Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af sådan anledning och dä handlingarne utvisade, att behållningen af de för monumentet vid Utmeland genom enskilda bidrag insamlade medel utgjorde ett belopp af endast 331 R:dr (55 öre, men kostnaden för underhållet af monumentshuset jemte dermed förenade öfriga utgifter, såsom boslällsbyggnadens. planteringarnas och vägarnes vårdande, tillsyningsmannens aflöning äfvensom åtskilliga pä jordlägenheterna belöpande onera vore förslagsvis beräknade till sammanlagdt 475 Ridr R:mt om äret, samt någon fond, af hvars afkastning dessa kostnader skulle kunna bestridas, icke förefunnes, hade Öfver-Intendenls-embelet i underdånighet tillstyrkt, det E. K. Maj t, med hufvudsaklig! bifall lill hvad Bestyrelsens ofvannämnde ledamöter hemställt, täcktes i nåder medgifva, att ifrågavarande jordlotter, med derå befintliga byggnader jemte tillhörigheter. mätte från och med innevarande år af Kronan ölvertagas och ställas under Öfver-Inlendonts-embelets inseende, lör alt, i likhet med öfriga Embetets förvaltning tillhörande Kronans egendomar utom Slockholm, underhållas af statsanslaget för byggnader och reparationer i landsorterna, från hvilket anslag jemväl borde bestridas såväl den kontanta aflöningen åt tillsyningsmannen, sorn de på jordlotterna belöpande allmänna onera; intilldess dessa sednare, hvilka uppgifvits lill omkring 23 R:dr om året, kunde, med anledning af dertill utaf Bestyrelse!! redan vidtagna åtgärder, komma att, emot behörig ersättning, öfverflyttas på öfrige jordegare i Ulmelands by. Och har E. K.
I'afseende å rättigheten för de skjut sskyldige att erhålla väntningspenningar; så framställdes redan vid sista Riksdag yrkanden derom , men hvilka yrkanden afstyrktes, enär upplyst blifvit, att postförare redan i vissa fall vore berättigade att erhålla väntpenningar; och som dessutom, jemnlikt Öfver-Post-Directeurs -Embetets Circulaire den 28 Mars 1836, Postmästarne äro skyldige att tillhandahålla rum åt poslförarne, under den tid, desse afbida postexpeditioner, samt Kongl. Brefvet den 3 December 1842 bestämmer för hvarje poststation, hvars postförare finnas besvärade med sadan väntning vid Post-Contoret, som ej kan undvikas, en viss årlig ersättning, i mon af häslantalet, till anskaffande af stallrum för postförarnes hästar, hvilken ersättning tillfaller postförvaltaren, om stallrummen af honom tillhandahållas, eller i annat fall postförarne sjelf - Stalssamt Allm. Bcsv. och Ekon. Etsk. Uti., N:o 129. 19 ve; alltså och då de olägenheter, som väntriing vid post-contorcn, der sådan må ega ram , han postförare tillskyndas, blifvit genom cmförmälda föreskrifter i väsendtlig mon minskade, anse Utskotten något stadgande i den syftning, som nu är i fråga, ej vara af behofvet påkalladt, utan torde frågan derom böra förfalla. f örslaget, att »farten för hvad post som helst må inskränkas till en mil på 1^ timma», synes egentligen afse den förändring, att äfven snällposterna, som böra färdas en mil på en limma, skjutsombytena inberäknade, ej måtte fortskaffas på mindre tid än 1| timma. Som likväl Utskotten ej kunna förbise angelägenheten af snällposternas skyndsamma forslande och, utom det dessa poster äro betydligt lättare än de öfrige, de skjutsande lör desamma erhålla 4 sk. milen utöfver den ersättning, sorn för gäst - gifvareskjuls i allmänhet erlägges; få Utskotten hemställa, att berörde förslag ej mätte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Den, som instämmer i Utskottets förslag, att införselstullen å Smör bör utsättas till 2 R:dr 24 sk. per LW, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; 16 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N.