Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att få sitt Kaffe riktigt godt bör man aldrig underlåta att blanda det med Stockholms Kaffe-Aktiebolags berömda Intubikaffe, som af de mest framstående professorer och läkare erkännes, att som tillsats göra kaffet hälsosamt, billigt, drygt och välsmakande och skyddar man sig äfven därigenom mot kaffeförgiftning, som uppstår vid bruk af kaffe enbart. Detta Intubikaffe säljes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer ä 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, Stockholms Kaffe-Aktiebolag, samt dess fabriksmärke med ordet » Patent », ty endast dessa äro verkligt äkta och garanterade att innehålla den hälsosammaste och bästa kaffetillsättning. Prospekter sändas och nya elever mottagas af Cecilia MilOW, Skolans föreståndarinna. Sköfde i april 1899. Referenser: Generalskan Ericson, Friherrinnan Frölich, Fru Augusta Mannerfe Sköfde; Doktorinnan Steinmetz, f. Brummer, Fru Lind af Hageby, Fru Asklund, f. Kuy lenstjerna, Stockholm; Grefvinnan Lewenhaupt, Västerås; Rektor Lagergren, Jönkö Doktor Landelius, Lysekil. Bästa s v e n s k a material. ^ - Ji^fc— Omsorgsfullaste arbete. Försäljning genom HUSQVARNA DEP0TER samt genom de flesta större järnhandlare i Skandinavien och Finland. Priskurant gratis och franko.- O Fru A telierför Damtoiletter RNS Mstockholm, 19 Tunnelgatan 19 rekommenderas i benägen åtanke. Välkänd elegant snitt till moderata priser. Särskild afdelning för beställningar från landsorten, som utföras omsorgsfullt utan profning då ett välsittande lif insändes jämte längdmått på kjolens bak-, sidoch framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaniska byster inköpts, kan hvarje figur på- räkna ett välsittande arbete. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. Telegrafadress ÖRNS, Stockholm. (S. T. Zurichs äldsta Siden-etablissemer.t, grund !.
Är församlingarnas vägran obillig, så finnes äfven deremot correctiv. Jag föreslår derföre: att tjenstehjon med minderåriga barn, antin gen dessa tjenstehjon äro i husbondens bröd eller af honom njuta underhåll-såsom statdrängar eller stattorpare, ej må i församling inflytta, innan församlingen öfver deras inflyttning blifvit, å allmän sockenstämma, hörd; varande det då församlingens rättighet alt deras inflyttning vägra till den påföljd, att personer, som emot sådan vägran i församlingen inflytta, icke må derefter äga, för sig eller barn, någon rätt Den aä April f. m. att församlingens fattigvård anlita, förrän sedan de i tio år varit inom församlingen boende. — Ändamålet är att förekomma, det fattiga personers intagande i församlingarna, med hustru och barn, icke må bero på enskilda hemmansägares godtycke. Medlet härtill vill jag lägga deri, att den inflyttande forst efter viss tid skulle äga rätt till underhåll. Förslaget bar äfven ett annat syftemål, det att, genom en dylik författnings erinran till ungdomen om följderna af förtidiga giftermål, åstadkomma motverkan af det oskick att gifta sig, för att skaffa en hop tiggare till verlden. Jag anhåller om propos. till afslag å 2:dra punkten samt att mitt förslag i stället må antagas. Frih. Cederström: Med den siste talaren instämmer jag i afseende å afslag af 2:dra punkten, men yrkar enahanda åtgärds vidtagande med hans förslag. Jag bekänner, att hans afsigt synes hafva varit att fästa vissa vilkor för församlingarnas skyldighet alt underhålla inflyttande personer, som komma i nöd; men jag frågar: om under den tid, innan hvilkens utgång den behöfvande icke vore berättigad till understöd, han likväl ovilkorligen behöfde sådant, hvem skulle väl då lemna det? Jag finner Frih. Boyes förslag stå i strid med det redan fattade beslutet, ty sedan man föreskrifvit, att beslut om vägrad inflyttning alltid skall underställas landshöfdingen, har man derigenom gifvit en garanti deremot, att icke flera få inflytta tili den eller den församlingen än de, som ordentligen der kunna födas och underhållas. Det är stor skillnad emellan, huruvida föda eller sysselsättning fattas en allmänhet.
