Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj t i Näder pröfwar godt till Riksens Ständer framställa, sä anser Stats.Utskottet denna inwändning sä mycket mindre kunnat till beswarande upptagas, som chwad beslut i den nu framstälila frägan om Kungsgärdarnes för. wallning Riksens Ständer kunna fatta, sädemt icke ligger i wägen för kommande Riksens Stäm der att sig yttra om rätta förständet af berör, de 77- i Regeringsformen. Beträffande sedan de emot Utskottets för. stag till Kungsgärdarnes förarrenderande giorda anmärkningar, kunna de bcqwämligen bäm föras säsom rörande dels Arrende-tiden, dels klysi Den iz Lctober. 159 klysningen i serskillta Hemman, dels Arrende, afgiften och dels Byggnadsskylldigheten. Arrende, tiden har af somlige ansetts böra utsträckas till Zo, af andra till roo och af en Ledamot i Högtärade Borgare Ständet helst till 1000 är. Kungsgärdarnes klyfning bar af flere blifwit pästädd böra ske i halfwa Mantal, af nägra till och med i fjerdedels Mantal, och det har blif.- wit yrkat, att hwarje hemmans, lott ej borde wara större än att en Äbo derä kunde wara besutten, att afseende, borde wid klysningen gö. ras pä Tunnelandtalet af öppna äkerjorden, samt att Utskottet bordt yttra sig om odling af oländig mark ä Kungsgärdarne hwartill wissö frihets är borde bewiljas. I afseende pä Arrende afgiften har funnits tjenligt, att den bestämmes dels i Spannemäl efter öppna Äkerjorden, och dels i Hö efter Ängens beskaffenhet, samt att Arrendet uppläts emot den högsta ärbudna städja. Äfwen har ansets nödigt att Audtions utropet tia Arrende af Kungsgärden i sitt ostyckade tillständ icke ägde rum; hwaremot andre yrkat, att detta utropet bvrde föregä rrtropen af de styckade lägenheterna.
Detta reglemente har, hland annat, det lilla felet att stå i strid med promulgerad lag (K. förr ordn. af 1824, ang:de enskilda banker), som stadgar solidarisk ansvarighet för alla bolag, hvilka hafva till föremål att utlåna penningar, och innefattar i öfrigt det stadgande, att delägare blott ansvara med den inbetalta delen afsina actier, utan att hypöthekscassan är ålagd att hafva någon grundfond jnneståencje för betäckande af tillfälliga behof. Den 3 Februari e. m. Om nu sådana hypotheksföreningar skulle erhålla ifrågavar. garanti och sedermera utlånade medlen, till amortering på 37 år: hvari bestod val då säkerheten? Jo, i inteckningshandlingar, förfallna att betalas med 7t_:del årligen. Hvarifrån skulle då föreningen taga penningar, i händelse Jåntagarne vore oordentliga i sina afbetalningar, i händelse föreningens obligationer temporärt förlorade sin credit etc. Klefve det då ej till löftesmannen, Riksg.cont., som luneobligationernas innehafvare måste hålla sig, och detta Cont., som slutligen nödgades öfvertaga alla hypotheksföreningarnas förvaltning? Jag upprepar likväl, alt jag enskildt alldeles icke är ängslig för bifall till ifrågavar. lån, emedan jag icke tror på möjligheten af dess erhållande på de föreslagna vilkoren; jag har endast velat visa sakens orimlighet i och för sig sjelf. Man har väl omtalat, att anbud skedde på det förra lånet, som voro nära antagliga; jag känner dock icke ett sådant anbud af någon annan än en Magister Thorbjörnsson, och jag hemställer, om det är skäl att än en gång blottställa Svenska staten för ett dylikt gyckel. Hr Rosenblad: På Hr Hjertås fråga, om exempel i andra länder finnas på en sådan institution som den nu föreslagna, kan jag meddela den uppgift, att åtminstone något ditåt är hvad Polska Regeringen gjort för hypotlieksföreningarna i Polen, blott med den skillnad, att det var Polska Banken, som der lenmade sin garanti.
