Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t föreskrifna, men af utskottet förkastade inskränkningen i införselrättigheten af hittills förbudna, men nu till införsel tillåtna varor, till vissa större stapelstäder, anser jag, företrädesvis hvad väfnader beträffar, för någon tid vara både nyttig och nödvändig, utan att något förnärmande i rättigheter derigenom med skäl kan sägas drabba de mindre handelsplatsen^; likasom icke någon inskränkning i städernas allmänna rättigheter kunnat anföras hafva skett genom nederlagsoch kreditupplags-rättighetens beviljande åt endast några få ibland dem. 2:o Som en beredelsetid emot menliga inverkningar på de industrigrenar, hvilka förut åtnjutit förbudsskydd, eller en öfvergångsperiod ifrån förbud till tillåten införsel, bör förekomma den våldsammare rubbning i varande förhållanden, som möjligen kunde inträffa, helst i en tidpunkt, då en momental kris i handelsverlden ger an - Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande, N:o 13. 77 ledning att befara en, vid nedtryckta priser utomlands och der bristande, förut tillgängliga, afsättningsslällen för den tillfälliga öfverproduktionen, hastigare och ymnigare tillförsel dit, der en ny väg för afsättningen öppnas, borde, efter min öfvertygelse, förhudens borttagande ej sättas i verkställighet förr än vid nästkommande års utgång. Vid 1841 års riksdag beslöto Rikets Ständer, att de då borttagna förbuden likväl skulle fortfarande gälla till 1844 års utgång.»
Vår svarte kyrkvaktare vill taga itu m e d d e n bångstyriga krabaten o c h lofvar att tappa o c h servera saften i glasen utan tilltugg af skärfvor. » Hjul rullade på gatan o c h stannade utanför porten, en vagnsdörr smälldes igen o c h sedan ringde det. Prästfamiljen spratt till. » Nu " får jag skynda på min p o s t. m e n inte en skymt får främmandet se af dalkullan o c h leksandstösen, förrän alla äro samlade. var inte det bra sagd t, k a n s k e? » Med flickaktig vighet trippade värdinnan utför trappan. Innanför porten stod negerbetjänten i frack, vidlyftigt skjortbröst o c h hvita vantar, vred gång på gång på dörrlåset o c h insläppte den ena g r u p p e n eleganta fruar o c h fröknar efter den andra. I D U N 1899. M e d den näpna leksandstösens hand sluten i min var jag omsider redo att stiga in i salongen. Den var tom, m e n från det angränsande rummet åt gården hördes ett sorl s o m från en på utvandring stadd bisvärm — o c h genast greps jag af rampfeberns frossa, s o m brukar uppträda i sin häftigaste form v i d salongsföredrag, då åhörarne sitta i j ä m n h ö j d m e d o c h på armslängd från talaren, vanligtvis på 3 sidor o m honom. Skådespelaren, s o m envist plågas af rampfeber, torde finna bot g e n o m att t. e x. några gånger försöka m e d en m o n o l o g inför ett par tjog förnäma, obekanta damer, m e d eller utan lorgnett, samlade omkring h o n o m i en af hufvudstadens salonger. Sedan den betan är öfverstånden, känner han sig obesvärad på teatertiljorna. Jag har sett en forskningsresande, s o m trotsat vildmarkens fasor m e d mannamod, under ett salongstal för kvinnlig publik ö m s o m rodna o c h blekna s o m en osäker flickunge.
