Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående dernäst förlusten å Spannmåls-lagret i Wisby Magasin år j S34» härledande sig från mindre god beskaffenhet af den spannmål, som i afkastning från Roma Kungsgård måste emottagas, och Revisorernes i anledning deraf gjorde tillstyrkan om föreskrifts meddelande, att uti Wisby Magasin endast finge emottagas fullt rengjord spannmål från berörde Kungsgård, fordras i detta hänseende nu mera icke någon åtgärd, sedan hälftenhruket af Kungsgården för Kronans räkning upphört och Kungsgården blifvit till Arrendator upplåten. - 184 — Beträffande den förlust Stats-Verket fått vidkännas förmedelst harpning af den spannmål, som från Borgholms Magasin disponerades för Stats-Verkets behof i Christianstad, är Stats-Contoret äfven af den tanka, att dylike förluster hädanefter icke böra inträffa till något betydligare belopp, ehuru Rågsädet på Öland ännu skall vara besväradt af så kallad Åkerlök, hvilken troligen står att efter hand utrota, derest Öns Jordbrukare beflita sig om att efterfölja de föreskrifter, som Eders Kongl. Maj:t i detta hänseende täckts i Nåder meddela, såsom följd af den undersökning, hvilken genom Eders Kongl. Maj:ts Landtbruks-Akademies föranstaltande år i836 blef på stället hållen. Sedan slutliga utredningen af f. d. Magasins-Fonden blifvit till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt öfverlemnad, hemställer Stats-Contoret underdånigst, om icke den rättelse Revisorerne ansett nödig, i afseende på Magasins-Räkenskapernes öfverensstämmelse med Landt-Ränteri-Redogörelserne, rörande utestående undsättnings fordringar, bör genom Kammar-Rättens försorg till verkställighet befordran.
Flottan i Carlskrona N. G. Rääf, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 18 Maj 1836 och 14 Juli 1837 under dessa hegge år tillagde arfvode af 100 R:dr Banco årligen såsom utgörande skillnaden emellan hans förut innehafda lön och den, vid afskedtagandet, honom tillerkända pension, icke är ett ständigt arfvode, utan hittills i Nåder beviljadts, efter årligen skedda underdåniga framställningar: att anslaget till f. tl. Capilainen F. A. Sjöbohm, som på andra villkor ej kunnat förmås, och alldeles icke kunnat tvingas alt taga afsked, kostar Kronan vida mindre, än om han i tjenst qvarstått: att, hvad angår anslaget åt Vice-Amiralen, numera Stats-Rådet, Riddaren och Commendeuren af Eders Kongl. Maj:ts Orden, Friherre Lagerbjelke, Förvaltningen, som, då Eders Kongl. Maj:t i Nåder funnit godt anslaget bevilja, uppå de uti det derom aflåtna Nådiga Bref anförda skäl, nemligen för dels Herr Friherren åliggande representation såsom Befälhafvande Amiral i Carlskrona, och dels såsom Chef för 7:de Militair-Districtet, anser sig endast böra högstberörde Nådiga beslut i ämnet underdånigst åberopa: att Förvaltningen anser sig hafva på välgrundade skäl i underdånighet tillstyrkt det ytterligare arfvodet åt Casseuren Poller, hvarigenom Kronan i alla fall tillgodonjuter en minskning af 300
De öfrigas afgörande be, ror pä behöflig-, upplysningar och förflag, infordrade frän wederbörande Colleqier och Embeksmän. — Genom de redan fattade Befluten öfwer sädana Riksens Ständers allmänna önstmnaar. och öfwer särstillda StändS eller Fullmägtigcs ifrän sä,stilla Söder och Landsorrer underdåniga nnsök.ttngar, har K:.;l. Maj:t med tillfredsställelse ädagalrqdt sina grundsatrser af räktwtsa och wälmilligt nir att befrämja den enffillda idogherens werknings-frihet, och i följd deraf, dea allmänna rrälmäganS tillwär-. Rikets Handel och Näringar hafwa under bedjamina Politiska förhållanden bllfwu nppmrn.rrade och styddabe, sä längt, uran wada för IUket, Kongl. Maj.rs 8 Den Av Juli. Majus sorgfällighet akt uppfylla ingängna förbindelser mod F ämmandr Magter det lillätit. En rik st öld hc.do under föl flatna äret be'önat Odlarens möda cch aflägrnat en del af de bekymmer, som affölja Rikets S yrelse. Kongl. Maj:t Har, i anledning deraf, vidtagit sädana Författningar, hvarigenom en billig jämnvigl borde blbehallas emellan Rikets tvänne Huswud-Näringar, Äkerbruket och den redan nog af omständigheterna lidande Bergs»nannarörelsen. De mäst förhoppningsfulla utsigten, länge twifvekaktige, men nu genom den Högstes »välsignelse för Riket beredde, synas för innewaronde är utesluta oll forhäga för mistwäxt ä Jördens alster och deraf följande aLmän och enskild nöd. Kongl. Maj:t har sträckt den sorgfälligaste uppmärksamhet pä wärdén af Gudaläran, denna enda och säkra Grundval för Samhällets trygghet, föt SamwetetS frid, för hjertius ädlaste förhoppningar.
