Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I förbigående må nämnas att sommaren 1872 försökte direktör Zetterholm å Djurgårdsteatern att presentera lilla Cendrillon för den dåvarande publiken, men oaktadt den älskliga Anna de Wahl utförde titelrollen, gjorde operetten ingen lycka: — en senare tids smak fann innehållet gammalmodigt och a l l t f ö r naivt. Askungen blef Elisabeth Frösslinds förnämsta sceniska uppgift, ehuruväl hon vann lifligt bifall äfven i andra partier, såsom Antigone i » Oedip », Doristella i Paers » Griselda », Arnelina i Dalayracs » Leheman eller Fängelsetornet i Neustadt », Zerlina i » Don Juan » och titelrollen i Himmels » Fanehon eller Lyrspelerskan ». Vid teatern kvarstod hon ända till 1836, men 5 — IDUN 1899. utförde under sina senare. konstnärsår endast små talroller. Gift m e d operasångaren och hofkamreraren Lindström, fann CendrillonFrösslind ingen lycka i detta äktenskap, hvilket ock blef lagligt upplöst. I ett femtontal år, sedan hennes sceniska bana afslutats, bodde hon fortfarande i Stockholm, jag har hört uppgifvas, i mycket knappa ekonomiska villkor, tills hon flyttade till Göteborg, där hon i sin dotter Emilies och sin måg handlanden Haglunds burgna och lyckliga hem fick huld och hägn under ålderdomens tid. Här föll hennes lifs ridå d. Hennes minne vårdas af barn och barnbarn. Det var de, hvilka till Teaterutställningen sänd t hennes bild, sådan hon tog sig ut på äldre dagar och i det borgerliga lifvet. Detta återuppväckande af Cendrillons minne åttiosex år efter Elisabeth Frösslinds första sceniska triumf gaf äfven anledning till en tidningspolemik, ehuruväl ej så vidlyftig och våldsam som den, hvilken i Stockholmspressen rasade 1811, men dock pikant nog.
Hvilka obetydligheter, hvilka smådetaljer — och hur rörande just derigenom! Intet, som röjde den begåfvade qvinnan — allt deremot den älskande — och hur var ej hvarje ögonblick af denna tid vägdt på kärlekens guldvåg — allt från första ögonblicket, då hon möter honom vid jernvägsstationen, tills den dag han reste — ty då voro också auteckningarne slut. — Men upptecknade voro de alla dessa stunder, då hon samtalat med honom, antingen sittande vid hans bädd om aftonen, eller nere i hvardagsrummet — antecknadt, att han hjelpte henne att retouchera några fotografier, bar hennes sjal, då ' de promenerade, tyckte om den eller den maträtten, hon lagat, sagt de eller de vänliga orden — och slutet var tack och lof till Herren, öfver att sonen var sådan han var, och öfver denna lyckliga tid — den lyckligaste hon mindes sig hafva genomlefvat! Detta grep honom! Det kom tillbaka alltsammans, så lefvande och varmt, och det kändes så svårt att ej få tacka henne ännu en gång — såsom aldrig förr. » Du har endast gjort mig glädje, bara glädje », hade hon sagt så många gånger — men var det ej i alla fall hon som gifvit — alltid gifvit — och han som tagit emot. Han grät som ett barn, och äfven i Martinas ögon stodo tårar, då hon såg upp till honom och sade: » Gud gifve svärmor ännu lefde — nu först förstår jag henne! » » Kalla henne inte så », svarade han mild t, » hon var en mor för oss båda — ville åtminstone vara det — hennes hela lif borde lärt oss hvad hon var — men man lär oftast, då det är för sent att godtgöra. » Så är det älven! Har man gjort sitt bä- sta, tycker man sig ändock hafva gjort för litet, när döden afklipper hvarje möjlighet till godtgörelse — och hur det är — alltid kunde man varit mera tålig, grannlaga och kärleksfull till och med emot en svärmor. Konsten att vara sjuk. fången kanske ler åt denna rubrik och äg fattar ej, hvad som menas dermed. Hur kan det att vara sjuk bli en konst? Och dock är det så!
