt för aflägsen tidrymd, på sin bekostnad öfvertaga postoch skjutsbefordringsväsendet i hela Riket, eller åtminstone i större delen deraf, på det sätt och med de medel, som i förslaget blifvit angifne; så skulle äfven jag anse tidpunkten nu vara inne, dä utförandet af detta system borde påbegynnas medelst öfvertagande af befordringen på flere eller färre af de hufvudvägar, som Komitén föreslagit att blifva postvägar. Men finnes ens någon skymt till utsigt i denna rigtning? Låtom oss undersöka. O • • 1 • 11 De fem till postvägar föreslagne linierne hålla tillsammans en längd af IGOs mil, d. v. s. icke fullt ' 1 idel af skjutsvägarnes hela längd nu för tiden, hvilken, oberäknadt väglängden på Städernes territorier, uppgår till 2902| mil. Och den förlust Komitén beräknat att Statsverket skulle komma att tillskyndas, genom öfvertagande af befodringen på dessa väglinier, utgör, i rundt tal, R:dr R:mt 450,000. om året, motsvarande i medeltal 2800 R:dr per mil, men, efter afdrag för postföringsoch skjutskostnaden för nu å dessa linier gående poster „ 103,050. allenast „ 347,000. eller i medeltal 2170 R:dr per mil.
R:dr, kunde indrifvas, samt att visse förekomne omständigheter väl syntes kunna gifva anledning till ytterligare ersältnings-anspråk emot Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander; men alt någon tillgång hos dem, till godtgörande af hvad dem kunde varda ådömdt, icke vore alt påräkna, Vid Vid slikt förhållande, och då man inom kort tid kunde förvänta slutligt afgörande af återstående rättegångar emellan Låne-Contoiret och sådane dess gäldenärer, för hvilka Lindstedt Låne-medel förskingrat, samt utred ning af Lindstedlska Concursmassan, har frågan om ytterligare ersättningstalans anställande mot Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander fått tills vidare hvila. §• 10. Bankens Grundfond samt användandet af visse ärlige Capitalafbetalning ar. I öfverensstämmelse med de af Rikets Ständers år 1835 församlade Revisorer meddelade åsigter i fråga om rätta tillämpningen af den i BancoReglementets 289 §. gifne föreskrift, beträffande det öfverskott, utöfver Bankens grundfond 5,000,000 R:dr, som för Riksgälds-Contoiret kunde blifva tillgängligt efter verkställd utredning och omföring af de från Banken utgifne Fastighetslån, mot vilkor af inbetalning i Silfver, hafva Banco Fullmägtige, enligt hvad Revisions-Berättelsen för nyssnämnde år (jpag, 43) upplyser, låtit för året 1833 till Riksgälds-Contoiret aflemna en Summa af R:dr 112,604: 12. 3.
Ständer anmäld, genom Stats-Ucffotlets betänkande af den 10 näst!- Junii om de anslag, som Kongl. Mant i Desi Nådiga Proposition af d> -8 April! astat pä Tredje Hufwud - Timlen. Egentligen härrörer tillökninoen deraf, att Rikets Ständer wid r8°9 — »8 ro ärs Riksdag vä Stat blott uppförde 620,020 R:dr af den till En Million bewiliade DefensionsSumman, — ej anslogs medel till Löner för Finsta Landt - och S>öArtilleriet, hwaraf Swensta Armöen ansägs tarfwa förstärkning, och att böra hit öfwerfiyttas —, icke till Garnizons-Sjukhusets underhäll, som fanls nödwändigt — att i Hufwustaden inrättas —, och ej eller till förbättring i Pasievolance-wisteren för hela Warfwade Armeen, som blef en oundwikelig följd af uppstegrade Warupris frän är i8c>8, emedan wid Krigets utbrott i början af samma är, förra Passevolance-Contracterne upphörde För iner än 500,000 R:dr hafwa desie omständigheter bidragit till ifräaawarande tillökning — och bland de derutöfwer tillkomne, äro alla uvpgifne och bestrcfne uti Stats-Utstottets förenämnde betänkande. med blott undantaa af 4000 R:dr, som Kongl. Mast, enligt serffild Nådig Proposition ästat att pä Stat uppföras till bättre organisation af den delen utaf Smälands Cavallerie, som bliswit förwand lad - I2§6 Den 9 Julik. lad till Infanteri och för en del af desi Befäl tarf ivaS Penninge, Löner, pä den grund, att Kongl. Maj:t funnit nödigt fördela den beridne hälften af Regementet pä 6, i stället för 4 Esquadrvner, hvarigenom 2:ne utaf de afsiitne Esguadronernes Befäl bibehålla fine Löne,wilker, såsom Cavallerister.