Jag tyckte, det var rätt oförskämdt af en dylik simpel person att kalla mylord för ”du”, äfven om mylord icke skulle hafva varit så ordhållig emot honom, men karlen var så förvirrad af vrede och skrämsel, att han icke tänkte på hvad han sade. En stund derefter kom lord Astley ut i förmaket, och då han fick se mig, sade han: ”Hör på, mrs Banks, om den der karlen, som nyss var inne hos mig, någonsin mera visar sig här, så säg till stalldrängarne, att de taga en ridpiska och jaga bort honom, ehuru det kanske vore bättre att föra honom till ett dårhus, hvarifrån han troligen kommit ut”. Som jag likväl anade rätta förhållandet, att det var en jude, som lånat mylord penningar under hans universitetstid — ty jag hörde talas om något dylikt under hans fars lifstid — emot en sådan der förskräckligt hög procent, som unga herrar bruka få betala, så tyckte jag, det varit bäst, om mylord sökt att sansa sig en smula och förlika sig med honom, och derför så tog jag mod till mig och berättade hvad procentaren sagt, då Will förde bort honom. Mylord spände ögonen i mig, som om han ämnat säga mig något förskräckligt, men han hejdade sig och vände om in i salonen, utan att yttra ett enda ord, liksom om han blifvit litet fundersam öfver karlens hotelse. Och sannerligen har man icke sett sådana saker hända, att dylika personer beröfvat lättsinniga och slösaktiga unga arftagare hela deras förmögenhet till slut, eller huru, herr artist? — sade hushållerskan, vädjande till mig med bekymrad uppsyn. — Jo, det är icke omöjligt. Men säg mig mrs Banks, vet ni icke den främmandes namn? — Nej, han nämde intet namn för Wiliam. — Vet ni icke heller, hvarifrån han kom? — Nej, jag frågade aldrig någon derom och tänkte icke vidare på saken, men jag förmodar, att han kom ifrån London, dit my lord två dagar derefter reste, och hvarfrån han sedan for utrikes. — Den der karlen har aldrig varit synlig här sedan?
Skulle emellan cle personer, hvilka anteckningen sålunda förrätta, olika meningar uppstå, af göres frågan efter de fleste rösterne. Uppkomma paria vota, gä/le den 4 Den 7 A ugusti f. m. den meningj för hvilken den främste Ledamoten i RiddarhusDirectionen sig förklarar. Herr Cederschjöldt Som det kan inträffa, att Riksdag börjar dagen näst före en Helgedag* och det icke vöre lämpligt att på en sådan dag sammanträda till an* teckning; får jag hemställa * om icke menin* gen kunde så ändras, att i stället för orden: följande dagen i kunde stå: följande söcknedag. Uppå af Hans Excellence Herr Gref* ven och LandtMarskalken framställd proposition* blef denna §. godkänd med den förändring* att orden: följahde dagen skul* le utbytas mot ordeni följande söcknedag. §• ti* ] Sädana anteckningar böra vara St:ne , beti förrättas hvardera med anie upprop j bärandes första, anteckningens båda upprop Ske pä serskildta dagar , men efter hvarandra j sä framt ej Helgedag inträffar, då det sednare uppropet bl ifver hästa Söcknedag. Andra anteckningens båda upprop ske på en dag * hvilken bör vara den närmast helgfria före den, som Konungen i Nåder bestämt till Ständernes sammanträde pä Rikssalen. Derefter må anteckning verkställas Och 36 H, ia 178 Den 7 Augusti f. m. Pollett meddelas, endast inför..Riddarhus.- Utskottet, hvilket i sådant ändamål sammanträder en half timma före hvarje Plenum. Ej må någon antecknas eller pollett erhålla, som icke personligen sig anmäler. Vid anteckningen, och då inträdespollett erli ä lies, tilldelas hvarje Ledajnot ett tryckt exemplar af denna Riddarhusordning. Herr von Hartmansdorff: Jag har blott vid ördställningeri en anmärkning att göra. Det slär nemligen: ,J,bÖrandes forsta anteckningens tvenne upprop ske på serskilda da”gar, men efter hvarandra, så framt ej ”helgedag inträffar.” Det.är naturligt, att dagarne måste inträffa efter hvarandra.