JNT:o 150, i anledning af väckte motioner om upphörande af embelsoch tjenstemäns skyldighet att aftjena begrafningshjelp; samt N:o 158, angående prcescriptionstid för liquiderandet af åtskilga i Riksgälds-Contorets räkenskaper balancerade äldre skuldposter. S. D. Yid förnyad föredragning af Statsoell Bevil/nings-Utskoltens den 24 sistlidne Januari på bordet lagda betänkande, N:o 37, i anledning af åtskilliga motioner, dels om stämmoböternas nedsättning och fördelning, dels angående straffböterne för försummad inbetalning af krono-ulskylderna i Stockholms stad, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l S. D. Föredrogos ånyo och bi föllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottejis nedannämnde den 29 sistlidne Januari e. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 42, i anledning af väckt motion om löneförhöjning för Rector vid Hudiksvalls högre lärdomsskola; och Nio 43, i anledning af väckta frågor om förändrad reglering af den Prof,.-Utdrag, den 5 Februari 1845. 621 åtskilliga hemman i Skaraborgs och Elfsborgs Län medgifna rättighet lill mulbete å Kronoparken Edsmären. S. D. Föredrogs ånyo och lacles till handlingarne Statssamt Alimånna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 29 sisllidne Januari e. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 44-, i anledning af gjorda anmärkningar vid betänkandet, N S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskottets den 29 sisllidne Januari e. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 40, i anledning af erhållen åter remiss af Utskottets memorial, N:o 26, angående förändrad reglering af embetsoch tjenstemanna-personalen inom Banken. S. D.
Dessa löner äro, icke blott för det närvar., af vigt för institutets verksamhet, utan torde fastmera på den grund böra afses såsom enda villkoret, på det gymnastik-lärare mätte kunna vid institutet qvarstanna och utbilda sig, vigtig! vid läroplatsernas besättande, icke blott inom sjelfva institutet, ulan ock vid academicrna, der en mot deras vidsträckta lärarekall svarande skicklighet erfordras. Utsk. anser ej Staten böra bekosta aflöning till lärarinnor i fruntimmers-gymnastik, men utvecklar icke vidare grunden för detta afslag. Är det icke af vigt, är icke tiden ännu inne, att den fysiska uppfostran Ufven utsträckes till qyinnan? Är hennes organer utbildade efter en annan naturlag än mannens? Är nu delta sanning, bör ingen kunna anse det vara mindre lämpligt för Staten att bekosta aflöning till lärarinnor i fruntimmers-gymnastik, helst centralläroverket är besökt af nästan ett lika stort antal af båda könen. Dessutom torde en hvar, som har någon kunskap om gymnastik, icke finna olämpligt, alt i denna sak bildas lärarinnor, som kunna efter föreskrift verkställa den manuella behandlingen. Man gör institutet till en ensidig bildningsanstalt, om man löser den sammanlänkande ide'e, som ligger till grund för detsamma. Utsk. anser sig föranlåtet, att, sedan det föreslagit ett ökadt anslag af 2,400 r:dr, taga institutet i stegradt anspråk, och har derföre framställt den fordran, att Stockholms gymnasii-ungdom skall vinna tillfälle att vid institutet kostnadsfritt få begagna pedagogisk gymnastik. Tvifvelsutan upptager institutets nuvar. föreståndare denna fordran med beredvillighet; men är det rätt att, innan man öfvervägt institutets många åligganden, ytterligare pålägga detsamma Ökade göromål, utan alt derföre öka lärare-personalen? Utomdess är institutet endast ett lärarebildande undervisningsverk. Hvad man måhända icke kan undgå att ogilla i Utsk:s utlåt., är den beräkningsgrund, som detsamma antagit för nedsättandet af institutets projecterade stat.
