Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åt sprätten kan man brodera namn på en fin näsduk, åt den ordentlige sy ett borstställ af engelskt linne, åt jägaren sticka mjuka strumpor. Man skall bara komma ifrån den föreställningen, att sådana reella saker eller ett par timmars ordentligt arbete på symaskinen ha mindre värde än ett litet broderi, eller att nå- gon enda förnuftig karl tycker mera om att få en skopåse på tunnt linne, med ett stort monogram och en sko i brokiga silken, än att få två eller tre sådana af groft linne, märkta med namn i korsstygn. Eller öfverhufvud taget från föreställningen, att dessa opåkallade garneringar, rosetter och krams ha något det minsta ästetiska värde. En strut af silfverbronserad papp t. ex. är ju en praktisk och lätt åstadkommen papperskorg, och en målad vallmo eller annan blomma bidrager onekligen att pryda den. Men ett rysch eller en rosett af skära band äro bara till förargelse — både för städerskan och — det ästetiska sinnet. Icke skall man heller lefva i den illusionen, att julkapparne i allmänhet falla sig nämnvärdt billigare genom att förfärdigas hemma. Jo, om man är ett geni i smått i fråga om uppfinningsförmåga eller händighet. — Men huru många äro väl det? Med de praktiska, sydda sakerna brukar det vara ömsom: än kosta de lika mycket, som om man köpte saken färdig, sluppe bråket och ginge miste om tillfredsställelsen att ha gjort den helt och hållet själf — som ju alltid bör väga något. — Ån är det uträkning med att göradem hemma. Om alla de opraktiska, stillösa sakerna kan det nästan gälla som regel, att de bli dyrare än en praktisk färdigköpt sak, afsedd för samma ändamål. En broderad plyschram — kanske i form af en palett med två korsställda hillebarder till stöd, som en ram jag sett — utan att någon kunnat upplysa mig om, hvad dessa fantasier kunde ha gemensamt med porträttet i ramen eller med de påbroderade liljekonvaljerna och rosenknopparne i hörnet! — en så- dan ram kostar mycket mera än en vida mer tillfredsställande, rät och slät metallram eller slipad glasplatta.
Maj:t sig besvära, sitter i häkte, hade deremot erfarit, att hvad anginge brottmål, der den sakfällde eller klagande parten ej vore häktad, skiljaktighet sig företedde i hvad Kongl. Förordningen den 22 November 1749, Kongl. Brefvet den 6 November 1765 och förenämnde Kongl. Förklaring föreskrefve, och att sökande således i sistnämnde fall saknat nog tydlig underrättelse om deras åliggande. I anledning hvaraf Kongi. Maj:t velat Riksens Ständer föreslå, att intilldess Allmänna Lagen, sorn nu är under omarbetning, hinner utfärdas, ett nytt föreslaget stadgande emedlertid måtte påbjudas. Lagutskottet hade funnit det af Kongl. Maj:t proponerade stadgande undanrödja all Osäkerhet och derföre tillstyrkt dess antagande; likväl med förslag till förändrad lydelse i andra perioden, till undvikande af möjlig irring uti den föreskrift, som af Hofeller ÖfverRätter meddelas den missnöjda parten. Upplästes och lades på bordet Allmänna Besvärsoch OeconomieUtSkottets Betänkande af den 6 Juni, i anledning af väckta frågor hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet, af åtskilliga dess Ledamöter, om afhjelpande af vissa kostnader för Roteoch Rusthållare. Den 15 Juni. 291 Utskottet ansåg sig äga full anledning tillstyrka , att på alla ställen, d?r ej synnerligen vigtiga omständigheter eller särskildta öfVerenskommelser ligga i vägen, må för Rotärne vara tillåtet, att, utom en Soldaten lernhad kåltäppa, disponera öfver Söldat-törpets öfriga jord, emot erläggande in natura af ett Visst qvantum spannmål, hö, halm, ni. m.