Häruti hafva Hr Friherre Sprengtporten, Hrr Narius j Ekerman, Langenberg och Stahle instämt. Hr Prosten Agrell har ansett sig icke kunna instämma i pluralitetens tanka, enär derigenom anslag på slump, eller innan fordi ingsanspråket utrönts, blifvit beviljadt. Af Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Westernorrlands Län: Då Högloft. Utskottet tillstyrkt alt till Marstrands Stad må utbetalas gooo R:dr förr än utröndt blifvit, huruvida Staden äger en fordran, sorn kan uppgå till detta belopp eller icke, så får jag emot ett sådant tillstyrkande mig reservera på följande skäl: i;o Hafva R. Sl:r vid denna Riksdag afgjort frågan genom Trenne RiksStånds beslut och underdånig skrifvelse i ämnet afgått till K. M:t, hvarigenom R. St:r gifvit sin åsigt tillkänna. Är det oformligt, att tillstyrka en skulds liquiderande, förr än ntröndt blifvit, om den är verklig. 3:o Är den reclamerade förmenta fordran hos Staten till en del alltsedan år 1806 och således gammal; och du Westerbottens Rotehållare vid denna Riksdag sökt sin Rotefrihets-afgift, som de ägt tillgodonjuta sedan år 1818, enligt R. Stms vid samma års Riksdag till K. M:t afgifne underdåniga skrifvelse; så har SlatsUtskottet tillstyrkt att nämnde Rotehållare ej få njuta sin fordran till godo längre än från detta år, på skäl att de influtne medlen voro ingångne bland Statens tillgångar och redan anyände.
I afseende å den af Revisorerne gjorde anmälan, att för åtskilliga utur Strömrensningsfonden meddeldte, i räkenskaperne balancerade äldre förskotter och lån, någon redogörelse ännu icke blifvit af f. d. Strömrensnings-Comiteen afgifven, är af Stor-Amirals-Embetets Tredje Afdelning upplyst, att de underrättelser och handlingar, hvilka för utredning af dessa ämnen ansetts erforderlige, numera kommit Kongl. Kammar-Rätten tillhanda; hvarföre Revisorernes förenämnde anmälan icke torde lill någon åtgärd böra föranleda. Öfver-lntendents-Embetet. § I29* (Pag. Som de anmärkningar, hvilka, i afseende på Öfver-Intendents-Embetet 48 Stats-Utskoltets Utlåtande, N.o 76. räkenskaper, blifvit framställde, röra ämnen, som äfven varit föremål för i83q års Stats-Revisions uppmärksamhet, får Utskottet i ett sammanhang sig häröfver utlåta och hänvisar i detta afseende till §§ 208 och 209. Stuteri-Öfver-Styrelsen. § i3o. (Pag. i5o. Enär Utskottet, i anledning af inkomne motioner förande ämnen, som med Stuterierne i Riket ega sammanhang, kommer att afgifva serskildt utlåtande, får Utskottet vid samma tillfälle lill besvarande upptaga de uti Revisions-berättelserne rörande anslagens för Stuteriernes förvaltning framställde anmärkningar. 1839 Ars Revisions-Berättelse. § »3i. Jemlikt föreskriften i 29 § Riksdags-Ordningen, har Utskottet funnit sig böra till behandling af Constitutions-Ulskoltet öfverlemna följande uti denna berättelse upptagne anmärkningar: Angående beviljadt arfvode till den Tjensteman, som bestrider Secreterare-befattningen hos Kongl. Slats-Contoret; (Pag. 21.) Rörande åtskillige Embetsoch Tjenstemän i Kongl. Kammar-Rätten tillagde årliga arfvoden; Om fortfarande af de till Yexel-Controlleurerne i Stockholm och Götheborg utgående arfvoden; (Pag. 22.)
