Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I hvarj e fall iitma11wr deii s&amp;lnncl,.i, frainträdniide bristen vida mera till kritik, än. fall.et varit p&amp; d e omr&amp;den, c %i,r maniien af W e r varit van att inöta] wiii.iian, och 11am Iii: itilc vadei: oblid. i, sai~mia III~JZ, som bliclrcn slrilipes af koii I i oi~eiiskanipens &amp;; d. - &amp; I värre blifver det, d&amp; t v h g e t för kviiviiinan a t t täfla iiie (l inaiinen om lifvets iippeliiille inAste hterverka p&amp; den Iiviiil .iga. iippfos t ra] i. SA Iallgi. dettri. iir fallet, gifves ingen aliilim .~lt \ rao h a11 att oidiin kv.innaiis Iielta «l) pfostran a %, a t t hon g8r iit i lifid,s strirl liliii. val riistnil f ' &amp; det ogifta soni för det 1BtB det gifta s t i d e t. S&amp; Iniige de sociala, iiUssfi) rh&amp;lla~~clena bero ph sliiiiipena ovissn. lotteri, iiioiii Ii vilket af dessa biida. 1 sitt lefiindsl~all, 11G~ste ocksh geil h i n l i g a fir1.t ILON s l ~ ~ I finlir2 iippfostra~i hafva tv&amp; striiiigar siii b&amp;ge och, i olikhet ined den manliga, lida af sin rilrtiiirig mot ett diil~belt niAl.
Ja, i sjelfva verket betecknas här just höjden af hela detta tidehvarfs ästhetiska åsigt: ty högre steg den aldrig, icke ens i de tvenne förnämsta af de vittra tidskrifter, som under det adertonde århundradets sednare hälft framträdde för att rätt eftertryckligt inskärpa och stadfästa dess allmängiltighet101. Bergklint102, stiftare af sällskapet Vitterlek, och sedermera upptagen i Utile Dulci, förenade verkliga anlag till både Skald och Granskare. Också var hans inflytande på svenska vitterheten icke litet, och af flerfaldig art; hvarvid särskildt bör nämnas, att han var Skalden Oxenstjernas lärare. Om hans egna skaldegåfvor bär den ännu ej förgätna Oden öfver Motgång (”Hur länge skall stormen då räcka?”) ett förmånligt vittnesbörd; och hans definition på Vers är bättre, än alla i hans samtid brukliga, då han kallar den: ”En ljuflig sammanklang af ord, Som, midt emellan tal och sjunga, Är i den närmsta likhet gjord Af sång för öra, dans för tunga”. Hans recensioner voro i Sverige de första, som åsyftade att åt den vittra granskningen gifva en i någon högre mening vetenskaplig grund och halt, men också, dymedelst, en strängare karakter. I det väl skrifna ”Tal om Skaldekonsten”, som han 1761 höll inför den i Upsala studerande Vestmanlands och Dala Nationen, skönjer man, att han icke stannat vid Boileau och Batteux; han hade lärt känna Baumgarten. Vackrare, än i följande ord, kan ingen antyda Skaldekonstens ursprung: ”Oaktadt de trånga gränsor, som inskränka vår insigt, uppstrålar dock stundom något högt i våra tankar, och vi tyckas likasom se något uppvälla af ådrorna i den källan, som flyter af idel sanningar. Skaldekonsten har ett sådant ögonblick att tacka för sin tillvarelse.
