Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De på detta sätt behandlade gurkorna upphängas derefter i en ögla fastgjord vid stjelken på ett snöre eller en stång i ett mycket torrt rum. På detta sätt kan man hålla gurkor friska till gurksallad etc. till nyåret elller ännu längre. Dana. I n:r 8 af Idun denna årgång står en matsedel för hönsen. Den är mycket läcker, just efter tidens kraf — eller rättare sed. Men den är äfven ganska dyr, mera än hvad äfven den yppersta höna, af noblaste race, kan förmå att ersätta med ägg. Deremot är matsedeln utmärkt tjenlig till gödning af de exemplar man ernår slagta. Det påstås äfven, att s. k. värphönor få vidkännas vissa svårigheter, om de blifva allt för feta. Derför tillrådes litet afprutning såsom t. ex hveteoch majsmjöl, hvete och ris, som godt kan ersättas med kokt, krossad potatis. Korn är deremot mycket tjenligt till aftonmålet. Angående benmjölet (hemmagjord!) står intet om sättet för dess beredning, hvarför här må nämnas, att benen böra brännas, till de äro blåhvita, samt krossas. Två prenumeranter. Matlagning ". Bästa sättet af steka sjöfogel. För att få bort den traniga smaken kokar man först fogeln antingen med hö och vatten, eller, hvad bättre är, fyller den med råskalad potatis och låter den koka med vatten och något salt. Potatisen kan naturligtvis ej användas, då den sugit i sig det traniga. Sedan steker man fogeln. När den är stekt, skummar man bort flottet och lagar af skyet en förträfflig sås. Utilis. tlil billigaste pris och pä bästa satt utför alla möjliga uppdrag till tjenst för Iduns ärade läsarinnor. Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträUnlngsbyrå, hvllken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt N:r 130. Finnes någonting, som kan användas som surrogat för » klarskinn » (d v. s. sådant af gädda, braxenfjäll o. d. ), då detta tagit slut. V. S — n. Varning ". Tjenarne. Stramalj.
Den, som bifaller Utskottens förslag i sista momentet af 26 §. i Utlåtsndet N:o 8, att nemligen kostnaden för redskapens försegling skall af Kronans medel utgå, på sätt förslaget innehåller, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, blifver beslutet, (t:sta alternativet) • a B erilin. * Lagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon.-Utsk. Memorial N.-o t3. att kostnaden för redskapens försegling kommer alt, i enlighet med Högv. Preste-Ståndets beslut, godtgöras; (A:dia alternativet) att denna kostnad kommer att, på sätt Välloll. Borgare-Ståndet derom beslutit, ersättas. 29 §. ilederv. Bonde-Ståndet har beslutit, alt i 3 morn. i stället för orden: ”emot det alt afgiften beräknas från den tid bränvinsbränningen börjades,” skall inflyta: ”emot det att afgiflen beräknas från början af den termin, under hvilken bränvinsbränningen vidtog”; uti hvilken förändring Högv. Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, efter Heder v. Bonde» Ståndets inbjudning, instämt; hvaremot Höglofl. Ridderskapet och Adelf» antagit Utskottens förslag. Så vida icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att biträda de öfrige Ståndens beslut, anse Utskotten denna fråga böra bänskjntas till afgörande af förstärkt Stals-Utskott; för hvilken händelse Utskotten föreslå följande voterings proposition: Den, som bifaller Utskottens förslag i sista momentet af 29 §. i Utlåtandet N:o 8, att afgiften skall beräknas från den lid bränvinsbränningen börjades, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer afgiften alt beräknas från början af den termin, nnder hvilken bränvinsbränningen vidtog. 34 §• Höglofl.
