Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således beslutat, att Rikets Ständers Revisorer må tillhöra, att granska Armeens PensionsCassas räkenskaper och för - Den 12 Octo ber f, m. 69 vältning för de fonder som af Statsmedel bestå eller uppkomma. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim, Måndagen den 12 Oct. 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Upplästes till justering oell godkändes ett ProtocollsUtdrag förden 8 dennes e. m., innefattande Ridderskapets och Adelns beslut, angående regleringen af Tredje HufvudTiteln; samt tvänne ProtocollsUtdrag öfver Ridderskapets och Adelns i plenum berörde eftermiddag i öfrigt fattade beslut. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Då anslaget till vidmakthållande af FörsvarsYerkets materiel tvifvelsutan är i alla afseenden den vigtigaste punkten af Statsregleringen; då RiksStånden härutinnan stadnat i olika beslut, hvaraf följer, att något eller några bland Stånden, på ett eller annat sätt måste foga sig efter hvad ett eller flera härom förordnat; och då Ridderskapets ochAdelns beslut i denna • omständighet sanna - 7o Den 12 October e. m. likt i hufvudsaklig molin grundlädes af de upplysningar, som under discussionen här meddelades, dels af Konungens Rådgifvare, dels af de„ förvaltande Verkets Ledamöter; upplysningar, af hvilka de öfriga RiksStånden hitintills varit i saknad; vågar jag vördsammast hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna godt inbjuda sina respective MedStänder, att med Ridderskapet och Adeln förena sig uti dess i 25:te punkten af Tredje HufvudTiteln fattade beslut. Herr Hjerta, Gustaf:
Hände så en dag, då hon der stod och betraktade en tafla, att hon tyckte sig höra några lätta vingslag i rummet — det var i n i I M I L / LJ IN ' dun, erhållet ett gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumeraAmor som kom. Hans pil träffade det der lilla oupptagna hjerterummet, och från den dagen blef hon ej så sorgfri och glad som förr. Jag fick snart veta orsaken. En ung konstnär hade, just samtidigt med att hon beundrade den der taflan, stått och beundrat henne. Och vips passade Amor på att ' spänna bågen. Den unge mannen hade länge på afstånd följt henne med intresse. Men nu var tillfället gynsamt, för att han i egenskap af må- lare skulle kunna presentera sig. Och det gjorde han äfven. Så följde ett samtal om den der märkvärdiga taflan, och snart funno de, att de voro själsfränder. Deras vägar hade efter detta en förunderlig makt att sammanlöpa. Var hon på konstföreningen, kom han också dit. Och stod hon och målade på museum, var han ej långt borta. Att så skedde funno de båda lika naturligt, som att de också utan all förkonstling öppet visade sin glädje häröfver. Slutligen gick ingen dag förbi, utan att de träffades. Men då fingo de gamla, hennes föräldrar, bekymmer, de som hade fruktat värre än pesten att få en artist till måg, märkte nu de ungas tycke. Från den dagen stod fadern som en Argus bredvid sin kopierande dotter. Men artisten var inte rädd för det, utan kom ofta fram och besåg hennes arbete. Och en vacker dag var han nog dristig att öfverraska » Argus » med att komma på visit i familjen. Kort derefter följde en sorgfull dag för liten Annie. Den unge mannen hade hos fadern anhållit om hennes hand, men fått nej, » emedan det ej dugde, att två sådana opraktiska menniskor gifte sig ». Domen var fäld, och nu följde en tid af sorg för de unga. Lydig sin faders vilja lofvade Annie att ej söka träffa artisten längre.
