Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De som skola åtlyda Konungens beslut, äga att sig dermed Den 4 April f, rn. verificera, och att för verkställigheten redogöra; och öfver behörigheten deraf, hafva Riksens Ständer vid Riksdagarne, och deras Revisorer dessemellan, ett granskande inseende; men att derutöfver sträcka en så beskaffad fordran, som nu i denne del af StatsUtskottet blifvit föreslagen, afstyrker jag för min del, såsom icke öfverensstämmande, hvarken med ordalydelsen eller meningen af våra grundlagar. Revisorerne hade anmärkt, att, emot de för Statsverkets förvaltning i allmänhet stadga* de grunder, besparingarne från en del utgiftstitlar blifvit öfverförde till den tredje, StatsUtskottet, som för bedömandet af denna anmärkning, tagit kännedom om Riksens Ständers, tid efter annan i ämnet vidtagna beslut, har nu anmält; ”att vid det utrönta förhållandet, och då Riksens Ständers år 1812 gjorda medgifvande, att öfverskott och besparingar skulle till Kongl. Majit öfverlemnas, sedermera, hvad besparingarne beträffa, icke blifvi^ återkalladt, har väl den af Revisorerne anmälte dispositionen af besparingarne. medelst öfverföring deraf från 5‘.te HufvudTiteln och allmänna IndragningsStaten till den 3:dje, icke kunnat anses afvika frände af Riksens Ständer meddeldte föreskrifter; men likväl på anförde grunder, tillstyrkt det förklarande, ”att de å Utgiftstitlarne uppkommande besparingar, hädanefter må disponeras, codast för de be - , Dea 4 April f. m. 59 hof som inom HufvudTitlarne kunna förefalla, samt att, om något återstår, sedan alle sådane utgifter blifvit bestridde, dermed bör förhållas på lika sätt, som med öfverskotten å JnkomstTitlarne; och detsamma följagteligen lefvereras till RiksgäldsContoiret, för att användas uti den af Riksens Ständer vid 1809 1810 årens Riksdag föreskri t ne ordning."
Dock vill jag åkalla Herran, att han skall låta dundra och regna, att I skolen förnimma och se det stora onda, som I för Herrans ögon gjort hafven, att I hafven bedts eder Konung. Och då Samuel åkallade Herran, lät Herren den samma dagen dundra och regna; då fruktade allt folket Herran och Samuel ganska storliga; Och sade alle till Samuel: Bed för dina tjenare Herran din Gud, att vi icke dö; ty öfver alla våra synder hafve vi ock gjort detta onda, att vi beddes oss Konung. Och Samuel sade till folket: Frukter eder intet, I hafven sannerliga gjort allt det onda; dock träder icke af ifrå Herranom, utan tjener Herranom af allo hjerta. Och viker icke efter fåfängelig ting; ty det gagnar eder intet, och kan intet hjelpa eder, efter det en fåfängelig ting är. Förty Herren öfvergifver icke sitt folk, för sitt stora Namns skull; ty Herren hafver begynt till att göra eder sig sjelfvom till ett folk. Vare ock fjerran ifrå mig, att jag så skulle synda emot Herran, att jag skulle aflåta bedja för eder, och lära eder den goda och rätta vägen. Allenast frukter Herran, och tjener honom troliga af allo hjerta; förty I hafven sett huru stor ting han gör med eder. Men om I gören det ondt är, så skolen både I och edar Konung förgås. Saul hade varit Konung ett år; och som han tu år hade rådit öfver Israel, Utvalde han sig tretusend män utur Israel; tutusend voro med Saul i Michmas, och uppå berget BethEl, och ett tusend med Jonathan i Gibea BenJamins; men det andra folket lät han gå, hvar och en i sina hyddo. Och Jonathan slog de Philisteer i deras lägre, som i Gibea var; det kom för de Philisteer. Och Saul lät blåsa i basunen öfver hela landet, och säga: I Ebreer, hörer till.
