Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-Ståndet, i fråga om bibehållande af de från Banken meddelade Lån -på hus , brandför säkra de i den upplösta f d Stads-Fonden af Allmänna Brandförsäkrings-t' erhet. Med anledning af Directionens öfver Allmänna Brandförsäkrings-Verket, under påstående Bairco-Revision år 1827, utfärdade och i Tidningarne införde kallelse å Pelegarne uti Städérnes Fond, till en sammankomst den 3 December nämnde år, med tillika lemnad underrättelse, att simma Fonds tillgångar vöre så med tagne, att don för tillfället saknade förmåga att utgifva de ersätt Bih. till Riks. St. Prut., 1828, 1829. 6:t.c Sami. j2lte Haft. r 2 Bmco-Vtshttet: Betänkande N'.o 36. ningar, som densamma ålåge, blef det en Banco-Styrelsens omsorg att tillse och öfverväga, huru Bankens säkerhet för dess egande fordringar, mot Inteckning i hus uti Städerne, bäst och lämpligast kunde förvaras; och Banco-Fullmägtige meddelade Rikets Ständers Revisorer sina tankar i detta magtpåliggande ämne. Revisorerne, såsom deras Berättelse (tryckta Exempl. pag. 38) omförm äler, instämde uti de hufvudsattser, som af BancoFullmägtige blifvit föreslagne, hvaribland förekommer: ”Att, i händelse Bolaget skulle upplösa sig, och den garantie för Lån på hus i Städerne, hvilken vid 1815 års Riksdag vidtog» i stället för Borgens-förbindelser, sålunda upphörde att vara garantie, nödigt blefve, att Banken ålade sina Låntagare, mot Pant af hus, att skaffa Borgens-förbindelser, och tillkännagåfve detta beslut, så snart Bolaget, ä dess sida, beslutat sin upplösning; och ”Att, i fall Gäldenärerne, hellre än att ställa Borgen, skulle vilja betrygga Banken för dess fordringar, medelst deposition af Brandförsäkrings-bref i de pantförskrilne Btinco-Bttkbttets Betänkande.
Ännu mindre torde en sådan balanee kunna upptäckas af Kammar - Den io Fcbruarii f. m. 81 marRätten, oell, om så skedde, klefve det dock troligen alltid för sent. Jag liar icke fattat, om den balance, hvarpå Ilr Rosenblad syftat, befunnits under åren 1829 och i83o, då jag hade äran vara DiseontRevisor; men hvad jag kan försäkra, är, att revisionerne då verkställdes med all noggrannhet. Emedlertid anser jag för min pligt att fästa BancoUtsk:s uppmärksamhet på nödvändigheten att närmare utreda förhållandet med sagde balance, och huruvida den blifvit Disconten godtgjord. Hvad i allmänhet beträffar granskningen af Bankens och RiksgäldsContorets räkenskaper genom ett Statens Embetsverk, så anser jag den både öfverflödig och olämplig, åtminstone så lange R. St. ensamme äga att i Bank-ärender förordna, och till dess en förändring af Grundlagen le 111 nar Regeringen Ordförandeskapet jemväl i R. St:s Verk. Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må åtfölja remissen till BancoUtsk., hvars uppmärksamhet jag äfven vill fästa på nödvändigheten att tillse, att de Discontens Tjenstemän, till hvilka Directionens assignationer å utgifna lån lemnäs, prestera en betydlig borgen. Uppå derom af JI. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd proposition biföll R. o. Ad., att Frih. Kantzous yttrande fick till BancoUtsk. åtfölja Hr Rosenblads, Bernhard, den 7 dennes remitterade motion om granskning genom KammarRätten af Bankens och dess Discontverks räkenskaper. Å nyo föredrogs Frih. Boyes, Ludv., den 4 dennes på bordet lagde motion, innehållande åtskilliga förslag till förändrade stadganden om husbehofs-brännvinsbränningen. Hr Mo ntgom erie, Gustaf: Då jag vid sista Riksdagen väckte motion om en ökad beskattning på brännvinsbränningen, möttes den af många motsägelser, och jag hade icke då någon anledning förmoda, att den allmänna opinionen så snart skulle förena sig med min.