-o 499. vinner Nej, åsätles Smör 1 R:rlr 12 sk. tull IM vid införsel. Med 75 Ja emot 44 Nej har Utskottets förslag blifvit gilladt. Femliondetredje voteringen, enligt 261 punkten. Den, sorn gillar Utskottets förslag lill införselstull å Stenkolsstybb eller Cindres 8 sk. per tunna, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes införsels-afgiften å Stenkolsstybb till 6 sk. tunnan. Som voteringen u L fa 11 i t med 70 Ja och 49 Nej, så har Utskottets förslag blifvit godkändt. Femtionde fjerde voteringen, enligt 262 punkten. Den, som gillar den af Utskottet å Strumpor och andra på Strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten: Bomullsföreslagne inforselstull 1 R:dr 16 sk. voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer införselstullen å Bomulls-strumpor alt utsättas till 2 R:dr 10 sk. 8 r:st. per TS. Voteringen har utvisat 56 Ja och 63 Nej, hvadan den uti contrapropositionen intagne tullbestämmelse blifvit godkänd. FemtiondeJemte voteringen, Först har om contra-propositionen voterats sålunda:
Så brådtom har jag ändå inte att komma härifrån ... KATRINE. Ja, tag nu icke illa upp, det undföll mig alldeles ofrivilligt ... Men om ni vill undvika kommentarier, så tala åtminstone med alla om er resa, som om ni för länge sedan hade beslutat den. MAX (bugar sig). Jag har aldrig vetat, hur ovärderlig ni var som sceninstruktris. (Hans kommer in, i detsamma Anna öppnar för herr och fru Schwarts-Hansen.) Fjärde scenen. DE FÖRRA. HANS. Herr och fru SCHWARTSHANSEN. Strax efter LEONORA. SCHWARTS-HANSEN (till Hans, stojande medan de hälsa). Nå, herr doktor – får man gratulera? HANS (kallt). Inte ännu, åtminstone! Vi måste ha tålamod. MAX (till fru Schwarts-Hansen, artigt). Jag hade icke väntat mig den glädjen att få se er här i afton ... Det är också en fördel för mig – det besparar mig nämligen ett afskedsbesök. FRU SCHWARTS-HANSEN (uppmärksamt). Löjtnanten reser bort För längre tid MAX (vårdslöst). Jag vet inte ännu så noga. Det beror på marinministeriet. Men jag tror nog, det blir en rätt lång tur. (Leonora som obemärkt kommit in, lyssnar ett ögonblick och ser hastigt på honom, innan hon hälsar på de främmande.) SCHWARTS-HANSEN (gemytligt, stojande). Det var då hastigt beslutadt! Ni rymmer väl inte bort med någon? (Blinkar till fru Schwarts-Hansen.) Eller hvad tror du, Kally? MAX. Men min gud, herr fabrikör! – Ni har då väl aldrig gjort mig så blodigt orätt som att tro, att jag ville kompromettera mig genom att rymma bort med fru Schwarts-Hansen! SCHWARTS-HANSEN (bragt ur fattningen). Rymma bort Nej, Kally blir nog där hon är – hon vet, hvad hon har. (Klappar henne på skuldran. Plötsligt sentimentalt. Och det vet jag också! Femte scenen. DE FÖRRA. BUNSEN. BUNSEN (från entrén, andfådd).
