Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett öfvervägande flertal af de synnerligen talrika insändare, som hörsammade vår uppmaning, uttalade nämligen, i växlande form, den åsikten, att det skulle vara läsekretsen mer än allt annat välkommet att i detta tioårsnummer få en i ord och bild uttömmande skildring från Iduns redaktionsoch tryckerilokaler, do verkstäder så att säga, där tidningen utarbetas och steg för steg » kommer till », en presentation af den fasta redaktionspersonalen och den öfriga talrika medarhetarestaben — med ett ord, en titt in bakom kulisserna i Iduns livardagslif &gt;: hemma hos sig ». IDUN. KULISSINTERIÖRER TIOÅRSTILLVÄRO. För visso! Och inför dessa tankar läto vi till sist vår tvekan fara och bereda oss nu att här lojalt tillmötesgå vår kära läsekrets ' vänliga begäran. Att i dessa den hårda konkurrensens dagar grunda en Dy tidning anses sannerligen icke för något fattigmausgöra. Till att lösa det erforderliga » tillståndsbeviset » hos ecklesiastikdepartementet kräfves nu visserligen endast medborgerlig oförvitlighet och fem och tjugu i kontanter. Och detta disponera vi ju allesamman. Men härmed kommer man icke långt i » striden för — tidningslifvet ». Vi måste till att börja med ha en presentabel, välbelä- gen och väl uppmöblerad redaktionslokal, där De vänliga känslor, vi städse haft lyckan röna från vår läsekrets, och som i dessa skrifvelser togo sig ett nytt uttryck, kunde, som sagdt, ej anuat än varmt glädja oss. Men vi tvekade dock länge och mycket. Det bar emot att så sätta sig ned att syssla med och skrifva om sig själf. Dock — hvarför oss själfva? Rätt sedt, är en tidnings redaktion i trängre bemärkelse ju blott en verkställande förtroendenämnd för dess mångfaldiga medarbetare och för hela dess vidtomfattande läsekrets. Och tidningens byrå är en centralstation, till hvilken de otaliga trådarna sammanlöpa, från norr och söder, från öster och väster, från hvarje hem och hvarje vrå, där den funnit en läsare och en vän. Hvad vore vi utan denna trogna stab af dugande, framstående medarbetare på skilda områden, och hvad hade vi väl ensamma förmått uträtta?
Stånd fattade beslut om debetsedels-lösen att förblifva», blef propos. till bifall å förev:de Mein. först framstäld, men besvarad med Nej, och biföll lt. o. Ad. sedermera det af Hr Printzensköld framstälda förslag till beslut. Föredrogos ånyo och biföllos Bevilln:sUtsk:s nedannämnde d. 29 Juni och d. 13 dennes på bordet lagde Betänk.n: N:o 12, ang:de den s. k. Kurhus-afgiften; och N:o 13, ang:de Städernes Salu-accis. Ånyo föredrogs StatsUtsUs d. 4 och 13 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 7fi, i ani. af väckt motion om anslag till beredande af tillfälle för Officerare af Armén att ingå i utlänsk krigstjenst. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Det är visserligen med en särdeles fägnad som jag erfarit att StatsUtsk. slutligen insett att detta ärende, för hvilket jag vid flera tillfällen väckt fråga om anslag, icke längre bör förbises. Jag hade likväl trott att någon afprutning icke skulle komma i fråga, utan att hela det anslag, hvilket jag i min motion för det äskade ändamålet begärt, skulle oförändradt tillstyrkas. Jag trodde att detta så mycket heldre borde hafva egt rum, som lefnadskostnaden till den grad ökats att den 358 D en 15 Juli e. m. föreslagna summan, hvilken, då motionen för 3 Riksdagar sedan väcktes, kunde anses tillräcklig, numera icke kan förslå. Vi hafva här hemma vunnit temlig erfarenhet om de ökade lefnadsbehofven och sådant är till en stor del förhållandet i andra länder, och då man dessutom besinnar hvilken mödosam väg den beträdt, hvilken valt ett yrke hvari insigt bäst förvärfvas genom en lämplig krigstjenst, tror jag att detta äfven bör utgöra ett skäl att icke pruta på det begärda anslaget. Af sådan ani. anhåller jag att R. o. Ad. måtte oförminskad bifalla summan, sådan den i motionen blifvit begärd.