Emot PresteSt:s beslut anmärker jag, att det helt och hållet utesluter sådane papper, hvilka icke äro betalbara utom i Stockholm, Götheborg och Malmö; det måtte vara af glömska, men uteslutne äro alla andra, åtminstone kan man tvista derom. Mot BoudeSt:s beslut anmärker jag, att fördelen egentligen blifvit lagd på den kortare tiden; detta innebär icke samma uppmuntran för uppkomsten af inrikes vexlar, som Utsk. velat och som vi alla önska. Denna uppkomst beror derpå, att varuförsäljaren, som lemnar 6 månaders credit, kan få in inrikes vexlar i st. f. skuldsed - Den 15 April. 389 lar; man kan ej begära, att dessa vexlar skola ställas på kortare tid än 6 månader, och credit-terminen, som BondeSt. antagit, innebär icke den uppmuntran, hvarom jag förut talat, och hvilken är nyttig för framkallandet af bruket utaf detta slags vexlar. Efter dessa mina anmärkmr emot Frih. Palmstjernas samt Presteoch BondeSlms förslager, hemställer jag, alt R. o. Ad. ville instämma i det beslut, som BorgareSt. fattat. Hr Rosenblad: Det är i afseende på företrädet till belåning, olika papper emellan, som jag jag litet vill fästa mig, och dervid omnämna en factisk tilldragelse, som visar hvad som kan komma att inträffa, i händelse dessa documenter, vexlar och invisningar, sorn aldra lättast kunna presenteras af köpmän, finge belånas. Ar 1843 om sommaren, då Handelsoch Näringsdisconten var som starkast medtagen, då de, som fått sig lån beviljade, måste på deras utbekommande vänta 14 dagar, då söktes på de aldramest solida namn i landsorterne, lån på sådane papper, hvarå Disconten ägde rättighet att meddela lån, men hvilka efter Ulsk:s förslag skulle blifva helt och hållet obelänbara, och med hvilka låns erhållande man visste alt afsigten var att afhjelpa en stor förlägenhet, som i tvenne provinser ägde rum.
R:dr, men äfven nådigst bifallit, att Justitie-rådet finge enahanda löne-ersättning, under vanliga förbehåll af dess minskande eller upphörande, i mon af högre löneförmoners undfående, fortfarande å allmänna lndragningsstaten uppbära intill påföljande Riksdag, då Kongl. Maj:l ville Konstitutions-Utskottets Memorial, N'.o 18. 13 hos Riksens Sländer göra nådig framställning om anslagets ytterligare fortsättning; äfvensom protokollen utvisa, att detta nådiga medgifvande skett efter Föredragandens, tillförordnade Departementschefen af Wingårds tillstyrkande, grundadt på den yttrade mening, att, då frågan om Lotteri-inrättningens upphörande eller indragning ej kunde anses definitivt afgjord, innan alla af Riksens Ständer härvid fästade vilkor blifvit af Kongl. Maj:t pröfvade, hvilket ej egt rum förr än den 4 Juni 1841, då kungörelse om Inrättningens upplösning utfärdades, Föredraganden alltså, och enär Justitie-rådet af Rolen vid denna tidpunkt redan var till Justitie-råd utnämnd, ansåge denna utnämning icke böra eller kunna verka till rubbning i hans rättighet alt, lika med andra vid Lotteriets upphörande på detta Verks stat qvarstående embetsoch tjenstemän, varda vid sin innehafda Sekreterarelön bibehållen. Likväl erinrades af Stals-rådets öfrige Ledamöter, som i underdånighet afstyrkte beviljandet af den ifrågavarande expektantlönens fortfarande efter 1841 års utgång: att, sedan Riksens Ständer i underdånig skrifvelse den 29 Augusti 1840 anmält, att de för deras del beslutit Numerlotteriinrältningens upphörande med den 31 December samma år, Kongl. Maj:t den 26 September uti nådigt svar förklarat Sig sinnad att jemväl för sin del sådant bifalla, med förbehåll, att Riksens Ständer dess förinnan vidtoge åtgärder för de vid denna Inrättning anställde tjenstemäns och vaktbetjentes öfverflyttande å Allmänna Indragningsstaten; att Riksens Ständer derefter under den 18
