Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit sedermera endast tillagt de , med ändamålet af Credit-u pplaget förenlige och af omständigheterne påkallade stadganden , att, då en vara fortullas från Credit-upplaget , Tullen bör erläggas efter de Författningar, hvilka gällde dä samma vara upplades, samt att varor kunna från ett Credit-upplag till ett annat transporteras; men att tiden, inom hvil» ken export eller förtullning bor ske, alltid skall räknas från den dag varan först blef upplagd. Bevillnings-Utskottet har, vid uppgörandet af grunderne för Tull-BeviUningen, noga öfvervägat detta ämne, men icke funnit anledning föreslå annan förändring med Crediiupplaget, än att denna förmon må utsträckas till alla de städer, hvarest uppbörden af Tull-, Convojoch Bak-medel uppgår till 14,001» R:dr; och förenade Utskotten, som anse dö nn gällande stadganden för Credit-upplaget vara BevilliuY.Allm.Besv.o.Oec.Visk, B et. N:o i4. 3g ändamålsenliga ; och att de af Hr Arosenius begärda förändringar och jemkningar i Författningame om Nederlag och Credil-upplag derföre icke böra vidtagas, kunna alitsa icke understödja Moa tinnairens framställning i detta härn* seende 3 och hvad angar det alternativt gjorda yr2 kandet, att, derest Nederlags - Författningen icke komme att undergå en sidan förändring,' Staden Norrköping måtte erhålla en allmän Nederlags*rätt , så få Utskotten åberopa det här ofJ van afgifna yttrande, om begärd rättighet till Nederlag för åtskilliga andre Städer, såsom tillämpligt äfven i fråga om Norrköping, Stockholm den 14 Julii 1829] STOCKHOLM, Blméns och Granbergs Tryckeri, 1839, Hevilla.samt Allm, Eesv.o Oee.-Utsk.Bet. N:ö 15 j i' Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Aug. 1829* Betänkande, angående yrkad högre tull å vissa från Ryssland och Finland inkommande varor.
General-assistans-kontoret, får Stats-Utskottet anmäla, att å förstnämnde stat iakttagits de bland Riksgälds-kontorets pensionärer sedan sistförlidna riksdag inträffade förändringar, och att t. f. Kamereraren vid f. d. Generalassistuns-kontoret G. Grandén, enligt Rikets nu församlade Ständers beslut, blifvit å denna stat uppförd, samt att förhöjningen för den under expektanslönerna för betjeningen vid nämnde kontor inbegripna spanmål blifvit beräknad till det af Rikets Ständer, genom bifallandet af 102 punkten af Utlåtandet JVs 167, bestämda belopp, eller 4 R:dr 89 öre för hvarje turina; och får Utskottet hemställa, att ifrågavarande stater må, på sätt vid föregående riksdagar iakttagits, varda af Rikets Ständer fastställda och utfärdade. Stockholm den 5 Mars 1858. Hill. lill R. Sl. Prot. 1256-ItiSB. 4 Sami. I Afd. 4 liand. 36 Hafi. lill. lill Slnts-Ulskollels MemoriaI 29 i. Förslag till Pensions-stat vid Rikets Ständers Riksgälds-kontor. Riksmynt. R:dr. Ö. Aflidne Notarien Fr. Bergmans omyndiga barn 225 Aflidne Kamreraren L. M. Lundvalls omyndiga barn v n 225 Aflidne t. f. Kommissarien vid Riksgälds-konlorels kredit-sedelverk, Ofver-krigs-kommissarien Fr. Lindsledis 5:ne oförsörjda döllrar, Thilda Carolina, Ebba Maria och Siri Aurora Lindstedt, hvardera 75 R:dr 225 Förre Bokhållaren Johan Erik Lindberg 660 66 Aflidne Revisorn A. L.
