Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ett oeftergifligt vilkor att deruti lyckas, torde få antagas, att penningar icke böra användas för andra behof, än oundvikligen nödvändiga, och såsom grundsats för hvarje ändamålsenlig organisation i och för vinnande af den största möjliga fullkomlighet i en bestämd riktning, torde äfven böra ligga, att man icke sammanblandar hvad som icke, genom sin egen beskaffenhet, eger ett bestämdt sammanhang med hvartannat. På mångslöjdernas bana står i allmänhet svårligen att vinna kraftig utbildning i en gifven riktning, och jag har derföre icke ansett mig kunna underlåta att fästa uppmärksamhet på det i min uppfattning oriktiga sträfvande, som i mera än ett fall gjort sig gällande, att icke göra skillnad mellan den personal, som skall användas på den materiel, som afses för de inre skärgårdarnes och farvattnens försvar, hvilken Komitén funnit sig nödsakad föreslå i flera fall af skiljaktig beskaffenhet från den för det yttre, och, framför allt, uti den öfning som skall bibringas den samma, oaktadt, synnerligen efter sednaste tidens tilldragelser och utveckling af sjöförsvarsmaterielen, väl svårligen torde kunna påstås, att sjömannautbildningen mera nu än förr skulle vara af öfvervägande vigt för landets försvar. O O Jag har också på grund häraf icke kunnat biträda beslutet om Kanoniercorpsens indragning. De hufvudsakliga skäl, som härför blifvit anförda, hafva varit: Att de, som tillhöra densamma, icke erhålla nödig öfning i sjömnnnaarbeten, att kostnaden för corpsens underhåll vore för stor, och att corpsen, som egentligen varit påräknad att, vid infallande krig, lemna till gång på Underofficerare-ämnen att användas på roddkanonbåtarne, skulle, enär beskaffenheten af detta försvar nu mera närmar sig den af det öfriga sjöförsvaret, i samma mån vara mindre behöflig. Till undvikande af mera än ovilkorlig vidlyftighet anhåller jag blott få fråga: Om icke det uteslutande beror på Styrelsen och icke på corpsens organisation att ordna undervisningen inom densamma i öfverensstämmelse med dess uppfattning af det rätta, med hänsyn till den öfning i olika riktningar, som den anser nödig?
Å ena sidan förekommer det visserligen ganska sannolikt, att om alla nu återstående Lån, håde de, som redan äro förfallne, och de öfrige i den ordning, de förfalla, skulle, efter nu gällande Reglemente, infordras, flere Gäldenärer, hvilka icke ega andra penninge-resourser än afkastning af Fastighets-egendom, eller annat Näringsyrke, Lön eller Arhets-förtjenst, komma att försättas uti en sådan förändrad ställning, att de icke skulle magta åstadkomma någon betalning, utöfver hvad som genom utmätningen kunnat erhållas; till stöd för en motsatt tanka, skulle icke utan all anledning också kunna åberopas, att, då vanligen säkerheten för Discont-Lån hvilar blott på personer, både Låntagares och Löftesmäns förmögenhets omständigheter kunna under en längre utrednings-tid förändras, samt genom inträffade dödsfall ett sådant tillstånd, i anseende till en och annan jemväl komma att uppdagas, att de utvägar till penningars anskaffande, som den aflidne i lifstiden kunnat sig bereda, icke mera vore att påräkna, och hvilket, i händelse han varit Låntagare, i sin ordning ii2 Stats-Utskotlets Betänkanden. skulle verka på hans Löftesmäns ställning och Credit. Imedlertid och i händelse Rikets Höglofl. Ständer skalle linna för godt, att bereda Discont-Gäldenärerne något ytterligare rådrum till deras återstående Skulders afbördande, skulle Fullmägtige forsin del anse lämpligast, att det nuvarande Reglementet härvid i allo kommer att tjena till efterrättelse; så alt deruti icke göras andra förändringar, än sådane, som blifva en nödvändig följd af en förlängd utredningstid; och i hvilket hänseende Fullmägtige alltså föreslå: 1:0 Ått Utredningstiden, som nu är bestämd till den r:sta October i8a3, förlänges på tvänne år, att rökna från den i:sta Julii innevarande år. 2:0 Att alla Lån uti f. d.