Jag tror för min del att det vore en olycka för Sverige och särdeles för detta hus, mine Hrr! om icke vid detta tillfälle någon röst äfven inom detta rum hade höjt sig emot det äskade anslaget, med påstående, att, för en ung man vid dess första inträde i verlden, det är för mycket begärdt, och att ämnet af dem som bordt vara mera bekanta med förhållandet varit något lösligt behandladt. Dessutom får jag anföra till styrka och bevis för mitt yttrande i afseende på jemförelsen med livad Prins Carl August och Prinsen af Ponte Corvo fingo sig anslaget, att de hade då inga bidrag ifrån Norrige och att i närvar, stund II. K. H. Kronprinsen bar 26,000 r:dr från Norrige; således 1000 r:dr meia än härifrån. Detta gör en sammanräknad summa af 51,000 r:dr. Ur mina anteckningar befinnes alt H. Ex. Hr Just.Statsministern såsom skäl för de K. personernas doterande anfört, att vår nuvar. Konung efter högstsalig H. M. K:n fått öfvertaga en pensionsstat af 150,000 r:dr om året. Har Hr Just.Statsministern verkligen trott att ett sådant argument skulle verka på mig eller på hvilken som helst som litet grundligare deröfver tänker? Dessa pensioner, mine Hrr! hvartill medlen sammanskjutas af nationen, skulle jag vilja påstå att de oftast utgöra en bestämd orättvisa emot folket, på det sätt sora de distribueras. Hvilka personer, hvilka klasser a'r det, som komma i åtnjutande af dem? Hvilka klasser är det egentligen, som bidraga att inbringa medlen till dessa skänker til! personer som kanske icke alltid åro väl för t jente deraf, och hvars förljenster till fäderneslandet man aldrig får sig bekant. Slutligen får jag säga, att om H. Ex, Hr Just.- Siatsministern vid detta tillfälle i afseende på dess tjensteförhållanden vid behandlingen af denna fråga kommit i kollision med II. Ex. Hr Riksmarskalken, så förstår jag möjligheten af att sådant kunnat inträffa ; men hvad jag aldrig lär mig förstå, är att K.
H ä r ute på den aflägsna landsbygden, hvarest långväga besök hörde till sällsyntheterna, blef nu gästen inbjuden till familjen, som .icke kände det minsta till hans föregå- ende lif. Hans vackra utseende, världsvana och älskvärda väsen, sällskapsdamens aktningsfulla sätt mot den betitlade » kusinen », arftagerskans ungdom och oerfarenhet i förening med hennes längtan efter att fä se nå- got af » stora världen » samverkade till det af hennes nåd afsedda målet. Den utspårade eleganten fick arftagerskan jämte hela hennes förmögenhet; hennes nåd erhöll sin provision, och hennes systerdotter fångade ortens enda » parti », förvaltaren af en utländsk mans jordegendom. Efter sex års förlopp var arftagerskans hela förmögenhet förstörd och hennes man så invecklad i svindlerier, att han ansåg det för nödvändigt att afvika ur landet. Hans hustru flyttade med sina två barn tillbaka till sina gamla vänner på den landtgård, där hon varit nog olycklig att göra sin afvikne mans bekantskap. Förvaltarens fru hade icke kunnat motstå att prisa sig själf och sin moster som anstiftarinnor af » lilla Fridas glänsande parti », och i den lilla staden, där hennes nåd börjat sin bana som giftermålsagent, blef det då snart kändt, att den nygifte mannen afsändt en betydlig penningsumma till henne. Nu är den olyckliga makan till denne äfven tyrare död, sedan hon först i grafven nedbäddat de två barnen, hvilka varit sjukliga allt ifrån det de blefvo födda, och nu kan förvaltarens fru » icke nog beklaga den olyckliga fåfängan hos lilla Frida, som, trots alla mina (fruns) varningar, blef bedårad af titel och namn samt gifte sig med en person, som var nästan utstött ur sin egen klass och knappt erkänd som släktinge af hennes nåd, min moster, och mig. » Ave. Efter vårt lif är så kort, låt oss göra det minne, vi efterlämna, så varaktigt som möjligt. • Sallusi. bevis på den sanning, att snille ej skapar lycka, att ju högre utveckladt det andliga lifvet är, dess större äro ock sorgerna.
