Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om mitt förslag blifver antaget, kommer Bankens verkliga soliditet i första rummet att grundas på en capital behållning, öfversligande J af alla dessa skulder, hvilka, med undantag af några få millioner, tillhörande classerne af enskildes räntebärande fordringar och af enskildes depositioner, bestå, dels af utelöpande sedlar, som utgöra rikets hufvudsakliga penningeeirkulation och som icke tijl större belopp kunna dragas ur rörelsen, så länge misstroende till deras säkerhet icke linnes eller deras myckenhet ej öfverstiger rörelsens behof, dels af depositioner af Staten tillhöriga medel, hvaraf större poster alltid måste finnas inneslående. Under sådane förhållanden bör Svenska Banken blifva en af de solidaste, och der man med en klok och varsam förvaltning, icke för mycket bunden af i detalj gående inslructiouer, utan fruktan och oro kan betrakta de tillfälliga ogynnande liandels-kriser, som efter sakernes ordning stundom mäste inträffa och kunna föranleda uttagande af större eller mindre summor af Bankens metalliska fonder, för att fylla befintlig Ben i Augusti. Cl vexelbrisl; cn förminskning, som genom elt klokt begagnande af de gynnande conjuncturer, som med lika säkerhet kunna beräknas också skola stundom inträffa, lätt bör ersättas Men för de ovanligare händelser, som möjligen skulle kunna, denna säkerhet oaktadt, skaka Bankens credit, bör äfven en ytterligare trygghet vinnas, genom det i 5 § föreslagna stadgande, som gifver verklighet ät R. Sl:s garanti för deras Bank, och vid helgden af dennas förbindelser fäster samma säkerhet som vid tillvarelsen af Svenska riket. Derefter anförde Hr Rosenblad muntligen: Särskildt bör jag tillägga, att det blifvande öfverskoltet skulle med säkerhet kunna upplagas såsom en påräknad inkomst och behållning, likasom andra statsinkomster och behållningar. Då Bankens bokslut är uppgjordt, kommer den behållna vinsten att ingå till Riksg.cont. Jag anhåller att denna motion måtte till vederbörligt Ulsk. remitteras och hemställer till Hr Gr. o. Landtm., huruvida det bör vara Bancoo. LagUlsk:n gemensamt eller blott BancoUlsk.
Riksdagsmannen Johan Gustaf Wassmuth från Stockholms län har uti afgifven motion föreslagit: »att då ett soldateller båtsmanstorp genom ålder är så förfallet, att det utdömes till nybyggnad och det är flere delegare i roten, de må sins emellan öfverenskomma, hvar det nya torpet skall uppföras, men att den hemmansdel, hvarå det sednast varit anlagdt, skall vara frikalladt att ånyo taga det på sina egor, så vida denna hemmansdel icke genom penningar och jord af hela den öfriga ro ten, eller ock af någon viss hemmansdel njutitgodtgörelse, i hvilket sednare fall, i den händelse icke någon öfverenskommelse om platsen för torpets anläggning blifvit gjord, lottning då må verkställas, och hvari äfven då den hemmansdel bör deltaga, som förut innehaft torpet, men skulle jorden till torpet med dertill hörande förmåner vara af delegarne i roten inköpt, då skall det förblifva på den hemmansdel, som erhållit en sådan godtgörelse;» och har motionären ansett detta förslag vara både med rättvisa och billighet öfverensstämmande, emedan det ej sällan inträffade, synnerligast i skärgårdar, att torpet, ehuru roten bestode af 3| till 4^ mantal, kunde vara förlagdt på en hemmansdel, som icke utgjorde { eller ens ^ af roten, hvadan denna lilla hemmansdel under en tid af 50 till 70 år vant betungad med icke blott förlusten af den till torpet hörande jorden, utan äfven måst lemna åt soldaten eller båtsmannen bete för kor och får, hvarigenom hemmansegaren sjelf ofta nog urståndsattes att hålla det antal kreatur, som erfordrades för gårdens behof; hvartill komme att, enligt rotebokens föreskrift, soldat eller båtsman skulle för året af roten hafva fyra parlass ved, hvilket, för 2:ne eldstäder otillräckliga, redförråd dock sällan tillställdes soldaten eller båtsmannen af de på 1 å 3 mils afstånd från torpet spridda Bih. till R. St. Besvärs-' och Ekon.-Utsk. Betänkande Jl?