Jnnehälla de wid Riddarhuset bcfintelige Genealogier härom fullständig underrättelse as dag och äretal, dä är r) annat bewiS af nöden. Enär huswudman för Ätt fyllt 21 är, mL han, sä wida ej andre futlmyndige Ättemän finnas, äga rätt behörig fullmägtig förordna. 4748 Den zo October. ven som oagtadt han till laga älber kommen är, blifvit under Förmyndare - wärd och inseende af Domstolen stäld, mä ej hvarken sjelf säte intaga eller Lullmagt utgifva. § 19- Ej mL nägsn Fullmagk för gällande anseoch antagasom icke af Ättens werkcliga Hufvudman, eller ben ber dertill enligt denna Riddarhus-Ordning, berättigad är, blifvit utgifwen; börandes Fullmagtcn antingen med utgifwarens styl, öfverallt skrifven och vnderskrifwen eller lagligen bestyrkt, ovilkorligen wara författad efter följande Formulär. Härmedelst befullmägtigaS (Caracter och namn) att vid den allmänna Riksdag, som kommer att tag» stn början uti N. N. (dag och är) för Grefweliga ^ Friherreliga? Ätten N:o N. N. intaga säte och stämma Adrliga ^ pä Riddarhuset, hvarvid han ovillkorligen förpligtaatt ställa stg till efterrättelse Sveriges RikeS besvurna Regerings - Form af ben 6 Juni! 1809, jemte Riksdags - Ordmngen och öfrige gällande grundlagar. Ort och Datum. Namn. Sigill. Caraekär. Häfver Förmyndare för omyndig Fullmagten Utgifwit, bör sädant under namnet tydeligen utsätta-, samt Förmyndare-förordnandet i Original eller laglis gra bevittnad afskrift biläggarc» § Lo» Den Zo Octobek. 474S § 20.
Jag frågar, blir jordbruket bättre betjent derigenom, att tjenstbara drängar dragas derifrån för att skjutsa i stället för de gossar, man hittills dervid begagnat? Hvad skjutslegan angår, har jag hört flera nämna, att den blefve 24 sk.; men jag ser i t morn., att den får höjas till 36 sk., och det är sagdt i så obestämda ordalag, att jag ej ser på hvilken väg den kunde blifva lägre än 36 sk., d. v. s. icke 5o, utan 126 procts förhöjning; och detta anser jag orimligt. Hvad jag likväl mest fäster mig vid är det nya sätt att beskatta Svenska folket, som i 4 mora. föreslås. Svenska folket äger i Reg.F. det heliga förbund med sin Konung, att det endast af R. St. skall kunna beskattas. ]\Tu har likväl Utsk. uppgifvit ett nytt beskattningssätt. Man '.ammankallar districter , later dem välja committerade, ocih dessa skola få beskatta folket. Är detta förenligt med det beskattningssätt, hvarom Svenska folket genom Reg.F. blifvit försäkradt? Jag slutar med den anhållan, att Utsk. ville komma till den öfvertygelse, att det är klokare att låta allt vara som det ar, än att antaga, hvad nu blifvit föreslaget. Hr Danckwardt; Det är i anledn. af några af Hr Gr. Horns yttranden, som jag begärt ordet. Han tyckes hafva lagt mig till last, att jag i mitt anförande ej fristat särdeles vigt vid frågan om skjutsanstalternas förbättrande i landet, äfvensom att jag yttrat, att skjutsningsskyldigheten för närvar. ännu måste fortfarande anses vara fästad vid jorden. Hvad det förra angår, tror jag, att man i mitt anförande förgäfves skall uppsöka anledning dertill att anse mig icke hafva fästat tillbörlig uppmärksamhet på detta ämne; men 12 H. 2t Den i6 Augusti c. m. den värde ledamoten får ursägta, att jag funnit den målning, Utsk. gjort af skjutsningsbesväret, vara öfverdrifven.