S:gr 493,675 521,700 419,181 11,468 Artilleri: Svea Artilleri-regemente Göta dito Wendes dito Fyrverkare-kåren Infanteri: Svea Lifgardet Andra dito Wermlands Fältjägare-regemente Ingeniör-kåren S:gr Ä anslaget: Lifgardet till häst. Å anslaget: Kronprinsens Husarregemente. A anslaget: Svea Lifgardet. o A anslaget: Andra Lifgardet. Å anslaget: Wermlands Fältjägareregemente. Å anslaget: Svea, Göta och Wendes Artilleriregementen. Ä anslaget: Ingeniörkåren. Ä anslaget: Kavallerioch Artillerihästars remontering och skoning. Ä anslaget: Lega för hästar till Artilleriets exercis. Ä anslaget: Fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar. A anslaget: Artilleristaben. A anslaget: Allmänna Garnisonssjukhuset. Ä anslaget: Indelta Arin éens vapenöfningar. Fonder. A Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond. Summa Å Volontär| Summarum, vakansmedels-l fonden. An tal man. Fortifikations-afdelningens andel i anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet. Ä Intendentsafdelningens andel i anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet. Ä anslaget: Inqvarteringskostnader i Stockholm. Ä anslaget: Inqvarteringskostnader i landsorten. Ä anslaget: Ved och ljus för fästningsoch garnisons-orter. Ä anslaget: Ä anslaget: Mathållning för manskapet vid Garnisons-regementena. - • -'■■ ■" v ■ , Bil. Litt. L. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 82 Statistiskt Generalsammandrag af samtlige bestridde kostnader för indelta Arméen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie och extra anslag samt under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda kassor och fonder år 1861. Regementen eller Kårer: Kavalleri:
Då naturanlagen äro sådana, att dessa båda befattningar kunna förenas, så följer af sig sjelft att så sker, men att i en författning fordra denna förening som ett tvång, vore, efter min förmening, icke ländande till båtnad hvarken för den ena saken eller den andra. Jag anhåller således att orden ”och kyrkosång” måtte utgå. Gr. Hamilton: Då det yttrande jag förut haft äran afgifva vid denna §, blifvit till en del medgifvet såsom riktigt, men till en del missförstådt, anhåller jag att för några ögonblick få upptaga tiden med anförande af några ord. Jag har visserligen icke ansett de i betänk, föreslagna fordringar på kunskaper hos dem, som ämna söka inträde i seminarierna, vara för stora, d. v. s. i och för sig sjelfva för stora, med afseende på tillfället att nu kunna inhemta dessa kunskaper, hvadan också Hr von Rosens anmärkn. förfaller, alt deskulle inhemtas i folkskolor; ty då sådana skolor icke ännu finnas, måste man åtnöja sig med det kunskapsmått, som på annat håll kan inhemtas. Jag medgifver riktigheten af hvad Hr Lagergren anfört, alt det skulle kunna förefalla besynnerligt, om Utsk:n för inträde i seminarium föreslagit mindre kunskapsmått än för utgående ur folkskolan ; men det besynnerliga till utseendet torde betyda mindre och hade förfallit, om Utskrn uti ingressen till betänk, sagt anledningen dertill. Då Utsk:n emedlertid sagt försvarlig insigt, så kan det vara af mindre vigt huruvida orden allmän jordbeskrifning och fäderneslandets historia stå der eller icke; ty det beror på examinatorn att pröfva huruvida insigten är försvarlig eller icke, och om brist på elever uppstår, så komma förmodligen eleverne att försvara sig med litet nog.
En gymnastiklärarinna, som af muskelreumatism i ena armen var urståndsatt att arbeta, har under slutet af år 1887 och början af år 1888 uppburit all den sjukhjelp, som af kassan får utbetalas, d. v. s. 136 kr. 50 öre under hvardera kalenderåret, således tillsammans en summa af 273 kronor. En ung qvinna, som blifvit sjuk till följd af öfveransträngning, intogs på Diakoniss-sjukhuset. Afgiften der är 1 kr. om dagen, och som sjukhjelpen utgår med 1 kr. 50 öre per dag, kunde hon dermed icke allenast betala afgiften till sjukhuset, utan äfven afsätta 50 öre om dagen. En skriftställarinna, som äfven genom öfveransträngning var oförmögen till sitt arbete, kunde genom utbekommande af sjukhjelpen bekosta en två månaders lång gymnastikoch massage-kur. Ännu flere exempel skulle kunna anföras — kassan har under den tid den varit i verksamhet lemnat i sjukhjelp 723 kronor — men dessa äro tillräckliga för att ådagalägga, att kassan redan varit till verkligt gagn för sina delegare. Afgifterna till kassan utgöras af en inträdesafgift 3 — 8 kronor och en årsafgift 12 — 17 kr., beroende på den inträdessökandes ålder. Kassan är öppen för inskrifningar hvarje helgfri torsdag \ U 6 — / 7 å Fredrika-BremerFörbundets byrå, Malmtorgsgatan 5, der upplysningar kunna erhållas alla dagar 1 1 — 4; dessutom meddelas vid skriftlig förfrågan under adress: Fredrika-Bremer-Förbundets sjukkassa, Malmtorgsgatan 5, Stockholm, alla önskade upplysningar. Porträttstudier för Idun af Johan Nordling. (Slut fr. föreg. n:r.) en sedan ' • — • hvilken följd af soliga dagar, som radade sig den ena till den andra likt de glänsande perlorna på sitt band, enhvar den andre lik och dock så afslutadt sköna hvarje för sig. Från tidig morgon till sen qväll var de ungas lif en oafbruten lek, en lek som i gamla dagar med något nytt outsägligt behag öfver sig, hvilket de båda kände och njöto af i fulla drag.