Cederström öfverlemnade handlingar icke kunna lill någon R. o. Ad;s åtgärd föranleda. Gr. Horn: Jag vågar vördsamt hemställa, huruvida, sedan saken numera förfallit, Hr Frih. o. Landtm, nu rätteligen kan framställa någon propos. om åtgärders vidtagande; ty det kan ju hända, all en annan majoritet uppkommer, som säger alt någon åtgärd skall äga rum, och då komme ett sådant beslut i rak strid med beslutet al t saken bör förfalla. Jag anhåller alltså, att Hr Frih. o Landtm., på grund af II. o. Ad:s redan fattade beslut, ville förklara, att dessa handlingar matte läggas ad acta. Hr Rosenblad; Jag har redan förut anfört hvad sjelfva ordalagen hade att betyda i den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos., nemi. alt det var Frih. Cederström! framställning, sorn förföll, och icke den angtde handlingarna. Deremot skall jag ej hafva något att invända, om propos. göres all lägga dessa handlingar ad acta, och då jag älven yrkar denna propos, sker det under förklarande, att sådant icke innebär något ogillande utan tvertoinelt gillande i sak, ifrån hvilket förklarande jag ej afhålles af några hotelser om hvad andia ståndsledamöter möjligen ämna företaga sig. Hr Lefrön: Sedan mine värde motståndare så ifrigt yrkat, att icke ordet tänkvärda måtte slå qvar i del la Stånds prot., så kommer det dock att der synas till följd af denna discussions intagande deruti, och då är allt hvad jag önskar vunnet. Discussionen bevisar, att de som tagit Const.- och StatsUtsk;s åtgärder i försvar, öro särdeles angelägne om att ej ett sådant tillägg, som jag föreslagit, mätte uttryckas. Jag vill således genia afstå ifrån mill yrkande och förena mig med Gr. Spens, ty hvad jag önskar artill - D e ii 26 M a j. 4i5 fackligt uttryckt i ulin full, oell tiel är Frill. Sprengtporten, sorn K. o. Ad. liar att tacka för denna efteipiece. Hr Munck af Rosenschöld:
Stat uppföras, till ett belopp af 71 Tunnor 2 Fjerdingar Spannemål, hafva Riksens Ständer inhemta!, att denne Skol-Lärare, enligt berörde Testamente, skulle aflönas med Krono-Tionden af de Testator tillhörige Fastigheterne, Sundbyholm och Ribbingelund, med derunder lydande Hemman och Lägenheter: att, sedan desse Fastigheter medelst xeductionen blifvit förvandlade till Kungsgårdar; Skol-Inrättningen å Sundbyholm likväl, genom flera Kongl. Bref och Förordnanden, blifvit ytterligare faststäld, och Skolmästaren bibehållen vid de honom, uti Gyllenhjelmska Testamentet, tillagde Löne-vilkor, som, efter sedare tiders beräkning, uppgått till omförmäldte belopp; samt att, enär från äldre tider Arrendatorerne af berörde Kungsgårdar varit pligtige att, utan afdrag på Arrende-summan, utgöra Tionden till ifrågavarande Skola, hvilken Tionde deremot af Underdåniga Strifvelsen 509 Kronan blifvit godtgjord, E. K. M:ts och Rikets Kammar-Collegium äfven, vid afslutandet af sista Arrende-Contracten, med E. K. M:ts Nådiga bifall, sådant iagttagit. Vid detta förhållande och sorn Arrendet af Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar oafkortadt till Stats-Verket ingår, hafva Riksens Ständer funnit för godt bifalla, att det för Läraren vid ifrågavarande Skola faststäldte aflöningsbelopp, 71 Tunnor 2 Fjerdingar Spannemål, hälften Råg och hälften korn, må å Stat anslås och utgå efter Länets Markegångs-pris. 3:0. Sedan E. K. M. föreslagit, att de Fö. reståndaren för Gymnastiska Central-Institutet, Ling, och dess medhjelpare, dels å 3:dje Hufvud-Titelns besparingar och dels å öfverskotten på Stats-inkomsterne tillagde arfvoden, tillsammans Soo R:dr, borde pi 4:de Hufvud-Titeln öfverflyttas, samt till-Stats-Utskottet tillika i Nåder öfverlemnat