Medan jag nu eftersinnade, hur länge mitt tänkande och förnuftiga jag skulle kunna stå emot den förenade inverkan af nektar och ambrosia, bad mig hr Wiesel-gren intyga grundlösheten af löjtnant Boves skämtsamma uppgift, att man i Idun efter supén tumlar under borden. Jag kan nu heligt bevitna, att en slik beskyllning är falsk, och detta af två skäl: först derför att den ej är sann och vidare derför att en sådan ställning är högst obeqväm för den, som i likhet med medlemmarne i sällskapet Idun måste vara kompetent att “ arbeta “ tolf timmar i sträck. Efter midnatt åtskildes vi, alla vid den bästa helsa.Dagen derpå reste jag till Köpenhamn och under den långa farden sysselsatte sig mina tankar med det vänliga och oförgätliga mottagande, jag rönt under mitt besök i Stockholm, denna stad, som ingen, hvilken lärt känna den, utan rörelse kan lemna. Intressanta Sverige! Ditt namn har en klang af silfver, ditt folk, som förvärfvat sig étt hedradt namn i historien, liter aturen och de sköna konsterna, eger ej norrmannens sträfhet, ej danskens allt för tygellösa gläd tighet, ej tyskens hänsynslösa vigtighet, ej engelsmannens mekaniska lättvindighet, ej fransmannens öfverdrifna artighet och oroliga liflighet; men det är hederligt utan att vara kärft, glädtigt utan att vara tanklöst, bildadt utan att vara pedantiskt, arbetsamt utan att vara egennyttigt och vänligt utan att vära inställsamt, ditt språk är böjligt och harmoniskt; hårda som jernet äro dina söners armar. O Sverige, det starka, ädla, ärofulla Skandinaviens blomma! En af dina beundrare från det aflägsna Italien sänder dig sin helsning !Carl Snoilskys diktning. En återblick af Fritz Krook. Om en med våra små literära förhållanden obekant främling i närvarande stund kom och frågade: hvad poeter finnes det nu för tiden, som skrifva på svenska, och hvilka betraktar ni såsom de mest framstående bland dem?
Sådana hafva alltid förstått, att det Nyttiga, begärligt för alla, frambringas af många, men det Sköna, begärligt för många, endast af ganska få; att desse äro, redan genom sitt fåtal, långt blottställdare för yttre omständigheters betryck; att äfven det Sköna har, bredvid det Nyttiga, ett samhällsvärde, och ett absolut, – ja, är sjelft ett Nyttigt af högsta slag och ordning; att hos dess odlare, sällan rätt dugliga till annat än detta, är snillets fria sträfvan till sina krafters utveckling tillräcklig merit för brödföda, utan att böra förvandlas till någon tjenstemanna-banas misslottade bihang. Sådana furstar hafva ock alltid, mellan regerings-bördans mångfaldiga bryderier, sökt sin enskildaste umgängelse, sina käraste vederqvickelser bland dem, hvilkas varelse och kall är, att lefva i den ”glada vetenskapen”, och således i all dess förening af höga tankar, oskuldsrena syftningar, harmlösa lekar, ädla och ljufva känslor. De personer, som närmast omgåfvo Gustaf III, voro – särdeles mot slutet af hans lefnad – icke alla af denna art; vi veta det väl, och beklaga det. Men i sina snillens krets inmängde han, med undantag af Armfelt, ingen af sina mindre värdiga gunstlingar: och inom denna krets, eller i sitt förhållande till den, förblef han, intill sin sista stund, oförändradt densamme; i det företräde han åt den alltid gaf; i sin trohet mot dess äldsta länkar; i sitt begär att öka den med nya; i sin mot dem alla lika frikostiga ynnest; i sitt sätt att med dem, både i skämt och allvar, tvånglöst umgås som en jemnlike. Huru himmelsvid är ej här åtskillnaden från den Preussiske Morbrodern, denne föraktare af sitt eget folks snillen och uppsökare af fransyska halfsnillen, dem han, midt under skenet af en förtrolighet utan gränsor, behandlade just som en äkta – despot! Men, säges det: syftemålet med alltsammans var ändå blott lofprisning och smicker; häri låg uträkningen; man läse t. ex. vissa till
D: R DUMKE, prakt, läkare. med skrifgöromål, hvari flerårig vana äges. Har lust att vara husmoder behjälplig med i hemmet förek. göromål. Svar till » Goda Betyg », Norrköping p. r. (169) P L A T S P A L A N D E T önskas af en bättre flicka, van att deltaga i hushållet samt kunnig i mejeriskötsel. Svar till » 24 år », Allm. Tidningskont. Gefle. Dagny Obs. Annonsen angaende prgataflan B omslagets adra sida. 3: e haft. DAGNY TIDSKRIFT FBR SOCIALA OCH lITT€R / RA IbTRESSEI Flednk Wettwlwzd, Viktor Rydberg i h m nya bocker Den svenska kvinnans deltagande i varldsiitstalliimgen i Cliicago 1893 J A Cornenius En foikampe for knnnofr&amp;gan Helhe Koutcl~&amp;kaJ Elisa Orzeszko En polsk forfattaiimas 26-&amp;iSjiiblhiiih M Altholrn, Ocksi ett modebref Ce&amp; GohZ, %De instangdas sellskrilp n A. D, Arbetsskolan for lytte och vanfoia i Stockholm M. C, F r h iiksdagen För Förbundets medlemmar kr 2 50. Pris pr Argang {For icke medlemmar De som amna deltaga i den af Fredrika-Brem&amp;Forbundet anordnade nya pristaflan for barnoch nngdombocker erinras darom att taflmgsskrifterna bora vara idanmade till Fredrika-Bremer-Forbandets bokbmitti, Steckholm, 5 Malmtorgsgatan, före den 15 april 1892 o d varshtfoljds af f orseghd sedel, innehiillande f orfatitarens n m n och adress For ofrigli Banvisas till den utforligare annons, som vamt inford i Dagnys foregiiende haften Hedda Westman. Bocker afliamtas efter tillsagelse pr telefon 43 16. Henrik Gahns Arnykos.
