Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, Rudolf, har framställt den christna och judiska befolkningens närmande till hvarandra under bilden af ett äktenskap, ingånget af vissa beräkningar: eli s. k. partie de raisonnement, der likväl det ömsesidiga tycket saknades. Det af Hr Frih:n i bildspråk framställda förhållandet liar jag, med specielt afseende på verkligt existerande ömsesidigt tycke, emellan contrahenter utaf de olika religionerna, redan vid 1840 års riksdag sökt verkliggöra, i så måtto, som jag (se R. o. Ad:s prot. för d. 24 April 1841 f. m., 24 delen, sidan 340), vid diskussionen af Jude-emancipalions-frågan, tog mig friheten att citera / den emot Lago. Ekon.Utskms då afgifna betänk. N:o 54 af Hr Prof. m. ra. Thomander afgifna reservation, uti hvilken jag instämde. Hr Professoren Thomander hade uti denna reservation upgjort ett fullständigt förslag till Jude-förordning, hvilket förslag, eni. Hr Professorns förväntan, hade blifvit vid dåvar. riksdagen af det Högv. PresteSt. antaget, så vida ej detsamma så nära riksdagens slut framkommit. Detta förslag, jemte författarens supponerade framgång deraf, åberopades jemväl nu under sednaste diskussionen inom PresteSt. af Hr Professoren och Domprosten Thomander. Förslagets 6 § innehåller i afseende på förevar, speciella förhållande: ”Judisk man eller qvinna må ej ingå äktenskap med annan trosförvandt, utan Konungen gifver der lof till” etc. Enl. meranämnde förslag skulle således äktenskap, Christna och Judar emellan kunna ega rum; och jag fortfar att anse denna tillåtelse vara nyttig och serdeles underlättande amalgamerandet af de Mosaiske trosbekännarne med landets öfriga barn. Hr von Hartmansdorff har liknat Judarne vid hyresgäster. Jag skulle tro, att hvar och en som har hus att uthyra, bör vara mån om att få behålla sina hyresgäster, om de äro stilla fredliga och ordentliga, och alt han bör behandla dem alla lika utan åtskillnad.
Det är illa, och ganska illa, att, då frågor uppstå om banken och användandet af baneovinsten, TJtsk. icke har framlagt den generella tableaun öfver bankens blifvande rörelse och öfver de reglementariska föreskrifter, som i och för bankens framtida functioner arn behöfliga; ty i betydlig mån inverka dessa bestämmelser på hvad som nu förnuftsenlig! kan beslutas. Emedlertid utminuterar IianeoUtsk. vid denna riksdag till Ständerna sina beslut småningom och så, att vi äro i tillfälle att misstaga oss och hafva bundna händer, när slutligen den generella frågan förekommer. Sålunda hafva vi för några dagar sedan beslutat om användandet af några hundra tusen r:dr för disconten. Nu är det fråga om att bestämma öfver baneovinsten. Jag vill då hålla mig till grundsatsen för bankens rörelse och de medel, som deraf kunna användas ad publicos usus, urståndsatt alt kunna upplaga ämnet i hela sin omfattning och såsom det borde upptagas, nemi. från synpunkten huru hela bancorörelsen kunde ställas och ordnas. Jag instämmer med Hr Nordenanckar deruti, att bancovinsten icke är behöflig för att förstärka bankens s. k. grundfond, eller lill hvad Utsk. med ett nymodigt ord kallat reservfond; ty denna reservfond eller grundfond måste dock vara helt och hållet detsamma. Jag skulle icke tro, säger jag, att delta är nödvändigt, men jag vill litet grundligare analysera frågan under en vidsträcktare synpunkt. Den siste talaren liar jemväl rätteligen anmärkt, hurusom bankens silfverfond bar kunnat bibehållas genom det silfver, som bruks-societeten införskrifvit och genom den vexeltillgång, som brukssocieteten beredt. Denna sanning har likväl del emot sig, att den visar perspectivet af den tidpunkt, då delta indragna silfver åter skall utgå , och då bruks-societeten, i stället för att indraga silfver, kommer att remittera silfver, och att laga silfver ur banken för bankens sedlar, och tilläfventyrs blifva dessa remisser hastigare och betydligare än indragningarna nu varit.
