Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att anlägga hamn derstädes, är en ren omöjlighet, emedan stränderna rundtomkring ön bestå af flygsand. Att till det projecterade ändamålet uppbygga casern eller boningshus, möter sina stora svårigheteri anseende dertill, att knappt en sten till grundval under huset finnes på bela ön, ingen lera till murbruk eller tegel, ingen kalk, med få ord sagdt, allt dertill måste ditskeppas, utom trädvirket. Ön lärer f. n. ägas af ett bolag i Carskrona, som inköpt den för 8,000 r:dr b:co, i ändamål att draga fördel af dess rika skog, medelst tjärubränning och vedhuggning, men hvilket ej kom att realiseras, i följd af dess otillgänglighet. Då motionärerne beräkna öns isolerade beskaffenhet, såsom ett hinder för rymnings verkställande, får jag upplysningsvis nämna, att, under stränga vintrar, hafvet häremellan och Gottland tillfryser, och således kunde ju en vacker dag, Gottlänningarne få visit af detta sällskap. Då jag på detta sätt sökt visa olämpligheten af, att förlägga correctionister och brottslingar på Gottska Sandön, återstår det mig, att hos de värda motionärerna i denna fråga anhålla, att, då deras väckta motioner ej grunda sig på erfarenhet och fullkomlig kännedom om denna ös beskaffenhet, hellre återtaga sina motioner, än dermed öfverflödigt besvära Utskotten. Emedlertid, som flera värde talare vidrört denna sak, kan jag ej underlåta, att gifva dessa upplysningar i ämnet, för att dymedelst möjligtvis före - 36 \ Den ii Mars f. m. komma flera motioner i denna sak, som onödigtvis alltför mycket skulle upptaga H. R. o. Ad:s dyrbara tid. Hr af Grubbens: I anledn. af Hr von Gerdtens nu upplästa anförande, får jag nämna, att på sydvestra sidan af Gottska Sandön finnes en mindre hamn. Det är sant, att större fartyg ej kunna lägga till der, men smärre 4 fot djuptgående farkoster, som kunna begagnas till de nödiga transporterna, äro oförhindrade att göra det. Denna hamn borde befästas, så att icke correctionisterne må kunna bemäktiga sig derv. båtar.
N:o 24, i anledn. af erhållen återremiss af betänk. Nio 2, i fråga om afskaffande af husaga. Föredrogos oell biföllos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon,- Utskms d. 10 dennes på bordet lagda betänkm: N:o 25, i anleda, af väckta motioner om ändring af nu gällande bestämmelser i fråga om hemmansklyfning och besutenhet ; samt N:o 26, i anledn. af väckt fråga om ändring af 28 cap. 1 § Rättegångs-balken, i fråga om gästgifveriers afstånd från hvarandra. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 10 dennes på bordet lagda betänk. N:o 27, i anledn. af särskilda motioner om förändring uti nu gällande expeditions-taxa m. m. Hr Hedenstjerna, Wilh.: I afseende på 3:dje punkten får jag yrka återremiss i enlighet med min reservation, hvilken jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville låta uppläsa. Sedan till följd häraf Hr Hedenstjernas vid Utsk:s betänk, fogade reservation blifvit uppläst, yttrade sig Gr. Sparre, Erik: Jag skall med få ord söka redogöra för orsaken till Utsk:s beslut. I fråga först om tillökning af lösen för rådstufvurätts utslag, så har man icke försport någon klagan öfver att tjenstemännen vid dessa domstolar hafva för små löner och vid sådant förhållande torde det icke vara behöfligt att bereda dem tillökade löneinkomster genom förhöjning i taxan. Hög lösen anser jag i allmänhet icke vara någon fördel, tvertom anser jag det vara af högsta vigt att folket måtte få rättvisa för godt pris. Den höga lösen är orsaken, hvarföre vissa utslag i rådstufvurätterna icke blifva utlösta.
