Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan icke vara svårt att fatta det Biskopen, så väl genom denna honom särskildt tillagda röstöfvervigt, som genom det inflytande hans makt och ställning såsom förman i öfrigt lemnar, kan likaväl i afseende på lärares tillsättning, som nästan i allt annat, handla efter eget behag. Härtill kommer ännu att, enl. 86 g, Biskopen äger bestämma valet af läroböcker, »dorest icke i ett eller annat hänseende är »för läroverken i allmänhet annorlunda förordnadt». Visserligen skall detta val, såsom det heter, ske på förslag af vederbörande rektor och lärare. Men med det inflytande som, enl. hvad nyss blifvit visadt, Biskopen har vid lärarnes tillsättning, lärer något egentligt hinder emot hans godtfinnande icke kunna upstå genom sådana förslag. Vidare äger Biskopen äfven tillse hvilken Uiromclhod vid undervisningen skall begagnas, med ledning af K. Stadgans föreskrifter. I afseende på Biskopens skyldigheter såsom Ephorus stadgas i g 81 i allmänhet såsom hans förnämsta pligt att tillse, »att de »under hans upsigt varande undervisningsverk motsvara sitt ända »mål och noga fullgöra sina åligganden». Men angide sättet att ut öfva denna tillsyn finnes ingenting närmare eller specielt föreskrifvet, än att Biskopen bör besöka läroverken så ofta hans tid tillåter och öfvervara de derstädes skeende examina. Straxt derefter finner man, att om Ephorus icke kan bevista dessa pröfningar, d. v. s. äfven om han ej vill det, eller är för beqväm dertill, så kan han förordna om deras behöriga anställande genom inspektor och för tillfället utsedt ombud. Här torde det icke vara utan intresse att till jemförelse med hvad den åberopade författningen stadgar om Biskopens skyldighet meddela hvad den af Kejsaren i Ryssland äfven i år utgifna skolordning för Storfurstendömet Finland i samma afseende innehåller.
Genom hvad sålunda blifvit upplyst och Utskottet serskildt haft tillfälle in hemta, finner val Utskottet numera vara utredt, att någre personer å Verkets Expectance-Stat icke finnas att tillgå, hvilka skulle kunna till de föreslagne nya tjenstebefattningarne användas; men då, ehuru medgifvas bör, att göromålen uti detta Embetsverk sedan förra regleringen ej obetydligt ökats, det likväl är otvifvelagtigt, att minskning deruti uppkommer, derest Kongl. Stats-Contoirets nuvarande befattning vid Myntoch Controll-Verkens ärenden kommer åter att af Kongl. Bergs-Collegium öfvertagas; samt ännu outredt är, huruvida icke, i följd af Stats-Rådets nya organisation, Kongl. Stats-Contoiret kan komma att undergå sådan förändring , att nuvarande Stats-anslag blifver för ändamålet tillräckligt och hvad serskildt vidkommer förslaget, att Ledamöternes löner måtte till 2,000 R;dr förhöjas, Utskottet likväl ej anser lämpligt att, då Ledamots-lönerne uti öfrige Embetsverk ännu icke blifvit af Rikets Ständer å Stat anvisade till högre belopp än 1,600 R:dr, utan sådane förhöj - Stats-UtsJiottets Utlåtande, N:o il - ningar, som derutöfver i vissa Verk utgå, blifvit utaf Kongl. Majtt af serskilde medel, såsom arfvoden, anslagne; finner Utskottet sig böra vidblifva det afstyrkande af bifall till Kongl. Majlts Nådiga Proposition, som, uti förra Utlåtandet är vordet meddeladt. K) Hvad Utskottet anfört i anledning af förslaget, att Kronobageri-Gesällernes aflöning måtte ifrån Indragnings-Staten till ardra Hufvud-Titeln förflyttas, bar bos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit leranadt utan anmärkning och af Borgare-Ståndet bifallet, hvaremot hos Bonde-Ståndet den erinran blifvit gjord att, genom brödbakningens ställande på entreprenad, den ifrågavarande utgiften skulle kunna upphöra.