S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets den 12 och 13 dennes på bordet lagda memorial N:o 26, i anledning af trenne Stånds återremiss å memorialet N:o, 17, angående motions-rätten, behagade Ridderskapet och Adeln låta bero vid hvad Utskottet rörande muntliga motioner anfört, samt godkändes Utskottets ifrågavarande förändrade redaktions-förslag; hvarjemte Utskottets till de öfriga Riks-stånden gjorda hemställanden, såsom icke erfordrande någon Ridderskapet och Adelns åtgärd, lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-utskottets den 12 och 13 dennes på bordet lagda utlåtande och memorial: N:o 67, i anledning af hof-kirurgen G. Herrberts ansökning om eftergift af öfverränta å ett af källarmästaren A. O. Nicodemi i bankodiskonten upptaget lån; och 542 * Prot.-utdrag den 14 Juli i848. N:o 69, med hemställan, att en gratifikation måtte få utanordnas till vaktmästarne vid banko-diskontverket. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-utskottets berättelse N:o 68, angående förrättad revision af banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1847, biföll Riclderskapet och Adeln de af Utskottet tillstyrkta afskrifningar, samt ansågs Utskottets, i afseende å styrelsen och förvaltningen af diskontverket, på det hela gjorda tillkännagifvande icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banko-utskottets den 12 och 13 dennes på bordet lagda memorial N:o 70, angående en verkställd omröstning. S. D. Föredrogos Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial:
Slutligen torde det icke böra lemnäs oanmärkt, att den af Herr Advokat-fiskalen Svalander i dess ofvan åbropade embets-utlåtande omförmälda kontroll, i förening dermed, att silket numera, enligt Kongl. Hof-rättens befallning, upphandlas i Stockholm för ett pris, (eller 40 sk. banko per lod) som i en landsortsstad utan konkurens icke kunnat åstadkommas, haft den goda följd, att silkesåtgången år 1855, enligt Amanuensens härvid fogade redovisning, endast utgjort 66 lod och att stats-verkets utgifter för silke sålunda betydligen minskats, och om man med skäl må beklaga de tillfälligheter, som framkallat dessa åtgärder, hoppas vi dock, att embets-verkets tjenstemän skola inför Konungathronen stå åtminstone moraliskt renade från misstanken att halva vanvårdat statens medel. De remitterade handlingarne varda härmed vördsamt återställda. Jönköping den 21 Februari 1856. H. Rahmn. P. D. Sjögren. Kongl. Krigs-hofrätfens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid 1852 och 1855 års expensmedelsräkningar. Stormäktigste Allernådigste Konung! Sedan Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, vid granskning af Krigs-hof-rättens expensmedels-räkningar för åren 1852 och 1853, anmärkt, dels att antalet af de för hvartdera revisions-året inköpta stats-kalendrar, utgörande tio stycken, eller nära samma antal, som Krigs-hof-rättens hela embetsoch tjenstemanna-personal, bestående af tolf personer, syntes vara större än behofvet påkallat, dels ock att uti Krigs-hofrättens expensmedels-räkning för det sistnämnde året utgifterna till prenumeration å tidningar och till inköp af kalendrar icke finnas verificerade; så har Eders Kongl. Majit, genom nådig remis* den 4 uti innevarande månad, behagat att öfver hvad sålunda är vordet anmärkt infordra Krigs-hof-rättens underdåniga utlåtande.
Rättvisan af detta stadgande äfvensom nödvändigheten af kontroll mot dess missbruk ligga för klart i dagen för att behöfva bevisas. Ett upprepande deraf, i afseende på de hålloch reservskjuts-skyldige, m. fl, som kunde komma att föra posten, vore så mycket mera öfverflödigt, som de just vid postens förande fullgöra en vanlig skjutsningsskyldighet, som endast genom det olika föremålet för begagnandet skiljer sig från annan skjuts, och vore således ungefär detsamma, som att säga, ”en i vanlig ordning fullgjord skjutsningsskyldighet, må beräknas såsom en skjuts - 102 Oen 3 1 Januarii. u:o På de i 3 §. anbefalta kurslistor, som Lora noga utmärka postgången emellan samtliga Rikets postkontor, vare noggrant, till dag, timma och minut, tiden bestämd för postens ankomst och afgång vid hvarje skjutsombyte, hvarvid iakttages, att i allmänhet en timma uppföres för hvarje mil emellan skjutsombytena, och i samma förhållande för mindre väglängd, dock så att alltid fulla 5 minuter beräknas, tilläggandes hvad deri kunde fattas; — att för de skjutshåll, hvarest särdeles svåra backar, djup sand, smal och mirfdre befaren väg, eller andra omständigheter, skulle göra nå - nings-skyldighet, ehuru posten och icke någon enskilt resande begagnat sig deraf.” Då denna §. är en af de vigtigaste, såsom bestämmande hela postgången, har man trott sig böra punkt för punkt rättfärdiga dess stadganden. Till en början torde man böra möta de inkast, som, vid det stränga bestämmandet af till och med minuten, kunde vilja fästa åtlöjet af pedanteri.