(Dessa restitutions-summor äro under år 1855 utbetalda.) Den Ofver-komtnissarien N. A. Fredin tillerkända gratifikation för nytt formulär till rikshufvudboken 3,000: (Utbetaides i Mars 1855.) Anslaget för uppförande af en kapellbyggnad samt inköp af kapellpredikantsboställe i Korpilombolo by inom Öfver-Torneä socken af Norrbottens län 5,000: Dito för reparation och till en del ombyggnad af Gamla Upsala församlings kyrka ... — • 2,000: Dito för uppförande af nytt lärohus i Wexiö • 40,000: Dito för dito dito i Wisby — 1 |:_ ! 50,000: Dito för utvidgning och reparation af Carolinska skolhuset i Örebro 20,000: (Utbetaldes i Augusti 1855.) Dito för en tjenlig byggnad åt nya Elementarskolan i Stockholm — • 50,000: Dito för åstadkommande af skolor vid Lutherska församlingen i Paris 5,000: (Utbetaldes i Maj 1855.) Återstående anslagssumman för National-milsei byggnadens uppförande 200,000: Anslaget för inköp af en Majoren A. Schiitzer crantz’s sterbhus tillhörig marmorstaty . 3,000: 1854 års anslag för utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket 2,500: — (Utbetaldes i Januari 1855.) Anslaget till kostnaderna för de under fregatten Eugentes verldsomscgling samlade naturalster och deras ordnande 20 000: - (Utanordnades i Januari 1855.) Dito till Lunds laxarett samt dertill hörande medicinska inrättningar 10.000: (Utanordnades i Februari 1855.) Dito till inköp af nya eller ytterligare inventarier för samma Institut . 5 qqq. Dito för uppförande af ett nytt barnbördshus i Stockholm — __ 50,000: — Dito till Stora Räby räddnings-institut för vilseförda och moraliskt vanvårdade barn 3 qqq.
Efter föregången justering af protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden den 23 innevarande månad yttrade i underdånighet Departements-chefen, Stats-rådet Herr Grefve Hamilton: “I underdånig skrifvelse den 14 innevarande månad har Vetenskaps-akademien hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att, sedan för Akademien blifvit förevisad en af Magister M. Wiberg uppfunnen räkne-maskin, som, af olika konstruktion med den Scheutziska, förrättar samma arbete med lika fullständighet som denna, men intager betydligt mindre rum och kan försäljas till vida lägre pris, hvarigenom den kan blifva allmännare tillgänglig, Akademien bland sina sakkunnige ledamöter utsett en Kommitté, hvilken i ämnet afgifvit Betänkande; med instämmande hvari Akademien i underdånighet hoppas, att Eders Maj:t i nåder må täckas bereda Magister Wiberg det af Kommitterade föreslagna honorarium af 3,000 R:dr R:mt, hvarigenom han komme i tillfälle att fullända sin uppfinning. Kommitterades, af Akademien i underdånighet bifogade, Betänkande upplyser hufvudsakligen, att Magister Wibergs maskin har fullkomligt samma ändamål, som Kongl. Maj:!st A'åd.
