Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet förmodar, att dessa ändamål skola säkrast tvinnas genom göromälens fördelning, och att ingen bland StatsSecreterarne lärer sakna tillräckliga ämnen för sin iverksamhet. 8 10. Att en Allmänna Ärenders Beredning skulle kunna umbäras. Sivar: Det torde es kunna bestridas att ganska mänga i Stats-Rädet förekommande mäl kräfiva es mindre än sädaue som hos Högsta Domstolen upptagas en »vidlyftigare granskning, ett sorgfälligt utarbetande. Allmänna Beredningen synes således med den tydligaste analogie böra bibehällas pä samma grund som Nedre Justitice-Revision. § 35. Anmärkning mot förtroendetsenster, med afseende i synnerhet pä LandshöfdingeEmbeten; likaledes att en af Konungen utan ransakning och dom afsatt Embetsman bör njuta sin fulla lön till godo, och för militaire personer särskildt, att de ej mä förlora sill rättighet till pension af Armsens Pensionseller Amiralitets-Krigsmans-Cassan, om hwilka Cassors bibehällande tvid förra Reglementen ett stadgande tillika yrkas. Utskottet fär härtvid Åberopa det af Herr Cancelli-Rädet, numera Stats-Rädet, Friherre Adlerbeth till Protocollet den 3 Innu uppläste Diktamen samt, hivad det yrkade bibehällandet af lön beträffar, hänwisa till Utskottets wid förslaget till Regerings-Formen fogade Betänkande. Riksens Ständer kunna enligt Regerings-Formens 3 § ej ingä i pröfning af Konungens gernkngar och således ej Memorial N:o 25. 393 eller i någon anstalt till pensionerande af en Embetsman, hwilken Konungen ensam, utan Ständernes åtgärd, tilloch afsättcr eller till annan tjenst transporterar. Officerares pensionsrättighet beror ej eller af Riksens Ständer, men pä krigsbefälet. Utsättande af pension för den font Ovilkorligen i stöd af tydliga Reglementen dertill är berättigad skulle Mara öfmerflödigt; är han det äter ej, skulle stadgandet medföra ett förnärmande af hmarje cafiadelägares rätt.
Diskontvinst först under ett följande år ingått i Bankens Bokslut och således utgjort en osynlig tillgång, som, efter den förändrade beräkningsgrund, som Utskottet tillstyrkt, nu måste lika med förenämnde reserv-fonder, uppföras såsom tillfällig Capitalvinst med circa 45o,ooo R:dr, men då äfven hädanefter Discontvinsten för sista qvartalet icke torde kunna falla Banken tillgodo, förr än under början af ett följande år, för sent att i bokslutet intagas, upptager jag här endast . 3oo,ooo: —• —- När praeseriptionstiden för Riksgälds-sediarne snart tilländagår, uppkommer en vinst på förlorade sedlar, som torde kunna beräknas till minst 200,000: — —• När härtill lägges det af Utskottet beräknade öfverskott vid i835 års slut, öfver grundfonden 3oo,ooo: De 3 följande 184b —1847 årens vinst, lågt beräknad . 2,400,000: — —■ 2,700,000: så linnes en summa af 3,649,801: 9. — som af Rikets Ständer bör kunna disponeras. Vid ig. Den tillstyrkta ökningen af fonden för lån mot pant af fastigheter anser jag, med fästadt afseende så väl på principen för lånerörelsen i allmänhet, som på Bankens ställning, aldraminst nu hafva bordt ifrågakommaJag tillstyrker således att Fastighets-utlåningen må bestämmas till 6,000,000 R:dr, inberäknade de äldre lån, som blifvit utlemnade mot återbetalning i silfver. I fall denna nedsättning, emot hvad Utskottet föreslagit, vinner Rikets Ständers bifall, anser jag att de låneansökningar, som redan i fullständigt skick inkommit, må genast kunna beviljas och medlen utassigneras, hvarefter genom allmän kungörelse bör tillkännagifvas, att inga nya ansökningar mottagas förr än fonden lemnar tillgång till utgifvande af nya lån. Bill. till R. Ut låtande j N:o Vid 28.