Den gamla frun förhöll sig först litet reserverad och misstänksam, men tinade så småningom upp genom all denna sympati, som kom henne till del, och slutligen såg man, att hon i allt hvad hon sade förtroendefullt lade sitt hjärtas mening i öppen dag. De hade kommit att tala o m landtlifvets behag, som hennes hemort bjöd på i så rikt mått under sommarmånaderna, och häradshöfdingen, som ville ge en komplimang åt hennes ungdomliga väsen, förmodade att hon med ifver deltog i de landtliga nöjena, körde sitt ekipage och var ute och fiskade i sin sump. Men då förändrades hastigt den gamla damens ansikte och blef strängt som en prästs, då han talar o m den yttersta domen. » Fiskade, » upprepade hon och slutade att skära sin hjärpe. Hennes kavaljer förstod, att han misshagat henne på något sätt, och mumlade försonande en fras o m, att det var ju ett mycket vanligt och gouteradt nöje. » Nöje, » eftersade hon ännu en gång, men ändå strängare än förut. — » Jag kan inte finna något nöje i andra varelsers pina och dödskamp. » » Ahå, åhå, kära moster, » utbrast värden, som var en passionerad fiskare — » man kan väl inte sätta sig ner och svälta ihjäl af pur ömsinthet heller. » » Det är en annan sak, Rudolf. Låt dem fiska, som göra det för sitt uppehälle, men att pina för att roa sig, det är både rått 1896 och styggt och fult och ociviliseradt, det är säkert, det. » Ett fint smålöje smög sig in i allas munvinklar. Nu kunde man då se, att värden haft rätt, när han påstod, att » kära moster » var gammaltantsjåpig. Men den som smålog finare än alla de andra, det var häradshöfdingen, och han gaf sin dam till vänster, den lilla koketta och pigga fru Ahnell, en lätt tryckning på hennes fylliga arm, en tryckning, som betydde så mycket s o m: pass på, nu ska vi ha roligt. Fru Ahnell satte också strax upp sitt vackra ansikte med ett vaket uttryck och » passade p å ». » Ja, det säger j a g med, » instämde Borgstedt trohjärtadt.
Men af detta yttrande kan väl aldrig dragas den slutsatts , åt t ett teo Lästers Fartyg, bestämdt till seglation på hafvet och iygdt derefter, skulle kunna passera Canalem Hvad åter angår den varda Ledamotens uppgift, om hvad sorn handt dess Fartyg, under passagen genom Slussarne, bestrider jag den alldeles icke; den bevisar blott, i min tanke, att Byggmästaren gifvit ritning på ett mot ändamålet icke svarande Fartyg, och att detta Fartyg, som varit af 52 Lästers drägt, med största svårighet passerat Slussarne, mer» deraf följer icke , att ej både lika stora och större Fartyg kunna göra det med lätthet, om de blifva byggda derefter. Jag är ej kännare afSkeppsbyggeriet, men förmodar, att oin det nämnde Fartyget varit något smalare samt dess botten construerad efter samma grunder, sorn på en Holländsk, så kallad Smack, skulle det både med lätthet passerat Slussarne och dess lästetal blifvit större. Dea 17 Martti, f.m. 7 Jag får vidare upplysa den värda Ledaq moten derom, att sedan Trollhätte Canal blifvit färdig, utsattes af dess Direction år 1805 eller 1806, en Prisfråga, om Construction af ett Fartyg, som med en byggnad, lämpad ef-J ter Canalens och Slussarnes Dimensioner , förenade den högsta drägtighet. Denna fråga har blifvit till Directionens nöje besvarad, af en vid namn Ringheim i Carlskrona, som derföre fick den utsatta belöningen ; han inlemnade noga och fullständig ritning på ett Fartyg, som med uppgifne Dimensioner, att med lätthet passera Slussarne, skulle blifva 70 Läster eller något deröfver. Denna uppgift lärer ej heller kunna bestridas, - då det står hvem som hellst öppet , att af ritningen, som i Directionens Archiv förvaras, erhålla Copia.
Lagsökning ulkräfwa sin fordran och L gen uti 2 Cap. 4 § UtsbkningstB ttkcn bjuder, att en siik gäldenär icke mä lemnäs längre betalningstid, än högst z^ne märraderr hwaraf följer, att inom 4 a 6 mä-n-adcr betalningen kan rrhällas; och wid sädaut fbrewetkande blifwcr skillnaden uti s a 6, procrntz ränta utan all betydenhet; men da man nu will älägga i fraga warande fordrings - ägare, akt ähnöjaS med deras fulla bctals uirgarS erhållande, pä icke mindre än 16 är, sä är 0- stridigt detha förhällanox hett olika och skiljaktigt frän dt händelser, hwarom, säsom merberördt är, sista delen af oftast äberopade Lagrum handlar, hwadan jag ock, säsom. oswanbetördt är, i cfc finner het sMML hit läm pelUs. Derr 14 September. 4^7 peligk, utan förblifwer wid dcn tankan och öfwerty» gelsen, att jämwäl deste Lefwerantörcr böra befrias frän den känbara förlusten, att ätttöjas med 5 procents ränta, under r fräga warandr länga bckalnings-tid. Herr Grefwrn och Landt - MarZ skalk en gjorde derefter proposition till bifall pä St7 ts-Urflottets Betänkande af d. Augusti med de i UtffolketS sednare ytirmrde af dcn y September töresiaguc tilläggningar. Hördes ett allmänt Ja, men ött nej, hkvars rster Herr UoiäLttStTtps, ^näsrs, begär» de votering. Herr Grefwkn och Landi-Mars skal ken förestälde, det Ridderskapets och AdelnS bi» , fall hade befunnits sä allmänt, att en votering wäl ej i kunde tjena till annat än tids utdrägt.