Den omständighet, att bland de mångfaldiga Inrättningar för välgörande ändamål under serskilde styrelser, den ena Inrättningens underhållstagare äro aldeles okände för den andra, föranleder en ganska ojemn fördelning af underhållsmedlen, i det att ett stort antal personer lyckas att på flera ställen skaffa sig understöd, som sammanlagdt utgör ett mer än skäligt belopp, hvarigenom tillgångarne för de mera behöfvande obehörigt medtagas. För att afhjelpa denna stora olägenhet, har jag hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anmält behofvet deraf, att, efter årligen infordrade uppgifter från Barmherlighels-Inrättningarne inom Staden, ett Register eller en Liggare öfver alla deras underhållstagare upprättas, hvaraf en hvar, som det åstundan, må kunna inhämta upplysning, huruvida och till hvilket belopp en ifrågavarande person njuter underhåll af någon sådan Inrättning; samt att för detta Registers upprättande och tillhandahållande jemte begärda upplysningars meddelande i berörde afseende, en Tjensteman måtte få antagas, emot arfvode 9l ifrån Stadens Allmänna Fattig-Cassa, hvilket Cassans Direction ansett böra beviljas. Genom denna åtgärd, hvars vidtagande likväl ännu beror på Eder Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning af min derom gjorda underdåniga hemställan, äfvensom genom det af vederbörande Församlingar fattade och af Eder Kongl. Maj:t den i6 sistlidne Juni i Nåder fastställdta beslut om Fattighusafgiftens erläggande efter lika grunder inom alla Församlingarna, och om de inflytande medlens fördelning och oförryckta användande för deras ändamål; tror jag ett hittills saknadt samband emellan de särskilta Fattigvårds-anstalternas verksamhet ock riktning kunna småningom beredas, jemte en billigare och jemnare fördelning i afseende på så väl Fattigvårds-bidragen, utgörande af Stadens innevånare, som tillgångarnas användande till de Fattigas understödjande på ett sådant sätt, att de blifva mera tillräckliga än hittills.
Kammar-kollegii ber titia Isor, angående Sala Sil/ver-vcrks Ränte-er sättning s-fond för redogörelsetiden ifrån den i November i 84 9 lill samma dag 1852. (1. A.) Under den 16 November sistlidne år och den 4 Januari innevarande år, har Kongl. Majit, genom Nådiga remisser, till Stats-Utskottet behagat öfverlemna tvänne af Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium den 18 Oktober och den 27 December 1853, enligt föreskriften i Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829 insända underdåniga berättelser, angående Sala Silfver-verks Ränte-ersättnings-fond för redogörelsetiden ifrån och med den 1 Nov. 1849 till samma dag 1852, och inhemtas deraf, att, enligt de i Sala Bergslags Hufvud-kontor upprättade och i bestyrkta afskrifter till Kongl. Kammarkollegium inkomna, redogörelser öfver fonden, förhållandet med densammas tillvext under tiden varit följande: l:o. För året ifrån den 1 Nov. 1849 till samma dag 1850: Ingående Behållning, jemlikt Stats-Utskottets Memorial N:o 240 vid 1851 års riksdag: Innestående i Sala Bergslags kassa mot ränta å 5 procent 29,229: 31. 8. Utlånt till enskild man, kapital , 700: Intresse derå . 26: 21. 4. » till Smålands och Hallands Hypotheks Förening, kapital 11,000: Intresse derå 216: 45. 4. gg ggg. ^ btjlutna räntor, enligt specifikation . 2,106: 39. — Afsättning till fonden för 1850, då silfver-tillverkningen gjorde 3,807 löd. marker 3 lod 13-Jgrän fint silfver, eller 666 R:dr Silfver Specie, enligt Kongl. Afförd annonce-kostnad i länets kungörelse . 1: 12. — Utgående behållning den 1 Nov. 1850: Innestående i Bergslagets kassa mot ränta ä 5 procent 29,229: 31. 8.
