Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts förevarande nådiga proposition, kunna varda uppfyllde, så anser Utskottet, att alla vid utrikes beskickningarna anställde embetsoch tjenstemän, som, i anseende till nu uppgifne förhållande, fått vidkännas högre bevillningsafgift, än med stadgandet om dylik afgift af ministerstatens löner varit afsedt, äfvensom sådane embetsoch tjenstemäns rätts innehafvare böra ega sig öppet, att inom viss bestämd tid och med iakttagande af hvad författningarna för öfrigt föreskrifva, anmäla och styrka sina anspråk i afseende på restituerandet af hvad härutöfver måst såsom bevillning af denna tjenstemannapersonals löner, traktamenten och pensioner för de förflutna åren utgöras; anseende Utskottet något undantag vid dessa restitutionsfrågors behandling icke böra stadgas för de embetsoch tjenstemän, hvilkas serskildt anförda besvär öfver debiteringsåtgärderna för åren 1836 och 1837 redan blifvit pröfvade och afgjorde, helst desse ingalunda kunna genom besagde åtgärders överklagande hafva förverkat rättigheten att tillgodonjuta enahanda förmån, som kan varda de öfrige diplomatiske tjenstemännen för samma år tillerkänd. I öfverensstämmelse med nu uttalade åsigter och då både rättvisan och billigheten onekligen fordra, att hvar och en, som fått sig påförd en bevillnings-afgift, hvilken ”icke grundar” sig på Bevillnings-förordningens stadgande, erhåller tillfälle att anmäla och styrka sin rätt att den sålunda påförda erlagda afgiften återbekomma, anser sig Utskottet 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 102. höra tillstyrka Rikets Ständer att bifalla, hvad Kongl. Maj:t, i nåder föreslagit, angående restituerandet af den bevillning, hvilken utöfver hvad som enligt författningarna bordt för Svenska statsverkets härtill anslagna medel utgöras, från och med år 1836 till och med år 1846 blifvit erlagd för de å ministerstaten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner, m. m.
Förlofaingstiden är en öfningstid i betjent-fardigheter. O. s. v. Hvad göres oss mera vittne behof !En svart själ skulle möjligen kunna misstänka, att mannen nog på annat sätt tar skadan igen tor alla sådana små artigheter. Han skulle kunna hemta stöd for sina misstankar hos en viss August - Strindberg, som några rader före dessa afgörande exempel på att kulturqvinnan herskar öfver mannen talar om galanteriets historiska uppkomst. » När en man sökte en maka », säger denne författare, » måste han dölja sina intressen att bli befryndad med en god slägt, vinna gods o. s. v., under galanteriet. Deraf uppstod den vidriga, hycklande qvinnodyrkan. » Det är då icke någon mening med artigheterna? Det är för att vända qvinnans uppmärksamhet från det vigtiga, som det hycklas underdånighet i ovigtiga småsaker? Ja, så står det till, om man får tro denne August Strindbergs ord! Nog är det bra hårdt, att sedan en annan författare med samma namn skall komma och dra den konseqvensen ur detta, att efter som underdånighet hycklas i oväsentliga småsaker, så är denna underdånighet verklig, och qvinnan herskarinna! Allvarsamt taladt, man måste vara bra renons på verkliga skäl för att komma och tala om sådana struntsaker, då det är fråga om huruvida likställighet finnes eller icke. Lika gema kunde Strindberg ha dragit fram, att männen pläga helsa först på gatorna, och att de helsa med att taga af sig hatten, medan q vinnorna endast böja på hufvudet. Men om den man, som helsar så der ödmjukt på gatan, t. ex. är på väg till sin vallokal för att välja riksdagsmän för sig sjelf ' och för qvinnorna, så är en sådan rätt kanske litet vigtigare än allt konventionelt galanteri tillsammantaget.