Den nödställda belägenhet, hvaruti landtmannen under missväxtåren blifvit försatt, hade endast i obetydlig mån kunnat förbättras genom de tvänne påföljande årens medelmåttigare skördar. Densamma fortfore således ännu och dess upphörande skulle svårligen kunna motses utan erhållandet af all möjlig lindring vid undsättningsskuldernas liqviderande. I sådant afseende och med hänsigt jemväl lill de afskrifningar, som vid likartade förhållanden tillförene medgifvits, har motionären hemställt, att samma förmån, som för Upsala läns invånare blifvit sökt, eller efterskänkandet af halfva beloppet utaf sista inbetalningen, äfvenledes måtte beviljas de skuldsatte inom Stockholms län; StatsLinko Hets Utlåtande, N:o 102. 13 5:o af Erik Mallmén från Westerås län, som anfört, att inom nämnde län och i synnerhet inom dess östra del 1845 års missväxt varit så svår, att skörden på flera ställen understeg utsädet; och hade detta förhållande medfört desto olyckligare följder, som flera föregående års svaga skördar knappast lemnat hvad, som erfordrats till utsäde och brödföda inom en ort, der spanmålen vore den enda afsältningsvaran. Ehuru rikliga gäfvomedel från andra provinser erhöllos och betydliga anslag utan återbetalningsskvldighet af statsmedlen lemnades, måste dock ytterligare understöd hos regeringen sökas, och dessa beviljades äfven, fastän med vilkor af desammas återbetalande jemte 1846, 1847 och 1848 års kronoutskylder, med en tredjedel vid hvartdera årets uppbördsstämma. Genom de sålunda erhållna och mellan jordbrukarne fördelade låneunderstöden, i förening med den skuldsättning, samma personer under förra åren sig ådragit, hade de blifvit försatte i en ganska brydsam ställning, hvilken 2:ne goda skördar visserligen något förbättrat, men långtifrån icke undanröjt.
I anledning af väckt fråga om inqvarterings-penningar till Varfs-Staterne vid ÖrlogsFlottan i Carlscrona samt Arméens Flottas Escadrer i Stockholm och Götheborg. N:o 2Öo. I anledning af våekt motion, om förbättring i aflöningen för indeldta Arméens Befäl, och i synnerhet vid West-Götha Regemente, N:o 251. I anledning af våckte motioner om inqvarteringen för Wendes ArtillerieRegemente. I anledning af väckt fråga om reglering till förbättring i löne-vilkoren för Befälet vid indeldta Arméen. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande indeldte Infanterie-Regementernes beklädnad. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorde anmärkningar, följande StatsUtskottets den 27 sistlidne Junii af - 344 Den ? Juli i e. m. gifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagep på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 247. I fråga om utbyte af tvånne in-* delningar vid Rong], LifRegementet. N:o 248- I anledning af våckt Motion om, löne-tillökning för tretton SubalterneOfficerare vid Skånska DragonRegementet. Angående StatsRegleringen under RiksStatens Åttonde HufvudTitel, för allmänna och extra utgifter. Angående Nionde HufvudTitelps Anslags-summa. Angående reglering af Allmänna IndragningsStaten. vUt supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följare de från nedannåmnde Utskott inkomne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlår tanden: Från Lag-Utskottet", Af den 12 Jifttidne Junii t N:o 107.
Det är för att vinna utväg till en ”tillsats” till betänk, uti denna syftning, som jag för närvar, anser återremiss vara oundviklig, och som jag nu icke finner nödigt att vidare motivera eller specialicera mitt ofvanberörde omdöme, än under åberopande af de i Utskrs betänk, upptagna öfver etthundrade anmärkn;r, hvilka tvifvelsutan mer än tillräckligt visa, huruvida Styrelsen fullgjort sitt kall sä , som nationen haft rätt att fordra. Då jag fördenskull, hufvudsakligen för att under närvar, omständigheter komma till något resultat, begär återremiss af betänk., kan jag ej undertrycka min önskan, att Const.r Utsk. måtte åt detsamma gifva en form, som underlättar vinnandet af ett sådant resultat, genom anmärkntnas hänförande under vissa allmänna principer och deras mer concentrerade motivering. Önskligt vore äfven , 0111 Utsk. något närmare utredde vissa förhållanden, t. ex. med Trollhätteaffären, som tyckes för läsaren sväfva i dunkel, särdeles hvad angår den af convoj-commissuriatet vägrade uccepten 102 De n i Juli e. ra. af de första obligationerna, och det beslut, som i anledn. deraf fattades i Conseljen jemte hvad dervid föreföll. Äfven torde det vara nödigt att, i frågan om Konungens rådgifvares behandling af tryckfriheten, hvilken blifvit af Utsk. med särdeles lätt hand vidrörd, erfara, icke blott hvad t. f. Hofeancelleren Hr von Hartmansdorff tillstyrkt, utan ufven hvad Konungens öfrige rådgifvare yttrat vid det citerade tillfället af de sex indragntna å samma dag den 3 Aug. IÖ38; hvarförutan de flera af sedermera Statsrådet von Schulzenheim verkställda, lika litet, om ej mindre af omständigheterna ursägtade tidningsindragningar icke synas, då nemi. åtgärden blifvit föremål för anmärkn., hafva bort med fullkomlig tystnad af Utsk. förbigås. Likaledes lärer det vara ett billigt anspråk, att R.