Och detta förslag har, såsom jag är öfvertygad att hvarje förslag mätte komma att göra, fordrat stora upoffringar af R. o. Ad.; men jag är ock öfvertygad derom, att så vida R. o. Ad. anser denna sjelfförsakelse lända till det allmännas hästa, så skall R. o. Ad. icke för upoffringen rygga tillhaka. Känslan för allmänt väl har alltid hittills uti de flesta frågor dikterat R. o. Adis beslut och det är också med denna känsla för allmänt väl, som jag lägger min röst till bifall för det hvilande förslaget. Hr von Hartmansdorff, Aug.i De af detta Stånds ledamöter, som voro tillstädes 1851, när förevarande förslag först kom under öfverläggning, torde erinra sig att jag då klandrade det, men alt jag likväl tillstyrkte dess bordläggning. Det skedde dels derföre att förslaget härrörde från Const.Ulsk. och fördenskuld ansågs måhända af de flesta böra hvila, elium bristfälligt det än måtte vara, dels derföre att det i sig sjelft var mindre farligt och skadligt, än något af de öfriga, som ställdes i fråga. Min tanka var då temligen lösligt framställd, just af det skäl, att jag ansåg förslaget skola falla, antingen della Stånd så ville eller icke. Nu då tiden är inne att slutligen pröfva det, förekommer den betänkligheten, att, såsom de flesta af Ståndets ledamöter torde känna, lärer Bon - Den 15 Februari f. m. 43 deSt. redan, hafva, nästan utan föregående öfverläggning ogillat förslaget. Det har således redan ohjelpligeu fallit kanske äfven i flera Stånd; men jag anser dock icke likgiltigt huru R. o. Ad. derom beslutar. Efter de anföranden, sorn här mot förslaget egt rum, och efter hvad jag ytterligare vill tillägga, hoppas jag det skola blifva otvifvelaktig!, att om Ståndet, såsom jag förmodar, underkänner förslaget, så sker det hvarken af egennytta eller nyck. Men här finnes måhända ledamöter, som tänka och säga, alt när förslaget i alla fall gått un der, så kunde det icke skada om R. o. Ad. åtminstone bifölle det.
Desse medel redovisas af Kamereraren vid första sessionen i hvarje månad. § 21. Sedan inkomne redogörelser blifvit inför Directionen föredragne och uti Protocollet antecknade, öfverlemnas de till Kamererarens handläggning efter de föreskrifter, som Directionen vid hvarje fall pröfvar nödige. 16 Riddarhus-Utskottets Betäukande N :o 12. § 22. Ansökning att emot säkerhet i fast egendom, erhålla lån utur någon af de under Directionens vård ställde Cassör och Fonder, ingifves till Secreteraren, som, efter det ansökningshandlingarne blifvit uti Diarium antecknade, öfverlemnar dem till Kamererarens och Fiscalens åtgärder. Och åligger det Secreteraren att, sedan desse tjenstemäns utlåtanden inkommit, ärendet hos Directionen vid nästa sammankomst föredraga. Finner Directionen, vid skedd föredragning, att så väl behörig säkerhet, enligt Låne-Reglementet, är ställd, som ock att det sökta lånet ej öfverstiger hvad på panten utlånas får, skall lånebeloppet, i händelse af tillgång i Cassan, genast anordnas, men, i annat fall, eger sökanden, att detsamma, i mån af inflytande medel, utbekomma. Handlingar till erhållande af såkallade omsättningslån mot låntagares skuldsedel, försedd med borgen eller hypotek, hvarom handlas i 1 §. Litt. A och B af Låne-Reglementet, inlemnas till Riddarhus-Kamereraren som deröfver förer anteckning och desamma inför Directionen föredrager, i den ordning de inkommit. Då tillgången medgifver, att medel kunna mot stadgad ränta utlånas från de under Directionens inseende ställda Cassör och Fonder, bör Dircetionen vid ansvar iakttaga, att det sker i den ordning och efter den föreskrift, som finnes stadgad i det utfärdade Låne-Reglementet; och ankommer det pä Kamererarens enskilda ansvar, om någon af de i samma Reglemente föreskrifna uppgifter saknas, och på Fiscalens, om den lagliga åtgärd uteblifver honom tillhör att verkställa. § 23.