Och anser Utskottet ej heller för öfrigt någon förändring nödig uti de redan stadgade grunderne, i 'afseende på inlösandet af Bankens förslitne sedlar af de hittills brukliga formulaire och papperssorter. Hvad åter betiäffar den af Herr Halling väckta fråga, om förändring af formulairen till Riksgälds-Contorets sedlar, finnér Banco-Utskoltet densamma ej tillhöra dess pröfning. Stockholm den 27 Aiigusti 1834. (Hl K. Si. 6 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4. de Häftet. STOCKHOLM, EgksTeinsua Tnvwonur.T, iS34- Banto-lJiskotten Bet. N:o 36. i N:o 36. j Ankom tiil Exp. Utsi den 29 Augustt. Betänkande, i anledning af förrättad revision af ej mindre BancoDiscont-Verkels räkenskaper och förvaltning, än äfven för~ ra Riks-Discont-f^erkets fortsatta utredning för år i833. Med stöd af 7 Art. 3 §. uti Banco-Reglementet af den 18 Mars i83® isar Utskottet låtit, genom dertill inom sig utsedde Deputerade, vederbörlig revision öfver Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper, samt f, d. Riks-Diseont-Verkets fortsatta utredning för nästlidet år i833, ombesörja, saint får härmedelst till fortsättning af de redovisningar för Ilufvud-resultalen af Banco-Discont-Verkets rörelse, hvilka uti i83o och i832 årens Allmänna Revisions-Berättelse finnas upptagne, meddela följande, efter enahanda grunder uppställde öfversigt af Baneo-Discont-Verkets rörelse för åren 183a och i833. Discont-Verkets skuld till Vexel-Banken (enligt Discont-Räkenskaperne oeh således äfven med inberäkuing af utelöpande assignationer) utgjord®
Maj:t föreslagit 36 sk. införselafgift; och ehuru utskottet anser det vara nödvändigt, att nu å »bomulls-» och »andra slag» strumpor stadgade afgifter betydligt nedsättas, har utskottet likväl funnit den af Kongl. Maj:t föreslagna tullsats böra något modifieras; hvadan ock utskottet föreslår, att införselafgiften å »strumpor, andra slag» må bestämmas till 1 r:dr skålpundet. Instämmande i Kongl. Maj:ts förslag, tillstyrker utskottet, att införseltullen å »strumpstickor» nedsättes från 30 till 8 sk. skålpundet ; att, med följande ändring i redaktionen af de under »strängar» specificerade slag, nemligen: kantilj, eller öfverspunna basar af metall, andra slag Stenkolsstybb eller Cindres. Strumpor. Slrumpslic kor. Strängar. 56 Bevillnings-Ulskottets Utlåtande, N:o 13. Slålarbelen, ej specificerade. Stärkelse. Svampar, ätbara. Sågblad. Såpa. Sjökort. Talg. införselafgiften å sistnämnda rubrik nedsättes från 1 r:dr 24 sk. till 1 r.dr skålpundet; alt under »stålarbeten» må införas dels en ny rubrik för tråd med 4 sk. 6 r:st införseltull per skålpund, dels ock den genom serskildt nådigt beslut meddelade föreskrift, att för tillverkning af sådana arbeten, hvartill utländsk ståltråd erfordras, sådan tråd må, efter pröfning af behofvet och med serskildt tillstånd af Kommers-kollegium införas, emot tull af 10 procent å värdet, samt att införseltullen å stålarbeten, andra slag, ej specificerade, må nedsättas från 1 r:dr till 24 sk. skålpundet; och att nu gällande införseltull å stärkelse, hvit, 1 r:dr nedsättes till 32 sk. lispundet.