Då nu högskolans statuter träffat tillräcklig anstalt för literär såväl som för vetenskaplig uppfostran, och då man äfven är betänkt på undervisning i konst, synes det derför, som om en ganska fullständig bildning erbjödes alla dem, hvilka vilja begagna sig deraf. Men jag är icke. rätt säker, om icke v^d detta laget den “ praktiske “ mannen, sårad, men ej slagen till döds, skulle vilja fråga, hvad allt detta tal om bildning har att göra med en institution, hvars uttalade syfte är att “ befordrablomstringen af landets manufakturer och industri. “ Måhända skulle han vilja låta förstå, att det som fordras för detta ändamål är icke bildning, icke heller en rent vetenskaplig dressyr, utan helt enkelt kunskaper i använd vetenskap. N Jag önskar ofta, att denna fras, “ använd vetenskap “ r aldrig hade blifvit uppfunnen. Den antyder nämligen, att det skulle finnas ett slags vetenskapligt vetande, af direkt praktisk nytta, som kan inhemtas skildt från ett annat slags vetenskapligt vetande, hvilket deremot icke har någon praktisk nytta med sig och hvilket betecknas såsom “ ren vetenskap “. En fullständigare missuppfattning gifves icke. Hvad folk kallar använd vetenskap är icke något annat än den rena vetenskapens användning på ett särskildt slag af problem. Den utgöres af deduktioner från de allmänna principer, hvilka, vunna genom slutledning och iakttagelse, bilda den rena vetenskapen. Ingen kan med trygghet göra dessa deduktioner, förr än han fått ett fast tag i principerna, och detta tag kan han icke få utan personlig erfarenhet om de iakttagelseroch slutledningsoperationer, på hvilka de grunda sig. Nästan alla de processer, som användas i handtverk och manufakturer, falla inom antingen fysiken eller kemiens områden. För att kunna förbättra dem måste man i grund förstå dem, och ingen har utsigt att kunna verkligen förstå dem, om han icke har vunnit detta herravälde öfver principerna och denna vana vid att behandla fakta, som är frukten af en långvarig och väl ledd vetenskaplig öfning i det fysiska och kemiska laboratoriet. Det kan derför verkligen icke herska något tvifvel om nödvändigheten af en rent vetenskaplig uppfostran, äfven om högskolans arbete - skulle begränsas genom den strängaste tolkning af dess uttalade ändamål.
Och nu gå de berusade omkring på krogar löper att några lagt eld under slottet BARBERARN. Fångarne, ryska fångarne, hundturkar och Tar och jungfruhus, der de sticka sig undan. Ett rykte rädda. Teufel noch ein Mal; då måste jag hem och BAGAREN. tros föra smitta med sig; spetälska, lepra eller något sådant. Och nu är det skallgång efter dem, men Kungen har förbjudit öfva våld! Nej, det var lögn bara, men värre är att de BARBERARN. bära sig åt som en fåne? Släppa vilda djur på godhet! Ja, Kungen! Kungen! Är det godhet detta att gatorna! Han gör ju alla de andra ondt med sin BAGAREN. man i lönn förgiftar hela byket och hon blir nog åtlydd af gammal vana! Rapp kvinna! Derför har Enkedrottningen också befallt att FOLKUNGA-SAGAN. MUNSKÄNKEN. någonting! Men i alla fall inte går Ni i messan nu? BARBERARN. Jajajaja! Här blir någonting snart! Här blir Nä! Vi gå på Pelikanen och se på Trälarnes bal! BAGAREN. Ja det gör vi minsann! MUNSKÄNKEN. Minsann gör vi det, efter som vi blitt lediga! EN HOP TRÄLAR drar rusiga förbi arm i arm; skrikande. När Svenske anamma Ryska seder Och landet mister sin gamla heder Än står stenen i Grönan Dal! Ridå. _______ AKT II. Dörr till höger; till venster i hörnet en spiraltrappa upp till en Brigittas kammare. I fonden ett trebågigt måladt fönster. liten dörr. Rummet med götiska hvalf. Ett bord med skrifdon framför fönstret. En bönpall midt på golfvet. Stolar. Krucifix, religiösa föremål. TÄRNAN I vid en knyppeldyna vid fönstret. TÄRNAN II läser på ett radband i bönstolen. TÄRNAN I. Gå och öppna fönstret! TÄRNAN II reser sig. gelsen. Ja vet Du, nu är jag trött på den här oppdraöppnar fönstret; ett blommande äppelträd synes.