Andre löjtnanten, som var en ifrig musikus och bar flöjten med sig antingen i rockfickan eller i bältet bredvid pistolerna, höll, sedan han nedstörtat två eller tre bägare vin, ett tal, hvaruti han i bombastiska ordalag prisade besättningen för dess raska uppförande under striden med de förföljande båtarne, hvarefter han ur den kajuta, han delade med Ruys, hemtade ett slags stränginstrument, på hvilket han knäppte under afsjungande af följande sång: Korsaren. Seglen upp! Från verldens hvimmel, Från en lumpen menskoskara Styr jag ut att frihet andas På min salta ocean. Fri som molnet på sin himmel Vill kring stormfylld rymd jag fara Hän mot land, som fjerran randas På min stolta vädjoban. Hvart vi styra hän, du frågar; Vänd vår stäf dit stormen kallar, Om mot öster eller vester, Hvart den ystra böljan går: Dit, der norrskensglorian lågar Öfver Zemlas vilda hallar, Eller dit, der lifvets gäster Vandra i en evig vår. Fritt må tusen åskor ljunga Kring den mörka himlabågen, Må vår synkrets, hvart vi blicke, Svepa sig i molnig skrud, Må bland stalper skeppet gunga: Desto högre fröjd i hågen! Intet vestansmek du skicke, Sänd en afgrundsstorm, o Gud! Slockne på vår led hvar stjernas Trånadsblick! Jag ödet ställer Vid vårt roder .. Brusen, vågor, Och med barm orkanfylld sväll, Hvita segel, som en tärnas Barm den hafsskumhvita sväller, När dess trånads första lågor Tändas i en mystisk qväll. Eja, mina vilda gossar, Lidelsernas bleka trälar, Orgien vinkar, vågor stänka Skum på pannans feberglöd: Tills att hajens gap förlossar Våra orobrända själar, Låt oss njuta, låt oss dränka Djupt i vällust lifvets nöd! Flibustier, när stormen skakar Himlafästet, hafvet larmar, Störtsjön spolar genom spruckna Fogningar i skutan in, Och hvar planka rysligt brakar,
Dybeck, som derigenom blifvit i tillfälle att under resor i flera af Rikets landskap upptäcka och afrita en mängd förut obekanta run-minnesmärken, samt att utgifva Irenne häften rune-urkunder, innehållande månsa värderika upplysningar rörande forntidens språk och seder, har hemställan skett att Rikets Ständer, af fortfarande omtanka om Sveriges fornminnen, måtte medgifva alt ofvan omförmälda anslag finge med oförändradt belopp äfven under nästinstundande statsreglerings-period utgå, och enär, i anseende till den mängd runstenar, som ännu återslå att afteckna, del af Rikets Ständer med förberörde anslag åsyftade ändamål, att till befrämjande af fornforskningen och särskildt deu del deraf, sorn alser alt belysa Svenska språket i dess uråldriga form, bereda nämnda forskning eli önskvärdt tillfälle att, oberoende af den förstörelse, för hvilken våra minnesmärken äro utsatta, för sitt syftemål tillgodogöra sig de vigtiga hjelpkällor i berörda hänseende, runstenarne innefatta, icke ännu kan vara vunnet, hafva Rikets Ständer äfven för nästa statsreglerings-period, till uppsökande och aftecknande af runstenar samt ritningarnes utgifvande, anvisat ett årligt anslag till belopp af 1,500 R:dr eller för 3 år tillhopa 4,500 R:dr. 93:o. Hos Rikets Ständer är vordet anfördt, hurusom i många af våra äldre lands-kyrkor än i dag funnes mera eller mindre väl behållna Alfresco-målningar. utgörande värderika bidrag, till 13:de, 14:de och 15:de seklernas konsthistoria.
Föredragning biföllos Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 28, öfver några föreslagna åtgärder till förekommande af missbruk med enskilt des assigneringsrättighet på Banken; Memorial, N:o 32, angående tillåtelse för de Academier, Gollegier och Allmänna Inrättningar inom hufvudstaden, som, enligt 1823 års Banco-Reglemente, fått, mot lika numerair i Banco-Sedlar, till visst belopp årligen utvexla Silfvermynt, att enahanda rät. tighet äfven för år 1829 kunna begagna; samt Memorial, N:o 3 om antagande af eh 1 Byggnadsyrket erfaren person, för BancoHusens underhåll och vård rn» m. emot å Stat uppfördt årligt arfvode. S. X). Bifölls, vid förnyad föredragning, Banco-Utskottets Betänkande, N:o 5o, om prag. lande af en Skådepenning till minne af Deras Kongl. Högheter Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse, och beglöf Preste-Ståndet att derjemte uppdraga Banco-Utskottet att, under fästadt afseende i. j3 Prof. Utdrag den 14 April »83$. hvad förut i dylika fall brukligt varit, metU dela Banco-Styreisen de för verkställigheten nödiga specieia föreskrifter. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevill ni ngsUtskottets Betänkande, N:o 17, angående Herr Grefve O. A. Crunhjelms Motion, att Rikets Höglofl. Ständer måtte hoS Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla örn afskrifning af åtskilliga anmärknings-medel , blef detsamma af Preste-Ståndet afslaget. S. D. Pa grund af gjorda anmärkningar återremitterades s
Bit»:eo~ 0. Lag-Utsköttens Bethknnde N:o fo» § allmänhet om Banco-Förfättningarries öfverseende, hvarföre det vore bäst att desse frågor på en gång afgjordes, så mycket heldre som ingen skyndsamhet med den redan behandlade Motionen vore af nöden; och att det icke blifvit upplyst, huruvida den för Bankens räkning utlyste Aucliönen å Säteriet Carlshof, jemte de öfrige för Banken tillika intecknade hemman, härled t sig från underlåten Ränteoch Cäpital-afbetalning å Bankens fordran, eller uppkommit af de Borgenärers påstående, sorn innehafva Inteckningar endast i Carlshof.