har ju ingenting gemeniimii vill tvartoni m med * de radilulla e~nniicil~ationsstriifva~ide~ia~, Iiekiimpa dem; derför bör ock Ked. kiiina sig alldeles oberörd af el1 varning, som blott (19 iir ritt beaktansviird, om hon afser dess ?. Sedan jag nu leninat det svar 11a Redaktionens ~amiiiirkningir .och spörjsiiihls, hvilket jag ansett vara af nöden, vill jag slutligen Tura nilgra ord med anleclning af följande utsaga af Redaktionen: * Det kan m8hllndn anmirkm till fihrar för hr B: s framsiEllning, all den Sr grundad p8 den tyske förf: n A. v. Octiingers nrbete: Die hlornlnaiisiik in ihrer Bedeuheg fiir eine Sucirlcihik. Vi kunna ej dönin dcrom. men önikn blon, all den svenske f ö r h sjelbiindigt och oparliiki behnndlnt det högvigiigr iimnct.~ Den o J j c l f s t ~ d @ t Iivilken, hir hyftas, hest9r deri att jag, s5soni jag sjelf i min iilipsats angifvit, henitat de Hesta siiTeruppgiftcrna frin .Dettingers berönirla verk: I&gt;ir Moralstatistik. Skulle det milhanila - hafva inneburit mindre osjelfständighet, om jag hemtat d e statistiska siffrorna fran en fransk eller engelsk författare? Resultatet skulle för den frilga, som huir behandlats, h a h a blifvit det samma uiken i n ' rt fallet. Men om det icke fins nigonting att invanab mot d e statistiska uppgifterna, synes det mig vara i hög grad omotiveradt af Ked. att här t&amp;, vare sig om sjelistindighet eller osjelfsthlighet.
R:dr skulle användas att utgå såsom arfvoden, med 1,000 R:dr för hvardera, åt två extra Rese-Inspectorer, hvilkas åligganden skulle blifva att efter General-Tull-Slyrelsens föreskrift besöka sådane orter i Riket, der Tullverkets fördel påkallade en serskild uppsigt lill förekommande af oloflig varu-införsel; skolande det ankomma på General-Tull-Slyrelsen, att lämplige personer till nämnde befattningar föreslå. Den 26 derpålöljde Mars anmältes, att General-Tull-Styrelsen till berörde befattningar föreslagit två afskedade Majorer, under förklaring, att, ehuru de saknade den för Tullförvaltaretjenster, hvilka de sökt, vanligen oundgängliga längre tids erfarenhet, de dock tvifvelsutan för ifrågavarande tillfällige befattningar vore användbara. Konungens Rådgifvare hafva hvarken vid förstnämnde tillfälle erinrat om behofvet af en utredning om och i hvilken nion de nya tjensterne, för hvilka 1000 R:drs lön anslogs, då de ordinarie endast njuta 600 R:dr, voro nödiga, eller vid del senare d) begärt något bestämdare yttrande af General-Tull-Styrelsen, än det temligen tvetydiga, som blifvit anfördt; ehuru de i annat afseende emot den ena af de föreslagna personerne yttrat betänklighet, N:o 12. Den 16 Febr. 1838 tillstyrkte Slats-Secreteraren e), attén tjensteman, som sökt och emot uttrycklig förklaring att, efter erhållande af den sökta befordran, afgå från sina i Post-Verket och vid Nummer-Lotteri-Directionen innehafvande befattningar erhållit Kammarförvandtstjensten i Förvaltningen c) Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Poppius, von Schulzenheim och Skogman voro närvarande. d)fNärvarande Tit. Rosenblad, Mörner, Lagerbjelke,^Löwenhielm, Adelsvärd], Poppius, von Schulzenheim och Skogmans e) Tit.
