Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är kanske grymt af mig att slå mig på att bli slafdrifvare under själfva smekmånaden. Det är väl inte värdt! — Jo, det är det visst! Jag vill gärna läsa korrektur, säg mig bara, hur jag skall göra! — Ingenting annat än att ha ögonen öppna och finna fel. — Det lofvar jag, att jag kan åtaga mig. Och det kunde hon, märkvärdigt väl. Hon blef inom kort en utmärkt korrekturläserska. Men inte endast det! Från den obetydliga, anspråkslöst framställda förmodan, att det vore bättre att utbyta ett ord med ett annat, började hon under renskrifningen och korrektur-läsningen kriticera hela meningar, hela paragrafer. Och på ett annat sätt än första gången: — Hör du Emil, det här tycker jag låter fasligt tungt, den här meningen är ju förfärligt matt, den här biten är så dödande tråkig. Han gaf henne ofta rätt, det gällde i början endast formen, och hon hade goda skolkunskaper, ett medfödt fint språksinne och en ovanligt skarp blick för fel! Och han filade och ändrade på oviktiga bagateller, tills hon förklarade sig belåten. Den »Essay», som utkom under hennes »öfverseende», som Emil skämtande kallade det, var också jämnare, mer vårdad till formen än hans förra arbeten varit. När recensenterna påpekade detta, kände Edith sig mycket förtjust och belåten, och Emil stärktes än mer i sin benägenhet att begagna sig af den goda hjälp han hade så lätt att tillgå, och som lämnades honom så beredvilligt. Han beklagade de af sina gifta vänner, hvilkas hustrur ej hade förmåga eller lust att hjälpa dem, som Edith hade. »Fråga min hustru», brukade han säga, när någon vädjade till hans omdöme, hon har säkrare blick än jag. Själf underställde Emil henne allt, hvad han skref, och djärf af framgången, började hon att jämte formen också kriticera innehållet. Ibland ansåg han hennes anmärkningar befogade och rättade sig efter dem. Hon var nämligen en af dessa kvinnor, som blixtsnabbt komma till en konklusion, utan att göra sig mödan att arbeta sig igenom alla eller ens några led af premisserna. Hon var i detta afseende en typisk representant för den s. k. »specielt kvinliga intelligensen».
Huruvida denna besparing är så stor, att förändringen bör vidtagas, må nu hvar och en med sig sjelf afgöra. — De skäl, som blifvit åberopade mot Utsk:ts framställning, äro hufvudsakligen desamma, som blifvit anförda af Stats-kontoret och Kammar-rätten. Man har först sagt, att skrifkartorna medföra större kontroll; men då den kontroll, som beläggningskartor medföra, anses tillräcklig för sådana på 100 rdr, så bör den val äfven vara stor nog för dem på 25 och 50 öre. Man har äfven sagt, att domarne icke skulle hafva någon skyldighet att bestå papper; men de äro också icke derifrån befriade, ty då skulle ju staten tillhandahålla dem papper äfven för alla sådana handlingar, som icke behöfva karteras. Att papper skulle komma att användas af sämre beskaffenhet, är ett mesquinerie, som jag för min del icke tilltror den Svenske domaren. Den väsendtligaste invändningen gäller det Ökade besväret för domare och öfriga tjenstemän att förse handlingarne med beläggningskartor och makulera dessa. Detta besvär blir dock icke så stort som Gr. Mörner framställt det, ty åtminstone behöfver domaren icke, som han sade, med karta belägga hvarje särskildt ark, utan kan taga en gemensam karta till högre belopp för alla arken sammanräknade. Då jag anser statens vinst icke vara utan betydenhet, och de befarade olägenheterna deremot icke så särdeles stora, anhåller jag om bifall till denna punkt af Betänk:t. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag instämmer h. o. h. i de yttranden, som Gr. Mörner och Frih. Alströmer här afgifvit. Det framställda förslaget är opraktiskt, derföre att det borttager en kontroll, som ganska val behofves. Man har vis - 492 Den 8 April f. m. serligen sagt, att då kontroll kan utöfvas med beläggningskartor af 100 rdrs valör, så bör den äfven kunna ske med sådana af mindre värde; men det är ju naturligt, att uppmärksamheten alltid mycket mera fästes vid kartor af högre värde än vid de mindre.