Hvad jag nu anfört har endast afseende på de stora lokala fördelar, som provinsen Skåne skulle af jernbane-anläggningen upphemta, och ehuru jag icke betviöar att Rikets Ständer, äfven ur denna synpunkt, skola fästa ett välvilligt afseende på hvad som så nära rörer en sjundedel af landets befolkning, skulle jag dock troligen icke i denna fråga hafva uppträdt såsom motionär, derest icke densamma vore för landet i sin helhet af så mycken betydelse. Helsingborg är vid stränga vintrar, då Köpenhamns och Malmö hamnar tillfälligtvis tillfrysa, den naturliga öfvergångspunkten till Danmark. Visserligen inträffar äfven vid Helsingborg att sundet nägongäng iägger sig, eller att stark isgång för svårar öfverfarten, men sällan så att post och passagerare mer än några timmar derigenom uppehållas. Om derföre Helsingborg blefve genom en sidobana förenadt med det Svenska jernvägsnätet, likasom Helsingör inom loppet af tvänne år är anslutet Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. N:o 47. 125 till det Danska, så skulle utan tvifvel Helsingborg vintertiden blifva deri punkt öfver hvilken såväl post-, som p ersonaloell godstrafiken emellan Sverige och Kontinenten, via Danmark, komme ett ega rum. Södra stambanan blifver, såsom jag hoppas, inom få år fullbordad. Är denna bana då icke sammanbunden med Helsingborg, så blifver samfärdseln med Europa, då den icke öfver Malmö kan verkställas, förenad med många svårigheter och långa uppehåll. Denna sanning är så i ögonen fallande, att jag icke vidlyftigt behöfver deröfver utlåta mig. Den är äfven fullständigt utvecklad i Helsingborgs-bolagets, af mig förut åberopade underdåniga framställning; och den slutsats som deraf kan dragas, är att det för hela det öfra Sverige är af icke ringa vigt att iernvägsförbindelse emellan Helsingborg och stambanan, ju förr desto heldre, må komma till stånd. Men jernvägsförbindelsen vintertiden öfver Danmark är ofta förenad med stora svårigheter.
Fem ^ jeslagerier och “fess,.lorn eliese 2,7,»"”'^^ B:drs *ai verkning ÄÄÄsr8** ä ää ädlings-Institutet på rdsl^T NorTv'!lKmn®val,s Härad, äfvensom Linför Binäring ar: Än ‘il’ Y™ ' finnas inom Landet elmin • V ! * de dera större sjöar, som Ä för «» af synnerlig vigt Tvä Tusende FemZdÅde son ftS* ,rB' fi:dr 3-Slili: 3 «*Ä m Aderlon Väfnader afyttras till ni veseli lief m f'1 tdj.husbehof, men gröfre LinneVara finnes till afsalu nå nlö ' ,7 ,m °d af öfverallt, och äfven denna [nom de«na Province kunna sti™ hir dTnTlM*osten, borde Linneväfnader terne; Men då hvarken u nf™d§ tdl den fullkomlighet, som i Norra Orgoda tillfälle till mide,-v' ,ofvade Premier dertill uppmuntrat, ej eller det sorn Gårdsby L nförädlh T ^ l"3? väfnaden med fördel begagnats för denna orts AJW"S8^08™? 1 synas tiden ännu icke vara* inne Wörädlingssätt och väfnaden"SfinhetP1 1fördelarne1 af ett förbättrade fd! någon del förhindra utvecklingen ,’f 0m?tandlghjeter torde äfven 'varje Linodlare merendels afven® £ •[ handteiing, emedan Sysselsätta sig-och r „ di åkerbrukare och måste så uteslutande han ofta*? ^ f ™ m bruket af sin *eniga och magra ford ait täfla med fondanniimeif, hvilket1 L,nh?ndJrinSe"» s°m erfordras för Tr f Markaryds Pastorat c " 1 er f01' denna lill sitt hufvudyrke. ^åfskedar, sorn'afsa tias lZT^ "Z gen af ,•