Ståndet förklarade sig icke godkänna omförmäldta utlåtande; N:o 80, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl, förordningen den 27 April 1846, angående kolhandeln. Bifölls; N:o 81, i anledning af väckt fråga om förändring af vissa föreföreskrifter uti inqvarterings-ordningen för städerna utom Stockholm. Återremitterades', N:o 82, i anledning af väckt motion om embetsoch tjensternäns rätt lill lön under tjenstledighet. Godkändes-, N:o 83, i anledning af väckt motion om bestämmande af minimibeloppet för lecknings-summa till hypolheks-förening å ön Gottland till 300,000 r:dr. Bifölls; N:o 84, i anledning af väckt motion om rättighet för Rikets stapelstäder, att, utan föregången tullbehandling å inlopps-orten, få omlasta och hemföra sina med skeppslägenhet till annan stapelstad inkomna tullbara varor. Bifölls; och N:o 85, i anledning af väckt motion om afskaffande af skyldigheten för rotehållare att inställa sig vid roterings-liqvidations-möten. Godkändes. S. D Föredrogos ånyo Expedition s-utskottets memorialer: N:o 7, till Högv. Preste-ståndetj i anledning af ålerremiss utaf skrifvelse-förslaget, N:o 59. Lades till handlingarna; och N:o 8, till Högloft. Ridder skåpet och Adeln samt Högv. Presteståndet, i anledning af ålerremiss af förslaget N:o 6 till § i riksdagsbeslutet, angående granskning af statsråds-protokollen. Godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets utlåtanden och memorial: ]N:o 53, i anledning af väckt motion om utgifvande af belöning till gravören Åkerberg för aflemnadt prof på nytt sedelmynt, m. m. Bifölls; N:o 54, i anledning af ett afgifvet förslag till förändrad organisation af Banko-verket samt reglering af dess tjenstemanna-personal.
Här vill jag ock anmärka, att om, som Frih. Boye förmenat, R. o. Ad. endast villkorligt bade afsagt sig sin sjelfskrifna representationsrätt, så hade, när betänk. W:o 67 föredrogs, R. o. Ad. hort, under påminnande af detta villkor, förkasta de föreslagna voterlsproposlna; R. o. Ad. skulle då hafva yttrat den tanken, alt om i den framställda proposin det af R. o. Ad. gjorda villkor ej funnes intaget, så kunde R. o. Ad. ej densamma godkänna eller öfver densamma låta votera ; R. o. Adis rätt hade dermed varit behörigen bevakad, men äfven detta blef försummadt. Voteringen försiggick alltså, och domen utföll till de samfällda valens fördel. Med det i förstärkta Const.- Utsk. sålunda fattade beslutet till ledning, gick derpå det ordin. Const.Utsk. att företaga den ytterligare jemkning af de särskildta Ståndens meningar, af hvilken närvar, betänk. D e ii 19 April f. ra. i65 N:o 85 blifvit resultatet. Jag måste här öppet bekänna, att jag anser Const.Utsk. icke i detta betänk, hafva så jemkat emellan Ståndens stridiga åsigter, som i min tanke det hade varit dess pligt att göra. Denna min öfvertygelse grundar sig dock endast och allenast på min egen subjectiva uppfattning af hvad med en sådan jemkning borde förstås; det kan då naturligtvis icke falla mig in att klandra Utskts ledamöter, blott derföre, att de haft en olika tanke emot mig om rätta sättet att uppfylla det medlarekall, dem ålåg; och någon förebråelse lill dem skall visst icke komma ifrån mig, som äger så full visshet om deras redliga och allvarliga afsigt att elter hästa förmåga gagna den sköna sak, hvars målsmän de blifvit. Emedlertid har nu delta betänk, till oss inkommit; och jag förklarar genast, att jag dermed angule många vigtiga punkter är af ganska skiljaktig mening.
M:t täcktes, för utrönande deraf, huruvida den ändring uti nu gällande stadgande om tiden, då damlucka skall vara öppnad, hvilken för Norroch Westerbottens län sålunda blifvit föreslagen, i allmänhet kunde anses vara af behofvet påkallad, låta i nåder föranstalta, att undersökning härom af vederbörande embetsmyndigheler anställdes, samt, derest förändrade föreskrifter härutinnan för ofvannämnda län skulle pröfvas lämplige, till rikets nu församlade Ständer nådigt förslag i ämnet aflåta; så har E. K. M:t behagat, uti nådig proposition af den 31 förlidne Januari, gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom, medelst vederbörande Läns-styrelsers, på nådig befallning, afgifna och genom E. K. M:ts och rikets Kammar-kollegium öfverlemnade underdåniga utlåtanden i delta ärende, upplyst blifvit, dels att för Norroch Westerbottens län den föreslagna förändringen ansetts vara af stor fördel för så väl jordbrukare, som vattenverksägare, enär, thy förutan, den sena snösmältningen i Lappmarkerna hindrade tillgodogörande af flodvattnet för ängsvattning och vattenverksdrift, dels att, ehuru i Jemtlands län damluckor i allmänhet ej vore brukliga, den föreslagna förändringen likväl är vorden ansedd äfven för det länet tjenlig, oell dels att deremot utsträckning af samma förändring till Gefleborgsoch Westernorrlands län blifvit hufvudsakligen afstyrkt; dervid bemälda Kollegium, för egen del, underdånigst hemställt, att tiden för damluckors öppnande mätte för Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län bestämmas till den 1 Juni, der valten kan åker eller äng skada; och då E. Ii.