Jag tillstår att jag oberedd yttrat mig i denna fråga, och att jag ej nog fullständigt kan afhandla ämnet; mea jag vågar dock tro, att om man befordrade en ändamålsenlig praktisk undervisning i de angelägenheter, sorn kunde verka till de ringare classernes välstånd; om man tillät dem, att fritt slöjda, arbeta och förkofra sig; om man icke tvingade dem ifrån alla andra nöjen, på deras lediga stunder, än just sådane, som krogen endast erbjuder; om man ifrån barndomen höll sträng vård öfver Tjenstefolks, Torpares och deyas barns renlighet, m. m. 2 H. 21 Den 4 December e. m. sorn andre, bättre än jag, torde kunna föreslå, skulle, såsom jag förmodar, långt förr dryck enskapen utrotas, helst en ökad skatt på varan skall i allt motverka, i stället att befordra, ändamålet. Friherre Cederström, Jacob: Jag har här afhört åtskilliga ekonomiska paradoxer. Man säger: alt taxera Brån vins-tillverkningen efter pannornas rymd vöre, att alldeles icke taxera pannorna o. s. v. I allmänhet gäller den grundsatts, alt i den män en näring förbättras, i samma män bör den bidraga till Staten, det må föröfrigt vara alldeles likgiltigt, örn denna näring kallas bränvins-tillverkning, eller något annat. Men bär ar nu fråga om, huru tillverkningen skall lämpligast kunna contrcdleras; jag anser ej beskattningen af pannor vara tjenlig, men deremot af mäskkar och andra kar för bränningen mera ledande till ändamålet. Om man noga beräknar den lid, sorn åtgår för rriäskningen, samt har kannerymden på karen stämplad till sitt fulla belopp, blir delta vida säkrare, än att beskatta pannorna. Man skulle på det nu föreslagne sätt naturligtvis skatta efter hvad man kunde bränna. Jag anhåller, att BevillningsUtskottet vid målets beredande ville taga de nu anförde omständigheter i betraktande. Friherre Ridderstolpe, Fredrik: Då Herr Montgommerie gjorde sin Motion, kun - Den 4 De cera ber e. m. 3a3 de jag ej undgå att gifva hyllning åt lians vackra afsigter, men ansåg mig ej böra dela hans förtroende till verkställigheten deraf.
Varder tillverkare genom vådeld eller annan olyckshändelse urståndsatt att anmäld bränvinstillverkning utöfva eller fortsätta, eger han tillgodonjuta afkortning eller återbäring af så stor del af den erlagda afgiften, som motsvarar hvad af den anmälda tillverkningen Samman». Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JVii 2, 3i tillverkningen icke blifvit under terminen afverkadt. Om sådan afkortning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersökuingshandlingar om. olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Konungens Befallningshafvande, som ansökningen pröfvar och sitt beslut Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt underställer. § 26. När bran vinstill verkningen af Kongl. Maj:t inställes under tid, då den enligt denna författning eljest tillåten är, ege tillverkare att återfå den tillverkningsafgift, han för sådan tid förskottsvis erlagt, § 27. Den, som distillering såsom särskild näring enligt g 14 utöfvar, skall, utom den för fabriksrörelse bestämda bevillning, erlägga en afgift, motsvarande det arfvode, som efter § 39 till tillsyningsman utgår. Sistnämnda afgift bör för den anmälda tiden, innan distillering företages, nedsättas i Landtränteriet. Art. Om tillsyn vid bränvinslillverknmg och distillering. § 28. Vid hvarje bränneri skall, då bränvin der tillverkas, eller enligt g 13 distilleras, vara anställd en edsvuren kontrollör, der ej flera sådana bränuerier kunna under uppsigt af en gemensam kontrollör ställas. Denne kontrollör, som antages särskildt för hvarje termin, hvarunder bränvinstillverkning är tillåten, erhåller under tiden af Staten arfvode med minst Fyra R:dr och högst Atta R:dr om dagen, och af bränvinstillverkaren, utan ersättning, kost och ett eget, möbleradt, eldadt och städadt boningsrum å det ställe, der bränvinstiliverkningen eller distilleringen utöfvas. Kontrollör förordnas af Kongl.
Riket torde med visshet kunna påräknas så snart leran, som, i anseende till dess eldfasthet, kan med största fördel till så mångfaldiga economiska behof användas, blifver mera känd; och i hvilket sistnämnde afseende nödige åtgärder redan äro af Directionen vid - Betänkanden, N:o 89. 435 tagne, medelst utstickning af prof äfven till Länder, utom Europa. Uti en bifogad räkning öfver de, i öfverensstämmelse med R. Sttrs vid 1823 års Riksdag gifne föreskrifter, af nya Bolaget bestridde kostnader för nya Grufve-anläggningen vid Ryd och för den eldfasta lerans förädling, upptagas desse kostnader till ett saminanräknadt belopp af 140,272 R:dr 25 sk. t rist. 2:0 Directionens framställde anhållan om verkställighet af 1823 ars St.rs Beslut j i afseende pä den till Interessenterne i gamla Bolaget anordnade Köpeskillingen för Stenkohls-verket j bestående uti Statens fordran lios frami. Hans Excellence m. m. Grefve Ruuths Sterbhus: I afseende härå, anföres uti Berättelsen, huruledes, efter Hr Balds plan och uppgjorde Calcul, skall för sänkningen vid Ryd till nedre Kohl-flötsen, till Ingmachiner, Pumpoch Uppfordringsverk m. m. erfordras en summa af 168,000 R:dr. Hela Actieteckningen bade väl uppgått till 433^ Adier, hvarje hel Actie på 5oo R:dr, samt inbetalnings-beloppet utgjort 137,342 R:dr, häri likväl inberäknadt hvad som för 16^ Adier blifvit erlagdt, utöfver de hittills infordrade 70 proc:t; men som, i anseende till försummad inbetalning, icke mindre än 57!