Majit, under åberopande af hvad Slatsråds-protokollet härom innehåller, för Hofrättens ledamöter begärt följande löner: för 1 Hofrättsråd Ridr 5,000: — „ 9 dito „ 45.000: — „ 1 Assessor „ 4,500: — „ 4 dito „ 18 000: — „ 1 Assessor „ 4.000: — „ 4 dito , .. „ 16,000: — „ l Assessor „ 3,500: — „ 4 dito „ 14,000: — Enär den af E. K. Maj:l sålunda ifrågasatta förändring uti allöniugsstaten för ledamöterna i Svea Hofrätt, hvarigenom, med bibehållande af nu gällande fyra särskilda lönegrader, af hvilka den lägsta omfattade tio och hvar och en af de öfrige fem ledamöter, i stället tio ledamöter skulle sältas i högsta och fem i hvar och en af de lägre graderna, synes Rikets Ständer vara af verkligt behof påkallad, hafva Rikets Ständer funnit skäligt dessa löneförhöjningar bevilja; kommande derigenom Svea Hofrätts aflö. ningsanslag alt ökas med 7.500 R:dr. 5:o. I afseende å ijenstemännens löner har E. K. Majit, likasom tillförene, framställt det förbehåll, att så länge den genom nu gällande arbetsordning fastställda för - 12 Expeditions-Utskottets Förslag tili anderd. Skrifvelse, N:o 123. delning af göromålen icke vunnit full tillämpning till följd deraf, alt dels äldre tjenstemän ansetts icke böra åläggas väsendtligen förändrade göromål och dels icke alla inneha fvarne af de till indragning alsedda kanslistplatserna ännu algått, E. K. Maj:! må ega alt vidtaga den jemkning i Ijensternännens lönebelopp samt angående dispositionen af anvisade arfvoden för e. o. tjenstemän meddela de bestämmelser, som erfordras för att bereda de tjensteman, å hvilka den nja organisationen ej eger full tillämpning, deras tillständiga rätt; Och hafva Rikets Ständer denna nådiga framställning bifallit. 6:0.
Jag anhåller att få uttala min åsigt i den fråga, som nu är föremål för R. o. Ad:s pröfning. Grundsatsen att skilja bränvinsbränningen från jorden är riktig, och jag skulle icke ett ögonblick tveka alt med min röst understödja densamma; men då så mångå menniskors väl häraf beror, anser jag det vara en pligt att för H:rrne framhålla den skada en sådan hastig öfvergång måste medföra, Jag tror mig med fullkomlig säkerhet kunna förklara, att största delen af innevånarne i Christianstads län hafva ställt sin hushållning hufvudsakligen på bränviusbränning. Det är icke nog att jordegaren tillverkar bränvin, utan deras torpare och husmän, hvilka i allmänhet icke hafva någon jord, hafva sina inkomster hnfvudsakligast af hränvinstillverkning sålunda, att de hos husbonden få sälta potatis, och detta bereder dem ett kapital, enär husbonden inköper potatisen i och för bränvinsbränning. Borttager man nu bränvinsbrännings-rältigheten från jorden, så hemställer jag, hvartill det skall leda, då så många menniskor komma att sakna sin utkomst. Missnöje och oro är och måste blifva den 422 Den 26 April f. m. säkra följden. Derjemte anser jag mig böra förklara, att man inom Christianstads län hyser en stark fruktan för en så hastig öfvergång. Om Utsk. föreslagit en författning i fullkomligt liberal anda och boredt en öfvergångstid, tror jag, att en allmän belåtenhet skulle hafva inträdt. Sådan är opinionen i allmänhet. Jag har vid delta tillfälle velat uttala min enskilda tanke om ställningar och förhållanden, samt får hufvudsakligen förena mig med Frih. Åkerhjelm och Hr af Harmens, under önskan, alt i framtiden man må kunna ställa så till, alt jordbruket mätte befrias från denna för detsamma förderfliga näring. Detta bör gå på öfvertygelsens väg; ty går man brådstörtad! tillväga åstadkommes ekonomisk förlust. Hr Ribbing, Arvid: De mindre redaktionsförändringarne uti ifrågavarrde §, som här blifvit föreslagne, tyckas icke hafva rönt något särdeles motstånd; men destomera luifvudsaken eller den uti §:n uttalade grundsats.
