Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till den af bemälde motionär ifrågasatta belåning af sådana handelsvaror i allmänhet, hvilka kunna ställas under publik kontroll, måste Utskottet jemväl 71:o afstyrka bifall; enär, hvad åtminstone kolonialvaror angår, om hvilkas belåning fråga vid föregående riksdagar varit väckt, sådana variera betydligt i pris och äro underkastade förskämning, oberäknadt, att tillsynen öfver deras behöriga vårdande i städerna utom Slockholm, Götheborg och Malmö, komme att medföra kostnader, hvilka möjligen icke ersättas af vinsten på denna lånerörelse, som, under äldre tider i Banken medgifven, blifvit, till följd af derå gjorda förluster, åter indragen. Vid granskning af föreskrifterna i 222 § af Banko-reglementet, angående utlåningen genom Handelsoch Närings-diskonten, har Utskottet ansett sig böra föreslå följande förändringar. Genom 1 mom. är medgifvet, att lån under den bestämda minimi-summan af 1000 r:dr få ullemnas, då lån icke genast kunna från allmänna diskonten utfalla. Enär likväl Handelsoch Närings-diskonten icke är tillkommen, för att biträda sådane lånbehöfvande, hvilka hufvudsakligen anlita allmänna diskonten, torde berörda medgifvande böra utgå. Som inrikes vexlar få diskonteras för lägre ränta, än den för utlåningen bestämda, lärer någon belåning af sådana vexlar icke komma i fråga; hvadan Utskottet från belåningsrält uteslutit dylika hypothek. Uti 3:dje mom. stadgas, att, för erhållande af lån, icke öfverstigande 10,000 r:dr, erfordras minst 2:ne namn, och uti 4:de morn., att lån utöfver nämnda summa icke få utgifvas utan emot 3:ne namn. Då / Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 4-1
”Mot all prtescriptionstid kan anföras, ”att, genom försummadt iakttagande deraf, ”det orätta kan blifva gällande, såsom vore ”det rätt. Sådant är också förhållandet ”bär; men det torde ej kunna bestridas, ”att ju samhällsordningen, för att gifva »trygghet åt egande-rätts-förhållanden, ovilkorligen fordrar denna afvikelse från ab”stract rätts - princip. Att nu upprepa ”grunderne för denna afvikelse, skulle inleda i en vidlyftighet, som vore öfverflödig och af Motionen icke egentligen påkallad. Enligt 8i § i Storskiftes-Stadgan 64 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.o 8. ”af 1783, egde någon praascriptionstid i ”förevarande fall icke rum, utan kunde ”rättelse i felaktig uträkning sökas och er”hållas, när som helst. Deremot är* ge”nom Kongl. Brefvet till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 20 Februarii 1821, ”förklaradt, att, sedan Enskifte ar vordet ”fastställdt, kunde rättelse i uträkningen ”icke sökas eller erhållas; och som Ulskot”ten anse, att, i det klandrade stadgandet, ”en rigtig medelväg blifvit följd, kunna ”Utskotten icke tillstyrka bifall åt den fö”reslagna förändringen.* 16 Cap. 2 §. Af Herr Liljenstolpe, Carl, att Militias-Boställens deltagande t Skiftes-kostnader vore olämpligt och obilligt. Motionairen trodde, att, då inom hvarje province finnes Landtmätare med lön å stat, det vore med beräkning derå skäligt, att serskildt arfvode för Boställen icke beräknades.
Bankoverket för meddelande af upplysningar och biträden m. in. har någon anledning till förändring icke förekommit; hvarföre Utskottet, i likhet med hvad Fuilmägtige hemställt, anser 1 :o. § 176 i nuvarande Banko-reglemente böra i det nya reglementet oförändrad intagas. Förutom bibehållande intill nifsta riksdag af samtliga i 177 § upptagna årliga välgörenhetsbidrag, har fråga väckts derom, att Rikets Ständer mätte bevilja årligt bidrag af 1,000 R:dr till barnauppfostringsanstalten vid stora Skinnarviksgatan här i staden. Banho-Utskolleli Memorial N:o SS), 7 Angående uppkomsten och utvecklingen af berörda uppfostringsanstalt har Utskottet inhemtat, bland annat, att Klockaren vid härvarande Hofförsamling, Malmqvist och hans hustru, till en början, åren 1852 och 1853 till underhåll och uppfostran upptagit några små värnlösa barn af qvinnokönet, utan andra medel till deras försörjande, än som af tillfälliga bidrag utaf enskilda välgörande personer lemnades; att nämnde makar hösten 1853 åtagit sig vården af ytterligare 16 å 17 barn bland dem, som genom kolerafarsoten nämnda år blifvit föräldralösa, hvarefter allt flera barn emottagits sedan utrymme beredts genom nybyggnader å makarne Malmqvists egendom på Södermalm här i staden, hvilka nybyggnader utförts till en del genom tillskott af enskilda för det välgörande ändamålet nitälskande och för stiftarnes menniskoälskande uppoffringar och arbete deltagande personer, till en del åter genom upptagna lån; att i denna anstalt nu uppfostras och vårdas omkring 100 barn, samt att inkomsterna i underhållsafgifter och tillfälliga gåfvor de sednare åren icke varit tillräckliga för utgifternas bestridande, så att redan 1861 en brist uppkommit af öfver 1,000 R:dr.
