Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Ehrenheims förslag lider, enligt min åsigt, af samma fel. Man vill gifva en nödhjelp, och en sådan tror jag icke vara lämplig. Båda dessa förslag gifva dessutom icke en fullständig lösning af frågan, utan endast uppskof med dess afgörande. Jag anser det vara riktigt och nödvändigt att staten ser till att det finnes någon som besörjer skjutsen, men att den resande sjelf får betala kostnaden för sin skjuts, och icke hvarken jordbruket eller staten någon del deraf. Ar det något särskildt ändamål, hvartill staten behöfver att resande få fara för billigare pris, så kan ju staten gifva särskilta anslag åt sådana personer, men jag kan icke inse hvarför konst-, lusteller affärsresande skola resa för underpris på statens eller jordbrukets bekostnad. Skjutsningsbesväret har visserligen länge hvilat på jordbruket, men meningen har väl alltid varit att skälig ersättning för detta besvär skulle i skjutslegan lemnäs. För min del tror jag att det för närv:de vore rättast och lämpligast att sätta befordrandet af alla resande på de större och mycket befarna stråkvägarne i samband med posten och att man således bör anvisa ett anslag för att på vissa vägar, hvilka K. M., med afseende å detta anslags mer eller mindre tillräcklighet, borde bestämma, inrätta anstalter för befordrande af alla resande med postdiligens eller extrapost, till ett pris, som någorlunda betäcker omkostnaderna, samt att på de öfriga vägarne höja skjutslegan så att den komme i öfverensstämmelse med markegångspriset på ökedagsverken, d. v. s. så att skjutsen för en häst per mil komme att gälla ungefär lika med tvåtredjedelar af ett ökedagsverke, hvilket i allmänhet beräknas från 1 rdr 50 öre till 2 rdr 40 öre. Skjutslegan skulle då komma att omvexla från 1 rdr till 1 rdr 60 öre för milen.
Nåde förändra den hittills gäl förändra den hittills gällande lande Tryckfrihets-Förordningen af Tryckfrihets-Lagen af den 9 Mars den 9 Mars 1810 velat 1810 velat denna af denna, af Riksens Ständer samtyckte, Riksens Ständer samtyckte Tryck Tryckfrihets-förordning härmed antaga frihets-Lag härmed antaga härefter följer: — härefter följer: Slutet af den Kongl. Sanctionen. Detta allt, som föreskrifvet står Detta allt, som föreskrifvet står böra denna Tryck - böra denna Tryck - C onstitutions-Utskottets Memorial, N:o 4. 19 frihets-lag erkänna och på det Tolfte. CARL (L. S.) Se Eih. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XVII: pag. 251. XVIII: 120. Preste-Ståndets Prot. B. X.: pag 526. XI: 454. Borgare-Ståndets Prot. B. V: pag. 1178. Bonde-Ståndets Prot. B. Förslag, angående rätt att i vissa fall förstärka Lag-Utskottet. Regeringsformen. §. 87. Riksens Ständer ega gemensamt Riksens Ständer ega gemensamt förut stadgadt varit. förut stadgadt varit. Kilja samtlige Riks-Stånden ät Lag-Utskottet uppdraga att, med deras rätt, öfver Konungens Proposition i sådan fråga besluta, antingen om alla de ämnen, hvilka Propositionen omfattar, eller blott om vissa deribland, då skall Utskottet, genom Kai i vanlig ordning, ökas till ett antal af Fjratioåtta Ledamöter, Tolf af hvarje Stånd.
Stånd stannat emot a:ne, får Utskottet, med hemställan till Borgare-Ståndet att förena sig uti det af Preste-Ståndet, till ytterligare förtydligande beslutade, ofvannämnde tillägg, vördsamt framställa en så lydande voterings-proposition: T.o Den, som bifaller Utskottets förslag i 7 §. 1 morn., att arrende-och andra contract emellan enskilde personer, angående egendomar, hus, Bevillnings-U tskoUets Memorial Nio 4^- Turri, bodar, källare, tomter, trädgårdar, åkrar, ängar och beteshagar m. m., så på landet som i släderne, skola, oafsedt det sätt hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt Protocolls-utdrag afslutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beräknadt efter den arrendesumma, hyra eller afgäld, som för ett år i penningar utgöres; dock belägges ej contract med ny charta förr, än nytt sådant upprättas eller förnyadt aftal göres, röstar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nejj skall 7 §• i mom. erhålla följande lydelse: arrendeoch andra contract emellan enskilde personer angående egendomar, bus, rum, bodar, källare, tomter, trädgårdar, åkrar, ängar och beteshagar m. m., så på landet sotn i städerna, skola, oafsedt det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl, om de blifvit för vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt Protocolls-utdrag afslutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, beräknadt efter den arrende-summa, hyra eller afgäld, sorn för ett år i penningar eller penningars värde utgöres, och för kortare tid i förhållande derefter, dock aldrig lägre, än 3 sk.