Éetäiikande, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Östergöthlands Län Botvid Jonssons förslag till vissa föreskrifter■ i afseende på tiden, inom hvilken ransakning öfver häktad person borde företagas m. m. Uti memorial, sorn Hedervärda Bonde-Ståndet, under den 10 sisth Fehr., till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat, har Riksdags-Fullmägtigen Botvid Jonsson från Östergöthland anfört, att den drygare kostnad, Staten nu finge vidkännas af fångars forslande och vård, till större delen härledde sig från brottmålsransakningarnes uteblifvande i rätter tid. Ett äldre Circulaire antydde, att Domaren, efter hos honom gjord anmälan, det någon för brott vore arresterad, borde inom 3 högst 4 dygn, utan större gällande hinder, företaga ransakning; men nu plägade deremot så tillgå, att, sedan det blifvit en vana hos Domare att för urtima Tings utsättande föregifva hinder, berörde anmälan sällan skedde innan den arresterade blifvit afskickad till Länshäktet, der han under 3 å 4 veckors tid inforlifvades med en mängd brottslingar, och finge tillfälle inhemta deras skadliga undervisning. Följderne häraf voro: bland annat, att, ehuiu han vid arresteringen erkänt brottet, han likväl förnekade detsamma* inför Rätta; att da 6 Log-\Jtskott cts Bet.
Betänkanden, 909 Arbetsfolk lika med dem i Städerne och pl Landet, der Qvarnarne äro belägne. §. 6. Bevillning af Capitaler, Vinstmedel, samt äti skillige Societeter, Cassör och Verk m. m, I Mom. Då af Fastigheter , efter deras värde, samt af Handel» Näring och Rörelse, efter inkomsten , Bevillning utgår u?an allt afdrag för gäld , så komma icke de intecknade och i Rörelse instuckne Capitaler, såsom enligt ofvanberörde grund redan till Bevillning beskattade, att i sådant afseende serskildt upptagas. Som likväl Låntagaren endast förskottsvis erlägger den Bevillning , hvilken för utlänte medel belöper , vare det, så vida den utfäste Räntan uppgår till Sex procent, hans ovilkorga rätt» att detta förskott af Långifvaren återfå, på det sätt , att Fern procent afdrages å all Ränta , som till Sex för hundrade är bestämd. Låntagaren åtnjute detta afdrag vid hvarje Räntebetalning, och gifve han derpå qvitto. Gitter ej Långifvaren med sådant quitto eller annat laga bevis styrka, att Bevillningsafdrag vid hvarje RänteLiqvid , Låntagaren verkligen till godo kommit, åge då den sednare vid slutkiga liqviden för Lånet, föra honom det t.ill last, för alla de år, det icke, enligt qvitto eller bevis, förut fått åtnjutas; vare ock Låntagaren i detta fall beiättigad till laga ränta för beloppet af hvarje års afdrag» från den tid, då det lätteligen hart honom till godo räknas. jlo Bevillning^JJtsk. Bttankanden. Domare och Executorer åligger, atf, då Rättegång eller Lagsökning uppstår, ställa sig stadgandet härom till noga efterrättelse 5 och må Dom eller U slag icke utfärdas, förr än säker upplysning om verkställigheten af föregående Moment blifvit inhemtad Utsökes åter fordran i Concours, åligger det Borgenär, att under den i öfrigt stadgade Edgång, jemväl inbegripa, att de Qvitterade BevillningsAfdragen af Gäldenär fulleligen fått åtnjutas. Vägrar
Uti den härom gjorda framställning har Regements-chefen, jemte erinran derom, att anslagen för rekryteringen och sjukvården icke undergått någon förändring sedan år 1816, såsom skäl till den af passevolantörerne sökta förhöjning deruti, anfört, att rekryteringen under sednare åren försvårats i samma mån, som tjenstehjonsoch arbetslöner blifvit uppdrifna, samt hågen för utvandring hos den arbetande klassen tilltagit, och att prisen på medikamenter med hvad mera till sjukvården hörer, sedan förenämnde tid i hög grad stegrats, hvadan Regements-chefen, jemväl med afseende derå, att förmånen af tillökning i rekryteringsanslaget egentligen kommer manskapet till godo, i underdånighet föreslagit, att Eders Kongl. Maj:t i Nåder täcktes bevilja en förhöjning, att utgå från och med nästa statsreglering, A rekryteringspenningarne från nu utfallande 3 R:dr 73 öre Riksmynt till det belopp, som öfriga värfvade Garnisons-regementer nu innehafva, eller 7 R:dr 30 öre s. m., samt å medikamentspenningarne för manskap från 1 R:dr till 2 R;dr och för hästarne från 50 öre till 75 öre R:mt. Beträffande fourageringspenningarne för officershästarne, har Regements-chefen, med åberopande af föreskriften uti 3 525 R:dr R:mt. 300 » » 600 » » 300 » 730 » » 800 » n 600 » )) 60 » )> 30 » » Bil. M 5 lill Knnyl. Maj.l» Nåd Prop. M i, om Statsverket 1856. I!» § af det för Regementet gällande Passevolans-kontrakt, i underdånighet hemställt, atl dessa måtte förhöjas lill enahanda belopp, som genom Kongl. Brefvet af den I Juli innevarande år blifvit för nummerhästarne faslstäldt.