Z4Z kommer ett .erundläaga taxeringens ät'ä'der, och bestämma dest Egendomars warde för flere 8r. — Dä jaa i Ulssokt-tt säledes har för min de! iörbchäliit afivm fränworande Jordägare deras lagliga rätt, ffuue jag med afseende derpå, att walen der« till icke owilikorligen böra sije efter Srand, uran bero pä föriroende, gerna ömka akt det wore med« gifwit, att wid sädane Sockne - Beredningar en fräawarande Egentoms-ägares Ombud kunde i ella afleenden med lika rätt som Egendoms-ägaren den» samma bewista." 'Slukeligen sär jag göra den erindran wid anmärkningen wid Minimi. Tabellen att i mohn af Egcndomariiks hemmantal, as-uft för Inspector och Fogde skulle owilikorligen pätöroS, otl, ehuru jag wät anser detta mindre betydeliat, kan jag ej förbigä att lemna det yttrande, akt det icke är förenligt med Bewillningsgrunderne och billighet att bestämma en högre afgift för en Person, som wid Egendomen osta icke existerar, dä Egcndomsägarne kjelfwe besörja Egendomames förwalknrng, stmt att för någon Arbetsdräng eller Nättare fom förrättar Jordbruksarbetet lika med Drängar wid hemman bör skäligen icke högre afgift än för fädane kunna äga rum. "Herr Capitaine kUngboff förenade sig härmed i staga om wal as Ledamöter i BeredningsEommitteernc, och yttrade tillika att han destomera instämmer med Wälbemälde Herr Grefwe och Lagman i den tanka, att Jordägare icke mäge äläggas answara för sine Bönders, Torpares och Arbetares Bewtilningsasgifter, fom Höglvfi. Rldderikopet och Adeln nu wid denna Riksdag Mätt sin urgamla och i Lag stadgade räitlghct, att hos Land - Z44 Den 5 Jannarit.
Underdåniga Skrifvelser. 665 N:o 237. Uppl. o. godt. lios Kidd. o. Ad. d. 17 Öct. 1825. Preste-Ståndet d. 20 Borgare-Ståndet d. 20 —■ — Bonde-Ståndet d. 23 — —• Riksens Stan ders under d. Skrifvelse, i anledledning af Kongl. Maf.ts Nädiga Proposition, angående Stats-TKerkets tillstånd och behof, i hvad den rör er Riks-Stateris 8:de Hufvud-Titel. S. a; K.' I afseende på anslagens reglerande under RiksStatens 8:de Hufvud-Titel, har E. K. M., i Dess Nådiga Proposition om Stats-Werkets tillstånd och behof, till Riksens Ständer öfverlemr nät en af E. K. M:ts och Rikets Stats-Contoir författad utredning, sorn visar, huru utgifterne, de senast förflutne åren, sig förhållit, uppå de särskilde, förslags-vis beräknade, anslagen å den-: na Hufvud-Titel; Hvarjemte och då af samma ■utredning upplystes, att dessa anslag, med få undantag, varit för ändamålet otillräcklige, så att E. K. M., sedan de mindre betydlige besparingar, som å ett eller annat anslag uppkommit, blifvit för bristerne på det hela använde, sett Sig föranlåten, att anvisa det derutöfver erforderlige beloppet på Inkomst-Titlarnes öf~ fverskottsrnedel, E. K. M. i Nåder äskat å Anslags ;Suoamorne den tillökning, sorn för den 666 Underdåniga Skrifvtlserl kommande tiden kan, till undvikande af Öfver-* skottsmedlens tillitande, finnas nödvändig. De speciella Utgifts-Titlar, hvarvid förän-] dring kommit i fråga, äro följande: 1:0. Lyshållning m. m. för Kronans hus i Hufvudstaden, hvartill, vid senaste Riksdag, uppfördes 3,419 R:dr 45 sk. xx rst.