Exc. Hr Gr:ns och Landtm:ns propos. derå, att i st. f. meningen: ”dock skall i sådant fall genom intyg af Borgmästare eller Magistratssekreterare i stad samt af inom församlingen tjenstgörande Prest eller Kronobetjent å landet styrkas”, må uti förevarande § införas orden: ”dock VI. 15 228 £ D e n 18 M aj f. m. skall i sådant fall genom intyg af 2:ne trovärdige personer styrkas.” Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade H, Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till den förevarande §:n och dels bifall dertill med den förändring, att i st. f. orden: ”Borgmästare eller Magistratssekreterare i stad samt af inom församlingen tjenstgörande Prest eller Kronobetjent ä landet”, skulle införas orden: ”två trovärdige män.” Härefter framställde H. Exc. propos. å bifall till §:n oförändrad och, dä dertill svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 65. Hr Hjärne: Efter mitt förmenande böra alla omröstningar i de komitéer, om hvilka denna författning handlar, ske med slutna sedlar. Het kan icke annat än vara förenadt med obehag, att i en komité, vare sig berednings-, taxeringselier pröfnings-, uppträda och påyrka högre beskattning ä en person, än den, tor hvilken majoriteten bestämt sig; och jag ar öfvertygad, att just det obebag, som ett slikt mått oell steg oftast medför, afnailer mangen trän att, som man säger, ”stå pä det allmännas rätt och bästa.” Het är med hänsigt härtill, som jag anser, att man bör vid dessa frågors behandling antaga som princip, att alla omröstningar böra ske med slutna sedlar. På detta skäl anhåller jag om äterremiss; och anser mig ega ytterligare anledning härtill uti den i tidningarne meddelade uppgift, att Högv. Preste-lStåndet redan återremitterat den nu föredragna §;n. Gr. Anckarsvärd:
Redan i Förordningen den 28 Juni 1798 har det blifvit stadgadt, alt den, som tillhand lar sig varor partivis och dervid betingar sig tre eller flere månaders anstånd med betalningen, är pligtig att genast derå utgifva sitt skuldebref till säljaren, som deremot bör tillställa köparen qvitterad räkning öfver beloppet, likasom vore det contant betalt. Men detta stadgande har i allmänhet förbiifvit utan verkställighet, isynnerhet under de senare tiderna, då den stigande concurrensen af säljare satt desse i nödvändighet, att hutvudsakligen genom en alt mer utsträckt credit och en alt större skonsamhet i betalningsvilkoren tillvinna sig kunder. Visserligen har Lag-Utskottet uti ett serskildt Betänkande, N:o 88, sökt befordra verkställigheten af nyssberörde stadgande, genom att belägga underlåtenhet deraf med en påföljd för både säljare och köpare, bestående, för den förre i förlust af ränta från förfallodagen, och för den senare i förlust af det betingade betalningsanståndet; och jag medgifver gerna, att man på den vägen, eller genom bestämmande af påföljder, icke kan hinna målet närmare, än Utskottet i detta serskilda Betänkande gjort. Medlet skall dock finnas otillräckligt, så länge obetingadt vitsord åt handelsboken gör hvarje bokfordran lika god och betalningsgild, som dem, hvilka grunda sig å reverser, och dymedelst gifver köparne en plausibel anledning att vägra utfärdandet af dessa senare.
