Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om en bruksegendom icke kan säljas, för en konkursmassas räkning, måste väl orsaken dertill vara, att fordringsegarne söka, att med alla lofliga medel uppehålla egendomens värde, i förhoppning att derigenom vinna den största möjliga utdelning, hvaraf äter följer att de heldre behålla egendomen i bolag under någon tid, än att på auktion slumpa bort densamma, som man säger. Att många bruksegendomar finnas till salu, är sannt, men det finnes jemväl många jordegendomar till salu, som bäst synes deraf att hos kommissionärer här i Stockholm hela bundtar af beskrifningar finnas på dylika fala egendomar. Skall nu detta anförda skäl gälla för bergsbruken, så måste det äfven gälla för landtegendomarne; och man kan då påstå, att dessa sednare icke kunna bära grundskatterne. Visserligen finnas de, som påstå detta, och vi erinra oss säkert många hurusom en ledamot af detta Stånd, hvars stämma numera icke höres här, omtalat, att ett hemman, jag tror det hette Berga i Sorunda socken, var så hardt beskattadt, att det icke lemnade dess innehafvare annan behållning än att han der blef dåligt född. Men Hrr bruksegare torde ej vilja erkänna den satsen. Jag delar den ej heller, men jemför man jordens beskattning och dess vinst med brukens och deras, faller 394 Den 22 Mars e. m. ej naclidelen på de sednare. Om ock bruksegare icke erhålla större vinst, än att rudematerierna blifva väl betalde så är redan detta en så stor vinst, att de dermed borde luinna vara väl belåtna. Man har anfört, att min reservation vore i flere afseenden oriktig, och att det vore ett misslyckadt försök i Statsekonomien. Två talare hafva fällt dessa artiga yttranden och den ena af dem har såsom prof på sina åsigter uti denna Statsmannavetenskap yttrat att det vore en vinst att taga bort beskattningen, enär Staten icke förlorar mera än 2 i5:del; men bruken vinna en vida större lättnad i sin beskattning. Hvart dylika åsigter föra kan med ett exempel lätt inses. Handels-expediter här i riket betala t. ex. 1,000 R:dr skatt.
Jag hyser den öfvertygelsen, att de anmärkmr som emot markegängslidens ifrägaslällde förflyttning blifvit gjorde skola vinna det afseende de förtjena, så att ingen ändring i detta fall komma att ske, men väl nödiga åtgärder vidtagas för alt bereda säkrare grunder för markegångsprisets bestämmande, utan att likväl ensamt hemta dessa grunder från förhållanden under en från markegåugstiden långt aflägsen tidrymd, hvilket ingalunda utgör rätta sättet att närma sig det mål man söker; och då blir häraf en följd, att förslaget i den nu föredragne punkten kommer att af sig sjelf förfalla. Hr Printzensköld: Lika med komiterade har Ulsk. föreslagit en fullkomlig förändring af nu föreskrifue omröstningssätt vid markegångens bestämmande. 75 § Reg.F:n stadgar, alt de årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade af alla RiksStånd, nämnde på det sätt hvarje Stånd serskildt för sig föreskrifver samt att, hvad desse fastställa, skall tjena lill efterlefnad, såvida ej behörig ändring deruti sökes och vinnes. Denna § synes mig innebära, att det omröstningssätt som, allt sedan grundlagarne stiftades, hos deputerade ägt rum och som är äldre än sjelfva dessa lagar, jemväl fortfarande måste iakttagas intill dess man i den åberopade §:n i Reg.F:n inlagt sådana ordalag, hvarigenom i förevar:de hänseende en förändring kan tillvägabringas. ölen om också förändringen kan, oberoende af grundlagarne ske, så förekommer den mig likväl icke leda till gagn för sjelfva saken utan snarare till motsatsen. Man föreställe sig, hvad som också verkligen kan inträffa, att någon af deputerade genom sjukdom eller annat laga förfall blir förhindrad att vid markegängssätlningen sig infinna. Det är nu af intet inflylande pä prisbestämningen i händelse af olika meningar bland deputerade, emedan omröstning sker ståndsvis, så att flertalet ledamöter af ett Ständ emot det af ett annat icke inverkar på utgången. Införes omröstningen per capita blir deremot förhållandet belt annorlunda.