St. vidare i samma skrifvelse förklarat, att de, såsom orden lyda: ”utan att antaga E. K. M:s nåd. propos., i hvad den angår ”Stats-kont:s lönereglering, medgifvit, att E. K. M. af de på Alllmänna Indragnings-Stalen f. n. till aflöning åt Tjenstemännen vid ”Allmänna Magazins-kont. anvisade 6,442 R:dr, sedan 3,920 R:dr ”32 sk. deraf kunnat efter afgående Tjenstemän Siats-Verket besparas, må ega att tills vidare för de till Stats-kont:s handlägg - Den 29 December. 229 ”ning hörande ärendens oafbrutna gång använda återstående i mån ”af afgång disponibla blifvande 2,521 R:dr 16 sk.” Hvad R. St. sålunda beslutat, behagade K. M., tillika med öf riga af R. St. vid regleringen af 7:de hufvud-tit:n fattade beslut, uti nåd. Bref af d. 17 September 1851 meddela Stats-kont. till kännedom och behörig efterrättelse. Genom den här ofvan till innehållet ordagrannt citerade underd. skrifvelsen af d. 20 Augusti 1851 hafva R. St.t, så vidt jag förslår, tydligen uttryckt sin vilja vara, alt Sl.ats-kont:s lönereglering ej skulle ske på de vid Magazins-kont. anställde
Utsk. tillåtit minoriteten bifoga dess reservationer emot ma - D c n i Julie. m. joritctens beslut, på det ingenting må undanhåll.is R. Stis pröfning, tillika upplysa, alt namnen på denrådgifvarepersonal, mot hvars rådslag anmärkn. förekommit, för ingen del ingått i beräkningen vid anmärkninas bestämmande; och det till den grad, alt de fel på namn lili mern. Nio 13, vid hvilka Frih. Cederström fästat sig, och som blifvit rättade i meni. N:o 17, liärledt sig derifrån, att Utsk. icke uppehållit sig vid personligheten, utan låtit det blifva en cura posterior för cancelliet att, sedan anmärknina blifvit fastställda, utsätta namnen på de rådgifvare, hvilka deltagit uti de anmärkta besluten. De fleste ledamöterme af Utsk., lika med mig, hafva icke känt hvilka rådgifvare deltagit i de anmärkta besluten, då Utskls omdöme om rådslagen fattades, och säkert de fleste icke, förrän betänk, var färdigt till underskrift. Det skulle blifva myckel tidsödande och äfven tröttsamt för R. o. Ad. att afhöra en vederläggning af alla de klandrade punkterna i Ulskts betänk-, hvilken äfven synes öfverflödig i många fall, då anmärkningarna i bilagan finnas tillräckligt motiverade. Jag torde likväl lå göra det så kort som möjligt. Jag är öfvertygad, att det alldeles icke är genom lag fnreskrifvet, huru och på hvad sätt Utsk., i fråga 0111 tillämpningen af § 107 Reg.Frn, bör i sitt betänkande framstäl la anmärknma. Någon sådan föreskrift finnes ingenstädes. Frih. Cederström må åberopa hvilken grundlags-§. som helst, så kan jag försäkra, att Utsk. tagit kännedom om dessa §§ lika väl sorn han; men min enskilda öfvertygelse är, att Utsk. ingalunda varit förbundet att ingå lill Stånden med alla de specialiteter, som betänk, och bilagan innehålla. Jag får likväl förklara, att det varit majoritetens rättskänsla, som för memorialets uppställning förestafvat den form, detsamma äger.