Ll. 1810. 2 10 lividia, säsom dels för detta valens ändamälsenliga organisstion, dels för dess sjulivärd, oell ändtligen äfven för en af verkligt laeliof ^äliallad tillölining för vissa 3b Defälet oell Dorste Lonsta^larne, äro erfordei lige, oell som liders I^ongl. lVIaj:t derföre lärer i Kader loreslä lliliets 8tänder att ä 8tat n^^löra." "liders Kongl. Naj:t föreslog vid sen:>ste Ililisdag lliliets 8tänder, att ä 8tat uppföra nödigt anslag för en llaliet-Oor^s, 8oni till inindre st^rlia dä redan var uppsatt. Da lili väl della anslag af lliliets 8länder vägrades, liar denna 601 ^s ielie kunnat efler plan organiseras, ulan liar den i lelintligt sliieli mast underiiällg8, oell 8ädanl jlä leliostnad al anslaget lör Artilleriet, livilket valeri derföre icke lleller kunnat definitivt organiseras eller Ujiplaringas lill ^äräknad styrka. Dä del einedlerlid är af vigt, alt Artilleriet erlläller 8in fulla styrka, oell att llaket-Loijasen llredvid detsamma organiseras oell eomjdetteras, lärer förnyad framställning nu Ilöra göras till Ilikets 8länder. alt an8lä den dertill erforderliga summa af 16,260: 26. 6." "8edan, i anledning af u^jastadd lräga oin ersättning för gage oell L^aninal till manskap vid värlvade llegementen, 80in utöfver den till permittering emellan exerciee-tidei ne i 8lat fa8l8lällda styrka i tjenstgöring c^varlilifver, liders Longi. Naj:ts Kadiga uppmärksamlret ldifvit fästad ä det förllällande, att vederilörande
Stämplade pappers-förrådet skall, lika med den öfriga ränteri-uppbörden, inventeras de sista dagarne i Juni och December månader, samt instru - Bevillnings-UUkottets Betänkande, N:o 11. 63 mentén deröfver åtfölja de lialfårs-förslag, som, enligt nästföregående 3;dje punkt, böra till stats-kontoret insändas. 5:o Wårt och rikets stats-kontor tillhör att besörja om karta-sigillatamedlens indrifvande oeh redogörelsen derför, samt att deröfver låta upprätta hufvudbok, som till Wår och rikets kammar-rätts granskning öfverlemnas, äfvensom att, genom vitén och andra lämpliga utvägar, förmå försumlige redogörare till sine skyldigheters fullgörande. 6:0 Inflytande medel för tidningars, andra periodiska skrifters och brochurers stämpling, levereras till Rikets Ständers riksgälds-kontor, dit redogörelsen i behörig ordning insändes. STOGKHOLSJ, f. d. Schultzer Boktryckeri, 1848. t Beällninp-Utskottels Betänkande. Ank. till E.xp. Utsk. d. 1 Maj, kl. i e. m. Betänkande angående städernas Saluaccis. Till följd af innehål,let utaf 5g, 6o och 6t §§ Regeringsformen, åligger det Bevillnings-utskottet att afgifva förslag i afseende på utgörandet af städernas saluaccis, hvilken vid de begge sista statsregleringarne är vorden beräknad till 11,000 r:dr; men uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof blifvit i anseende dertill, alt städerna Westerås och Stockholm, af hvilka den sednare deltagit uti afgiften med 7,5oo r:dr, från salu-accis befriats, föreslagen att nedsättas till 3,ooo r:dr.