Lagerbjelkes af Bidderskapet och Adeln antagna förslag till sådane Adresser blifvit bifogade j fann BorgareStåndet, som redan den 6 dennes godkänt de från Expeditions-Utskottet inkomna förslagen, för godt att dervid förblifva. Från Hedervärda Bonde-Ståndet den i5 Fe - S. D. Efter det Bonde-Ståndet erhållit underrättelse, att Vällofl. Borgare-Ståndet i dag, likasom Högvörd. Preste-Ståndet redan den bruari 1825. 12 ExpeditionsUtskottets Memorial, dennes yttrat sig förblifva vid godkännandet af Expeditions-Utskottets förslag till underdåniga Eyckönsknings-Adresser, i afseende på H. K. H. Kronprinsens förestående förmälning, fana Bonde-Ståndet, ehuru medgifvande värdet af de ordalag, (ivari Friherre Lagerbjelkes Project till underdåniga Adresser äro uppstälde , likväl för godt att för sin del också förblifva vid sitt redan tagne beslut, derigenom Utskottets förslag vunnit Ståndets bifall. ExpeditionsUtskottets Memorial till Höglo fl, Ridderskapet och Adeln, med utlåtande öfver åt er-remissen af Utskottets Förslag till Lyckönsknings-Adresserne. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln har ExpeditionsUtskottet emottagit en under den 10 i denna månad aftåfen återremiss af Utskottets Förslag till Riksens Ständers underdåniga adres» ser till Hans Majit Konungen och till H. K, H, Kronprinsen, med lyckönskningar öfver H. K. H. förestående förmälning med H. K. H. Prinsessan Josephina af Leuchtenberg; i samman^ hang med hvilken återremiss, föranledd af åtskilige inom Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, är vordet förklarad!, att 2:ne af Hr.
Maj.ts Befallningshafvande i Blekinge län aflemnad, hela det anvisade beloppet, 30,000 R:dr, blifvit i Statskontoret lyftadt. Enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upplyst, hade värdet å de vid ifrågavarande eldsvåda nedbrunna fastigheter uppskattats till R:dr 718,515: 33. och värdet af den vid samma tillfälle förstörda lösegendom till „ 502,431: — hvadan hela förlusten uppgått till 1,220,940: 33. under det att den influtna hrandskadccrsättningen utgjort för fastigheter Runt 451,283: — för lösegendom . „ 330,032: — 787,315: — hvartill komme gåfvomedel 54,054: — eller tillsammans R:dr 841,909: — Till godtgörande af det, från Kongl. Statskontoret sålunda utbetalda belopp har Kongl. Maj:t nu äskat, att Rikets Ständer, såsom Indrag vid regleringen af Ronneby köpings nya område, måtte utan återbetalningsskyldighet anvisa 30,000 R:dr R:mt; Och då, med afseende å dc särskilda bevekande omständigheter, som i denna fråga förekommit, någon återbetalning af större eller mindre del utaf det redan förskjutna beloppet ej torde böra ifrågasättas, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende föreslagit. G4:o. Angående beviljande af anslag till ny reglering af torg, gator och tomter i Carlstad efter den staden i Juli månad förlidna år öfvergångna brand, har Kongl. Maj:t under den 2 Januari innevarande år i nåder aflåtit särskild Proposition, införd under N:o 09 uti l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller. Af denna nådiga Proposition, hvaruti äfven meddelas fullständig redogörelse för planen till den ifrågavarande regleringen och hvartill Utskottet, för undvikande af vidlyftighet, endast får hänvisa, inhemtas, beträffande anslagsfrågan, hufvudsakligen följande:
Båtsmän skola blifvit afskedade, som vid återkomsten befunnits äga fullkomlig kroppsstyrka, samt sedan, som svarsgode karlar, fortsätta Båtsmans-tjensten för annan Rote, ett förnyadt stadgande häremot måne vidtagas, samt vederbörande Compagnie-Chefs, ej utan Rotens hörande, kunna föreslå någon Båtsman till afsked. 2:0 Att ctå , vid inträffande dödsfall under Tjenstgöringen i Carlskrona eller på Flottan, ej mindre de afledne Båtsmännens års-beklädnad, än tre års persedlarne förkommit, utan att Roten kunnat derom erhålla mindsta redo, Författningarne rörande denna fråga måtte förnyas. 3:0 Att något bestämdt förordnande måtte stadgas, huru Båtsmän böra beklädas och 1520 Den 17 Juli, och utrustas , då de förrätta tjenstgöring fdr halft år eller 7 ä 8 månader; få Riksens Ständer härmed i underdånighet anmäla hvad de derom beslutit. Riksens Ständer hafva, till närmare utredande af ofvanstående punkter granskat de Författningar, sorn röra ifrågavarande ämnen, och, hvad angar den första punkten, inhämtat, att sådane föreskrifter redan äro meddelade, hvarigenom Roiehållarnes rätt vid inträffande CassationsMönstringar synes böra vara i, det närmaste bevarad; men då missbruk härvid likväl möjligen kunna inträffa, få Riksens Ständer, till förebyggande häraf, i underdånighet föreslå, dels att alla nu gällande författningar i detta ämne måtte af vederbörande med behörig noggrannhet handhafvas; dels att Eders Kongl. Majds Befallningshafvande, antingen sjelfve eller genom Ombud , vid Cassations Mönstringarna måtte bevaka Rotehållarnes rättigheter; hvilket Riksens Ständer anse så mycket mera nödigt , som Rotehållarne ofta genom längre afstånd från Mön* stringsstället, eller af andra omständigheter kunna vara hindrade att sjelfve, vid sådana tillfällen, vara tillstädes; hvarförutan Rotehållarne ej under någon förevändning böra förnekas, att, om de för godt finna, sådana Mönstringar öfvervara , för att derunder sin rätt behörigen iakt taga.
Hof stall äng skulle de fem första arrende-åren ordentligen utgöras, Riksens Ständer anse, det löftesmännens förbindelse ■var gällande för samma år och oberoende af Engbloms lifstid, i följd af hvilken förbindelse, dessa löftesmän jemväl blifvit af vederbörande Domstol förpligtade, att godtgöra E. K. M. och Kronan bristen uti den, på grund af ArrendeContractet, från ängen påräknade inkomst; lik■väl och som, under åren 1820 och 1821, iherberörde äng blifvit för Kronans räkning afber-' gad och afkastningen deraf kommit Stats-Verket tillgodo, samt vid flere Auctioner nögot högre arrende för ängen, än 1000 f/t£ hö, emot borgen, och 1500 utan sådan säkerhet, icke är vordet erbudet, hvaraf åter synes följa, att det af Engblom utfäste arrende varit vida högre, än som för ängen kunnat utgöras; alltså och då , i Riksens Ständers tanka, Staten icke bör, på enskildes bekostnad, begagna en fördel, hvars fortsatta utkräfvande möjligen kunde bringa flera trefne jordbrukare på obestånd, hafva Riksens Ständer af dessa omständigheter funnit sig föranledde, att den af Engbloms löftesmän , uti of. van berörde måtto, sökte eftergift utaf ifrågavarande arrende-brist bevilja; hvilket beslut Rik? 4go Underdåniga Skrifvel ser. sens Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd hos Ridd. 0. Ad. d. il Sept. 1823^ Preste-Stlndet d. 13 Borgare-Ståndet d. 13 • Bonde-Ståndet d.13 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Remiss uppå f. d. Rytimästaren Fr.