Slut på för sia af delningen. Den gunst, Hy ltén-Ca vallins åtnjöt på högsta ort, synes ganska snart hafva minskats, och det sades och skrefs tera-ligen allmänt redan i slutet af 1858, att den samma icke var långt ifrån att utbytas i onåd, detta delvis på grund deraf, att affärerna i » verket * som vanligt började komma på obestånd. Tidningarne voro icke sena att omtala förhållandet, öfverdrifva det och gifva sin tillfredstallelse der-öfver tillkänna. Kapten Puff ' uppvaktade i oktober sina läsare med en dramatiserad framställning af ett uppträde på Ulriksdal. Den lustiga artikeln, som till stor del är sammansatt af fyndigt utplockade citat ur Dackefejden, har med sina kostliga noter följande lydelse: * En neger, som mel stor framgåug egnat sig åt den sceniska konsten, och gasterade under Hyltén-Cavallii direktörstid å kongl. ^tern.Början af slutet. Sorgespel. (Teatern föreställer ett audiensrum på ett lactakrtt) Fursten. (Eo kammarherre anmäler till inträde teaterdirektören. Hvad vill den olycksfågeln åter här? Han är efterhisg » ' nare än arfsynden och gör mig med sin teater mer bekynner än alla de öfriga regeringsbestyren tillsammantagna. Dockv Ut honom komma in, han skall få ord och afsked. (Teaterdirektören inträder och kammarherren går. Fursten. Jag läser på din panna dessa ord: mera penningar; de st&amp; der ständigt inristade såsom ett flammande Kainsmftrke. Mes min guldgrufva är tömd, och jag ämnar ej gå omkring ned slagruta för att åt dig npptäcka en ny. Du och din tester in sfisom verldshafvet, det slukar allt och ger ej annat in — mk. Som sagdt, jag kan ej vidare hjelpa dig. Teaterdirektören. » Man kan allt hvad man vill, blott om man vill Det som man kan » 1 Fursten. Dum poesi, stulen ur en åsnas sjelfbekännelser. Men hvar för svarar du aldrig på min ofta upprepade fråga: Hvar har du gjort af teateranslaget?
Utskottet, dervid göra följande anmärkningar: 1:0 det synes mig orri It, att Höglofliga Utskottet frångått den alltid förr iagttagna ordningen vid förbuds borttagande; de för uppskof till 1843 anförde skäl kan jag icke godkänna, ty den tid är redan länge sedan förfluten, som klädes-fabriksidkarne sjelfve en föregående Riksdag föreslogo; 2:0 ogillar jag, att, med undantag af socker och tobak, någon till införsel tillåten vara skall vara belagd med högre införsels-tull, än s5 procent af värdet; 3:o anser jag det orätt, alt den cl assi flca tion icke blifvit följd, som för inkommande varor af Tuli-Comiteen, i dess förslag pag. 11, och för utgående pag. 12, blifvit föreslagen, i hvilket fall tullbestämmelserna på en mängd varor blifvit betydligt olika emot hvad de nu äro; som exempel anför jag: att,då Hampa införes emot en tull af 2 procent, äro de förvåra arbetshus så nödvändiga hampblår belagde med en tuli af 24 procent af värdet; att då böcker, på främmande språk tryckte, inkomma utan tull, de samma, om på Svenska, skola betala 20 procent. Hade på Svenska eftertryckte blifvit till införsel förbudne, så hade dertill varit skäl, nu är det deiemot en orättvisa. Enligt gällande Taxa betalar sprit (för beredning af luktvatten) 8 sk. per kanna i tull — och luktvattnet 28 procent af värdet. Å sprit är nu föreslaget en till En R:dr per kanna förböjd tull, utan att, i enlighet dermed, höja tull värdet och följaktligen tullen å luktvatten. Detta är icke att gynna inhemska tillverkningen. Jag bör också icke förbigå, att artikeln Strumporj andra slag, hvilka hufvudsakligen utgöras af ull och linne, är åsatt en införsels-tull af 1 R:dr 16 sk., då tullvärdet, högre än hvad det verkligen är, icke kunnat upptagas till högre än 2 R:dr 24 sk. per skölp.
Jag trodde att den vidrörde Utskrs utlåt, i dess helhet, det vill säga, att den icke rörde allenast borttagande af orden ”inom sig.” Del är ganska oskyldigt om de stå qvar eller icke; men deremot anser jag proposm böra angå återremiss af betänk., för att få Utsk:s uppmärksamhet fästad på nödvändigheten att göra afseende på R. o. Ad:s yttrade gemensamma tanke i de öfriga delarna. Den 17 Maj. Hr Frill, o. Landtm, yltrade, att då Utsk. framställt en inbjudning till R. o. Ad. ang:de frångående af Ståndets anmärkn. oin uteslutande af orden ”inom sig,” hade Hr Landtm, ansell nödvändigt, att den frågan ensam först afgjordes, hvarför Hr Landtnäs nyss framställda propos. endast innefattat nämnda fråga. Sedan den blifvit afgjord, förekomme derefter den öfriga delen af mein. samt votertsproposma; Hr Landtm, hade icke rätt fattat Hr Rosenblads mening, om den varit att afstå från den begärda voteringen. Hr Rosenblad: För det fall, alt min yttrade mening lian göra sig gällande, har jag ingenting emot att afstå från votering om de oskyldiga orden ”inom sig.” Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Hr Rosenblad afstått från sin begäran om votering, R. o. Ad. behagade finna, alt Ståndet bifallit den af Const.Utsk. gjorda inbjudningen i afseende på orden ”inom sig.” Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Hr Rosenblad ansett, att R. o. Ad. borde yrka, det Const.Utsk. i volertspropostn borde upptaga R. o. Ad:s mening genom införande deruti af orden: ”Ej må någon i sådant val deltaga, sora icke sjelf är valbar;” hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåge denna anmärkn. föranleda till återremiss af Utsk:s föreslagna voter:s-propos:r. Ropades ja och nej.