Endast då de genom fattigdom voro oförmögne att fullgöra denna pligt, borde Staten, såsom i andra nödfall, med sin hjelp mellankomma, dock icke omedelbart, ty redan från äldre tider har det i vårt Samhälle varit en erkänd grundsats, att rnenigheterna böra tillse , det fattiga barn hvarken sakna kroppens uppehälle, eller själens näring genom undervisning. Först då någon menighet jemväl saknar förmåga dertill, inträder Statens gemensamma skyldighet att gifva bistånd. Committeen har äfven erkänt Statens förbindelse att tillse, det Lärare i Folkskolorna ej måtte saknas, och har i sådant afseende äfven föreslagit, att medel måtte beviljas till en Normalskola, der Lärare för sådant ändamål skulle bildas. Ginge Staten längre; så skulle hon öfverskrida sin förmåga, emedan hon allestädes är otillräcklig att ersätta föräldravården. Napoleon sjelf i all sin magt, har derpå lemnat ett stort exempel genom sitt misslyckade försök med de så kallade primairskolorna. Man har klandrat Committcens Ledamöter, för det de ej voro ense om behofvet af eller sättet för de nya förbällringarne. Men jag kan ej finna, hvarföre Ledamöterna af denna Committée, mera än af hvarje annan Församling, kunna tadlas för deras olika åsigter; eller för det de ej lyckats öfvertyga hvarandra, utan merendels måst ge - 54 Den i4 Augusti f. m. norn voteringar afgöra frågorna. Af Regeringen kunde nian, vid Commiltéens sammansättning, icke fordra annat än oväld; och att denna regel blifvit iakttagen bevisas bäst deraf, att när Comilteens Ledamöter ej voro fulltaligt tillstädes, segrade ömsom de motsatta åsigterna alt bibehålla eller förändra det gamla. De fleste Ledamöter, som egde någon practisk sakkännedom, såsom förut eller då varande Lärare, voro merendels emot all förändring. Andra, som ej innehaft dylika befattningar, och således voro mindre bekanta med j^rket, bland hvilka äfven jag mig befann, voro för nyheterna. Skulle nu Regeringen sett blott på qvalificationerna hos Committeens Ledamöter, så hade hon visserligen bordt mera tro mina motståndare, än dem med hvilka jag tänkte lika.
Herr Lefrén.- Jag här begärt ordet e gentligen för att söka i korrthet vederlägga en af Herr Hjerta yttrad grundsatts. Han har nemligen sagt, att då Banken upphört fullgöra sipå förbinjJeliyjr emot Allmänhg - 920 Den 19 Julli f. ni. »en, kunde äfven Statsverket undgå uppfylla sina emot Banken. Detta är en helt ny tära, hvars följder blifva så mycket mera eft^ertänkIiga, om det skulle så inträffa, att det just är Statens skuld, sorn satt Banken utur stånd att fullgöra sina åligganden. I afseende på summan, som bör inbetalas, äro tvänne grundsatser helige, den förste, att afbetalning skall ske 'å capitalet; den andra att ränta å återstående skuldbeloppet bör gäldas. Om endast 150,000 R:drs inbetalning sker, an» anser jag det icke vara oärligt, blott man stad-j gar, att t. e. 50,000 skola afgå från capitalet och de öfrige 100,000 R:dr användas till rän« teliqvid&n. Jag kan således för min del icke tillstyr» ka såso'm en absolut nödvändighet, att 500,000 R:dr skola afbetalas, utan att dervid tillika bestämmes, att de skola afgå på capitalet, sedan räntan blifvit gulden. Hvad angar användande till silfver upprop af 150,000 R:dr Banco årligen mindre äii Utskotten föreslagit, hvilket af en värd Ledamot yrkades, anser jag det vara af yttersta vigt, att allt, hvad som kan till detta ändamål användas, dertill må blifva begagnadt; ty på annat sätt kan man icke försäkra penningemannen, att Banken framdeles skall söka fullgöra ina förbindelser. Den 19 Julli /. m. 921 Örn,som jag hoppas, en al pari-point blifver bestämd, förmodar jag ock,att man till siifver-uppköp anslår så mycket, som möjligen låter sig göra.