Sedan stiftelsens början hafva200 flickor här njutit undervisning uti stafning och renläsning, christendom, chorajsång, samt, efter hvars och ens fallenhet och förmåga, uti sådane handaslöjder som strumpstickning, sömnad, spånad och väfnad m. m. Skolans styrelse utgöres 40 af en Direktion af fruntimer, som tillsätter lärarinna, förordnar om undervisningen och inspekterar skolan samt förvaltar dess inre ekonomi. Kapitalfonden förvaltas af en Kommite, som utväljer Direction. Hvarje tre år sammanträda de personer, hvilka bidraga till skolans fond, och utse kommitterade samt taga kännedom om skolans gång och ställning. Sparbanken, som år 1838 svarade för 27,350, R:dr insatte af 749 personer har, enligt sista redogörelsen af år 1843, att ansvara för insatte 63,727 R:dr 4° sk. Insättarnes antal utgjorde 1,124 personer, hvaraf 148 ståndspersoner, 97 borgare och handtverkare, 222 allmoge och tjenstehjon samt 657 barn. Östgötha Bank har fortfarit att gagna orten, hufvudsakligast genom det tillfälle den öppnat åt affairsmannen, alt för behofvets stund bereda sig ögonblicklig tillgång på penningar, hvilka sedan återbetalas under loppet at året uti större eller mindre summor efter beqvämlighet, äfvensom att mot någon ränta deponera sina tillfälligtvis influtne penningar, hvilka sedan vid förefallande behof stå att lyfta hvad dag som helst till större eller mindre belopp. Banken, som aldrig var ämnad ätt förlägga den större rörelsen, oktrojerades till en million; men då vid samma tid flera privatbankar uti angränsande provinser stiftades, inskränktes den af aktieegare sjelfve till 760,000 Riksdalers fond, hvaraf ^ inbetaltes kontant. Rörelsen har sedan 1 Juli 1837 fortgått sålunda, att ställningen hvarje halft år varit följande. Kontant Kassa. Fordringar. Skulder. i Diskontlån. pä Kreditiver. Depositioner.
Men jag ville ju gärna se på era taflor.» »Ni kan inte föreställa er hvad jag är tacksam för ert konstintresse,» sade Hall utan att småle. I nästa ögonblick ångrade han hvad han hade sagt; han kanske hade sårat henne. Han fann dock snart, att hans farhågor voro utan grund; Greta hade icke något utveckladt öra för ironi. Hall bjöd henne en cigarrett, och hon tog den utan lång tvekan. »Det är inte första gången jag röker,» sade hon. »Det fick jag lära mig i skolan; jag och en flicka till rökte värst i hela klassen.» »Är det möjligt ...» Och medan han tände hennes cigarrett, smekte han med ett långt ögonkast hennes duniga kind, hennes smala hals och hela hennes veka, spröda gestalt, som var stramt omsluten af en slät mörk ylleklädning. Elden knittrade i bränderna, och därute pep vinden kring hörnet. Greta såg upp från fotografierna, smuttade på sin curaçao och drog ett bloss på cigarretten. Hon var mycket nöjd och befann sig alldeles förträffligt. Hvad hon hade varit dum, då hon gick där hemma och tvekade och undrade, om hon skulle våga gå. Det var ju inte alls något farligt. Visserligen var det litet opassande, men det gjorde ju ingenting, när ingen kunde få veta det, och dessutom måste man någon gång vara modig och trotsa fördomarne. Hon var verkligen stolt öfver sig själf, där hon satt tillbakalutad i soffhörnet och log och drog långa bloss på sin cigarrett. »Se här,» sade Hall, »nu kommer min pièce de résistance.» Och han räckte henne ett album i stor oktav med reproduktioner efter Franz Stuck. Greta bläddrade förvånad i boken. Det var så underliga taflor; hon hade aldrig sett något liknande. Hon förstod ingenting af alltsammans, men det tordes hon icke säga högt. Han skulle ju kunna tro, att hon var dum. Och det var hon i alla fall inte, fast det alltid hade gått dåligt för henne i skolan ... »Hu då!» skrek hon till halft ofrivilligt, då hon fick se en hemsk bild, under hvilken det stod »Lucifer». Lucifer, det var ju den onde själf?
Enligt Utskottets tanka, kan det i allmänhet icke anses lämpligt, att Statens bidrag allt för mycket tagas i anspråk för bekostande och underhåll af sådana tillämpningsskolor, hvarutaf blott vissa eommuner hufvudsakligasl draga fördel; och då endast fortfarandet af det vid sista Riksdag för Landtbruks-skolorne beviljade anslag, men icke någon tillökning deruti, blifvit af Kongl. Maj:t äskad, har Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka högre anslag för de befintliga Landtbruks-skolorne, än de vid föregående Riksdag för hvardera af dem beviljade 1000 R:dr, hvilka således torde fortfarande intill nästa Riksdag anvisas med de af Kongl. Maj:t härtill äskade 5ooo Ridr. Beträffande åter ifrågasatta anslag till ett ökadt antal Landtbruksskolor; så enär erfarenheten visat, att det vid sednaste Riksdag beviljade anslag af 5ooo R:dr redan blifvit, under de utaf Rikets Ständer föreskrifne vilkor, af Kongl. Majit disponeradt till Fem inom serskildta landsorter inrättade lägre Landtbruks-skolor, samt billigt synes vara, att andra orter, som, jemte egna bidrag till dylika Inrättningar, önska att af enahanda förmon sig begagna, likaledes må kunna deraf komma i åtnjutande, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte för ytterligare Fem lägre Landtbruks-skolor inom orter, der behof af sådane är för handen, bevilja en summa af 5ooo Rldr, hvarutaf 1000 R:dr till en sådan Skola på Gottland.