Detta utlåtande blef hos Borgareståndet föredraget den 23 Oktober, då det beslut fattades, att Ståndet ”vidhölle sin vid föregående riksdagen uttalade åsigt om nyttan och nödvändigheten af en reform i Kriminallagstiftningen, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de grunder, del af Lagberedningen uppgjorde förslag till ny ”strafflag innefattade, men likväl, i anseende till riksdagens förestående slut, ”varit förhindradt att ingå i slutlig pröfning af Lagutskottets betänkande, hva”dan Borgareståndet icke funne sig vara i tillfälle att med ärendet vidtaga ”annan åtgärd, än att lägga betänkandet och utlåtandet till handlingarna.” — R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för är 1848. 67 Hos Bondeståndet kom ärendet ej till afgörande, utan hvilade på Ståndets bord, när riksdagen den 24 Oktober afslöts. Yid detta förhållande var det, som något Ständernes allmänna beslut i ämnet icke bief affatladt eller lill svar på Kongl. Maj:ts nådiga Proposition expedieradt. Huruvida häraf skall dragas någon följd, i afseende på de i särskilda Stånd vidtagna beslutens formliga giltighet, har jag ansett för en fråga, hvaröfver väl någon tvekan vore möjlig, men som syntes bero af en annan, hvars lösning jag förmodade icke mola synnerlig svårighet, eller den, huruvida ett Ständernes beslut dock verkligen förefanns, hvilket bordt i dess varande skick afgå till Kongl. Maj:t, och ej skulle kunnat uteblifva, derest icke tidens korthet före riksdagens slut hindrat dess utfärdande. Hade nemligen besluten, sådana de voro, kunnat såsom ett Ständernes allmänna beslut afgå; så syntes mig delta utan tvifvel hafva bordt ske; men hade det bordt ske; så saknades ju icke den formliga giltighet, hvarigenom besluten utgjorde ett allmånt, Ständernes beslut, behörigt att för Kongl. Maj:t framläggas.
Eders Kongl. Maj:ts t underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. S. C. NISSER. KNUT POSSE. Stockholm den 5 December 1861. C. d'Orchimont. Underdånigste Utlåtande. Vid granskning af statsverkets räkenskaper för år 1859, hafva Rikets Ständers Revisorer framställt följande anmärkning: Vid 1856—1858 årens riksdag anvisade Rikets Ständer ett belopp af 3,000 R:dr R:mt att under nästföljande statsregleringsperiod årligen utgå till arfvoden för lärare vid Mariebergs artilleriläroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civilingeniörn-; men hvarken af de till Revisorerne öfverlemnade räkenskaper eller af den utaf Kongl. Majit för läroverket fastställda utgifts-stat kan inhemtas, huruvida berörda medel blifvit under revisionsåret för afsedda ändamålet använda. Sedan mitt underdåniga utlåtande öfver denna anmärkning blifvit infordradt, får jag, till följd deraf, i underdånighet anföra följande: Vid 1840 års riksdag beslöto Rikets Ständer, att ett arfvode af 1,000 R:dr B:ko skulle under nästpåföljande statsregleringsperiod utgå, såsom arfvode för en ytterligare lärare vid artilleriläroverket å Marieberg i de kunskapsämnen, som tillhöra ingeniörer för allmänna arbeten.