Med betalningen af Bankens Capital - fordran af 200,000 R:dr för Creditivet, forhålles, i enlighet med 4 Momentet, men, derest någon Räntebetalning till de öfrige Fofdrings - ägarne icke skulle komma att ske, förr än utredningen i Riksgälds-Contoiret blifvit slutad, kan Banken dessförinnan icke eller utbekomma någon Rån - 1974 Stats-och Banko Utskottens Betänkanden. ta, men hvilken ovilkorligen beräknas till 3 Procent samt efter Octroj-tidens slut till enahanda belopp, som för de öfrige Fordrings-ä* garne, dock får Banken icke lyfta sk i loaden emellan Tre Procents Ränta och hvad Banken derutöfver, i likhet med öfrige Fordrings-ägare, tillfaller, förr än Sex Procents Ränta kunnat åt Actie ältare utdelas. Med omsättningar af Lån, utgifne från Götheborgs Discont, förhalles på enahanda sätt, som angående Götha-Cana! Bolags aatrt M almö D isconters utestående Lån; finnes stadgadt uti i, st, 3, 4 och 5 Momenten af 3 §. irsta Afdelningen ‘af detta Reglemente. 7 Mom. Till Capital-afbetalningar på Lån, meddeldte fran Götheborgs Discont, må användas Riksgälds - Cotitoirets för denne Disconts Skulder utgifne Obligationer, hvilka beräknas til! fulla beloppet; hvarvid dock iakttages, att Ob igations-Suinman icke får öfverstiga den, som, i afräkning å ett Lån, erlägges. Och derest dylika Obligationer skulle komma att utgifvas med Ränta, godtgöres denne Ränta, intill Liqvidation s-da gen. Vid slutlig Liqvid om de Discont-papper;, hvilka vid Götheborgs Discont blifvit emottagne, endast såsom Hypothek, komma Assignationerne och 3 Procents Reverserne, att beräknas till fulla beloppet, äfvensom med Räntan å 3 Procents Reverne förhalles, enligt den föreskrift, som, i afseende härå, blifver till efterrättelse gällande.
» Kära barn, » hviskade hon och såg på flickorna med en skygg, frågande blick, » jag är riktigt orolig, därför att den är så ful, kanske ni ändå har rätt i, att jag borde gjort mig en n y. tror ni, att den här gamla nu duger? » » Duger, älskade mamma, hvad menar du? » svarade flickorna med darrande, upprörda stämmor. » Abja, ni vet, ni vet, » hviskade hon med en hemlighetsfull blinkning, » man måste ju ha högtidsdräkt ... jag minns inte hur. men det står någonting om det i Guds ord. tror ni min gamla stoppade nattrock duger. den är nog f u l. ni hade allt rätt. men. » Hennes röst gick öfver i ett otydligt mummel, och hon plockade oroligt med handen på täcket. Flickorna kunde ej svara; de böjde sig blott ned öfver den magra, vissnade handen och snyftade sakta. Plötsligen vände hon sig åt sidan och stirrade mot kakelugnsvrån med denna fjärrskå- dande, underliga blick, som är så egendomlig för döende. » Hvem är det, som sitter där? » frågade hon tvärt. » Ingen, mamma lilla, det är bara kakelugnen du ser. » » Jo, det är någon, det måste jag väl se, » svarade den gamla häftigt, » ja visst, det är ju Lestrad. hon är här för att profva. ja, det skall hon få nu jag behöfver en ny dräkt, jag riktigt skäms för min gamla nattrock. » Hon satte sig upp i sängen med ett beslutsamt uttryck, och flickorna hade all möda att hindra henne från att stiga upp. » Ja, jag måste. det är brådt, » mumlade hon, » det är någon dag den skall vara i ordning, jag minns inte när. kära flickor, bråka inte nu med m i g. jag orkar inte. ni ska inte vara så morska och bestämda mot mig, barn. » Hon lade sig ånyo ned och sjönk så små- ningom i sömn. På detta sätt förflöt natten, än under yrsel, än under en drömlik slummer. Fram mot morgonen somnade hon djupt och stilla och vaknade icke mera. Flickorna märkte knappast, när sömnen gick öfver i döden, det var blott en lätt suck, ett litet djupare andetag, så blef allt tyst och stilla.
