Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi låta dem nu brygga och baka och laga till bröllopp i den stora kungs-gården; inte heller bry vi oss om de begge äldste prinsarne, utan följa i stället med Aske-pjesken, der han vankar ensam och allena i skogen. Han gick, och han gick, och aldrig hade han så längtat till någonting som han nu längtade till den lilla råttan. Men rätt som det led rann det honom i hugen, hvad hans fränder skulle säga när de fingo se hans lilla brud. Härvid blef han öfvermåttan bedröfvad; ty allt låg det för honom hvad spott han skulle få lida, när hans bröder kommo hem med fagra konunga-döttrar, me’n han hade inte annat än en liten råtta. Han saktade derföre sina steg, och ju mera han grundade desto sämre blef hans till mods, så att han slutligen inte visste om det var lönt att gå fram, eller han skulle vända tillbaka igen. Likväl gick han fram. Som han nu kom in i jord-stugan, sprang den lilla råttan honom till mötes, helsade honom med stor kärlek och sade: »välkommen, allerkärasten! Hvarför är du så ledsen? Vill du äta, så ät! Vill du dricka, så drick! Vill du sitta, så sitt!» ’Nej,’ svarade Aske-pjesken, ’jag aktar inte om hvarken äta eller dricka; jag har väl mera än det att sörja för.’ »Hvad har du då för sorg?» Sporde den lilla råttan. ’Jo,’ sade prinsen, ’jag må väl vara ledsen och inte glad. Min fader har lagat till bröllopp, och befallt mig och mina bröder att hemta våra kärestor; men huru skall det gå, när mina fränder få se att jag inte har någon annan brud än en liten råtta?’ »Åh,» sade råttan, »är det inte annat än det, så blir väl någon råd. Vill du blott vara mig trogen, skall du få se att allt går bra.» Ja, prinsen lofvade han skulle aldrig svika henne. Huru nu den lilla råttan lade sina ord glömde han omsider bort sin sorg, och åt, och drack, och glammade af hjertans lust; och så gick den dagen som alla andra dagar.
mjuka och dock manliga naturen, en natur, som älskar - kampen med arbetet, en man, hvars svaghet Rita upptäckt, men som ej behöfver rodna för denna upptäckt, ty lian vill arbeta, lian kan på ett ord af sin fjolla till hustru, förstå att uppfostra @ .sjalf, och lian förstår nied en ädel natnrs kraft att försaka Asta, Iialfsystern, som ej ä r någon Iialfsyster. Utan många ord till inotstånd försakar lian henne, nar han ändock upptäckt, att här fanns en kvinlig lille Eyolf, soni kunnat vara hans Ii fs iiaturliga föl j eslagerska. Olyckshändelseii med Eyolf, lians drunknande, ar den yttre Iiandlingeii. Han tiimlar ned i fjorden. Faderns förlioppningar på Iionoin klippas tvärt af. I detta niinfera barnlösa äktenskap är Eyolf 17ål11 aden, spöket, gengångaren. Framför fjorden sitter Allineïs sörjande som den, hvilken intet Iiopp liar. Allt i lifvet ar blirid tillfällighet. Rita och lian sammandrabba nied anledning af barnets död, och det visar sig, att tillfälligheten mecl denna d r ~ ~ n k n i n icke g ar blott slump utan vedergiillning, att de Stminstone ha sin oiiiedvetna skiild i att Eyolf blef lialt, att de gloinde lioaom i egoistisk njutning. Hvar är nu försoningen för detta oiiiedvetna brott ?. Rita liar funnit denna försoning i sista akten. När Allmers just vill lämna henne för att söka boten för sin lifssrnarta på nya vägar som vandringsman och pilgrim, nar han skall vända hustrun ryggen so111 iiiedbrottsling i olyckan, då visar Iion lioriom, att de i stället kiiiina vara inedarbetare i iipprjittelsen. Ocli liar upprfittelsen meddelas, när den store miistareii i gator l %innai.