Jag tillstyrker pä det varmaste bifall till den nåd. skrifvelsen, under förhoppning, att Utsk. ville anse frågan om ett nationalmuseum såsom en nationalangelägenhet. Frih. Sprengtporten, Jacob Willi.: I egenskap af motionär vid 1834 års riksdag i det ämne, hvarom Konungen uti nu föredragna nåd. skrifvelse behagat väcka fråga, och hvilken skrifvelse jag icke kan betrakta annorlunda än som en K. propos. , äfvensom i min förra egenskap af ledamot af sisth riksdags StatsUtsk., inom hvilket, efter hvad jag vill erinra mig, blott en enda lanke rådde i afseende på nödvändigheten och lämpligheten att i denna vigtiga angelägenhet göra en framställning lill Konungen, hvilken föranledt den nåd. skrifvelse, som för R. o. Ad. nu är föredragen, har jag haft tillfälle alt förut i delta ämne yttra min mening. Jag tror icke eller, att en framställning sådan som denna, hvilken omfattar ett ämne, som i så hög grad bör anslå nationalkänslan, beliöfver att vidlyftigt förordas, utan inskränker jag mig till den önskan, alt det sätt hvarpå denna riksdags StatsUtsk. kommer att behandla frågan, äfvensom Ständernas blifvande beslut, tydligen mätte ådagalägga, att den verkligen, alt jag så må uttrycka mig, högsinta tanke, som legat till grund för förra Ständers skrifvelse i detta ämne, icke varit blott ett irrsken, ämnadt alt blända och förvilla, utan en gryning till de ljusare dagar, som randats för vetenskap och konst. För min enskilda del anser jag mig som representant icke berättigad att, i följd af någon illa beräknad sparsamhetsanda, undanhålla hvarken samtid eller efterverld det bildningsoch eulturmedel, som ligger förvaradt uti ett nationalmuseum, i ett depositarium af hvad konst och vetenskap i materiell hänseende äger dyrbarast, utan tillstyrker Den 12 0 cl o ber f. m. 101 jag på det lifligasle antagande af det förslag, hvarom den K. skrifvelsen handlar. Ur Gripenstedt, Joli. Äng.:
– Hvarför icke, he? Det kan ju tänkas, att ni känt min närvaro som ett stöd! – Jag har känt och känner alltjämt er närvaro som en fara. Jag vet, att ni aldrig skall kunna underordna er någon annan. Jag kan icke afstå min plats åt er, utan att därigenom sätta viktigare intressen på spel. Jag får då förmodligen vara beredd på, att er forna välvilja förbytes till hat. Jag förutser att ni till och med skall lyfta er hand mot mig. Detta har jag velat säga er redan nu. Ni skall icke tro, att jag är blind, men jag vill hellre löpa risken, än bruka våld gent emot en gammal vän, så länge jag vet mig vara den starkaste af oss två. Struensee talar med låg röst, vibrerande af den tillgifvenhet, han ännu i själ och hjärta förnimmer och som kommer hans ögon att glänsa med en fuktig glans då han ser på sin gamle vän. Men Rantzaus blickar vika undan. Det reser sig inom honom en flammande förbittring öfver den dryga, själfmedvetna ton, hvari denne uppkomling vågat tilltala en Rantzau. Tror han sig till äfventyrs, i sitt vanvettiga högmod, ha blifvit en konung af Guds nåde därför att han delat en regerande drottnings läger? Denna oförsynta tirad förtjänar intet svar! Rantzau ser sig hänvisad till pantomimen för att uttrycka sina känslor. Med en elegant axelryckning och en försmädlig grimace lyfter han sin hand till afskedshälsning, vänder sig med nacken styf och blandar sig med stolt hållning i folkvimlet. Från det Schimmelmannska palatsets fönster strömmar ljuset i breda floder ut öfver gatan, där det ena eleganta ekipaget efter det andra rullar fram mellan de tätt packade, jublande och hurrande folkskarorna. Fjärran skymtar en flygande eld, som närmar sig hastigt och markerar sin väg i mörkret med ett ymnigt flödande regn af gnistor, tills förridaren med facklan spränger in i ljushafvet, och det kungl. sexspannet stannar.