Vid Regleringen af arfvoden och dagtractamenten för Ståndens samt Utskottens Canzlier, förbehöllo Ordförande i Utskotten, att i händelse renskrifvarehjelp vid Riksdagens slut skulle blifva nödigt för Canzlisterna, få föreslå ersättning deraf, hvilket ock Riksens Hög-; lofl. Ständer -biföllo. Och Stats-Utskottet får derföre, med anledning af hvad ExpeditionsUtskottet i dess ofvanberörde Memorial andragit och begärt, samt efter inhämtad upplysning om behofvet, tillstyrka att ett belopp af 75 R:dr kunde bevilljas till ersättning för betald renskrifning hos nämnde Utskott. Hvad åter angår Arfvode åt dess Canzli-' ster för besörjandet utaf tryckningen af den del af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll , som ej hinner utgifvas under Riksdagen ; så eriär Expeditions-Utskottet förmält att denna tryckning, ehuru drifven med all skyndsamhet, icke ännu kan anses mera än till hälften verkställd, samt Utskottets Betjening, hvars belattning och Tractarnente upphör Atta dagar efter - *84 Den 25 Juli. ter Riksdagen, ej kan förbinda? att sedermera fortfara med utgifvandet häraf, utan nödigt blifver att ptt afpassadt Arfvode bestås den eller deni sorn kunna åtaga sig fullbordandet af denna tryckning, på det Arbetet må varda corn" pletteradt, får Stats-Utskottet föreslå att ett belopp af 100 R:dr matte anslås för besörjandet af den vid Riksdagens slut återstående tryckningen af Bibanget, dock med det vilkor Expeditions-Utskottet uppgifvit, att deremot äfvert bör redovisas hos Kongl. Stats-Contoiret föy prenumeration och försäljning häraf, samt att Arfvodet icke förr må lyftas än tryckningert är fullbordad.
» Nästa dag, då ynglingen mötte skogsfrun och hon var fagrare och närgångnare än nå- gonsin, började han ställa sig, som om han vore rädd att mista henne — för se, det är alltid så, att der vill lögn till mot lögn med skogsfruar — och han talade om, att döden ju kunde taga bort henne. Då tog hon till att skratta, så det ekade i skogen, och sade, att döden inte rådde på henne, utan att hon sjelf laddade bössan. » Det kunde du väl göra, för plasér, med min bössa, så finge jag se, hurdetginge till, » sade han. » Tag hit den! » sade hon, nog så säker på, att han ej hade karlamod till att fria sig från henne. » Nå, hon tog alla de trollting, hon behöfde till skottet, laddade och lemnade honom bössan. Men då kom hon att se honom in i ögonen och märkte, att der kommit förnuft i dem. » D u skjuter mig väl ej! » skrek hon. » Jo, jag gör det! » svarade han. » Då började hon fresta honom på annat sätt än förr och lofvade, att hon skulle skänka honom kunskap och hemligheten om alla växters kraft och gagn; men han stod på sig. Hon bad att få köpa sitt lif och hans frihet mot det, att hon sade honom, hvilken som var den underbaraste och mägtigaste örten bland alla, men han lade bössan till ögat. Hon skrek, att ormbunken var örten, och att hon skulle säga honom allt om dess magt och kraft. Det frestade, men han tänkte på, hur tom och ihålig hon var, tryckte på hanen, skottet small, och hon låg der — men bara som ett vått, grönt slem » Det såg ut, som om en förstening gripit det lilla sällskapet, under det Halverson med sin lugna, djupa röst förtäljde den gamla sagan. Helena satt med nedböjdt hufvud och de starka händerna hårdt knäppta kring sina uppåt dragna knän. Anna stirrade med halföppna läppar och skrämd min på berättaren, och Klara kände, hur Steinerz ' hand blef kall och stel, och hur hans arm gled slapt nedåt sidan, lemnande hennes hand fri.