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde H r Gr. o. Landtm., att i afseende på nu förevar, mom. blifvit yr - Den 12 Juli. 25 kadt dels bifall, dels afslag, dels af Hr Printzensköld, med hvilken Hr von Hartmansdorff förenat sig, att orden ”och ovilkorligen” i Utskrs förslag skulle uteslutas, och slutligen af Gr. Lagerbjelke, med hvilken sedermera Hr Printzensköld förenat sig, att orden ”sednast och ovilkorligen” måtte ur Utsk:s förslag uteslutas. Härvid tillkännagaf Hr von Hartmansdorff, att äfven han instämde med Gr. Lagerbjelke, hvarefter Hr Landtm, yttrade, att lill följe deraf endast vore fråga om antingen bifall eller afslag å Ulsk:s förslag eller ock antagande af Gr. Lagerbjelkes förslag, samt hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i förevar. mom. föreslagit. Ropades ja och nej. Hr Land tm. hemställde vidare om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsk:s förslag med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring. Afven denna propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarpå Hr Landtm, framställde propos. till afslag å Ulsk:s förslag. Härvid ropades starka nej jemte åtskilliga ja; hvarefter Hr Landtm, förnyade sin förut framställda propos. till bifall å Utsk:s förslag med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, samt då härvid äter ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna att ja nu varit öfvervägande. Frih. Cederström, Claes Rud., begärde votering. Frih. Cederström, Jakob: Då Frih. Cederström, C. R., begärt votering, förmodar jag att ja-propos:n kommer att innehålla bifall till Utsk:s betänk, och Gr. Lagerbjelkes förslag nejpropos. Af sådan anledn. får jag anhålla, att votering måtte anställas om kontra-propos. och att afslag måtte blifva kontra-propos. i st. f. Gr.
Vanligen äro dock vid våra domstolar käromålen så beskaffade, att rätten icke kan komma till något resultat, förrän den fått höra hvad svaranden har att andraga, och den måste derföre för svarandens hörande uppskjuta saken. Så får man i Häradsrätternas protok. ofta läsa, att käranden begärt, det svaranden måtte inkallas, och att rätten derefter resolverat, att svaranden vid äfventyr af visst vite skall inställa sig vid nästa ting. Frågan är nu, om man eger ålägga käranden att kommunicera svaranden detta beslut. Allmän praxis har varit och är ännu inom Svea Hofrätt den, att käranden förelägges underrätta svaranden om uppskofsbeslutet, och denna praxis torde vara den rätta, ty det finnes ej något lagstadgande, som ger vid handen, att en svarande, som blifvit en gång stämd och således fått veta påfölj - Den 7 Mars e. m. 169 den af ett uteblifvande, skall vara skyldig att af egen drift infinna sig vid domstolen för att höra efter, huruvida käranden kan förebringa tillräcklig bevisning. En föreg:de talare har visserligen framställt deri åsigt, att, om en domare tilläte sig ålägga käran en att delgifva vederparten ett uppskofsbeslut, detta vore en åtgärd af så graverande beskaffenhet, att han derföre borde ställas under åtal, men jag tager mig friheten att i detta fall hysa en alldeles motsatt åsigt, eller att en underlåtenhet att meddela en sådan föreskrift snarare borde vara föremål för åtal. Våra åsigter i denna fråga äro således fullkomligt olika. Jag vill emellertid icke ingå i någon vidlyftigare utredning af frågan, utan inskränker mig till att förklara, att enligt min öfvertygelse är den af Gr. Sparre framställda åsigt, hvilken öfverensstämmer med deri af Lag-Komm. och Lag-Beredn. uttalade, den rätta. Deremot tror jag, att den nu föredragna 3 §:ns redaktion icke är fullt tillfredsställande. Utbytet af orden »efter ty som sanning deri utletas kan» mot »på det skäl käranden företer» torde icke vara lämpligt.