Fröken Ek ropar » Pappa, nu kommer han! », så att man genast tänker på fru Hartman, och försöker göra sig så munter och ingénue som möjligt i Marias travesti af Schef-fels Margaretha. Fröken Ek bar sitt område, der hon böljar bli allt mer och mer förtjenstfull, i den tragiska operan, och det torde ej vara förståndigt att annat än undantagsvis ge henne roler som denna. Sista aktens soloscen, der hon ar bäst hemma, bör väl ock kunna sjungas af någon annan an fröken Javette, nu som förr kgl. teater-dublett-sångerska. Hr Söderman bör ej förgätas som Conradin, trumpe-taren-värfvaren, en rol, som tycks ligga bra för denne sångares naturel och som derför lyckas honom berömvärdt viL Hr Strömberg har på senare tiden uppträdt så mycket i den seriösa operan, att han lättförklarligt nog glömt af att vara rolig. Och likväl har denne redbare artist för en tid sedan i roler som Hr Page (Muntra fruame), Lord Elfort (Svarta Dominon), Bartholo m. fl. visat prof på en icke förkastlig humor. Här i Grefvens långrandiga parti skulle en sådan komma väl till pass, och kanske den kommer med tiden.
Tag en half timme före hvarje gång jag med en i quilajabadet doppad svamp eger vana både Den som lärarinna och måltid 1 gram bromnatrium. Upphöra ej härtvättat den. No-nia. igenom de nämda obehagen, bör ni vända er lektris, har god helsa och gladt lynne till en magläkare. N:r I I 1. oxkött, 6 &lt;S svinkött, S &lt;t£ samt har utgått från ett mycket godt A. i Nbg. Förr ansågs för säkert, at skörfläsktärningar, en matsked starkpeppar, 1 d:o hem. Anspråken äro ej stora. De bjugg berodde blott på dåliga hygieniska förkryddnejlikor, 2 teskedar salpeter, knapt ty bästa rekommendationer kunna förehållanden och i synnerhet på olämplig diet •B? socker, 1 qvarter konjak, 1 qvarter vatten, (särskildt för litet vegetabilier), och så är ännu tes. Närmare upplysningar kunna er12 lod salt, arbetas väl Tillsammans, hvarefter de flestas åsigt, men mycket talar dock för, färsen stoppas i väl rengjorda korf skinn. hållas genom Iduns Redaktion, dit att sjukdomen i fråga är en bakteriesjukdom, Medvursten gnides sedan väl med lika delar ehuru det ej är bevisadt. Direkt smittosam salt och salpeter, lägges i press ett dygn, insvar, märkta &gt; H. H. », o c k torde är den, så vidt man vet, i alla händelser ej. ställas. [519] nan den rökes. Carola. — Ä r det emellertid säkert, att tandläkarens N:r I 1 8. Till rigtigt goda semlor tages 1 diagnos är riktig? Förefinnas blödningar å stop oskummad mjölk, Vs &amp; pressjäst samt andra delar af kroppen (t. ex. benen)? Om En rask, oförtruten och tilltagsen 5 &amp; hvetemjöl, hvaraf göres en blank och dylika funnits eller finnas, stödes diagnosen tjenstemannadotter med sinne o. fallensmidig deg, som ställes att jäsa till dubbel betydligt. — A f er beskrifning af sjukdomen storlek.