Det, för hamnanläggningen vid Åhus, staden Christianstad, under riksdagen åren 1840 och 1841 beviljade samt år 1848 frän Riksgälds-kontoret utbetalda låneunderstöd af Tjugetusen R:dr skall återbetalas med Fem procent årligen å ursprungliga länesumman, hvarvid Tre procent ränta beräknas för det vid hvarje liqvid återstående kapital-beloppet samt det öfriga kommer att utgöra afbetalning å detta belopp. §. 52. De tvänne särskilda, vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade, lån för hamnens istånds ättande vid Carlshamn samt fullbordande af en kajbyggnad och upprensning af hamnen vid Sölvesborg, af hvilka lån det förra, eller det staden Carlshamn tillerkända låneunderstödet, år 1846 utbetaldes med Tretiotusen R:dr, och det sednare, eller länet till Sölfvesborg, år 1847 med Tiotusen R:dr, skola återbetalas genom erläggande årligen, under Fjorton och ett halft års tid, af Åtta procent å den erhållna länesumman, hvaraf Två procent anses såsom ränta för lånets vid hvarje liqvid återstående belopp, och öfverskottet utgör kapilal-afbetalning; dock är under innevarande riksdag anstånd medgifvet till 1855 års slut med första årliga ränteoch kapital-inbetalningen å det sistnämnde stad beviljade lån. Skulle de bestämda inbetalningarne icke inom föreskrifven tid verkställas, bör dessutom å det förfallna beloppet erläggas Fem procent årlig ränta, intilldess detsamma varder betaldt. §. 53. För det till hamnbyggnaden vid Linköping, under 1840 och 1841 års riksdag, beviljade och sistnämnde år utbetalda lån af Tjugetusen R:dr erläggas årligen Fem procent å det ursprungliga kapitalbeloppet; af hvilka Fem procent först godtgöres Tre procent årlig ränta för den vid hvarje liqvid återstående lånesumma, hvarefter öfverskottet anses såsom kapitål-albelalning intilldess hela lånet blifvit återbetaldt. 16 §. 54.
V? * 45:te omröstningen. (50 prop.). Den som vill att, i enlighet med hvad CJtsj^ottet föreslagit och tre Stånd Ost beslutat, Ost, alla slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-ståndets beslut, en införsels-tull af 5 öre skålpundet att åsätlas denna artikel. Denna omröstning bar utfallit med 82 "a och 36 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i ölverensstämmelse med Ja-propositionen. Termin1 /rmO 16 Förstärkta Bevillning s-Utskottets Memorial N:o 28. Papper. .\ ,.»<v Salt. Silke. 46:(e omröstningen. (51 prop.). Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, att antaga införseltullen för Papper: ”Kardus-, färgadt OmslagsTobaks-, Makulatur-, Tryck-, limmadt och olimmadt, Kort-, Koncept-, Tapetoch Poler-” till 6 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, inlörsels-afgiften för nämnde slag Papper till 5 öre skålpundet. Omröstningen har utfallit med 73 Ja och 45 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. 4-7:de omröstningen. (52 prop.). Den som vill att, i enlighet med Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, införsels-afgiften för Papper: Skrifoch alla andra slag hvitt, ej speciiicerade, bestämmes till 12 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, fastställes, enligt Borgare-ståndets beslut, införsels-tullen å nämnde slag Papper till 10 öre skålpundet. Som denna omröstning utfallit med 73 Ja emot 45 Nej, så hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med innehållet af Ja-propositionen. 48:de omröstningen.