■ BorgareSoeietet utses, skall, nied lagttagande af hvad HandtverksOrdningen om Ledamöternes antal innehåller, lika manga utses af Handlande, forn af Handtvcrkande Borgerskapet, och tvärtom. — Angående val lill IlandelsSocietelcn och undantag från skyldigheten att deruti ingå, gåije ock. så vida Societeten genom val utses, livad i HandtverksOrdningen, i afseende på HandtverksSocieteterne stadgas, äfvensom ovilkorligen, hvad densamma innehåller, angående Ordförande och Protocollsföring vid Socieletens sammanträden. §• 2. HandelsSocictcten ege, jemte befattning med granskning af deras skicklighet, som i Ilandelsyrket vilja inträda, enligt denna Forfattnings 5 Art., jemväl i öfrigt att iagttaga och bevaka, hvad till Handelns förkofran och fördel lånda kan ; åliggandes IlandelsSocieteten , att till vederbörande Autoritetcr afgifva de ytranden, som af densamma åskas, angående åmneu, som angå Handeln. t §. 5. HandelsSocietcten sammanträde, i det ändamål V. Art. utvisar, minst en gång i Qvarta» LagUtskottcts Betänk,inden. 107 let, oell dessemellan så ofta angelägenheterna det fordra. År HandelsSocietetfen med HandtverksSocietet forenad, gålle då, angående Societetens sammantråden, hvad i HandtverksOrdningen sågs. , §. 4. Allmänna HandelsOrdningen af den 19 December 1754, vare härigenom till sin kraft och verkan upphäfven; likaledes i allt hvad som strider emot denna Författning, och icke år genom särskilde Städers Privilegier förbehållet, de Reglementen, som för vissa Städer och HandelsSocieteter åro utfärdade.
Nu sofver hon under palmerna nära det heliga Byblos, Adonis’ jord, ännu ett vittnesbörd om den hårda läran, att intet varaktigt verk tycks stå upp i dagen utan människooffer, att konstnärens och tänkarens fredliga bedrift också den blott kan växa upp ur blod och tårar, att det som skall varda ljus och fest, klarhet för så många ofta lämnar skuggan af döden och suset af sorgen kvar i skaparns själ. – 1862 blef Renan professor i semitiska språk vid Collège de France, värdig efterföljare till Budæus och Ramus. Allbekant är, att han på grund af några för tiden dristiga vändningar i sin inträdesföreläsning och däraf uppkomna demonstrationer blef förbjuden att fortsätta sina föredrag, och ändtligen afsatt 1864, sedan han i en skrifvelse, full af frimodig stolthet, afböjt den ersättningsplats vid bibliotekets manuskriptafdelning, som regeringen velat gifva honom. Den 23 juni 1863 utkom Jesu lif och skaffade författaren sitt världsrykte, och stilla fortsatte han det stora verket. Med kejsardömets slut vände han sig äfven mot politiken och har ofta med stolthet erinrat om de ord han 1869 skref som devis på sitt upprop: Ingen revolution, intet krig. 1870 ägde hans namn redan en sådan auktoritet, att ingen undrade öfver att han i Frankrikes namn riktade till David Strauss de berömda skrifvelser, i hvilka han talade fosterlandets och civilisationens sak. Dessa bref, som äro mästerverk af vältalighet, gifva uttryck för stämningen hos de mest upplysta inom Frankrike under detta olyckans hårda år och kunna i detta hänseende blott sammanställas med den berömda föreläsning, i hvilken Gaston Paris samtidigt vidrörde dessa frågor. Denna dystra tid gaf emellertid Renans andliga utveckling den sista stöten, och det var från denna tid ironikerns figur mer och mer trädde fram ur den ideala vetenskapsmannen. Med republiken erhöll Renan sin professur tillbaka och fortsatte sedan till det sista sin undervisning i Collège de France, föreläsande med en kåserande bonhomie, hvilkens vårdslöshet stack af mot den ofelbara fulländningen i hans skrifter.
