Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B;co, och Utskottet begagnar med nöje detta tillfälle att förklara, det Utskottet funnit så väl sjelfva Cassornes förvaltning vara med uppmärksamhet och ordning af nu varande, Directionen förd, som ock alla till densamma hovande låne-handlingar uti ett skick, hvarigenom, fond emes. rätt, och säkerhef för framtiden, är behörigen tryggad; äfvensom, att de manga och till. en, del vidlyftiga räkenskaper, hvilka angå dessa fonder, äro med redighet och noggrannhet af Riddarl^u^Kaniereraren fÖrfaOde. Vid detta tillfälle nödgas, likväl Ufekottet fullgöra en, obehaglig skyldighet, att inför Ridderskapet och Adeln anmäla den förlust, sorn, RiddarhusCässan och Stjernereutzska fonden, se-. Ven II Augusti e, m. «'9 dan sista Riksdag lidit af tillsammans 5ooo R:d Råneo i capital utom räntor, härledande sig derifrån, att ett på detta belopp af nu mera aflidne Majoren Axel Printzenskjöld upptagit och uti Frälsehemmanet Rud intecknadt lån, blifvit, i anseende till inträffande särskildta omständigheter, genom dom uti låntagarens Coneurs frånkänd den företrädesrätt till betalning, som genom berörde inteckning varit åsyftad och för qassorne beredd, hvarigenom, enär andra Printzenskjölds skulder ansetts böra framför ifrågavarande fordran utgå utaf köpeskillingen för Rud, hvarken denna köpeskilling ellerPrintzenskjöjds öfriga egendom lemnat något öfverskott, jivaraf Cassorne kunnat utfå sin betalning. Till närmare utredande af detta förhållande och den Rättegång, som, efter det Concursmålet är vordet hos Kongl-. Majit slutligen afgjordt, sedermera blifvit af RiddarhusDirectionen anstäld emot Majoren J.
Så beder jag dock eder, käre Mauritz Stensson, att J villen göra väl och så förhandla hos hans furstliga nåde, att jag måtte blifva förskont till måndagen, på det jag måtte få ställa något till min begrafning, efter jag hittills icke haft så mycket i min förmögenhet, att jag kunnat köpa mig så många bräder, som jag behöfde till kista; förrän jag sent i aftons af hans furstliga nåde fick igen mitt skrin, der några ringa penningar voro uti, med hvilka jag nu litet kan ställa om min begrafning, om det vore möjligt att jag finge tid dertill. Sammaledes beder jag eder, att mästermannen icke må komma vid mina kläder, eller att han, min slägt och mina förvandter till vanära, skulle få löpa omkring i dem. Jag vill eljest gerna förära honom hvad de äro värda.” Grefven svarade: ”Käre Johan Fleming, af hjertat gör det mig ondt, att J så ung är kommen i denna olycka, ty J ären mig icke så fjerran blodsförvandt. Men efter det nu ej kan annat vara, så önskar jag eder af Gud ett godt tålamod och ett stadigt hopp till Gud allsmäktig. Hvad edra böner anbelangar, så vill jag gerna framföra dem till Hans Furstliga nåde och låta gifva eder svar. Jag följde efter grefven, som genast gick opp till fursten, och väntade svar; men när grefven kom ut, sade han: ”Jag tilltalade Hans Furstliga nåde, men fick intet svar.” Åter inträdde jag i fängelset och redogjorde för min beskickning. När hans herfedöme hörde svaret, sade han: ”Så må det då blifva som det är, och jag befaller mig i den allsmäktige Gudens våld; men gå dock ännu till grefve Mauritz och bed honom, efter det är min sista bön i denna verlden, att han ville laga så, att bödeln icke må få mina kläder, och med mitt hufvud och min kropp icke må bedrifvas något spektakel efter min död. I detsamma kom vakten för att afhemta honom till döden, och frimodigt steg han opp och medföljde utan dröjsmål.
Vid ånyo skedd föredragning återremitterades Lag-Utskottets betänkande N:o 15, i anledning af väckt motion om förändradt formulär till vittnes-ed. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets utlåtande, N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens första Hufvud-titel; och blef bilagan eller tabellen till handlingarne lagd. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande: N:o 67, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens andra Hufvudtitél. Härvid förekommo: Första punkten, angående Justitie-rådens lönevilkor; bifölls. Andra punkten, angående lönen för Justitie-kansleren; btfölls. Tredje punkten: Första yttrandet, eller det, sorn angår lönerna för åtta Revisions-sekreterare: bifölls; och Andra yttrandet, eller det, som afser äskad löne-förhöjning för den såsom bureau chef vid Justitiae-departementets expedition, tjenstgörande Revisions-sekreteraren, samt dennes öfverflyttning till Justitiee-revisions-expeditionens stat; btfölls. Prot.-Utdrag den 11 April 1854. 187 Fjerde punkten, angående ett å Riks-staten odisponeradt belopp af 37 riksdaler ; bifölls. Femte punkten, angående de vid Hof-rätterne anställde tjenstemäns och vaktbetjentes aflöning; återremitterades. Sjette punkten, angående tvenne belopp, som i Riks-staten qvarstå under titel' Svea Hofrätt, med underlydande Justitae-stat; btfölls. Sjunde punkten, angående tvenne personelt anvisade ersättningar för förlorade tingsgästningspenningar; bifölls. ° Åttonde punkten, angående ett å Hof-rättens öfver Skane och Blekinge stat uppfördt, Borgmästaren i Helsingborg tillagdt löningsbelopp. Ståndet lät dervid bero. Nionde punkten, angående förslags-ansiagen till medico-legala besigtningar samt reseoch traktaments penningar. Ståndet lät vid yttrandet bero.
Emb.-Berättclse för år 1853, 6 under Kronans lösen, men detta stadgande beledsagades med det undantag, att kronoförpantningarne icke borde derunder begripas; och bar Häradsrätten uti denna § af Adeliga Privilegierna funnit ligga den stadga och förklaring, att alla under köpebrefsform ifrån Kronan komna gods utgjorde tvenne slag, olika i sina följder och åtskilda af det kännetecken, att de ena alldeles utan, de andra "uttryckligen med återlösningsförbehåll blifvit af Kronan öfverlåtna; att under Konung Carl den elftes reduktionsperiod hade det varit vidriga uttydningar, hvarigenom köpegodsen i gemen blifvit lösen underställde; att sådan då Kronan förbehållen inlösning stridde emot köpets egenskap och innehåll; att derföre alla köpegods, som Adeln köpt af Kronan och 1723 besutte eller för bortmist köpégodsränta komme i vederlag att njuta, skulle som Adelns odalfrälse eller, efter uttrycket i förordningen den 26 .luli 1731 § 3, som gammalt allodialt frälse anses, i Kronans räkenskaper således uppföras och aldrig vidare stå under Kronans lösen; att deremot af annan egenskap vöre de så kallade köpegods, som icke genom vidriga uttydningar, utan genom uttryckligt förbehåll i den under köpebrefsform upprättade ölverlåtelsehandlingen, blifvit Kronans lösen underställde; att dessa sistnärpnde gods borde föras, icke tHl den klass, som iklädt sig odalfrälse natur, utan till den klass, som utgjorde kronoförpantningar; vid hvilket förevetande och emedan de åt Adrian Tripp under köpebrefsform den 26 April 1653 öfverlåtne hemman blifvit genom sjelfva öfverlåtelsehandlingen ställde under Kronans inlösen, hvadan Konungen 1782 kallar dem kronoförpantningsgods Häradsrätten funne, att det åt Adrian Tripp meddelte öfverlåtelsebref innehölle sådan ordalydelse, som genom, rikets författningar blifvit bestämd att uttrycka och betyda icke köp, utan kronoförpantning, och att följaktligen den hemmanen derigenom påkomna hufvudsakliga och egentliga egenskap medförde, att desamma vore kronoförpantningsgods.
Jag kan vid sådant förhållande icke inse hvartill det skulle gagna, att någon serskild inbjudning ifrån R. o. Ad. blefve afgifven. Frih. Cederström: Derest det vore en afgjord sak, att 2 Stånd bifallit K. M:s Nåd. Propos. i detta ämne, så skulle jag icke för min del ifra för någon inbjudnings aflåtande, utan låta saken hafva den gång, Hr Bildt anser vara den rätta; men då BorgareSt. endast återremitterat frågan, utan att ännu derom hafva fattat något definitivt beslut, och då vid öfverläggningen inom PresteSt. åtskilliga ledamöter yttrat, att de väl gillade sjelfva saken, men icke ansågo sig utan inbjudning ifrån något annat Stånd kunna frångå sitt en gång fattade beslut, så synes det, om man önskar att pension måtte Grefvinnan Ridderstolpe beviljas, och det har R. o. Ad. för sin del förklarat, vara ganska angeläget, att genom en inbjudnings aflåtande söka förebygga att 3 Stånd lill Utsk:s afstyrkande hinna lemna sitt bifall. I fall sådant bifall hunne affattas, lärer icke Stats-Utsk. kunna aflåta ett sådant yttrande, som det Hr Bildt nyss omnämnde, utan då måtte Utsk. naturligtvis förklara, att frågan på grund af 3 Stånds beslut enl. 75:te §:n Riksd.Ordn. redan vore afgjord. På grund häraf tror jag således, att Hr Bildt misstagit sig om frågans ställning, och då han i början af sitt yttrande benäget förklarade sig icke egentligen åsyfta att motsätta sig mitt yrkande, så hoppas jag att denna välvilliga förklaring icke må anses utplånad genom hans mot slutet tillkännagifna individuella öfvertygelse af skiljaktigt innehåll. Jag vidhåller således mitt väckta inbjudnings-förslag och anhåller vördsamt att Hr Gr. o. Landtm, derå behagade framställa propos. Hr Bildt: Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att om 3 Stånd redan fattat enstämmigt beslut i denna fråga, så är sådant R. St:rs beslut och lärer icke genom någon inbjudning ifrån R. o. Ad. kunna uprifvas; hvarföre jag anser en sådan vara utan all verkan och nytta.
Utdrag afprotocollet hållet hos igögwärd. Prest-Gtändet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 26 Junii i8is. S. D. kemnade Prest-Ståndet sitt bifall till LagUtssottetö sedan den 22 dcnneS pa Bordet hwilarrde Memorial, angående Post, Bönders skyldighet att smara inför Post - Ratt Vt suprs. Lx ?rotoco!lo, k). ^ Impuls t. Utdrag af protokollet, hället hos wällsfl. Borgare Gtändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 26 Junti »8-2. S. D. ^ag-Utstottets serskildta yttranden, l anled, ying af Riksdagsmannen Anders Andersson Åbergs och D. Selanders Motion om besrielse för Post-Bönder i Westerbotten och WesterNorrland, ifrån skyldigheten att smara wid PostRatt för försummelse wid Postens förande, och Riksdags-Fullmägtigen Iohan Roswalls Memorial, angående Reconventivn af Actorer, blefwo nu föredragne a nyv och gillade. Vt sugrs. Lx krotocollo, f. Lerjström. Den 26 Junik. 895 Utdrag afwällofl. Borgare-Ständets pro, tocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 26 Junti »8'2. S. D.'^'örehades ytterligare och biföllos Lag-Utskottets utlakande i anledning as: 1:0 Wäckt fraga hos Hedermärda BondeStåndet om inskränkning i rättighet till Börd af försald arswejord pa Landet. 2:0 Skedd motion hos samma Stand om skärpning i straffet för stöld; Och 3:0 Den af Herr Borgmästaren Kjellander sökte förklaring öfwer 6 Cap. 2 §. Mihgernings-Balken och i Cap. 9 §- r mom. UtsökningsBalken. Vt sugrs. Lx ?rotocollo, I. Lerfström. Utdrag af wällöf!.
Till enskildt haveri räknas all skada och kostnad, hvilken ej till gemensamt haveri kan hänföras, säsom: l:o. tillfällig skada å fartyg eller gods af eld, isgång, storm eller sjöstörtning, af fartygets segling eller drifvande på annat, af dess stötning på klippa, grund eller strand, af uppkommen läcka, genom bristande, skamfilande, bortblåsande, eller förlust af mast, stång, rå, segel eller annat fartygets tillbehör, så ock af skeppsbrott, kondemnation, plundring eller borttagande af fartyg eller last, skeppsredskap eller gods, når det sker utan att befälhafvare något deraf utgifver till befrielse från ytterligare våld; 2:o. kostnad för sådan omlastning af gods, som i § 114 sågs, så ock den förhöjning af frakt, som dervid måste erläggas; 3:o. reklamationskostnad, når fartyg och last, efter skedd uppbringning, hvar för sig reklameras; 4:o. kostnad för protest och sjöförklaring i anledning af de i denna § omförmålda olyckshändelser, då gemensamt haveri tillika icke egt rum, så ock kostnad för besigtning och värdering af sådan skada, som i mom. 1 upptagen år; 5:o. arfvode till kommissionär vid de i föregående momenter omförmålda olyckshändelser och för dervid gifna penningeförskott; 6:o. kostnad och förlust, som i § 143 mom. 11 omförmålas, når anskaffandet af penningar varit föranledt af enskildt haveri. § 169. Alla sådana förluster och kostnader, som i föregående § omförmålas, falla enskildt å fartyg, frakt eller last, eller å den del af lasten, som af skadan träffad blifvit och kostnaden föranledt. Hafva kostnader, som ej kunna till gemensamt haveri hänföras, blifvit gjorda å fartyg och last, då skola de efter billighet fördelas å de föremål, för hvilkas nytta de blifvit använda. § 170.
— N:o 99. i anledning af väckt motion om löne-ersättning åt AmiralitetsKammarRådet Strandberg. VII. B. 3io. VIII. A. 96. tNto 100. i anledning af väckt motion, om inrättande af ett Curhus i Sundsvall för Medelpad. VII. B. 310. VIII. A. gö. — Nto 101. i anledning of Herr Linns motion, om anslag lill upprensning af norra inloppet till Gefle. VII. B. 3io. VIII. A. 96. — Nto 102. i anledning af väckt motion, att det åt nybyggare förunnade understöd, under benämning af uppfostringsbjelp, må i missväxtår fördubblas och utsträckas. VII. B. 31 o. VIII. A. 96. •— Nto io3. i anledning af väckta motioner, om ersättning för bestridde quarantainskostnader. B. 310. VIII. A. 96. ■— Nto 104. i anledning af väckt fråga om anslag af 2000 tunnor säd åt de nödlidande i Norra Länen. VII. B. 310. VIII. 96. XVI. A. i58. — Nto io5. i anleduing af Sven Jonssons ifrån Jemtlands Län motion, om anslag för anläggningen af en ny väg i Jemtland. VII. B. 310. VIII. A. 96. — Nto 106. i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för anläggning af en ny väg i Jemtland. VII. B. 36t. VIII. A. 97. — Nto 107. i anledning qf Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående utmyntiiingsgrunderne för tillverkning af ( «95 ) kopparskil jemy niet. VII. B. 36r. VIII. 97. A. 161. IA. TT. 348. A. 357.
Riksdag gjorda framställning om understöd af allmänna medel för sänkning af sjö— arne Hjelmaren och Qvismaren till 4 fot 6 tums segeldjup, hvarigenom, enligt en af Majoren och Riddaren Sundmark på grund af undersökning uppgjord beräkning, emot en kostnad af 415,000 R:dr, deruti jemväl inbegripne utgifter för segeifartens ordnande medelst ångbogsering, 26,054 tunnland skulle blifva fullt odlingsbara, 4,951 tunnland, såsom varande djupare eller af sämre beskaffenhet, blifva tjenliga för skogsväxt samt 2,000 tunnland erhållas såsom landvinning af sjöarne och användas för producerande af gröfre foderväxter, eller omkring 53,000 tunnland blifva dels fullkomligt befriade från vatten, dels högst betydligt förbättrade, har, uti en hos Bonde-Ståndet väckt motion, Riksdags-fullmäktigen Anders Pehrsson från Örebro län anhållit, att, som de hinder, hvilka då verkade afslag å denna ganska vigtiga framställning, nu, enligt motionärens förmenande, voro undanröjde, enär sedermera fullständiga handlingar, utvisande resultaterne af den hällne undersökningen, blifvit till Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader inlemnade samt dessutom frågan om jernvägs anläggande mellan Köping och Hult blifvit afgjord, hvarigenom fullgod kommuikation å denna ort, äfven utan segelfart på Hjelmaren, förefunnes, Rikets Ständer, om också anslag dertill icke kunde beviljas. måtte samtycka till utförande af denna, för landet högst vinstgifvande, sjösänkning, helst det uppgjorda förslaget åsyftade icke att göra Hjelmare kana! obrukbar, utan endast att sänka densamma omkring 5.' A fot under dess nuvarande medelhöjd, hvarigenom kanalen för grundgående fartyg fortfarande blefve fullt användbar. Af Styrelsens för Vägoeh Vattenbyggnader den 17 Mars 1853 till Kongl.
En ny vinterhatt med goda band köpes — Här framskymtar genast ett galet bruk, som hvar tredje vinter, moderniseras dessemellan, en förorsakar stora utgifter. Till nästan hvarje sommarhatt med band hvartannat år. Till hvarstörre bjudning eller annan högtidlighet skall frun dagslag nyttjar jag bastbattar af eget fabrikat, ha en ny klädning m. m. Det går näppeligen de äro lätta, billiga och se med litet tyll snygga an att visa sig i en förut begagnad, den må vara ut. Om sommaren har jag fina vantar, sådana än så fin och bra. Mannens fåfänga likaväl som finnas ju i de läckraste färger, om vintern fölhustruns begär att utmärka sig och öfverglänsa skinnshandskar: de äro dyrare, men kunna tvätandra är orsaken till denna lyx. Och när sådana tas flere gånger. I hemmet nyttjas alltid stora makter drifva spelet, hvad frågar man då efter förkläden. Fina, vackra sommaroch vinterkapkostnaden, äfven om det skulle svida » ända in por har min man gifvit mig till julgåfvor, de i plånboken » 1 xn. äro ju eljes dyrbara saker. Till underlif, kjolar och kalsonger nyttjar jag god trikå: dyrt i början, men snyggt och — outslitligt. Aldrig snörlif, det sliter klädningar betydligt och sparar ingalunda apoteksräkningen. Och om ett litet hål blir, lagar jag strax — plagget håller dubbelt längre. Min man tycker jag är en liten förståndig gumma — få nu se, om redaktionen tycker detsamma, eller låter detta hamna i sin papperskorg. Fru Elisabeth. Just nyss har jag slutat läsningen af Teodors tänkvärda inlägg i klädpenningfrågan och jag kan ej annat än i sak af hjärtat instämma med honom, fast jag anser några modifikationer nö- diga och tillåter mig påpeka dem såsom jag uppfattar saken.
Enligt uppgjorda beräkningar kunde kostnaden för den redan utförda båtleden, hvilken blifvit, i sammanhang med sjösänkningen, uteslutande af strandegarne bestridd, beräknas lill mera än 180,000 R;dr; och ortens innevånare hade således lör ifrågavarande båtled redan fått vidkännas ganska stora uppoffringar, hvilket E. K. Maj:ts Befallningshafvande ansåg såsom ett ytterligare stöd för framgång åt ett företag, hvilket afsåg att ät en redan så dyrbar kommunikatious-led bereda den utveckling, som ensam förmådde alt åt den gifva ett verkligt värde. Härförutom har, uti särskilda inom Riks-slånden väckta framställningar, blifvit yrkadl, att ett anslag utan ålerbelalningsskyldighel, stort 875,300 R:dr, motsvarande tvåtredjedelar af den beräknade kostnaden, måtte varda beviljadl att successive under instundande slatsregleringsperiod utgå lill fullbordande al Kinda båtled, medelst kanalisering af Stångån från sjön Rengen lill Linköpings hamn, under vilkor alt ett bolag blefve bildad), som förbunde sig att mot åtnjutande af detta understöd, i enlighet med del kontrakt, som derom kunde varda alslutadt, behörigen verkställa arbetet; och har till stöd för de i detta hänseende gjorda framställningar blifvit hufvudssakligen erinradt, att, långt innan Göta kanal påbörjades, hade fråga uppstått att frän ändan af sjön Rengen, ungefärligen mil frän Linköping, anlägga en kanal till Roxen och vidare lill Östersjön samt i sammanhang dermed, öppna en båtled genom de med hvarandra sammanhängande sjöarne Jernlunden, Åsunden, Erlängen, Juttern och Krön, hvilka sträcka sig frän Rengen till trakten af Wimmerby. Den del af denna kanalsträckning, som skulle sammanbinda Roxen med Östersjön, hade genom Göta kanals anläggning ledan 1 30 år varit trafikerad. Den öfriga sträckningen vore deremot ännu ofullbordad, ehuru mera än ett sekel förflutit, hvarunder, med större och mindre mellantider, denna fråga blifvit bearbetad.
St:r, och serskildt R. o. Ad. bör i nu förevande fråga tillgöra. Den af mig ofl i åberopade 107 § innehåller: ”R. St:r kunna, om de finna Rikels väl det kräfva, hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur StatsRådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkn. blifvit gjord.” Alt jag för min del icke kan önska någon sådan anmälan, synes deraf alt jag bland 18 punkter reserverat mig emot 17, och att den anmärkn:s-punkt, rör:de hvilken jag varit af lika åsigt med Ulsk., är af alltför obetydlig vigt för att föranleda till någon skrifvelse, hvarföre jag endast anhåller, att R. o. Ad. behagade lägga Betänk, till handlme. Då emellertid åtskilliga talare begärt, att Betänk, måtte lill Ulsk. varda återremitterad!, anhåller jag att få fästa upmärksamhet deruppå, till huru litet en återremiss skulle tjena. 107 § börjar nemi. med de orden: ”Skulle Const.Utsk. anmärka.” Ulsk. har, genom förevar:de Betänk., framlagt hvad Utsk. ansett vara anmärkningsvärd!, och när nu Utsk. sagt, att de 18 punkterna innefatta de anmärkn:r, som höra göras, så kunna icke eller andra anmärkmr till R. Skr inkomma, eller till någon åtgärd föranleda. En återremiss skulle således, enl. min tanka, icke kunna föranleda till något annat, än ytterligare uplysning om hvad Utsk. menat med de framställda anmärknme, men då ingen ledamot påstått att de blifvit otydligt eller ofullständigt refererade, torde R. o. Ad. finna, att frågan om återremiss bör förfalla. 1 anledn. af det af åtskilliga talare framstälda förslag —r hvarifrån dock 2:ne hafva afstått, — att lägga Betänk, med ogillande till handhne, anhåller jag att fä detsamma bestrida.
Derjemte och med anledning af den omständighet att författningen icke innehåller något särskildt stadgande för värdering och taxering af enskilda personer och bolag tillhörande jernvägar, kanaler och slussinråttningar, hvilket ock, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, haft till följd att på dylika anläggningar inom särskilda taxeringsdistrikt tillämpats högst skiljaktiga uppskattningsgrunder; hafva Rikets Ständer, — sorn ansett, att fastighetsbevillning bör utgöras för byggnader, såsom stationshus, verkstäder m. m., tillhörande de ifrågavarande anlåggningarne, men deremot icke för sjelfva jernvägen, kanalen eller den mark, som deraf upptages, utan att vinsten af dessa och dylika kommunikationsleder bör beskattas såsom inkomst af kapital eller arbete, — funnit nödigt att, i öfverensstämmelse härmed, uti så vål § 2 som § 6 af Stadgan införa erforderliga föreskrifter i ämnet. § 7. Till följd af de olika förfaringssätt, som, efter hvad hos Rikets Ständer anmäldt blifvit, egt rum vid beräkning af den inkomst, hvarför bevillning skall utgöras af löntagare* hvilka tillika innehafva boställen eller fått sig sådana på lön anslagna, hafva närmare bestämmelser i ämnet funnits erforderliga, i hvilket afseende blifvit föreskrifvet, att uti löneinkomst icke skall inberåltnas inkomst af boställe, hvarför fastighetsbevillning blifvit innehafvaren påförd. Det förhållande, som eger rum med sådana indelta arméens boställen, hvilka genom bostålls-direktionerna utarrenderas, att nemligen arrendebeloppen ingå till en gemensam löningsfond, hvarefter de genom löningsdirektionerna fördelas bland löntagarne, utan att afkomsten af något visst boställe år till viss löntagare anslaget, har, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, föranledt dertill, att vid 1862 års taxeringar berörda bostållsafkastning inom de flesta lån blifvit inberåknad i de kontanta lönerna, under det att bevillning för de fasta egendomarne jemväl erlagts enligt stadgandet i § 2, hvadan Staten sålunda uppburit dubbel bevillning af samma inkomst.
Huruvida med den grnnd-principe, hvarifrån Utskotten yttra sig böra utgå, att nemligen Rörelse-Capitalet skall till nasta Riksdag bibehållas vid sitt nuvarande neli pag. 24 och 25 i Betänftandrf, b-traknade belopp; Utskottens Betänkande instämmer och förhållandet fullständigt utvecklar; samt 2.' Om det med Disconf-rrgteringen föregifne åsyftad’ ändamål, att nemligen bereda JJiscon* ternes Debitorer, en vid Lånbctalningar skonsam behandling, blifver genom föreslagne åtgärder behörigen uppfyldt, och hvad i detta afseende vidtagas lör; men om jag misstager mig i yttrande af tvekan bade i det ena och andra afseendet, hide jag mindre varit att nrsägta, om , som jag förmodade , Utskottens Betänkande varit beledsagadt med provisionelle Calculer, som något närmare utredde årliga förhåflandet af Banquens inkomster och utgifter, för att derifrån hämta en ledning för en säkrare beräkning. Banquens årlig* inkomster beräknas till 1,200,000, som likväl torde kunna något högre beräknas, och som de arli6en okas kunna för fem är eller till 'åsta Riksdag säkert Upptagas till 7,000,000, deraf utgår till 1020, de sista Riksdag beviljade Fastighetsoch Od* lings-lånen . samt ärliga biträdet 300.000 R:dr till Götha Canal} men ifrån 1320 finner jag icke ■algon annan af Utskotten föreslagen Lane-ut - Den 15 April. 47? gift, än jemte Odlings-lån, som jemlikt Betar, kandet pag. 23 skulle endast af Capital-afbetalningen på I'sstighetsdån utgå, de temporaira biträden af 600,000 R:dr till Jern-Contoiret och 400,000 R:dr till Manufactur-Disconten, sorn äro föreslagne, och hvilka i anseende till egenskapen af temporaira Lån icke torde i calcul böra till fulla summans belopp upptagas.