Vidkommande derefter den, såsom deponerade skatte-köpeskillingar för recognitionsskogar, bland Riksgälds-Contorets skulder serskildt upptagna summa, så enär alla medel, som i Kronans cassör inflyta för till skatteförsålda krono-lägenheter, numera levereras till nämnde Contor och ingå bland dess tillgångar, får Utskottet, lika med Revisorerne, tillstyrka, att nyssberörde, hufvudsakligen år 1822, influtne7skatte-köpeskillingar, hvilka, såsom af Rikets år 1818 församlade Ständer anslagna Stats-Ulskotlets Utlåtande, N.o /f.5. till armeens och flottornas behof, blifvit upptagne under depositionstitel, måtte varda från denna titel afförda och följaktligen ur räkenskaperne försvinna. Likaledes får Utskottet tillstyrka bifall till Revisorernes hemställan om afskrifning af det ännu återstående beloppet 1,194 R:dr 16 sk. 10 r:st utaf Riksgälds-Contorets, sedan år 1807, egande fordran i aflidne förre Stads-Mäklaren Sodemans långt före detta utredda concurs. Hvad slutligen beträffar det till afskrifning af Revisorerne jemväl föreslagna belopp af 22 R:dr 38 sk. 8 r:st, så bar Utskottet inhemtat, att detta belopp blifvit i Riksgälds-Contoret insatt, såsom säkerhet för beviljad förnyelse af 2:ne Contorets år 1791 på Banken utfärdade samt dåvarande Commissarien vid Lombardrörelsen O.
Flere Ledamöter begärde ytterligare bordläggning af detta Mern., hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att det vid hållet Talmans sammanträde blifvit öfverenskommet, att Talmannen skulle föreslå de resp. RiksStånden att företaga Mennt till behandling Lördagen d. 10 uästk. Dee.; Och hemställde II. Ex., i anledning häraf, huruvida R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag och besluta att ifrågav:de Mern. skulle upföras främst å sagde dags Föredragnings lista. Ropades Ja. Efter föredragning af LagUtsk:ts den 26 d:s på bordet lagde Utlåt. n:o 4, i ani. af verkstäld granskning af R. St:s Just. Omb:s embetsberättelser, diarier och registratur, under tiden från förra till innevtde Riksmötes början, begärdes detta Utlåt, af flere Ledamöter ånyo på bordet, hvarjemte anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke, Gustaf; Då det väl är gifvet, att de plena, som närmast härefter inträffa böra egnas för det första åt väckandet af motioner, och för det andra åt dessa motioners snara afsändande till vederbörliga Utskott, så torde icke mycken tid återstå för behandlingen af det nu föredragna LagUtsk:s Betänk. n:o 4. Jag får derföre vördsamt hemställa, att detta Betänk, måtte varda upfördt å föredragningslistan näst efter Konstit.Utsk:s mern. n.o 2. Propos. å bifall till detta förslag framställdes och besvarades med Ja. Deli 30 November f. m. Föredrogs LagUtsk:ts d. 26 d:s bordlagde Utlåt. n:o 5, i anledning af väckt motion om föreskrifter, rörande underhållande i farhart skick af kyrkoväg samt afsynande deraf. Detta Utlåt, lades till handlingarne. med förklarande, att 1!. o. Ad. ansåg den dragande motionens behandling tillkomma Allm.