Allt hvad jag i den delen kan upplysa, är, att priset å drejadt silke härstädes merändels är 1 Rdr 16 sk. lodet och att silke användes till alla från Kongl. Hofrätten utgående domar, utslag och resolutioner, vare .sig försedda med presidii underskrift eller utfärdadt af vederbörande expeditionsliafvande, tillberättelser och bref, till alla afskrifter, som expedieras från Aktuarien, Registrators-, Arkivarie-och Advokat-fiskals-expeditionerna samt till alla Advokat-fiskals-embetets memorialer. Emellertid och för att i framtiden kunna utöfva all den kontroll, som i förevarande fall är möjlig, har jag uppdragit åt Amanuensen att hädanefter föra sär 225 - skild bok och räkning öfver det silke, som för närvarande finnes i behåll eller framdeles för Kongl. Hofrätten» behof inköpes, samt att endast, emot qvitto, till expeditionsliafvanderne och vaktbetjeningen, i mån af åtgången, deraf utlemna mindre portioner. A. Svalander, Jönköping den 19 Januari 1854. Förteckningå det belopp silke, sorn, enligt afgifna expensmedels-räkningar, blifvit, under nedannämnde år, för Kongl. Maj:ts och Rikets Götha Hofrätts behof inköpt. Banko. H. Rfhhmtt. 29. — 226 — Kongl. Kammar-rättens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Kongi. Kaminar-rättens expens-medels-iäknlngar för åren 1850 och 1851. Stormäktigste Allernådigste Konung!
S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskottets på bordet hvilande följande Betänkan den: N:o i63, öfver Herr Rosenqvists motion, om upphäfvande af 4ide punkten i Kongl. Förordningen den 23 Mars i8o3, bifölls; K:o 164, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o x31, öfver motioner, om upphäfvande af Lagens stadgande, angående qvalifieerade dödsstraff och afskaffande af andra sätt för verkställande af dödsstraff, än halshuggning; och N;o i38, öfver motioner, om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oet. 1778, angående förekommande af barnamord, lades till handlingarne; N:o 166, ftfver gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o n8, i anledning af yäckta motioner, om ändring i Kongl, Förordningen, angå - 44 Troi, Utclr. d. 16 Dec, 4854» ende inteckning i fast egendom, den i3 Julii 1818, äfvensom de, i sammanhang med återremissen af detta Betänkande, framställde förslag till ändring af 4 Gap. 4 §• Jorda-B.alken: Ståndet afslog de af Utskottet i första punkten af Betänkandet N:o 166 föreslagne ändringar i i3 §. Intecknings-Förordningen, 4 Gap. 4 §• Jorda-Balken, samt Iiongl.
Kunde nu en Apostel Paulus säga: ”Om ock vi, eller en Engel af liimmelen annorlunda predikade Evangelium för eder, än vi eder predikat håfve, han vare förbannad” Gal. 1, sä kunna dock icke kyrkans fäder i samma mening göra detsamma; ty Aposlolatet innebär något vida högre, hvilket Paulus sjelf gifver tillkänna, då han på samma ställe tillägger: ”att det Evangelium han förkunnade var icke menskligt, ty han hade icke fått det, Don 3 December. 53 icke heller lärt det af menniskor, utan genom Jesu Christi uppenbarelse”. Men om nu kyrkans fäder, med åberopande af dessa Apostelens ord, hafva rätt till ett dylikt yttrande, med afseende särskildt på Evangel» hufvudiära, nemi.: den fria, oförskylda udden och saligheten ”genom Iron utan Lagens gerningar”, så hafva de det alldeles icke med afseende på de mindre vigtiga ting hvarom Skriften, menskligt att tala, ingenting bestämdt lärer, eller rättare, som för vårt förmörkade förstånd blifver tvetydigt; ty bevare oss Gud från den mening, att hela kyrko-samfund skulle fara till helvetet, för det alt de hafva upfattat t. ex. läran om dopet eller nattvarden annorlunda än vi. De käre fäderne! — hafva de af brinnande nit för Guds sak, i delta stycket galt för långt, så hafva de ”gjort det Gudi”, men aldrig än hafva de förenat det verldsliga regementet med det aruleliga, hvilka enl. hvarderas natur icke kunna förenas, och aldrig än låtit komma sig till last att hafva satt ”kött sig till arm” förmedelst vädjande till det verldsliga regementet att beröfva friheten eller Utgjuta blod för den, som annorlunda lärer eller tror. — Att hersklystna hierarker icke kunna uphöra att vädja till det verldsliga svärdet för att uppehålla deras existens, dä apdiigheten icke räcker till, faller följdriktigt af sig sjelft, och påminner endast alltför lifligt om den redan af Daniel profeterade antikrist, som komma skulle i verlden.