Kursen i Gafle afslots med foredrag af slojdinspektrisen froken Hulda Lundin bfver amnet: D Systematisk undervisning i kvinlig slojd, belyst inedelst ~nodeller frin Stockholms folksholor P. lnbjudning till det sjette allmanna fh ' ckskolemotet i Sundsvall har nn utfiirdats. Till mote$, som tager sin borjan den 12 ' niistko1mnande juni, hn inbjudits forestindare och forestindminnor, l k a r e och Iararinnor vid Sveriges hogre flickskolor, afvensorn medleminar af siidana skolors styrerser samt skolornas inspektorer och lakare. Centralkolnith for mitet bestir af foljande per&amp;ner, hvilka undertecknat inbjudningen: Karin Brundell, G. W. Bucht, Lilly Engstrom, Ellen Fries, Anna Sandstrom, Eugene Schwartz, Karolina Sjalander och Hanna Sjoberg. Forestindamn for Ostermalms hogre laroanstalt for flickor E. Schwartz kommer att fungera som motets ordforande. Reformen inom fosterbarnsvise; ~det. Som ett formbete tiU det komitt5forslag, hvilket inom niGgra veckor kommer att framlaggas for regeringen af den komith, som tillsatts for att undersoka fosterbarnens forhalande i v b t land, har komiths ordf. medecinalrgdet R. Wawrinsky utgifvit. en s&amp;deles sakrik och for frigans, belysande. viktig broschyr med titeln: %Om barnavhden och skskildt fosterbarnsvhden i iildre och nyare tid)). Ned anslutning till de artiklar i fosterbarnsfrigan, sorn Dagny for ett par &amp; r sedan haft tillf %lle meddela, skola vi framdeles ilterkomma till en redogorelse for det intressanta arbetet. Samkvam for arbeterskor, eller foreningen BS. F. A,, kallar sig, enligt ett tryckt &gt;) rneddelandea, som tillsandts oss, ett litet siillskap, som sedan tre h tillbaka verkat i vHr hufvudstad.
Men de gå på med dödsförakt, det faller sig skenbart naturligt för dem att stulta omkring på kotur-nen ocli man tycker till slut att melodien icke klingar så falskt, derför att den sjunges på samma sätt af alla. Gchdnic-hofråilet Ludwig Chronegk. De ha tills dato i Köpenhamn gifvit Julitus Ctesar, WaUmstcins lätjcr och Piccolomini (uppförda på en och samma afton), Wallenstcins död och Jungfrun af Orleans. Hvar och en af dessa fyra föreställningar har företett mirakel af iscensättning och utstyrsel. 1 Julius Cfcsar beundrade man de brokiga romerska gat-lifscenerna, den ypperliga dekorationen af Capitolium med Pompejiis ’ kolossala staty i bakgrunden. Oförgätligast äro likväl scenerna efter C&amp;^ars mord, då Brutus och MarcusAntonius tala till folket. Såsom larmet af folkmassan här böljade och steg, säsom hvar enskild af de 150 statisterna här agerade med — högre når icke iscensättningens konst i illusorisk efterlikning af verkligheten. Walknsteins läger och Piccolomini ha hittills varit den enda ledsamma före * Olga Otto-Loren v i » Jungfrun af Orléans *. ställningen. Emellertid utvecklades der i bankettakten en stor prakt med gamla silfverkannor och kristaller, med röda sammetsklädda pager och det allra vackraste duktyg. Ovilkorligt mera stilfull var iscensättningen i Wallcn-steins död. Man glömde att det var en teaterscen, som var arrangerad, ty det var intet teatermessigt här. När en dörrsraäldes i, så ljöd det doft och tungt, så att man förstod, att det verkligen var en solid ekdörr. Ljuset föll genom riktiga kulörta rutor, på väggen hängde de allra vackraste gobeliner och hvarje stol, hvaije bord var en skatt. Och hvilka drägter och rustningar! När styckets tre damer stodo sida vid sida fy Ide de hela scenen med sina styf kjortlar och puffar.
Ständers definitiva beslut blifva fattade , i afseende på Tulbbevillningen och Bränn vins-afgifterna, af dessa intrader möjligen kan beredas en större tillgång än den, hvarlil dessa titlar blifvit beräknande, samt således denna er - 6 Bwvillnings-Utskottel.t Betänkande pf.-0 57. frättiiing komma att af dem utgå, antingen hel och hållen, eller lill någon del» Då likväl sådafit 1111 icke kan med någon visshet förutses och bestämmas, samt Utskottets pligt är att, sedan Stats-hi isl-summan blifvit uppgifven, så skyndsamt sig göra låter, inkomma med förslag till dess fördelning genom allmän Bevillning, lår Utskottet , under åberopande af ofvananförda motiver, härmed vördsamt föreslå: rftt ersättningen för Salpeter-gärden, 124,000 R:dr, må utgöras med vissa skil lingar å hvarje efter 2 Art. debiterad R:dr, under namn af fjrllnads-afgift; ätt sådant må ej mindre uttryckligen intagas i Rubriken till Bevillningsförordningen, än så väl för öfrigt å vederbörligt ställe i Författningen stadgas, som serskildt å hvarje Debets-sedel behörigen utmärkas; dock detta allt, med förbehåll, att, örn af Tull-bevillningen eller Brännvins - afgiften skulle kunna beredas och med säkerhet beräknas någon större eller mindre tillgång utöfver de summor, som derå blifvit beräknade uti det afRikets Höglofl. Ständer fastställda Stats-Ulskotlets InkomstBe - Bevillnings-Utskottets 'Betänkande IV.-o Sj. j tänkande, ifrågavarande fyllnadsafgift, i nion af denna tillgångs storlek, antingen må alldeles försvinna eller minskas.