Statsministers* titeln ur grundlagen, måste den äfven borttagas ur Riksakten, ty jag kan ej föreställa mig, alt man i denna sistnämnt da skulle kunna omnämna ett embete, som icke finnes i grundlagen; Konungen skulle eljest kunna gifva Statsmini-, sterstiteln åt personer, som icke vore ledamöter af Statsrådet. Jag kan således ej annat än vidblifva min mening; men det är derföre icke sagdt, att någon skillnad i rangen emellan Statsrådets ledamöter skall äga rum. Benämningen betyder här ingenting, såsom i andra länder, t. ex. England, der Regeringspersonalen liar olika namn, men det ändock beror på särskild utnämning, hvilken skall vara Conseilpret sident och innehafva högsta rangen, Gr. Horn: Mig synes, att de skäl, Frih. Palmstjerna framlagt, snarare tala emot hans mening; ty då han medgifvit, att alla Statsrådets ledamöter höra hafva lika rang, peli det jemväl är ostridigt, att de alla bekläda lika vigtiga embeten, bör vä( också namnet vara lika. Dessutom är det icke obekant, alt TJtsk. i en sednare § gifvjt Statsministrarna högre rang, än Statsrådets öfriga ledamöter, och att Utsk, således vid de gamla namnens bibehållande tänkt sig Stats-, ministrarna såsom högre chefer för Statsrådet, och det är detta, söm jag ogillar, he|st jag, om en chef för Statsrådet skulle antagas, i intet fall anser denna böra vara mer än en enda.
Bankirhuset Raphael Edånger hade då, likasom nu, varit en bland låneöfvertagarne, och hade, såsom 6:te punkten i samma kontrakt utvisar, jemte sina participanter då begärt och erhållit Fullmägtiges bifall till ».att få fördela den för detta lån bestämda, »under 40 år utgående, annuitefen af ög procent, efter deras godtfinnande, emelian räntan och kapitalet, och att i förhållande derefter bestämma kuponräntan.» Det lånebelopp, som skulle upptagas, utgjorde då 7,600,000 Thaler, och annuitetens faktorer voro 5 procents ränta och g procent för amortering. Men, till följd af nämnd,a förbehåll och i öfverensstämmelse med derför uppgjord plan, blefvo icke desto mindre obligationer för lånet utfärdade till ett nominalbelopp af 8,190,500 Thaler, eller med ett öfverskott af 590,500 Thaler, och räntan i obligationer och kuponer utsatt till 4| procent. Det årets Revisorer hade likväl icke haft något att deremot anmärka, emedan de fullkomligt vä! insågo, att lånevilkoren för Staten derigenom icke förändrades eller blefvo drygare, och att, om Stals-Ulskottcts Ullålande X:o 22. 17 om det lyckades lånets öfvertagare att placera ej allenast hufvud beloppet, utan ock öfverskottet, det äfven ålåg deni att ansvara för de öfverskjutande obligationernas inlösen eller amortering enligt fastställd plan, utan anspråk på något tillskott till den för alla händelser bestämda annuiteten. Alldeles enahanda till principen vore äfven det förhållande, mot hvilket 1860 års Revisorer nu gjort anmärkning. Den för hela lånet fastställda annuiteten vore 5| procent, hvilket för de till premielån konverterade 2 millioner gjorde 110,000 Thaler, och utvisade amorteringsplanen att denna summa vore anvisad till ärlig inlösen af de obligationer, som dertill bland de 240,000 för hvarje år utlottas. Öfverenskommelser af ifrågavarande beskaffenhet vore för öfrigt vid negotiationer om statslån icke ovanliga.