En dylik partiel reform torde vara högst olämplig, då det ej synes vara tvifvel underkastadt, att en mera genomgripande allmän representationsreform snart är att förvänta. Jag anhåller, att dessa anmärkmr få åtfölja remissen af Hr Rosenstjernas motion. Ilr Rildt, Knut: Som jag begärde denna motion på bordet, då densamma första gången föredrogs, så anhåller jag att vid dess remitterande få yttra några ord. Jag tror, att motionen otvifvelaktig! måste remitteras till Ridd.Utsk., men att, då den äfven åsyftar en förändring uti Ståndets privilegier enligt 114 § Reg.F., så bör den äfven remitteras till Const.Utsk.; derom jag anhåller att propos. måtte blifva framställd. Frih. Cederström, Jaeob: Att frågan naturligtvis blir remitterad till Ridd.Utsk. lärer icke kunna betvillas. Om sedan när Utsk. inkommer med sitt betänk., någon ledamot deraf hemtar anledn. att till Const.Utsk. ingifva förslag till ändring i grundlagen, så kan naturligtvis den frågan icke blifva föremål för öfverläggning hvarken nu eller då. Jag vill fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att ett RiksSt. icke har rättighet att till Const.Utsk. remittera några väckta frågor, med undantag af K. propos:r, således icke motioner, väckta af enskilde riksdagsmän, utan de skola af motionären sjelf bos Const.Utsk. anmälas. Frih. Cederström, Anders: Förevar, motion afser två särskilda ämnen. Det ena åsyftar en annan representation för R. o. Ad., och det andra en ny beskattning på R. o. Ad. Med afseende på det första ämnet, tror jag visserligen, lika med Hr Bildt, att motionen bör bebandlas af Const.Utsk., men med afseende åter på det sednare ämnet, så kan jag icke anse att motionen tillhör något annat Utsk. än StatsUtsk., som har med sådana frågor att göra. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: 41 § Ridd.Ordn. afgör motionens öde.
Och ve äfven dig, svage dåre! och din fega bekännelse! – hade du ihärdigare nekat, skulle de genom dessa lumpna bevis, åtminstone inte ännu kunnat fälla oss. Birger. Stilla, min far! – ohelga inte edra sista stunder, med detta vanmäktiga raseri! – Hvem annan än er sjelf, har ni att tacka för det öde som drabbat oss? Var det inte er egen lystnad efter rof och byte, som förledde er den olycksaliga natten vid pater-noster-skären, att, mig ovetande, bemäktiga er och undandölja detta lumpna skräp, som nu bringat oss till vårt ödes upplösning? Var det inte er egen kortsynthet, som bedrog er, då ni på den rysliga färden, medtog denna förut svage och eländiga varelse, hvars förnuft derigenom råkade i förvirring? Ni förebrår mig, min bekännelse: – det är sannt: – jag har, sedan bevis redan voro framlagda, inte förnekat mitt brott, – men jag hoppades derigenom bereda oss en mildare dom Jag bedrog mig Lagarna fordra vårt blod, – låtom oss möta döden med lugn! – (fattande gubbens hand.) Var en man, min far! – försona er med Gud och med er sjelf, – och kom ihåg, att det ges ett annat lif, dit vi redan i dag ska inträda, hvarest uppriktig ånger tages i afräkning på vår syndaskuld i detta Haraldson. Du har rätt, son! det är för sent att rasa nu. Gud vare oss nådig, och ge mig det lugn som både du och presten sökt intala mig. Mod fattas mig ej; – alldrig har jag darrat för döden, så ofta jag än skådat honom i ansigtet; – och ehuruväl jag just inte önskat göra bekantskap med bödeln och bilan, skall ändå ingen få säga, att gubben Haraldson gått till galgbacken som en feg kruka. (Man hör skrammel af nycklar utanför fonddörren. Fångvaktaren inkommer.) ANDRA SCEN. De förre, FÅNGVAKTAREN. Fångvaktaren. Här är någon som önskar tala med er, Kapten Haraldson Kom ni emedlertid hit in, gubbe. Birger
Under en tidpunkt iå båda statsmagterna med skäl klaga öfver landets betryckta penningeställning och varna för vådorna af ökad skuldsättning i utlandet, skulle jag hafva tvekat att. ehuru för ett högst vigtigt företag, begära en uppoffring, som vid första påseendet kan förefalla nog stor, såvida icke just detta företag kunde inom en kort tid bidraga till att föröka landets export. Då detta, enligt hvad jag i korthet vill söka visa. i förevarande fall är händelsen, är det icke allenast i en enskild orts utan äfven i hela landets intresse jag vågar vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, för byggande af en föreslagen jernväg från Frövi