Anhängare i allmänhet icke äro mera fantalister än allmogen vanligen 'it, och deras till ytterlighet drifna begär, att visa sig fromme och §tidlige, med skäl bör anses bättre ån den indiffirentism för Religion °eh andaktsöfningar, hvaröfver ofta klagas. Oaktadt detta Län med skäl kan anses vara högt beskattadt, dä, vid det förhållande, att på ett mantal i Helsingland i allmänhet tagit, icke kan födas mera än 16 nötkreatur, 3 a 4 hästar och 20 å do får eller getter, och i Gestriklancf något mera, de utgifter som åligga ägarne af ett mantal att bestrida, uppgå till ett sammanRäknadt belopp^ af ungefärligen 200 R:dr Banko, så bergar sig likväl den hemmansägande delen af allmogen genom deras omtanka och dit och det tillfälle till förtjenst genom kolning och foror, som i de ^sta orter inom Länet sig erbjuder, någorlunda väl; hvaremot den åke hemmansägande personalen, eller den del af allmogen som besitter från hemmanen afsöndrad jord, hvars antal i flere socknar är större än hemmanägarnes, ej sällan lefver uti nöd, och ofta nog pommer församlingarnes fattigförsörjnings-anstalter till last, hvilket ^ hållande i väsendtlig nion härleder sig deraf att dess bergning till stor del är beräknad på arbetsförtjenst, hvarpå i mindre goda år lifta är brist. Tillgång på arbetare saknas icke i svära, men understunj0tn i goda är; och betalas ett karldagsverke vanligen med 24 a 32 SvBanko, samt ett qvinsdagsverke med |:del mindre. De lagstadde — A tjensteh jonens Iöneföx’måner uppgå vanligen för en mansperson till i oo R:dr R:gs om året, och för en qvinsperson till hälften mindreÖfver bristande duglighet hos tjenstefolk höres ej sällan klagan, äfvensom deröfver att den oseden, åtminstone i Helsingland, vunnit häfd, att drängarne efter slutadt arbete örn lördagen ej infinna sig hos sina husbönder till arbete förr än tisdags morgon. , 3. Näringar.
Af Per 3ViIss©ll »rån Christianstads ian, om hela personliga shjddsaf giftens anvisande till folkskoleväsendets förbättrande, och samma af~ gifts fördelande efter folkmängd på församtingarne mot skyldighet för dem att aflöna lärare, m. m. Under innevarande riksmöte åro redan så många motioner ingifna angående folkundervisningens befrämjande, att det måhända kan anses alldeles öfverflödigt att Öka deras antal, men då det i denna, så väl som i en mängd andra allmänna frågor, tydligen visar sig att i vårt långt utsträckta land, med sina olika lokalförhållanden, ingen ekonomisk angelägenhet kan till allas belåtenhet ordnas lika eller efter samma mönster på alla ställen och då mitt kommitlentskap ligger tili största delen inom en ort, der folkundervisningen omöjligen kan ordnas elter föreskriften i 1842 års nådiga skolstadga; så anser jag nödigt, att också för min del i en särskild motion framställa mina åsigler i denna vigtiga angelägenhet. Hvad folkskolan, efter mitt förmenande, ytterst och mest behöfver för att uppfylla sitt ändamål, är ett allmännare förtroende än hittills; detta kan hon icke vinna ulan genom lärarnes duglighet och flit. Men dessa egenskaper förutsätta också att skollärarne skola så allönas, att dels personer med verklig skicklighet anmäla sig till de lediga lärareplatserna och dels att den, sorn erhållit en sådan plats, kan, ulan alltför tryckande bushållsbekymtner, både egna sig åt sitt kall och på fristunderna för skaffa sig med sjellsludium, för att blifva allt mera skicklig. Skall skolläraren för sitt och de sinas uppehälle bredvid skolan öfva handtverk, vara advokat, eller på annat sätt skaffa sig biförljenster, så slappas snart hågen för undervisningen och det en gång inhemlade kunskapsmåltet bortdunstar. Men i glest bebodda orter med blott enstaka hus och gårdar här och der, kan skolväsendet icke ordnas med så skickliga och så aflönta lärare. En sådan skola med tillräcklig lokal och erfoderlig materiel bör dock aldraminst finnas inom hvarje socken till deras tjenst, som kunna och vilja sig deraf begagna.