Denna nedsättning synes väl vara billig och den är icke obetydlig för dessa hemman, då man betänker att det gör nära 4 R:dr rgds på ett svagt hemman i Halland. Hr von Hartmansdorff har äfven nämnt, att roterings-verket skulle kunna rubbas genom denna eftergift och att möjligen hemman i andra län skulle komma och begära samma eftergift, men det torde vara skillnad på en ordinarie rotering, som är tillkommen vid föreg:de Riksdag och helt nyligen börjat utgå, och den rotering, som redan utgått i nära 200 år. Således tror jag denna anmärkn. icke böra något gälla. Den egentliga orsaken hvarföre Halländska utsockne-frälsehemmans-egare fästat sig vid att få betala hälften emot kronohemman är den, att ifrån äldre tider hafva dessa hemman betalt utskrifnings-penningar till hälften emot krono. Då nu den ordinarie rotering tillkommit i st. f. utskrifnings-penningar, så torde 456 Den 23 Mars e. m. också vara billigt, att hemmanen lingö behålla den proportion vid denna roterings utgörande, som förut gällt för utskrifningspenningarne och den ordinarie roteringen således drabba dem endast till hälften emot krono. Det är detta som de nu hafva begärt. Jag anhåller således att R. o. Ad. ville bifalla Betänk. Gr. L ewen haupt: Hr von Hartmansdorff har yttrat, att ntsockne-frälse-hemmanen i Hallands län tagit ifrån Staten 150,000 R:dr deri genom, att. utskrifoings-penningarne icke på längre lid utgått. Jag skulle för min del tro att ett län icke har någon tagerätt. Deremot tror jag att om någon har det så är det Staten. Hade Staten icke funnit skäl att medgifva förhållandet sådant det varit, så hade Staten väl heller icke gjort det. Hr von Hartmansdorff har jemlört den ordinarie roteringen i Småland med den ordinarie roteringen på dessa utsockne-frälse-hemman i Halland. Jag tror icke att denna jemförelse håller stånd. I Halland finnes tvenne olika roteringar. Der finnes en äldre ordinarie rotering, som icke är så låg, som den ordinarie roteringen på utsockne-frälse-hemmanen.
Dessutom sager reglementet i i65 §: ”Sorn förvaltaren der”före ”(för ekvifket)” endast är redogörare, och det icke ’’är under hans förvar, har han för detsamma icke något ”uppbördsmanna-a osvar." Således om resultatet blefve, alt förrådet befanns något mindre eller något större, vore dervid intet att vinhaj men förlusten vore gifven i anseende till de stora invefiteringskostnaderna. Uppbördsmannen är till och med icke närvar., hvarken vid uppläggningen eller vid inventeringen, emedan man ansett ekvirket på varfvet liggå så säkert, att det ej kan komma bort. Dessutom har man under de sednare 20 åren iakttagit en så noggrann hushållning, att en större ekpiece icke får begagnas, utan att depärt.-chefen ser derpå. Jag anhåller derföre vördsamt, ätt R. o. Ad. äfven i delta fall måtte bevilja återréiniss, och hoppas, att Utsk. skall frångå denna ide'e, då det finner, att intet dervid är att vinna, men deremot en stor summä penningar skulle förloras. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid: Emot StatsUtsk:s betänk, i dess helhet har jag icke något synnerligt att anmärka, men jäg kan icke tinderlåtä att fästa uppmärksamhet vid 2!ne yttranden, Sorn förekomma, dels i ingressen, och dels i slutet af detta betänkande. Uti ingressen är antydt, alt StatsUtsk. anser den decharge, som i följd af Const.Utskrs förslag 7 H. 31 Den 27 Maj f. m. vid hvarje riksdag meddelas Statsrådets ledamöter, icke höra lägga hinder i vägen för anmärkntrs framställande vid de räkenskaper, som icke voro granskade i den stund, då dechargen meddeltes. Jag liar intet att anmärka emot denna princip, men jag tror, att i förevar, fall hade StatsUtsk. icke hort förbise ordalydelsen af R. St:s skrifvelse lill K. IYL vid sista riksdag.