Drysen anfört icke fulleligen we. derlägga honom; när Riksens Ständer wid Grundlagens förestrifmande kunde säga att Stp» rande Magten Sj finge abalienera Kongs-Gärdar, ne, sä ansäg Herr BrukS-Patron Riksens Stän. der svin Principaler kunna besluta om försälj, ningen, och äberopade i öfrigt hwad Herr Bruks, Patron strifteligen anfört, samt Stats-UtskotietS Expe» Den 25 September. 29 Expedition till Ständen, rörande Nämdens votering, bwilken Expedition stall wisa, att det genom Nämden utrönte Riksens Ständers be» slut, icke pä sätt det i Riksdags-Beslutet inslu» tit, blifivit till Kongl. Maj.ts pröfning öfwer, lemnadt. Herr Doctor Ekelund trodde, att noga borde skiljas emellan den frägan om werkan af Riksens Ständers beslut att Kongs,Gärdarne borde försäljas, och den af Konungen framstäl» ta Propositionen om Kongs. Gärdarnes förwal» tande. Mstottet kunde ej annat än smara pä Konungens Nädiga Proposition, och dä den förstnämda frägan icke blifwit wäckt i nägot af Riks-Siändev och pä det sättet kommit till Utskottets upptagande, kunde Utskottet icke af sig sjelft komma till RiksIStänden med denna nya motion. Anders Jansson frän Jönköpings Län wille päminna sig, att när Riksens Ständer hembjödo till Kongl. Mast en wi§ Hof. StatsSumma, förbehölls sig Riksens Ständer fri disposition öfwer Kongs-Gärdarne, hwarom äf» wen Kongl. Vdaj:t Riksens Ständer i Näder försäkrade, och hwarigenom Riksens Ständer finqo den rättigheten att besluta om KongSGärdarnes försäljning, wid hwilket beslut han ansäg Riksens Ständer böra förblifwa. Härmed förenade sig Bengt Andersson frän Elfsborgs Län och öfrige Ledamöter af Bonde. Ständer Herr 30 Den 2Z September. Herr Doctor
I Nya Kopparbergs socken utgjorde fonden år 1841 i spannmål 1,408 tunnor och anlitas med begärlighet af låntagare. l ema rsBerättelse för Örebro Län. 6 18 I siidesrikare orter deremot är förhållandet annorlunda, der delägarne i magasinen vanligen äro förbundne, att, utan afseende å deras behof', om våren uttaga visst belopp och detsamma om hösten återbetala med ränta. Årliga besparingarne användas gemenligen till bestridande af kommunala utgifler, såsom aflöning åt barnalärare, barnmorskor samt någon gång till fattigförsörjning. Derigenom att lillgångarne sålunda användas för främmande ändamål, inträffar stundom ett missförhållande, i thy alt delägarne i magasinen icke alltid boide deltaga i de derifrån utgående utgifter efter samina proportion, som de hafva del i magasinet, särdeles der magasinen äro grundade på aktieteckning till och med med uteslutande af ett och annat hemman i församlingen. Under sådana föihållanden visar sig allt mer och mer liknöjdhet för magasins-imättningarne, såsom mindre gagneliga och nödvändiga, och fonderne vinna icke någon egentlig tillväxt. Örebro Privat-bank, som år 1837 med nådigt tillstånd för tio års tid bildades af ett bolag, under solidarisk ansvarighet, till underlättande af allmänna rörelsen i Örebro och Skaraborgs Län, har sedermera fortsatt sin rörelse genom hufvud-kontor i Örebro, afdelnings-kontor i Mariestad och en kommissionär i Nora; och bankens låne-operationer medelst k redi li f och diskontering gagna fortfarande orten och underlätta näringarna. Teckningsbeloppet var år 1841 ännu icke ökadt utöfver 800,000 R:dr. 5:o Sleider na. Örebro stad, med en folkmängd af 4,227 enligt 1840 års qvinqvenniilabell, hade året derefter 31 handlande med 37 betjenter, 106 handtverkare med 82 gesäller och 146 lärlingar, 10 fartyg om nära 324 läster, ett boktryckeri, ett stilgjuteri, en snusfabrik, en bresilje-fabrik, en bomullsoch linnefabrik, ett tygtryckeri, en vaxduksfabrik, två spegelfabriker och fem färgeriet-.