Räntepersedlarnes förvandling till penningar har jag motsatt mig derföre att födoämnen nästan aldrig förändra sitt pris, i förhållande till dagsverken, ty menniskans behof af föda är alltid i det närmaste lika. Deremot äro öfverflödsvarorne guld och silfver ständigt underkastade betydliga prisomvexlingar. Förvandlar man räntepersedlar i penningar: så blottställer man kronan för sina inkomsters förminskning, serdeles som tillgången å guld och silfver, efter Amerikas uptäckt, så betydligt tilltagit, isynnerhet under sednare tider. Hos oss har penningens värde dessutom förringats, genom mynt-tecken af metall och sedlar. Det är således af dubbelt skäl, jag beslridt räntepersedlars förvandling till penningar. Så länge största delen af våra rörelsemedel icke utgöras af klingande mynt utan af Riksbankens sedlar: så blifver räntepersedlarnes förvandling till penningar en upmuntran både för skattdragande och gäldskyldige att låta Banken ännu en gång göra cession. Denna kommer alltså för alla räntegifvare och gäldbundne att medföra den fördelen att få betala sina skulder, med hälften mindre än de borde, eller med något annat underhaltigt belopp, som kunde bestämmas. Vid 1848 års Riksdag voro R. o. Ad. samt PresteSt. af den mening att räntepersedlarne icke borde förvandlas i penningar men väl förenklas, hvar7 H. 13 194 Den 20 Maj .. m. emot Borgareoch BondeStm påyrkade förvandlingen. Då stannade två Stånd emot två och förbittringen blef mycket stor öfver de förstnämnde Ståndens motstånd. PresteSt. ansåg sig för den skull böra till följd af sin förmedlande samhällsställning gå så långt, att det upoffrade grundsatsen för en jemkning och antog det förslag, hvilket en aktad ledamot af detta Stånd, thv värr, hade gjort, att man skulle förvandla små persedlarne till penningar. Derigenom var grundsatsen upgifven, ty dels var det obestämdt, såsom flere talare i dag här erinrat, hvad som är hufvudeller småpersedlar. Följaktligen hade man svårt, att besvara frågan, hvarföre någon viss persedel förvandlades i penningar, när det icke skedde med någon viss af de öfriga?
På Herr Hartmansdorff^ ungdomliga anmärkningar emot mitt yttrande, har jag ej annat svar att gifva, ån att jag ej bryr mig om dem; men också icke årnnar ändra ett ord af hvad jag sagt. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag ämnar ej förlänga discussionen. Frågan har hår varit, antingen att förelägga Statsoch BancoUtskotten viss tid, eller att blott anmoda dem att skyndsamt inkomma med förslag till Financeregleringen. Jag vill ej bestrida en sådan önskan, men jag anser den ej nödig, och denna öfvertygelse grundar sig på den tro jag åger, att det hos Utskotten finnas både vilja och förmåga att gå Riksens Ständers önskniHgar till mötes. Men då jag ger detta öppna förklarande af mitt förtroende och min aktning, önskade jag tillbaka ett bevis på Utskottens förtroende och aktning för Riksens Ständer, för I Svenska Folket.1 Jag önskade nemligen, att hvar och en som det kan, måtte medverka derhän, att BancoUtskottets svar rörande Bankens publicitet blifver affirmaiift. Om vi gå tillbaka till äldre tider, böra vi erinra oss, att det var den hemlighetsslöja, som 1672 kastades öfver Banken, samt den deraf följande myntförvirring och förlägenhet, som lo år sednare hade enväldet till påföljd. s Herr Hjerta: Jag vill blott lemna en gård af tacksamhet åt Friherre Boije, som vid detta tillfälle haft den godhet, att ej vilja besvara den del af mitt yttrande, som han ej uppfattat. Hvad sjelfva sifken angår, anhåller jag om proposition, enligt Herr Thatns förslag, utan be. stämmande af någon tid för Utskotten. Herr Rosenblad: I anledning af de utaf Friherre Björnsjerna anförde exempel, får jag endast nämna, att efter min öfvertygelse de bevisa just motsatsen af hvad Friherren trott.