Februarii, har, med afseende på hvad K. Seraph.Ordens Gillet i detta ämne anfört, trott sig böra föreslå, att, så snart nu varande arrende at Eskilstuna Kungsladugård upphört, så vida ej annorlunda med arrende-innehafvarne öfverenskomma» kan, Ett Tunneland jord af dess ägor må till Byggnadsplats för Rekarties Häraders Lazareltslnrältning, och så lange den till detta ändamål disponeras, upplåtas, utan ersättning derföre till Staten. Tillstyrkande Utskottet derföre R. St:rs bifall till en sådan upplåtelse, samt alt genom vederbörandes föranstaltande, innan nytt arlende om KungsLadugårdens återstående ägor varder afslutadt, denna, så väl som andre lill serskildta föremål upplåtne delar af Kungsladugården må blifva hvar för sig noga utstakade och beskriftie. Utlåtande i fråga om fortsättning af det arrende Eskilstuna Stad innehar af Eskilstuna KnngsEadugård. (i.-A.) Vällofl. BorgareStåndet har till Utskottet remitterat ett af Herr Pehr Löfvenius afgifvet Memorial, hvaruti blifvit anfördt: huruledes, då med år i832 tilländaginge det arrende af halfva KungsLadugården, sorn den Betan k anden, N:o 164. 25 så kallade gamla Staden Eskilstuna från längre tider tillbaka, emot en Tunna Spannemål af Tunnelandet årligen, hälften Råg och hälften Korn, innehaft, för Borgerskapet äfven i och med detsamma upphörde möjligheten att uthärda skyldigheten att hålla ett i senare tider förökadt antal Hästar till de resandes förskaffande och till Fångskjuts, emedan Staden, i mistning af Kungsladugården, som, till mildring i denna tryckande börda, varit Staden på billigt arrende upplåten, och i saknad af någon i likhet med andra Städer till Staden donerad jord, icke ägde tillgång till någon Äng och Betesmark, derförutan utfodring för Kreaturen, om ej omöjlig, dock i anseende till dyrheten blefve overkställbar.
Utsk. vid dess tillsättning blifvit iklädt egenskapen af Bevillms-, Lago. Ekon.Utsk., men, så vidt mig är bekant, har denna egenskap likväl icke blifvit utsträckt ända derhän, att nämnde Utsk. äfven skulle ingripa i StatsUtsk:s funktioner. Nu veta vi alla, att Bevil!n:sUtsk., i öfverensstämmelse med Riksd.Ordn:ns och Reg.Formrs uttryckliga föreskrifter, behandlar bevllningsfrågor i hela deras vidd, men annat är att yttra sig öfver och föreslå bevillningar, och annat att föreslå huru dessa bevillningar skola användas. Särsk. Utsk. har derföre jemväl efter min åsigt sträckt sina åtgärder utöfver befogenhetens gränser, när delta Utsk. har, på sätt som skett, föreslagit huru bränvinsbränningsoch bränvinsminuterings-afgiften skall fördelas. Skall man betrakta detta såsom en kommunalafgift, så kan jag icke med Gr. Lagerbjelke förena mig i den åsigten, att R. St. äga någon slags befogenhet, att derom besluta. Kommunalafgifterne utgå näral. efter de beslut, som fattas inom hvarje, kommun, och til! det ändamål, som inom kommunen bestämmes af dess medlemmar. Då äro kommunens egna medlemmar både de skattskyldiga och de, som sig beskatta, men att R. St. ingripa i denna beskattningsåtgärd, det är för mig icke bekant genom de föreskrifter, som Grundlagarne innehålla. Det står i Reg.F., att R. St. bibehållas vid deras'urgamla rätt, att sig sjelfre beskatta, vid hvarje Riksdag. Dessa ord måste uttryckligen visa, att det är för Rikets' samfälta gagn, som R. St. skola sig beskatta, men icke för -hvarje särskild kommun inom Riket. Emedlertid har ett beslut jemväl här hos R. o. Ad. blifvit fattadt i denna syftning och man lärer svårligen kunna upprifva detsamma.