Haft. 1■ 1 Majrts nådiga Stadga af den 18 Juni 1842, inrätta nja eller ordna redan befintliga skolor för folkundervisningen, har antalet af de ärenden, som tillhöra Ecklesiastik-Departeinentets handläggning, i ganska betydlig mån ökats, hvarföre ock hvarje år särskilda arfvoden måst anvisas på Åttonde Hufvudtitelns inskränkta fond för extra utgifter , och då med visshet kan antagas, att detta förhållande, af görotnålens tilltagande, synnerligen genom den mängd af underdåniga ansökningar och besvär, hvilka, i omedelbart sammanhang med tillämpningen af högstberörda nådiga Stadgas föreskrifter, till Departementet ingå, ännu framgent kommer att fortfara, men jag icke anser mig böra för närvarande göra underdånig framställning om tillökning i den ordinarie embetseller tjenstemannapersonalen inom Departementets Expedition, finnér jag mig dock pligtig alt, till beredande af en mot det växande arbetet svarande nödig vedergällning, i underdånighet hemställa, alt Eders Kongl. Maj:t, uti aflålande nådig Proposition till Rikets snart sammanträdande Ständer angående Statsverkets tillstånd och behof, täcktes äska en summa af 666 R:dr 3a sk., att å ordinarie Stat uppföras och, mot redovisning, genom Departements-Chefen användas så väl till uppmuntran åt de ordinarie tjenstemännen, vid dem, utöfver deras ordinarie tjensteskyldighet, ålagda ökade göromål, som till godtgorelse för ett mera verksamt biträde af den extra ordinarie tjenstemannapersonalen, samt till arfvoden åt extra vaktbetjening vid Departementet. Kongl. Maj:t behagade, enligt jemväl Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkanden, lill denna Departements-Chefens underdåniga hemställan lemna nådigt bifall. 2:0 Uti underdånig skrifvelse af den i5 Februari i845, hafva Rikets då församlade Sländer förnyat deras vid nästföregående Riksdag gjorda underdåniga framställning om ”angelägenheten af Riksarkivets skyndsamma och behöriga kompletterande med s. k. Registratur.”
— Huru inrättningen, under de snart förflutna 5 åren, fortgått och utvecklat sig, inhemtas af de und. berättelser, som Iir Statsrådet Poppius för hvarje år till K. M. inlemna!, och hvilka varit införda lili Sveriges Statstidning. Och såsom sjelf ledamot lili nyssomförmälde styrelse, har jag ansett mig både pligtig och berättigad, att fästa R. H. St:s lipp - 8o Den i5 Februari e, m. märksamhel på nyttan och nödvändigheten af inrättningens fortfarande bestånd och ytterligare utvidgning. K. M. liar, uti Dess nåd. propos. oin statsverkets tillstånd och behof, begärt ett ökadt anslag på nionde hufvudtiteln, stort 15,ooo rtdr b:co, att användas till ytterligare understöd åt institutet vid Degeberg, samt inrättande af flera läroanstalter för jordbruket. Under förutsättning, att R. St. täckas bevilja detta, lika nyttiga, sorn nödvändiga anslag, anhåller jag vördsammast att få till R. Sirs närmare pröfning och behjertande öfverlemna det detaljerade och fullständigt motiverade förslag till institutets framlida organisation oell utvidgning, sorn Hr Nonnen, efter föregången noggrann öfverläggning med styrelsens andra ledamot, Hr Lieutrianten O. Ramsåij och mig, med synnerlig omsorg utarbetat och till Hr Statsrådet Poppius nflemnat, och hvilket förslag derefter blifvit af Hr Statsrådet till K. RI. i und. ingifvet. Under åberopande af detta förslag, — rnpd hvars uppläsande jag ingalunda vill trötta R. o.
» Så så, var ej rädd, min flicka! Hederligare o c h hyggligare man, än Nils är, skall a f e d e r tidning "! " ^fWi Tidningen utkommer i hufvudsfcaden hvarje helgfri fredag och kostar for ett qvartal endast 1 krona, postarvodet inberäknadt. — Sista numret i det letas efter, men derför skall du också taga vård o m din skatt, icke allenast i det stora, utan o c k i det lilla. K o m, så sätta vi oss här, barnet mitt, så får jag se in i ditt älskliga, förståndiga ansigte, medan j a g talar om min egen, kära förnuftiga hustru! » Ser du, Anna, min far lefde mycket ute i stora verlden, som det kallas, o c h ännu mera i affärslifvet, o c h det i en tid, då det ej ansågs för någon dålig idrott att kunna dricka vänner o c h bröder under bordet i ett lag af muntra karlar. — Nå, han är död, hvile han i frid! » V i v o r o tre bröder, jag är den yngste, alla buro vi ett farligt arf i blodet. Vår äldste bror, officer var han, stod ej emot, utan blef en drinkare o c h dog jemförelsevis ung; den andre, fadren till din man, drogs in i samma krets, hvarest vår stackars far skurit sina bedröfliga lagrar, o c h h a n — j a, han upprätthöll traditionen o m Ölfvingarnes stora förmåga att tåla o c h bära — rus, begriper du, o c h vid akademien förde jag också dessa runor med den äran. » Då blef j a g förlofvad. Min kloka flicka kände mycket väl min böjelse, men hon predikade ej o c h tog ej heller något nykterhetslöfte af en stackars förälskad yngling, som skulle ha lofvat henne allt, utan att ha kunnat hålla stort mera än intet. I den tiden ansågs det mesaktigt att sky kamraternas dryckeslag; det är kanske något bättre nu vid universiteten. Min Helga ingaf mig blott den tanken, att j a g skulle söka mig en praktisk verksamhet i stället för att gå o c h vänta på befordran i ett embetsverk. Och så kunde vi snart gifta oss.
