Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För undersökningar och expenser vid allmänna arbeten » Civilingeniörers bildande vid Mariebergs artilleri-läroverk » ny kommunikationsled ifrån de inre delarne af Jemtland till hamnplats vid Nordsjön » vägars anläggning och förbättring » mindre hamnbyggnaders och årensningars understödjande » hamnbyggnad vid Färjestaden på Oland » dito vid staden Falkenberg » utdikning och aftappning af sanka trakter och sjöar » beskattningsväsendets förenkling och granskningen af de nya jorde böckerna fortsättningen af Wadstena slotts yttre iståndsättande vidmakthållande af Kalmar slott kolonien Barthelemys förvaltningskostnader, för år 1859 skolhus och gymnastikbyggnad i Götheborg ny skolhusbyggnad i Uddevalla tillbyggnad af Vetenskaps-akademiens hus utgifning af planchverk öfver fornsaker och medeltidssigiller dito af planchverket »Fordna och närvarande Sverige» uppsökande och aftecknande af de inom Sverige befintlige runstenar utgifning af arbetet »Svenska språkets lagar» utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket utgifning af äldre, för Sveriges historia vigtiga handlingar utskrifning af felande registratur inom Kongl. Maj:ts Kansli fortsättningen af arbetena å nationalmusei-byggnaden stipendier åt civile personer, som vid Gymnastiska central-insti tutet bildas till gymnastiklärare betäckande af bristen i hospitalfondens inkomster arbetena å den nya hopistalsbyggnaden å lägenheterne Hedvigsberg och Conradsberg ny byggnads uppförande vid allmänna Institutet för döfstumma och blinda - löneförbättring åt lärarne vid vissa stadspedagogier gratifikationer eller löneförbättring för år 1857 åt embetsoch tjenstemän m. fl upprätthållande af Arméens pensionskassas pensioneringsskyldighet 59. 93. 67. 130,000 454,244 647,418 63.000 135 16,950 57.000 5.000 35.000 4,580 1.000 20,000: — 6,000: — 4,500: — Riksmynt. 26,950 25,000 6,000 50,000: — 118,709: 50. 12,750: _ 6,425: — 10,000: — 23.776: 66. 25,016: 20,000: 13,000: 21,684: 150,000: 10,000: 75,000: 3,000: 400: 1,500: 1,500: 3,750: 300: 3,000: 150,000: 3,000: — 37,500: — 56,250: — 37,500: — 20,000: — 40,000: — 85,500: — Under 1859 —1860 års riksdag beviljade anslag utan återbetalning sskyldighet
Visst belopp af Boets tillgång i Capital, Rentai eller afkomst af fastighet som, i mån af behofvet, kan finnas vara erforderligt till underhåll oc,h uppfostran för hvarje af de minderåriga Barnen, intill dess de uppnått 15 år, hvilket bör från samfälta massan afskiljas och afsättas, laglig arfsdelning af återstoden verkställas, samt att , om efterlefvande maka och. arfviriger icke atnöjas med det i detta ämna af Bouppteckningseller Skiftemännen uppgjorw da förslag, och förening härom icke kan träffas, Sterbhusdelägarne blifva pligtige, att, vid. det Boupptecknings eller Skiftes-Instrumentet till behörig Domstol inlemnas, sjelfstämde sig inställa för att den uppståndne stridigheten härom i laga ordning utföra, då Domaren ägde att pröfva och bestämma huru dermed förfaras borde, äfvensom att, i händelse det skul-] le af Domaren vid företeendet af en upprätt tad Bouppteckning eller verkstäldt Arfskifte in.' hämtas att iakttagandet af förenämnde stadganden blifvit af vederbörande åsidosatt, Domaren må varda öppet, att Skiftes-förrättningen ogilla och till nytt Arfskifte förvisa, med lemnad föreskrift om hvad i enlighet med ofvanförmälte författning bör till verkställighet dervid befordras. Hvilket allt Riksens Ständer få i underdånighet till Eders Kongl, Maji t s Nådiga ornpröfyande underställa. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stor - Ven 2 3 Juli. Stofmägtigstc Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste ! tjenare och undersåter Pa Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar Carl Mörner, J. A. Lindblom, b, t. Landtmarskalk. n. v. Talman. På Rorgare Ståndets På Ronde-Standets vägnar vägnar H. Schwan , Lars Olsson , h, t. Talman* n. v. Talman.