I anledning af hvad Greive Frölich och Herr Hjerta upplyst kan jag blott tillägga, det jag tror att det icke blott är Sägverksägarés, utan Den 20 Augusti e. nit Sfven skogsägares intresse som afses , då mart vili förekomma skogarnes förstöring, på det vi ej för ögonblickets vinst må bereda oss mångåriga förluster. Herr Cederschjöld". Det är blott i anledning af Herr Hjertås anmärkning som jag får erinra att han citerat Kongl. Maj.'ts tulltaxa af år 1818, men j»g deremot General TullDirectionens kungörelse angående trädvaror af år 1823. Hans Excellence Herr Grefve Mörner s I anledning af Herr Cederschjölds yttrande får jag upplysa att GeneralTullDirectionens kungörelse aldrig kan förändra de varor sorn äro förbudna till utförsel. Det år för de varor sorti äro tillåtne till utförsel, som TullDireetionen skolat hvarje år bestämma en viss utförselafgift. Med hvad som är förbudit , har Directionen ej att göra, och kan ej taga upp sådant. Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom förut gjorde proposition^ att utgående Tullen å Sågblockar och ifrågavarande slags Bjelkar mätte till 200 procent bestäm mas. Ropades starka ja, jemte några Nej. 1 anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Mar fhalkfii förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverrö6tat Nej, pro - j)en 20 Augusti e. hl, 92? positionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Cederschjöld och Friherre Cederjlröm anmälte till Protocoilet deras reservationer etnot Ridderskapets och Adelns beslut. Htrr Grefvin och Landt Mar (hålken hemställde, om någon inkommande Tull å Sågblockaf och Bjelkar under 11 tums fyrkant och ii alnars längd borde bestämmas. Herr Bjerta', Jag tror att inkommande tullen bör vara 5 procent. Friherre Cederström', För min del tror jag att 1 procent vöre tillräckligt.
framtiden gisa a det ali den styrka, som dkt är stickcligk att emottaga. Om således Corporationsns bidragande uti den wittna werlden, utom wid stora och sammansatta arbeten torde wara af föga betydenhet, hemställer jag, om icke en beredning sadan som dcN förestagne stutt? wena öfwcrflödig, om icke d-n möjeligcn stulle kunna blifwa stadlig äfwcn kaN handa igenom missbruk hwil, ka stridande emot afstgtcn med dest inrättning, likwäl r folie af densamma swärligen torde kunna i alla fall förekominas. Lagens och Förfatlningarnes granstning fanste af mstildta sä wat som as en Corps, och skattkista kunstapcr kunna änven af dem samlas, men den cnstiltas ätgärd kan aldrig möjeligen aga det inflytande eller säledeS missbrukas som de framställningar, hwilka kunde göras, afen ig> nom Riksens Ständers wal tillsatt Committöe. Det är i anledning af allt detta som jag anhäller att dessa mira ehuru i hast upgifna twifwclsmäl mätte tillika med Betänkandet fa underkastas Allmänhetens granstning. Herr Vistopen Doctor von ldonsestcin, anförde: Dä hos Högloft. Utstottet till öfwerläggning förekom, huruwida något stadgande borde r Grundlagen insöraS, om den af Herr Riddarehus - Secreterare;: LUverstolpe förcsiagne Lag - och HushällningS-Beredningm, trsddejag mig icke böra tillstyrka densamma. De Den i! April. De betänkligheter, som dä ledde min öfwertygelse hafwa ännu icke blifwit fullkomligen undanröjde.