En värdefull lättnad i de ekonomiska bekymmer, hvilka häraf uppkommo, har Kongl. Maj:t nådigst behagat bereda, genom understöd för en gång af statsmedel med 1,500 R:dr, hvilket, enligt nådig skrifvelse af den 8 Juli 1864 till Konungens Befallningshafvande i Blekinge län, blef skolan tilldeladt. Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865. N:o 23. 51 Denna skola, alltjemnt förenad med barnhemmet, kunde dock icke längre inrymmas i detta hem, sedan inträde begärdes för än flera döfstumma, tillhörande ej allenast Blekinge, utan äfven Kronobergs, Calmar och Christianstads län. Af denna anledning har 1864 års landsting i Blekinge län anslagit 20,000 R:dr för anskaffande af en lämplig lägenhet till ett sjelfständigt institut för döfstumma och inflyttade de döfstumma barnen tillika med 1 lärare, 4 lärarinnor, 1 trädgårdsmästare, som äfven undervisar i slöjd, 1 husmoder och 4 tjenarinnor uti det för ändamålet inköpta, tillbygda och inredda huset, den 1 :sta April innevarande år. Då detta institut nu blifvit så utvidgadt att det icke lämpligen kunde styras af en enda person, förordnades, enligt derom gjord begäran, en styrelse, som utgöres utaf tre af Konungens Befallningshafvande och två af landstinget tillsatta personer, för hvilkas verksamhet ett reglemente blef af Konungens Befallningshafvande faststäldt och bestämdes årsafgiften för den närmaste framtiden till 125 R:dr för döfstumma från Blekinge och 150 R:dr för sådane från andra län. Den ständiga förökningen i lärjungarnas antal, hvilket för närvarande är emellan 40 och 50, gaf anledning till infordrande af uppgifter från länets alla socknar, hvaraf utröntes att 190 af länets innevånare befinna sig i denna beklagansvärda belägenhet.
Då jag sålunda uppgjort en annan plan , än Utskotten föreslagit och jag tror ett närmare öfvervägande af detta ämne vara nödig, hemställer jag ödmjukast, om ej Höglofl. Utskottens Betänkande bör återremitteras. Den 17 Martil, f. m. Friherre Boye, J^udwig: I fot (sättning af det bemödande jag, dels genom tryckta Skrifter, dels såsom Representant vid 1815 års Riksdag, förut användt till motarbetande af de Pentiinge-IndragningsPrinciper, hvilka jag ansett allmänt skadlige; tror jag min pligt vara, att äfven nu höja min röst emot dem. Jag skulle icke annars göra det; emedan jag tycker mig finna, att det motstånd, som ligger i sjeliva Opinionen, är ändå nästan så starkt det kan vara. För hvarje Talare i detta ämne är det serdeles ofördelaktigt, att det sammansatta Statsoch BancoUtskottet sönderdelat den kedja af Finance-ämnen, som var i ett sammanhang intagen i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Financen , och gifvit oss särskildt Be; tänkande i frågan om DiscontPapperen, innan vi ännu veta, huru Utskottet tänker i de öfriga Finance-frågorna. Det ofördelaktiga ligger deri, att då man i detta Betänkande ser en så stark Indragning vara föreslagen, att den ger billig fruktan för dess följder, man icke vet om eller huru vida den Finance-plan , som vi hafva att af Utskottet förvänta, till äfventyrs kan innehålla Förslag till en motsvarande Pen; ninge-utsläppning i annor väg 3 samt icke heller få, såsom Riksdagsman, lemna sig till ett enskilt förlitande på hvad man icke ännu kän; sier, på den omtanka till skälig motvigt af hvad här föreslås, som Utskottet torde hafva sig förbehållen att framdeles osSj meddela} så nödgas man behandla Betänkandet med en. Den 17 Martii, f. nu 6t kanhända annars icke nödvändig , alfvarsamhet, och kan då också lätt hänföras af sin känsla till för mycken varma i ämnet.