Deri af Hedervätda Bonde-Ståndet yrkade förändring i början äf 7 Mom. hvarest ordell lyda: 1 öfrigt betala efter denna Artikel arbetsfolk, som vunnit tillstånd att utan ständig årstjenst och lön arbeta för dagspenning, till följande redaction: 1 öfrigt betala efter denna Artikel arbetsfolk, sam ej innehaft torp, trien vunnit tillstånd ,• att utaii ständig ärs-tjenst cth lön, arbeta fot dagspenning dre. finner Utskottet skäligt antags, såsöra ledande till mera tydlighet och uttryck af sjelfva meningen; äfvensom att, rörände Bevitlningen för Utjordar, tillika bör införas Vrfjellar, och att då utrönt är, att särskilita Utjordar, i synnerhet tillhörande Kyrkor, finnas , hvilka ej till Kyrkorna kunna tåla en afgift af 16 sk., bör äfven den stadgade Minimi afgiften iö sk. uteslutas, och Den 17 Juli. ‘439 ech afgiflen följäkteligen bestämmas efter egendoms värdet, Jika med hvad rörande annan jord stadgadt är. 4 '§. Vällofl. Borgare-Ständets anmärkning vid 4 Mom. Om Alun • att orden oberäknadt särskild Sjö tuli för hvarje utgående turina', borde utgå; kan Utskottet intet billiga, heldst samma, från I;8I2 års Eevillnings Stadga bibehållna, ords uteslutande skulle kunna gifva anledning till villrådigt omdöme om Sjö-tullens fortfarande tillvarelse å denna Artikel. Af Hedervärda Bonde-Ståndet är yrkadt, att Grufvor måtte från Bevillning uteslutas, derföre att andelar uti dem anses såsom lösören och att de tillförene icke någonsin varit med särskilld Bevillning belagde; i anledning af hvilket yrkande Utsokttet funnit skäligt sitt stadgande angående Grufvor i så måtto förändra att För Grufvor skall betalas fem procent af den inkomst de igenom Malmens afyttring anses inbringa åt sina ägare.
Domkapitlet instämmer, yttrar att, enär den af Rådman •Aman i Örebro till Carolinska läroverket derstädes skänkta gård i staden uttryckligen blifvit gifven till bostad ål kollegerna, så måste den genom denna gårds försäljning uppkomna fond betraktas såsom hushyresmedel, och räntan deraf icke i den ordinarie staten inberäknas; att de af enkefru Robsahm donerade medlen enligt gåfvohrefvcns ordalydelse blifvit skänkta till förökande «af kollegernas knappa löner», samt att, då således båda dessa fonder tydligen vore afsedda att i någon mån förbättra lönevilkoren för de svagast allönade af den läraregrad, som af ålder vid läroverket funnits, d. v. s. för kollegerna eller de nuvarande adjunkterna, den utgående räntan ej syntes kunna komma att utgöra tillägg till någon lektorslön eller i en sådan inberäknas. 1 öfverenstämmelse mod den af Rikets Ständer äfven uttalade grundsats, finner jag mig böra tillstyrka den ändring i afseende å användandet af ifrågavarande donationsmd el, att räntan å försäljningssumman för den af Rådman Åman donerade Bih. lill R. St. Prop. V* 1, om Statsverket 1862. gård, 14 Rdr 25 öre, må fördelas emelian Adjunkterna vid berörde läroverk, utan att i deras å stat uppförda löner inberäknas. I afseende å den af Assessoren J.' We.ittnitn Jakobsson till Westerås‘skola gifna dödatron, 20,000 daler kopparmynt, hvaraf räntan, sorn nu utgör 83