Län bör uti Riksens Ständers Vängne för Riksgälds-Contoirets räkning insätta Läne-Capitalet, Banco-Attesten upwises och aflemnas i Kongl. Stats-Contoiret och sä wäl der som r Riksgälds - Contoiret bokföres hans fordran af honom sjelf eller desi laga ombud med egen handteckning. Nägon Obligation pä den längifne Summan utfärdas icke, utan meddelas tzängifwaren til bewis öfwep hans fordran - Den 15 Augusts. 1015 dratt en Qvittence-bok, deruti hans namn och Lane Summa äro uptagne, och hwaruti den ärliga Räntan sedermera bör wid utbetalningen af wederbörande antecknas, til hwilken anda den ock altid wid Nänte-uttagningen bör medhaswas. Til deste Län böra aldrig fordrmgar för försträckte waror eller lewerantser fä emottagas eller anwändas, utan endast reda penningar. Wilkoren härwid böra blifwa, at Länet aldrig kan af Längifwaren eller hans rätts innehafware uppsägas eller äterfvrdraö, men wal af honom til andre, en eller flere, antingen hel och hällen eller ock i smärre poster, dock icke under ioo:de och jemna 5o-tal R dr, transfereras eller öfwerlätas, allenast sädant sker ä behörigt ställe, der Länet är bokfördt; Kronan likwäl den rätt förbehällen, at, om hon fä för godt finner, upsäga Länet til Återbetalning, hwilketdck bör ffe 6 mänader förut. Til Längifwarens Hypotheque eller säkerhet för Räntans utbekommande, bör en wist Ränta af Kronans Intrader pantförskrifwas, hwilken aldrig fär pä annat ställe hypothiceras eller til andre ändamäl pantförskrifwas, innan Capitalet är Länqifwar. ne äterbetalt, eller ock ett annat fullgiltigt hypothegue warder satt istället, til Längifwarens säkerhet.
A dessa afgifter, hvaraf ersättningar utbetalts för de genom förluster af dylika bref mistade penningar, uppgående till belopp, år 1852: af 3,784 E:dr 39 sk. 9 rst. och år 1853 af 5,782 R:dr 15 sk. 3 rst., hafva betydliga behållningar uppstått, hvilka år från år tillväxt, så att, då dessa behållningar vid 1852 års början utgjorde 45,561 R:dr 7 sk. 10 rst, desamma uppgingo vid 1853 års ingång till 69,688 E:dr 26 sk. 1 rst, och vid samma års slut till 94,765 R;dr 30 sk. I betraktande af dehär ofvan nämnda, ofta förekommande, post-röfverierna, hemställa Revisorerne, att de å ifrågavarande afgifter uppkommande öfverskott, för så vidt de anses icke behöfva för blifvande ersättningar reserveras, må användas till post-transporternas betryggande. § 4. Vid anställd inventering befunnos Kongl. Post-verkets säkerhetshandlingar, bestående af räntebärande obligationer till belopp af 281,000 R:dr, i god ordning. Sundhets-kollegium. Räkenskaperna, uti hvilka redovisning jemväl lemnäs för anslagen till Carolinska Medico kirurgiska och Pharmaceutiska Instituten samt Veterinär-inrättningen i Stockholm, hafva i Kongl. Kammar-rätten blifvit för båda revisions-åren granskade utan anmärkning. De utvisa följande förhållande: Debet. Uppbörd: — Apothekare-societetens bidrag till Pharmaceutiska Institutet 1,000: 1,000: Af studerande vid sistnämnde Institut erlagda afgifter 241: 32. — 94: Värdet af tillkomna inventarier . 484: 8. — 285: 5. 8. Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Kongl. Kongl. Sundhets-kollegium, redovisat: Balans till påföljande året:
Den 26 October f. ra. ständigbet öfverflödig, med föresats att hemta skäl för beslut, blott ifrån förhållanden i detta ämne vid 1812 års Riksdag, oell att sträcka hemmansägarnes betungande längre, än sorn då beslutades. Utskottens pleni-protoeoll förtjenar äfven uppmärksamhet. Det innehåller, utan att upptaga något namn på närvarande Ledamöter, någon annan discussion, än blott om ordningen, hvaruti hemställanden i Betänkandet borde pröfvas, att nemligen votering anstäldes, om Beredningens förslag till Betänkande skulle i sin helhet antagas eller punkte vis pröfvas, ehuru flere Ledamöter, efter berättelse, anmält sig att tala, som väl icke upptagas i protocollet, men styrkes deraf, att, sedan voteringen bifallit antagande af Beredningens förslag i sin helhet, femton Ledamöter deremot sig reserverat, hvilkas namn endast finnas i protocollet, och för öfrigt inga. Jag har väl under förra regeringssätt måst underkasta mig såkallade coups d’authorite, sorn likväl emanerat ifrån högsta myndigheten, men jag har icke trott att i vårt constitutionella samhällsskick det skulle vara en underordnad myndighet, ett Utskott tillåtit att genom votering hindra pröfningen af så stor angelägenhet, som ifrågavarande, hvartill hvar och en äger rätt, och som ärendets beskaffenhet samt allmän och enskilt rätt påkallat.
Om vid ett sådant tillfälle en väl ordnad stor flotta, som ej af fienden är rätt väl bevakad, eller som ändå kan finna tillfälle att utgå, hvaruppå sjökrigens historia ofta hafva visat exempel; om, säger jag, en sådan flotta utlopp från Carlskrona, för att öfverfalla fienden, der den fästat sig vid kristen, samt denna flotta vid tillfallet vore understödd af i närheten varande roddvapen ; och om vid ett sådant tillfälle man i döden omfamnade sin fiende för alt med honom sprängas i luften, eller sjunka — om, med ettord, man med måhända hela denna flottas förstöring förstör fienden och dess magaziner, samt derigenom åstadkommer tidsutdrägt: så är fäderneslandet räddadt; ty den som vinner tiden vinner allt, och ett ädelt folk, som med vanligt allvar beredt sina stridskrafter samt ej skyr att uppoffra allt i striden emot utländskt förtryck, skall ej af Europas nationer lemnäs till pris åt förstörelsen. Tusende kanonslupar skulle ej kunna hindra en sådan landstigning, utan detta kan endast åstadkommas förmedelst en flotta i öppna sjön. En flotta af linieskepp är således vid eli sådant tillfälle oumbärlig. Till bevisningen om nödvändigheten för Sverige att äga en flotta, sorn lill en del utgöres af linieskepp, hörer äfven alt påminna derom, att Sverige äger en betydlig activ bandel. Endast för kustfarten inom landet användes år 1838 ett antal af 1,016 fartyg om 21,855 lästers drägtighet, med hvilka rörelsen så mångfalldigades, att sammanlagda antalet af inkommande och utgående fartyg blifvit uppgifvet vara 13,361 stycken med tillsammans 23i,i54 lästers drägt. Beloppet af de varuvärden, som dessa fartyg medfört, är ej bekant, men man kan utan svårighet sluta till detsammas betydlighet.