Bland sex syskon uppfostrades jag i ett ytterst ordentligt hem, där jag tidigt lärde, att hvar sak hade sin plats, det vill med andra ord säga: jag lärde mig ett utprägladt ordningssinne, som allt framgent följt och följer mig och hvarförutan jag icke .skulle kommit fram på lifvets bana med de få resurser, som stodo mig tillbuds. En del år har jag visserligen mest vistats å landet, men jag gillar icke mängdens åsikt, det man där kläder sig billigare än i staden, enär man på landet får vara försedd med flere ytterplagg i och för de längre färderna till vänner och bekanta och kläder dessutom fara illa i den ofta trånga vagnsplatsen. Beträffande toaletterna på bjudningar eller mottagningar äro de på landsbygden fullt jämförliga med dem i staden — åtminstone å en del orter och i de umgängeskretsar jag rört mig. Likaledes kan jag icke inse — som en och annan vill påstå — det en ung flicka — om hon är ordentlig — behöfver bruka mera för sin toalett, än den äldre eller medelåldriga kvinnan, nej snarare motsatsen! Den enkla klädning, kappa och hatt, som pryder en ung flicka, måste oftast ersättas af en mera dyrbar, för att göra samma effekt hos den mognare kvinnan. Som ung flicka köpte jag mig en stufbit till klädning — hvitt med smal svart rand — kostade 6 kr. Som tyget var knappt, räckte det icke till garnering eller dylikt, som på den tiden brukades; för att höja klädningen fick jag ett ljusblått sidenskärp, hvita spetsar och blå band om hals och ärmar. Fix och färdig, öfversteg klädningen icke mycket 12 kr., då jag tillägger: den syddes hemma! Iklädd nämnda klädning å en större middag, där ögat mötte idel siden spetsar och sammet — enär äldre voro det öfver vägande antalet gäster — gjorde jagickeutan en viss försagdhet öfver min anspråkslösa toalett mitt inträde bland de församlade, men den utsökta artighet, som af den älskliga värdinnan kom mig till del, bragte mig snart ur min förlägenhet, och trots min enkla klädning, hade jag förtjusande roligt.
Det var för oss en ' alldeles ny erfarenhet att åhora de föredrag och diskussioner, som förekommo vid de särskilda sektionerna af kongressen, hvilken hade till president den 83- årige lord Brougham. Särskildt var det en ovanlig företeelse ' att se damer uppträda inför en samling af flera hundra personer, hålla föredrag, och deltaga med herrarne i diskussioner, l om samhällsviktiga fdgor. Därtill kom, att de kvinnor, som shlunda hade mod att bryta med gamla fördomar, likval bibehö110 sin kvinliga blygsamhet och värdighet, under det de lade i dagen god sakkännedom och klar uppfattning samt dews framställning iitmarlrte sig för klarhet och bidande bevisning. Man kan lätt första, a t t alit detta gaf oss beliriiftelse på den &amp; sikt, T? redan bildat oss om hos kvinnaii slumrande krafter, hvilka endast väntade p&amp; sitt » sesam. öppna dig!, för a t t gara sig gällande. E n manlig referent af ni6tets fijrliandlingar sgger härom: s den stora slrickligliet och fyndighet, livanneci t. ex. miss Carpenter, misi Parkes och miss Tnining q p t o g o och besvarade gjorda invändningar emot deras fiainstallda hsikter, skulle hafva gjort heder ht mingeii vid parlamentariska öfningar van talare s. I sitt hälsnin.gsta1 till kongressen hade ockstt lord Brougham yttrat, a t t d e t var ett af de vackraste tecknen p&amp; civilisationens makt a t t omskapa gamla föril (lïade förhhllaiiden, att kvinnans både ratt och plikt a t t deltaga i det sociala arbetet för inre samhällsreformer Iilifi~it af den a l h 8 m a meniiigeii &amp; t erkändas. Ord, sadana som dessa? giifio en kraftig imp~~lla vart arbete för den nppgift vi förelagt oss och starkte r i r t mod a t t fortgå på den redan inslagna banan.