Om jag hyste den öfvertygelse, att Regerin gen icke skulle kunna förmås att ingå på den åsigt jag i detta fall anser vara den rätta, skulle jag känna mycken sorg deröfver, men ändock vidblifva min mening, helst antagandet af den motsatta skulle kunna leda till de vidunderligaste resullater, på sätt jag i mitt förra anförande tror mig hafva ådagalagt. Domaren skulle ju vara tvungen att tillämpa ett straff, t. ex. ärans förlust, som blifvit af Konung och Ständer gemensamt afskaffadt. Detta exempel torde väl tillräckligt ådagalägga olämpligheten, ja omöjligheten af det sätt att tilivägagå som K. M. föreslagit. Hr v. Koch har bestridt riktigheten af det exempel jag andragit i afseende å 5 Kap. 1 §:n JlissgerningsB:n. Det förefaller mig i sanning obegripligt, att man kan göra skillnad emellan Den 31 Augusti. 16» detta fall och det nu förev:de. I båda fallen är ju ett i allmiin lag intaget och i Grundlagen åberopadt stadgande förändradt, ehuru förändringen skett på olika sätt; ithy, att i ena fallet lagrummets innehåll förändrades och i det andra en ny Förordn. skulle sältas i st. f. ett Kap. i lagen. Frågan beror väl på sjelfva saken, och ej på formen. Straffbestämmelsen är ju i båda fallen ändrad och det straff som grundlagsstiftaren afsett således icke längre tillämpligt. Jag fortfar alt yrka bifall till <§:ns uteslutande. De härefter först lill bifall och sedan till ålerremiss å förevar:de § framslälda propos:ne, besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå förstnämnde propos. förnyades, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. IIr von Koch: Slutligen får jag anmärka, att Utsk. äfven förbigått tvenne andra §§:r i elen K. Propos:n.
Den io September f. m. 5, som den så kallade Hallands Lands Beskrifning - Kronans, bade den store Riksbusbållaren visserligen icke underlåtit, att i 1688 års Häradsfogdelnstruction till Kronobetjeningen öfverlåta tillsynen äfven öfver detta slags egendom. Om man ända ifrån denna tid, då först bestämda föreskrifter i denna gren af administrativa ordningen infördes, ända tills nu vill upprätta scheraata öfver de författningar, som utkommit rörande förvaltningen af Kyrkohemman och af vanliga Kronohemman, skall man finna, att under hela tiden, alldeles olikaf'ore~ skrifter varit fallande i afseende på dessa begge slagen hemman. Sjelfva slutet af den till förmån för åboernes påstående åberopade 79 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär af den 29 November 1756, innehåller ett uttryckligt förbud för Kronobetjeningen att befatta sig med Kyrkohemmans bortstädjande, då likväl en sådan befattning alltid tillkommit dem i afseende på de egentliga Kronohemmanen. *) Denna Beskrifning utgör ett i kameralistiskt och historiskt hänseende vigtigt docuinent. Originalet är för hvarje fögderi underskrifvit af Kronofogden och Häradsskrifvare» , och äga anteckningarne för olika fögderier olika fullständighet. Ett af LandsContoiret i Halmstad vidimeradt Utdrag, innefattande de hemman, hvilka ansetts såsom Kyrkohemman, finnes bifogadt Akten rörande dessa hemman i Ecclesiastik Expeditionen. Dessa hemmans antal, med större eller mindre mantal, utgör 210, utom utjordar (till en del fordom upptagna i man4i H. 4* 5?. Den io September f. m. Mine Herrar! Hvad jag baft den äran anföra lärer —■ jag vågar derom vara för - tal), qvarnar m. m.