För min del måste jag säga, alt jag icke kan ogilla PresleSt:s steg, men jag vill icke ingå i något bedömmande, emedan jag anser, alt ett bedömmande, vare sig af Hr Silfvcrstolpes yttrande eller af PresteShs skrifvelse, icke här vore på sin plats. Hvad först Hr Silfverstolpe rörer, sä är prot. ännu icke jusle radt, vare sig till bifall eller häcklande af del sätt hvarpå han yttrat sig. PrestcSt:s åtgärd äter hörer icke R. o. Ad. till. Huru kan man då yttra sig derom? Jag ber om förlåtelse, att jag åter lager fram den 50 § Riksd.Ordn. och ber ali få läsa den på mitt säll. Den bojar så: ”Hvarje Ståndets ledamot äger rätt att i plenum, stående och från sin plats, till prot. fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma och oni lagligheten af allt, som inom Ståndet sig tilldrager.” Denna sak har icke tilldragit sig inom Ståndet. Således synes det mig som 50 § Riksd.Ordn. icke kan gifva anledn. till denna diseussion. 48 § Riksd.Ordn. har äfven blifvit citerad; grundlagen medgifver visserligen, att ämnen, hvilka icke der finnas specificerade, kunna förekomma hos R. o. Ad. Detta må vara ett sådant. Jag har ingenting deremot, såsom jag förut haft äran säga, alt en ledamot af R. o. Ad. afgifver en förklaring till R. o. Ad:s prot., ehuru jag måste säga, att jag hade trott det vara forinenligare, om denna förklaring hade kommit vid prot:s justering.
Som Stockholms allmänna Barnhus fått sig tillerkändt hela det belopp, hvarmed sagde afgift enligt nu gällande, från oeb med sistlidet års början tillämpade, kortslämpel-författning blifvit förhöjd; så hafva do andelar utaf ifrågavarande afgift, som tillfallit barnhusen eller fattigvårds-inrättningarne samt några andra fromma stiftelser, för sagde år bestigit sig till R:dr 21,943: 14. — för år 1853 uppgingo dessa inrättningars andelar af kort stärr. pel-afgiften till » 6,256: 42. •— och för år 1854 till . » 7,725: *51 — Jtiksgälds-konlorets Berättelse 1856. 87 Efter afdrag af de till nämnde inrättningar och stiftelser verkställda utbetalningar äfvensom bestridda kostnader för spelkort-konvoluter och halleller inanjjfaklur-stämpel-rirnsor, jemte andra med kortstämplingen förenade utgifter, har Riksgälds—kontorets behållna inkomst af kortstämplings-afgiften under åren 1853,1854 och 1855 samt innevarande års förra hälft utgjort 88,085 R:dr 36 sk. 5 r:st. Den för stämpling af tidningar och brochyrer till Riksgälds-konloret influtne afgift har uppgått: år 1853 till R:dr 40,798: 31. 9. 7. och förra hälften af år 1856 » 12,536: 28. 11. varande det minskade afgifts-beloppet under nu pågående och sednast förlidne år en följd af den nedsättning uti denna afgift, som Rikets sist församlade Ständer funno för godt medgifva.
Hon ar blond med glada bl % ögon, blandande hvita tänder och gropar i kinden. Hela lilla inenniskan ser ut som ett vinterny. Af shgariie är Schelper den som tager priset. Hans glansroler äro Der fliegende Hollander, Trompeter von Sakkingen och Hans Sachs i Die Meistersanger. Han ar allas favorit och skördar lager kransar i mängd då han uppträder. Perron har ett vackert yttre, en bedårande baryton, sjunger varmt och innerligt, men spelar utan lif. Greugg har en rullande basstämma som kan försatta berg, en mage lik en bayersk öltunna och ögon som en riddar Blåskagg. Tenoren Laderer ar gammal vorden och rösten betydligt på retur, men han - förstår väl att sköta det lilla han har qvar. Företrädesvis uppföres Wagners operor och en Wagner-afton .ar det ständigt fullt fr %n golf till tak. Ve den som ej ar på sin plats innan ouvertyren begynner eller r i d b gatt upp öfver första akten, han eller bon får d % vackert sta utanför och vänta. Förgafves mutar man vaktmästaren. Den i Tyskland för penningar s i villigt framräckta handen ar har ohjelpligt sluten. Förmodligen hafva de särskildt hög lön, dessa gamla herrar i trekantig hatt, ljusblå rock, knäbyxor och staf i handen. Gifves en icke tysk opera, bör man ej göra sig stora förvantningar, ty utförandet ar d8 på llngt nar ej så omsorgsfullt som annars. Exempelvis Gounods Faust spelas så illa, att främlingar aldrig bry sig om att se den på tysk scen. Detta ar en partiskhet och ensidighet, hvilkeil aldrig borde komma en framstående opera till last. 13ramatiska teatern är förträfflig så länge de hålla sig till tragedier, såsom Schillers, Goethes, Shakespeares, eller till rent komiska pjeser. såsom Sabinskornas bortröfvande. Nagon medelväg finnes ej. I en salongspjes rör sig en tysk likaså tungt och ovigt som en elefant eller flodhäst. Hvarje onsdag uppföres nagot klassiskt drama och kostar då ' biljetten endast I mark för de basta platserna.