49* ©en uppråttate SftantalSlångben fFafl å aflrnån ©ocfenflåmma tifl granjFning upplåfaS, ocl; feton ten genom påfFrift of meterborante $»0* flor, efter ten f;anS tjenji förrättar, famt fmånne nårmarante ©ocfne» mån, blifmit antingen tid enligheten met forbåffantet flprFt, efter befun» ne felaftigbefer tia råttelfe anmårFfe, met fina bilagor emottagas of bmarje gårfamlingS spajlor, bmilFet adt tiof ©ocfnenS S3eretningS* £ommittee åfmerlemnas, ott ptterligare granfFas. <!>m BerebniiigSfCommitee tUntet; §• 5°- ©FattjFrifmaren åligger, att fårfatta odf; fia KonungensS3efatrning& ftafmante-, unter loppet af Sfanuarii månat, infänta förflag tia termin ner får 23erebnings.@ommitteerneé inom gågteriet fammantråten, fjmilfa få beflåmmaS, att ©FattjFrifmaren termit Fan mara tifJfldteé, ccl; att fårråttningarne inom Slpril månats utgång må Funna fuUBortaS. i 51. Konungens 33efaflningSfjafmante bejlåmmer , få fort fig gora låter-,» terminerne för 23erebmngS»£ommitteerneS fammantråten, få att te inom - 48 HL $• $• £2—53* f?rr ndmnbe tib md mara flufabe.
Tusende bränvinspanuor under tjugu kannors rymd tillverka ungefär - Bcvilln.- samt Allm. Besv.- och Occon.-Utsh. Utlåtande N.o 5. 25 fär samma qvantum bränvin, som en enda konstpanna, men hvem kan ens påstå att samma nytta i utfordringsväg dermed möjligen kan åstadkommas — den ceconomiska förlusten ligger här i öppen dag. Jag vågar tro, alt ganska få af de tre Ståndens Herrar Ledamöter inom Utskotten ansett mödan värdt undersöka det mindre jordbrukets ställning och behof, och i sådant fall vore det icke utan sin nytta att lyssna till hvad erfarenheten uttalar. Elden iir nyttig och nödvändig under menniskors vård! men huru ryrsl i g är den icke då den ohejdad får rasa ! Konstbrännerien kunna närmast jemföras med vådelden! men jag hoppas, att Riks-Stånden skole förekomma utbrottet, och återföra brån vinsbränningen till nyttig utveckling. Det har inom Utskotten högt blifvit utlaladt, att man mindre fästat sig vid det nyttiga eller skadliga af bränvinsbränningen, än vid en förhöjd Statsinkomst derutaf; j«g kan ingalunda dela denna åsigt, der penningen skattas högre än menniskors belåtenhet och moralite, och öfverlemna!’ helt och hållet äran af dylika grundsatser åt dess uttalare.” 7:0 af Hils Mänsson från Malmöhus Län: ”Sedan jag reserverat mig emot de sammansatta Utskottens förra Betänkande, i fråga om grunderna för bränvinsbränningsbevillningen; så är det med ännu mera skäl, som jag går att anmäla min reservation emot Utskottens sista Utlåtande i ämnet, hvarigenom Utskotten, eller rättare de Ledamöter, som icke ega jord och beskattningen sålunda ej drabbar, uppsatt afgiften ännu högre, och i denna del ålagt jordbruket en beskattning så dryg, alt serdeles den mindre hemmansegaren måste upphöra med idkandet af bränvinsbränningen, åtminstone i loflig väg.