Med anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, alt de unga tjenstemännen vid ifrågavar:de corps skulle vara mera fallna för att åtaga sig enskildta arbeten än Statens, så ber jag att få nplysa att äfven efter corpsens nuvande organisation, då ordinarie löner ej finnas, kan Chefen kommendera en Officer vid denna corps till tjenstgöring t. ex. här i Stockholm, ehuru sådana kommenderingar utaf konsiderationsskäl äro både sällsynta och af kortare varaktighet, enär det är orimligt att vilja fordra, det en person, som ej åtnjuter bestämd lön, skall hela året om för Statens räkning tjenstgöra. Om endast knappa löner tilläggas dessa tjenstemän, Olifver förhållandet icke myckel bättre, och derföre skulle jag önska, att de löner, som upföras å ordinarie stat tilltagas så tillräckliga, att tjenstemännen kunna derå sig berga. Men, detta oaktadt, kan jag icke dela en talares förmodan, att det skulle möta svårighet att i framtiden få anslaget förhöjdt, derföre att det nu upfördes på ordinarie Stat, ty, enl. en sådan åsigt, skulle Ständernas en gång gifna bifall till en af K. M. föreslagen åtgärd försvåra framgången af ett kommande förslag i samma syftning, hvilken argumentation jag för min del icke kan gilla. Jag fortfar att yrka återremiss. Propos. till bifall å förevar:de punkt blef härefter framstäld, men besvarad med Nej, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, ropades Ja. 14:de punkten, ang:de ett serskildt tillökning sanslag för skiften och afvittringar. R. o. Ad. fann denna punkt icke f. n. föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. 15:de punkten, ang:de ett förslagsanslag lill befrämjande af laga skiften pä Gottland. Frih. Palmstjerna: Enl. min öfvertygelse har StatsUtsk. icke bedömt den sak, som uti nu föredragne punkt afhandlas, ur en riktig synpunkt.
Nådiga godtfinnande, huruvida, genom vidtagande' förändringar eller möjliga indragningar s tillgångar kunna beredas till förbättringar dös de tarfvas. 5:0 Angående upptagande ibland StatsVef* Isets Intrader af 3500 R:dr Hamburger Banco, så kallade Fyringsmedel, hvilka till och med år 1808 ifrån Dannemark åriigcrt influtit, me« sedan berörde år från beräkningen af Stats4 > Verkets inkomster blifvit uteslutne j hemställande Utskottet 3 att Riksens Ständer mätte 2 underdånighet Den 8 Maji, f m. 161 underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täckes vidtaga den åtgärd , Kongl. Majit kan finna lämpelig, hvarigenom dessa Medel , så för den förflutne tiden, som framdeles, må Statsverket tillgodokomma. 6;o Med anmälan, att den Summa, som för Stats - och RiksgäldsVerkens behof erfordras , att genom allmänna Bevillningen utgöras, uppgår till 2,870,000 R:dr, hvadan alltså den vid senaste Riksdag fastställda Bevill. nings belopp komme med 250,000 R:dr att ökas. 7:0 I anledning af Herr L. L. Edelbergs Memorial om Lån af allmänna Medel till Scholaehus uppbyggande eller inköp uti Landsf krona, hvilket Låns beviljande Utskottet icke kunnat tillstyrka. Fran Stats - samt Allmänna Besvärs - och OeconomiceUtskotten : Af den 1 innevarande Månad: • 1:0 Deruti Utskottet, i anledning af gjorda Motioner angående Tullverket och dermed gemenskap ägande ämnen, utom å skdliga andra förändringar, tillstyrkt, att Landttullsbevakningen må med nästa år upphöra j varande härvid fogade flere Ledamöters serskilte meningar. Af den 26 sistledne April: 2:0 Hvarutinnan Utskotten, uppå anförda Ridd, 0. Ad. Fröt. VI. B. L Afd. 21, 22.