Emedlertid har linieflottan uppslukat största delen af anslaget till vårt sjöförsvar, oell skärgårdsflottan fått alltför obetydligt, samt nästan ingen öfning i skärgården, som kan kallas exercis; ty nu i 26 år, eller alltsedan sista kriget, hafva endast 1 ä 2 bataljoner jollar varit ute 2 å 3 gånger på några dagar, och sista gången för bela 8 år tillbaka, hvilket är detsamma som intet. Ett sådant förhållande mäste för hvarje fosterlandets vän synas högst anmärkningsvärd!, då armeen hvarje år får öfva sig för 3, 4 å 5oo,ooo r:dr, och de seglande fartygen ofta för 100,000; men det vapen, sorn först behöfves att taga emot fienden, och har så mycket att lära, kan blifva så bortglöradt och till bak alia I let! Rättnu finnas inga officerare qvar af arméens flotta, sotn känner skärgårds-krigssätlet. Hvad är orsaken, att man låter denna för oss vigtiga krigsveltenskap så utdö? Har man redan glömt de tjenster detta vapen gjort? Inser man icke ännu, att skärgårdsförsvaret är för Sverige numera det vigtigaste och enda möjliga på vattnet? eller är det för att linjeskeppen sedan så mycket säkrare skola få lefva, då ingen mera känner eller intresserar sig för de små osynliga kanonsluparna? Våra fiender kunna i sanning icke önska sig bättre! Af nu nämnda orsaker och många flera, som kunde tilläggas, är det verkligen hög tid för oss att vidtaga en k ra fl ig och genomgripande förändring med vårt sjöförsvar, lämpad efter vår local och våra tillgångar, såvida Sverige, i behofvets stund, skall kunna påräkna åsyftad nytta af våra sjövapen, oell våra fiender icke alltför lätt och godtyckligt kunna landstiga och bibehålla sina communicationer hvar de behaga. StatsUtsk. har riktigt insett allt delta, och uti sitt utlåt. ang:de fjerde hufvudtitelns reglering uppgjort ett förslag, sorn jag anser så bra, ändamålsenligt oell patriotiskt, att jag icke kan underlåta att derföre betyga StatsUtskls ledamöter min varma vördnad och högaktning.
Fru ej gittat ådagalägga, det Banco-Styrelsen, i afseende å dess klandrade beslut och vidtagna författning att låta egendomarne å ny BancoAuction försäljas, i någon måtto öfverskridit de uti författningarne stadgade föreskrifters ordalydelse; utan Öfverste-Lieutenanten och hans Fru deremot åsidosatt, hvad lag och dermed förenlig omtanka af dem fordrat, och således miste skylla sig sjelf ve , som sig ej bättre föresett, prof vade Kongl. Maj:t i Nåder rättvist, att, med upphäfvande af Hof-Rättens öfverklagade Dom, ogilla Öfverste-Lieutenantens och hans Frus till Hof-Rälten instämde påstående, i följd hvaraf frågan om återgång af den å fastighetei ne den 3o Juni 1825 hållne auction kom att förfalla. Banco-Utskoltels Utlåtande, AT.o 11. Vid jemförelse emellan det Betänkande, Rikets Ständers Banco-Ulskott vid 1828—i83o årens Riksdag under N:o 71 afgaf öfver en af Herr Gripenstedt vackt motion om ersättning åt Öfverste-Lieutenanten Adlerstam för del lidande, lian på förenämnde sätt fått vidkännas och Utskottets under N:o 87 meddelade ytterligare utlåtande, i anledning af de inom RiksStånden gjorde anmärkningar, finnér man, det Banco-Utskollet, i betra gtande af den nödställda belägenhet, hvaruti Öfverste-Lieutenanten Adlerstams