Södertelge stads befrielse från erläggande af kronotionde för dess donerade jord; Herr Blanches, JY2 158, om anslag till understöd för ett af Mamsell Jeanette Berglind i hufvudstaden inrättadt barnhem med skola för döfstumma; Herr Beronit', JV2 165, angående nuvarande 26 extra Provincial-läkarebefattniugars uppförande på ordinarie stat med lön af 1,500 R:dr för hvardera samt om anslag af medel dertill; Herr Staaffs, J\l 168, om tillökning i anslagen lill lärarelöner och de materiela behofven för navigationsskolorna i Calmar, Hernösand, Westervik, Wisby och Carlshamn; Herr Hjertströms, M 172, angående en telegraflinie från Jönköping till Westervik öfver Eksjö och Wimmerby; Her Carlssons, 190, angående förändradt sätt för uppbörden af och redovisningen för de till allmänna verk och inrättningar utgående eller till erobetsoch tjenstemäns aflöning anslagna skatter, vare sig tionde eller räntor; Herr Dahlströms, JVs 196, om progressiv löneförhöjning för Provincialläkare; samt Herr Börjesons, J\Z 201, om låneunderstöd för anläggning af jernväg från Herrljunga station vid vestra stambanan öfver Håkantorp och Wenersborg till Uddevalla. S. D. Till Bevillnings-Utskoltet remitterades motioner, väckta: af Herr Ditzinger, M 120, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i fråga om allmänna bevillningens utgörande; af Herr Ljungberg, JV2 162, angående tullfrihet för eller nedsättning i införseltull å vissa för bokbindareyrket nödiga rudimaterier; af Herr Rydin, M 193, om tullfrihet för vissa råämnen; af Herr Berger, JV2 220, angående förändrad bestämmelse i afseende å stäm pelpappersafgift för bouppteckningar; af Herr Hesselgren, M 228, om nu gällande tullagstiftnings bibehållande utan förändring under den statsregleringsperiod, som innevarande riksdag omfattar; samt af Herr Rydin, M 237, angående tullfrihet för rå Bergolja. S. D. Till Bevillnings-IItskottet remitterades följande motioner, jemte der öfver afgifna yttranden: Herr Qvidings, JVs 133, om ett nytt skattesystems grundläggande; Herr vice Talmannen Murén, J\s 153, om afskaffande af de i nu gällande tulltaxa förekommande utförseltullsatser; i hvilken motion Herr Grape instämt; Herr Prol.-Utdrag den 29 November 1862. 81 Herr Carléns, JM 185, angående ändring i gällande förordningar om stämpelpappersafgiften och annan bevillning; samt Herr Björcks, M 199, om nedsättning i tullen å sydfrukter och annan lindring i afseende å deras förtullning.
Ständers bepröfvände vördsam-' meligén underställes. Stockholm den 2 x Juli 181 f,. På Höglofl. Riddersk, På Högvördiga Prest-, och Adelns Pedant. Ståndets Uedam. vägnar vägnar Carl De Geer. C. v.'.Rosenstein, På Vällofl. BorgarePå Hedervärda Bondeg Ståndets Uedam. Ståndets Uedam. vägnar vägnar Cärl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Sylvan. Uppläst hos Högh Ridd. och Adeln d. 25 — Högvcrd. Presr-Ståndet d. 25 —- Vällofl. Borgare Ståndet d. 27 —- Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 — Rik - Den 3 5 Juli'. ni Riksens Högloft.
Hvad sättet för lundens användande beträffar, så anser Utskottet, lika med Banko-fullmäktige, att om de anslagna medlen skola kunna, till gagn för Banken och det allmänna, komma att utveckla en ökad verksamhet, och det med de särskilda fondernas sammanslagning åsyftade hufvudsakliga ändamål sålunda vinnas, Diskontdirektionerna böra vid förvaltningen och utlåningen af fondens tillgångar lemnäs frihet att efter egel bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven illvägagå, utan att dervid vara bundna af andra, än de allmänna bestämmelser, t 52 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. Fullmäktige må kunna finna nödigt meddela. I öfverensstämmelse härmed är ock nedanintagna förslag till föreskrifter uppställdt, endast med den inskränkning, att nu medgifna företrädesrätt för diskontering af vexlar framför utlåning mot hypotliek af löpande förskrifning eller accepterad invisning bibehållits, äfvensom alt, med afseende å det synnerliga gagn, kassa-kreditiv-rörelsen medför, särskild uppmärksamhet blifvit fästad derå, att någon betydligare del af fondens tillgångar alltid bör till nämnde rörelse användas. Härvid torde vara öfverflödigt att erinra, hurusom den i gällande Banko-reglementets 170 § 5 mom. meddelade tillåtelse att bevilja kassakreditiv till högst 20 procent öfver kassa-kreditiv-fondens belopp icke vidare påkallas, alldenstund någon viss andel af Handelsoch Närings-diskont-fonden icke blifvit för kassa-kreditiv beräknad eller afsatt. Enär sålunda nvssberörde reglementsföreskrift utur förslaget uteslutits, får likväl deraf den slutsats ingalunda dragas, att vederbörande Diskont-direktioner skulle vara betagna rättigheten att bevilja kreditiv till högre belopp, än den andel af fonden utgör, som för kreditiv afses.