Departements-flheken uthad sig att fa fästa Kongl. iVlaj:ts uppmärksamlie t pu angelägenlieten att genom erforderligt 8tat8-3N8lag liereda verkställighet af den i Kongl. Naj:ts Kadiga Instruetion för Oensral-kandtmäterifiontoret, krovince-Kandtmäteri-<3ontoren samt kandtmatarne i riket af den 4 iVIaj 182^ gifna föreskrift derom, att geografisk» chartor med heskrikningar öfver alla socknar inom hvarje k-än skulle, sä fort ske kunde, upprättas, flet vore nemligen ostridigt, att, likasom för införandet af ett rätt ordnadt jordhruk och andra ändamålsenliga förhättringar ä en jordegendom vore ak nöden att hakva en noggrann kännedom om ägornas vidd och olika heskakfenliet, sa vore det oek för hvar oelr en, vare sig Kegeringen, Dess em hetsman eller enskilde, som önskade att i vidsträcktare man hereda utvecklingen ak landets eller en eller annan orts industriella krakter, ett oundgängligt vilkor för framgången deraf, att hakva inliemtat i möjligaste matto fullständiga upplysningar om landets eller ortens heskallenliet och tillstånd i alla delar, sä i geografiskt, som statistiskt och ekonomiskt afseende. 8ädana upplysningar kunna ej i sä vidsträckt män, som erfordras, vara att påräkna utan upprättandet ak noggranna sock ne-ch artor och heskrikningar, hvilka ater utgöra tjenligaste grunden för sammandragningen ak pälitliga provins-chartor, derä en kännhar hrist ännu körelinnes, enär öfver de flesta provinser saknas n^are chartor, än de ak framlidne friherre utgikne, hvilka till det mesta grunda sig pä mätningar under förra ärlmndradet. 20 I otvunnämnde lXädiga In8truetion vors val 8tudgudt, utt Ötver-Ingenieuren oell Ingenieurerne vid Lenerul-I^undtmäteri-tiontoret, samt
S,( k såsom Stallängar (Mj c^erl‘^ hörande Hemman |)e c‘l Kongs-Ladugårdar .. lydande eller eljest Kronan särskilt förbebållne och för dess räkning utarrenderade a°dre lägenheter, C;na* med flere Äg**1 • • ,r>'iev ’Cat«Her . -. feSiryHu 0|’s Hemman . r°(rkj flem m a n . bitr;ernman n4’><•«■ Krutbruk anslag gen med frihetsår t C?ål1 ■ • - itua 4**gments-Hemman l)ii„ tte'Hemman j^gments-Hemman <5» V*' I0,o, Urskilt under Bruk Skatte köpte, derå Åboerne hafva É. *fte Rusthåll jesittningsrätt stycken agot % Ställen lallen '<>e Boställen bif. ^Hemman, Frälse :<>no °St*dals °C^ Scholae-Hemman, Krono öil' “ch Barnhus-flemman Frälse °n° .. 1'^L^'Skogs-Hemman M*. ''öebyggde Torp» Utjordar, TJvfjellar m. fl. lägenheter utan Mantal, som ej u .gripne, Frälse Dito Skatte i< Dito Krono Dito Obebyggde Oskattlagde bebyggde Dito, deraf Ryttare-, Soldatoch Båtsmanstor Backstugor ... Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från Hemman under ständig äganderätt Dito på viss tid eller lifstid ’ Skattlagde Fisken och Fiskelägenheter af särskilte slag, som ej under Dito Krono Dito Frälse Tullmjölqvarnar med 290 par stenar Tullsågqvarnar, Grofbladiga . Dito FinbJadiga Husbehof*., yjjfjjqvarnar, deraf med särskilt i Jordeboken uppförd rån H u sl ) ih of5_ g />, gq v a r n a r Stampar Koppar-Ham mare * Koppar-Grufvor Stang jerns_ verk. Ämneshammare