Det borde för öfrigt kunna inses, alt förökandet af Domstolarne — ehvad man vill i hvarje Län förlägga en Hofiätt eller i hvarje Socken en Förliknings-Domstol — skall , oberäknad! alldeles onyttigt förspilde betungande kostnader tor Statsverket , hafva elen vida skadligare verkan , att processerne i oändlighet ökas och processlystnaden underblåses, så länge den skamliga ställningen fortfar, att de Domare , som i första instantien handlägga tvisterna , skola af dem hemta sitt underhåll. Om det först blefve sörjdt derföre, att de, som egna sig åt domarevarf; vet, måste förskaffa sig grundliga insigter, och att de, som bekläda Domareembetet, kunna lefva af den lön Staten dem består , så skulle folket snart afvänjas från rättegångar, hvartill dels egen trätlystnad , dels egennyttiga sakdrifvare uppmana , Underrätterne blifva tillräcklige Förliknings-Domstolar, och — då de flesta mål komma alt der i första och sista instantie afdömas — Rikets äldsta Hofrätt snart förmå uppfylla sin ursprungliga bestämmelse , samt de öfriga Hofrätteme, i stället att ständigt utvidgas, komma på indragningsstaten ; äfvensom Kongl. Majit i sin Högsta Domstol icke skulle blifva besvärad af den mängd tvistande, som nu tränges kring thronen och upptager en tid , som bättre lunde användas på grundlig pröfning af de få yigtiga ärenden, hvilka, i en bau io Lagljiskoivts Be ii nitande N.o 158. tre sakernas ställning, skulle behöfva att till Konungen* granskning hänskjuta». Men utom det att Frirlikriings-Dorr.stolar icke syntes tjenlige till rättegångars minskning, vore deras inrättande äfven fran en annan synpunkt ganska betänkligt. I nu varande ställning , da lagkunskapen tillhör ett serskildt Stånd i samhället , behöfde medborgarne i allmänhet högst ringa kännedom af Lagen. Deraf hade den följd uppkommit, att nästan inga andra af allmogen bemödat sig om någon större insigt i lag och författningar, än de, sorn 3- syfta att i rättegångsväg åtkomma andra men» niskor
«Nej, nej, icke nu, tillåt att jag aflägsnar mig» «Gör icke det, det kunde oroa honom, men skänk oss litet musik.» Hon biföll genast, och Feodor samtalade undertiden sakta med majoren, som med synbart nöje lyssnade på tonerna. När de sedan åto middag i andra rummet, frågade löjtnanten, hvarföre hon ej ville tilltala majoren på fransyska. Hon teg några ögonblick, men sade sedan bestämdt: «Det sker icke, så länge löjtnanten är här. Kanske sedermera; kanhända äfven icke.» Då han deröfver undrade, fortfor hon: «Ni har ju sjelf sagt, att majoren förnekat all kännedom af detta språk, onkel har erfarit detsamma; när vi nu icke känna motiverna till detta handlingssätt, och ingen anledning äga, att derunder tro något mindre godt, så vore det ju odelikat, om jag utan nödtvång, begagnade mig af en upptäckt, omedveten af honom sjelf. Dock min tanke gäller icke för löjtnanten,» tillade hon, liksom af fruktan att förolämpa honom. «Ni kan ju sjelf försöka er lycka. Men han tillstod gerna, att fastän majoren alltid behandlat honom som en vän, han ingalunda tilltrodde sig att utforska något, som denne ville dölja. Senare sutto fruntimren och arbetade vid lilla bordet nära fönstret; löjtnanten föreläste sin vän ur den af honom medförda tidningen «Ryska Invaliden.» Vasilij smög tyst omkring på afstånd, noga iakttagande sin herres minsta vink; den komiskt förnöjda uppsyn, hvarmed han understundom strök sina sträfva mustacher, sade att det var något som gladde den trogna karlen in i själen. Äfven Garçon var beställsam; än satt han framför sin herre med framfötterna på dennes bröst; än visade han Ottilia sin hyllning, liksom glad, att hon nu åter var här inne. Hon lutade sig ned och smekte hunden, men då hon af qvinlig instinkt, utan att lyfta ögonen från sitt arbete, märkte, att hunden sedan erhöll dessa smekningar fördubblade af sin husbonde, upphörde hon alldeles dermed, ehuru Garçon manande lade tassen på hennes knä.
Jag kan hvarken erkänna privatbankssedlarne stå i detta förhållandet till Bankens silfverfond, eller medgifva, att några nya bancosedlar skola slas utan redbar valuta. Det vore stridande emot det beslut R. o. Ad. i dag fattat, ehuru under förbehåll att kunna sedermera yttra sig närmare om saken. I 51 § är sagdt, att icke mer än 20 millioner skola kunna finnas i rörelsen, utan motsvarande valuta. Skulle nu 24 millioner fä finnas, så hade man naturligtvis gått ifrån det förra beslutet, och det af mig befarade närmandet till bankrutt hade icke dröjt ifrån denna riksdagen till den nästkommande, utan samma dag man stadgat grunden, börjar man sjelf afvikelserna derifrån. Sjelfva Hr Rosenblad, som eljest plägar hafva god förtröstan till hvad Banken tål, äfven lian har Den i6 April e. m. 48!) har velat, alt de bancosedlar, som skulle utkomma för privatbankrörelsens öfvertagande, måtte till deras halfva värde motsvaras af redbar valuta; men han härtill fond derföre uppgifvit obligationer ifrån Riksg.cont. Detta är också en högst intressant framställning, ty den visar, att samme ledamot, som nyligen, tillika med pluraliteten af detta Stånd, ansåg obligationer af Riksg.cont. vara alldeles öfverfWdiga för Banken, icke kunnat hålla ut dermed i 3 dagar, förrän lian linner, att Riksg.contis obligationer kunna för Banken vara behöflige och hemställer i följd deraf, att sådane skola användas till Bankens säkerhet för de nya sedlarne. Jag tänker ä min sida, att gjord gerning bäfver ingen återvändo; hvad Ståndet beslutat, måste slä fast, och följaktligen kan man numera icke komma tillbaka till Riksg.cont:s obligationer. Vid sådant förhållande vet jag ingen annan utväg än den Frih. Palmstjerna föreslagit, nemi. att Banken skulle förskaffa sig reel valuta för de nya sedlarne, om det än skedde genom län. Det kan kosta, såsom man anmärkt, — men kostar det något, så smakar det något.