Ad. att i denna del fatta samma beslut som PresteSt., hvarigenom man kunde hoppas, att Riksg.conl:s obligationer skulle komma att öka rörelsemedlen i landet. Frih. Ehrenborgh: Jag instämmer i Hr Lagerbjelms framställning och anser af högsta vigt, att Riksg.contCs obligationer få belånas till fulla beloppet; dervid jag för öfrigt, då jag ej kan föreställa mig annat, än att Riksg.cont. för sina obligationer får en bestämd amortissementsfond, ej ser någon våda för Banken. Men jag går längre än Hr Lagerhjelm och vill icke blott, att i afseende på Riksg.contts obligationer orden: före sisth riksdag, må uteslutas, utan jag önskar äfven för min del, att orden: mot 5 proc:s ränta, likaledes mätte borttagas, så att punkten helt enkelt komme att lyda: å alla af Riksg.cont. utfärdade obligationer. Räntefoten kan falla, och jag vet icke, hvarföre sådana obligationer, som Riksg.cont. framdeles kan komma att utställa mot 4 proc., skulle vara från belåningsrätten uteslutna. Hr Lefre'n: Det är ej min mening, att vid behandlingen af detta första mom. under lit. a äfven ingå i öfverläggning mom:n lit. b och c af nu förevar, punkt; men jag anhåller, att Herrarna ville fästa uppmärksamhet vid det samband, som äger rum emellan punktens särskilda afdelningar, hvarigenom man nu lätt kan komma till klarhet i afseende på mom. lit. a. Utsk. har nemi. skiljt emellan sådana papper, som ansågos böra belånas till fulla beloppet, och sådana, för hvilka belåningsrätt till vissa proc. redan förut var gifven, samt slutligen sådana, åt hvilka belåningsrätt i allmänhet till vissa proc. borde gifvas.
Friherre Fock, Berndt Wilhelm; N:o 6S7. Herr von Post, Adolf Ludvig; N:o 2254* Herr af Malmborg, Abraham; Och befunnos följande Herrar dertill hafva blifvit utsedde: N:o 200. Friherre von Friesendorff, Fredrik ; N:o 17. Herr Hård af Segerstad, Carl; N:o 2071. Herr af Pettersens, Herrman; N:o 2202. Herr Möllerhjelm, Axel Johan Adam; N:o 2218. Herr von Weigel, Christian Ehrenfried. Hans Eoccellence Herr Grefven och La.nd.tMar lorer, att innan nästa Plenum sammanträda för att utse en Ledamot i BancoUtskottet efter Herr Odencrantz, Carl. 172 Den 14 September f. m. Herr Sparre, Gustaf Mauritz, uppläste följande: Med kännedom af, att Kongl. Majrts lill Rikets Ständer aflåtne, samt till Statsoch Banco-Utskottep remitterade, Nådiga Proposition, om anställande af ytterligare bidrag till fullbordande af Götha Canal, ännu icke tili öfverläggning hos Utskotten förekommit, utöfver den del deraf, som angår det begärda och äfvenväl beviljade förskottet af 100,000 R:dr, tar jag mig den friheten föreslå, såsom vilkor för beviljandet af ifrågavarande i Nåder föreslagne penningebiträden: Att Götha CanalBolag medgifver Staten delaktighet uti Bolaget, icke allenast för till beviljande under innevarande Riksdag i nåder föreslagne summa, utan äfven för hvad derförinnan blifvit från Statens sida till Bolaget förskjutit, med deltagande proportionaliter, i förhållande till bela den sålunda förskjutne summan, uti alla de rättigheter och skyldigheter, sora delägarne uti Götha CanalBolag, enligt BolagsReglorna, tillkomma. — Jag anhåller, att denna Motion må blifva till Statsoch BancoUtskotten remitterad, samt de respective MedStånden communicerad. Lades på bordet. Herr Rothlieb, Axel, anförde skriftligen:
Stellan passade på tillfället, tog en friktionssvafvelsticka, tände på den, och snart stod reversen i ljusan låga. Malla hade i spegeln sett hvad som passerat, och hastade att rädda sin egendom, men för sent. Hon möttes af Stellan blott med ett hånskratt. Malla skrek i himmels höjd, kallade Stellan för tjuf, Bergström kom rusande in, och Stellan for upp ur sängen, tog Malla i armen, öppnade dörren, gaf henne med foten en dugtig fart utför trapporna, och befallte Bergström att kasta ut hennes saker efter henne. Men det bar ej bättre till, än att när Stellan öppnade dörren, tvenne personer stodo utanför, hvardera med en räkning i handen, och ehuru gerna Stellan skulle vilja ha gjort samma manöver med dem, så gick det ej an, utan de måste släppas in, och det kostade Stellan ej ringa möda att göra för dem begripligt, att pengarne blefvo dem lika nyttiga, om de fingo dem om ett par dagar, som om de fingo dem just nu. Men sedan han ändtligen blifvit af med dessa tvenne björnar och en björninna på köpet, återstod ännu en. Det var Bergström, som bad att få ut de tjugu riksdaler han hade innestående af sin lön. «Hur aderton milda dj–r kan du behöfva pengar nu igen, din hund? jag tycker det var inte längesen du fick.» – Ack, nådig baron, jag var så olycklig att gå på en spelklubb i går, och der tog man af mig så mycket jag hade i kontanter, och klockan, och rocken, och det var just för att lösa igen dem i dag, som jag behöfde pengarne.» – «Ja, är det inte förbannadt med det der spelet, som du aldrig kan ligga ifrån! men nu skall du också få pinas för dina satans galenskaper, och pröfva på hur roligt det kan vara att gå i skjortärmarne. Hade det inte varit spel som gjort att du behöfde pengarne, så skulle du genast ha fått dem, men nu skall du inte allenast icke få några pengar, utan –» – «Aj aj, nådig herr baron! slå inte ihjel mej!»
Tvänne gånger om året, nemligen i Januari och September månader, utdelas dessa pass för 2:ne månader hvarje gång, och åligger passtaganden dessutom att, innan han företager handelsresan, uppvisa passet på Tull" kamrarna i Borås eller Ulricehamn, för att styrka, det ej andra varor medföras, än som i passet finnas antecknade Controllen skulle sålunda synas vara tillräcklig, för att hindra missbruk ; och när dessa ej inträffa, hvarom jag dock ej äger en tillfredsställande öfvertygelse, så är jag af den mening, att omförmälte Häraders Allmoge icke allenast borde bibehållas vid sina erhållna rättigheter, utan snarare, i likhet med hvad som sker i Helsingland och Norrland, genom premier njuta uppmuntran för sin omtanka att , då en mindre gifvande och bördig Jord ej lemnar hopp till nödtorf. tig bergning, är fliten rigtad å andra patriofiskaj lika hedrande företag.
Enligt de mantalsnppgifter, som af år 1860. inherntats mot slutet Hela folkmängd en af Deraf frie från mantalspengar. Utskrifningsmanskap. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Den uppgift rörande länets folkmängd enligt husförhörslängderne den 31 December 1860, hvilken blifvit Konungens Befallningshafvande från Statistiska Central-Byrån meddelad och i länsberättelsen tryckt, innan anbefalld ytterligare granskning af uppgifterna från Göteborgs stad hunnit afslutas, har här ofvan efter fulländandet af granskningen blifvit rättad. Sammandrag af K. M. Bef:des und. beråd, för åren 1856—1860. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Bönor. Potatis. Andra rotfrukter. Lin och hampa. Vicker. ■ ; Raps. För Westerbottens län kubikfot.'] — 2*50 9*oo 10*oo 7*90 7*88 32*13 4*9 Anmärkning: Frän Hallands och Westerbottens län saknas uppgifter hänförliga till denna tabell, men för deltal af uppgifterna till Finans-Komitén. sistnämnda län har upptagits ett ungefärligt meITT Fortsättning af Tab. IVto 2. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Bönor. Potatis. i Andra rotfrukter. Lin och hampa. Vicker. Raps. Summa uppgifvet behof till utsäde, af kol. 2—8. Från Södermanlands, Malmöhus, Hallands och Wermlands län saknas i femarsberättelserne uppgifter häuförliga till denna tabell. På sätt ofj van synes, hafva sådana hemtats från uppgifterna till Finans-Komitén, bland hvilka den för Malmöhus län har rubriken »Balgsäd», hvadan 1 under här upptagne 176,967 kubikfot inbegripas jemväl Vicker, och den från Wermland under rubriken »andra sädesslag och jordfrukter» upptager de 53,361 kubikfot, hvilka här införts i kol. 6.