St. antagit detta förslag och samma rninistere vid en annan riksdag säger: lönerna äro visserligen ökade, men förhållandet är icke sådant, som vid sista riksdagen uppgafs, göromålen kunna icke skötas med den minskade personalen, anslån penningar för en större personal; då hemställer jag till hvar och en opartisk, om icke Representationen vid sådant förhållande gör klokast, att vägra ökade anslag, tills den kan få förslag från en annan chef för den gren af förvaltningen, hvarom fråga är. Man har vidare emot Utsk. såsom allmän anmärka, framställt, att det tillegnat sig en motionsrätt, som det ej skulle äga. Alt likväl StatsUtsk. har denna motionsrätt i vissa fall, är något, som icke kan disputeras; men jag för min del tror, att det ej finnes någon enda punkt i betänk., der denna lätt behöft af Utsk. begagnas; ty då Utsk. bort taga i betraktande de af Konungen jemte dess propos. öfverlemnade handlingar, och Konungen i det propostn åtföljande prot. uttryckligen säger, att Han finner de uppgifna behofven vara ganska vigtiga, ehuru han icke funnit lämpligt att öka totalanslaget öfver en viss gräns, har Utsk. haft ganska gifven skyldighet och pligt att taga dessa behof i öfvervägande. Men Utsk. hade icke en gång behöft denna grund till stöd för sitt förfarande; ty Utsk. har icke föreslagit andra anslag, än sådana, som blifvit yrkade antingen af Konungen eller enskilde motionärer. Utsk. har nedsatt eller förhöjt dessa anslag; men antingen måste mau påstå, att Utsk. icke får modifiera de förslag, som dit inlemnas, eller också, då man mcdgifver rättigheten att nedsätta, Den 5 Maj f. m. sätta, äfvenväl erianna rättigheten att förhöja anslagen, såvida Utsi. tror sig finna att, å ena sidan, det åsyftade ändamålet ej lan vinnas genom det anslag, som blifvit begärdt , men alt deremot ett stort ändamål lan ernås, om det något förhöjes. Lilaledes har man anmärlt, att det slulle ligga något grundlagsvidrigt uti att bestämma några villtor för ett anslag.
Medlet är ofarligt, och Ni kan utan olägenhet taga 2 — 3 matskedar dagligen. Vi vilja rada Er att samtidigt taga något järninédel, t. ex. ett spetsglas Ronneby vatten hvarje måltid, under några veckor. Saida. Huru gärna vi än skulle vilja gä Er önskan till mötes, väga vi dock ej i detta fall gifva Er något råd, emedan vi anse en noggrann undersökning nödvändig. G. N. Bet är svårt, ja omöjligt att behandla mjällbildning utan tvättningar af ett eller annat slag. 1 stället för såp(eller tvål-) tvättningar kan Ni emellertid använda ingnidn in gar af 1 % naphtollösning i koncentrerad sprit, hvilken hastigt avdunstar, så att hufvudet ej kännes vätt som vid vanliga tvättningar. Använd spritlösning hvarje kväll, och ingnid emellanåt 1 % salieylolja, om håret blir för torrt. Maria. Lämplig sjukgymnastik vore säkert af stor aytta för Eder. Dessutom bör Ni taga regelbundna promenader minst två gånger dagligen. Tag vidare tre gånger dagligen tre stycken Pilulre ferratcc BlaudU (tre satser ä 100 stycken). Hugovid. Försök eu salfva af 1 del zinkoxid, 1 del potatismjöl och 2 delar gul vaseHn, på- struken tre gånger dagligen. Dock torde Ni, om förbättring ej inträder, göra klokt uti att vända Er til! läkare, s-om särskildt behandlar dylika åkommor. S. Utan närmare undersökning är det oss svårt att gifva Er ett tillförlitligt råd. Dock torde den regime, som föreskrifvits lör Carola i n:r 4 vara lämplig för Eder. Drick dessutom till hvarje måltid ett punschglas Forlava tten. Two girls. Se svar till Lunten i n:r 9. Envisa fall fordra behandling af specialist D:r - d. Fr å gror. E R C Y F. L T J C K STOCKHOLM. Prisen äro beräknade emot kontant betalning med fria buteljer. Vid beställningar från landsorten torde likvid medsändas emedan efterkraf å vin icke är tillåtet. Vin leverera vi fraktfritt och emballagefritt vid alla järnvägsstationer och hamnar i Sverige, då beställningen uppgår till minst 50 kronors värde.