Det visar sig också, huru riktig denna anmärkn. är, ty hade StatsUtsk. kunnat behandla alla anmärkmne i sin helhet, så hade åtminstone en del af Frih. Cederströms troligen förfallit. Först och främst hade den långa listan på de vid båda revisionerne behandlade mål icke behöft uppgöras, utan StatsUtsk. i sinom tid afgifvit sitt yttrande. Jag anser också, att detta betänk, bör, på denna grund, återremitteras. Hvad i öfrigt angår Frih. Cederströms anmärknrr, så äro de fullständigt besvarade af Frih. Kraemer, och jag har följaktligen ganska föga att tillägga. Den maktfullkomlighet, som man velat påbörda Utsk., alt hafva tillegnat sig derigenom, att Utsk. icke punkt för punkt upptagit sådana revisorernes anmärkn:r, hvilka StatsUtsk. icke ansett leda till någon åtgärd, är icke någon annan, än den Utsk. vid hvarje riksdag sig tillegnat. Revisorernes berättelser äro att anse såsom lill Utsk. remitterade handlingar, öfver hvilka Utsk. har att yttra sig på samma sätt, sorn det meddelar utlåt. öfver K. propos:r och enskildta motioner som från RiksStm till Utsk. remitteras. Det hade således varit förmånligast att Utsk. intagit hela revisionsberättelsen uti betänk.; men dä denna berättelse är tryckt och redan i början af riksdagen utdelad, och Den 5 Februari. 307 det således är tillfälle för hvarje representant att, med berättelsen i hand, kontrollera om Utsk. uti sitt betänk, förbigått någon sådan af revisorerne gjord anmärkn., som verkligen bordt upptagas till behandling, så kan jag ej inse att en sådan aftryckning af berättelser skulle hafva tjenat till annat, än ökade kostnader och tidsspillan. Gr. Lagerbjelke: En värd talare har bestridt återremiss i klump och yrkat, att betänk, skulle punktvis företagas, på det man vid hvarje särskild punkt må fä afgifva de anmärkmr man funne lämplige. Jag hemställer likväl om någon annan åtgärd med förevar, betänk, kan vidtagas, än att återremittera detsamma i klump, då det är omöjligt att företaga en granskning punktvis af ett betänk. som aldrig bordt till R.
Pensions-staterna. i:o Under åberopande af Dess till Rikets Ständer aflåtne serskilda nådiga proposition, angående upphörande utaf de löneinnehållningar, hvilka under namn af vakansoch liggetidssamt nådårs-besparingar för närvarande ega rum vid tillträdandet af militära och civila tjensler, har Kongl. Maj:t, såsom ersättning för de inkomster, vederbörande pensionskassor af dessa löneinnehållningar åtnjutit, till uppförande under denna bufvudtitel föreslagit för arméens pensionskassa 3a,ooo r:dr, amiralitets-krigsmanshuskassan 4>3oo r:dr och civilstatens pensionskassa 11,000 r:dr. Dih. tiU H. St. VroL 1847 och 1S>8. Rörande delta ämne får Utskottet hänvisa till det serskilda utlåtande, som i anledning af högstberörda nådiga proposition kommer att af Utskot» tet afgifvas. 2:0 Med föranledande deraf, alt anslaget för civile embetsoch tjenstemän enkor och omyndiga barn, hvilket anslag vid sednaste statsreglering öka les från i5,ooo r:dr till 23,5co r:dr, eller med 8,5oo r:dr, hvaraf dock 5,ooo r;dr utgjorde ersättning till civilstatens pensionsmrältoings tjenstemannafond för ett dittills från samma fond till allmänna enkefonden lemnadt bidrag till enahanda belopp, oaktadt berörda tillökning visat sig vara otillräcklig, har Kongl. Majit föreslagit, att förevarande anslag matte förhöjas med ytterligare i,5oo ridr, eller till den summa af 25,000 r;dr, som afsågs med Kongl. Majlis till Rikets sednast församlade Ständer i detta ämne gjorda framställning.