Luften är kylig och klar, ett och annat blad tappar sitt fäste och faller mot jorden, och när det långsamt seglar ned genom luften, träffas det af solens strålar och glänser som en stjärna i sitt fall. Bakom byggnaden ligger en lång smal allé. Där är marken osynlig, emedan träden strött som ett helt tjockt täcke af blad däröfver, och här regna de fallande bladen ned, när vinden går genom trädens kronor. De böja sig tillsammans, så att de bilda ett hvalf, hvilket glesnar alltmera, lämnar plats för en blå himmel, på hvars midt hänger ett enda hvitt, glänsande moln. Vid slutet af denna gång står en stenbänk under en väldig tall, och tallens grenar äro kraftiga, vridna och energiska, sträcka sina knotiga egendomligt oregelbundna lemmar mot himmelen med en djärf struktur, som erinrar om ekens. Denna gång minns jag helst, när jag tänker på, hur denna flydda oktober månad hösten kom och begrof sommarens prakt. Aldrig har förgängelsen synts mig så härlig. Aldrig har någon vår synts mig gifva så ljusa löften som dessa klara melankoliska höstdagar. Jag minns, hur träden började skifta på ett alldeles särskildt sätt. Som en kvinna, hvilken kommit i den ålder, då sinnena hetare än i ungdomen bränna och längta i hennes blod, pryder sig med de starkaste färger, för att draga till sig de blickar, hvilka hon fruktar skola glömma henne för att i längtan vändas mot andra eller med resignation taga emot den vinter, som kommer, så syntes mig jorden denna höst pryda sig med en rikedom af färger, som var slösande, öfverlastad, men bedårande rusig i sin rent sinnliga prakt. Färgerna syntes ökas som på trots mot förgängelsen, tilltaga i brutalitet, omärkligt öfvergå i mörkare, allt mera sorgmodiga. Det var, som om själfva alstringskraften eller uppfinningsförmågan tröt, och en morgon låg det frost på marken, och träden sträckte kala grenar mot himmelen. Hela utsikten var förvandlad. Som på en vid slätt, synlig för alla förbigåendes blickar låg gården, naken, beröfvad det hölje af löfverk, som en gång väckt våra hemkänslor, när vi första gången trädde inom dess grind. Men det underliga var, att vår hemkänsla var ändock icke borta.