Lid och rådrum, derföre i den nu warande ställningen widare snmarkes: Som Hällstjuts-beswärct ar för Landet och de Hällffjuts-styldiga mest stadeligt, sa önstas, at der Hallstjutsen redan är afstaffad, den ej widare ma komina i staga, och at, der den annu finnes, den ma asstaffas, sä widt utrönt b lif,ver, at de Resande ända fortställas kunna, hwttket pa undersökning i hwar Landsort lärer genom Landshöfdingarnes försorg fä ankomma; dock utan at de Hallfljuts-styldige med någon utgift för en sädan befrielse beswaras, häldst tilökning i Skjutslega^ förmodas kunna ersatta ^alervL-stjutslagets och Gästgifwarens derigenom förökade SkjutsningSbeswär. Wid krojeölet til stelfwa G fttgisware-Ordningen 7. §. hwari namnes, at Wagar böra fyllas »ned sand och grus, der sädant pä utägor är at lilga, anmärkes, at tjenliga ämnen böra til syll - ning L allmän wig fa tagas, icke allenast ä utt mark, utan äfoen i hagar, och, der sadant förr wanligt warit, äfwen i i någor, dä det ej fker aker eller äng til skada; hwarföre ock sädana stallen cj -kulle fä afhägnas eller fredlyfas. Wid 9. §. Ut Gästgifware astren bör njuta af Resande betalning för Stallrum och Wagnshus, da han sig deraf begagnar.
Påkallade ej någon åtgärd. 254:o angående f. d. Landshöfdingen sedermera StatsRådet afWingårds anhållan om befrielse från räntas utgörande för ett honom lill ersättning ådömdt belopp, härrörande från Klemanska balansen (103). Rikets Ständers härvid anmälda beslut har för behörig verkställighet blifvit under den 2 Februari 1842 StatsKontoret i nåder meddeladt. 255:o angående fråga om fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets allmänna ärenders Beredning (100) Jemte det Kongl. Maj:t, i följd af hvad Rikets Ständer härvid denna fråga förfalla, förklarade Kongl. Maj:t i nåder, att å Rikets Ständers i sammanhang härmed yttrade önskan om förminskning af Vaktbetjeningspersonalen afseende ej kunde, i anseende lil! härvid upplysta förhållanden, i nåder fästas. 256:0 i fråga om befrielse från Göta Kanalbolag ålagd bevillning för utdelade vinstmedel (llö). Om hvad Rikets Ständer härvid beslutit, hafva vederbörande under den 2 November 1840 erhållit nådigt förständigande. O O 25f:o angående rättighet för rotehållarne inom utskillige härader inom Skaraborgs län att å kronoparken Halleoch Hunneberg erhålla utsyning af virke för sina knektestugors uppbyggande (115). Med afseende å hvad KammarKollegium och öfriga vederbörande uti infordrade utlåtanden i anledning af denna och en särskildt i enahanda ämne a flå ten skrifvelse sub. N:o (337) underdånigst anfört och upplyst, har Kongl. Maj:t vid föredragning af detta mål den 26 Juni 1844 funnit Rikets Ständers härvid gjorda framställning icke kunna bifallas. 258:o angående kronohemmanet Karlebys anslående lill boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi af Skaraborgs län (110).