I en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 229) har Herr Hesselgren yrkat, att den med stöd af Kongl. Brefvet till Kommers-Kollegium den 22 Juni 1722 ännu, under namn af raspoch spinnhus-medel, af alla testamenten i hufvudstaden utgående afgift borde upphöra. Det synes visserligen för motionären, som om denna afgift redan vore upphäfd, enär densamma hvarken omnämndes i publikationen den 9 Oktober 1727, angående fondens förökande för raspoch spinn-huset; 8 Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. eller i Kongl. Resolutionen på Städernas besvär den 12 Juli 1731, § 19, hvarigenom den af Rikets Ständer beviljade fond af tärande varor till raspoch spinnhuset komme att upphöra och en ny fond att dertill tagas; eller i Publikationen den 10 Juli samma år, angående den förbättrade fonden till raspoch spinnhuset i Stockholm, samt att den förra fonden dertill af tärande varor skulle upphöra, äfvensom att under denna benämning afgiften för fastighetsköp jemväl ansågs inbegripen; eller i en den 22 Juli 1735 utfärdad »Taxa till spinnhusfondens uppbärande istockholm» med flera städer; eller i Kongl. Resolutionen på städernas allmänna besvär den 12 April 1739, § 9, enligt hvilken den förut bestämda raspoch spinnhus-afgiften för köp af fast egendom skulle upphöra; men som denna afgift ännu uppbures i hufvudstaden, och sådant syntes motionären obilligt, då testamenten numera voro ganska mycket betungade med bevillningsoch chartae-sigillatas-afgifter, samt någon emot raspoch spinnhus-afgiften svarande kontribution för testamenten i rikets öfriga städer icke egde rum, så har motionären anhållit om Rikets Ständers medverkan dertill, att ifrågavarande raspoch spinnhus-afgift för testamenten icke vidare må debiteras och uppbäras.
Direktionen till säkerhet för fondens bildande i öfverensstämmelse med de i ofvan omförmälda plan tillämpade och af Rikets Ständer fastställda grunder, borde afgifva en särskild förbindelse att vid de i planen uppgifna tidpunkter till Riksgälds-Kontoret aflemna föreskrifna låneoch säkerhetshandlingar för de då utlånade räntcmedlen; hvilken förbindelse, till en början, skulle omfatta tiden till 1854 års slut, samt följaktligen afse de Riksgälds-Kontoret vid nedannämnde tidpunkter, enligt samma plan, tillkommande lånehandlingar, nemligen vid slutet af år 1845 för 5,000 r:dr, vid 1850 års utgång för 6,000 r:dr och vid 1854 års slut för 5,000 r:dr; hvarförutan Direktionen borde hos Riksgälds-Kontoret ställa antaglig säkerhet för ett belopp af 5,000 r:dr utaf de under direktionens vård befintliga, fonden tillhöriga, medel; att innan den genom influtne räntemedel bildade behållningen uppginge lill en summa, motsvarande det ursprungligen afsatta och intecknade kapital-beloppet, eller 15,000 r:dr, finge någon del af denna behållning icke användas lill utgifter för kanaloch slussverkets underhållande ; samt att, när någon intecknings-förnyelse, bevakning eller utsökning i afseende på de till Riksgälds-Kontoret afleinnade säkerhets-handlingarne erfodrades, borde Direktionen härom foga anstallt, utan att Riksgälds-Kontoret dermed behöfde taga någon befattning; hvadan de låneoch säkerhetssamt öfriga Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 11 handlingar, som Direktionen, för detta åliggandes fullgörande, mäste begagna, skulle uppå skeende anmälan hållas densamma tillhanda, emot förbindelse att handlingarne till Riksgälds-Kontoret återställa så snart de blifvit för ändamålet begagnade.