I fråga om åtal för oloflig bränvinsförsäljning, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt hon förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; husbonde vare ock ansvarig för dylik förbrytelse, vare sig att den blifvit begången af hans lagstadde tjenstehjon eller bränmästare och andre i hans arbete antagne personer, så vida visas kan, att sådant skett å den tid, då han icke vistats å annan ort, samt i följd af bans derom gifna befallning. § 54. IIvad till förekommande af oloflig bränvinsförsäljning är förordnadt, må icke tillämpas å den, som under påstående tåg , med vederbörande befälhafvares eller kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifver bränvin åt dem af manskapet, hvilka blifvit hos dem inqvarterade. § 55. Ej må köpare till vittne antagas, i fråga om försäljning af det bränvin, han sjelf sig tillhandlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, Bill. lill R. St. S Sami. 2 Afd. 5.1c Haft. 2 40 Sevillu-, Lagsamt Allm. Besv.- ocli Ekon.-Ul sköttens Betänkande, 2V;0 7. må vittna derom, alt bränvin blifvit till andre personer vid samma tillfälle försåldt. § 56. I afseende på bränvins forslande inrikes, iagttages hvad, sorn derom finnes stadgadt i gällande Författning, angående sjöfart och land väga transport emellan inrikes orter af varor i ailniänhet, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning. Under forsling af bränvin inom landet vare det förbjudet, vid äfventyr af varans förlust och böter, såsom för oloflig bränvins-minutering, att på en gång försälja mindre belopp än i5 kannor. § hr Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, galle äfven för andra brända eller destillerade spirituösa, drycker. 58..
I sammanhang härmed står en särskild, privilegierad utväg till rättegångsmissbruk, den s. k. låttigdomsvägen eller rättigheten att, utan doms fullgörande och utan att ställa säkerhet för motpartens skadeslöshet, likasom utan skyldighet alt gälda lösen för handlingar, eller erlägga vadepenningar eller revisionsskilling, genom alla instantser utföra hvilken talan som helst — en rättighet, som tillkommer den obemedlade sakägaren och missbrukas ända derhän, att i den verkliga sakägarens ställe, när denne är bemedlad, uppträder en transportinnehafvare af hans talan, hvilken kan styrka sin medellöshet och sålunda begagnar fattigdomens privilegium. Att på detta sätt allt försök till återhåll i rättegångsmissbruket kan gäckas, är uppenbart. När en verkligen obemedlad person uppträder för en sak, som i sjelfva verket är hans egen; böra honom visserligen icke föreläggas vilkor, hvilkas omöjlighet blefve för honom enahanda med ett förbud att söka sin rätt. Men huruvida hans talan verkligen är hans egen, och icke öfverlåten af rätta sakägaren under förbehåll och vilkor, som berättiga denne att, elter tvistens slut, åter inträda i sin afstådda rätt, är ofta icke lätt att utröna; och knappast kan derom någon annan forskning anställas, än att fordra ed så väl af den synliga sakägaren, som af den person, hvars talan han antingen under rättegången eller inom viss kort tid dessförinnan genom öfverlåtelse åtkommit, att den förre talar för sin egen och ingen annans räkning, och alt den senare icke förbehållit sig att af sakens ulgång njuta någon fördel, allt vid äfventyr, att fatligdomsfördelen eljest för transportinnehafvaren går förlorad. Huru beskaffad den säkerhet bör vara, som vid öfvergång från lägre till högre rätt skall af den klagande ställas för den kostnad och skada, han i och för fullföljandet kan dömas skyldig alt gälda, är en fråga, som synes mig böra ställas i sammanhang med frågan om någon utväg till ersättning för det ålerhållsmedel, som nu ligger i revisionsskillingen och hvars afskaffande utan vederlag jag redan förklarat mig icke kunna tillstyrka.