På vänlig inbjudan göra vi en titt upp i fabrikschefens bostad, belägen pä en höjd, som erbjuder en ståtlig tafla öfver det stolta höglandet, just nu, dränkt i vintersolens bjärta ljus. Återvägen till stationen leder förbi Fristads kyrka, invid hvilken Peder Gylta (hjälten i Bjurstens » Gyltas grotta ») har sin graf. Grafstenen, å hvilken en bild af riddaren är skulpterad, synes till landsvägen. Vid Oresjön, å hvilkens höga stränder o c h svartblå spegel just nu aftonens skuggor börja falla, ligger något längre söderut Gyltas grotta. Osökt framställer sig för oss en jämförelse mellan den tid, dä riddar Peder Gylta o c h hans kamrater läto, ofta damerna till ära, höra sitt vapengny i dessa trakter, och en tid. då spetsfabrikens maskiner dåna och arbeta åt damerna i fredlig id. A. B. » ' Or du, Gunnars, du, nog få vi våran präst te körkherre, allti — tror inte riksdagsman de o c k s å? » » Å h j o, det är nog möjligt, men ni ska " tro, kungen kan inte göra allt hvad han vill, han heller, » menade representanten för D a l a r n e. » K a n ' an inte — dä va då underligt — hocken tror du törs sätt sig ' emot kungen, o m ' an vill g e oss prästen? Nej, du, det är G u d som leder konungarnas hjärtan som vattubäokar. E n karlakarl var ' an i alla fall. » Ja, det voro de alla med o m. M e n voro dalgubbarne belåtna med sin kung — så var konungen kanske i c k e mindre belåten med sina frispråkiga dalkarlar. Följande onsdagsmorgon fick riksdagsmannen befallning att samma dag infinna sig hos hans majestät. med V i l l du röra 7 i d en nässla, utan att bränna dig, sä grip raskt tag i den. När något pinar och plågar dig, så g ö r detsamma, o c h smärtan skall mista sin udd. F. » D u hade ett par frispråkiga landsmän uppe dig i g å r, » yttrade konungen.
Vi sakna ännu öfver de vigtigaste detaljerna deraf allt utlåtande ifrån Utsk., som tyckes vilja afvika ifrån det gamla bruket att yttra sig deröfver vid hvarje riksdag, ehuru Utsk., redan vid riksdagens början , d. v. s. för 14 månader sedan7 Den 3 Mars f. ra. erhållit motioner rör:de de vigtigaste ärenden, utan att några utlåttn derom till R. St. inkommit. Det lärer likväl vara nödvändigt, att, innan riksdagen slutas, lånerörelsen regleras, och derföre anhåller jag, att det tillägg, som jag begärt, måtte göras till Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Efter mitt förmenande är all motiou om riksdagens hastigare afslutande alltför tidig, innan de hufvudsak liga föremålen för R. St:s sammanträde uro afgjorda. Jag anser således det af PresteSt. nu framställda förslag vara för tidigt, och sådana förslag hafva det med sig, att i sin mån, i stället för att förkorta riksdagen, förlänga den genom de discussioner, sorn deraf inom de särskildta Stånden föranledas. Alltså får jag för min del instämma i deras tanke, som, med afseende derpå att detta förslag för tidigt framkommit, önska alt detsamma blir afdaget. Hvad särskildt beträffar Hr von Hartmansdorffs och Hr Rosenblads nu gjorda förslag till påskyndande af riksdagens slut, genom att först företaga de vigtigaste målen , så torde detta förslag ej böra förekomma till öfverläggning och pröfning, förrän PresteSlts nu föredragna inbjudning blifvit af R. o. Ad. antagen eller förkastad. Frih. Cederström:
Hvad beträffar den förlägenhet att erhålla personer, som vilja åtaga sig förtroendet, hvarom Gr. Cronhjelm nämnt, lärer en sådan svårighet möjligen kunna komma i fråga vid val till taxeringscommitte'er och dylikt, dervid intet arfvode bestås; men då de värda ledamöterna erhålla arfvoden, komma troligen icke några afsägelse!’ att äga rum, och det är just derföre, som jag anser, alt det inom DirecUs ledamöter aldrig måtte komma i fråga att välja på sig sjelfva. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: 37 §. Ridd.- Ordn. säger: ”Ej må ledamot af Ridd.-Direct. derjemte kun”na vara fullmägtig i R. St:s Bank eller Riksg.-Cont., eller ”revisor öfver dessa verks samt statsverkets styrelse och förhållning. ” Någon ledamot af Direct. synes således svårligen kunna väljas till revisor af Bancodisconten, såvida lagen icke förändras. Jag finner altså icke något annat beslut nu vara att vidtaga än det, att vi öfvergå till nästa §. Gr. Cronhjelm: För det första får jag svara Hr Riben, att om R. o. Ad. finner tillägget eller förklaringen nö - 64 Deri a Maj c. m. ilig, finnes intet hinder att besluta ett sådant tillägg till 87 §. Ridd.-Ordn. och att derefter öfverlemna beslutet till K.