Utskottet kommer att framdeles särskildt utlåta sig öfver den äfven vid innevarande riksdag väckta frågan, huruvida och i hvad mån giftomannarätten bör bibehållas; deremot torde fråga icke eris kunna uppstå om denna rätts utsträckning; men uppenbart är, att, om motionärens förslag antoges, giftomannen skulle erhålla en rättighet, som han nu saknar och sorn lätteligen kunde af honom missbrukas till förhindrande af äktenskap, hvilka voro honom misshagliga. Man torde till och med kunna antaga, att det särskilda slag af äktenskapsförord, som motionären föreslagit, nästan uteslutande skulle komma att begagnas af giftomannen, men endast undantagsvis, om ens någonsin anlitas af qvinnan sjelf. Åtminstone ligger det icke i qvinnans natur, att hon redan ifrån början skulle hysa misstroende emot den man, med hvilken hon beslutat att för alltid förena sitt öde. Lag-Utskottets Betänkande Nio 7. 9 Härmed vill Utskottet icke hafva bestridt, atl icke, på satt motionären anmärkt, i det dagliga lifvet fall förekomma, der mannens obegränsade målsmanskap ledt till olyckliga följder för det gemensamma hushållet. Sådana händelser lära dork lyckligtvis böra räknas till undantagen, och lagen bar icke lemnat hustrun värnlös emot mannens missbruk af målsmansrätten. Enligt Kongl. Förordningen den 27 April 1810 är slöseri ett lagligt skäl till äktenskapsskilnad, och nyligen har genom Kongl. Förordningen den 18 September 1862 blifvit stadgadt, att, om mannen genom försummelse eller vanvård af boets angelägenheter, eller boets belastande med gäld utan motsvarig nytta, kan anses missbruka sitt målsmanskap, så eger hustrun atl söka boskilnad, till följd hvaraf icke allenast mannens målsmanskap upphör, utan han äfven förlorar sin giftorätt i den egendom, som sedermera tillfaller hustrun. En sådan förlust af målsmanskapet kan visserligen icke inträffa förr än mannen missbrukat detsamma och förlust af egendom sålunda möjligen redan tillskyndats hustrun; men lagen synes icke behöfva presumera det nästan otroliga fallet, att qvinna vill ingå äktenskap med en man, om hvilken hon på förhand vet, att han skall missbruka sin ställning såsom make.
N:o 26. dermed sammanhang egande förhållanden, sorn förekommer i en från trycket nyligen utgifyen afhandling '‘om landtförsvaret, med afseende å slcarpskytte-inrättningarne“, hvilken jag får aflemna och åberopa, såsom motion vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta följande stadganden, med afseende å skarpskytteväsendet, nemligen: l:o För att blifva antagen till skarpskytt, såväl aktiv som passiv, erfordras frivillig anmälan; såsom aktiv under förbindelse att qvarstå trenne år från anmälningsdagen. Då afgång sedermera önskas, får den ske, men bör bestyrelssn härom tillkännagifväs. Skarpskytt, som befinner sig i beväringsåren, har icke rätt att afgå förr än dessa år äro tilländalupua. 2:o Då i och för rikets försvar Konungen anser skarpskyttarnes medverkan erforderlig, äro de förpligtade att ställa sig till efterrättelse de befallningar, som Konungen i sagda hänseende, i sin egenskap af högste befälhafvare för rikets krigsmagi, utfärdar. 3:o Så snart skarpskyttar blifvit till tjenstgöring sammankallade, gäller för dem krigslagarne med den förändring, som för Gotlands nationalbeväring är fastställd, eller att prygelstraffet icke får tillämpas. 4:o Den såväl taktiska som administrativa indelningen af skarpskyttar består: i kompanier af högst 100 man i hvardera; i bataljoner af 4 hommer i hvardera; i korpser af högst 4 bataljoner i hvardera. Hvarje kompani indelas derjemte efter behofvet och utsträckningen af förläggningen i korporalskap, med obestämdt antal i hvartdera. Yid hvarje indelning bör så förlaras, att närboende skarpskyttar, utan afseende på samhällsställningen, beboende socknar, härad eller län, blifva sammanförda, först i ett och samma korporalskap, derefter korporalskaperna i ett och samma kompani och kompanierna i en och samma bataljon; slutligen bataljonerna i en och samma korps. Yid indelning i korps bör tillses, att ingen sådan får större utsträckning än 5 mil.