Re 5 Den 28 April. roig RegeringS-Formens 73 §. innefattar tydligen under enahanda wilkor och behandlingk-sät alla frägor oni nya pälagor, utffriiningar af manstap e er penningar och waror. Den förest'! ifwer lika owilkottigen att intetdera mä päbjudae, upbäraS och fordras, uta i deri ord ing förut nämdt ar. Ehwad säledrS derr 7 §. är uti Liiksdags-OrdningenS 75 §. upraknad eller icke, föränd ar det i ingen 'wätto det i so.strramdc F. ult. yckcligen anlefallte för hist ande, och det sä mycket »lindre som dä de i enna F. nämde Artielar owedersageligen innefatta i wiste delar egenstav af B winning aro de nödwandigt i och med detsamma 70 och 71 §. finnas i Riksdags-Ordiiiiigen abcropade, deruti hwad dcste eilar angä inbcgripne. Ett annat chrhällandc iätcr knappast tanka sig. Häraf följer likwal icke atc alt emad 75 innehäster stall i dela dest omfattning handteras son Bemillningö-Mäl. Anwisningen till det föregående wäglcdxr en äfwcn har.
Uppbäres lön eller annat arfvode på Stat, åtnjutes blott skillnaden. 2,280 blifver tillökningen 4,320 — Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 3 Litt. Förvaltningen af Sjö-Arendena. Nuvarande löner på stat. (Interims) Arfvoden och Ljuspenningar. Sportler i medeltal. Summa nuvarande inkomst. Förvalningens al S. Ä. förslag. Embeten och Tjenster. Föredragandens förslag. | Löner och Arfvoden. Pensionsbelopp. R:dr. ö. R: d r. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. Chef och Ledamöter. 1,920 1,920 1,800 1 Chef utom lön på Stat 1,800 fyllnad i Vice-Amirals lön från besparingarne. 1,260 1,260 — 1,200 — 1 Militär-Ledamot d:o 1,200 1,260 1,200 1,200 — 1 D:q d:o N.-o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 1856. Nuvarande löner Arfvoden och LjusSportler Summa nuvaranFörvaltningens al Embeten och Tjenster. Föredragandens förslag. pa stat. (Inlerims) penningar.' tal. de inkomst. S. Ä. förslag. Löner och Arfvoden. Pensionsbelopp. R:dr. K: d r. ii. R.dr. ii R:dr. ii. R:dr. n. R:dr. n.
— N:o 43. med förslag lill sammanjemkning af Riksståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets betänkande N:o 22 och utlåtande N:o 39. VIII. IX. U. 106. A. 214. — N:o 44. öfver de inom Riksstånden gjorde anmärkningar vid betänkandet N:o 29, med förslag: till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse, m. m. — N:o 45. i anledning af de inom 3:ne Riksstånd framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 34 afgifne utlåtande, angående afhjelpande af penningeförlägenheten i allmänna rörelsen, m. m. IX. B. 4, 198. A. 572. ( 22 ) BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 46. i anledning af väckt fråga om förändring i grunderna för Rikets Ständers Banks förvaltning. IX. B. 4. — N:o 47. i anledning af väckt motion, alt vederhäfliglietsbevis, utfärdade af den i hvarje församling valda sockennämnd eller församlingens pastor, måtte för lånsökande i Disconten såsom giltiga antagas. IX. É. 4. A. 199. — N:o 48. i anledning af väckt motion om inställande lills vidare af hela och halfva silfverriksdalrars utmyntning, m. m. IX. B. 4. A. 199. — N;o 49. öfver en väckt fråga, att Bankofullmäktige må berättigas å deposition i Hamburg emottaga silfver utöfver det bestämda beloppet af 500,000 R-.dr silfver specie. IX. B. 4. — N:o 51. i anledning af väckt fråga om åstadkommande af prof på ett förbältradt sedelmynt. IX. B. 196. A. 625. — N:o 52. i anledning af Fjerdingsmannen Johan Lindgrens sterbhusdelegares ansökning om eftergift af öfverränta å discontlån. IX. B. 343. A. 665.