De kommenderingar af indelta aromen, som hitintills beslridt tjenstgöringen vid Carlsborg, hafva troligen derstädes i afseende på undervisningen varit att anse såsom instruktionskompanier; och jag tror icke alt det är för myckel vågadt, om man föreställer sig, att dessa kommenderingar utur indelta armeen, ganska snart skulle bibringas allt det vetande, som kan fordras af en sappör-corps; och vore det derjemte kanhända icke svårt att utan någon statens kostnad vid våra vanliga vapenöfningar bibringa soldaten vid vår indelta armée de erforderlige sappör-insigterne; och är det på dessa skäl, jag underställer StatsUtsk:s pröfning, huruvida det begärda anslaget för en sappör-corps, icke utan kännbar skada må kunna utslås. Beväringens vapenöfningar intaga i anseende till sin stora syftning eli ganska vigtigt rum inom K. M:s nåd. propos.; men det är egentligen uti den K. propos:n vidfogade försvarsplanen, man påträffar förslaget lill en ny organisation för beväringen. Man finner derutaf, alt för landtförsvarets förstärkning till årlig exersis skulle uttagas endast 11,181 man af den lill exersis skyldige bevärings-klassen för att öfvas under 31 dagar. De kostnader, som hitintills varit nedlagde på bevärings-manskapets exersis, hafva i min tanka endast uppfyllt det inskränkta politiska ändamålet, att i menighetens begrepp underhålla tanken på bevärings-skylcligheten. Om denna bevärings-exersis pågår under 12 eller under 31 dagar, så blifver resultatet troligen alldeles detsamma. Det förutnämde politiska ändamålet, hade sålunda, efter mitt begrepp, lika väl kunnat uppfyllas, genom 4 dagars sammankallande af 24 Den 27 N o v e m b e r manskapet, för att med egna kläder, mera för en syn än för någon nytta, öfvas uti första grnnderne att lära stä och gå; hvar vid en otrolig besparing skulle ägt rum, om man ifrån första början funnit för godt, att sålunda se saken.
Af de afgifter, som i stad inflyta, tillfälle de återstående $ staden, men af dem, sorn från socknar å landet ingå, aflemnas de f i landtränleriet, hvarifrån det för hela länet sammanlagda beloppet genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fördelas på länets samtliga socknar i förhållande till hvarderas folkmängd. Skulle pröfningskomité tillstyrka och Kongl. Maj:t bifalla, ali län för sådant ändamål indelas i distrikt, af hvilka dock hvarldera bör innefatta minst ett fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtna §• emellan dess samtliga socknar. Hvad stad eller socken sålunda till Taller, användes till kommunala behof inom staden eller socknen. I Slockholm tillfälle hela afgiften staden. När enligt § 23 rättighet meddelas till bränvinsutskänkning på passagerarefartyg, skola derför belöpande ulskänkningsafgifter uppbäras i den stad eller kommun, hvarest rederiet har sitt hufvudsäte. § 25- A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbjuden på de ställen, der auktion, marknad, torgdag eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är samt inom £ mil frän samma ställen. Vid annan mönstring, uppbördsstämma, mantalsskrifning, ting eller annan till folksamling föranledande förrättning må ej bränvin försäljas annorlunda, än vid måltider åt spisande gäster. Ej må någon i landsbygd fara med bränvin från by lill by eller från gård till gård, alt dermed köpslaga. § 26. Minuthandel med och utskänkning af bränvin vare, äfven då den för öfrigt medgifven är, i allmänhet icke tillåten sednare å dag än till klockan 10 på aftonen; egande dock vederbörande embetsmyndighet, der särskilda omständigheter föranleda behof af annan tids bestämmande, att derom förordna Skulle anledning förekomma dertill, ali minuthandel med eller utskänkning al bränvin bör förbjudas i stad vid något af de tillfällen, som i § 25 nämnas, eller å landet vid de tillfällen, som i samma paragrafs 2:dra mom. omförmälas, ege vederbörande myndighet jemväl att derom meddela föreskrift.