Uplästes och godkändes följande voter.propos.: Den, som bifaller 17 §:n af LagUtsk:ts uti Betänk. N:o 20 afgifna författnings-förslag, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde §, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitterad. Vid voteringens slut hade rösterne utfallit sålunda: Ja — 52. Biföllos. S 20. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Till följd af ändringen i första 313 1) en 34 Mars f. ar. §:n bör väl den ändring här förekomma, att orden »eller der om* ständigheterna äro synnerligen mildrande, till sådant arbete från och med 8 till och med 10 Ar» bortfalla; och anhåller jag derföre om återremiss af denna §. Gr. Sparre: Jag anhåller att få instämma med den siste värde talaren i yrkande af återremiss. §:n återremitterades. §§ 21, 22 och 23. Biföllos. § 24. Hr Olivecrona: LagUtsk:t har bär vid den 24 §:s redigerande afvikit från K. M:s Propos. i det afs:de, att i st. f. orden »snarast derefter» hafva här nyttjats orden »snart derefter». De ord, Utsk:t begagnat, kunna gifva anledning till en vacklande lagläsning, och jag för mili del anhåller derföre om bifall till hvad K. M.:s Propos. i denna g innehåller. Hr Adlercreutz: För min del är jag ej tillfredsställ! med ordet »snart» i st. f. »straxt»; men kan ej heller annat än finna betänklighet äfven vid detta sednare, såsom möjligen innehållande för stor tidsbegränsning.
Uträknas och till sin natur är mera oförändelig, har den andra deremot den förmän, att den, sa i anse» ende till fördelning som betalningstid, närmare rättar sig efter förbru arens tillgångar. Igenom det nn föreflagne säll för uphäfwande af Landt-Tullarne, förwandlas, wid ersättningen derföre, en consumtionsafgifl til! en direer afgift. Det är detta som jag lika med Grefwe 6Menbor§ kror medföra swärigheter och orättwisa wid reparrikionen. Der är oneklig!, att de som bo omkring större städer winna ojemförligt mera, än hwad de härföre betala i hemMans-afgift, men deremot är det också onekligt, att de mera aflägsne boende mäste i samma man betala för de öfrige, och att förhållandet sä i anseende till Lands-orlerne, som större och mindre städer, mäste wara gansta olira. Om jag skulle sagt, huru jag ansett en förändring kunna ste i detta afseende, hade jag önskat, akt den småningom företagits, att man begynr med Land -Tullarnes indragning i de mindre städer, der deras bewakmng fordrade ungefär samma kostnad som afgif ens belopp, och att man sedan efter hand ulsträrkt detta kill de större. Man hade dä i samma män erfarrt hwad förlust Kronan kunde göra, och hwad ersättning kunde behöfwas. Ty det är fara wärdt , akk Kronans förlust nu ej kommer att stadna wid den inkomst, svnj för Landt-Tullarne är up^ Den 12 Zcbruarli. 495 v upgifwen, men äfwen wid minstning i inkomsterne af Stora Sjö-Tullen, dä Comrollen nu ar mindre söler. För den sednare förlusten är ingen ersättning förestagen, och den blir således ett rent afdrag för Staren. H.vad angar den ideen, att storta en del af Landt Tulls-afgiften pä Sjö-Tullen, wet jag ej om Len är hwarken ratt saker eller rätt för grig, i afseende pä wära förhällanden till Utrikes magter.