Personer, sora voro slöfre sora demokrater än sora patrioter, och hvilka med bortkastande af alla grundvalar för vär nuvarande representativa författning ville inträda på theoriernas område, logo olyckligtvis frågan först om bänder och bringade genom flitiga bearbetningar densamma utom den lugna discussionens område. Följderna af dessa bearbetningar voro i första rummet 1840 års representationsförslag, byggdt på allmänna valens princip. Dess fall var endast en början af striden. Agitationerna fortgingo derefter med ohejdad fart både i tal och skrift, och de nyfödda s. k. personlighets-och klassvalsprinciperna sökte gemensamt störta det bestående, utan att veta eller komma öfverens om hvad som skulle sättas i dess ställe. Det var knappt någon, som kunde skrifva sitt modersmål, som icke trodde sig om alt äfven kunna skrifva ett förslag till en representation och de vidunderligaste förslager hafva också öfversvämmat vårt land. Jag vill ej trötta Eder Mine Hrr med att uprepa dem aila, men jag kan ej undvika att i förbigående återföra i edert minne de nya bevis på hnrudanl förhållandet blifver, när man bortkastar den erfarenhet, som historien gifvet’ vid handen, och utgår i lagstiftningen från theorier främmande från nationen som de båda ytterligheter i representationsförslagsvägen gifvit oss. Jag menar del som en värd och högt aktad Ledamot af delta Stånd ingaf till Const.Utsk. vid senaste Riksdag och det af Orebromännerna framlagda förslaget; båda lika opraktiska och otillämpliga. Under denna represeutalionsfeber var det, som revolutionen år 1848 utbröt i Frankrike. Oaktadt Sverige skonades vid detta tillfälle ifrån några samhällsomslörtande planer, var det dock icke utan, att detta land kände en viss skakning i sina samhälls-institulioner och 1848 års representationsförslag var en följd af dessa påtryckningar ifrån alla sidor. Jag erkänner öppet, att jag hvarken liar kunnat ej heller kan förstå den s. k. samfäldla valprincipen, hvarpå detta förslag var grundadt, men förslaget har otvifvelakligt haft sitt goda med sig.
id återkomsten till sorgehuset var stämningen till en början sorgsen och allvarlig, men den församlade ungdomen bildade slutligen kotterier, ifrån hvilka snart lifliga samtal hördes, och småleende ansikten, från h v i l k a alla spår af tårar voro utplånade, syntes. Stående i en af dessa grupper, k o m j a g att kasta blicken på Mimmi, hvilken efter vanligheten satt allena i ett hörn. H o n var dödsblek, och hennes eljes så lugna anletsdrag uttryckte den förfärligaste smärta. J a g ämnade skynda fram, troende henne vara sjuk, då hon plötsligt reste sig, och kastande en blick full af harm, förakt och smärta på den henne närmast stående gruppen, gick hon den förbi, blek, stolt och kall, samt ut genom dörren till förstugan. Orolig ämnade j a g följa henne, — j a g var öfvertygad om, att hon led, om af kroppseller själssmärtor visste j a g dock icke — men blef hindrad i mitt uppsåt af en gammal fru, som för en stund tog min hjälpsamhet i anspråk. H e n n e s negligé hade nämligen råkat komma i olag. D å äfven j a g sedan gick ut i förstugan och ut p å gården, var Mimmi försvunnen. Omedvetet drogs j a g till kyrkogården, hvilken l å g helt nära, och närmade mig grafven, omkring hvilken vi nyss varit i tårar samlade. Enligt en af fadern uttalad önskan var den ännu icke igenkastad, och ned till dess djup ledde en stege; fadern ville taga ännu ett farväl af sin son. Mor en kärlekens fest! ö människoltärlekens högtid och en fest för barn. Där, på de grankvistar, som lågo utbredda omkring grafven, låg Mimmi, hvilken ingen ännu sett fälla en tår, s k a - kande af konvulsiviska snyftningar och kvidande af inre namnlösa kval. Slutligen uppreste hon hufvudet, men blott för att dess mer nedböja det, ty djupt öfver den öppna grafven lutade hon sig och stirrade med nästan förtvinade blickar ned i dess djup, under det ord, sådana som kärleken och sorgen endast kunna förestafva, hördes från hennes skälfvande läppar.