station å Köping—Hultbanan till Falun, måtte såsom lån på de vilkor, som för andra enskilda bolags banor blifvit bestämda, anslå en tredjedel af anläggningskostnaden med 5,472,432 R:dr eller i jemnt tal 5Jmillioner R:dr. Då en i dessa dagar till ledamöter af Riks-Stånden lemnad brocliyr rörande nämnda bana med tabeller och kartor visar banans rigtning genom ett af de aldra största malmfält och ådagalägger de fördelar landet skulle vinna genom denna banas byggande, behöfver jag icke upptaga Ståndets tid med upprepande af hvad i denna brocliyr finnes anfördt. Jag bör dock erinra, att, om Rikets Ständer, såsom jag önskar och hoppas, skulle vilja och kunna anslå berörda summa, deraf blifver en följd, att det till en hufvudsaklig del utländska bolag, som skulle komma att bygga denna jernväg, skulle för detta ändamål komma att i riket införa och använda största delen af den summa, sorn erfordras för denna jernvägsbyggnad. Vidare synes af förslaget, att när halfva banan hunnit blifva färdig, hvartill ej bör åtgå längre tid än tvänne år, kan från ett enda malmfält exporteras 18 millioner centner rik jernmalm, hvilka, levererade vid Mälareeller Östersjöhamn eller i Göteborg, böra betinga ett pris af 60 a 75 öre pr centner, eller om man beräknar dem till 316 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Utlåt. N:o 139 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. — —- angående sådan åt Kongl. Lifbevärings-regementets Officerare. Motion N:o 74. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66 samt Mern. N:o 130 och 143. angående sådan åt Kammarskrifvarne i Kongl. Stals-kontoret och åt Kamereraren i nämnda Verks Kammar-kontor. Motion N:o 145. StatsUtsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Lösören, om utfärdande förklaring af Kongl, förordningen den 20 November 1845, angående handel af sådana, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. Motion N:o 101. 28 M. VändelIfllftllflil. om anslag till understöd åt ett sådant i hufvudstaden. Motion N:o 208. Stats-Utsk. Utlåt. Manskap af Arméen, a ngående dess befordran till vissa tjenster. Se Underofficerare. Afanskap af Flottan, angående dess natura underhåll. Se Flottans manskap. Afanskap af värfvade Arméen. Se värfvade Arméen. Mariestad och Töreboda, angående väganläggning mellan. Se Töreboda. Mejerier, distrikts-, angående anslag för anläggning af. Motion N:o 119. Stats-Utsk. Utlåt. Mentzer, Carl Fredrik von, Motion N:o 32, angående åtskilliga ändringar i nu gällande Förordning rörande bränvinstillverkning. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2 samt Mern. Mern. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. N:o 156. Motion N:o 52, om rätt till anläggande af handelsbodar vid jernvägs stationerna. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 119. R. St. underdån. Skrifv.
Från Götheborg: spänmål, mjöl och gryn omkring 16,385 centner, socker 14,304 centner, sill 31,042 centner, salt 22,935 centner, saltad och annan fisk 6,139 centner, 7 Bilaga Litt. B, tillhörandi lid. lil. Vestra stambanan från Götheborg. Fråa Götheborg » Partilled » Jonsered » Lerum .» Floda » Alingsås » Lagmansholm. » Wårgårda » Foglavik. s Sörby » Falköping Stenstorp » Sköfde » Wäring » Moholm s Töreboda Tillsammans “ Till Götheborg. Partilled. Jonsered. Lerum. Kinda. __ 1 Alingsås. Lagmansholm. Wårgårda. Foglavik. Sörby. Falköping. Sköfde. i Wäring. Roholm. Töreboda. Summa. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. Afgift. Antal. | Afgift. Roholm Sköfde. Stenstorp Kalköping. Koglavik. Wårgårda. Partilled Jonsered. Vigt. Ctr. För Kongl. Postverkets räkning befordrades omkring 13,420 bref ifrån årets början till och med den 5 December, hvarefter postbefordringen verkställdes efter de grunder Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den l6 September 1859 innehåller. För sist nämnde postbefordring omändrades tvänne 2;dra klassens passagerarevagnar sålunda, att de tvänne mellersta kupéerna saminanslogos till ett rum, utgörande postkontor, och den ene af ändkupéerna inreddes till paketrum, varande den andra ändkupéen fortfarande afsedd för passagerare, hvarjemte vagnens yttre gafs ett utseende, som gjorde densamma lätt igenkänd bland öfrige vagnar i trängen. Dessa postvagnar åtföljde de dagliga tågen från banans ena ändpunkt till den andra.