Och följde Simon Petrus Jesum, och en annar Lärjunge; den samme Lärjungen var känder med öfversta Presten, och gick in med Jesu i öfversta Prestens palats; Men Petrus stod utanför dörrene. Då gick den andre Lärjungen ut, som känder var med öfversta Presten, och talade till dörravårdinnan, och hade Petrum in. Då sade dörravårdinnan till Petrum: Äst icke ock du af denna mansens Lärjungar? Han sade: Jag är det icke. Men drängarna, och tjenarena, som hade gjort en koleld, ty det var kallt, stodo och värmde sig; med dem stod ock Petrus och värmde sig. Då sporde öfverste Presten Jesum om hans Lärjungar, och om hans lärdom. Jesus svarade honom: Jag hafver uppenbarliga talat för verldene; jag hafver alltid lärt i Synagogon, och i templet, der alle Judar komma tillsamman; och hemliga hafver jag intet talat. Hvi spor du mig? Spor dem till, som hört hafva, hvad jag hafver talat till dem; si, de veta hvad jag hafver sagt. När han detta sade, gaf en af tjenarena, som der när stodo, Jesu en kindpust, sägandes: Skall du så svara öfversta Presten? Jesus svarade honom: Hafver jag illa talat, så vittna om ondt; men hafver jag väl talat, hvi slår du mig? Och Hannas hade sändt honom bundnan till öfversta Presten Caiphas. Men Simon Petrus stod och värmde sig. Då sade de till honom: Äst icke ock du af hans Lärjungar? Han nekade, och sade: Jag är det icke. Då sade till honom en af öfversta Prestens tjenare, dens frände, som Petrus hade huggit örat af: Såg icke jag dig med honom i örtagården? Då nekade åter Petrus det; och straxt gol hanen. Då ledde de Jesum ifrå Caiphas inför Rådhuset, och det var om morgonen; och de gingo icke in i Rådhuset, att de icke skulle varda besmittade, utan att de måtte äta Påskalambet. Då gick Pilatus ut till dem, och sade: Hvad klagomål hafven I emot denna mannen?
Menelaos qväst. 1170 Ty blott ett enda mål vi hunne, vore väl, Om oförmodad räddning vederfores oss, Det att ej dö, men döda; se, det önskar jag. Ty det jag önskar, ljufligt är: att ur min mund Förnöja sinnet kostnadsfritt med vingadt prat. 1175 ELEKTRA. Jag, broder, tror mig äfven finna härruti För dig ett räddningsmedel, mig, och Pylades. ORESTES. Du menar visst en guds försyn; hvar finna den? Jag vet att vishet i ditt hjerta innebor. ELEKTRA. Hör mig alltså, och hitåt sänd uppmärksamhet! 1180 ORESTES. Säg ut! Det godas uppsåt har ock sitt behag. ELEKTRA. Du känner dottren utaf Helena; ej sannt? ORESTES. Hermione, uppfostrad af min mor; jag vet. ELEKTRA. Just hon till Klytaimnestras grafvård gången är. ORESTES. I hvad beråd? hvad bygger du derpå för hopp? 1185 ELEKTRA. Hon tömmer gjuteoffer för vår moders skull. ORESTES. Och hvad gemenskap med min räddning har detder? ELEKTRA. Som gisslan tagen henne, när hon kommer dän. ORESTES. Hvad räddningsmedel finns deri väl för oss tre? ELEKTRA. När Helena är dräpt, om Menelaos då 1190 Dig hotar, honom eller mig, som äro ett, Säg, att du ärnar slå Hermione ihjäl, Och draget svärd du höje öfver jungfruns hals. Om nu dig skonar, icke önskande dess död, Drott Menelaos, då han ser sin makas blod, 1195 Låt fadren få behålla jungfruns unge lif! Men om han ej kan styra sinnets häftighet, Och hotar, drabba då med svärdet jungfruns hals! Förty jag menar, fastän först han synes bål, Så hejdar han sitt sinne småningom; han är 1200 Ej modig eller djerf. Och deruti för oss Jag finner räddningsmedlet: nu jag talar ut. ORESTES.