Jag kan icke föreställa mig möjligheten deraf, att en enka efter en afliden pastor kan inträda uti någon annan, hvarken bättre eller sämre, rätt ån den hennes man haft; och anser det icke ens böra kunna komma i fråga, att hon skulle kunna, under nådårstiden, upbära större rättigheter från pastoratet, än dem hennes bortgångne make i lifstiden åtnjutit. Jag tillstår upriktigt att, för den händelse något sådant fall egt rum, som väl kan vara en möjlighet, så betviflar jag doek att en domare skulle, uti berörde hänseende, tillerkänna henne ett annorlunda åtnjutande af ifrågavule rättigheter, än det hennes man i lifstiden egt. Jag anser sålunda att de af K. M. för pastoraliers utgörande fastställda stadganden varit afsedda att gälla lika väl för nådårstiden som för pastors tjenstetid, samt att följaktligen ett mellan pastor och församling ingånget aftal bör ega fortfarande kraft och verkan äfven efter hans död. För min del kan jag icke inse, att ifrågav:de förhållanden kunna ordnas efter andra grunder än dem jag nu upgifvit. Att hänskjuta denna fråga till K. M:ts speciella afgörande anser jag föga lämpligt och litet nog öfverensstämmande med lagstiftningens principer i allmänhet. På dessa skäl anser jag förslaget obehöfligt och, endast från denna synpunkt betraktadt, finner jag anledning nog att yrka afslag å förev:de Betänk. Frih. Raab: Gr. Anckarsvärd har yttrat, det han anser ifrå gav:de förändring, sådan den blifvit föreslagen af Utslct, aldeles obehöflig; och, såsom skäl derföre, anfört, att, efter hans förmenande, denna rättsfråga likväl ej kan på annat sätt utredas, ån som skulle varit händelsen, om berörde förslag ej tillkommit. Med föranledande häraf anser jag mig ej böra uraktlåta att omnämna, det jag varit vittne till åtskilliga sådana fall, der konvention med pastor under hans lifstid varit upgjord, men, detta oaktadt, då vid pastors död pastoratet blifvit utarrenderadt, inträffat, att likväl pastoralierna utarrenderats efter tionde-författningen.
Måhända skulle den ledamot, som klandrat dem mest, om han varit ledamot af Constit.-Utsk., med lika mycken förundran funnit deras åtgärder, som jag, om tidningarna äro tillförlitliga, hört honom yttra sin förundran deröfver, att Just.-ombudsm. varit verksam. Jag känner icke Statsråds-protm och vill icke känna dem genom1 sqvaller; jag är uppfostrad i det tidehvarf, då man bar afsky derför, och jag känner således icke Statsrådets göromål annorhinda, än genom de allmänna åtgärder, som jag sett verkställda i' landet. Man klandrar, att flera förslag, sorn Sländerna framburit, blifvit afslagna eller lemnade ovidrörda. Jag tror, att så förhåller sig; men jag tror äfven, att en del af dessa förslag varit förhastade och omogna. Men det gifves andra, som jag skulle önska hade blifvit antagna, och hvaribland det må tillåtas mig uppräkna R. St:s förslag vid 2tne riksdagar om afskaffande af förbudslagar mot en fri handel, samt Ständernas förslag till utvidgad näringsfrihet. Den förra frågan har till en del gått i verkställighet; den sed - 8o 1) c ii i Juli e. m. nare blott i några enskilda punkter. Men månne icke bärför finnes en orsak just inom Ständerna. Båda frågorna hafva nemi. rönt motstånd i BorgareSt., som ansett såsom en olycka, hvad som borde bereda dess välstånd, och hafva med liknöjdhet blifvit behandlade i PresteSt. Inom R. o. Ad. hafva de väl vunnit pluralitet, men hafva äfven här funnit starka motståndare. Vid sådana förhållanden kan det vara ursägtligt, om Konungens rådgifvare tvekat att hugga det onda till roten, då det har så många försvarare; men jag skulle önskat, att inom Konungens Conseil funnits den kraft, att nugot afseende icke blifvit gjordt på detta motstånd, att man insett nyttan af förslagen och ej gjort afseende derpå, om missnöje yttrade sig vid förslag, som afsågo ett godt och nyttigt ändamål. Man klandrar, att Regeringen icke iakttagit allt, hvad som borde ske i afseende på uppfostringsverket.