Med förmälan att undersökningarne för utstakningen af en stambana från Katrineholm i Södermanland genom Östergötland till förening med södra stambanan inom Småland visat, att terrängen från sjön Sommens norra unda, der denna bana inkomme i Jönköpings län, icke, under iakttagande af de för stambanorna bestämda lutningsoch krök n ings-föi hålla oden, medgåfvo att, ulan alltför stora kostnader, framföra samma bana i rakare sträckning mot Tenhult än förbi sj »arne Ralången, Anebysjön och Gäddevikssjön till Nässjö, samt. med afseende fästadt jemväl på andra förhållanden, som syntes Kommittéen antyda att betydliga fördelar skulle vinnas genom en sådan anordning, har Kommittéer!, som ansett att linien emellan Nässjö och Tenhult, såsom ingående i planen för den framtida förbindelsen emilian de östra, vestra och södra provinserna, måste utföras, äfven för den händelse att södra stambanan skulle komma att anläggas genom Lagaå-daleo till Tenhult, i följd deraf yttrat, alt ofvanberörde linie emellan Nässjö och Tenhult borde undantagas från jemförelsen emellan de båda för södra stambanan framställda alternativerna, samt denna jemförelse således ej utsträckas längre än till linierna emellan Finjasjön och Tenhult på den ena, samt Nässjö å den andra sidan. Härigenom komme från den förut uppgifna längden på Nässjö-linien att afdragas distansen emellan Nässjö och Tenhult, 2 mil 4,900 fot, med en kostnad af 1,479,120 R:dr, då för denna linie återstode 18 mil i längd samt 11,526,411 R:dr i kostnad och skilnaden emellan de båda alternativerna reducerades till 13,000 fot i längd och 1,647,016 R:dr i kostnad I afseende på lutningsoch kröknings-förhållandeu, ansåg Kommittéen båda linierna hafva lemnat tillfredsställande resultater, ehuru Nässjö-linien egde flera stigningar af 1 på 100 än Laga-linien, dock icke af den längd att de på något menligare sätt inverkade på rörelsen. Dessutom befunnes
Hamilton i sin reservation uttalat, får jag yrka, att det högsta straffet för förbrytelser enligt denna § må bestämmas till böter, äfvensom att minimum för desamma ej må sättas så högt som 25 rdr. Jag föreslår således, att slutet af §:n måtte erhålla följande lydelse: »straffes med böter.» Gr. Mörner: Förekommen af Hr von Koch, ber jag att få förena mig med honom i anhållan att det högsta straff, som efter denna § kan ådömas, må blifva böter. Hr Olivecrona: Afven jag anhåller att få instämma i Hr von Köchs yrkande. Gr. Sparre: För mig synes dock vara någon skillnad, om man utfar i svordom eller åstadkommer oljud inom Konungens Den 14 Juli. 455 slott, der R. St:r församlade äro, inför sittande ratt, Konungens Befh:de eller annat allmänt embetsverk, eller om man gör det på annat ställe. Det skulle ju kunna hända, att den öfverdådige, som önskar åstadkomma chikan, anser 5 rdrs böter för någonting obetydligt, och gerna erlägger denna pligt för att hafva den tillfredsställelsen att göra detta ofog. Vill man i allmänhet bibehålla den aktning för embetsmännen och offentliga förrättningar, som jag anser vara af en ganska stor vigt i ett fritt samhälle, synes mig också, att okynne och oljud på ett sådant ställe böra strängare bestraffas. Skulle man nu utstryka det stadgande, som i denna § förekommer, och ditsätta endast böter, skulle denna § h. o. h. sammanfalla med den 15:de. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Hamilton: I anledning af Gr. Sparres sista yttrande ber jag att få erinra derom, att, då maximum af böter enligt denna § är 500 rdr, men blott 100 rdr enligt den 15:de, det finnes en tillräckligt stor skillnad emellan straffbestämmelserna, och att således ej något sammanfallande af de båda §§mes straffbestämmelser är att befara. Jag anhåller om bifall till min reservation. Gr. Mörner: Jag är förekommen af Gr.