Det särskilda förhållande, som eger rum i afseende på den sjöfarande och resande medgifna rättighet att tullfritt medföra kläder för sitt personliga behof och den svårighet kontrollen mot missbruk af denna rättighet är underkastad, göra det dessutom angeläget att å förevarande artikel icke i taxan stadga en hög tull, enär en sådan i allmänhet icke utgöres, då deremot en billig afgift antagligen skall komma alt i de flesta fall utgå. Den föreslagna bestämmelsen att kläder, som utgöras af stickade eller på strumpstol tillverkade persedlar, icke skola beläggas med högre tull än deri för andra strumpstols-arbeten bestämda, anser Utskottet fullt rigtig, enär någon väsentligare skillnad icke förefinnes emellan hvad sorn härvid kan komma under benämning kläder och de öfriga slagen. Utskottet har alltså funnit sig böra understödja kommitterades, af Kongl. Maj:t gillade, förslag till tull-bestämmelser rörande artikeln nya gång-kläder och deri vidtagit endast deri förändring, att ordet »Fransar» i 2 mom. blifvit utbytt mot »Snörmakeri-arbeten», hvarigenom en större omfattning gifvits åt denna bestämmelse; hemställande Utskottet, att förslaget, sådant det i den bifogade införsels-tarifen finnes ' upptaget, må godkännas. För Koppar, smidd, valsad eller gjuten: »plåtar och andra ämnen för bearbetning» samt »bleck och spik till fartygs förhydning» upptager kommitterades, af Kongl. Maj:t gillade, förslag införsels-tull af 3 R:dr för plåtar och 75 öre för bleck och spik per centner. Införseln af dessa artiklar, hvilken år 1855 utgjordes endast af 1 Sk®' plåtar och 12 Sk® bleck och spik, är i allmänhet icke af någon betydenhet, och torde, då koppar utgör en hufvudsaklig export-artikel, uteslutande afse sådana tillfälliga behof, hvilkas fyllande det icke kan vara skäl att genom tullbeskattning fördyra.
Hvad som gäller om val och befullmägtlgande af Justitieombudsman under Rikd&garne, gäller naturligtvis i alla afseenden, äfven om hans Suppleant, och hvad som gäller om enderas afgång genom döden, måtte äfven gälla Om embetet nedlägges; emedan ingen lärer kunna emot sin vilja tvingas att vara Justitieombudsman, mera än att bibehålla något annat embete. På sidane grunder vågar jag föreslå, att, i 25 §• af JustitiaeOmbudsmans Instruction, orden: innan näjlinfallande Riksdag, med änden af ginge: måtte förändras till: mellan Riksdagarna från embetet af ginge-, samt att 26 §. af samma Instruction måtte erhålla följande förändrade ordalydelse: ■Afgår JustiticeOmbudsman från embetet, under påstående Riksdagföre eller efter det Lagtima, valet till detta embetet besätt ande, förhålles med utseendet •f en efterträdare på sätt 97 §, Regeringsformen fä - Den 9 October f, m. 7l rcskrifver: afgår Justitieombudsman mellan Riksdagarne, tamm ant reide genast Fullmäktige ofver Bancooch Riksgdldsverken, och insatte i embetet genom Protocollsutdrag, den person , Riksens Ständer till hans efterträdare emellan Riksdagarne utsedt. Blifver denne, till verklig Justitieombudsman förordnad, välje genast bémälte Fullmägtigc samf äldt och per Capita en annan. Lag samma vare, om denne person rättigheten till efterträdandet sig, mellan Riksdagarne afsäger eller el/est derifrån afgår, Under påstående Riksdag förhålles dermed enligt 98 §, Regeringsformen. Om denna framställning godkännes, 6å förmodar jag, att Högloft* Constitutionsötskottet, till hvilket jag anhåller att denna motion måtte remitteras, lärer hos Riksens Ständer föreslå de ordförändringar i Grundlagarne, hvilka dermed stå i förbindelse, och till hvilkas föreslående jag på detta rum icke är berättigad. Bilagor till Pleni-Protöcollet för den 9 October, eftermiddagen. Nio ii Herr Lilljeflråle, Gu fia/'. Sedan Högloft.