Landtm, tillkännagaf, alt den dag, då detta mål kunde samtidigt hos alla RiksStm företagas till afgörande, varit föremål för öfverläggning vid Talmännens sednaste sammanträde, samt jemnlikt dervid träffad öfverenskommelse, hemställde att Bivilln:s-Utsk:s nu ånyo bordlagda Betänk, måtte få förekomma nästk:de Onsdag d. 24 dennes samt då uptagas främst på föredragn:s-listan: hvilket bifölls. Föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda Betänkm: JM 27, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af de stadganden, som förbjuda kronans Upbördsmän och Landtmätare att föra annans talan inför rätta; och 7 H. II 162 Den 17 Maj e. m. M 28. i anledn. af väckt motion om förändring af hvad i Lag stadgas, angide domarens rätt till vadepenningar och till andel i vissa böter. Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå begäran af flere ledamöter, Bevilln.Utsk:s d. 6 dennes f. m. på bordet lagde Betänkin. M 11, ang:de den s. k. kurhus-afgiften; och JVs 12, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför. Föredrogs och bifölls Bevilln:sUtsk:s d. 6 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. M 13, ang:de städernes salu-accis. Vid föredragning af Bevilln:sUtsk:s d. 8 dennes på bordet lagda Betänk. M 10, ang:de stämplade pappers-afgiften, hlef detta Betänk, ånyo bordlagdt, uppå derom af flere ledamöter framställd begäran. Vid föredragning af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 13 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. M 87, i anledn. af erhållen återremiss af Betänk. JY2 23, vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut och lades förevar:de Utlåt, till handlingarne.
Stats-kontorets räkenskaper vitsordadt, blifvit till detta embetsverk behörigen levererade, hemställer Utskottet, det Rikets Ständer måtte vid den i ämnet afgifna förklaring låta bero. § 23- 1858 års Rev.-ber. pag. 202. Enligt hvad Revisorerne ytterligare omförmält, upptogs uti 1855 års redogörelse öfver Maria skolas premieoch fattigkassa bland inkomsterna »Nymanska stipendium 8 R:dr», men uti den af Revisorerne granskade räkningen öfver nämnde kassa (för år 1856), hade dessa stipendiimedel icke till redovisning blifvit uppdebiterade. Uti sin i nästföregående § omförmälde förklaring har Rektorn vid nämnde skola upplyst, att förhållandet med detta stipendium, hvilket han benämner det »Nymarckska», vore sådant, att det icke uttoges och utdelades hvarje år, af hvilket skäl detsamma icke blifvit upptaget i räkenskaperna för läseåret 1855—1856; och får Utskottet i anledning häraf hemställa, att vid den afgifna förklaringen mätte få bero. Ultuna Landtbruks-inslitut. § 24. (18S8 års Rev.-ber. pag. 216.)
Dessa oljor, hvarom nu är fråga, begagnas egentligen i och för fabrikerna, och det är med afseende derå, som R. o. Ad. beslutat att nedsätta tullen, i nnledn. hvaraf jag hoppas, att R. o. Ad. äfven här finner skäl att vidblifva sitt beslut och ej antaga inbjudningen. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, instämde med Hr Gripenstedt. R. o. Ad. vidblef sitt fattade beslut och godkände 211 och 212 voter:s-propos:na. Ost. Hr Gripenstedt: Här är frågan att välja emellan R. o. Ad:s och RorgareStis beslut såsom contra-propos.; men R. o. Ad:s beslut har ett bestämdt företräde deruti, att det är enklare och lätlfaltligare, och jag hoppas således, att R. o. Ad. vidhåller sitt beslut och antager voter:s-propos:na. Inbjudningen blef icke antagen, utan godkände R. o. Ad. 213 och 214 voter:s-propos:na. Ostron. Inbjudningen antogs, i följd hvaraf 215 voter:s-propos;n ansågs komma att förfalla. Papp. 216 voter:s-propos:n godkändes. Paraplyer och p a r a so' 11 e r. Utsk:s yttrande äfvensom 217 voter:s-propos:n godkändes. 23o och 231 voter:s-propos:na förbigingos till följd af Ståndets förut fattade beslut; den 232 godkändes. Pennor. Hr von Hartmansdorff: När R. o. Ad:s beslut i detta hänseende är, på sätt Ulsk. yttrat, bättre, så attUtsk. tillstyrker det R. o. Ad:s redaction måtte antagas; så hemställer jag, alt Ståndet, äfven i detta afseende, måtte vidblifva sitt beslut och godkänna voter:s-propos:n. Inbjudningen blef icke antagen, utan godkände R. o. Ad.