Man ville ej Blott i det rättas ocli. godas tjänst utan äfven.i det skönas liandla iatioiiellt, ej elis brodera tanklöst. Därför var nian glad att erhalla ett jämförelsevis stilriktigt påbörjat liniidarbete eller material ' till ett dylikt, om modell ocli anvisniiig följde. iss st ar afveii, att d i det galler förein&amp;l, dar nytta och skönhet skola förenas, konstnären liar åtskilligt att lära af piiblikeiis belisf och äfven af denna själf. I sitt tredje arbetsår egde föreningen redan ett antal af 500 modeller, f&amp;n små liandiiksbkder till stora flossamattor. Och liär träffa vi den insats fru Winge gjqde, och iitaii livilkeii lieln föieningen aldrig blifvit en konstanstalt af genoingripande. betydelse. Hon hstadko1i.i ined de största iippoffriiigar af tid ' och krafter dbt ena arbetet efter det andra, livilka visa, a t t en lefvaiide konstnärsanda ilfreii .ined nåleii ' Iran taga ' sig iitti ' yck ocli att det sköna gliider inanniskans lijarta, sydt ' och väft så la1 som iniladt ocli. niejsladt. Hon försinådde ej heller att leda andras inera stapplande steg p&amp; sainina Bana. Det var visserligen i sin egen m a k och fantasi Iion fann de basta ', a. lagar för sina iiya arbeteii, nieii afveii lion sökte ifrigt skäl och stöd för silra åsikter i Falkes, Senipers, Bocks ocli andra konstdomares arbeten. Xen först och sist blefvo dock konstförein %len i våra inhemska samlingar de kallor, iir Iivilka flitigast östes. I önskaii att finna något speciellt inhemskt offrade afven Handarbetets Vaniier åt den allt mer frai ?itiadaiide smaken för » det fornnordiska, där syddes och Wdes » slingor » med nästan samma ifver som andra snidade och m&amp;- lade dem.
Enär, efter hvad Rikets Ständer inhemlaf, skjutvapen af ifrågavarande beskaffephet blifvit under de sislföiflutna åren anskaffade för de flesta arméer uti Europas öfriga stater, och då erfarenheten af de sednaste krigshändelserna fullständigt bekräftat dessa vapens öfverlägsenhet, hafva Rikets Ständer funnit nödvändigheten fordra, att äfven Sverige utan uppskof tiliegnar sig omförmälda nya uppfinning. Rikets Ständer hafva likväl ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet såväl vid den uti Statsråds-protokollet anförda omständighet, att konstruktionen af den nva materielen ännu Bih. till B. St. Skrifvelse N.-o 446. icke blifvit slutligen uppgjord, som ock på angelägenheten deraf, att erforderlig enhet och öfverensstämmelse i vapnens konstruktion må blifva iakttagen. Dä emellertid Rikets Ständer ansett angeläget, att införandet af denna nja krigsmateriel vid Svenska arméen icke ford röj es längre än omständigheterna oundgängligen fordra, hafva Rikets Ständer derföre — under förutsättning att de förberedande åtgärderna kunna utan alltför mycken tidsutdrägt varda afslulade — beviljat det äskade anslaget 72.000 R:dr, alt utgå under nästkommande Irenne år, på sätt E. K. Majit i nåder förordnar, dock med förbehåll, alt de nya vapnen ej anskaffas, förr än af E. K. Majit utsedde sakkunnige män, efter föregången undersökning, afgifvit underdånigt yttrande och förslag till den konstruktion af berörda vapen, som kan finnas för det Svenska artilleriet mest lämplig och ändamålsenlig. 27:o. Till anskaffning af ridoch anspannsrn. fl. persedlar pir tvänne tolfpundig» reservbntterier har E. K. Majit vidare äskat ett anslag af 66,000 R:dr att utgå under åren 1861, 1862 och 1863 med en tredjedel årligen; och då, enligt hvad Deparlemenls-Chefen härvid upplyst, af befintliga fem reservbatterier endast två ännu äro med fullständig utredning lörsedda, hafva Rikets Ständer anvisat de begärda medlen att utgå på sätt E. K. Majit föreslagit. 28:o.