In stäem krotocolii l.. k. Kisel!, Remitterades till Lag«Utssottel. Herr Den iz September» zoZ Herr ? k A m , kekr. I anledning af Eillstugufängar och Arrcstanter j allmänhet, fär jag ödmjukast förcflä, att med denna Kemist till Lag, Utskottet äfwen fär ätfölja en begäran, att Lag-Utskot, tet behagade utarbeta ett förslag, huru alla flags fän, gar icke endast kunde fä förökade wilker, i anseende till boning, skötsel och föda, utan äfwen huru de kunna blifwa meka npttiga medlemmar i Staten. Jag har nu för nägra är warit utan alla Utländska Tidningar, och Journaler, men förut wet jag, att sädane inrättningar redan wörö började i America först, och jag menar att det äfwen widtagits i Hamburg. Fän, garnc i de Förenta Materne j America betunga nu mera icke Staten eller Riket med den minsta penningeNtgift: dsras eget arbete häller dem, icke endast med kläder och föda, utan danar dem med detsamma till ktt mera anständigt upförande för framtiden och redan i fängelset, dä man deremot känner osällheten af wära fängar, hwilkas seder och ätbbrder nogsamt anklaga icke endast dem, utan snart alla de af Ost, l hwilkas förmäga det kunde wara, att förbarma stg öftter mcnniskoflägtet i dest aldra uslaste wilker. Åtskilligt af Ridderskapet och AdelnS Ledamö ter hördes härtill pttra sitt bifall, Denna af Herr TKsm gjorda motion skulle särskildt till Lag - Utskottet remitteras. K Herr Grefwen och Landt-Marskalken. Dä jag i anledning af de discourser, som hoS Högloft.
Underhåll i Numer, jemte 60 T:r Sp:I in natura, Pg:r å 6 sk. per Man om dagen gr 2: 24. , 4o Corporaler i Numer, Lönetillökn. a 25 R:dr3o sk. i stället för 2 T:r Sp:l 1,025: — ao Dito, nya Löner å 45 R:dr 30 sk 9'* a4- ,937:24. På Stat finnes en Pistolsmeds Lön 80 R:dr, men i stället begäres för 1 Stockmakare och 1 Gevärssmed 45 R:dr 3o sk. hvardera eller en Tillökning af . n: 12. jemte Underhåll i Numer, utom 6 T:r Sp:l in natura Pg:r ä 6 sk. per Man om dagen qi: (2. 102:24. Tillsammans Stats-Utskottets innefattande således återstoden af ofvanstående 10,020 R:dr 4i sk. Lönetillökningar för det högre Befälet, hvilka Utskottet helt och hållet afstyrker; och ehuru Utskottet ej kan ingå i någon pröfning af Frih, Anckarswärds, Carl Henric, hos H. R. o. A. yttrade tanka att detta Regemente skulle med Andra LifGardesRegementet kunna sammanslås under en Chef, tror Utskottet likväl, att någon minskning kan äga rum uti antalet af Compagnier, nu bestående af endast 80 Man hvardera, och att genom en deraf uppkommande indragning någon tillgång kan vinnnas till förbättring i UnderBefälets Löner för hvilken Utskottet således anser att det uppgifne behofvet af nytt Anslag å Stat kan nedsättas till R:dr 4,000 Med tillägg af ofvanstående ... „ i,3go:
Arbetare. Tillverkningsvärde. Chokoladtillverkning Grönsakers försäljning Grynmalning Hembryggeri Hembageri Hemslagteri Klädmäkleri Korftill verkning Krognäring * • • Ljusstöpning Lutfiskhandel Mångleri Nipperhandel Nålstolskramhandel Syl th andel Spisqvartersrörelse Spisqvartersrörelse utan försäljning af spirituosa Tobakshandel (utan burskapsrätt) Summa Äfvensom år 1850 behmnos: Apothekare. .. 14, med betjening i och för rörelsen 52. Badaremästare 20, dito dito 35. Boktryckare 23, dito dito 357. Akare 64, dito dito 132. 14 Angående förhållandet med hufvudstadens Handel och Sjöfart under ifrågavarande Dito på kredit-upplag » 3,440,580 — 2,918,648 36 2,859,114 41 Ifrån utrikes orter till Stockholm anlända fartygs antal • • • 652 — 680 — 735 — Deras lästetal • • • 34,420 — 36,615 — 38,414 — Brutto-uppbörden i Stockholm af tull för inkomna varor .