Gårdstomt finnes för närvarande bebyggd med åtskillige Boningshus, Stall och Vagnshus m. m. för hvilka Riddarhus-Csssan njuter en årlig hyra af i3oo Rdr B:co; men i följd af Tomtens jemte byggnadernes derå upplåtande till det nu föreslagna ändamålet, Cassans ofvannämnde inkomst komme att försvinna; alltså och då Riddarhus-Fonden, tillkommen genom Ridderskapets och Adelns enskilda tillskott, icke kan, i anseende lill derå anvista bestämda årliga utgifter, vidkännas någon uppoffring, har Utskottet trott, såsom ersättning för berörde hyresbelopp, böra beräknas ett motsvarande Capital, hvilket, deruti jemväl inbegripen en måttlig löseskilling för Tomten, torde i ett för allt kunna fastställas till 25,ooo R:dr B:co. 41 ’ Beträffande slutligen Herr Hjertås, Gustaf, förslag, att Riddarhuset, sådant det Den 3 April. »79 nu befinnes, måtte inredas till Sessionsrum åt alla fyra RiksStånden, hvaremot ej mindre boningsrum för Riddarhus-Secreteraren än arbetsrum och arehiver för Ståndens Cancellier oell Utskotten kunde beredas genom nybyggda Flyglar utåt sjösidan; så har Utskottet, innan afgjordt blifvit, huruvida medel till de föreslagna och i alla händelser, derest det åsyftade föremålet skall kunna vinnas, oundgängliga lillbjrggnaderne komma att af Riksens Ständer beviljas, trott något yttrande rörande byggnad emes inredning hvarken vara lämpligt, eller kunna efter någon tillförlitlig grund af Utskottet meddelas. Hvilket dock allt till Högloft. Ridderskapets och Adelns vidare ompröfvande vördsamt öfverlemnas. Stockholm den i4 Mars 1829 På RiddarliusUtskottets vägnar Carl Mörner. TV. F. Dalman. Hörsam ste Memorial! Uti en till Riddarhus-Utskoltet den 21 1 denna månad ingifven Skrift, har Capitainen C. "W. Uggla, under åberopande af 2 §.
Så väl inom den Stats-Utsk:ts afdelning, som har sig ålagdt det förberedande arbetet med jernvägsanläggningarna, som inom Utsk:t, har jag varit af den åsigt, att en undersökning, sådan som Utsk:t nu föreslagit, bör ega rum, derföre att det eljest är omöjligt att samvetsgrannt pröfva de motioner, som blifvit till Utsk:t remitterade, rörande anläggande af jernvägar i den i fråga v:de rigtningen. Jag trodde att det var så mycket angelägnare att icke inom Utsk:t undertrycka dessa önskningar, då vi veta, att frågan om norra stambanans sträckning utgör ett ganska stort och svårt stridsämne. Lättast torde man derföre komma till lösning af frågan, i fall, när den en gång kommer till R. St:r, Stats-Utsk:t icke förtjenar den förebråelsen, att det icke sökt alla de upplysningar, som kunnat erhållas. Det hufvudsakliga skälet för Frih. Tersmeden att afstyrka förslaget, har varit att han icke trott undersökningarne kunna i rätt tid medhinnas. Enligt hvad jag har mig bekant, så komma dessa undersökningar att blifva fullbordade inom två till tre veckor, såvida icke svår väderlek eller andra ogynsamma omständigheter inträffa. Jag hemställer huruvida tre veckor äro en tidervmd att fästa sig vid. På dessa skäl och då mot Utsk:ts framställning i öfrigt inga andra anmärkningar blifvit gjorda än rörande tidsutdrägten, så vill jag icke längre uppehålla R. o. Ad:s tid, synnerligen som jag tror mig veta, att Betänk:t redan är af 3 Stånd bifallet. Gr. Liljencrants: Lika med en föreg:de talare, hyser jag visserligen den åsigten, att hvad resultat som den ifrågav:de un - Den 11 Februari e. m. 371 dersökningen kan komma att medföra, huru lyckligt det än må blifva, lära väl, nu som alltid, lokala intressen, så vidt de förmå, söka att göra sig gällande. Men det kan väl icke utgöra skäl för mig, äfven om jag hade något intresse i saken, att motsätta mig en undersökning. Det vore att i denna stund spänna hågen något för högt.
IX. R. 61. XXVI. B. 196. A. 247. — vid Ulriksdal, om verkställd granskning af 1826 års redogörelse för. XLVII. B. 5o8. XLVIII. A. 2i3. LXI. E. 11 o. Inventarium, om upprättande af ett, öfver Kongl. Hofvets Silfver, Linne, Meubler, Husgeråd och öfrige inventarii-persedlar. Invisningar, om förslag till stadga angående. II. 257. VI. R. 152. XIX. B.' 113. XX. Å. x5o. XXIV. U. 168. XXXVI. 32. LI. B. 91. LIV. A. 142. LVIII. E. 57. — Se Assignationer. Jord, angående lika beskattning af all. Se Beskattning. Jords afsöndrande, angående Ilerr v. Qvantens anledning till anmärkning vid behandlingen af frågan derom. XIX. B. 175. XXXIII. A. 179. JordbruksContor, om inrättande af ett. X. B. 257. Jordgraf, om straffet för stöld utur täckt. XXXII. LIV. A. 159. Jordklyfning, angående en obegränsad. III. 402. VI. R. 394. XVIII. B. 397. XIX. Jordransakningar, om en lag lill förebyg - / 271 gande af Tjenstemäns egenmägtiga förfarande dervid. XXXII. B. 326. XXXV. A. 25i. XXXIX. E. 225. Jordägare i vissa Städer. Se HusTomtoch Jordägare. — angående förmånsrätt för, i liemmansbrukares lösa egendom. Se Förmånsrätt. Judarne, angående. VI. JungfruStiftet. Se Wadstena Adeliga Jungfrustift. Juringius, Assessor, angående belöning åt, för dess Trampinrättning. VIII. R. 21. XXXI. B. 66. XXXII. A. 219.