Star tilkommen, och i följd deraf ansedd böra framdeles wid inträffande afgång, befordran eller transport, indragas: anhällandes således Herr von 8cbuicr,en!rcinr allenast VIN det tillägg lil Ridderstapcts och Adelns den 24 Februarii tagne Besiut, rörande accoräs-erfättning för f. d. Swensta LaräötL Okkcerare och de til indragning förestagne Lguaäroner af Lif-6arclct til Häst, ak samma beslut matte gälla äfwen för honom och de siere Otkcergre, som kunna wara i samma belägenhet, sä at accor-Zs-ersättning ma wid förefallande transport, befordran eller afgång, för honom och dem aga rum; och som Ridderstapet och Adeln fann för denne anhällans bewiljande samma princip ligga til grund, som den, hwilken söranledt dest ofwanberörde Beslut; altfa blef densamma af Ridderstapet och Adeln bifallen: och skulle de öfrige kespettivs Ständen wänligen anmodas, at häruti med Riddersten per och Adeln instämma. bA supra.
Protocollernes justering hädanefter kunde komma att företagas i serskildta Plena; ty annars tror jag, att, då redan finnas ojusterade Protocoller för två a tre månader, justeringarne ensamme skola så borttaga tiden, att vi komma att blifva vida efter de öfrige Stånden med målens afgörande; hvarigenom en Ledamot af Ridderskapet och Adeln slutligen kunde blifva blottställd, serdeles vid återremisser, derföre att hans tanka icke hunne till Utskottets kännedom, förr, än Utskottet redan handlagt saken. På denna grund får jag vördsamt anhålla, att vi nu måtte få skrida till de mål, hvilka finnas på föredragnings-listan. Grefve Frölich, David, förenade sig med Herr Hjerta; dock med det tillägg, såsom Grefvens enskildta önskan, att justeringen af Protocollet för den 28 sistlidne November f. ra. måtte nu företagas. Herr Ribbing, Arvid: Jag anhåller att, för samma ändamål som Herr Hjerta omnämnt, få med hans förena den önskan, att vi måtte erhålla Plena något tätare eller längre. De öfriga Stånden gå eljest fram - Den 6 Februarii f. m. om oss, och här ligga för närvarande frågor på hordet, sorn jag bestämdt känner redan hos BondeSlåndet äro afgjorde. Grefve Horn, Claes Fredrikj förenade sig med Herr Ribbing. Hvarefter upplästes till justering och godkändes PleniProtocollet för den 28 November f. m. Grefve Frölich: Sedan Protocollet för den 28 sistlidne November f. m., hvaruti frågan om RiddarhusOrdningen förekom, nu är justeradt, får, jemlikt föreskriften i 29 §. Riksdagsordningen, jag anmäla, att det är anledning till anmärkning emot Qontrasignanten af 1823 års Riddarhusordning Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, hvarom remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarue skola uppgifvas. Herr Grefven och Ordföranden förklarade, att berörde anledning till anmärkning lomme, jemlikt föreskriften i 29 §.