Råda hafva det gemensamt, att silfver-innehafvare!! utom det bevis han öfver silfrets insättning undfår, har att på dagen disponera i BancOsédlar nära fulla värdet af det Silfver han kunnat sig förskaffa, samt åter vid anfordran disponera sitt silfver, så ofta haft finner sig dermed kunna fördelaktigare operera än roed sedlarne. Af det föregående synes likväl nog klart, att sådant just varit hvad Rikets Ständer genom deras vidtagne beslut velat förekomma; hvarföre Utskottet äfven, utan att ingå i någon vidlyftig pröfning, rörande de fördelar, som (eljest af sjelfva anstalten kunna härflyta, tror feig häraf ega tillräcklig anledning, att vidtagandet deraf vördsamt afstyrka. Utskottet får, för egen del, endast korteligen, i anledning af anmärkningarne ystra, alt Utskottet ingalunda delar den tanka, som skulle man igenom ifrågavarande anstalt komma 1 tillfälle beräkna den kraft, hvilken för en realisations företagande vore att begagna: tvärtom anser Utskottet just en ibland förslagets betänkligare och vådligare sidor vara den, att en sken-’ har och inbillad rikedom på metalliska fonder, i följd af dess antagande, komme att visa sig, hvilken så lätt kunde för något annat eiler mera, än den egentligen vore, nemligen ett upplag af ädla metaller, alldeles oberoende af landets verkliga penningeställning och resourser, beted t af blotta vinningsbegäret; oph son* 4 4 8 -Banco-Utskottets Betänk anden. Ian hämla just i den stund, då en deruppå byggd reälisationsplan skulle sättas i verket* forsvunne såsom en dunst, och lernnade intet mera qvar an den procent som för metallernes förvarande lill specu'antens disposition till Folie Banquen, såsom en föga motsvarande tribut för de Vinster den förre, på den bekostnad af penningeväsendets stadga, och talrika Medborgareclassers välstånd och trefnad, förvärfva!.
Donna Elisa och Pacifica få ändtligen in honom i ett af sofrummen. Luca kör ut folket och ställer sig på vakt utanför den stängda dörren. Donna Micaela, som kommit in med de andra, har han först af alla tagit vid handen och ledt ut. Hon fick alls icke stanna inne. Luca hade själf sett Gaetano falla, som om han fått ett slag öfver hjässan, då han fick syn på henne. Så kommer doktorn, och han gör det ena försöket efter det andra att väcka Gaetano. Det lyckas ej, han ligger alldeles förstenad. Doktorn tror, att han fått ett farligt slag i hufvudet, då han föll. Han vet ej om det skall lyckas honom att väcka honom till lif. Svimningen i och för sig var ju ingenting, men detta slag mot stentrappans hårda kant Inne i huset är det ett ifrigt sysslande. De stackars utestängde kunna ingenting annat taga sig till än lyssna och vänta. Där stå de hela dagen utanför donna Elisas dörr. Där stå donna Concetta och donna Emilia. Det har ej varit stor vänskap mellan dem båda i forna tider, men i dag stå de bredvid hvarandra och sörja. Många ängsliga ögon speja genom fönstren in i donna Elisas hus. Den lille Gandolfo och den gamla Assunta från domtrappan och den fattige stolmakaren stå där hela eftermiddagen utan att tröttna. Det är så förfärligt, att Gaetano skall dö, just som de fått honom åter. De blinde stå där och vänta, som om de väntat, att han skulle ge dem synen, och fattigt folk både från Geraci och Corvaja står där för att få höra hur det skall aflöpa med deras unge herre, den siste Alagona. Han ville dem väl, och hos honom bodde en stor kraft och förmåga. Hade han endast fått lefva »Gud har tagit sin hand från Sicilien,» säga de. »Alla, som vilja hjälpa folket, låter han förgås.» Hela eftermiddagen och kvällen och ända fram emot midnatt står folkhopen kvar utanför donna Elisas hus. Precis klockan tolf slår donna Elisa upp boddörren och kommer ut på trappan. »Är det bättre?» ropa alla emot henne. »Nej, det är ej bättre.»