Zsr det blott det nya ordet matning som stöter öronen, sa läggom borck detta förhatcliga namn, och källom inrättningen med det gamla swensta namnet Lorseri-ftar. Huswudsakeliga stillnade» emellan dek gamla och det nya beflär likwäl deruti, att en Lors Dst. 1210 Dcn 22 December. Direckeur rvaldeS ibland Akottornrs äldre Off^rarc, uran afseende derpå vin h>n innehade de tyeoretissa grunder i Machcmatik och Astronomie, den kännedom om de förträffeliga Jlistrumenter i sednare riden blif. lvik Uptäckce, den ös-iiag i hydrograsiffa mätningar, som endast winnes ge ironi en langwarig och möoosam erfarenhet. Men för ett sa uplyst Srand behöswer jag icke kaka till wette-nVapeeuas beröra, eller wisa Lerås angelägenhet utr jä grannlaga arbeten. Jag korde snarare sa bemöta nagra inkast, soni göras emot Sjömätning»^ Corpsen» nödwändigh. t. Man säger; Wi hafwa goda hyvrografiffa specialer förut, sjelfma Stats Utskottets Ve i ä usance nämner, ott det är obetydligt som ännu 'arcrsiar att mätas. Af SwerigeZoo mil länga kust är knape ?:vel behörigen afmätt; att det ösrtga är antingen aldeles icke mätt, eller sä illa och opålitligt gjordt, att dest afmätning mäste a nyo företagas. Den som will förskaffa sig säker uplysning härom, kan genom ett korrt besök uti det Sjö.-EharkD Archif, jag pä Skeppsholmen samlat, as ali hwad wi i denna wäg äga, erhälla öswerrygande bested. Andre säga: hwad behöswa wi mera hydrografi, ?a charkor, wi hafwa wara nya sjökort, det är nog. Med andra ord är detta detsamma som: hwad behofwa wi charror öfwer wara ägor, eller ett Landtmäteri* Con.om, wi hafwa ju chartor öfwer Swerige.
Det ar egentligen enclnst i sist n~imnda fall soln CentralbyrBn sow, sddan k m hjdpa, a n n u s behofs alltid en personlig insats. Det inflytancle pB deil I~jalgsiikande, som &amp; r af grundl5iggande betydelse och saecles frBmet m&amp;ste efterstriifves, Br det ytterst sv&amp;rt for byI-&amp;M personal att kunna utofva, dB st8ndigt nya fall draga tankar och krafter bort ifrBn cle gamla, f6rut behandlade. Centralbyrin hnr aunu ej i ' tillriicklig.grad fBtt den stdlnihg, som den egentligen iir afsedd att intaga, ' men s o n den v&amp;l sB smihingorn skall fB, d m niimligen att m r a fijreningsliinken Inellan personer, som vilja &amp; om niigot for w ~ d r a; att fijra s&amp;dann, soln kunna ge tid och arbete, tillsam~nans med dem som lcnnnn ge pengar. ByrBn bor ej, som nu ofta fir fillet, aases skola ensam ntfora allt nrbetet. NBgot sBdant iir omojligt, och d81: foi: blir oclrsQ inyclzet af det upprattelsearbete, so111 borde goras, ogjordt. DB man planliigger en hjiililpande verksamhet fijr niigon, nlBste inan czlltict tags l~ansyn till fainiljen i dess helhet. Man-m&amp; se till 3tt farniljabanden tilldragas, ej upplosas; en framling eller en foreujng k m e; j utan att s l r ~ d a Btagn s j g de.forpliktelser, sol11 n B r a xuhoriga BsidosSitta ..
Under åberopande af dessa skäl har motionären förslagit upphäfvandet för framtiden af den tvungna blåsnings-skyldigheten inom Rikets bergslager, eller beviljandet af fullkomlig frihet att från jorden och bergsmans-hemmanen skilja hyttedelarne, hvilka böra få innehafvas och besittas af hvem som helst, som vill och kan tackjerns-tillverkningen på förmånligaste sätt idka och uppehålla. Till Utskottet har af Riksdagsmannen Lekberg inlemnats ett af honom jemte 106 Bergsmän, inom Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslag undertecknadt skriftligt anförande, uttryckande den åsigt, att den af motionären ifrågaställa förändringen hvarken vore nyttig eller önskvärd. Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; men då Utskottet har sig bekant, att fråga om utfärdande af ny Hytte-stadga är på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, och Kongl. Majit dervid icke lärer underlåta att taga i Nådigt öfvervägande, huruvida nu gällande författningar, angående tackjerns-tillverkningen. böra undergå någon förändring, hemställer Utskottet, att Herr Wedbergs motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Oktober 1857. AllmBesvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N;e / ?,?. 3 \:o 123. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Nov. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, rörande Kungsoch Krono-skjutsen. Motioner i detta afseende äro väckta inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre Stael von Holstein, Fab. IVilh., samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmäktigen Samuel Odman från Upsala län, med hvilken sistnämnde Riksdagsmännen P. F. Mengel och Johan Persson från samma län samt Gustaf Larsson från Stockholms och Erik Ersson från Gefleborgs län med flere af Ståndets ledamöter sig förenat.