— Jag vill ytterligare fästa uppmärksamheten derpå, att något afslag å vissa momenler i detta förslag oeh återremiss af andra skulle ovillkorligen medföra ett svårt trassel inom Utskm vid en förnyad handläggning af denna fråga, emedan Utskm då vore förhindrade att rätta den ena punkten efter den andra. — Här har blifvit af cn ledamot yllradt, att stabilitet är nödvändig i afseende pä den financiellu lagstiftningen, oeh detta ord tyckes vilja vinna burskap vid denna riksdag. Men, mine Hrr, den der s. k. fixiteten är i afseende på begreppen ett erkändt bevis på galenskap, och i afseende pä lagstiftningen bevisar den en ytterst inskränkt förmåga alt uppskatta samhället; ty så länge tiden går framåt, så mäste vi följa, eller oek blifva vi efter och förlora alla de fördelar vi kunnat vinna, utan alt kunna behålla deni vi hafva. Privatbankerna i Sverige instiftades några få år efter sedan man annihilera! de s. k. disconlerna, hvilka icke voro annat än en slags privatbanker, som hade creditiv på Banken. Genom eli otillbörligt förfarande, att ulan innestående valuta 6 H. 60 iU Den 25 Januari f. m. utgifva treprocenlssedlar, som Banken icke kunde inlösa, vållade dessa diseonler en kris, som medtog många medborgares förmögenhet. 1823 års Ständer skilde derföre Banken från all gemenskap med de enskilda banker, som kunde komma att stiftas, och i privatbankernas octroj utsattes tydligen, att de i alla tider aldrig kunde påräkna något det ringaste understöd från samhället. Nu vill man likväl bär under olika färger och skepnader sammanslå Banken och privatbankerna, så att hvardera hade en viss siffra att svara för. Detta är en hastig återgång täll den ställning, hvarom vi nyligen haft en bedröflig erfarenhet, och om vi nu åter beträda denna bana, så tviflar jag icke på, alt den deraf följande krisen skulle komma öfver oss redan innan nästa riksdag; då finge omgöras hvad vid disconternas utredning skedde: förstöras enskild välfärd och skada samhället. Jag yrkar derföre, alt
Då, lill följd häraf, det nn åligger Espet!ilions-Utskoltel att öfver denna motion sig utbita, får Utskottet i första rummet vördsamt anmäla, att -Utskottet gjort liera erinringar till den person, sorn besörjt tryckningen, om iobekominande af behörig räkning öfver de intill den 24 sistlidne Mars förefallna tryckningsmed flere kostnader, men att dian5* någon, sådan hitintills icke aflemual, enligt uppgift, i anseende till brist på fullständiga verificalioner till bestyrkande af flere smärre kostnader, hvarå räkningar i förmodan af entreprenad-anbudets antagande, helst Utskottet detsamma underslödt, icke blifvit anskaffade eller kunde anskaffas. lith. till R. St.