— Och om han skulle upptäcka det ändå — o m jag skulle tala i s ö m n e n förråda m i g på något sätt — då — j a — hvad kunde icke då hända! — Kan han — är det möjligt att han skall fordra — skilsmässa? M e n det är ju egentligen ingenting jag gjort. — Och d o c k — tanhe.nl — Det är som o m denna oroliga tvekan utplånat de förbjudna, ljufva drömmarna — minnena — något annat är det j u e j. Underliga aningar ila g e n o m mig-. Egentligen har det ju aldrig varit någonting i mitt lif — riktigt — så där, så att jag med ens sett nya syner, hört nya toner, känt nya känslor det har gått — en dag i sender, den ena länkad till den andra — en dag äldre för hvar dag. Det är precis, s o m o m något skulle hända nu — något stort — nytt — något ofattligt — hemskt kanske — men — ändå Jag darrar af besynnerliga rörelser. nu har Eedigeras af Sophie Bidrag mottagas med Linge. tacksamhet. Logogryf. Den s o m vill hos m i g en ställnin få, Måste lära sig att stå på tå, Slingra sig finurligt, K r y p a helt figurligt Och att endast på k o m m a n d o gå. Högt En afton — minst en vecka senare. Ja ha — så var det. — Så konstigt lifvet är — hvad är det s o m verkligen är någonting? Det har blifvit en gammal vana — s o m när tandlösa g u m m o r prata för sig själfva. I dag såg jag, hur tunna mina kinder äro, o c h att huden vid tinningarna hade rynkor. Gammal — ohjälpligt! Ä r jag verkligen bara 40 å r? — Tänk så rädd jag var! Ju längre det led inemot kvällen, då jag skulle visa Emil den här barnsliga historien, dess ängsligare blef jag. Händerna v o r o kallfuktiga, jag kände, hur jag bleknade, att ö g o n e n blefvo stora s o m tekoppar — det bli de alltid, när j a g står inför något viktigt — åtgörande. Det ena tillfället erbjöd sig efter det andra — m e n m o d e t svek mig. Jag kunde icke.
s 36g,-3:74~~°9r •*' >{ iAV" »ofcepie.Uod. ?.«aj Hogsta och Lunda Hemmanörrt nedsättning i arrendet för; StatsUtskottéts Betänkande, IV 3. s 55 — (10, bifi af PresteStåndel, ix s 54ö, af BörgareStåndetv ix s 567, af Adeln, JX s 673* af BondeSlåndet, ix s 5p4- 4°° ' Uuderd. Skrifvelse, X i, s 544— 547- HärstadtuS, BruksPatron G. Alv bär klagat . ho,s justitia; Ombudsmannen /'II s io35 — 1087. Höstmarknaderna, örn ändring af terminer. lie föi’, i Upsala och Norrtelje. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII sö lot, 11 o2, bif af BorgareStåndet, TX § 66g, af B011- deStåiidet, ix s 674, af Adeln, TX s 68g. af PresteStändet. ix sdiijs, 137- I. Jagt och Djurfång, om upphä frände af Kongl. Stadgan angående, i hvad den rörer Skallgång; Motion, remitterad till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1189. 1. Utskottens Betänkande, VII r. s 21a — 215, Lif. af Adeln, IX s 273, af'BorgareStåndet, IX s 277, af BondeStåndet, IX s 280, af PresteStåndet, ix s 386. Underd. RiksdagsBeslutet; §• 44- Jem jö-Församling. Se Kyrkobyggnad. Jemnkning, om, i Stängselskyldigheten.Byemän emellan; Lagoch Ekon. Utskottens Betänkande, VII 1.