Då den värde talaren anförde ett exempel från Finland, glömde han likväl att Finska regeringen icke hade tillfälle att höra Finlands ständer, och derföre ansåg man nödigt att di - Den 8 September f. tn. 129 direkte vända sig till räntegifvarne och begära deras samtycke. Så har äfven tillgått vid åtskilliga tillfällen förut i Sverige. Men nian har då ansett att räntegifvarne bordt höras, icke för att lemna sitt samtycke till de lagar R. St. velat stifta, utan för att lemna upplysningar, eller i st. f. R. St:s medverkan deruti, sjelfva uppgöra kontrakt med Kronan. Frågan derom, huruvida räntegifvarne i denna fråga nu böra höras eller icke, beror således på behofvet af upplysningar från deras sida. Denna fråga bar, såsom i gårdagens plenum anfördes, varit så tillräckligt ventilerad, att alla erforderliga upplysningar vunnits åtminstone i afseende på Frih. Palmstjernas förslag. Detta förslag slår dessutom så nära del nuvar.-de förhållandet, att icke någon ytterligare upplysning behöfves, ty förslaget går hufvudsakligen ut uppå att, med bibehållandet af de gamla hufvudpersedlarne, göra till lag hvad som i allmänhet sker genom praxis. Enligt denna praxis utgå de s. k. små persedlarne icke in natura, utan lösas med penningar efter markegång och förslaget afser således att, såsom jag redan nämnt, genom lag förordna hvad som nu dagligen sker. Della Frihtns förslag är af desto mera vigt, som äfven den skattskyldige, hvilken är närmare initierad i kammeralverket, derigenom undgår att bli narrad, och uti antagandet af ett sådant förslag ligger väl icke något farligt. Men, säger man, man kommer in på en oriktig väg, om man antager penningen såsom en bestämd grundränta. Frih. Palmstjerna har föreslagit, att de hufvudsakligaste persedlarne skola utgå, såsom nu, i spanmål eller andra naturapersedlar. När man således äger säkerhet att dessa persedlar icke äro underkastade betydliga förändringar i värden, kan väl icke någon fara uppstå genom antagande af ifrågavartde förslag. Mina motståndare hafva sagt, att lifsförnödenheterne nu äro i stigande.
Boström; för öronoch ögonsjukdom. Sept. 11 Vaktmästaren E. Lund; för döfhet. 17 Sept. i5 Instrumentarb. E. Broberg; för svår tandvärk. 17 Sept. 20 Hofdamas.hustrun Lilljedahl; för värk i vänstra axeln och armen samt domning i båda händerna. 11 Sept. 27 Väbeln C. Frölen; för en svulnad på högra sidan af hufvudet, samt svår tandvärk. 11 Oct. 16 Handlanden E. G. Karth; för svår hufvudvärk. Se Allehtda af 1827. Oct. 18 Skomakaren Wästerberg; för lamhet i vänstra armen och axeln. » Oct. 22 Demoiselle Åkerström; för tandvärk och värk i vänstra örat samt hufvudet. » Nov. 20 Revisor J. Landelius; för hufvudyrsel, gikt i högra armen från barndomen samt värk i vänstra ögat och hufvudet. » Dec. 21 IIofRättsRådet C. Boije; för lamhet i vänstra låret. » Dec. 22 Skrädd.Frun C. Holmström; för susning och döfhet i båda öronen. 2 00 1827. Dec. „ Dec. j, Dec. Dec. „ Dec. „ Dec. 1828. Jan. „ Jan. „ Febr. „ Febr. „ Febr. „ Mars Den 8 December e. m. 24 27 !9 3o Skräddaren A. Holmström; för värk och styfhet i högra knäet. Bokhållaren A. Brandelius; för en ovanligt stor vårta på vänstra långfingret samt lamhet. SkräddareGesällen Åhgren; för ögonsjukdom. Vaktmästar Molins ti-åriga Dotter; för krampdrag i vänstra sidan. VaktmästarHustrun Molin; för värk i båda armarne, stundom i h da kroppen. Provisor R. Edman; för döfhet.. Demoiselle Björkman; för döfhet och susning i vänstra örat. Bildhuggaren Witting; för svår giktvärk i hela kroppen. Gelbgjutaren B. Hofgren; för värk i hufvudet och högra armen. Jungfru C.