mun, hurrabasar! (kommer fram till konstapeln och gör ställningssteg.) Gu' bevara konstapeln! Skepparn är oskyldig som en liten Guds engel, för det var de der hummelgubbarna som började balletten. brorskåln kan jag inte precis påminna mig, men det kan också vara detsamma. Höflig fråga ska' väl ha ett höfligt svar. Hulting är namnet, afskedad gardist vid kgl. maj:ts och kronans andra lifgarde, med 20 riksdalers pension och rättighet att lefva glada lifvet på den så länge jag orkar, och hvar jag hehagar! (tar fram en gammal plånbok ur bröstfickan, och ur den ett papper.) Här är pensionsbrefvet och afskedsbetyget, i fall konstapeln tviflar på min aktivitet. Hulting att andraga? KONSTAPELN (sedan han sett på brefvet). Hvad KONSTAPELN. HULTING. Ja, HULTING. Håll Hurra! Hvad är du för en? har HULTING. Ingenting mer och ingenting mindre än att jag höll i en häst åt en baron der borta vid planket, och då kom di der dragande med kärran, och det första di sa' så skrek di: "Nå rospiggsbassar, ligger ni och sofver och vräker der nere, era förbaskade kreatur!" Det var numro ett, det! BOMAN. ANDERS. Ja, det hä' rätt! dig du, din spattbenta kasernkrake. stapeln? HULTING. Gentilt FÖRSTA ARBETAREN (knyter näfven åt Hulting). Passa Hackurat så var det! språk, eller hvad säger konär tyst! Fortsätt, Hulting. KONSTAPELN. Söderberg 19 HULTING (blinkar åt Boman). Och så sa' den der andra att han skulle lära dom att dricka brorskål med aborrarne, och att di skulle sätta eld på deras otäcka skuta, annars ville di vara skapta som norsar båda två! Och så ville di öfverfalla skepparn, och då sa' han: vore jag inte så spak, sa' han ... det der är ju alldeles olika mot hvad som förut anförts.
Perkel ensamt bör bestrida Sfats-utgifterna nied de bestäfoda Summor, Natiötlén dertill anhisar och aldrig kiiniia skulkisättaS; att imellan dessa bägge står St underh as RiksgäldsContoir, för att förvalta Inoch Utländska Riksgälden, hålla Cre. dit - myntet och Allmänna Fonderna uri värde, samt observera och befordra en förmonlig verkan deraf nå Näringarna. ' Stockholm den 3 Maj 18x5. 0. F. Pahlman. Bilaga Litt. A. Provisionel Beräkning till grund för Bevillnitigens bestämmande. Stats Con to! ret: Dess bestämda andel i Bevillningen under Titel: Stats-brist, utgör efter 18x2 <* . Ars Reglering c Dertill fores förslagsvis såsom fond för förmodad tillökning 3 Kongl. Maj:ts och de Kongl. Hofvens StatsSumma, samt till förbättring af Embetsmannens Löner utom Militär.Staten, som särskildt bör kunna regleras med d© tillgångar, som uppkomma inom Riks-Staten Summa Riksgälds-Contoirett Inrikes Betalningar. Renta och af betalningar å Inrikes Lån , förslagsvis uppförde till 140,0001 ISöjOoo’ Härå afräknasIntressemedel, Licenten, Skatte - Rättighet peli Observa - 804,900 345.099 1,150,000 'Transport 180,000. Den 20 Juni. 1009 Transport 180,000. tions - Medel, äfven förslagsvis ... 80,000. Dera återstå 4,200,000 R:d i Silfver, hvarå beräknas i rund summa såsom Renta och Capiral - afoetalning 8 procent, utgör således 336,000 R:d, sorn uppföres efter Cours ä 72 sk. i jernt tal till * 500,000. Anmärkning: Första frågan härvid är, om Koiigl.
Majit måtte hos Rikets - Ständer göra framställning ort: Törnebohms uppförande å allmänna indragningsstaten, för åtnjutande af en årlig pension till 3et af Kommers-Kollegium föreslagna belopp af 600 Riksdaler. 2:o. En af Kronofogden i Norra och Södra Wedbo härads fögderi inom Jönköpings län, Nils Fredrik Ekvall, i underdånighet gjord och af Landshöfdinge-Embetet Bil N:o 5 till Kungl. Maj:ts Nåd. Prof. Nto 1, om Statsverket 1862. 81 i länet, jemte memorial den 1 nasllidne Augusti, insänd ansökning att, enär han, enligt bifogadt läkarebetyg, blifvit till helsan sä försvagad, att han under den kallare årstiden tidtals varit sängliggande, i följd hvaraf tjenstegöromålen under de sednare åren måst genom vikarie bestridas, Kongl. Majit, jemväl med afseende derå, att Ekvall, med hustru och tretton barn, af hvilka sednare de flesta voro minderåriga, befunne sig i knappa ekonomiska omständigheter, måtte täckas, genom nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer, bereda honom rättighet att, sedan han nästa år uppnått 60 års ålder, få, utan att afbida den tid, som eljest vore stadgad för erhållande af pension å allmänna indragningsstaten, vid afskedstagande från kronofogdetjensten, hvarå han den 13 April 1850 erhållit Kongl. Majits nådiga konstitutorial, komma i åtnjutande af en så beskaffad pension, som för Kronofogde nu vore eller kunde blifva bestämd, å hvilken ansökning Landshöfdinge-Embetet, med afseende jemväl å de knappa ekonomiska omständigheter, hvari Ekvall, med hustru och många barn, sig befunne, tillstyrkt nådigt bifall.