Hvad beträffar den sär* skildra forman, att erhålla lån mot samma rån" ta, sorn staten sjelf betalar, så får jag upplysa, ait Aeademien har i Banken 73,000 R:dr Ätipéndit-medél, söm stå deremot fyra, tre celi en half och tre procents ränta Då man finnér att detta Capital star till Bankens disposition emot så lag ranta, nedsättes begreppet i>m deri. nämnde förmånen något* En Ledamot har anmärkt, ätt BibliothéIcet skulle, hafva i sin värjo sådana Manuskripter, sorn ej behöfde begagnas, eller förtjente bevaras: en annan har gatt ännu längre, da han dömt dem till lågornas rof. Det är leke sagt, att denna tid ensamt kan bednmma, hvad som är utesutande godt eller odugligt. Det torde komma en annan lid, sorn vill se, om vårt tidehvarf gatt framåt eller tillbaka’. Jag tror icke den åsigt tillhöra Vetenskaps» manen, att »loma ett Biöliothek till ]ågorneä> likt Omar. Han kände tcke upplysningen, men vi göra det, och böra derföre värdera dem. Jag får således tillstyrka bifall af Utskef tens Betänkande, och tror ej att vi derigenom göra någon serdeles stor grase åt Upsala* Svenska upplysningens vagga - löen ig7 September f. ni. fjerr Rosenblad, Bernhard: T händelse frå gan vore örn en förmån för den Academiska Casten, skulle jag visserligen instämma i afslag; helst jag delar den öfvertvgelsen, att de, sorn sta främst i förståndsodling, afven höra stå främst i uppoffringar. Men då nu frågan är, att hevi ja ett lån, till en allmän Inrättning, hvars välgörande frukter Nationen ständigt skördar, så är förhållandet helt olika. En värd ledamot har yttrat att i förenade. Staterne af Norra Amerika icke finnas några Academier. Så är dock icke förhållandet.
Vore, såsom här blifvit aufördt, detta sednare ej händelsen, så skulle de visserligen icke antaga sina skrifvare till charta:försäljare och sjelfva göra sig lill borgersmän. Hr von Hartmansdorff: Afven jag anhåller att få reservera mig emot Ståndets beslut i denna punkt och beklagar, att man, af öfverdrifven grannlagenhet emot vissa embetsmän, har skadat allmänheten. Frih. Cederström, Jacob: Jag, som för min del begärt återremiss af denna punkt, anhåller, att då R. o. Ad. nu afslagit densamma, min särskilda framställning måtte få komma till Utsk., och att Utsk., vid svar på älerremissen af föreg:de punkter, äfven måtte behandla denna. 31:sta punkten, innehallande tillstyrkande, att R. St. mutte till Ii. lii. ingå med en tind. anmälan och begäran, ang:de stämplade papperets uppbörd, förvaltning och redovisning äfvensom controllcn deröfver. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att ordét bestäm - 142 Den 8 Januari e. m. melse i delta förslag malte förändras lill föreskrift, emedan det förstnämnda, efter min tanka, är orätt användt, af skäl, som jag vid ett annat tillfälle anfört. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. ifrågavar. tillstyrkande, med den förändring, att det af Utsk. begagnade ordet ”bestämmelser” skulle utbytas emot ordet ”föreskrifter”. Frih. Raab: Jag ber vördsamt om tillgift, att jag vågar uttänja denna långvariga discussion med några ord. Jag vågar fästa uppmärksamheten på den reservation, som Hr Aminoff afgifvit och hvilken är biträdd af mig. Han har i denna reservation anmärkt, att Utsk. i sitt förslag till bevillningsstadga har uti 36 § befriat maka oell skyldeman i rätt uppoch nedstigande led samt syskon och deras barn från bevillningsafgift för testamenten, och att Utsk. således begått en incouseqvens, då Utsk., i 4 § under litt.