Af den io December, angående Remiss:. Till StatsUtskottet af Eric Svenssons från Bohus Lån Memprialer, det ena angående Allmänna Magazms - Inrättningen , och det andra rörande anvandandet af de på Riks • Statens p:de Hufvud Titel anslagneMedel; till Banco Utskottet.- 1:0, af Ok f Gudmundsson Bagges Memorial, rörande Discont - Assignationers och Obligationers användande vid omsättningar och inbetalningar af DiscontLån; samt till Lag. - Utskottet af J. M Wessiogs Memorial, angående dels allijiant deltagande i Tingshus - och Prestegårds-byggnad, samt Säteriers skyldighet att deltaga i Vådelds släckande, dels och straffets skärpande lör Tjufvar; och 2:o Anders Danielssons Memo?_ rial], angående de af Konungens Beiallningshah*. yande utfärdade Vites - förbud. Lades till Handlingarne, Justerades följande: Utdrag af ProtocoUet, hållit hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den iy December 1817*. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls SiatsUtskottets den 13 December på bordet lagd® Den 15 December. 347 Memorial, af föregående dag, rörande Krono LJppbördens verkställande. Ut supra. S. D. Remitterades till Danea - Utskottet.- Tvänne Dictamina af Herr Steuch, Johan Henric, och af Herr Herr Heykenskjöld, Detlof, angående en högre Belånings-rätt i Banquen på Bruks - Effecter, Allmännq Besvärs• oph QecanomieUtskottet. Ett Memorial af Herr Svedenhjelm , Hans Leonhard, pm någre Medel till förekommande af allt för höga Spannmåls - pris och till befordrande af Spannmåls-productionen.
Härtill komma ytterligare de kontroller ä tillämpningen af Landtmäteritaxan, som finnas påbjudna, och angående hvilka Utskottet får tillfälle yttra sig dä, längre fram i detta Betänkande, till granskning företagas de af motionären framställda yrkanden på berörda taxas omarbetande och på skärpta kontroller öfver de arfvodesräkningar, hvilka med stöd af berörda taxa upprättas. En tillökning uti de genom här omförmäide lagrum bestämda kontroller skulle emellertid otvifvelaktig! medföra gagn. Mera tvifvelaktigt torde vara pä hvad sätt berörde tillökade kontroll skulle, utan allt för kännbar kostnad för Statsverket, kunna åstadkommas. Utan att Utskottet derföre redan nu ingär i undersökning, huruvida egodelningsrätterna kunde behöfva i större eller mindre män omorganiseras, eller om de borde bibehållas i sin nuvarande form, till hvilken fråga Utskottet här längre fram, i sammanhang med de frågor hvilka röra Skiftes-stadgan, återkommer; så förete likväl dessa nu väckta förslag till förän råd tjenstgöring för Förste Landtmätarne för det närvarande, ur synpunkten af den kostnad desamma skulle medföra, svårigheter, till hvilkas besegrande föga utsigt lärer förefinnas. Beskaffenheten af den kontroll, hvilken Landtmäteri-direktören borde utöfva ä öfrige Landtmätarne inom länet, och den stora ansvarighet, som Herr Grefve Anckarsvärd föreslagit skola Landtmäteri-direktören åligga för de arbeten denne sålunda kontrollerade, häntvda ofelbart derpå, att till dessa embetsbefattningar andra ej borde ifrågakomma än de, så väl i anseende till förmåga som till moraliska egenskaper, mest framstående inom Landtmäteri-staten. Den trägna verksamhet, som förslaget anvisar åt Landtmäteri-direktören, fordrar ock att platsens innehafvare må befinna sig i sin kraftfullaste ålder, i följd hvaraf denna tjenst ej kan af äldre Landtmätare eftersträfvas, för vinnande af en lugnare verksamhet än den, ät hvilken Landtmätaren vanligen får egna sig. Vid sådant förhållande lärer den föreslagna lönen, 3,500 R:dr, komma att befinnas allt för otillräcklig, helst ej blott 4 Sammans.