Detta är lätt uttaladt mine Herrar; men jag får blott påminna, att detta Bolag består af en samling från Hernösand till Ystad, från Wisby till Uddevalla, af öfver 2000 personer, som bidragit till företaget i stöd af den påkallan de fått af Konung och Ständer, och i stöd af Ständers framställda beräkningar; samt att desse personer individuelt bidragit med ifrån i4o,ooo ända ned lill 100 R:dr. Man har aoo Den 13 April, sagt, att dessa Actier icke mera finnas i första ägarnes händer, och jag vill med-, ge, att på ett eller annat ställe detta kan Vara casus; men jag får här förklara mig ansvarig att bevisa, det större delen ännu finnas qvar i de första tecknarnes händer. Ibland dem finnas de, som tecknat sig för i4o,oooR:dr, för ioo,oqo och inbetalt livar styfver. Flere andra, som tecknat sig till 60, 4°» 3q å 20 Tusende R:dr, äro i sam-* ma belägenhet. De hafva uppfyllt icke blott första förbindelsen, att inbetala En million R:dr, utan ingått på en mer än tre gångor större summa, Af dessa 3,i48,ooo R;dr är det blott 7000, som utgöra dödade Actier. Har väl någonsin i Sverige en Corporation noggrannare uppfyllt sina för** bindelser än denna, som man nu föreslår, att omintetgöras. Och hvarföre? Jo; bland annat anför man, att den trotsar Lagstiftande makten och styrelsen, Hvari består då detta trotts? Är det väl troligt, att inför en Constitutionel samling, en öppen begäran om laglig undersökning, för att lagligen behandlas i förhållandet af ett Contract, kan kallas ett trotts. Jag hemställer till den värde Talare, som så många gångor och så rätt ifrat för Constitutionela förhållanden, huru detta påstående slår tillsammans med rättvisan; ty om icke lagen har samma kraft till förmon för den svagasteindivid, som för den mäktige, så upphör det constitutionela förhållandet, Det Den ?3 April. 201 är denna åtgärd, som kallats trotts: detta, som kallats ett obilligt hot.
Det kunde i följd häraf icke gerna låta tänka sig, att orsaken till de uppstegrade prisen å medikamenterne endast härledde sig från stegrade priser på droguer; icke en gång på dem, som från främmande länder införskrefvos. Fastmer vore allmänna meningen den, att samma orsak här legat till grund, som under sistlidna riksdag gaf anledning till förhöjning i tjenstemännens löner och samtidigt uppjagade arbetslönerna för såväl handtverkare, som andra arbetare, nemligen den höga lefnadskostnaden. Men vore detta orsaken till medicinaltaxans uppst.egrande, sä vore ock nu tiden inne att börja tänka på återgång. Andra förhållanden hade numera inträdt och såväl den ene, som den andre, måste nu foga sig i en mera anspråkslös lefnadsställning. De som beredde våra medikamenter borde derför också åtnöja sig med en måttlig vinning och sättet att realisera detta vore hvad med motionen åsyftades. Apothekare-societeten i Sverige vore en bland de samhällsklasser, som ännu voro i besittning af s. k. privilegier. Dessa grundades på Kongl. Brefven den 10 April 1675 och den 28 Juni 1683 och hade under tidernas lopp blifvit fullkomliga monopolier, till stor och oskälig vinning för innehafvaren, men deremot till mycken skada för allmänheten, dels derigenom att den ofta fått hemta sina medikamenter på flera mils afstånd från sina hemvist, dels derigenom att medikamenterne, som skulle köpas från de privilegierade apotheken, alltid fått betalas med högre priser och dels slutligen, hvad som ofta varit värst af allt, att tillräckliga förråd af medikamenter saknats, då större farsoter inträffat, hvarigenom mången, i saknad af medikamenter, fått dö utan hjelp. Enligt Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Reglemente för apothekare af den 11 Augusti 1819, § 10, egde visserligen Kongl.