Dä upplyst blifvit, alt det vid 1847 och 1848 årens riksdag anvisade anslag för hvarldera af åren 1848, 1849 och 1850 att användas lill bekostande af utskrifning utaf dvlikt registratur för den förflutna lid, lör hvilken sådant saknades, redan är 1854 åtgått, och alt ännu en högst betydlig mängd registratur finnes oulskrifven, så att det med nämnda anslag afsedda ändamål icke ens lill hälften kunde anses uppnådt, hafva Rikets Ständer med afseende ä viglen deraf, alt Riksregislraturet varder behörigen kompletteradl, beviljat ett anslag af 9000 R:dr R:mt alt nied jjårligen under hvarldera af åren 1858, 1859 och 1860 utgå till bestridande af kostnaden för utskrifning af felande så kalladt registratur. Derjemte och då, enligt Kansli-ordningen af den 23 Oktober 1809, utskrifning af dylikt registratur skall verkställas af vederbörande tjenstemän inom de särskilda Stalsdepartemenlens expeditioner, men sådant, efter hvad Rikets Ständer inhemta!, icke lärer ega rum inom alla Expeditionerna, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täckes låta tillse, att vederbörande tjensteman inom de Stalsdeparlemenls-Expedilioner, der berörde föreskrift icke iaktfages, för framliden utskrifva och till Riksarkivet aflemna sådane handlingar, hvilka böra i nämnda Arkiv förvaras. 17:o. E. K. M:I har vidare begärt, alt Rikets Ständer, i likhet med hvad vid sednasle riksdag egde rum, mätte för hvarldera af åren 1858, 1859 och 1860 anvisa eli belopp af 3000 R:dr, eller tillsammans 9000 R:dr till fortsatt ingifvande af sådana i Riksarkivet samt andra allmänna och enskilda samlingar befintliga skrifter och handlingar, hvilka äro af vigt för fäderneslandets historia och offentliga förhållanden.
För henne svarade fader och broder, för henne svarade moder och syster, men hon själf öppnade ej sin mun för att tilltala honom. Hon var mycket blyg, det såg han, men han fruktade ock, att hon måtte vara alldeles utan tankar för att kunna tiga Och han ville ha en klok och glädtig hustru, fägring var ej nog för honom. den unge herr Birger, som var den lilla borgfrökens trolofvade. Deras fäder hade sedan lång tid tillbaka bestämt dem för hvarandra, och nu var ungersvennen kommen för att lära känna sin blifvande hustru. Honom hade ingen tänkt på att väcka, men han hade allaredan af tryckande oro drifvits upp ur sin bädd i det trånga tornrummet och gått ned i lustgården. Denna var ej omgifven af någon mur åt sjösidan, ty här steg berget, på hvilket borgen låg, så brant upp ur vattnet, att intet konstgjordt värn behöfdes. Riddaren gick nu förbi de stora blomstermattorna med blå förgätmigej och röd nejlika och gult lejongap, som omgåfvos af smala sandgångar, och stannade ute vid själfva bergkanten, där några snabbt uppspirande ungträd lefde det glädjens lif, som den grunda jordmånen ej länge skulle tillåta dem att behålla. Herr Birger var hemma ute i hafsbandet och van vid de vidsträckta synerna, därför älskade han denna fria plats. Men allt medan hans blickar ilade bort så långt, som blickar kunde nå, tänkte han oroliga tankar om den lilla jungfrun, som var hans trolofvade. Han tänkte, att hon var dum, han tänkte, att hon var viljesvag, han tänkte, att hon var okunnig i allt det, som en husfru borde veta. Han tänkte endast. ondt om henne, och så mycket det än var honom emot att bryta ett gifvet löfte, tänkte han, att han måste upphäfva förlofningen. hand på deras mjuka, dunklädda kroppar. Ty han var rätt olycklig denna morgon, och då medför det en lindrande känsla af trygghet och frid att se något, som påminner om hemmet.