Maj 1836, hvilken skrifvelse meddelades Norska Regeringen, redogjorde för de betänkligheter och hinder, som mött för underhandlingarnes inledande och för de kostnader deras genomförande skulle orsaka, erhöll frågan vid 1836 års Storthing större utsträckning, i det densamma framställdes för Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37. 19 Storthinget af representanterne för Christiania, i sammanhang med flera andra förhållanden, hvilka ansågos röra Norges tillbörliga ställning i Unionen. Öfver denna framställning afgaf Stortingets Konstitutions-kommitté den 7 Juli 1836 betänkande i hvilket den till en början åtskiljer de ifrågasatta förhållandena i tvä klasser, den ena sådana, som anginge omständigheter, hvilkas afgörande ensamt berodde på Konungen, t egenskap af Norges Konung, den andra sådana, som icke kunde slutligen afgöras annorledes än genom öfverenskommelse mellan begge de förenade rikena. Till första klassen räknade Kommittéen: 1:0 den Kongl. Titeln och dess begagnande i handlingar, som af Kongl. Maj:t utfärdades ensamt i egenskap af Norges Konung, och i hvilka Norge, i följd af unionens hufvudprincip, borde nämnas före Sverige; 2:0 Konungens namnchiffer såsom Norges Konung och dess användande på Norska uniformspersedlar, byggnader och embetssigill. I afseende härå ansåg Kommittéen, att ett ordningstal, som endast betecknade Konungens ordningsföljd bland de Svenska Konungarne, icke vore öfverensstämmande med unionens erkända grundprincip, hvardera rikets sjelfständighet och inbördes fullkomlig likhet i rättigheter och värdighet; 3:o bruket af nationalfärgerna. I detta hänseende framställde Kommittéen vigten deraf att de Norska nationalfärgerna blefve rådande »fremherskende» i uniformspersedlar, i nationalkokarder, på skyllerkurar m. m. 4:0 det Norska vapnets användande i Svenska Riksvapnet, på Svenska mynt och Svenska embets-sigill; och 5:o Svenska riddare-ordnars utdelning till Norske medborgare, såsom belöning för förtjenster om Norge.
Majit i nåder gillade testamentsdisposition, anordnat ifrågavarande stipendium endast till testators slägtingar, och, å den andra, meranämnde Konungabref äfven stadgar beloppet af det understöd, som till hvarje stipendiat, efter den i Kongl. Brefvet af den 12 Oktober 1752 bestämda klassifikation, bör utgå, anser Kongl. Kansli-Styrelsen för det närvarande någon annan åtgärd härvid icke äga rum, än att: l:o i anledning af nyssnämnda 1752 års Konungabref, Herr Biskopen och Konsistorium må äga tillåtelse, att, när den elier de, som äro till stipendiater antagne, befinnas äga fullt anlag lill studier, förenadt med otvungen arbetsdrift, i sådan händelse, vid hvarje termins slut, meddela den, det verkligen förtjenar, någon tillökning i det till hans innehafvande stipendie - — 452 — runi hörande anslag, såsom en belöning och vidare uppmuntran; dock att denna tillökning icke får sträckas längre, än i det högsta till fördubblande af det anslag, stipendierummet, enligt författningen, tillkommer; börande den öfverblifvande räntebesparingen hädanefter som hittills, så fort ske kan, göras fruktbärande;” Uti förestående föreskrifter finnes, å ena sidan, skälet, hvarföre, under de anmärkta åren 1843 och 1844, af Wähnermanska stipendium utdelats endast 64 R:dr årligen; å andra sidan, ligger skälet deruti, att under dessa år varit blott 6 stipendiater, deribland blott en Student och en Gymnasist, och af hvilka ingen sökt förhöjning i stadgadt stipendiebelopp, samt hvad student-stipendiet angår, hvarvid förhöjning egentligen plägat komma i fråga, någon förhöjning i DomKapitlets tanke, icke bordt äga rum, enär Stipendiaten, efter att under 11 år hafva innehaft studentportion med 30 R:dr årligen, icke hunnit till högre kunskapsmått, än hvad som fordras för en medelmåttig prestexamen.