Om nu kärleken är så oumbärlig för själen, som andedrägten för lifvet i allmänhet – men, säger man, det finnes en brottslig kärlek – men, svarar jag, det finnes väl mer än en sådan: t. ex. kärleken till sitt jag, som inplantas i sällskapslifvet, kärleken till äran, stjernor och band, som högmodet ingifver, till ryktbarhet, som herrsklystnaden föder m. fl., höra inför moralens domstol till samma sort af kärlek, som den man kommit öfverens om att inbegripa under namn af brottslig kärlek. Om nu kärleken, frågar man, är en moralisk kraft i menniskohjertat? så måste man väl kunna tala om, utforska och analysera den, utan att derigenom stöta den moraliska känslan, om det äfven är så, att denna själskraft omsider kommer att begagnas, till allt hvad den kan vara för mensklighetens väl, i en obekant framtid, (såsom vår tid begagnar eldens kraft, i den materiella verlden förvånande, annorlunda än förflutna tider,) och om allt ifrån Adams tid, menniskan måste äta af kunskapens träd, för att kunna skilja på ondt och godt – då måste det icke ligga något skadligt i beskrifningen på denna hjertats medfödda passion, så snart den framställes såsom en kraft, äfven om den tagit en förvänd rigtning, emedan den lär oss: att vi äro af skaparen utrustade med en oändlig inre magt, en moralisk, despotiskt regerande magt, som heter kärlek, och hvilken, lika med all annan sådan, kan åstadkomma oändligen mycket godt eller oändligen mycket ondt. Snillet må derföre gerna behandla ämnet, äfven såsom en trasslig härfva, om blott tillika religionen får reda den.
P. Ui Huldberg« L. S. L. S. N:o 45 för Skennige^ N{o 46 för Lidköping, S. M. T. Cederborg. f. G. Arvidsson. L. S. L. S. N:o 4f för Öregrund, N:o 48 för Södertelje, i Eric Bolin. P. U. Huldberg. L. S. L. S. N:o 49 för Norrtelje, N:o 50 för Hedemora, Eric Bolin. Carl Fr. Norström L. S. L. S. N:o 51 för Lindesberg, N:o 52 för Nora, iCarl Fr. Norström. Carl Fr. Norström L. S. L. S. N:o 53 för Ekesjö, N;o 54 för Uddevalla P. Lindqvist. M. Bagge, L. S, L. S. 149 N:o 55 för Askersund, P. U. Huldberg L. S. N:o 57 för Hjo. C. G. Arvidsson'. L. S. N;o 59 för Christinehamn, O. Nilsson. L S, N:o 6l för Söderhamn, O. Hambreus. N:o 63 för Piteå. Jonas Ullberg. L. S. N:o 65 för Mariefred. J. H. Ekstrand. L. S N:o 67 för Falköping. J. Hagander, t.. S. N:o 69 för Wimmerby. S. M. T. Cederborg. L. S. N:o 72 för Laholm. C. J. Hammar. L. S. N:o 56 för Ulricehamn, A. Palm. L, S. M:o 58 för Sköfde, J. Hagander. L. S. N:o 60 för Sundsvall. Jonas Ullberg. L. S. N:o 62 för Umeå; H. Bjur L. S, N:o 64 för Luleå, II. Bjur. L. S. N:o 66 för Philipstad. O. Nilsson. L. S. N:o 63 för Alingsås. Carl J. Naudér.