Då kännedom om fäderneslandets lokal och beskaffenhet är av största vikt i militärt hänseende har fältmätnings korpsen med största drift fortsatt. Rekognoseringsarbeten till grund för Svenska kartverkets triangelmätning är klar utmed Västra kusten till Norge och på flera andra platser i riket. För sjöfartens säkerhet har sjöar blivit mätta, renritade och plancher redan lämnat kopparpressen. Då allmogen blivit besvärade med transporter av kronans persedlar under tider då väglaget varit svårt och allmogen själva behövt sina hästar, har beslutats att dessa persedlar skall föras sjövägen eller på vintervägar och endast då det inte kan undvikas med hjuldon. Det är tillfredsställande att pensioner för blesserade krigsmän eller de som tagit avsked efter lång tjänst och änkor och omyndiga barn kunnat höjas. Ulriksdals slott har upplåtits till inrättning för invalidiserade krigsmän som är prydda med blessyrer och de som inte kan återvända till sina hemsocknar för att få vård av anhöriga. Även sjöförsvaret har blivit uppmärksammat av Kongl Maj: t. Linjeskeppet Konung Carl XIII om 84 kanoner har blivit fullbordat, kopparbeklätt och armerat. Linjeskeppet Konung Carl XIV om 84 kanoner är klart till mer än hälften och bestyckningen anskaffad. Linjeskeppet Kronprins Oscar är uppsatt på stapel och mycket medhunnet. Flera fregatter nybyggs. För att bereda befäl och manskap övning och att samtidigt förekomma lurendrejerier och tullförsnillningar har flera sjöexpeditioner blivit verkställda. För att få reda på ekskogarnas nuvarande beskaffenhet har generalbesiktning ägt rum i södra och östra provinserna. Stora summor har gått ur landet för att köpa ekvirke till flottans behov. För att stimulera inhemsk ekskog har priset höjts på ekvirke som fälls för kronans räkning. Lotsverksamheten har setts över. Lotsar har tillsatts i Mälaren. Två nya stenkolsfyrar har byggts dels på rikets östra kust och dels på den västra. Statsverkets inkomster har överskjutit den summa som beräknades i riksstaten med 537.801 riksdaler 31 skilling 10 runstycken och avlämnats till riksgäldskontoret. Även tull inkomsterna har överstigit vad man beräknat. Ändå har tullen för utländska spannmål satts så hög att ingen inkommit i landet.
A) Tullmedel, hvilka 1863 beräknats till brutto 13,500,000 R:dr och utgjort 1861 R:dr 15,354,076: — 1862 14,309,786: — 1863 15,364,713: _ 1864 13,861,860: — samt nu ansetts kunna upptagas till 14,000,000: — B) Postmedel, som 1863 antagits till 1,500,000 R:dr, men då de utgjort 1861 R:dr 1,675,446: — 1862 1,953,949: — 1863 2,128,820: — nu beräknats komma att lemna 1,900,000: — C) Stämpelpappersmedel, som uppskattats 1863 till 1,200,000 R:dr men åren 1861 — 1863 i medeltal uppgått till 1,699,713 R:dr och derföre nu beräknats till 1,600,000: — D) Bränvinsafgiften, 1863 upptagen till brutto 8,400,000 R:dr men nu beräknad till åtminstone 8,700,000: — Summa R:mt R:dr 26,200,000: — Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 5 Enligt den af Statskontoret sålunda uppgjorda beräkning skulle alltså under nästa Statsregleringsperiod Statsverkets årliga ordinarie och extra ordinarie inkomster tillsammans komma att utgöra R:dr Rimt 35,277,735. Efter anmälan häraf yttrade Herr Departements-chefen: »Vid denna Statskontorets beräkning anser jag mig böra i underdånighet göra följande anmärkningar: a) Derest Eders Kongl. Maj:t skulle finna för godt i nåder förordna, att de till Chefslönen vid f. d.
A Kafveltorpsfältet synes visserligen malmen i 2 förut hoppgifvande grufvor vara utgången, men i en ny, Ängsgrufvan, är deremot en stor och särdeles vacker malm blottad. Uti Håkansbodafältet, som några år lernnat ringa malm mot gråberget, hafva nya tillgångar yppats; enahanda förhållande äger ock rum vid Mårdshyttefältet, hvarest malmen dock är mycket svag. Bergmästaredistriktet har kopparmalm brutits endast i Läggesta grufva i Askersunds socken år 1857, då der uppfordrades 1,500 Sk® T.V., och vid Wena i Hammars socken år 1857, då 618 Sk® T.V. erhöllos, samt år 1860, då malrnvinsten utgjorde 1,224 Sk®. Någon brytning af koboltmalm å Wenafältet under den tid berättelsen omfattar är icke uppgifven; men deremot har brytning af zinkmalmer i södra delen af länet betydligt tilltagit och lemnat tillfälle till god arbetsförtjenst åt befolkningen derstädes. Dessa inom Lerbäcks och Hammars socknar å Isåsens samt öfra och Nedra Knalla hemmans mark befintliga malmer hafva väl varit länge kända och äfven föremål för arbete, men först med året 1857, då Belgiska bolaget La Vieille Montagne, blef ägare till de förnämsta grufvorna, kan man säga, att en verklig grufverörelse här börjat. Detta bolag, som under de sista åren byggt jernväg o af 1» mils längd från grufvorna till Åmmeberg vid sjön Wettern, har nemligen å nyssnämnde ställe efter en storartad plan uppfört verkstäder för malmens bokning och vaskning. Så länge dessa byggnader icke varit färdiga, hafva dock vid grufvorna blott förberedande arbeten skett. Sålunda har under år 1860 zinkmalmuppfordringen utgjort endast 4,720 Sk® T.Y. I samma trakt hafva under de sista åren äfven några zinkmalmsgrufvor blifvit upptagne af ett Svenskt bolag, som dock ännu ej verkställt annat, än såkallade försöksarbeten till malmlagrets närmare undersökning.