Lilliehöök. C. Printzensköld. O. Nordensvan. N. H. Selander. Th. Wensjoe. J. Nordlund. Frans Schartau. C. D. Arfwedson. Erik Mallmin. M. Pehrsson. J. Holm. C. O. Ossbahr. STOCKHOLM, trtckt hos Q. E. Ljonoorrn, 1859 Rättelser i Banko-litskottets Memorial N:o 2, Haft. I. Sid. 4 rad. 1 nedifrån står: afgifna; läs: afgifva. „ "20 „ 7 uppifrån „ Filial-bankens; „ Filial-banks. Bih. tiU B. St. Rättelser i den B.vnko-Utskottcts Memorial N:o Banks förvaltning'. d St. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Dec. 1859, kl, 2 e a. Utlät&de, i fråga om afskrifning af åtskilliga frän Lånekontoret i Göteborg ulgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverränlor å dylika lån. Uti den berättelse Utskottet från Direktionen öfver Lånekontoret i Göteborg emottagit är hemstäldt, att ur räkenskaperna matie få afskrifvas dels 51 särskilda lån, ulgifna från allmänna diskonlfonden, dels 6 stycken lån tillhörande handelsoch närings-diskontfonden, och dels sammanlagda beloppet af upplupen öfverränla å 4 lån, för hvilka, sedan kapitalbeloppen blifvit indrifna, ytterligare liqvid icke kan vinnas.
Famillens underhåll; 3:e punkten, med afstyrkande å väckt motion, rörande Landsliöfdinges rättighet att vid 60 års ålder afgå, med bibehållande af halfva lönen i pension; 4'e punkten, med hemställan att Landt-Räntmästaren, Kongl. Räntmästaren Ahlgren och Lands-Kamereraren, Kammar-Rådet Hertzman må få uppbära pension, svarande emot deras inneliafde indelte löner, och att f. d. Kronofogden Hollsten må undfå pension med 800 R:dr B:co; 5:e punkten, med afstyrkande af ökadt antal Generals-pensioner, men med tillstyrkande, dels att desse må få begagnas äfven af till pension berättigade, men med indelt lön försedde Generaler, dels ock att en f Amirals-pension må å Stat uppföras; 6:e punkten, med tillstyrkande af en gratification åt Enkan Benzelstjerna; y\e punkten, med tillstyrkande af arfvode åt f. d. Commendanten å Warbergs fästning, Öfverste-Lieutenanten Friherre Bennet; 8:e punkten, med tillstyrkande af lone-ersättning åt Capitainen vid f. d. Regementet Royal Svedois L. Stjernstam; g:e punkten, med afstyrkande af ifrågaställdt anslag, för att användas till expectance-arfvoden åt Officerare och Under-Officerare vid f, d. Finska Armeen; io:e punkten, med tillstyrkande af pension åt f. d. Fristads-Directeuren» 28 Stat s-Utskottets Memorial N:o 2So.
Vid aflemnandet af sagde förteckning och uppgift, hafva Fullmäktige anmält: att de handlingar, om hvilka nu är fråga, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers Siats-Utskottets MemoriaI, M 256. 19 derom vid hvar och en af de 8 sednaste Riksdagarnc meddelade särskilde beslut, eller allt sedan år 1818, till Riksgälds-kontoret öfverlemnals och under denna tidrymd, oaktadt skedda utdelningar, derstädes samlats till en högst betydlig mängd; att de sålunda samlade handlingarne under den sednaste tiden blifvit inventerade och ordnade samt från Dera spridda ställen sammanflyttade och uppställda uti den Rikets Ständers hus tillhörande lokal, der desamma numera förvaras; och att en fullständig liggare öfver alla, efter sistlidne Riksdag deraf återstående eller till Riksgälds-kontoret ytterligare aflemnade kompletta exemplar blifvit i vanlig redogörelseform upprättad och fortsatt samt närmare föreskrifter af Fullmäktige meddelade i afseende på nyssnämnde liggares eller redogörelses förande och komplettering samt verificerande och granskning. Enligt hvad ofvanberörde, på denna liggare grundade, förteckning ådagalade, funnos ännu i Riksgälds-kontorets förvar utaf de särskilda Riksståndens tryckta protokoller vid åtskilliga riksdagar ej mindre än 2,167 kompletta exemplar, bestående af 43,850 band eller delar, nemligen: af Ridderskapet och Adelns protokoller 1,148 exemplar eller 33,529 band, af Preste-Ständets 438 exemplar eller 6,362 band, af Borgare-Ståndets 425 exemplar eller 2,353 band, af B onde-Ståndets 156 exemplar eller 1,606 band. Af samma förteckning inhemtades vidare: att högsta antalet kompletta exemplar funnes utaf Ridderskapet och Adelns protokoller vid 1828, 1829 och 1830 års Riksdag, deraf hvarje sådant exemplar utgjorde 67 band. Ensamt utaf detta Riksstånds protokoller för sistnämnde Riksdag förvarades nemligen ännu i Riksgälds-kontoret 355 exemplar eller 22,445 band.