Derpå tyckte den ene att hufvudet lösgjorde sig från den öfriga kroppen på ett angenämt sätt och for upp i vädret; den andre var viss att han dog, såg sin begrafning, hörde sin likmessa, under det han sjelf låg som död med hopknäppta händer o. s. v.“ Trolldomsraseriet skulle dock en gång lägga sig. I Maj månad år 1676 tillsattes i Stockholm den s. k. “Kommissarialrätten“, bestående af 14 ledamöter. – Bland dessa befann sig den namnkunnige Urban Hjärne, och, ehuru han länge var den enda bland rättens ledamöter, som ifrade på förnuftiga förklaringsgrunder, lyckades han dock att genom uppdagande af åtskilliga egennyttiga beräkningar och motsägelser i flera vittnens berättelser visa vanskligheten i ett juridiskt förfarande, som tillåtit snart sagdt vansinniga, af fantasiens skräckbilder förledda personer aflägga laglig ed till sitt eget och många oskyldigas förfång. – “Hvad som i första början var en fanatisk yra, öfvergick småningom till en låg och föraktlig näringsgren, som blef så mycket farligare, när detta raseri omsider spred sig genom de fattigare socknarne. Inom kort fann den sämsta tiggare sig i stånd att, jemförelsevis taladt, förskaffa sig rikedomar genom uppdiktade vanställda berättelser om Blåkulla och dess inbyggare. En sådan berättelse ådrog sig alltid en samling af uppmärksamma åhörare, hvilka naturligtvis af intresse för ämnet, om ej af deltagande för den olycklige Blåkullafararen, rikligen belönade berättaren. Efterhand blandade sig en låg hämnd i spelet; man angaf sin fiende för trolleri och svor derpå att han fört barn med sig till Blåkulla. Några barn, som knappt visste hvarom saken handlade, öfvertaltes lätt att bekräfta anklagelsen, och detta var tillräckligt för att döma den anklagade från lifvet.“ Bålen blefvo så småningom släckta. En och annan gnista flammade väl senare upp, men utan någon vidsträcktare fara.
»Om jag får förstöra testamentet, » sade sindacon, »lofvar jag er, att de blinde skola få åter sin kyrka. Det blef tyst på torget. Donna Elisa reste sig från sin stol därinne i rådhussalen och grep med båda händerna om stolkarmen. »Jag ger er att välja mellan kyrkan och siffrorna,» sade sindacon. »Gud i himlen,» suckade donna Elisa, »är han en djäfvul, som frestar fattigt folk på detta sätt!» »Vi hafva varit fattiga förr,» ropade nu en kvinna, »vi kunna vara fattiga än.» »Vi skola ej välja Barrabas i stället för Kristus,» ropade en annan. Sindacon tog en tändsticksask ur fickan, strök eld på en sticka och förde den långsamt upp till testamentet. Kvinnorna stodo stilla och läto fra Felices fem vinnande nummer förintas. De blindes kyrka var räddad. »Det är ett under,» hviskade gamla donna Elisa, »de tro alla på fra Felice, och de låta hans nummer brinna. Det är ett under.» Fram på eftermiddagen satt donna Elisa åter i boden vid sin broderbåge. Hon såg gammal ut, där hon satt, och det var någon fallfärdigt och brustet öfver henne. Det var ej den vanliga donna Elisa man såg där, det var en fattig, åldrig, öfvergifven kvinna. Hon drog nålen trögt upp ur tyget och då hon skulle sätta ned den, var hon långsam och villrådig. Hon hade svårt att hindra, att tårarna föllo ned på broderiet och fördärfvade det. Donna Elisa hade en så stor sorg. I dag hade hon förlorat Gaetano för alltid. Det var ej mer något hopp om att få honom åter. Helgonen hade gått öfver på motståndarnas sida. De gjorde under för att hjälpa donna Micaela. Ingen kunde tvifla på att det var ett under, som skett. Icke skulle de fattiga kvinnorna i Diamante kunnat stå stilla, medan fra Felices siffror brände, om de ej bundits af ett under. Det gjorde en stackars människa så gammal och led, detta, att de goda helgonen hjälpte donna Micaela, som ej tyckte om Gaetano. Det pinglade häftigt i dörrklockan, och donna Elisa reste sig af gammal vana.