Äskar någon EgodelningsRättens sammanträde emellan de ordinarie Tingen, må sådant ej vägras, utan varde sammanträdet, genom Ordförandens försorg, ofördröjeligen utsatt. 7:0 I afseende på Måls anhängiggÖrande och behandling vid EgodelningsRätt, gälle samma ordning, som för Enskiftes-ärendernas behandling hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hittills varit stadgad. Besvär öfver Rättens Beslut anföras hos Kongl. Maj:t i Dess JustitiaeRevisions Expedition, och Besvär öfver invändningar i Rättegången må ej annorlunda, än med liufvudsaken fullföljas. 8:0 För sådane sammanträden, hvilka hållas vid ordinarie Tingen niute EgodelningsRättens Ordförande och Ledamöter ingen ersättning af Parterne. Men då 46 LngUtskottets Betänkandet!. Syn på stället måste ske, håfve Ordförande och Ledamöter rätt, att, såsom vid HäradsSyneRätt, uppbära dag-tractamente och ersättning för resekostnad; och vid de urtima sammanträden, hvarom här ofvan i 6:te punclen är nämnd t j gälle hvad om resekostnad och dag-tractamente vid urtima HäradsTing sagdt är. 9:0 För Protocoll och Utslag ege Ordföranden uppbära lösen till lika belopp, som för HäradsRätt finnes stadgadt. 10:0 EgodelningsRättens Ordförande och Ledamöter stånde för tjenstefel till ansvar inför HofRätt, dit äfven EgodelningsRättens Dombok bor, inom den lid och vid det ansvar för IläradsRätts Dombok stadgadt finnes, insändas. Hvilket dock allt till Riksens HöglofL Ständers egen piöfning vördsamt öfverlemnasi Stockholm den i5 November j823j Nio ijåfb Ankom d; 22 Nov; i823; t Riksens Högloft.
I följd häraf kan jag således ej finna annat, än att Utsk. bort tillstyrka, att frågan måtte förfalla; men i det stället har Utsk., sorn, enligt 53 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn., blott äger att utarbeta från R. St:s plena remitterade förslag till lagförändringar, begagnat en af grundlagarna Utsk. ingalunda tiller k änd rättighet att i sammanhang med en K. proposls afstyrkande, utan anledning af någon derom väckt motion, omedelbart afgifva ett helt och hållet nytt lagförslag. Huru den på detta sätt beredda lagstiftningsfråga skall, med Bett 20 Dcceftbcr f. m. 3;7 med iakttagande af stadgade former, kunna slutligen grundlagsenlig! behandlas, om Utskts betänk, godkännes, är det mig icke möjligt att inse. Skall förslaget anses såsom enahanda med den K. propostn, komma R. St. att aflemna sitt svar på rikssalen, hvarefter förslaget blir Jag, oaktadt detsamma strider emot Konungens propos., dels derigenom att det alternativt bibehåller dödsstraffet, och dels derigenom att, då den K. propos:n inskränker den ifrågavar. straffbestämmelsen till lastliga yttranden om Konungens person, utsträcker Utsk:s förslag densamma äfven till sådana yttranden om hans gerningar. Vill man åter föregifva, att förslaget i vanlig ordning tillkommit på grund af de, vid den K. propos:ns remitterande, inom RiksSttn väckta motioner, tror jag mig kunna ådagalägga, alt förhållandet icke är sådant. Betänk, utvisar nemi., att Frih. Boye och Riksdagsm. Ola Jeppson vid berörde tillfälle väl väckt motioner, som sinsemellan voro af enahanda syftning, eller att Utsk. måtte föreslå de ändringar i andra lagens rum, som kunde finnas nödiga i följd af den K. propostns antagande; men härigenom kunde dock frågan om någon annan förändring i 5 cap. j § Missg.btn, än den K.