Upplästes ankomna prot.utdr. från Borgareoch BondeSl!n af den 3 dennes. Lades till handlingarna. H. R. o. Ad. åtskiljdes hl. a e. ra. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. mmeam Lördagen den 5 Juni i84i. Plenum kl. ^ lill i e. m. Justerades 5 prot.utdr. för förliden gårdag. Klockan till i afgick Hr Frih. o. Landtm, samt II. R. o. Ad. till Slottscapellet för att öfvervara H. K. H. Arffurstens, Hertigens af Skåne, confirmation, och åtskiljdes Ståndet, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, vid utgången från Slottscapellet kl. J till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 62 Den 5 Jani e. ta, Lördagen den 5 Juni Plenum kl. 8 e. in. Upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af den 4 dennes, innehållande inbjudning till MedStåden att jemte BondeSt. förständiga förstärkta StatsUtsk. att ofördröjligen anställa voteringar rörtde handelsoell sjöfartsfonden samt vissa statsinkomsters, såsom lull-och postmedlen, samt brännvinsbevillningen m. m , ingående till Riksg.contoret. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, yttrade, att, då delta prot.utdr. innehölle en inbjudning, han anhölle att det mätte få hvila på bordet till nästa plenum. Vidare upplästes ankomna prot.utdr. från Borgare-och EondeSltn af den 4 dennes. Lades till handlingarna. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Ulsk. inkomna förslag till R. Stts underd. skrifvelse*- till K. M., nemi.:
Majit i Nåder vid tagne anstalten, att flere Rusthållare få emot befrielse från hästvacance-afgiften tillhandahålla Artilleri-hästar. Skjutsnings-skyldigheten har sedan år 1822 varit på flere ställen öfvertagen af entrepreneurer emot en viss årlig afgift af hvarje skjuts-skyldigt hemman; men sedan tiden för de härom först afslutade Contracten tilländalupit, hafva liemmansägarne på de fleste ställen återtagit Skjutsningsbestyret, då de funnit afgiften tryckande i anseende till den knappa Penningelillgången. Erfarenhet visade också att det med denna anstalt åsyftade hufvudändamålet, Jordb-ukets oberoende af den obestämbara skjutsnings-skyldigheten och Allmogens afhållande från de anledningar till osedlighet, som Gästgifverilefnaden gifvit, nära nog förfelats, ty ingen Entrepreneur har hållit egna hästar till det erforderliga antalet, utan har Skjutsningen till största delen blifvit bestridd genom beting med angränsande hemmansägare, merendels desamma, som annars varit skyldige att skjutsa och förhållandet bar således i förberörde afseenden varit i det närmaste oförändradt. Under de senaste åren har en Diligence-fart genom Länet varit ordnad på vägen emellan Stockholm och Götheborg. Äfven denna skjutsning har inom detta Län öfverallt blifvit bestridd af hemmansägarne i orten, efter Beting med Diligence-Bolaget, men anstalten har åtminstone varit förenad med den fördelen att skjutsnings-skyldigheten berott af frivilligt åtagande i stället för den annars utgör en vid Jordbruket onaturligt i8 fästad börda, livars tillvaro endast kan försvaras af dess oumbärlighet. Dessutom är det uppenbart att de vanlige skjutsanstallerne blifvit i följd af Diligence-farterne mindre anlitade, då
För min del anser jag Utskottets ifrågavarande Utlåtande stå i närmaste sammanhang med möjligheten att förbättra folkundervisningen i Riket. Det är ej nog, att man begärt och 236 Den 6 Februari i e. m. fått Författningar, om ej allt ordnas så, att den ena institutionen ej må hindra den andra. För min del tror jag mängden af kyrkor isynnerhet vara ett hinder för medels erhållande till folkskolor, emedan underhållet af dessa jemte kyrkan finnes för kännbar. Det är på denna grund jag anser Utskottets Utlåtande förnämligast förtjena all uppmärksamhet, och ehuru det är sannt, att vid en hastig genomläsning af de 3 sista punkterne, de skäl till betänkligheter, som af Herr von Hartmansdorff blifvit framställde, synas vara af någon vigt, skall man likväl af Utlåtandet i sin helhet snart finna, att ingen fara är förenad med bifall dertill. Det har blifvit invändt emot den i första punkten åt Biskopparne lemnade rättighet att besluta om sammanbyggnaden, och emot det i tredje punkten åt Consistorierne gifne uppdrag att upprätta förslag lillv dispositionen af de besparde medlen, att det förra vore stridande mot församlingarnes beslutande-rätt, och att det sednare vore af våda, emedan medlen skulle kurtna dragas till löneförhöjning åt Presterskapet. Men då Utskottet uttryckligen sagt, att såsom vilkor för sammanbyggnaden erfordras församlingarnes bifall, följer naturligtvis af sig sjelf, att detta bifall måste föregå Biskoppens beslut, och att han, först sedan församlingarnes pluralitet förenat sig om sammanbyggnaden, får någon pröfningsrätt i saken. Då sluleligeu så väl Biskoppar - Den G Februari i r. in. 237 nes beslut, som Consistoriernes förslag skola underställas Kongl. Majrts sanction, kan väl ingen farhåga uppslå, att Presterskapets fördelar skola afses framför folkundervisningen. Om äfven någon gång förslag med denna syftning af Biskop eller Consistorium skulle afgifvas, är jag öfvertygnd, att de skola finna en tillräcklig motvigt i Regeringens och folkets samfälta fördel. Jag, för min del, befarar således i delta afseende icke det ringaste.