Majit ansett nödigt, att inflytande båkoch lotsmedel, hädanefter som bitti lis,oförryckt bibehållas såsom en tillgång för lotsoch båk-inrättningen samt denna intrad bland stats-verkets inkomster upptages med förhöjd beräkning till 78,000 rd , i stället för vid sista stals-regleringen kalkulerade 73,000 rdr, ulföres här såsom tillökningi nu varandeanslag För tillökning i lots-porsonalens aflöning, hvarom serskild nådig proposition är beslutad, erfordras, utom förstnämnde 31 5000 rdr, eli belopp af . 8:0 Till inrättande af e t nytt lotsdistrikt för kanalen och insjöarne erfordras, enligt beslutad serskild proposition, eLt förslagsanslag af saint slutligen, 9:o för Sjöbeväringsmanskapet, nemi.: a) för vapenöfningar ... b) „ beklädnad och beväring 10,000: 4,000: 38,213: 32. 19,558: 44. _ c) d) „ stammens vapenöfning 8,471: 36. „ gevärens underhåll 500: 66,744: 16 - utgör således Den summa, hvarmed jag anser femte hufvud-titelns ordinarie anslag böra okas, Rdr 129,141: 40 — ”Med antagande af den princip, att inga andra än ständiga, hvarje år fortfarande, utgifter böra drabba den ordinarie slaten, samt att alla tillfälliga eller för öfvergående behof erforderliga böra blifva serskildt an visade, åligger det mig nu öfvergå lill denna sednare del af det behöfliga anslaget.” ”Enligt den uppgjorda planen för sjöförsvarets ordnande, erfordras för närvarande endast anslag för sex ångkorvetter och åtta ångbogserings farlyg, hvilkas sammanlagda kostnad gör 2,590,500: '^Vidare erfordras: till bomb-kanoner och projektiler, enligt förslag .
Enl. en inom Akademiens förvaltningskomité upgjord plan, borde derföre nyssnämnde boningshus repareras och ordnas att af den blifvande Inspektoren ensam begagnas, samt dessutom på tjenligt ställe ett nytt boningshus upföras för att inrymma Rättaren, Fårherden och en Statdräng; och erfordras på grund af de i sammanhang dermed upställde kalkyler, med fästadt afseende å de jemförelsevis högre arbetslöner, som i hufvudstaden och dess närmaste granskap äro gällande, till berörde byggnads-företag en summa af 15.000 R:dr; och då till grund-dikning af jorden, utgörande 60 T:ld, beräknas åtgå p:r T:ld 100 R:dr, eller tillsammans 6.000 R:dr, och till upgödning deraf, å 75 R:dr p:r T:ld, 4,500 R:dr, får jag härmed vördsamt föreslå, att R. H. St. måtte fölen gång bevilja och till Akademiens Förvaltnings-Komités disposition för sagde ändamål ställa ofvannämnde belopp, tillsammans utgörande 25,500 R:dr Rmt. Statens förhanden varande rika tillgångar tagas visserligen från många håll i anspråk, men jag är öfvertygad, att sådane Stats-utgifter, som, på sätt här är fallet, afse beredandet af industriel utveckling och ökadt välstånd, skola af folkets uplyste målsmän utan tvekan beslutas och anses väl använde. Om remiss af denna motion till Högl. StatsUtsk. an hålles vördsammast. Begärdes på bordet. Ibland de medborgare, om hvilka med skäl kan sägas, att de gjort sig väl förtjenta af Fäderneslandet, intager utan tvifvel ett af de främsta rummen den i sisth Januari månad aflidne f. d. Statsltådet och Presidenten, Deriktören för K. LandtbruksAkademien Gabriel Poppius. Sådant var åtminstone det allmänna omdömets utslag, som vid hans bortgång enstämmigt fälldes.