Vid slutlig utredning fördelas den förlust, någon eller någre Lottegare sålunda kan komma att vidkännas, lika bland alla Lottegarne i moa af hvarderas lotter. § 23. Uti Solidarisk Bank skall teckningsumman, utgörande Bankens grundfond, uppgå till minst r,000,000 R:dr courant, och får antalet af Lottegare icke understiga 5o. Hvarje Lolt-Bref lyde å minst 5oo B:dr courant och ställes lill viss man, med förbud, att detsamma annorlunda öfverlåta, än på viss, annan, inför Bauk-Directionen uppgifven, person, efter af Directionen, för dess del, lemnadt samtycke, och derå af Bolaget, vid iiästpåföljande Bolags-stämma, meddelad stadfästelse. § 24. Lottegare i Solidarisk Bank vare förbundne att före Bankrörelsens början lill Domstolen i den stad eller ort, der Bankens hufvudrörelse förlägges, aflemna så väl det af Kongl. Maj:t utfärdade Nådiga privilegium, som sjelfva Bolags-Contractet, för att i Domstolens intecknings protocoll ordagrannt inlagas. Domstolen late sedermera ofördröjligen, på Lottegames bekostnad, i allmänna Tidningarne införa kungörelse 0111 det ingångne Bolaget, med uppgift tillika å alla delegarne uti detsamma Och åligge det Bolaget ytterligare, alt, inom hvarje årsslut, till Domstolen inlemna uppgift, å alla dåvarande delegare i Bolaget, hvilken uppgift likaledes gehom Domstolens försorg kungöres, på sätt här ofvan sagdt är. § 25. P8| På delägare sjelfve må bero att bestämma förhållandet emellan deras Grundfond och contanle insatser derå. Åliggandes dem likväl alt före Bankens öppnande hafva aflemnat minst 2.5 procent af deras teckning, i lätt realisabla papper eller inteckningar, hvilka, jemte Grundfondens öfrige andelar af samma beskaffenhet, lill säkerheten pröfvade af Konungens Befallningshafvande gemensamt med Bolaget, skola för Bolagets räkning sättas i säkert förvar till dess disposition.
Riksmöte samlar dem inför thrönen, de då måtte få betyga en lika varm och underdånig glädje att se Rikets inhemska näringar fullkomligen upprättade ifrån den mindre gynsamma belägenhet, i hvilken de, genom 11 so Den 22 Juli. e. tH, den förflutna tidens af händelserna oundvikligen påkallade politiska skiften, blifvit försatte: anhållandes att framdeles få Hans Maj:ts visa pröfning underställa de medel Riksens Ständer ansett kunna dertill bidraga. Grefve Löwenhjelm yttrade sig förblifva vfjl sin förut fattade öfvertygelse, att tvänne särskilda Deputationers affärdande vore lämpligast; yttrandes dock detta komma an på hvars och ens sätt att se och fatta. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig: Då tiden för Riksdagsärendernäs afgörande nu är knapp, vore det Verkligen en stor förmån att på en gång genom samma Deputation få bägge ärenderna framförda. Jag har förmärkt, om jag icke i mitt omdöme misstager mig, att man anser det sednare ärendet såsom mindre behagligt, och derföre vill afsöndra det från det första, der bara glädje och tacksamhet skall uttryckas; men i min tanka ian det aldrig för en god Konung vara misshagligt, att se sitt folk med en förtröstansfull tillgifvenhet nalkas thronen, för att der framlägga sina önskningar om afhjelpandet af sin bekymmersamma ställning. Herr V. 2. v Deti Juli c. m. 11 Zi Herr Finch, Carl, conformerade sig med Friherre Stael von Hollstein. Grefve Löwenhielm: Jag instämmer med Friherre Staél von Hollstein deruti, att hvarje gång som Rikets Representanter visa sig för Konungen, finner Hans Maj:t ett nytt bevis på Riksens Ständers förtroende till Regeringen, och att i detta afseende den ifrågavarande Deputationen icke hr olämplig. Men jag tror, att de bägge ämnena böra särskildt framställas, och att bägge på det sättet göra bättre verkan. 1 annat fall är misstydning möjlig, men kan icke äga rum, om Depututionerna äro särskilda.