Ledamöter öppnas, hwilka 876 Den 2Z September. Hga akt behörigen ,'agttaga Banqnens och Rikets rätt och bästa, sanik derefter om förhällak-det med deKa Packlärar till Riksens Ständers kisrm inkomma, titz tuprs. Högloft. Ridderffapet och Adeln ätffildes kk. v till z. lin siäem ?rokoco'Ii 6. 3rlverstcr!ps. Mändagen den 25 September. ?ienum klockan ^ s eftermiddagen. Upplästes Bilagorne till Bewillnings-Utffotkets Betänkande rörande BewissningS - grunderna, innchällande särskilta Ledamöters yttranden, nemligen: Utdrag af Protokollet, hässel hos Riksens Högloft. Ständers Bewillningss Utskott wik) Riksdagen i Stockholm den 25 September 1809. S. O. Herr Grotzhandlarcn Zantesson inlemnade sine under Justeringen af Ut,kottets Betänkande, Förslag till BeMlningSFörordningen och den sä kallade Minimi, Tabellen, gjorde serskilde Anmärkningar, sammanfattade uti följande skrifteliga anförande: EhurC - Den 25 September. - 877 Ehuru attid skiljaktig frän plurakitetens fattade beslut om den sä kallade Minimieller Skydds-Afgiftens bestämniande till Adelar emot hela Bewillnings, behofwct, hvilket tock boide efter min tanka egcntcli, grn, om ej ensamt, utgöras af den behällna inkomsten, hade jag likväl för närwarande inskränkt mitt enskilta omdöme härutinnan, samt under det af mänga andre sä kraftigt äberopade skäl, akt mcthodens nyhet och Sta,ens säkerhet, ehuru i alla fall garanterad, om Utskottets hemställande till Riksens Högloft.
Då delta ärende härstädes till behandling förekom, föreslog jag, alt Art.-Reg:tenas Officers-Corpsers lönebelopp skulle bestämmas i likhet med GardesReg:tenas, och della mitt förslag lyckades tillvinna sig R. o. Ad:ns bifall. Orsaken, hvarföre jag vid samma tillfälle icke uptog frågan om Art:ls Under-Officerares löner, var den, att jag icke kände i hvilket förhållande dessa löner stodo till Under-Officerarnes aflöning vid Gardena. Att R. o. Ad:s beslut i denna fråga sedermera blef R. Sl:rs, derför hade man alt tacka den varma nitälskan för landets försvar och derigenom betryggade ära, som bystes af R. o. A:ds, PresteSfis ledamöter samt af några personer af Borgareoch BondeSl:n, hvilka uti det förstärkta StalsUtsk., dit frågan slutligen kom, röstade för R. o. Ad:s beslut. Då nu motion om förhöjning i Artis Under-Officerares allt för knappa aflöning blifvit inom delta Stånd väckt, anser jag mig icke böra lemna obegagnadt detta tillfälle att hembära motionären uttrycken af min djupa tacksamhet för Den 24 December. lil den varma kärlek, hvarmed han under sitt långa och gagnande lefnadslopp städse omfattat det vapen, som haft den äran att stå under hans befäl. Jag tillåter mig icke något vidare ordande i afseende å den nu väckta motionen, dels emedan jag i allmänhet anser det vara obehöfligl att vid motioners remitterande förorda eller afstyrka desamma, enär de i Utslcn komma att undergå behandling af sakkunnige personer, dels ock emedan jag, hvad denna fråga särskildt beträffar, har mig bekant, att i StatsUtsk, finnas varma vänner af Artillerivapnets bestånd och utveckling; och anser jag mig slutligen böra erkänna det förbiseende af Art:s Under-Officerares behof af ökade löneförmåner, som jag vid förra Riksdagen lät komma mig till last, då jag föreslog den propos., som sedermera blef R. St:rs beslut i frågan. Remitterades till StatsUlsk.