Grefve Posse är ju en representant för den politiska riktning, som vill en successiv afskrifning af dessa skatter, då deremot Forssell tydligt uttalat sig mot en dylik plan, ocli han yttrar till statsrådsprotokollet vid framläggande af regeringens forslag vid 1877 års riksdag rörande en partiel afskrifning af «grundskatterna, » att det egentligen är genom fastställande af en orubblig afskrifningsplan, som en obehörig fördel kan sägas vara på statens bekostnad beredd åt den nuvarande jordegaren, enär denne i och med detsamma kan räkna sig till godo åtminstone en ganska stor del af hela den skatteeftergift, som successivt skall för hans jord inträda, hvaremot en eftergift, som endast i mån af statens tillgångar beviljas, just derigenom att den ej låter sig på förhand med säkerhet beräkna, också endast i mån af sin fortgång kommer jordens innehafvare till godo. » De i många afseenden förefintliga olika åsigter, som besjälade statsministern och finansministern, kunde omöjligen tillåta ett längre samarbete dem emellan, så mycket mindre som båda ministrarne hvar på sitt håll voro utrustade med en energi, som icke tillåter overksamhet, och ingendera af dem var van att sticka under stol med sin vilja och sina åsigter. Allt detta måste göra Forssells utträdande ur konseljen till en snar tidsfråga, men det dröjde dock ända till december månad, innan han afgick. Det synliga motivet dertill var regeringens beslut rörande majstullen, hvilket icke gick i den riktning, som Forssell önskade, men de verkliga orsakerna till hans afträdande lågo vida djupare och äro att söka i oförenligheten i åsigter och föreställningssätt hos grefve Posse och statsrådet Forssell.
Ständer bifallit, äger någon fräga icke ruin om förändring eller rubbning uti förwallningen och dispositionen af Rosersbergs Kongsgärd under Deras nu warande Kongl. Majestä. ers lifstid. 7:0 Gripsholms Slott och Longs-Ladugärd/ belägen uti Södermanland, Selebo Härad och Kjernebo Socken. Af älder har Gripsholm icke warit af Upsala öde elter ett Kongl. Goos, utan enskildt Odaloch Her - Den ir Zebruarii» §55 Herre-Säte. Det har aals af den namnkunnige Riks-Dro zen Lo jonsson 6rip>, ester hwilken det äfwen tros hafwa färt namnet Gripsholm. Inlöstes efter hans död af Drottning XI^uo.^Uk^nx, och genomgeck sedermera flere händer, tills det i arf tillföll Riks-Förefiändaren §ten Sture den äldre, som har lät anlägga ett Ear Heuser-Kloster. Men pä Riks dagen i Wadstena ,526 återfordrades det äter under Kronan af Konung I., som förmenes hafwa lätit upbygga efter gamla Göihista smaken det nu warande Slottet, sedan det der förut warande Fästet eller Slottet pä igZOualet redan ivar af bränt. Efter Hdastbemälte Konungs död tillföll det genom arfstifle Hertig Oko af Södermanland sedermera Konung Orri. Innehades derefter dels af Hertig L.^kro Loioix och dels af Konung Läno IX.s Enke-Drottning säscm Enke Säte. Likaledes i samma egenskap af Konung 60- ^ooonos Enke-Drotlning, och sist af Konung Oul. X.s Gemäl Drottning I-Ikovro LooonouL, som fick det i morgongäfwa och Enke-Säte och disponerade det, jemte ken delen af Södermanland, som till Lifgedinge war anslagen, intill fin död 1715. Detta Kongs.