Ständers StatsUtstotts förnpade Utlåtande, i anledning afHcderwärda Vondc-Ständcts anmärkningar wid Utstottets Betänkande af den L nästlcdne Iannarii, rörande Aflöningen för Bonde - Sländets Secreterare, Cancellie och WaktBetjening, ä npo blifw it föredragit, biföll Prestc-StänLet hwad Stats-Utflottet uli desi första afgisne Betänkande föreslagit, med de tillägg, som wälbemäldte Ulflotts sednare yttrande i detta ämne innehåller; dock med förbehåll, att det anslag, som härigenom bliswit Hederwärda Bonde-Ständets Extra Cancellister bewiljadt, icke mä säsom präjudicat för framtiden äberopas; Härom stiille de Rcspective Med-Standcn samt Stats-Utflotlet mördsamt och wänligcn underrättas. 17t suxna. S. D. Af nu sörstedt ProtocollsUtdrag inhämtades, att Wällöf!. Borgare-Ständet under denna dag till Riksens Högloft. Ständers Stats - och Banco-Utstötts zemensamma ätgärd och utlätande remitterat ett af Herr Directeuren Lankessori ripläst Dicfamen, om widtagande af nödige anstalter till Wäxel - Coursens styrande och förekommande af den stada och osäkerhet, som igenom desi ostadighet och öfwerdrifna stegring sä för Stats-Wcrkct kom Handel och Näringar orsakas; I anledning häraf och dä bäde Högloft. Nidderstapet och Adeln samt Hederwärda Bonde-Ständet redan uti denna Nemisi instämt, beslöt Ständet att, ehuru det icke af berörde Tictamen crhällit del, likwäl deröswer insörwänta bemälte Utstötts utlätande. I7t S. D. Uti Den 17 April. SD. Uti Högloft.
Jag tror, att en sådan framställning såsom vilkor för uppfyllandet utaf en af Lagen föreskrifven ovilkorlig pligt, år tillräcklig att stämpla denna Ministére, och att ådagalägga de anspråk den med rättvisa kan äga å Folkets förtroende: och hvad den föreslagne pensions-fonden vidkommer, så skulle jag, oaktadt mitt stränga begrepp om nödvändigheten att hushålla för folket, likväl icke anse någon uppoffring för stor om derigenom ett så vigtigt föremål, som en ministére-förändring kunde vinnas, men då Stats-författningen lernnar en vida lättare och mindre kostsam utväg uti begagnandet af Regerings-Formens 107 §., så tror jag att man försigtigtvis bör dröja med nya anslag i detta afseende, intilldess man får erfara om den mindre betungande utvägen icke vid detta Riksmöte kan tillvågabringas. Hvad den omständigheten vidkommer, att den ädle Grefven med flere af sine Herrar medbröder skulle finnas villige att lemna sina platser åt i44 Den l Martil. några af dem utmärkte persöner, sorn med starka armar tro sig kunna föra det administra, tiva och financiella svärdet; så anser jag mig böra Öppet förklara min innerliga tillfredsställelse deröfver, att det icke lärer stå uti dessa till afgång villige Herrars förmåga* att bestämma sine efterträdare, hvadan ingen särdeles farhåga i detta hänseende fean komma att intaga sinnena, då af den mÖjeliga vådan den Värde talaren deraf i perspectiv visat , få låra blifva så förskräckte* som deri värde Talaren käri hända föreställt sig, N;0 i5. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus s Den värde Talaren, hvars motion nii blifvit upptagen, har velat göra det Utskott, som sysselsätter sig med utarbetandet af Stat§-regleringen öbh Rikets financer* hppmårksämt uppå det sått, som synes honom Vara det råtta* till afhjelparide af den förlägenhet, som genom penningens hämmade fcirculation uppkommit.
Riksdag blifva uti ifrågavarande ämne fattade och derefter af Kongl. Maj:t fastställda, har någon annan anmärkning icke förekommit, än att hos Ridderskapet och Adeln en talare ansett Utskottet böra uttrycka den åsigt, att nödvändigheten fordrade, det vederbörande blefve i saken hörde, innan omförmälde författning meddelades; varande punkten af Borgareoch Bondestånden bifallen. Som Kongl. Maj:t icke lärer underlåta att före utfärdandet af ifrågavarande författning från vederbörande infordra de upplysningar, Kongl. Maj:t kan finna erforderliga, anser Utskottet någon serskild framställning derom icke vara af behofvet påkallad; hvadan förevarande punkt oförändrad vidblifves. 40:de punkten, hvilken Bonde-slåndet bifallit, Borgare-ståndet lagt till handlingarna och Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet lemnat utan anmärkning, påkallar, vid sådant förhållande, icke vidare utlåtande från Utskottets sida. 41:sta punkten, innefattande hemställan derom, att väckte förslag, det deputerade vid markegångssättningen skulle inom sig sjelfva få välja ordförande, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet blifvit lemnad utan anmärkning, och af Borgareoch Bonde-stånden bifallen. Vid sådant förhållande får Utskottet nu endast åberopa sitt i ämnet förut afgifne yttrande. Emot Stals-Ulskoltets Ullålande, N:o 312. 33 Emot Utskottets uti 42:dra ‘punkten framställde förslag, rörande upprättande af ny jordebok, har hos Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, att de uti momentet litt. b) intagne föreskrifter icke läle sig verkställa, dels emedan granskningen icke finge sträcka sig längre tillbaka än till 1795 års jordebok, dels ock derför, att någon jordransakning icke kunde med noggrannhet och fullständighet hinna verkställas inom ett år uti något län med större omfång än Gottland.