Sist, men icke minst, måste hon visa Adam ett gladt ansikte, när han kom hem, ty, som vi veta, var han dels rätt benägen att skylla alla ledsamheter på henne, dels hade han ju god reda på, att han fått henne till » ena hjälp ». Och om allt detta i den förhistoriska tiden var kvinnligt nog, så är det minsann icke ett grand lättare i våra tider med dess komplicerade kulturförhållanden. Och det fordras icke så dålig » ryggrad », som en och annan synes föreställa sig, för att bära den dagliga bördan af de dagliga göromålen inomhus, barnens uppfostran och tillsyn, ordningen i hemmet, tjänares slarf och uppstudsighet, mannens ofta ömtåliga och retliga lynne och med allt detta ändock behöfva med träget arbete bidraga till husets underhåll och förkofran. Men det var måhända ej heller detta förkastelsedomen gällde. Det var blott den Eva, som ej funnit, som kanske aldrig finner Bin Adam, utan måste » grafva » själf för att få det korn, som fordras till hennes dagliga bröd, det var kanske hon, som icke hade den sega uthålligheten i arbetet. Möjligt. Men hvaraf kommer det då, att kvinnorna blifva antagna till sådant arbete, j a, till och med föredragas framför männen? Icke kan det vara endast för den ringare lönens skull, ty då borde aldrig viktigare befattningar, såsom i banker och allmänna kassor, blifva dem anförtrodda. Till sådant arbete kan man väl ej gärna för billighetens skull nöja sig med underhaltigt arbete. I åtskilliga embetsverk, såsom exempelvis posten, där visserligen noggrant följes den grundsats att största sparsamhet bör iakttagas, äfven där äro män och kvinnor likställda — nämligen lika aflönade med alldeles samma arbetstid. V i d efterfrå- gan kan en och hvar där göra sig underrättad om, huruvida någon annan skillnad i arbete och punktlighet där förekommer än den, att somliga män och somliga kvinnor äro fullkomligt ordentliga, arbetsamma och plikttrogna, somliga mindre, somliga icke alls, och att öfverhufvud taget denna klassificering utfaller snarare till kvinnornas förmån än tvärtom. Gå vi till banker och handelskontor, se vi kvinnor äfven där, och helt säkert få vi äfven där samma svar: duglighet med mera olika hos olika människor, icke framför allt olika hos män och kvinnor.
Det hela blir, som då det först stickats. Strumpor lagas med vanlig stoppning, men akte man sig hvartill åtgå garn och tid i för stor utsträckning. Då » förfote » man i stället. Lappning med tyg på kläder och linne göres omsorgsfullt, lappen sättes bakom och stofferas på rätsidan. A r den i närheten af sömmen, låter man den gå in i denna, då lappen knappast kan upptäckas. Barn — flickor, förstås — som fyllt 12 år, borde själfva laga, stoppa och lappa sitt t y g; därigenom blefve de vana vid ordning och att hjälpa sig själfva. D e skulle häruti hafva ett långt bättre stöd än de penningar, som de en gång skola få efter föräldrarne, ty i PERCY F. S T LTJCK &lt; &amp; C:o O C K H O L M. halftorrt, ett gamPrislista å V i n. Amoroso, malt och utmärkt vin Kr. 2.40 ' £ „ Prisen äro beräknade emot kontant Amontillado, torrt, very j. R ö d v i n. fine {Örför mycken stoppning, betalning med fria 1. - 7 ' dld«les fntt torekommande tillsatserna [% i n old superior _. » 2.50 ^ ' f buteljer. ; OL ... i i a de otta V i d beställningar från landsorten rtorde likvid medsändas emedan efterett mycket (,. „ kraf å vin icke är tillåtet. V i n leverera vi fraktfritt och em-,. Il at starka spanska eller andra viner. ballagefritt vid alla järnvägsstationer torrt, gammalt och utsökt (,. f,, „„,. • och hamnar i Sverige, då beställninvin med charmant arom ..., 2.90 fe H * * ^ |-but. 0.35 gen uppgår till minst 50 kronors V s uer värde. ljust gol(ScMumberger) F / no secco Sherry, D East India Sherry, alltid Slierry. Pr flaska. A ° ' f ni Vöslauer, Goldeck Kr.