Jag kan nästan försäkra Eder, Mine Hrr, alt det knappt finnes någon Landsh., som å sin egendom, åtminstone om den är inom länet belägen, bränner bränvin. Del har å sednare tider blifvit en princip hos de flesta Den 27 April e. m. 519 Statens embelsoch tjenstemän att så litet som möjligt befatta sig meil denna handtering. Jag tror äfven att denna grundsats hädanefter skall komma att i ännu högre grad göra sig gällande och anser derföre det vara olämpligt och kanske äfven för dessa embetsmäns hederskänsla förnärmande att förbjuda dem bränvinsbränningsutöfvande å deras egendomar, hvilket förbud af mången torde anses härflyta af misstroende lill dessa embetsmäns oväld vid afgörande af bränvinsbräaningsmål, ifall de sjelfva hade denna näring. Af dessa skäl tror jag, att man gerna kunde låta denna rättighet fortfara, helst densamma, enl. all sannolikhet, icke kommer att i någon betydlig mån begagnas. Deremot och då bränvinsbränning medtager betydlig skog och tjenstemännens boställen i allmänhet icke hafva någon större tillgång derå, vill jag icke motsätta mig förslaget, att denna handtering icke får å sådan jord utöfvas, hvarjemte jag gillar detta mom. för så vidt del afser alla de tjenstemän, sorn skola utöfva närmare kontroll och tillsyn öfver tillverkningen, samt öfrige i mom. upräknade personer. Jag ville således endast från förbudet undantaga de försl af mig nämnde embetsmäntien, hvilka jag anser böra ega rättighet alt ä enskild fastighet, men ej ä boställe, idka bränvinsbränning, och bifaller för öfrigt mom. Hr von Koch, Nils Sara.:
Mot det nu föredragna Betänk, torde icke saknas skäl alt göra den anmärkn., alt, sedan Utsk. pä ett ställe sagt: alte i den K. Propos:n an»förde omständigheter torde också ådagalägga, alt den 21 ärige »ynglingen i allmänhet i vårt land icke vunnit den härdighet, som »lör krigslifvet, med åtföljande mödor och umbäranden, erfordras, »samt att följaktligen ynglitigarne icke vid denna ålder höra gå i »fält mot fienden»: och Utsk. på ett annat ställe tillägger: att, i den händelse »alla klassernas upkallande blelve af nöden, en icke »obetydlig del af den yngsta klefve mindre härdig» o. s. v., samt sedan Utsk. sålunda i allo instämt uti de åsigter, som ligga till grund för den K. Proposm. så vill det synas mig som om Utsk. äfven bordt hafva kommit lill samma resultat sorn denna innehåller, eller att det vore nödigt och ändamålsenligt att beväringspligten framflyttades ett år. Såsom Betänk, nu är upstäldt, förefinnes, enl. mitt förmenande, en icke obetydlig inkonseqvens emellan premiss och konklusion. L)å emedlertid, ifall Ulsk:s Betänk, bifalles, förhållandet blir vida bättre än det nu är, och man i hufvudsaklig mon, vinner det af K. M. afsedda ändamålet, nemi. att under krig hafva mera duglige och härdade försvarare än första klassens beväring nu framter, så vill jag för min del icke yrka på återremiss, utan anhaller om bifall till Betänk. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Då det är bekant, att förevaride Betänk, är af två Stånd redan bifallet, lärer väl icke vara mycket alt dervid åtgöra. Den K. Proposm företer emellertid åtskilliga besynnerligheter: och jag kan icke underlåta att fästa upmärksamhelen derpå. 1 fråga om Beväringens rättighet alt söka befrielse från Beväringstjenslens utgörande medelst legokarlars insättande i sitt ställe tog jag mig vid en föregående
Rum marens skiljande derifrån och förening med Djurslramns kapellförsamling af Wermdö pastorat i Upsala stift, hvarom, enär ön Rummaren vore belägen vida närmare sistnämde församling, åtskillige hemmansegare å denna ö i underd. anhållit, hafva Rikets Ständer väl funnit, att det för inbyggarne å meranämnde ö skulle medföra en betydlig fördel, om densamma, i afseende å så väl skyldigheter som rättigheter, i ecclesiastikt hänseende blefve förenad med Djurhamns församling; men då en slik förändring torde, utan kostnad för statsverket, kunna verkställas vid inträffande ledighet af Kyrkoherde-beställningen i Österhanninge pastorat, hafva Rikets Ständer ansett sig icke böra bifalla hvad E. K. M. härutinnan i nåder föreslagit. d) Den summa, stor 2,1G0 r:dr, hvilken E.