N:o 113; N:o 151, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 68; N:o lös, i anledn. af återremiss af Ulskrs betänk. N:o y4j ang:de köpingsprivilegier för Trelleborgs by; N:o i53, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o 94; SS D t! i) 8 Maj c. m. N:o i54, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o 101; N:o i55, med förslag till satnmaujemkning af RiksSllns skiljaktiga beslut, i anledn. af 6 punkten af betänkma N:is 4i oell 110; N:o 156, i anledn. af återremiss af betänk. N:o 96, i anledn. af motioner oin inskränkning af Jandtmannaseglationen. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Hindrad att öfvervara slutet af f. m:s plenum, får jag nu, efter tagen kännedom af Frih. Ludv. Boyes då afgifna skriftliga yttrande i fråga om Coust.Utsk:s förslag till voter:s-propos:r, anhålla att i prot. måtte antecknas, det jag i ofvannämnda yttrande till alla delar instämmer, samt att jag ej i voteringen deltagit. Upplästes och lades på bordet ett från PresteSt. ankommet prot.utdr. af den 5 dennes, med inbjudning till MedStånden att instämma i PresteSt:s nu fattade beslut, hvarigenom Ståndet, till följe af en inom detsamma gjord framställning, och sedan R. St. instämt uti den af K. M. yttrade åsigt, att Riksarchivets tjenstemannapersonal bör sättas på två afdelningar, en för den ordinarie tjenstgöringen och en för den historiska forskningen, men tillika förklarat frågan om ett tillökadt löneanslag för personalen underordnad den om beredandet af en tjenligare local för Riksarchivet, samt att de ville sitt beslut 0111 begge dessa frågor i ett sammanhang hos K. M. i underd. anmäla, och då numera R.
Ad. vore sammansatt af ledamöter, hvilka så odeladt kunde egna sin tid åt riksdagsmålen, att deras oafbrutna närvaro vid öfveriäggningarna kunde fordras, skulle, om man i allmänhet anser tvingande åtgärder för detta ändamål nyttiga, ett stadgande, att dörrarna genast efter pleni början skulle stängas, för att icke öppnas förrän vid dess slut, i min tanka vara consequentare än alla partiella förändringar och stadganden, som åsyfta samma ändamål. Då jag åter måste anse ändamålet med voteringen vara att utröna pluralitetens mening inom Ståndet, så organiseradt, som det befinnes, samt andra uppropet åsyftar att lemna tillfälle åt de ledamöter, hvilkas andra, lika vigtiga tjenstegöromål fordra deras närvaro på andra ställen, dels att återkomma till voteringen, om de aflägsnat sig före dess början, dels, om de höra till sista bänkarna, att bortgå vid första uppropet för att med betydlig tids besparing kunna passa på vid det andra, får jag reservera mig emot Utskrs beslut att tillstyrka det sistnämndes borttagande. Det skäl, som i min tanka mest talar för denna åtgärd, är, att R. o. Ad:s öfverläggningar vanligen icke medhinnas samtidigt med de öfriga RiksSt., och att således borttagandet af andra uppropet, hvilken i någon mån kunde bidraga dertilll, vore ett billigt afseende mot dessa Stånds interessen. Men då samma billiga afseende å deras sida bör förutsättas på det förhållande, att R. o. Ad:s ledamöter icke genom aflöning hafva samma tillfälle att göra sig fria från andra göromål, torde den tidsvinst, som å endera sidan är i fråga, finnas, billigt vis böra tillkomma R. o. Ad:s ledamöter. Upplysningsvis torde få tilläggas, att då frågan, vidlyftigt ventilerad, vid sista riksdagen förevar, blef andra upp-, ropet med betydlig pluralitet bibehållet. Häruti instämde Hr Gyllenhammar, Axel, Frih* d’Albedyhl C. G., samt Hr Gr. Strömfelt, H. F, Lades på bordet.