— Ridderskapets och Adelns. I. 15, 26. V. 379. X. 682, 703. — Rikets Ständers, till Kongl. Majit, vid Riksdagens början. I. 16. — till Kongl. Majit, för alt anhålla om utsättande af Deras Majestäters kröning under loppet af riksdagen. I. 180. — till Deras Majestäter Konungen och Drottningen, i anledning af verkställd kröning. II. 520. — till Deras Majesläter Konungen och Drottningen, innan Deras afresa till Norrige. VI. 345, 529, 587. — till Hans Majit Konungen, efter Dess återkomst från Norrige. IX. 664. X. 195, 348. — till Kongl. Majit och det Kongl. Huset, vid Riksdagens slut. X. 682, 695. Direcleurer uti Låneconloren i Götheborg och Malmö, angående utväljande af. Se Val. Disconlfond, Bankens, angående tillökning af. Se Bankens Disconlfond. Discontlån, utgifne från Lånecontoret i Malmö, angående afskrifning utaf. Se Afskrifning. — angående sökt eftergift i öfveroch straffräntor å. Se Eftergift. Discontrörelse, Bankens allmänna, om anvisande af förskott till. Se Bankens fastighetslån. Discontverk, hörande till Rikets Ständers Bank, angående expeditionstaxa för. Se Expeditionstaxa. Djurgården, den Kongl., om upphörande af den afgift, som erlägges för begagnande af vägarne derstädes. IV. B. 492. V. A. 320. Dom, om fullgörande af Underrätts, såsom villkor för rättighet till fullföljd af talan deremot. VI. B. 188. A. 574. VII. E. 294. Domböcker, Underrätts, angående renovation af. V. B. 317. A. 412. Domslösen, vid Rådstufvurätler, m. m. om förändring i.
Hvad nu först beträffar Grefve Cronhjelms yrkande, alt blifvande Prestman må förpligtas lära känna vexelurniervisningsmelhoden, så får Ulsk. litet vördsamt anföra, att, sedan Rikets sislförsatnlade Ständer ansett •vexelundervisningen icke kunna vinna Önskad framgång eliev leda till det åsyftade ändamålet, utan att vara allmännare känd, i synnerhet af Presterska pel, som borde ega tillsyn öfver denna slags undervisning, — samt derföre uti detta ämne till Kongl, Majit allåtit en underdånig hemställan, af beskaffenhet, som bär ofvan finnes upptagen, så ingick Högvördige prest*-Ståndet till Kongl, Majit med en serskild underdånig skrifvelse, deruti Ståndet, sorn på flena uppgifna skäl förmälde sig icke hafva kunnat biträda öfrige Med-Ständers beslut uti berörde fråga, hemställde, att Kongl» Majli, utan väsendtlig förändring i förut gällande föreskrifter om Prestexamen, täcktes i Nåder förordna, det betyg om öfning i vexeluiidervisniugs-melhoden och kännedom af Lancasterskolors organisation, må så ■vä! af Prestman, sorn andre, först vid ansökning till Lancaster lä ra re-be« ställning behöfva företes; och behagade Kongl. Majit, under 'den 6 Pebruarii i83o, i Nåder förklara, att Kongl. Majit, med anledning af hvad Pre«! ste-S åndet serskildt anfört, icke funnit skäligt bifalla de af Rikets Ständer i berörde hänseende föreslagna förändringar. Da Rikets Ständer redan vid sistförflutne
Andra punktens, under Litt. a., upptagna 6:te momentet, angående Statens öfverlagande af remontering af hästar samt uppsättning och underhåll af karloch hästmunderingar vid Kongl. Lif-regementets Idussar-corps: Godkändes; b) Mililiaa-boslälJs-cassans reserv-hemmans-räntor: Bifölls-, c) Exercis-squdronernes underhåll: Återremitterades-, d) angående underhåll för Instructions-compagnier: Bifölls-, e) Möteskostnader; och f) ersättning för utgående högre betalning till inqvarteringsgifvare för dagportioner vid indeldta regementenas marcher tili och ifrån möten: Bifölls-, 3:o Värf vade Arméen: a) Lifgardet till Häst, b) Kronprinsens Husar-regemente, c) Svea Lifgardet, d) Andra Lifgardet, och e) Wermlands Fält-Jägare-regemente: Med godkännande af Utskottets härom afgifna yttrande, ansåg Ståndet någon åtgärd icke vara till ändring derutinnan erforderlig; f) Svea, Götha och Wendes Artilleri-regementen: Bifölls-, g) Cavallenoch Artilleri-hästars remontering, skoning m. m3 Bifölls ; Prot.-Utdrag j den sS October 1844- 267 h) Lega för hästar lill cavalleriels exercis? och i) Fouragering af värfvade cavaileriets och artilleriets hästar: Återremitterades; 4:o Beväringen: a) Lif-Bevärings-regementet, b) Gottlands Nalional-beväring, c) Hallands beväring och d) Bevärings-manskapets vapenöfning: Bifölls. 5:o Materiel: a) Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-Collqgii Departement: Med bifall lill hvad Utskottet yttrat, angående Kongl.