Deremot tyckes Utsk., då det beqvämt sig att lyssna till den rättvist förda klagan öfver en alltför inskränkt testamentsfribet i stad, väl kunnat gå litet längre än som skett, och fästat mera afseende pä den inom BorgareSt. af Hr Guslafsson väckta motionen, att nemi. testamenisrällen skulle blifva lika på land och i stad. En förändring af våra arfslagar i denna riktning synes väl icke vara allt för mycket begärdt, och väl böra ega något hopp, att icke stötas tillbaka. Teslamentsrätten i stad är, som bekant, nu inskränkt till J af all både ärfd och förvärfvad egendom, om barn finnas, men om barn icke finnas, eger man bortgifva både aflinge fastighet, samt ärfda och förvärfda Jösören, men af den ärfda fastigheten endast hälften. Om ou testamentsrälten blefve lika för laDd och stad, så skulle visserligen derigenom en inskränkning ske i rättigheten att testamentera ärfd fastighet i stad; men R. 0. Ad:s privilegier blefve derigenom icke i behof af någon rubbning, utan komrae alla städernas invånare i samma förhållande, deri Adeln f. n. befinner sig, d. v. s. att dispositionen öfver kapitalförmögenheten och all förvärfvad fast egendom befriades från de nu existerande högst besvärliga banden. Likheten alla medborgareklasser emellan blefve derigenom införd i teslamentsrätten, likasom förut i arfsrätt och giftorätt. En sådan förändring skulle i min tanka vara eli betydligt steg framåt, ledande både lill enkelhet och reda i de nu för handen varande intrasslade förhållandena. Utsk. har, såsom grund för alt något lossa på de band, hvilka nu snärja teslamentsrätten, anfört svårigheten för personer, stadde i äktenskap, som ligga i vidsträckta affärer, att, derest de ega barn eller bröstarfvingar, nödgas vid endera makans död afvittra barnen, Den 7 Juni f. m ulan atl ega ali lill mer än | disponera ens' öfver sin förvärfvade förmögenhet, hvarigenom deras affärsförhållanden kunna betänkligi slöras.
Jag har äfven inom Utsk:t yrkat, att något genomgripande härvid måtte göras, emedan hela den vid våra läroverk studerande, uppväxande generationens framtid i sanitärt afseende härpå kan vara beroende. Visserligen har man nu å andra sidan anfört, att den inom läroverken öfverhandtagande bleksoten skulle hafva många andra orsaker, utom denna, i fall den egde någon del deri; men emellertid har man dock trott sig finna, att denna sjukdom tagit en särdeles fart, och satt detta sorgliga förhållande i sammanhang med den brist på sömn och hvila, som blifvit en följd af den nya läsordningen. Till Den 10 Jani e. m. 147 alhjelpande af det onda uppgjordes först partiella förslag; några ville inskränka läsningen af latin och grekiska, andra i kyrkohistoria och kristendomskunskap, o. s. v., men slutligen stadnade Utsk;t, och som mig synes ganska välbetänkt, vid förslaget att aflåta en hemställan af innehåll, som Betänk:t utvisar, och som det derföre är obehöfligt att här upprepa; det är till denna, sålunda föranledda hemställan, jag vördsamt förordar R. o. Ad:s bifall. Hr Huss har icke heller begärt afslag å densamma, utan endast föreslagit ett tillägg. Jag tror dock, alt detta redan inbegripes i Utsk:ts hemställan, men då jag icke vågar ingå i något bedömande af hvad en så utmärkt vetenskapsman, helt säkert efter moget betänkande, föreslagit för att behjerta den allmänna klagan, som i ofvansagde hänsigt förspörjes, har jag icke för min del emot att Hr Huss’ tillägg införes i skrifvelsen; å hvilken jag hufvudsakligen i enlighet med Utsk:ts hemställan i denna del begär godkännelse. Hr von Koch: Efter det anförande, som Hr Huss afgifvit, kan det synas något förmätet af mig att yttra mig ang:de dessa förhållanden; men då jag en tid sysselsatte mig med att studera helsovårdslrågan i och för cellfängelsesystemet, då detta skulle inlöras här i Sverige, kom jag till någon erfarenhet, som möjligen skulle kunna sprida något ljus i saken.