Är ett djur vändt åt vänster i stället för som Lillie vanligt åt höger, h a r man äfven skäl att misstänka, att ej allt står rätt till, såvida ej flere djur förekomma i samma fält eller i ett af flere fält sammansatt vapen, då figurerna i allmänhet af artighet vända sig mot hvarandra. Vid afbildning af vapen bör iakttagas, att vapenbilderna ej göras för små, utan väl fylla fälten, en skönhetsregel, mot hvilken moderna vapenböcker ofta försynda sig. Vidare får man ej lägga färg på färg eller metall på metall, utan blott färg på metall och tvärtom. Då Bellman i Bacchi riddarkapitel omtalar ett Trolle vapen med » en blå näsa i rödt fält », bryter han således mot en af heraldikens viktigaste regler, ehuru själfva vapnet mycket väl kunde gillas; märkligare h a r man sett. En annan sak, som måste alldeles undvikas, ä r p e r s p e k t i v, hvilket dock förekommer i några svenska vapen från senaste lid (af Ström, af Buren) och ä r särdeles omtyckt i de landskapsbilder och stilleben, som utgöra de centralamerikanska republikernas märken; vapen. kunna vi ej kalla dessa ohyggligheter, hvilka inom en trång ram ofta lyckats bryta mot alla heraldikens lagar på en gång. Liksom heraldiken betjänat sig af själfva solen, finnes det knappt något under solen, som ej blifvit användt att pryda en vapensköld och som icke äfven med fördel kunnat användas, blott det varit tillräckligt ' gammalt för att icke blifva en anakronism. Hvad som anses skönt i ett vapen ä r det icke alltid utom denna ram och tvärtom hvad vi äro vana anse som en fröjd för ögat förkastas ofta absolut af heraldiken. Den smakfullaste blombukett afbildad i en sköld vore för vapenkännaren som ett slag för örat, då däremot åsynen af ett eldrödt troll utan hufvud, men med långa klor på händer och fötter sätter honom i den behagligaste stämning. En sak, som är af vikt vid beskrifvandet af ett vapen, ä r att veta skillnaden på höger och vänster. Detta låter visserligen ganska enkelt, men icke dess mindre begås härvid ofta misstag. Man skall nämligen alltid räkna, som stode man bakom skölden.
Detta har Hr Arnberg i dess motion onekligen afselt, då lian tillstyrkt, att vid rådhusrätterna få lagsöka iunevånarne i släderne, och orsaken hvarför LagUlsk. afstyrkt bifall härtill har varit densamma, som af 1840 års Ständer åberopades, nemi. att derigenom skulle en skadlig sammanblandning, som redan till en viss del äger rum emellan domaremakten och executiva myndigheten, ytterligare uppkomma, hvilket LagUlsk. icke funnit skäl att tillstyrka. Men jag ber att få fästa uppmärksamheten på alt i vissa fall äger både domsoch executionsrält redan rum vid sladsdomstolar; i vexel - 396 Den 17 Mars f. m. mål liar nian ej dragit i betänk, att åt rädhusrätterne i allmänhet öfverlåta både doms-neli execulionsrätt. Vanliga lagsökningsmål få utföras vid rådhusrätten i Götheborg, oell t. o. m. uti den lilla staden Landskrona, utan att man förnummit att några olägenheter deraf uppstått. Deremot utgör det en ganska stor olägenhet, att, om man bor i en stad, långt ifrån läneresidenset, nödgas afbida den längre tid, för utsökning af ett mål, som åtgår för att correspondera med landshöfdinge-embetet. Om t. ex. en person hor i Westervik, ägande en fordran der, så skall han, för ali utfå densamma medelst laglig åtgärd, först göra sin fordran anhängig hos landshöfdingeembete! i Calmar, beläget 16 mil derifrån, i stället för att få målet pröfvadt oell afgjordt i Westervik. Jag skulle alltså pä det högsta tillstyrka 11. o. Ad. all återremittera detta betänk. Hr Gunther, Claes Ephraim: 1 fall det förhåller sig så, att de öfrige Stånden återremitterat detta hetänk., så skall jag för min del icke hafva något emot, att samma åtgärd vidtages af R. o. Ad. Jag vill dä blott, till vederläggning af hvad Frill.