Domstolen gillat den af minoriteten i Krigshofrätlen samt stundom af Krigsrätter yttrade mening, enligt hvilken så beskaffade brott ansetts icke kunna i ena bot annorlunda än med spö bestraffas. Till stöd föi1 ådöniandet af fängelse vid vatten och bröd har endast blifvit åberopadt, att denna bestraffning icke vore att anse för lindrigare än prygelstraff, i följd hvaraf den förra straffarten, hvilken dessutom, jemlikt kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, alltid borde äga rum, när penningeböter skulle förvandlas, blifvit enligt 11 punkten i kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 tillämpad. Häremot har dock blifvit anmärkt, att dä genom kongl. Cirkuläret den 26 November 1812 prygel är salt i stället för spöstraff, som i Krigsartiklarna för vissa brott stadgas, med denna lagförändring icke varit åsyftadt att bereda den brottslige en lindrigare bestraffning, utan endast en sådan, som i anseende Lill det om spöstraffet rådande begrepp vore att betrakta såsom mindre vanärande för militärståndet; och förmentes alltså prygel i afseende på arten böra skattas lika med spö. Att spö och prygel åter vore ansedda svårare, än fängelse vid vatten och bröd, följde af grunderna i 5 kap. Straffbalken; hvarförutan vid Öfverdomstolarna dagligen förekomme ansökningar om spöstraffs förvandling till fängelse vid vatten och bröd, samt särskildt hos Krigshofrätten om prygels förvandling till nämnde slags fängelse, då deremot troligen ej funnes exempel derpå, att förvandling af fängelse vid vatten och bröd till spö eller prygel någonsin blifvit begärd. När nu det fall inträffade, att påföljd i ena bot borde bestämmas för brottsligheter, hvaraf någon del, enligt allmänna lagen, kunde försonas med penningeböter, de der vid bristande tillgång nu mera, jemlikt 1841 års Kongl.
Utskts tillstyrkande bifölls. ■ 54 §tn. Utskts yttrande i 37 punkten af utlåt. Nto 289 upplästes och ansågs icke erfordra någon åtgärd. Beträffande åter förslaget uti i54 §tn af utlåt. Nto 76, så förklarade Hr Frih. o. Landtm., det han ansåg att någon propos. derå ej kunde till R. o. Ad. framställas, enär det framställda förslaget icke vore förenligt med 3o §tn Riksd.- Ordningen. i 55 §tn. Utskts yttrande i 38 punkten af utlåt. Nto 289 upplästes. Frih. Cederström: De anmärkntr, som lins R. o Ad. blifvit gjorda mot den här föreslagna skrifvelsen, tior jag vara väl grundade. Det faller af sig sjelft, att Konungens Befthtde, hvar i sitt län, äro fullkomligen ansvarige för contractens riktighet och borgensmannens vederhäftighet och skall dem i laga ordning bevaka. Afskriften* insändande till K. Siats-cont. af dessa contracter är blott en åtgärd, som for - Den u September c. m. diar mycken lid, utan att medföra något gagn och kunde leda dertill, att en eller annan af dessa borgensförbindelser Lomme att förskingras. Jag tillstyrker afslag å denna punkt. TJtsk:s förslag blef af R. o. Ad. afslaget. 156 §:n. Utsk:s tillstyrkande bifölls. 157 §:n. Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 158 §:n. Hr von Hartmansdorff: Det ser ut, som hade Utsk. i 158 punkten besvarat hvad som står i den i5g, ty der lalas 0111 prof på den torra och på den våla vägen. Jag hemsläller om ej den i5g§:n äfven bör uppläsas, på det att Ståndet må kunna taga båda i samfäldt öfvervägande. i5g §:n upplästes.