Detta Underrätternes och Hofrättens domslut gillades af tre Högsta Domstolens Ledamöter; men de öfrige fyra upphäfde det. De yttrade, att sorn enligt testamentet gifvarnes allingejord skulle efter heggederas död, »utan något intrång af andra deras arfvingar» tillfaila deras fosterdotter, samt af ordalagen i detta förordnande syntes följa, att derest vederlag och andra skulder kunde af boets lösöretillgångar gäldas, testamentstagarinnan då borde, utan skyldighet att i betalning af dessa skulder deltaga, få samma allingejord tillträda; alltså och då handlingarne utvisade, att äfven efter afdrag af den fastställda vederlagsstimman och öfriga skulder, ett icke obetydligt belopp i penningar återstått till delning imellan arltagarna, funnes det skäligt att, med upphäfvande af domstolarnes beslut, förklara arfvingarna skyldiga att gifva testamentstagarinnan ersättning för hvad hon till inlösen af den i aflingefastigheten uttagna vederlagsjord blifvit ansedd pligtig utgifva jemte derå från utgifningsdagen beräknad ränta. Arfvingarne ägde rätt att för den arfvejord, testamentsgifvare!! försålt, uttaga vederlag ur hans allingejord. Han var icke derföre skyldig att behålla denna allingejord, tilldess arfvingarne ur densamma kunde få uttaga sitt vederlag; och mycken fråga kunde vara, om icke hans testamente på aflingejorden, då annan tillgång på vederlag fanns, bordt gälla och blifva beståndande med enahanda rätt, som denna jord ostridigt kunnat af honom med varm hand bortgilvas. Men sedan dömdt blifvit, alt testamentet icke skulle gälla om sjelfva den testamenterade jorden; månne då icke i och med detsamma var dömt, att testamentets hela verkan var ingen? Kunde genom detta testamente någon ting annat anses gifvet, än denna fastighet, hvarpå det lydde? Och sedan denna blifvit förklarad icke disponibel; var det då möjligt att tillägga testamentstagaren vederlagsrätt för densamma ur boets öfriga egendom?
' Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Maji 1829< Preste-Ståudet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 11 — —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Nådig Proposition om upphörande af Konungens 2:ne röster i Högste Domstolen. S. A. K. T ill Rikets vid nästförflutiie Lagtima Riksdag församlade Ständer har E. K. M. behagat afläta Nådig Proposition 0111 upphörande af Konungens två röster i Högste Domstolen, med bifogadt förslag till ändring af så väl 21 §. Regeringsformen, som öfrige dermed gemenskap egande stadganden i nämnde Grundlags 5, 17, 19, 20 och 88 §§. Sedan frågan härom, i den ordning 56 §. Regeringsformen föreskrifver, hos Rikets Ständer vid innevarande Riksmöte till afgörande förekommit, få hos E. K. M. Rikets Ständer, jemlikt Regeringsformens 8r §. senare Momentet, Exp. Utsi. Förslag till and. Siri/v. N.-o 66. 153 tet, sitt beslut nu härmed i underdånighet anmäla, jemte de skäl, som för detsamma legat till grund, Med skyldig vördnad för de höga tänkesätt, som bestämt E. K. M:ts Nådiga erbjudande att, till ytterligare tryggande af Domaremaktens oberoende, försaka en Constitutionel. rättighet, häfva Rikets Ständer likväl funnit giltiga opinionshinder sig förete emot det Nådiga förslagets antagande. Deltagandet i Högsta Domaremagtens utöfning torde visserligen ej böra i allmänhet anses såsom ett nödvändigt attribut till Majestätet, ty rättskipningen, betraktad såsom bokstaflig tillämpning af klara, besvurna Lagar, är redan i sitt ursprung och genom sin natur så helig, att den icke behöfver låna styrkan af Monarkens röst eller glansen af Hans namn.