3. hvartill kommer anslag för Biskopens på Gottland indelta lön, som, enligt de genom E. K. M:ls Nådiga Bref, den 5 Maji 1824, gifna Stadganden, contant ifrån LandtRänteriet uppbäres, och med iakttagande, alt de motsvarande hemniansräntorne från samma Slatsindelningar utbetalas, samt bland ordinarie räntan såsom inkomst upptagas, här förslagsvis uppföres med i,5oo: • 164,726: 2. 3. för AcadetnieGymnasiioch Scholae-Staten .. 178,335: 17. — 2>86 Exp. Vtsli. Förslag till and. Skrif». N:o för Schol-Staten i Calmar 45Tunnor Spannmål, emot besparing af motsvarande indelta belopp, samt för Gymnasiioch Sclmlas-Staten i Götheborg 66 T:r 3 fjerd:gr 6 k:pr, såsom in natura utgående, å 5 Rdr Tunnan, , . 555: 27. — för Religionsoch Barnaundervisningen i de nya Capellförsamlingarne uti Vermlands Finmarker, tillsammans 483: 16. — anseende likväl R. St., att då, i den mon nämnde Finmarker hinna blifva mera bebyggda, invåvånare derstädes, såsom på andra ställen, böra sjelfve underhålla Prest och Klockare samt bidraga till hvad för Barnaundervisningen erfordras, ifråga varande summa endast till nästa Riksdag å Stat uppföres. Ersättning lill Upsala Academie, dels för det årliga anslag af 910 Rdr 32 sk., dess Stallstat före år 1S10 innehaft, dels för andra till år 181 3 af dervarande Rid-Schola innehafde förmoner, med 53o Rdr, eller tills, årligen i,44°i 82. —• Lunds Academie tillerkänd er* sättning för år 1809 förlorade Aflöniugsmedel och Tullfrihets» ersättning 4oo: 8. —; Exp. Utsi. Förslag lill and.
Törhända går det mig väl i verlden, ändock jag är liten och ringare än mina bröder.» Huru svennen nu lade sina ord, tänkte gubben till sist: »ja, det kan vara så godt att bli af med honom på någon tid. Han kommer väl igen när nöden tränger.» Heren fick nu orlof att följa sina bröder, och erhöll vid afskedet tre plåtar af sin fader, såsom kost-penning, intill dess han kunde skaffa sig någon tjenst. Torpare-sönerna gåfvo sig derefter på färd, och vandrade hela dagen igenom. När det så led emot aftonen, kommo de åter fram till öl-stugan som låg invid vägen, och i herberget voro samlade en stor skara vandrings-män och andra gäster. Då begynte de begge äldste bröderna ånyo sitt lustiga lefverne, och åto, och drucko, och dobblade; men den yngste pojken satt för sig sjelf i ett hörn, och ville inte vara med i laget. När så bröderna hade förtärt alla sina penningar, lade de råd samman, huru de skulle få medel att roa sig ännu en stund. I sådan akt gingo de bort till sin yngste broder, och sade att han skulle ge dem sina tre plåtar, han kunde ändock inte göra något bättre än att laga sig hem, ju förr desto helldre. Men heren ville icke efterkomma deras begäran, såsom inte lärer synas underligt. Då togo bröderna honom fatt, annammade hans penningar, och drefvo honom sjelf med hugg och slag ut ur herberget. Så bestäldt, satte de sig ned, och åto, och drucko, och välplägade sig som tillförene. Men den stackars pojken flydde ut i skogen, och tänkte inte uppå hvart vägen bar, allenast den förde honom bort ifrån hans bröder. Han vandrade nu många villa stigar, tills han inte orkade gå längre. Då satte han sig ned på en tufva, och grät bitterligen, ända tills han somnade af trötthet. Arla om morgonen, innan upprunnen sol, vaknade heren ur sin sömn, och begynte åter sin färd öfver berg och dalar. När han så vandrat en stund, rann honom i hugen, att det bästa som nu kunde hända, vore om han kom till kungsgården, der han haft allting så godt.
Sig vilja till Rikets nu församlade Ständer öR verlemna, att för de brandskadade i Wenersborg bereda den hjelp, som Kongl. Majit finnér Sig af omständigheterna påkallad att begära, sedan närmare uppgifter om förlusternas belopp Irån Kongl. Majits Befallningshafvande inkommit, och Kongl. Majit beslöt, enligt Stats-Secrelerarens och StatsRådets underdåniga tillstyrkande, att en Nådig Skrifvelse, uttryckande denna Kongl. Majits afsigt, skulle, sådan den finnes Protocollet bilagd, under denna dag till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo Nils af Zellen. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktrygkeriet, i834>. ■lii 1 lirf Ko'tgl. Maj-.ts Nådig* Skrifvelse N',o 67. ■ N:o 67. Ankom i afskrift till Exp.-Utsk. den 9 Nor. KONGL. MALTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående upptagande af ett lån till befrämjande af Hypotheks föreningar; Gifven Stockholms Slott den lj October i83f. Då Kongl. Magt vid sista Riksdag understödde den väckta frågan om upptagande af ett lån för Statens räkning, för att dermed biträda fastighetsegare, och Kongl Muj:t sedermera biföll Rikets Ständers beslut om ett sådant lån på två millioner R:dr Specie, skedde det af öfvertygelse, att detta lånbiträde åt fastighetsegare skulle medföra allmän och enskild nytta, enär derigenom, utan förlust eller utgift för Staten, en utväg bereddes til! successiv förminskning af den betydliga skuld, hvas meri jordbruket är besvärad t.