Mit har funnit desse löner fordra förbättring ifrån 1260 till 1800 R:dr, hvilket för 5 RevisionsSecreterare-löner på Stat gör ten tillökning af 2700 RzdrJ hvartill komme en RevisionsSecrelerare-lön, som hittils utgått på 2ia HufvudTitelns besparingar, och nu borde på Stat uppföras till förhöjdt belopp, 1800 R:di\ 2 D. 2 II. ’V"' 5 58 Stats-U. tskottets livad denne senare RevisionsSeereterare-lön beträffar, får Utskottet upplysa, att, i sammanhang nied den Nådiga Stadga om SkiftesVerket i Riket, som K. M:t under d. 4 Maji 1827 låtit utfärda, K. M:t samma dag, på sätt jemväl JustitiaeCancellers-Embetet hemställt, funnit i Nåder godt, att för beredningen och föredragningen af alla till Högste Domstolen fullföljde Ägodelningsmål, samt således äfven de återstående Enskiftesmålen, i Nåder tillsätta en serskild RevisionsSecreterare med säte och stämma i K. M:ts Nedre Justitia:- Revision, hvarjemte K. M:t i Nåder förklarat, att denna RevisionsSecreterare skall åtnjuta vanlig RevisionsSecreterare-lön , hvilken altid bör detta RevisionsSecrclerare-Embete åtfölja. Mpd anledning häraf tillstyrker Utskottet: det R. St.T måga bifalla uppförandet på Stat af en Sjette RevisionsSeereterare-Iön med de löneförmoner som för hvar och en af de förut varande 5 blifva beviljade.
Kanske finner jag då också att jag icke kunde gjort annorlunda.” ”Nu talar du som du bör, barn: så skall det vara! Skryt aldrig med krafterna, innan du pröfvat huru långt de nå till. Det är klokare att handla än att tala; och för att nu visa dig att äfven den, som är mest nitisk i tjensten, kan fela, så skall jag tala om för dig huru det var med salig far den gången han satt i klämman.” Och fru Kathrina tog en pris ur sin snusdosa, satte sig i fars länstol och förtäljde: ”Jo, ser du, på den tiden vi hade vår station i H –” (gumman Arnman talade vanligen om sig och sin gubbe i pluralis) ”bodde der en köpman, som hette Carlmark. Han hade nyss slagit vantarne i bordet, och genom kreditorernas stränghet var stackarn försatt i sådant elände, att hustru och barn så när fått svälta ihjel. Om honom var det just ingen synd, han var en dålig karl, en suput, som ingen aktade; men hustrun och småkräken, det skär mig i hjertat ännu den dag i dag är, då jag tänker på huru den bleka, utmärglade Carlmarkskan ibland kom in till oss för att låna ett par riksdaler, antingen på vigselringen eller barnens faddergåfvor. Och Gudskelof, vi sade heller aldrig nej, fast vi ej togo någon pant, och hon var alltid ordentlig med återbetalningen, när hon fick in styfvern.” ”I ett par år lefde de i så djup fattigdom, att ingen menniska begrep huru de egentligen lifnärde sig. Men vid den tiden förbarmade sig någon, jag vet icke hvem, och försträckte dem ett litet kapital att börja en kammarhandel med. Carlmarken, som genom hemsökelser af många slag blifvit nykter, skaffade sig ett litet varulager, i smått förstås; men som han ville spara in tullen, hade han ställt så till att det skulle lurendrejas in.”