Bland de varor som blifvit fri - 254 Den 31 Maj e. m. tagna från införseltull, förekomma äfven följande: ”bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare eller stilskrot”. Men detta är detsamma som gammalt bly, hvilket således äfven borde vara befriad! från införseltull. Nu är likväl i gällande tulltaxa bly upptaget till 1 r:dr 6 sk, tull för SkSalet, och denna tullafgift har Utsk. föreslagit böra bibehållas. För sammanhanget och följdrigtighetens skuld tror jag derföre att samma tull bör åsätlas ifrågavar. slags bly. Hr Skogman, Carl David: I anledn. af hvad Hr von Hartmansdorff yttrat får jag äran upplysa, att de under rubriken bokstafsstämplar m. m. innefattade artiklar, bestå icke blott af bly utan af flere tillsatser såsom antimonium och andra metaller. Det kan anses vara nyttigt att få såkalladt stilskrot infördt till Sverige för att här omsmältas. Jag begagnar äfven tillfället att anhålla att den af Frih. Palmstjerna förordade artikeln chinabark måtte upptagas ibland de vid införsel tullfria varorne. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att de artiklar, för hvilka Utsk. tillstyrkt tullfrihet vid införseln samt artikeln chinabark, omalen, jemlikt Frih. Palmstjernas derom gjorde förslag, borde vid införseln åtnjuta tullfrihet; men härvid anmälde sig och yttrade: Hr von Hartmansdorff: Jag anser proposm böra inskränkas till de artiklar, som i förevar, punkt äro uppräknade före dem, emot hvilka jag gjort anmärkning. Hr Gr. o. Landtm, erinrade att R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad och således några ytterligare anmärkn:r ej kunde framställas. Hr von Hartmansdorff: För min del har jag ansett öfverläggniugen fulländad blott rör-.de de artiklar, hvaremot jag gjort anmärkn., men icke rörde öfriga varor. Frih. Raab:
Björnstjerna anfört, är det visserligen endast en § i landshöfdinge-instruktionen, som föran'edt motionärens framställning, men Ekon.-Utslct har emellertid, i fullkomlig öfverensstämmelse med de för Utsk:ts verk - Den 14 Mare f. m. 93 samhet meddelade föreskrifter, tagit sig anledning att derjemte påpeka åtskilliga andra stadganden i berörda instruktion, till stöd för sin hemställan oin en revision af instruktionen i sin helhet. 66:te §:n har under föreg:de riksdagar blifvit så vidlyftigt afhandlad, att jag mindre vill uppehålla mig vid densamma, än vid I0:de §:n i samma instruktion. Denna § innehåller i korthet, att Konungens Befh:de eger, till vidmakthållande af ordning och skick, stadga vitén för sådana fall, för hvilka lagen icke utsätter något ansvar — således kreera brott och förbjuda hvad i lag icke är förbudet. Denna § tillägger landshöfdingeembete! i viss mån lagstiftningsrätt och gör således ett ingrepp, icke allenast i lag, utan i grundlag, enligt hvilken lagstiftningsmakten tillkommer dels Konungen och Ständer gemensamt, dels Konungen ensamt. Den gamla landshöfdinge-instruktionen af år 1734 innehåller intet stadgande, som motsvarar det af mig i nya instruktionen anmärkta. Deremot finnes, i den samma år som landshöfdinge-instruktionen utfärdade Sveriges Rikes lag, rättigheten att stadga vitén tillerkänd Konungens Beflude. Denna rättighet är ganska tillbörlig, och om 10:de §:n borttoges och allmänna lagens stadgande ensamt finge gälla, skulle all godtycklighet i berörde hänseende försvinna. 1 10:de §:n uti instruktionen förekommer val utsökningsbalkens stadgande i lista kap. 9:de §:n, men förvridet och försedt med ett sådant tillägg, att det får ett innehåll, som kan ingifva Konungens Beflude den tanke, att Konungens Beflude eger magt att stifta nya brott och förbjuda hvad som icke är brott.
N:o 510, i anledning af återremiss å Utlåtandet N;:o 44°* Ståndet, vidbief sitt vid Utlåtandet N:o 44°, fattade beslut, och lade Utlåtandet N:o 51 o, lill handlingarne. S. D. Banco-Utskottets fö’junde Utlåtanden blefvo nu åter föredragne, nemligen;: 179, i anledning af återremiss å Betänkandet N;o 158, med förslag till reglering af Bankenslåne-rörelse i åtskilliga delar. Ståndet biföll det a Memorial i hela sin vidd och godkände jemväl, hvad Utskottet tillstyrkt, i Utlåtandet N;o i58, så vidt detsamma genom Utlåtandet N:o 179, icke blifvit foiändradi; N:;o 180, öfver gjorde anmärkningar vid Betänkaudet N:o i 5g, i fråga om belåning af adier och publike papper. Bifölls. S. D. Lag-Utskottets Memoiial N::o 184. i anledning af Riks-Ståndens olika besluf, rörande Betänkandet N:x> 179^ föredrogs nu åter och bifölls. S. D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N::> 198, i anledning af återremiss å Utskottets under N-:o 190 afgifne förslag till sammanjemkning af Riks-Slån iens skiljagtiga beslut, rörande allmänna stadgaoden och anslag till fulkunder visningens befremjande, . blef nu föredraget,. Prat. Utdr. den 22 Maj 1841 • 4% S andel .vidblef sinn, rörande della amne, förut fattade beslut, och god lä nde de i förevarande Ullålande uppställde volerings-prc positioner. Den 22 Maj iS/ji. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
— En ledamot af delta Stånd har, i Onsdagens förmiddagsplenum, för alt visa Ståndens rättighet att föreslå villkor vid anslag af penningar, lill bestyikande af sin sats anfört, att om Regeringen begärde anslag till ett cavalieriregjte, der det var upptaget att hästhrne skulle vara lika och mycket stora samt af en dyrare och fullkomligt lika färg, så kunde Stämjern e bevilja anslaget, men minskadt med så mycket, som dessa utomordentliga villkor fördyrade regitet. Jag förmodar, att ingen vili opponera sig emot denna sanning. Men deremot, om Regeringen bade, med iakttagande af all möjlig hushållning, begärt penningar till detta regite, och någon framskridandets man på den missförstådda hushållningens bana, inom Utsk., eller derutom men med influence på detsamma, hade framställt att hästalnes hittills varande vanliga skor skulle smidas på ett annat sätt och tapparne vara lösa att inskrufvas särskildt och således lättare ombytas, hvilket projeet verkligen för flera år sedan fanns upptaget, (jag tror i England), och alt derigenom uppstod eti viss besparing på hvarje häst och så eller sä mycket på reg:tet, samt Utsk , och efter dem ett eller tvänne eller alla Stånden beslutat att bevilja summan, men med uttryckligt villkor att regitets hästar skulle vara skodda med nu beskrifna skor, ehuru hvarje cavallerist tydligen skulle bevisa att saken vore oduglig; så hade Utsk. och de Stånd, som bifallit della förslag, handlat emot grundlagen och det rättas lag. Med detta sätt att 3;6 De n i3 November. tillvägagå nr StntsUtskrs i den 3g och 4° punkten, i min öfvertyga ise, fullkomligt lika. Slutligen anhåller jag också, att vid detta tillfälle få reservera mig emot StalsUtskts åtgärder i anledn. af Hr Sabellells motion angide beklädnadslijelp och förhöjd inqvartering för flottans underofficerare, ehuru saken redan är afgjord genom votering i det förstärkta StatsUtskottet. — StatsUtsk. hade föreslagit en und. skrifvelse till Konungen ”att af de å anslagen till pe r so n a
Det 3:dje förslaget, som inom Utsk. väckts och som jag icke hört här omnämnas, var, att dessa mål skulle skiljas från Regeringen och öfverlemnas till särskilda byråer under hvarje Depart. Detta förslog kan i många afseenden hafva stora fördelar med sig. men det skulle medföra en betydlig rubbning i bestående förhållanden, så att jag befarar, att man under nuvaride omständigheter måste afstå från detta förslag. Dessutom skulle dessa byråer icke kunna i lagskipningen åstadkomma en sådan continuitet som 640 Den. 28 Februari f. m. Regerings-rätten. Det återstår således intet annat för Utsk., än att söka utreda, huruvida det vore möjligt, att åt en särskild rätt öfverlemna dessa mål och deri instämde flertalet af Const.- Utskts ledamöter. Det var ieke, såsom Hr von Koch nämnt, endast några af PresteSt. och några med dem inom Utsk. liktänkande, som gillade detta förslag utan såsom jag nämnt, det gillades af en ganska stor majoritet, ehuru de i detaljer skilj de sig från dem som understödde förslaget. Utom den stora fördelen hvarom jag redan talat, nemi. att genom en särskild inrättad myndighet för afgörandet af dessa mål en viss continuitet i lagskipningen kommer att upstå, skall såsom Gr. Lagerbjelke yttrat, en viss continuitet jemväl i lagstiftningen på denna väg vara att förvänta, ty om Regerings-rätten, på sätt här blifvit föreslaget, skulle få samma åliggande som Högsta Domstolen nu har i lagfrågor, nemi. att, när Regerings-rätten erfarit, att vid ekonomiska författntrs tillämpning förändringar deri behöfvas, den skall inkomma med förslag dertill, så skall man just i denna ordning kunna erhålla ganska mycken säkerhet, trygghet och kontinuitet i dessa frågor. Emot förslaget har vidare blifvit anmärkt, att det icke innehåller stadgande, huru med kompetenstvister skall förfaras. Jag föreställer mig, att då stridiga åsigter i delta afseende förefinnas, man kan genom någon lag slita dessa tvister.
Då denna fråga var före i Utsk., blef, genom ett missförstånd å min sida, hvilket jag villigt erkänner, den här förekommande summan bestämd till 30 000 rdr i stället för 40,000, som K. M. äskat. Jag har emellertid anledning tro, att något motstånd mot beviljandet af detta sednare belopp icke kommer att inom de öfriga RiksStånden möta. Då det dessutom är samma belopp, som vid sista riksdagen för ändamålet begärdes af Gr. von Platen, ehuru frågan då upskjöts för erhållande af närmare utredning, vågar jag, enär denna utredning nu är gjord, hoppas att K. o. Ad. skall bifalla K. M:s Propos. i denna del. Hr Lilliehöök, Bertil, och Hr Virgin förklarade sig häruti instämma. Propos. å bifall till Utsk:ts hemställan blef först framställd, men med nej besvarad, hvarefter gjordes propos. om afslag derå samt beviljande af det utaf K. M. för ifrågav:de ändamål äskade årliga kreditiv, 40,000 rdr, dervid svarades ja. Hr Lilliehöök, Bertil: Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla att en inbjudning afgår till MedStånden att förena sig i B. o. Adis beslut rörande litt. d. 2:dra punkten, det tillägg, som blifvit gjordt vid 2lista punkten, samt rörande anslag till anskaffande af en ny ångfregatt. Särskilda propositioner å bifall till de af Hr Lilliehöök nu gjorde förslag framställdes och besvarades med ja; hvarefter R. o. Ad. åtskiljdes kl. T/2 11 e. m. In fidem, O. Brakel. 328 Den 18 April. i Onsdagen den 18 April 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdr. för d. 14 dennes f. o. e. tn. samt pleuiprotit för d. 22 sistl. Febr. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af en ledamot i Allm.
Det förefaller mig, som här skulle i sådant fall inträffa ungefärligen samma förhållande, som då någon en gång hos Vederbörande begärde förklaring öfver tvenne mot hvarandra stridande författningar, och lick till svar, att han skulle ställa sig begge till ordagrann efterrättelse. I 1789 års Förordning står: ”Enär någon enskild perjons invisningar på Banken blifvit, genom ”hans eget förvållande, för felande behållning, tre serskilta gångor casserade, bör ”i allmänna Tidningarne kungöras, det sam”ma Assignants invisningar på Banken dädanefter icke blifva derstädes emottagne.” Hvad är det väl här som skall förstås med första, andra och tredje 'gången cassation? Derom är ej någonting i Författningen uttryckt; och derföre är förklaring af BancoStyrelsen begärd. Om icke en sådan meddelas, skola olika BancoStyrelser komma att olika tillämpa Författningen vid serskilta tillfällen; och denna oreda och obestämdhet är skadlig och bör förekommas. Den Lagpraxis, som Herr Poppius åberopat, synes här icke vara tillämplig, då ej ansvar för hvarje gång öfverträdelse sker är bestämd, och det åtminstone ej är stadgadt, när den handlingen 3;dje gången är fulländad, som medför ansvaret. Dessutom är det ej utan exempel, att dylika slags Lagstadganden äfven af Högsta Domstolen for20 H. ti 162 Den 9 April e. ni. ståtts annorlunda, än Herr Poppius uppgifvit såsom allmän grundsatts. Herr Lefrén: Friherre Wrangel synes af mitt sista yttrande hafva dragit den slutsatts, som skulle min åsigt vara, att lemna mindre fria händer till industriens upphjelpande genom assignerings-rättigheten på Banken. Derom har jag icke yttrat mig och vill icke yttra mig; men jag har trott och tror, att man ej hör lemna fria händer till assignerings-rättighetens missbruk genom öfverassignering. Det är redan nog mycken mildhet att tillåta cassation af assignationer utöfver Assignantens behållning i Banken 3:ne gångor, innan rättigheten att assignera förverkas.
Deremot förekomma till afdrag följande Summor: Genom den, i anledning af Riksens Ständers Beslut vid 1815 ars Urtima Riksdag, af Kongl, Majit i Nåder vidtagne nya Reglering af Tredje Hufvud - Titul ns Rönings-Stater, hafva å den förut anslagne Garnisons-Spanmålen blifvit besparde 13,824 Tunnor 16 kipr, hvarutaf till fyllande af Civile Staternes Röner samt det nya anslaget för Räro-Verken, hvarom under Fjerde Hufvud - Tituln kommer att förmälas, blifvit använde 11,336 Tunnor 13^ k:pr, som, beräknade efter Sttfts-pris å 4^ R:dr, Tunnan, utgör 51 >°13: 44- 3- Hvarförutan för Stats-Verkets öfrige behof vid denne reglering, såsom ofvanberördt är, blifvit att påräkna af nyssberörde Spanne - Txansport. 51,013:44. %. Stats~Utskottets Eetänkanden. 1787 Transport 51,013:44- 3- mål, återstoden 2,488 Tunnor 2 i k:pr, som, i likhet ined hvad vid Spanmå:s-beräkningen under 3- dje Titulus Penn inge - Röner skedt, äro upptagne till 8 j R:dr och utgöra 21,148: 29- 9. 72,162: 26. — Vid denne Summas afdragande från den näst föregående tillökte Utgifts - Summan, blifyer alltså verkliga tillökningen å denne 3:dje HufvudTitul ... 694,970: 10. 3. Fjerde Hufvud - Tituln, sorn upptager Clerecieoch Läro-Verken.
Serskildt har Motionairen, såsom ytterligare stöd för sin framställning, bifogat en lill Dom-Capitlet i Carlstad ingifven, af 121 yngre obefordrade Prestman och Comministrar samt 25 Pastorer undertecknad ansökning,hvaruti, efter en kort öfversigt af dubbla tjenstårsberäkningens menliga inflytande och obillighet, omförmäles, ä.tt af Stiftets 38 Pastorat, 4 Praebenden oberäknade, innehafvas 22 af sådane män, hvilka räknat dubbla år, deremot endast 16 tillfallit enkla års beräknare, hvilka likväl sistlidet år inom samma Slift utgjorde ett antal af i33; och som deras utsigter lill befordran nu äfventyrade att än vidare inskränkas, genom tillsättande af 6 Lärare vid de nyligen inrättade Skolorna i Philipstad och Åmål, dertill fullt löneanslag, i likhet med Kongl. Läroverks-Comite'ens förslag, blifvit beviljadt; så funno Sökanderne sig föranlåtne anhålla om Dom-Capitlets förord hos Kongl. Majit till deras underdåniga hemställning, att dubbel årsberäknin» ej måtte förunnas Lärarne vid förenämnde Skolor, eller Predikanten vid Billingsfors bruk, hvilken sistnämnde befattning för närvarande vore ledig, och hvars sedan 1761 innehafda, åtföljande fördel af dubbelårs-beräkning', '4 'Allm. Eesv. och Oecon. Ut sk. Betänkande N.-o $3. uti en förut till Dom-Capitlet ingifven ansökning, blifvit öfverklagad, och till rättelse, innan tjensten återbesattes, anmäld; yrkande Motionairen, att sistomförmälde skoleoch predikants-sysslor i främsta rummet måtte afses; och den dubbla årsberäkningen blifvande innehafvare deraf ej tillgodo komma, 2:0 Jr än Hedervärda Bonde-Ståndet? Riksdagsfullmägtigen Hans Janssons från Elfsborgs Län memorial, deruti, med åberopande af den i Kongl.
Majtt, under ogillande af Actors påstående om Contractets förverkande, i af - 214 Betänk, nm nedlägga. af Löfås Silf ver-Verk. seende på Forsslinds betalningssätt för den honom förlänta Kronotionde Spannmål, i Nåder pröfvat rättvift, att, med ändring af Bergs-Collegie öfverklagade Utslag, förklara det BergsFogden Forsslind icke kunde anses, efter Lag, de till Löfås Silfver-rVerks drift upplåtne förläningar och förmåner hafva förverkat Då Kongl. Majit derefter, till följe af hvad förut, på sätt ofvanberördt är, bilfvit i Nåder förklarad!, den 15 Maji sistlidet år, uti Stats, Badet, till slutlig Pröfning förehaft, hvad Pikets Ständer i detta mål hos Kongl. Majit i underdånighet framstäldt oell i öfrigt deri förekommit , har Kongl. Majit, i enlighet med grunderne, för dess redan fattade och Rikets, Ständer m.eddeldte Nådiga Beslut, funnit Sig icke kunna bifalla Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de till Löfås Silfver-Verks drift förlänte förmåner och friheter måtte till Kronan indragas, och att, i följd deraf, hvad Rikets Ständer i sammanhang dermed i öfrigt yttrat, komma att förfalla. Kongl.
Styrkan har vid Svea Artillerit-Regemente utgjort w n20 man. Götha D:oD:o g6o — VendesD:oD. 7ao — tillsammans 3400 man. fördeldta i /jo Compagnier å 60, och 10 Batailloner å 240 man, hvaraf Fäl t-Ar til ler ibatailloner vid Svea Regemente, 2 åkande, Götha, 2 dito och Vendes 2 , en ridande och en åkande, sämst Fästningsoch Artilleri - batailloner vid Götha Regemente 2, och vid Svea 2,708,000; ♦ Transport 3,708,000: 8o Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. Transport . och Vendes 1 hvardera. Svea och Götha Regementen hafva ansetts böra ökas till 1,125 man hvardera och Vendes till ■y5o, utgörande således tillökningen i styrkan 600 man. De tvänne förslnämde Regementena höra hvardera fördelas 1 6 Batterier åkande Fält-Artilleri å i5o eller tillsammans 900 man, och 3 Compagnier Depot-Arti 1 leri, å 75 eller tillsammans 2 25 man; och Vendes Regemente uti 4 ridande Batteri er FältArtilleri, å i5o eller tillsammans 600 man och 2 Compagnier Depöt-Artilleri å 75 eller tillsammans i5o man; hvadan uppkommer 16 Batterier Fält - • 2,708,000: — Transport 2,7o8)000. Transport 2,708,000 Artilleri, med tillsammans 2,400 man och 8 Compagnier Depöt-Artilleri, med tillsammans 600, samt hela styrkan 3ooo man , upptagande Staterna det, efter denna styrka och öfriga förhållanden, lämpade antal af BefälTygoch Be värings-personal 0. s. v. med förbättrade löner, i enlighet med de för Armeens allmänna löne-reglering antagna grunder. Dessa Stater utgöra för T:r Sp. in nät. Silfver-Riksd. Banco-Riksd.
Häri instämde Hr von Francken, August Alfred. Den 3 Mars e. m. 123 Gr. Posse, Knnt: Jag anhåller endast att få instämma i Hr Gyllenrams yrkande, så mycket mera sorn det väl icke torde medföra serdeles ökade kostnader att anställa undersökning om behofvet af en fyr å Gotlands vestra kust, då en person ändock måste utsändas för att verkställa en dylik undersökning vid Fahludden. Wisby hamn är väl icke passande till nödhamn i detta ords vidsträcktaste betydelse, men för mindre fartyg skulle det dock vara godt, att kunna söka skydd i Wisby hamn, hvarföre en ledfyr derstädes vore af mycken nytta. Hr Skogman: Då Wisby hamn är serdeles olämplig så som nödhamn, torde det icke finnas någon anledning att, såsom föreslaget blifvit, derstädes uppföra en ledfyr. Om en fyr verkligen behöfves å Gotlands vestra kust, så bör en helt annan slags fyr än den föreslagna uppföras någonstädes på höjderna norr eller söder om Wisby, men, då något förslag härom icke finnes framstäldt i den ifrågav:de motionen, och Utsk:t icke ansett sig böra gå utom motionens gränser, har Utsk:t saknat all anledning att i detta afseende göra någon framställning. Flir öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derå, alt en fyr å Svenska Högarne är vid jemförelse med en sådan å Gotlands vestra kust af så framstående vigt, att, förr än den blifvit bygd, någon fyr å Gotland icke gerna kan komma i fråga att uppföras; sannolikt kommer äfven dessförinnan en fyr vid det s. k. Fahluddsrefvet utanför Stockviks lotsstation att anses vara af behofvet påkallad. Jag skulle tro, att Utskits hemställan är så välgrundad, att man utan tvekan kan bifalla densamma. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utskits hemställan oförändrad, och dels bifall till densamma med följande förändrade lydelse: »att K. St:r hos K.