Circulair-bref vara tillämpligt vid ifrågavarande fall förr, än det föreslagne skogsområdet blifvit af Kammar-Collegium faststäldt och för hemmanen afrösadt, hvarföre sökanderne ej eller trott sig berättigade att den föreslagne ränteförböjningen under tiden debitera; helst en sådan åtgärd kunnat ådraga dem det ansvar, som för oriktig debitering är stadgadt; att sökanderne för denna sin åsigt syntes desto heldre hafva egt skälig grund, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, enligt ett vid den underdå - Stats-Ulskottets UtlåtandeN:o 108. niga ansökningen i afskrift bilagdt Utslag af den 3o December 1839, befriat åboerne å vissa bland ofvanberörde i Floda Socken belägna finnhemman från erläggande af de, jemlikt det utaf Kammar-Collegium uppbälde skattläggningsförslaget, dem påförde tillökade räntor; att, i händelse nämnde skattläggningsförslag, hvilket redan den 28 October 1828 till Ka nima rCollegium insändts, blifvit inom den uti Kongl. Förordningen den 17 October 1769, jemförd med Kongl. Förklaringen den 11\ October trJrJr], bestämde tid, eller åtminstone inom tre års förlopp, medan åboernas åliggande att för räntorne ansvara ännu fortfarit, af bemälde embetsverk slutligen pröfvadt, någon ersättnings-skyldighet sannolikt icke kunnat drabba sökanderne, då deremot nu, sedan berörde pröfning kommit att fördröjas i nio års tid, beloppet af de sökanderne til! godtgörande ådömde räntor uppnått den betydliga summan af 870 R:dr 4f 6 rst. B:co; samt att utkrälvandet af Kronans ifrågavarande fordran skulle beröfva sökanderne ali utväg att bereda egen och sina familjers bergning. Kongl. Majlis Befallningshafvande i Stora Kopparbergs
Majit i sin särskilda Proposition derom afsett, svårighet torde möta att för flere andra dylika arbeten samtidigt erhålla skickliga ingeniörer och isynnerhet att för större vägbyggnadsföretag i orter, sorn äro till Statens jern vägsbyggnader närbelägne, kunna anskaffa arbetsmanskap, utan alt derigenom tillskynda jordbruket en kännbar afsaknad. Enär emellertid Rikets Ständer icke böra lemnäs i okunnighet om den utredning, som berörda hos Kongl. Majit anhängiggjorda speciela vägbyggnadsfrägor erhållit, helst dessa till en del genom enskilde motioner blifvit gjorda lill föremål för Rikets Ständers pröfning, vill Kongl. Majit, jemte meddelande af hvad dervid förekommit, härigenom gifva Rikets Ständer tillkänna, alt handlingarne i dessa mål, hvilka inkommit efter det Vägoch Valtenbyggnads-styrelsen till Kongl. Majit afgaf sitt sedermera till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade generalförslag öfver allmänna arbeten, blifva, såsom ett supplement dertill, bemälde Utskott tillställde. Kongl. Majit förbi i fver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. ©SCASS. J. F. Fåhreeus. Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse No 35. 7 Utdrog af Protokollet öjrer Civil-Ärenden, hållet inför Hans Muj:t Konungen i Stals-Hade t å Stockholms Slolt den 28 November 1856, dervid Hans Kongl. Höghet Kronprinsen jemväl var närvarande. Närvarande: Hans Excellens, Justilie-Stals-Ministern. Herr Gunther, Hans Excellens, Slats-Minislern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Räden: Herr Fåhreeus, IVättens teeri, Gripenstedt, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist. Stats-Rådet Grefve Mörner anmäldes vara af sjukdom förhindrad att tillstädeskomrna.