Han får endast i nödfall utdela läkemedel. Datum ut supra. CARL. Kungörelse angående den av Riksens Ständer fastställda instruktion för deras revisorer över stats-, bancooch riksgäldsverken. Örebro den 10 juni 1812. Vid början av varje revision skall statskontoret avlämna en berättelse om statsverkets tillstånd och förvaltning till revisorerna. Revisorerna skall ha tillgång till alla räkenskaper, protokoller och handlingar. Revisorerna äger inte rätt att besluta några förändringar vad statsverket angår. Finner de att verket överskridit sina anslag eller någon annan oegentlighet, skall de dessa anmärkningar anmäla hos Kongl Maj: t. De skall även granska inkomsttitlarna. Revisionsberättelsen kommer att förvaras i Riddarhuskansliets arkiv till nästa riksdag. Revisorerna för banco och riksgäldsverket skall vid sitt första sammanträde i banken avlägga den vanliga eden samt ta noga reda på verkets styrelse och förvaltning. De skall följa banco ordningen samt de utfärdade instruktioner, reglementen och särskilda resolutioner. Skulle något vara i olag, skall det genast rättas och till ordning återbringas. Riksgäldsfullmäktige skall rätta sig efter revisorerna. Ett förseglat exemplar av revisionsberättelsen skall förvaras i Riddarhusarkivet. Berättelsen skall tryckas och meddelas till allmänheten. Revisorerna har inte tillåtelse att befatta sig med någon slags disposition av bankens medel. De får inte heller befatta sig med befordringsmål och tillökning i sysslor, löner eller pensioner. Om någon tjänsteman vid verket utmärkt sig särskilt för flit och skicklighet, kan inte revisorerna själva belöna honom, men anmäla sådant ärende till bankoutskottet. De skall genast anmäla om de finner några förseelser begångna av verkets betjäning. Örebro slott den 10 juni 1812. CARL Reglemente för handelsfartyg, under konvoj av örlogsskepp. Örebro den 10 juni 1812. När koopverdiefartyg mottagits i konvojen och signalbrev utfärdats åligger det skepparen på sådant skepp att lyda alla befallningar på samma sätt som i krig. Skepparen på koopverdiefartyget är skyldig att för patrullering lämna barkasser och slupar med befäl och manskap. De skall också hålla vakt på konvojfartyget. De skall medföra minst 2 gevär och ammunition.
Bland nya byggnader förtjenar särskildt omnämnas en större och ändamålsenlig torkria för spanmål. 4z. Marstrand. Folkmängden, som år 1850 var 553 och år 1855 647, hade år 1860 ökat sig till 941, deraf 381 manoah 560 qvinkön, oberäknad den till Carlstens fästning hörande personal, som sistnämnde år utgjorde 114, deraf 41 manoch 73 qvinkön, förutom garnisonen och arbetskommenderingarne. Den till Marstrandsön närbelägna Koön, 1 mantal krono oförmedladt, är till staden för mulbete donerad. Den utgör en areal af 1,446 tunnland 10 kappland och innehåller åtskilliga bebyggda lägenheter, hvil kas utarrenderande bereder en årlig inkomst af 1,937 R:dr. Staden har förlorat och icke kunnat återvinna någon betydenhet såsom handelsplats alltsedan den tid, då den var privilegierad frihamn, och sillfisket jemväl upphört. Läget lämpar sig icke för bedrifvande af någon vidsträcktare inrikes handel, och det enda här tjenliga föremål för industri i större skala synes numera vara storfiske. Stadens ekonomiska tillstånd har emellertid under ifrågavarande femårsperiod något förbättrats. Af exportvaror är endast att nämna spanmål, deraf åren 1851—55 skeppades i medeltal 214,957 kub.fot, åren 1856—59 d:o 243,880 och år 1860: 53,396 kubikfot. För direkt införsel från utlandet voro under nämnde tid ej andra föremål än sill från Norrige. För öfrigt har handeln varit inskränkt till utminutering för ortens förbrukning af varor, hämtade hufvudsakligen från Göteborg. o Ar 1859 blef nederlagsrätt staden beviljad, men, såsom beroende af magasinsbyggnader, kom den under ifrågavarande tidskifte ej att begagnas. Stadens handelsflotta utgöres af ett fartyg om 121 läster för utrikes sjöfart, och 3 båtar för inrikes sjöfart.