I fall denna fråga bör återremitteras, för att längre fram, i sammanhang med 91 § afhandlas, så anser jag, att en återremiss af sjelfva hufvud-§, i ani. af hvilken Hr Geijerstam väckt sitt förslag, är nödvändig. Gr. Lagerbjelke: Den nu gällande Bevilln.Förordms första § lyder sålunda: l:o Personlig skyddsafgift erlägges af alla i mantalslängd skattskrifne personer inom nedannämnde åldrar, utan afseende på stånd och förmögenhet, nemligen: Af hvarje mansperson från och med fyllda 18 till, och med fyllda 60 år 40 öre. Af hvarje qvinna från och med fyllda 18 till och med fyllda 60 år 20 öre. 2:o Denna afgift fortfar att årligen utgå, äfven efter fyllda 60 år. af alla dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, eller genom undantagsbeting vid afhandliugur om öfverlåtelse af egen - Den 9 Maj f. m. 21 dom, ega 150 rdr rmts årlig inkomst, äfvensom af dem, hvilka efter 2:dra Art. utgöra bevillning för fast egendom af öfver 300 rdr rmts värde.” Sedermera förekommer i forfattms 140 och 141 §§ åtskilliga undantag och lindringar, hvarigenom vissa personer äro befriade från att erlägga bevilln. efter l:sta Art. Utsk:s nu föreslagna 1 § lyder sålunda: ”Utaf hvar och en i mantalslängd upptagen person, som, enligt gällande författningar, skall utgöra mantalspenningar, erlägges personlig skyddsafgift, för man med ... 40 öre och för qvinna med 20 öre.” Skilnaden emellan 1 § i Utsk:s förslag och samma § i Bevilln:sförordn:n är således den, att i Utsk:s förslag yrkas, att alla, som utgöra mantalspenningar, skola erlägga bevilln. efter Usta Art. I nu gällande Bevillmsforordn. deremot utgör åldern ett vilkor för, huruvida Usta Art. Bevilln. skall erläggas.
Och gråa hår mitt andra g ö r En höglärd åkerbrukspatron — Hans plog, hans harf blir slö däraf - H a n vill det ha uppå sin graf, Helst m e d en runeslinga grann, Som skrytsamt tolkar, huru han M e d ära lifvet genomgått. Mitt hela u p p h ö j d plats har fått Och kallar alla kyrktorn bror. H ä r uti rök så mäkta stor Dess litenhet sig sträcker u p p Och sotar kyrkans t u p p. Adota. r a m W.r 1. M e d a. Finnes, o m du det begär, I en fiskredskapsaffär. Dagny Regina Pallin. Under de sista dagarna af maj manad rådde tystnad och stillhet i Högre l&amp;rarinneseminariets och Normalskolans lokal, äfven under lofstnnderna. Och detta var n %got ovanligt, t y den, som eljest under en af skolans lofstunder trädde inom läroverkens portar, möttes af ett nästan bedöfvande sork skratt och prat, sång och munterhet tycktes fylla hela huset. Men nu var det så tyst, så tyst. Man gick på tå och man hviskade, man. stängde hvarje dörr så sakta, och utan att hafva manats af klockans ljud satt man på sin plats. Och om vi frågat den första lilla flicka vi mött, hvarför det var SA tyst, så skulle hon med förundran öfver vår fråga hafva svarat: Fröken Pallin är sjuk. Och om vi stigit e11 trappa högre upp i Seminariets våning, så hade vi snart sett, att sorgen der blifvit bofast gast. Det &amp; r icke fruktan för examen 0c.h. betyg, som blekt de ungas kinder och lockat tårar i SA många ögon - nej från fröken Palliiis sjukrum har det budet kommit, att allt hopp är ute, och derföre har ocksa all glädje flytt sin kos. På morgonen den 28 maj kom budskapet, att under nattens lopp hade den sjuka sakta och stilla förts öfver gränsen in i evighetens land. De yttre dragen af Regina Pallins lefnad kunna tecknas med några få, rader. Hon var till börden värmländska och skulle i år hafva uppiiått en ålder af 66 &amp; r.