Utan att ingå i en noggrann forskning och utveckling af alla de omständigheter, som i detta ämne skulle kunna å ena och andra sidan andragas, hvarigenom Riksens Ständer skulle hänföras till en större vidlyftighet än ändamålet fordrar, hafva Riksens Ständer antagit såsom cf,. ridigt: att hvarje Handlande med större rörf jse, Bergsbrukseller Slöjde Närings-Idkare, e!luru vistande på längre afstånd från den ort, der (!e förnämligaste varor eller alster vanligen afsatt;1s, desto méra bör kunna förse sig med så sto't j,elopp af det allmänt gängse Sedelmyntet, som behöfves till bestridande af de oftare stunr]om dagligen för handteringens bedrifvande förefallande mindre utgifter, enär han derigenom icke skall nödgas belasta sig med något betydligt förlags Kapital, och han alltid, med den lätta utväg Post-inrättningen lemnar, kan silart till stället förskaffa det penninge-belopp, lian för ändamålet efter hand har af nöden i att detta be vises af erfarenheten, då icke uti alla orter, der förutnämde Handteringar dxifvas med större omfattning, utan blott i några, medlet äf dé fleste ^befallande utgiftejs bestridande genara utfar - 374 Un denia ni ga Skrif v elser. dadé Xnvisningar nr af idkarne antaget: att om än In visnings-titgifvarens vinst genom Invisningarnes användande till betalning af sina skulder icke må sägas egentligen tiilskyndas dem, på det allmännas bekostnad, den fördel likväl icke är behörig, som de åtnjuta genom det invisningarne af tillfallige händelser förstöras: att, då ostridigt de fleste invisningar på mindre Summor längre tid förblifva i omlopp uti den ort, der de ära utgifne, både nyssnämnde händelser skola inträffa, oell jemväl
Hon är väl från samma by som ni? kastade jag fram, i tanke att minnet af hemknutarna skulle göra honom mera språksam. Nej, inte ens från samma socken. Jag kände henne inte als, förrän vi träffades på ångbåten från Göteborg, men då hon är helt ensam och har svårt med de båda barnen, så hjälper jag henne litet när jag kan. Det var tur för henne att träffa er, sade jag, ty från New-York till Montana är det hela hopen svårare att resa än från Finland till New-York. Inte reser jag så långt, svarade han. Jag stannar väl först i New-York en tid. Men nog kommer hon fram, hon har betalad biljett ända till en stad därborta, där hennes man lofvat möta henne. Vänta litet, tillade han därpå i det han begaf sig bort till trappan, som förde ned till mellandäckspassagerarnes sofrum. Om ett par minuter kom han tillbaka med ett omsorgsfullt hopviket pappersblad i handen. Känner ni den herre, hvars namn står här? frågade han, visande pappret utan att lämna det ifrån sig. Det var adressen på ett af emigrantkontoren i New-York, där jag visste att en finsk man var anstäld. Jag svarade därför, att jag värkligen råkade känna den ifrågavarande herrn. Nå, då är alt riktigt, sade han med ett uttryck af lättnad. Hennes man skickade det här pappret till henne och skref, att hon bara skulle visa det på ångbåtsbron i New-York, så skulle nog någon visa henne vägen till en herre, som åter säkert skulle laga så, att hon kom till järnvägen och in på rätt tåg. Hon måtte känna sig bra säker på sin man, anmärkte jag, då hon vågar sig ut på en så lång och svår resa utan att veta något mera därom än hvad han skrifvit. Jaa, det gör hon, försäkrade han nästan ifrigt. Hon säger, att han alltid varit god mot henne och en del kvinfolk äro ju sådana att de göra hvad som hälst för den, som är god mot dem. Det sista sade han med en ton, som om han för sin del nog vanligen sett andra kvinfolk än sådana han talade om, men var villig erkänna, att könet också företedde vackra undantag. Hvart ämnar ni själf ta vägen från New-York? Det vet jag inte ännu.
Jag bar hört en värd ledamot, Hr Cederschjöld yttra, att det endast vore i anledn. af betänk. N:o 74, sorn tvist om principfrågan kunde uppstå. Det är visserligen flera dagar sedan, jag genomläste betänk. Wmyö; men jag hemställer till Hr Cederschjöld, som sjelf emot betänk. N:o 75 reserverat sig, huruvida icke jemväl detta betänk. har något afseende pä principfrågan. Om jag skulle misstaga mig i denna supposition, vågar jag likväl framställa den frågan, huruvida någon skada kan åstadkommas derigenom, att vi låta dessa mål hvila, tills vi inbekommit Den ag Januari e. m. utlåt:n i alla likartade mål, så att de kunna i ett samman» hang afgöras. Det synes mig, som hvar och en borde medgifva, att, då alla likartade betänk:n från Constit.Utsk. afgöras, under det man har hela uppmärksamheten spänd på grundlagsärender, förhållandet ej ar detsamma, sorn då man, efter att hafva pröfvat ett betänk, från Constit.Utsk., företager först ett betänk, från StatslJtsk., sedan ett från Bevilln. Utsk. o. s. v., samt slutligen återkommer till pröfning af ett grundlagsärende. Måhända skola i sednare fallet tankekrafterna i afseende pä de mångfaldiga omständigheter, som i grundlagsfrågor böra öfvervagas, vara något försvagade och samma resultat kunna uppstå, som förut inträffat, att ett sednare beslut blir stridande emot ett föregående. Det är på sådan grund, som jag trott, att de betänktn från Constit.Utsk., hvilka, fastän de kunna hafva olika nuaneer, omfatta samma hufvndfrågor, böra på en gång tagas under pröfning, och jag kan ej frångå denna mening. Man har ytterligare anmärkt, att man svårligen kunde bestämdt veta, hvilka mål af likartad beskalfenhet från Constit.Utsk. vore att förvänta; men jag får till Constit.Utskrs ordförande, som jag nu ser vara tillstädes, hemställa, om han ej ville upplysa, om något annat med ämnet för betänk.