Våra fabriker måste grunda sig på endast inhemsk afsättning och, örn denna försvåras genom en alltför myckel underlättad utländsk konkurrens, måste arbetslönerne nedsättas och arbetarens utkomst förknappas. Man kommer då snart derhän, att han anses blott såsom en machin, i st. f. att han hittills eger hopp att genom flit och sparsamhet kunna något förvärfva lill underhåll af hustru och barn samt tarflig bergning på ålderdomen. Det är ock att befara, att husfliten, så vigtig för samhällstrcfnaden, sedligheten och landtbefolkningens Den 5 Augusti e. m. 55 utkomst, genom vid denna Riksdag fattade beslut skall undergräfvas på ett sätt, som i framtiden medför de mest betänkliga följder. Andra länders tillstånd företer nogsamt följderne af den civilisation, sorn framgår med hufvudsakligt syfte på kapitalernes öfvervigt. Rikedom och fattigdom tillvexa,båda i en täflan, hvars fortgång af inga fattigtaxor, om än så oerhörda, kan stäfjas och hvaraf slutet kan återfinnas uti fordna tiders och staters historia. Jag önskade mitt fädernesland en bättre framtid. Jag anhåller att dessa få ord måtte få vittna om de grundsatser, hvaruppå jag stödjer min mening, uti de vigtiga frågor, som afgöras genom tull lagstiftningens inverkan på näringarne”. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: R. St:rs beslut i afseende på de för inkommande och utgående varor frän och med 1855 års början fastställde afgifter, äfvensom öfrige i sammanhang dermed fattade beslut, böra ofördröjligen och utan’afvaktan på R. St:rs blifvande pröfning af frågan om afgifterne på bränvin och sprit, i behörig ordning expedieras, jemte underd. anmälan att R. St:r, efter i sistnämde afseende fattat beslut, skola detsamma serskilt i underd. meddela. Gr. Lagerbjelke: För min del instämmer jag helt och hållet i det förslag, Frih. Palmstjerna nu framställt, men jag anser likväl, att redaktionen af beslutet borde blifva något tydligare, såtillvida att det äfven bör inbegripa den underd. skrifvelse, som R.
Orlo, Herr von LtockenItröm, Salomon, Herr villje, krynre, Herr I_>zAsrcrsnkL, LSngs, Herr vrljeltrsle, Ingemund, Herr iVIonigommeri, Lvsnre, Herr Lödsrkijslw, /Xxel fredr c. Friherre fkrenLvärd, fredric, Herr Lredk, jokan Hxel, Herrkle^kenskdld, -^dolpk, Herr 'fersmeden, jaeob Niclas, af hwilka biand en mängd an. hra, lomiige hördes fran b.ävkarna och andre stamträdde 'maniogom ril Landt - Marskalks bordet och begärde blifwa antecknade. Deremot hördes andre ropa, at vsnms-non-n skulle alga, och mauge anmälde fig gr lala. Nar sjudet något sagtat sig, ropade Friherre loll, Jag irerergr^ med Lagen, at Kxneälkionsn är enlig med krapostri.mcn och upmanax Herr Grefwe» och Landk - Marskalken at uröfwa sin magt och myndighet at afskicka v^urLlionen; Acer upstod et gm ska häftigt rop, som warade länge, hwarunder följande wid ljudets saktande da och da war det enda ^ som med någon säkerhet kunde lil krotocnllsr höras. Friherre Kurck, Knur. Wi hasme Herr Grefmens och Landt-MarskalkenS löfte, at BewillningsfrägaN skalle fa skilljas fran Hemliga Utskottets Betänkande, cil bifall. Kx^säiuonsn kan således icke afga, utan denna reserviuiun. Mange yrkade det samma och åtskilligt ropade, at Oepuisnonen skulle alga. Efter en liten stund sick Hanö Kxcellcnce Herr Grefwe» och Landt-Marskalken ljudmcd klubban och ucläc sig: Jag ber ac Högloft. Ridderskapct och Ädeln lärer mig explicera mina ord' det är Min rättighet.