Riksgälds utgifter unkontorets inkomster och utgifter under förra hälften af innevarande år, med undantag der förra jjvad derunder influtit och utbetalts utaf liqvidationsoch amortissementsfonderna till hälften af , . ^ år 1865 hörande medel. Inkomster under Januari—Juni månader 1865: Bevillningsoch observationsmedel samt kortoch tidningsstämpel afgifter R:dr 2,698,972: 47. Skatteköpeskillingar och ekeskogsmedel 5,451: 58. Kapitalafbetalningar å de för vissa särskildt angifna föremål af Rikets Ständer beviljade låneunderstöd 149,019: 67. Ränteinbetalningar å sådana lån 89,335: 40. Återbetalningar å Riksgälds-kontorets tillsvidare förräntade kontanta behållning 3,374,108: 33. Influtna räntor å dylika medel ., ■ 118,475: 24. Återbetalning å kreditivet till upprätthållande af Arméens pensionskassas pensioneringsskyldighet : 11,810: 9. Deponerade undsättningsmedel 30,000: — I ytterligare afräkning å öfverskotten af 1863 års statsinkomster samt behållna besparingarne å statsverkets utgifter för samma år 1,000,000: — Återlevererade besparingar å de från Riksgälds-kontoret utbetalda anslag m. m 13,144: 69. Från Kongl. Stats-kontoret levererade äldre depositionsmedel 1,291: 71. Utaf Rikets Ständers Banks sedan 1860 års början upplupna vinst 1,000,000: — Ytterligare aflenmad behållning å statslånefonden 35,000: — Lösen för exproprierad, staten tillhörig, jord 1,009: 68. Influtna medel genom det temporära statslånet 10,470,232: 4. Lyftade medel ä kreditivet i Rikets Ständers Bank 1,500,000: — Summa R:dr 20,497,953: 60. Utgifter under Januari Juni månader 1865:
Och enär det varit Riksens Ständer, som denna sak ifrån början afgjort; så får hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln jag örn detta skadestånd anmälan göra, och anhålla att StatsUtskottet måtte anmodas, anslå den Summa min Far i detta afseende så billigen yrkat, med ett nedsatt belopp af allraminst Fjorton 436 Den 5 Januarii. Tusende Sex Hundrade Aderton Riksdaler Bro. Men om nu, då Rikets Ständer äro anlitade om flerfaldiga Utgifter, svårighet skulle uppstå att utbekomma denna Summa, så anhåller jag att min Far eller dess Rätts innehafvare, måtte tilläggas en årlig Ersättning af (booo) Ett Tusende Riksdaler Banco för detta Arrendes förlust, under de återstående Arrende-år, lian hade att påräkna, hvilka iooo Rrdr ärligen icke mycket öfverstiga sex Procents Ränta af den äskade Ersättnings-summan och således synes innefatta all billighet, helst min Far, som, enligt sin då varande Konungs Resolution, innehade detta Arrende, med säkerhet derpå förtröstade och hoppades en fördel, mångdubbelt svarande emot hvad han derföre begärt. Ensamt fästande sig dervid, har han icke användt andra omsorger för framtida bergning, och en annalkande ålderdom, försvagande verksamheten, bebådar nu honom och hans Famille en mindre fördelaktig belägenhet, härledd äfven från det lidande han, genom ifrågavarande Arrendes förlust, fått vidkännas. Jag har talat för en Far. Det har varit min pligt, och med tillfredsställelsen, att, så vidt jag kunnat, den hafva uppfyllt, underkastar jag mig lugn Höglofl. Ridderskapets och Adelns samt Riksens Högloft. Ständers bedömmände, i hvilket afseende jag ödmjukast anhåller, att detta mitt Memorial med de andra RiksStånden communiceras, och derefter till vederbörligt Utskott remitteras. Lades på Bordet. Den 5 Januarii. 437 Hans Excellence Herr Grefve Wachtmeister j Claesj hade inlemnat ett så lydande: Vördsamt