Nu hafva emedlertid åtskilliga ledamöter sagt, alt om de icke på förhand få veta huru valordningarne skulle blifva beskaffade, så vilja de icke veta af hela förslaget. Denna anmärkn. kommer likväl för tidigt ty det beror ju på majoriteten vid nästa riksdag ifall förslaget antages till hvilande, att säga, vi vilja först afgöra förslaget och derefter valordningarne eller ock, först valordningarne och derefter förslaget, så att äfven för dem, sora hafva ofvannämnde betänklighet, torde den likväl icke böra förhindra ett hvilande af förslaget, emedan de i alla fall kunna få sin mening gällande vid nästa riksdag. Man har såsom en ofullständighet ytterligare anfört, att i 13 § icke finnes något, som motsvarar det stadgande som i sista mom. af 14:de § införts nemi.: ”Den, som enl. §§ 12 och 13 valrätt eger, vare ej berättigad att uti val enl. denna § deltaga”. Jag ber att i detta afseende få återföra i Hrr:nes minne alt något sådant förbud f. n. icke finnes mellan R. o. Ad. och PresteSt., till följd hvaraf äfven Prester sitta på Riddarhuset och Adelsmän i PresteSt. Utsk. har derföre trott att detta förhållande icke behöfde i den nya grundlagen förändras. Man har ytterligare klandrat ordställningen i l:sta mom. af 14:de §, der det heter: ”idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk, eller annat lill borgerliga näringar räknadt yrke”. Enl. mitt förmenande innehåller denna ordställning intet annat än att idkare af alla näringar och yrken, hvilka enl. de allmänna författningarna räknas till borgerlig näring, ega valrätt. Man har slutligen ansett att uttrycket: ”allmogen”, skulle vara otydligt. Afven i detta afseende ber jag att få hänvisa till nuvarande grundlag, der det äfven heter, ”allmogen”. Jag har alldrig hört att man misstagit sig på det ordet. Hvad allmogen betyder är dessutom i §.n sedermera definieradt.
Till uppIysll*no OM Visst^ föi hållanden, som härmed äga sammanhang, får . dessutom i underdånighet anmärkas följande: Etter Roterings-Indeluingen, uppställer och underhåller Elfsborgs Län till Rikets försvar: 35 Vid Westgöta Regemente, som är indelndt lill Ca valleri, men af - sulit på 3o år . .. 208 Man, Elfsborgs Infanteri-Regemente 1,191 — Westgötha-Dahls Den år 1826 tillkomne, ehuru ännu icke af Eders Kongl. Maj:t sladfästade Ordinarie Roteringen för dittills orolerade hemman, anses böra lemna 16 — Och Extra Roteringen, efter samma år skedd jemkning i detta Roteringsbesvär .x6r — tillhopa 2,623 Man. Hela kostnaden för Rustning och Rotering utgör, enligt Statistiska Tabellen för Landet, hvilken är grundad på de från hvarje Fögderi serskildt gjorde och sinsemellan, i följd af olika localförhållaudell, skiljaktig beräkningarne 120,946 R:dr 18 Skill., hvartill kommer Vacance-afgiften i fredstid för Städernes Båtsmans-nummer, 2079 R:dr 46 Skill., eller tillsammans 123,026 R:dr 16 Skill.; Och detta total-belopp uppstår äfven tämmeligen nära då Rustningsoch Roterings-prestationen, efter allmännaste förhållandet, öfver hufvud beräknas årligen kosta Femtio R:dr för hvarje Soldat-rote vid Elfsborgs och Westgötha-Dahls Regementen, vanligen bestående af 1 i mantal: Soldatens lega, fördelad på i5 års tjenstetid . R:dr 2: — _ årlig lön . «..«.4 4* — 1 . Soldate-Torpels afkastning och förmåner .16: 32 — Åbyggnadens och Hägnadens underhållande 6: 32 — Diverse körslor och brukningshjelp ...5: Utsädeslijelp, Julekost, med mera ...3: Mötes-Passevolanee-afgiften .8: men för åren i83o och 1831 endast 7 R:dr.