På dagen är nog denna herrskapliga bostad präktig att skåda, men på natten lär här gå underligt till, och sofver jag hellre i den uslaste kåk på Malmen. Jag kallade honom pultron och lät honom vanka sin färde. Så snart jag blef ensam märkte jag, att det redan börjat skymma, och för att härda mig gick jag de par tre stegen utför vindstrappan till Gröna gången och såg i nyckelhålet. Den gröna målningen hade på flera ställen fallit ned, så att den äldre ljusröda färgen sken fram. Utefter väggarna stodo allehanda husgerådsting, som tjänat ut och flyttats dit upp. Jag såg skåp och stolar och skilderier med hundar och hästar och längst bort en säng med hopdragna sparlakan. På sidorna voro skrymmen och gömmen, där det droppade och stänkte från de otäta taken. Det var vid Valborgsmässan och därför någorlunda ljust, och detta återgaf mig en viss trygghet, så att jag kunde sätta mig ner i trappan och vänta, men jag visste att underliga skapelser hade sitt tillhåll där uppe under golfvet. Vaktmästarna kallade dem nattjärsor, därför att de först i skymningen lyfte på de murkna tiljorna och stucko upp hufvudet. De voro icke större än tre års barn och alldeles bruna och nakna och hade kvinnokropp. Ofta kunde de sitta uppklättrade på skåpen och vifta med armarna, och den, som råkade att snudda vid en nattjärsa, dog inom året. De brukade springa kring på vindarna, och ibland skreko de i hemlighusen och bultade under fjölen, så att hoffruntimren icke tordes gå dit utan hellre lågo med kolik hela natten. Så snart jag hörde vårdringningen, sköt jag upp dörren på vid gafvel. Jag tog ett steg framåt, men min fasa var så stor, att jag blef stående med händerna på dörrposterna och bara stirrade. Genom en bar fläck på en af de kritade rutorna såg jag ända upp till tornet på Brunkeberg, och det styrkte mig, så att jag sprang rätt in i Gröna gången, för att inte ringningen skulle tystna, innan jag hunnit tillbaka. Så länge den ljöd, skulle mörksens väsen ingenting mäkta.
Hvad de förstnämnde beträffar, har en klagan försports deröfver, att man icke — oberoende af hela lagverkets fullständiga ombildning, hvilken väl ännu ej på flere decennier lärer kunna genomföras — funnit för godt att föreslå borttagandet ur vår kriminal-lagstiftning af de mest framstående, de menligast i det enskilda och allmänna lifvet ingripande barbarismer, dem ifrågavar:de codex i mängd företer. Hvad Kyrkolagen åter vidkommer, har det väckt förvåning, att det af sakkunnige män utarbetade förslag till nödiga reformer i berörde lag efter nio års förlopp ej ännu blifvit i oföräudradt eller modifierad! skick framlagdt inför R. St:r, hvarjemte man med oro förmärkt, att den under Högstsalig Konungens och vår nuvaride Konungs Regering städse iakttagna visa och varsamma behandling af de religiösa rörelserna på sednaste tider synes hafva lemnat runi för ett strängare beifrande af oordningar, hvilka, enl. mångas förmenande, i sjelfva sin upkomst kunnat hämmas genom medgifvandén, oväsendlliga för läran, men hvilka, i tid gjorda, skulle hafva förekommit split och-söndringar. Dessa och flera andra klagomål, som mer eller mindre allmänt försports, hade, enl. mitt förmenande, bordt gifva Const.Utsk. anledn. att genom det totalomdöme, hvars vigt och nödvändighet jag här ofvan visat, ådagalägga huruvida klagomålen varit obefogade, eller, i annat fall, huruvida grunder dertill förefunnits i Rådgifvarnes positiva eller negativa Statsmanna-åtgärder. I sistnämnde fallet skulle genom vederbörandes uraktlåtenhet möjligen en misstänka kunna upstå om ett inflytande utom konseljen, en misstänka, som beklagligen lätt slår rot hos ett folk, ömtåligt om sina grundlagars helgd, och som icke vill veta utaf andra ansvariga rådgifvare än sina Ständer. En viss dofhet, ett visst qvalm synes emellertid råda i den politiska luften, likasom i dessa dagar uti den naturliga: en viss likgiltig obelåtenhet å den ena sidan, en viss likgiltig belåtenhet å den andra.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 21 skulle kunna åstadkommas, hvarföre den numera lika litet som fysiken kunde förenas med andra vetenskaper, såsom läroämnen, åliggande en och samma lärare, Då den i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 26 Oktober 1860 omförmälda omständighet, hvilken torde utgjort det hufvudsakligaste hindret för beviljandet af anslag till det ifrågaställa Prolessors-embetet, numera, sedan Eders Kongl, Maj:t under den 26 April nästlid ne år meddelat sitt nådiga beslut i frågan om den medicinska undervisningens ordnande i dess helhet, icke vidare är för handen, tillåter jag mig i underdånighet föreslå, att Eders Kongl. Majrt af Rikets Ständer äskar ett årligt anslag af 4,500 R:dr för anställandet vid omförmälde Universitet af en Professor i fysiologi och i sammanhang dermed, på säll Kanslern tillika föreslagit, ett belopp af 1,000 R:dr årligen lill instrumenler och materiel för de fysiologiska och puthologiskt-anatonomiska laboratorierna. Reträffande — •— hvaremot och då hvad som blifvit anfördt till stöd derför, att de två vid Universitetet anställde språklärare varda i afseende på löneförmåner stälde i likhet med Adjunkterne i de verldsliga fakulteterna, en likställighet som förr förefunnits, synes väl grundadt, jag i underdånighet tillstyrker alt Eders Kongl. Maj:t täcktes, med bifall till Kanslerns förslag, för detta ändamål af Rikets Ständer äska, att ytterligare två Adjunktslöuer inom nämnde fakulteter varda från 2,000 R:dr höjda till 2,500 R:dr, under förklarande tillika att innehafvarne af språklärareplatserne äro berättigade att efter tjensteålder, lika med öfriga Adjunkter, få tillträda högre adjunktslön.
Det är för mörkt här! Jag vill ha ljus! Och nu började han med feberaktig skyndsamhet upptända ljus i kronan samt i rummets alla hörn och vrår. Han ringde; Black fick hemta mera ljus och nu blefvo båda hans rum upplysta. Då satte han sig ned vid sitt skrifbord, stödde sin kind mot handen och började småningom lugnas. Hans anlete klarnade efterhand och sedan han nära en timmas tid suttit orörlig, såg han med ens upp och yttrade med triumferande blick: Ja, han är en bra karl, han älskar Lucy, hon skall blifva hans hustru; sålunda skall mitt barn försona mitt brott! Sedan denna dag, tycktes Lord Suffridge bli allt lugnare och gladare; han var mycket vänlig emot alla, och visade en särdeles välvilja för den unga sir Edvard. Men om aftnarne, sedan sällskapet skingrat sig, återföll han i sitt svårmod; då skulle allt vara ljust, och låg ett hörn af rummet i skugga, så skulle det belysas. Hans nätter voro oroliga, och det var vanligen först emot morgonen han fick sömn. Han förskref sig ifrån London en Newfoundlands-hund, hvilken snart lärde sig att följa sin herre och vaka vid hans fötter. Det trogna djuret liksom förstod den dyra pligten att bevaka sin herres lugn, ty den tycktes snart hafva lärt sig att fatta Lordens oroliga sinne. VIII TVÅ ELEMENTER I STRID MED HVARANDRA Nu afreste fru Rush med Edvard till London. Hon lofvade återkomma på ett kort besök innan hon skulle anträda återfärden; och Edvard inbjöds af Lorden på det enträgnaste att göra detsamma. Vare det sagdt utan att gälla som en beskyllning emot Lucy, att hon efter fru Rushs afresa begynte känna ensamhetens tyngd. Vi vilja ej härmed säga att hon hade ledsamt; en sådan känsla erfara endast de, hvilka icke inom sig sjelfva finna näring för utvecklingen af sina gåfvor. Endast lättja, fåfänga, brist på kunskaper och bildning kunna framkalla denna känsla. Nej, det hade hon icke, men hon hade mera tid än förr att tänka och hon började derföre längta efter den verld, hon aldrig hade sett, men hvilken hon föreställde sig oändligt stor, mäktig och fri.