för lavzdsbygden bör, för att rätt kun9za fylla sin q ~ p g i f t, ttillila rrtbildas i fälts7cicrskonsten och ha fiia ajlagt exavlien, erfwdmiig f ör lagligt zctoyvande af detta y k e. Först då tro vi att hon ar fullt rustad f&amp;. sitt svåra och maktpåliggande, men på samma &amp; ng välsignelsebringande kall. Men det är icke nog med den tekniska utbildningen, om än den bästa. Minst lika - stränga fordringar maste man stalla på karakteren, naturanlagen och hjärtelaget. Redan under vanliga förhållanden staller sjuksköterskans yrke stora kraf sh val. p&amp; karakter som förståndsodling, men då det utöfva.~ p&amp; landsbygden stegras fordringarne. Sjuksköterskan blir har, eImr2.c alltid ställd under 7äkurens konboll, mera beroende af sitt eget omdöme och får därföre en mera ansvarsfull ställning an p&amp; ett sjukhus, där läkaren dagligen ger henne sina, föreskrifter. Vi hafva nämnt detta för att göra det ratt tydligt, huni grannlaga och viktigt valet och utbildningen af sjuksköterskor för landsbygden måste vara. Det ar afven tydligt, att redan antagandet af elever icke kan lämnas till hvem som helst, utan fordrar vana att bedöma menniskors karakter och olika anlag. Det ar således icke sagdii, att dea första basta, som inom sin hemort erbjuder sig att blifva sjuksköterska, passar för den svåra uppgiften; ej heller att myndigheterna inom en kommun, vid ett bruk eller, såsom nyligen förekommit i en annons, ortens länsnzan, kunna eller vilja åtaga sig att bedöma om den sökaxde ar liimplig, vare sig att utbildas ' för eller anstallas i sjukvårdstjanst. Det torde icke ens alltid vara fördelaktigt, ' att till sjuksköterska antages en ?erson, som länge statt ortens befolkning nara. Det ar n b l i g e n oftast svårare för en sådan person, att i en dylik befattning taga det inflytande och ingjuta hos befolkningen den respekt och den benägenhet att l p s n a till och efterkomma råd, som ar vgkor för framgången i hennes arbete.
Det är dock utan tvifvel, att 22:dra kap. l:sta § Arfda-balken är ofullständig, och att man icke kan få inteckning i förmyndares egendom, om han tredskas. Jag tror derföre man borde, för att vinna ett förtydligande, återremittera denna punkt till Utsk:t. Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då den förev:de punkten innehölle tvenne delar, af hvilka den lörsta upptog Utsk:ts yttrande, att ett af Hr. Carlén väckt förslag om ett tillägg till 22:dra kap. 4:de §:n Arfda-Balken syntes öfverflödigt, till följd af stadgandet i 7:de §:n af författn.-förslaget, samt den andra delen åter innefattade svar å Hr Lallerstedts motion, torde dessa delar af punkten böra särskildt afgöras, hvadan Utskits redan föredragne hemställan i ani. af Hr Lallerstedts motion först torde få behandlas, samt Utsk:ts yttrande i ani. af Hr Carléns förslag sedermera förekomna till pröfning. Ropades ja. Sedan öfverläggningen rörande Hr Lallerstedts motion härefter förklarats slutad, framställdes propos. på bifall tili Utsk:t* i afseende derå gjorda hemställan och besvarades med ja. Sedermera föredrogs: Utskits ofvanomförmäldta, å sid. 19 förekommande yttrande öfver Hr Carléns förslag. Gr. Sparre: Jag tror den begärda återremissen icke vara nödvändig. Alldeles samma ord som innehållas i § 7 af Utskits förslag, återfinnas nemi. i § 5 af 1861 års författn. För att få inteckning, skall man visserligen hafva någon handling hvarpå fordran sig grundar, men denna handling blir ju förmyndareräkningen, och med stöd af denna kunna ju gode männen be - Den 15 April. 521 gära den nödiga åtgärden. Jag anhåller således, att den siste talarens begäran om återremiss ej måtte bifallas. Hr von Koch: