Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. behagade vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut, men denna propos. besvarades med nej, hvarpå H. Ex., efter framställning, att å Utsk:s uti förevande punkt afgifna förslag blifvit yrkadt dels bifall dels bifall med uteslutande af de uti ingressen förekommande orden ”eller penninge-ställningen i landet, genom sedelstockens betydliga ökning, för öfrigt sådant påkallar”, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s förevande förslag. Härvid ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. framställde propos. till bifall å Utsk:s förslag med nyssnämnde ords uteslutande samt då dervid ropades ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Föredrogos och biföllos Lag-, samt Allm. Besv. o. Ekon.Utslcns nedannämnde d. 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk.: N:o 15, i anledn. af anmärkmr emot förslag till ändringar och tillägg uti samt förklaringar öfver K. M:s nåd. stadga om skiftesverket i riket d. 4 Maj 1827, och Kongl. Kungörelsen d. 9 Juni 1832; N:0 16, Den 12 Juli. 385 N:o 16, i anledn. af väckte frågor om ändringar uti Kongl. Instrukt. för General-Landtmäteri-kont., Provincial-Landtmäteri-kont:n och Landtmätarne i riket d. 4 Maj 1827; och N:o 17, i anledn. af väckt fråga om behöfligheten af sådan besigtning, som, enl. 1 § i Kongl. Kungörelsen d. 4 Maj 1827, skall förrättas å boställen, belägne i skifteslag, der laga skifte skall verkställas. Föredrogs Lag-, samt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagde betänk. N:o 21, i anledn. af väckte frågor om förändring af gällande stadganden, ang:de skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse.
Men då ibland de artiklar, å hvilka nedsättning i tull blifvit ölreslagen, förekomma åtskilliga, som utgöra föremål för inhemsk slöjd, förundrar det mig, att man här, i ett land med ringa kapitalstyrka och hög ränta, icke drar i betänkande att handla i motsats till hvad man gjort i andra länder, som till följd af fördelaktiga förhållanden hafva många medel att åt sina innevånare bereda arbetsförtjenst. Den 28 Maj f. m. För att visa till hvilka resultater man kommer med denna ringa omtanke att åt egna arbetare förbehålla förädlingen af rå* ämnen, vill jag såsom exempel anföra några få artiklar, å hvilka tullen under sednaste 10 åren blifvit i betydlig mån nedsatt, och hvilka alla kunna tillverkas inom landet. Af ljus importerades 1854 13,010 skålp., men sedan tullen vid följande riksdagar blifvit upprepade gånger nedsatt, steg importen 1861 till 160,273 skålp. eller nära 13 gånger så myckel. Importen af gångkläder uppgick 1854 till ett värde af 18,841 rdr, men 1861 till 589,151 rdr eller 35 gånger så mycket. Af knifvar och gafflar importerades 1854 1,330 skålp., men 1861 hade importen sti git till 40 gånger detta belopp; den utgjorde nemi. 54,600 skålp. Af förhvdningspapper importerades 1854 3,181 skålp., men 1861 240,086 eller nära 80 gånger så mycket. Så går det, Mina Hrr! när man obetänksamt nedsätter tullsatserna och derigenom beröfvar det inhemska arbetet det skydd, sorn det så väl behöfver för att kunna bestå i täflan med det utländska, af större kapitalstyrka, mildare klimat och fördelaktigare naturförhållanden understödda arbetet.
Komministrarnes aflöning befunnes alltför knapp, och hvarken församlingarne torde vara böjde att förbinda sig till nya tillskott eller Rikets Ständer att utaf Statsverkets tillgångar anslå medel för förbättrande af deras lönevilkor, men, efter motionärens förmenande, Pastorerne eller Kyrkoherdarne i allmänhet kunde utan alltför stor afsaknad till Komministrarne ytterligare afstå någon del af sin tionde, föreslagit, att Pastorer eller Kyrkoherdar, som hädanefter tillsättas, matte förklaras böra, såsom lön till Komminister, erlägga dubbelt så mycket, som i sådant hänseende hittills varit gifvet eller ock göra en tillökning deraf med åtta å tolf tunnor spanmål, med undantag måhända för mindre pastorater och för en del landsorter, samt att, i berörde afseende, Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan om förordnande, att Konsistorierna, i förening med Konungens Befallningshafvande ma uppgöra och till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemna förslag till ifrågakomne lönetillökningar för Komministrarne, åtminstone för dem, hvilkas Pastorer uti tionde och boställs-afkastning ega löneinkomster af vid pass 200 tunnor spanmåls värde, för att framdeles och i mån af ledigblifna Pastoraters återbesättande bringas till verkställighet. Bih. lill R. Ilctdnk., A.n f>0.
Förediogs åter Banko-Utskottets den aa i denna månad afgifne och den 27 derpå följande upplästa och på hordet lagda förnyade Betänkande i fråga om en förbättrad reglering rörande de från Banken utgående Lane-biträden till understöd för nyttige odlingar; Och fann Bonde-Ståndet, att då, efter dess tanka, den af Banko-Utskottet föreslagna förändrade reglering lör Qdiings-låns meddelande från Batiken, skulle Prot. Utdr. if. 29 Maji 1818. 519 för det allmänna medföra vida större olagenheter, än dem, man sökt afböja, samt tilläfventyrs alldeles tillintetgöra den, med Odlings-iånen åsyftade fördel för jordbrukets förkofran, kunde Bonde-Ståndet för sin del ej bifalla Banko-Utskottets i detta ämne framställde förslag, hvilket förthy afslogs under förklarande, att Bonde-Ståndet anser de vid 1815 års Riksdag stadgade grunder för Odlingslåns meddelande böra oförändrade bibehållas; Om hvilket beslut så väl Respektive Med-Stånden, som Banko-Utskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. Den 30 Maji i8*8« Från Högloflige Riddcrskapet och Adeln. S. D. Beslct Höglofl. Ridderskapet oclv Adeln, anmoda Banko-Utskottet att, så fort sig göra låter, besörja utdelning bland Riks-Ståndens ^Ledamöter af erforderligt antal exemplar utaf det genom Utskottets föranstaltande redan tryckte yttrande , Bankens utsedde Revisorer vid nyligen förrättad Revision öfver Götha Canal-Verk, I stöd af serskild anställd undersökning, enligt derom erhållne uppdrag, till Herrar Banko-Fullmägtige afgifvit, såsom grund och vägledning för bedömmande af deri fråga: Huruvida det återstående arbetet vid berörde Verk kari utföras med de medel, som dertill blifvit beräknadej
Af hvad som blifvit öfver sedan de omtalade kreaturen voro inköpta af de medel, som influtit vid bröllopet samt Gunnars och Lenas innestående löner, skulle bohag och husgeråd köpas, och nu fick Gunnar lägga hela den summan, som dessa kreatur skulle hafva kostat, till det andra, och kunde således få vida mera bohag, än han från början haft hopp om, och Gunnar var verkligen ungdomligt glad för detta, samt sade om aftonen i drängstugan: – Tänk, patron är ändå en god och hederlig herre på det hela, fast jag aldrig förr kunnat fått ’et i skallen, eller lidet ’en. – Och jag li’er ’en aldrig – svarade Bengt – för han ä’ falsker och baksluger, ser aldrig rätt på folk, säger ett och menar ett annat, gör minsann ingenting för intet, och en vacker dag, sanna mina ord, vill han ha betalning för krittera22, och söker då ut ’en med hårdhandskarne, det ska j få se, den som bara lefver dit. Men mamsella ä’ bra. – Ja, ja, tänk om jag talade om för patron, hvad du säger om ’en – sade bränn-Olle illslugt och med sitt otäcka skratt. – Ja, jag skulle nog tro dig om ’et – svarade Bengt – för du ä’ en rödlufva du så väl som patron sjelf, och tänk! jag tror aldrig nåntina på dem, som vår Herre satt räfskinnsmössa på. – Nej, otäcka ä’ de – sade Gunnar, som tänkt på annat, men som ändå ej kunde låta gå sig ur händer ett tillfälle att yttra sin motvilja för Olle, som han aldrig kunde lära sig att tåla, ty afundsfull och ilsken som Olle alltid visade sig, när han var nykter, var han äfven falsk och elak, och när han var full näsvis och elak. Nu var han halffull och just vid lynne att förarga Gunnar på fint manér, helst han trodde sig hafva ryggen fri, derigenom att han stod vid dörren, och i en blink kunde vara nere i sitt älskade bränneri, dit Gunnar aldrig gick. – Jo, jo! – sade han spefullt. – Du får båd’ kritter och ett och annat af patron! Kanske han skänker dig äldsta barnet med! ha! ha! ha!
Kelm och Grefwe Klörner blifwit anförda, hwilkm med Ja beswarades. Zerr von k^survvoltk trodde att sedan anmält ninaar icid Betänkandet blifwit gjorda, borde följden wara, att nar Ridderstapet och Adeln nekade sitt bifall, hela betänkandet, jamte de gjorda an. märkningarne, äkergingc till Utskottet. Herr Grefwen och LandtNarffalken förklar rade, att dä Ridderstapet och Adeln enstämmigt, i följe af de gjorda anmärkningarna, afflagit Betänkandet, kunde ingen ater-remist deraf komma i fräga. Föredrogs ä nyo StatsUtffottetS den n Nov. pä Bordet lagda Protocolls Utdrag af ven 6 i samma manad, innehällande Utskottets utlätande, i anledning af Kongl. Maj:ts nädiga Proposition angäcnde Allmänna BrandförsakringsFonden. Zerr Loclo, Lorfltr I^u6vi§, upläste till Protocollee följande. Da det för Staten altid blir betungande, att betala ränta för medel som ej kunna begagnas, och att aflöna Betjening till sädane medels upbärande samt Räkningars och Böckers förande deröfwcr, sä bör Allmänna Brandförsakrings-medlen ej mera af RiksgäldsContviret upbaras och förräntas; men pä det en fä gagnelig inrättning ej mätte lämnas utan alt Dm 18 November. 849 allt publikt mrderstöd och BrandförsäkringsWerkets styrelse kunna äga tillräckligt rädrum, att om medlens upbärande och förräntande föranstalta, sä förestås 1:0 Att förhällandet emellan RiksgäldsConloiret och BrandförsakringsWerket mä blifwa oförandradt i sex mänader frän den dag
Skulle, vilket Gud förbjude, de båda länderna komma i krig, har köpmännen ett år på sig att hopsamla, bortföra och försälja gods och handelsvaror. Skulle någon orättvisa eller skada uppkomma har de rätt till fullkomlig upprättelse. Det samma gäller undersåtar som är i de båda ländernas tjänst. Tiden för denna traktat gäller 12 år, räknat från den 29 oktober 1799. Undertecknat Curt Stedingk, Kourkin, Palen, Gagarin. Gustaf Adolph och Alexander I egenhändigt undertecknade brev, där de gillat och ratificerat detta traktat. En gemensam deklaration, där man för att mota olägenheter och befrämja handeln beslutat att upprätta en visitationsstation vid Koliza och flera andra finska orter. Nederlag för trävaror vid Jozeno, som tidigare bestämts flyttas till det bekvämligare Rapasari. Petersburg den 7-19 juni 1801. Samma undertecknare som tidigare. Kungörelse angående vad i akt tagas bör till säkerhet för realisationsavgiftens utgående, Stockholms slott den 12 maj 1801. För att kunna vinna säkerhet vid kreditsedlarnas inlösen med speciemynt, som beslöts på senaste riksdag har vi förordnat detta: Förmögenhetsavgiften bestämdes utgå under två år, varav det första var 1800. Grunden för avgiften skulle vara uppskattningar om vars och ens förmögenhet. Inga andra skall vara underkastade avgift än de som under den tiden haft så stor förmögenhet att avgift skall utgå. De som under tiden fått förbättrade villkor berörs inte. Skulle dödsfall inträffa under denna tid är det arvingarna som fortsätter att betala tills hela avgiften är erlagd. Avgiften äger samma företrädesrätt till betalning, som Våra och Kronans räntor. Fastighet kommer att utgöra säkerhet tills hela avgiften är betald. Köpes sådan fastighet, skall köparen göra sig underrättad om säljarens förmögenhetsavgift är betald eller i annat fall öka köpeskillingen med lika mycket som fattas. Vid bouppteckning efter person som haft att betala förmögenhetsavgift, skall genast så mycket avskiljas från boets tillgångar, att det täcker avgiften. Arvet får inte skiftas förrän betalning skett. Detsamma gäller testamenten, gåvor eller förordnanden. Personer som har förmögenhet utan fastigheter tillåts inte flytta från den ort där de varit skattskrivna, förrän de betalt avgiften. De får heller inte pass för utrikes resa.
Hvad ett Stånd kan i denna fråga hafva beslutat, det känner jag icke, och tror det icke heller höra inverka på R. o. Ad:s beslut, då troligen R. o. Ad. icke är i behof af någon annan ledning i delta fall, än sitt eget omdöme. Jag får på grund af hvad jag nu haft äran anföra, förnya min vördsamma anhållan om bi fall till betänk, i denna punkt. Gr. Sparre: Hela den siste värde talarens anförande, grundar sig på en premiss, och om denna premiss icke är rigtig, så ram lar hela hans deduktion. Det är nemi. den alt en öfverlåtelse bör betraktas såsom ett nytt köp. Men om nu Staten, då den för att bereda sig en inkomst fordrar en afgift vid köp af fast egendom, icke så betraktar öfverlåtelse å annan person af den rätt, sora genom köpet vunnits, så försvinner grunden hvarpå förslaget stödjes, och jag påslår att billigheten fordrar det Staten icke betraktar öfverlåtelse såsom nytt köp. Köparen har nemi. endast öfverlåtit på den andre den rätt som han vunnit. Men det är blott den verklige innehafvaren af jorden som begär lagfart å hela den köpeaffär, hvarigenom jorden blifvit hans. Då Staten nu stadgat en afgift för köp af fast egendom, är dermed ingalunda sagdt att en sådan afgift skall erläggas äfven om köpebrefvet blott ett ögonblick af en person innehafts, men genast derefter på annan öfverlåtes. Jag uprepar detta ännu en gång. Jag kan icke fatta någon annan grund, hvarföre Staten har fordrat en sä hög afgift, som den, hvilken, i egenskap af karta affordras köpare af fast egendom, än den, att Staten betraktar en köpare af fast egendom, som i följd af köpet får vidkännas högst betydliga afgifter, vara i den ställning, att han med lätthet kan vidkännas den mindre betydliga, som kartan medförer, samt att den utgör en vedergällning, om jag så må säga, för det Den 18 Juni f. m. skydd, sora Staten lemnar åt lians egandeoch besittnings-rätt.
Utom hvad jag haft att emot Consistorii academici beslut anföra, såvidt det angick tryckfrihetsbrott eller medverkan dertill, har jag i afseende på det andra skälet för samma beslut, eller det i allmänhet högeligen tadelvärda uppförande, hvarmed klaganden skall hafva emot universitetets lärare och öfriga medlemmar gjort sig ovärdig att vidare en akademisk medborgares rättigheter åtnjuta, erinrat, att äfven i ett ärende, som uti disciplinarväg behandlades, de sakförhållanden, hvarom beslutet handlade, bordt vara till tid och beskaffenhet bestämdt uppgifna, med de bevis, som verkligheten deraf styrkte. Men detta hade ej ens i förklaringen skett annorlunda, än att klaganden sades hafva »äfven muntligen vid ett tillfälle, »då han såsom sökande till en juridisk adjunktur speciminerade, på akademiskt auditorium »och inför såväl en talrik församling af de studerande, som de Professorer, hvilka å embe»tets vägnar tillstädesvoro, bevisligen fällt smädliga yttranden om både Consistorium academi»cum och enskilt namngifven Consistorii ledamot». Och jag slöt häraf, att någon giltig grund till beslutet ej heller från denna händelse kunde hämtas. Annu några anmärkningar har jag gjort, dels i fråga om missbruket af Nationsföreningarnes petitioner och dels om det domskäl, som hade blifvit hämtadt från den af Klagandens Inspektor (hvilken nu äfven innehade Rektors-embetet) uppsagda inspektionsbefattning öfver honom. För ingen del har jag velat nedsätta, begreppen om värdet vare sig af den s. k. esprit cle corps eller af myndighetens tillbörliga helgd; men jag har förmodat dessa begrepp vara endast halfklara, om de kunde ställas i strid med rättvisans fordringar. Således i fall jag borde förutsätta, att någon afprutning på dessa fordringar åsyftades, kunde jag icke medgifva lofligheten af en sådan afprutning. För att hvila på god grund, måste Consistorii tanka hvila på förutsättning af öfverensstämmelse med lagen; och så framt detta icke bestriddes, vore ingen tvist för hand.
Hvad som öfverstiger fulla kannetalet, men ej uppgår till hel kanna, kommer vid BrännvinsPannans mätning, ej att beräknas; och 3:o. Att Landtmätare eller Justerare skola vid Brännvins-Pannors mätning, vara pliktiga, att, jemte den dem förut ålagde skyldighet, att så väl å sjelfva Pannan som desslösa bröst, med stämplar utmärka både InitialBoksläfverne af deras namn samt Kannetalet och året då uppmätningen skett, noga utröna Pannans höjd från midten af botten till öfversta öppningen, dess diameter vid öfra och nedra kanten, samt dess form och öfrige di - Sevillniti gsUt skottets mensioner; öfver hvilket allt Landtmätarne eller Justerarne ovilkorligen må , utan särskild betalning meddela egaren skrifteligt bevis. Då vid tillfälle af åtal å Brännvins-redskap, som innehåller större rymd, än hvartill den är stämplad, genom nu föreslagne Förordnande, en tillförlitligare grund lemnäs för Domarens pröfning, huruvida detta missförhållande, emellan innehållet och den åsatte stämpeln, härrörer, antingen af någon åtgärd, som Panne-egaren med afsigt låtit vidtaga, eller blott af den förändring sorn bruket och eldens verkan kunnat åstadkomma, samt det är hädanefter hvar och en öppet, att förskaffa sig ett sådant bevis om Pannans dimensioner, som här ofvan omförmäles, så anse Utskotten genom detta Förslag, derest det godkännes, sig hafva till en stor del förekommit de öfverklagade olägenheterne; men enär det icke är billigt, att en större Pannerymd , än hvarföre afgift betalas, gagnas, föreslå Utskotten vidare: att Brännvins-Panna, som till rymd blifvit förstorad genom bruk och eldens verkan, icke derföre är Beslag underkastad, utan bör, vid derom yppad fråga, endast förhållandet hos vederbörande anmälas, för att ny mätning och stämpling må kunna ske, allt på sätt är stadgadt för tillfälle af Brännvins-redskaps omarbetning och förändring; det ansvar och äfventyr, som följer å underlåtenhet att vederbörligen anmäla sistberördc åtgärder är redan utsatt. Betänkanden.
Den bifogade tabellen upptager antalet lill 5,958, utvisande vid jemförelse med 1838 års tabell en tillökning i dessa djurs antal, motsvarande nära 68 procent; men jag skulle tro den vara än större, alt döma af den myckenhet fläsk, sorn till billigt pris i Länets städer af allmogen hålles till salu, äfvensom att, enligt uppgiften från Medelpad, försäljning af denna vara derifrån eger rum till orter utom Länet, Flere enskilde af ståndspersoner och presterskapet hafva ock i sednare åren förskaffat sig racedjur af ädlare slag. Af det i tabellen upptagna antal getter finnes största delen i fjällsocknarne, hvars ymniga tillgång på skogsbete torde föranleda till mindre afseende å den skada, dessa okynniga djur utöfva å den uppväxande ungskogen. 1 (ifrigt mest bos fiskare samt innehafvare af mindre lägenheter, der kor antingen ej kunna födas eller tili otillräckligt antal för fyllande af hushållets behof af mjölk. Nille man, med godkännande af de i tabellen upptagne beräkningar af kreaturens antal, fördela detsamma på inom Länet befintlige 1,608 hela hemman, så lodas i medeltal på lnarje helt hemman 6 hästar, 34 kor, 4 svin och 30 får, bråk uteslutna. Öfver boskapssjuka, förorsakande större eller vidsträcktare förluster, har någon klagan icke försports. Då Bränvinsbränning endast obetydligt och alltid i mindre skala inom Länet utöfvas, kan ett förbud emot dess utöfvande icke anses inverka på 36 boskapsskötseln, äfven om man skulle vilja medgifva, alt denna rörelse under något förhållande medför nytta för ladugården. c) Om Skogarne i Länet och hushållningen dermed vore mycket att säga, om icke undvikande af vidlyftighet vid berättelsens afgifvande vore anbefalld. Jag skall, så vidt möjligt är, inskränka mitt andragande i ämnet.
Dom-kapitlet infordrat min förklaring öfver följande af Rikets Ständers sist församlade Revisorer gjorda anmärkning: »att vid räkenskapen för Elementar-läroverket i Alingsås (1858) för fullständighetens skull antingen bordt biläggas särskild förteckning, upptagande de hemman eller lägenheter till namn, nummer och läge, hvilka tillhöra den Läroverket anslagna Lendahlska stipendiefonden, eller ock så beskalfade uppgifter bordt inflyta uti den öfver Läroverkets stipendie medel afgifna redogörelse.» Utom förenämnda Lendahlska stipendie-fond finnas ej några stipendie-medel för härvarande Läroverk; och som nämnde stipendie-fond icke står under Läroverkets Rektors vård och förvaltning, var icke min afsigt att deröfver afgifva någon fullständig redogörelse, utan blott att anmäla, det en sådan fanns, härvarande skolungdom till gagn och nytta. Icke heller upptogs den i hufvudredogörelsen. Följande utdrag ur »transsumt af framlidne Bandfabrikören Sven Lendahls den 2 Maj 1783 gjorda och efter dess död lagligen bevakade testamente,» det enda offentliga dokument, som, rörande denna sak, finnes i min vård, torde närmare belysa förhållandet och motsvara den gjorda anmärkningens syfte: • — 360 — l:o »Ungdomens uppfostran är onekligen ett ibland de angelägnare föremål, som verkar både på näroch tillkommande tider; till någon liten hjelp och lättning uti detta ämne, skänker och testamenterar jag till fattiga och värnlösa fem stycken borgareellet handtverksmäns barns underhåll och skolegång följande å landet belägne fastigheter, nemligen Wästerg. i Agvena ett halft hemman frälse, beläget i Härljunga gäll. Till samma behof anslås Frälse såg och qvarn, belägen uti Norunga Socken, kallad Norska qvarn. Likaledes öfverlemnas såg och qvarn vid Krytteg., belägen uti Norunga gäll och Ljurs socken, den jag igenom förpantning innehafver. (Redan såld af Testator sjelf).
Att de personer, som erhålla tillstånd att idka skådespelarekonsten, bidraga till en pensionsfond, deraf de ofta sjelfva med tiden få nytta, kan jag icke annat än linna lämpligt. Någon rättsfråga är icke bär å färde, ty saken utgör endast en polisfråga. Jag erkänner, att Utsk., då det vill gifva åt folkundervisningen, hvad det tager från theaterns petisionscassa, gått tillväga på ett sätt, som synes vara ganska klokt beräknadt för att vinna anhängare för Utsk:s ändamål; och jag vill tro, att Utsk. verkligen afsett folkundervisningens bästa. Men då man vill taga från den, sorn har något, plägar det eljest vara ett med framgång användbart sätt att förklara, det man vill gifva lofvet åt en behöfvande. Handlingen blir derföre icke mera loflig, och jag måste bestrida den både i grundsats och tillämpning. Här har man tagit från de fattiga för att gifva åt andra fattiga. Det är icke blott orätt, utan beklagligt att söka sig sådana till - D e u 8 September. Jag tillstyrker afslag på den i fråga var. punkten, väntande mig visserligen den anmärkning, att det är besynnerligt höra Statssecret. för ecclesiastik-ärenderna tala emot anslag för undervisningen; men jag svarar, att ingen välsignelse är med orättmätigt förvärfvade anslag. Frih. Boye: Då jag föreställer mig, att de förmåner, som 1789 och 1831 års bref försäkra, ingått i beräkning hos deni, som egnat sig åt yrket, förefaller det mig ömmande, ja rättsvidrigt, att 1111 beröfva theatern dessa fördelar. Då de kunnat äga rum ända sedan 1809, mäste de väl icke vara constitutionsvidriga; men hos min känsla väcker det en strid, att man skall taga från någon, hvad som blifvit honom utlofvadt. Gr. Horn: Jag skall visst icke tala om Ilr Statssecret:s större eller mindre böjelse att befordra upplysning och folkundervisning; men det förundrar mig högligen, att Konungens rådgifvare kunna försvara en Corporation pä bekostnad af tydlig lag och rätt. Snarare hade man haft skäl förvänta en motion om ersättning till den ifrågavar. cassan.