Eugenie jemte en talrik uppvaktning. Konserten tog sin böijan. Inne i artistrummet stod aftonens debutant, omgifvqn af välvilliga tanter, sysselsatta att lägga sista handen vid hennes toalett. » Är du rädd? » frågade man. » Nej visst inte! Hjertat bara bultar litet, — känn, känn! — men det går nog öfver, bara jag varit framme och helsat på publiken! » Och så skedde ock. När de sista tonerna af Hummels septett förklingat, visade sig på estraden, ledd vid Berwalds arm, deri blifvande primadonnan: en liten smärt sextonåring, med blonda lockar och underbart ljusblå, själfulla ögon, iförd en hvit låghalsad tyllklädning. Hennes hållning egde en allvarligt majestätisk värdighet, som stod i en lustig kontrast till hennes år och utseende för öfrigt. Sedan hon framskridit till estradens midt, gjorde hon en ytterst gravitetisk nigning för det månghöfdade odjuret, det der ock publik kallas — en nigning så efter alla etikettens regler, att sjelfvaste » hoffruntimbret » knapt skulle gjort den bättre. Men hur kom det sig att den unga damens armar och händer, som annars voro så röda, nu sågo helt mjellhvita ut? Jo, tyst för all del, men de hade bestrukits med — pomada, hemtad från närmsta apotek. Nu började hon. Det var en liten tiilfällighetssång af Ber-wald med ord af Wilhelmina Stålberg af följande rätt karakteristiska innehåll: &gt;Intill konstens tempel jag Tveksamt närmar mig i dag; ljusen, man der skimra ser, Locka mig allt mer och mer. Men ack! de blända mig ocksä. Månn ’ jag väl skall tillbaka gå? Skall bygdens dotter vända om? Nej — sangens engel ropar: kom! Glad jag lyder denna röst. Känslan hviskar i mitt bröst: Hvarje fågel sjunger ju Himlens lof — hvi tvekar du ?Och nu jag rädes icke mer; Ty Han, som goda gåfvor ger, Väl stämmer menskors hjertan sä, Att de min sång uppmuntra må. Flyg då tonens dufva, flyg Och till goda hjertan smyg;
Hvad dernäst beträffar de gjorda anmärkningarne mot Utskottens förslag, i afseende å båtsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, så kunna Utskotten icke anse olägenheterne af partiella contract med rotarne vara nog stora, att de kunna uppväga den fördel, Utskotten, ledda af erfarenheten, föreställa sig ligga deri, att rotehållarne ega den fullkomliga öfvertygelse» om, att deras contract är en helt och hållet på hvar och en rote enskildt beroende frivillig handling; och då Utskotten bestämdt tro sig känna, att beklädnaden skulle för den nu utgående kostnaden kunna anskaffas vida bättre och ändamålsenligare, än den, båtsmännen nu hafva, äro de ock öfvertygade; alt delta förhållande skall snart inses och önskas infördt af rotehållarne, i den mon de sjelfva hinna erfara nyttan af en sådan förändring både för dem och båtsmännen, och anse Utskotten, alt alla andra försök att påskjmda densamma böra undvikas, såsom snarare ledande till ett motsatt resultat. Med anledning häraf få Utskotten ytterligare] tillstyrka: att Rikets Ständer ville Kongl.] Maj:t i underdånighet föreslå, om icke till rotehållarne kunde göras Nådig framställning, huruvida de skulle vara hugade att ingå contract om båtsmans-beklädnadens öfvertagande afKronan, emot vissa årliga afgifter af rotehållarne för hvarje serskild persedel, dock att contracten ställdes på vissa, ej alltför mångå, år och upprättades på grund af frivillig öfverenskommelse serskildt med Siatssamt Allm. Besv. och Ekon. Vt sk. Utlåtande j N.o 83. 11 hvarje rote, och utan att några af dem knöde åläggas att ovilkorligen, och derest han ej finnér contractet för sig förmooligt, deruti ingå. Emot de öfriga punkterna i Betänkandet hafva icke några väsendtliga anmärkningsr blifvit gjorda, hvadan ock dessa punkter torde anses icke eller erfordra någon vidare åtgärd.