Att 21 dygns öfning bör gifva be värm större färdighet, än den förra 12 dagar långa öfningstiden, är väl obestridligt; men örn man äfven skulle antaga det, som de facto är omöjligt, att nemi. skickligheten växte i samma proportion, som öfningstidens längd, så påstår jag likväl, att denna tid är i alla fall så otillräcklig, att en krigsduglig trupp icke derigenom kan anses danad. Till stöd härför må det tillåtas mig anföra, huru i några andra länder conscriptionsöfningarna blifvit beräknade. I Preussen räcker vapenpligten 12 år, och den conscriberade är under denna lid uti circa 1320 dygn tjenstgörande; en öfningstid nära 63 gånger så lång, som de här projecterade 21 dagarna. Sannt är likvisst, att i Preussen icke finnes något , som motsvarar vår stående här; det conscriberade manskapet är der allt. I Frankrike räcker vapenpligten 8 år, hvaraf de 4 första i oafbruten tjenst. I Bäijern, 6 år med 4 månaders årlig tjenstgöring. För öfrigt vädjar jag till de herrar inom detta Stånd, som sjelfve lagt hand vid rekryters daning, att afgöra, hu 6 H. 4B D-cn 7 Maj e. in. ruvida g dygns längre öfningstid med personer, som hvarken förut ej heller efteråt egna tid eller uppmärksamhet åt vapnens yrke, må kunna gifva dem en sådan, under hela den femåriga conscriptions-tiden permanent och öfvervägande duglighet. Mig synes detta gränsa lill det otroliga. Jag har äfven nämnt be vä rins organisation. Mig vetefligt, finnas härom inga tillräckliga oell bestämda stadganden. Val finnes ett reg:te, Lif-bevär:n, organiseradl, men det saknar stamtrupp, en, efter mitt förmenande, ej ringa laiist. Jag frågar: skall bevärm utgöra särskilda bataljoner inom hvarje reg:te, eller skall den utgöra särskildta compagnie!' inom hvarje bataljon, eller skall, till mera likformighets vinnande, beväring och stamliupp sammangjutas inom conipagnierna ?
Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskotlets Memorial N;o 41, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, rörande de uti Memorialen N:ris 11 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskillige stadganden i Grundlagarne, i afseende på behandlingen af en del regeringsärenden, tade Preste-Ståndet till handhngarne Utskottets å 11 och 13 sidorne särskildt till Borgare-Ståndet gjorda hemställanden samt beslöt, med ogillande af yttrandet å 14 sidan, återremittera detta Memorial i öfrige delar, med anmodan till Utskottet att inkomma med förslag till förändrade voterings-propositioner. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtanden: N:o 12, i anledning af väckt fråga om krono-brefbäringens bekostande af postmedlen; och N:o 13, i anledning af väckt fråga om nedsättning i afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt indragning af Konvoj-kommissariatet och öfverflyttande af dess gö romål på Kommerse-kollegium. Från Beden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden, dervid N:o 6, i anledning af väckta frågor, att staten måtte öfvertaga postskjuts-besväret och att legan för samma skjuts måtte ökas; Lades med ogillande till handlingarne.
Brukets; egentliga förvaltning besörjes på stället af en Bruksförvaltare). som af Banco-Fullmägtige tillsättes samt inför elem är ansvarig så väl för Brukets, behöriga drift, som för hushållningen derstädes och verkställigheten af de, i afseende härpå, af Fullmägtige, eller deras inspecterande Ledamot, meddelade föreskrifter. Närmaste tillsynen öfver pappers-lillverkniiigen tillhörer en Pappers-mästare, hvilken af Banco-Fullmägtige antnges och entledigas; Fullmägtige öppet lemnadt alt med någon Vetenskapsman träffa sådan öfverenskommelse, hvarigenom hans. biträde må vara att påräkna, i händelse det, för pappers-fabricationen, kan blifva vid något ti llfälle af behof påkallad t. 5:o. Förvaltaren tillkommer lön och arfvode på Brukets Stat till det belopp han nu åtnjuter, jemte ved, ljus, utfordring, inqvartering och jordlott enligt de serskilde Staterne, Pappers-mästaren erhåller lön, enligt den fastställda aflönings-staten, och öfrige förmoner, på sätt derom serskildt är vordet stadgadt. &:o. Instructiön för Bruks-Förvaltaren samt arbets-ordningar och reglementariska föreskrifter för så väl Pappers-mästaren som öfrige Bruks-arbelare skola af Banco-Fullmägtige, eller den Ledamot, hvilken eger inspectionen öfver Bruket, efter dertill af Fullmägtige erhållet uppdrag, utfärdas. 'jio. Förvaltaren antager och förafskedar Päppers-arbelarne, efter af Pappers-mästaren upprättadt förslag, och ombesörjer, i enlighet med den sistnämndes reqvisition, anskaffandet af de för papperstillverkningen nödige materialier och instrumenta lier; åliggande det jemväl