Denna strid kan säkert icke än på länge slutas, och hör det ej eller måhända, dä del gamlas rot är altför stark, fiir alt utan fara kunna med våld uppryckas och den ungas ännu alltför svag, för att hos den sansade och lorsigtiga delen af undervisningens vänner för närvar, påräkna ett tillräckligt stöd vid en allmän reform. Det nya undervisningssättets ide' och tillämpning äro dertill, hos både lärarecorpsen i gemen och dess talrika öfver liela landet spridda anhängare och vänner, för litet kända och, vi våga säga, ännu för litet värderade. Det är derföre, som det nija systemets vänner böra önska, och det gamlas beskyddare ej utan orättvisa kunna motsätta sig en allmän bekantskap dermed, först inom lärarecorpsen, och sedan medelbarligen genom dorn hos den större publiken. De hafva sjelfva i revisionens berättelse erkänt vigten och betydelsen af de nybildade skolorna, vidgått deras i mänga fall glädjande rcsultater och öppet berömt det sätt och den omsorg, hvarmed de blifvit vårdade och skötta. Ja, de hafva förklarat, ali huru än läroverkens öden inom fäderneslandet må blifva, de nya skolorna dock alltid böra bibehållas och njuta Statens hägn. (se pag. !)0 rev. berätl.) Nar motståndarne sjelfva, såsom aktningsvärde män egnar, erkänna sådant, dä fordrar ock rättvisan, det de höra önska den nya skolformen känd och förstådd af hvar och en, 302 Den 20 Augusti. som har förmåga att sedan bedömma dess duglighet eller skada. Sådant kan likväl aldrig ske fullstädigt genom upplysning ur böcker, programmer, skoltabeller m. m. Den lefvande åskådningen, den praktiska handläggningen, är den, sora förnämligast undervisar; och denna kan endast vinnas genom unge, för skolyrket sig danande mäns tillförbindande att å ort och ställe genomgå en bestämd lärarecurs i det nya undervisningssättct. Härmed är sammanhanget mellan lärareseminariers nödvändighet och nödvändigheten för deras alumner att nu mera göra sig hemmastadde med både de gamla och nya skolornas läromethoder och uppfostringssätt förklaradt.
Föredragningen inför Kongl. Maj.t. Föredragning inför Konungen i Stats-Rådet må icke bestridas af andra personer, dn sådane, på hvilka Ansvarighets-lagens stadganden kunna tillämpas. Icke heller må något mål inför Konungen i Stats-Rådet föredragas af någon annan dn den, sorn contrasignerar de expeditioner, sorn deraf följa. Föredraganden bör alltid vara forpligtad, att till Protocollet anföra ett bestämdt förslag till beslut i hvarje af de drender, han inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet anmäler. Hvarje Fårvaltnings-chef frambär sjelf till Riksens Ständer de propositioner, han contrasignerat. *) Jemför Committerades Betänkande, sid. 51. **5 Om Förvaltnings - mjndigheterne af nedra Instantien eller Collegierne. Colleqiertte må icke hädanefter ega, att med åberopande af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser och under namn af Circulair eller Kungörelser utjdrda nya författningar eller förklaringar och tillägg vid de gamla; utan höra sådane för fattningarf förklaringar eller tillägg från KongL. Majit utgå. Till beredande af skyndsammare behandling utaf sådane ärender, uti hvilka i'.ne eller flere Colle giers utlåtande eller pröfning erfordras, kunna 2-ne Ledamöter af hvardera verket, dem vederbörande Presidenter utse, sammanträda under Ordförande af den President , som påkallat di andras biträde. Stadigvarande Committeer, såsom Saltpetter* Committéen, eller de der synas blifva af samma egenskap, såsom Strömrensningsoch Våganlåggnings-Committéerne, torde böra upphöra • emedan de drender , som tillhöra desse Committéer , kunna handläggas af dt Ordinarie Ämbetsverken, och emedan desse Committéers tillvaro äfven gifver anledning till ofullständig redovisning af Statens medel, både inför Piksens Ständers Revisorer och inför Kammar-Rätten.