»Nå, det var då rätt, att du inte tänkte på pengar», sade Selma trohjertadt. Richard skrattade. »Det tycker jag med, men icke förty, är jag temligen skeptisk gent emot den så kallade kärleken.» Han lade en förvrängd ton på ordet, som gjorde det till en karrikatyr. »Du!? Som sjelf ...» Selma såg förskräckt ut. »Ja. Jag är kär, ja», sade han torrt, »men det har jag varit förr, och det har gått öfver.» »Ja, men du har väl inte varit det som nu?» »Hå, jo. Endast naivare än nu; men också motspänstigare än nu; jag uppreste mig emot det, och ändå ...» Hon låg och betraktade honom med stort intresse, man kunde nästan säga deltagande, men då han tystnade gjorde hon ingen fråga. »Jag var kär i dig», sade han tvärt, utan att se på henne. »Åh, så du pratar!» utbrast hon förargad; hon hade synnerligen väntat sig någonting helt annat. »Ja ja, seså, tag det nu inte som någon kärleksförklaring», sade han vresigt, »det är ju öfver för länge se’n, och man kan väl tala om det i allsköns lugn. Kan man inte det?» »Jo bevars.» »Visste du det inte?» »Hur skulle jag det!» »Nej, – jag tänkte bara ...» Han tvärstannade, och först efter en stund fortfor han, i uttryckslös saccaderad ton. »Det var om påsken. När jag kom hem från Lund. Du vet? Vi hade inte träffats sedan om sommaren. Du kom till oss först efter jul. Jag tyckte du var så förändrad.» »Jag var ful som stryk.» »Det var du. Jag begriper inte sjelf hur det kom sig. Jo – det begriper jag. Men det är ofattligt att det kunde räcka så länge. På sommaren, hela tiden jag var hemma ... Jag var förargad sjelf för det.» »Det fick jag tro på.» »Hum. Tror du inte att jag till och med på den tiden var skeptisk? – fast jag inte var mer än tjuguett år.» »Jo, det tror jag alldeles.» »Men det halp inte. Ser du, romantiken hänger i en.
E n lämplig afgift erlades för att bestrida lärarinnans lön, lokal, materialier till arbetet o. s. v. Blefve det nu en verkligt ordnad arbetskurs, skulle den kunna göra m y c k e t godt o c h bespara många b e k y m m e r för den, s o m måste spara i tysthet för att kunna visa sig med heder uti världen, s o m det heter. Ej behöfver den tanken uppstå, att jag tager arbetet från andra — skulle den satsen hyllas, då skulle intet framåtskridande, intet nytt verksamhetsfält gifvas. Om nu mina ord vunnit genklang i något öra, så skulle det vara en glädje o m den eller de, som reflektera på detta förslag, ville i Idun utveckla sina åsikter, så att det inom en ej allt för aflägsen framtid öppnades en väg för arbete äfven i denna genre för den bildade kvinnan, som vill o c h behöfver lefva af sina händers arbete. På detta verksamhetsfält kunna väl männen ej gärna säga, att vi taga brödet ur munnen på dem? — e — Till Iduns » frågvisa » läsarinnor! Mot Iduns dumma frågor Ju Snorre skrifvit har. Men ej det hjälpt, ty » plågor » Af alla slag finns kvar. Om er det roar höra En bit af detta slag, Jag vill ett urval göra, Och här min profbit tag. » Hur få bort stora fläckar På ljust och präktigt skinn? När klippas hagtornshäckar? Hur saltas gurkor in? Hur botas » aftonhicka »? Hur bli från handsvelt bra? — » En » oerfaren flicka » På detta svar vill ha '. ' » Hvar skall jag kunna köpa En » äktenskapsfiol? » Hur skall man talgljus stöpa? Hur sy en underkjol? — » Om det jag finge veta, Samt bot mot vårtor se ' n — Så tacksam blefve » Greta » Och » Thyra », hennes vän. Ja, som Ni ser, här finnes Ju mycket godt och smått, Men mer ej nu jag minnes, Ty nu Ni nog förstått, Att halten ej blir värre Af Iduns spalter ju, Om frågorna bli färre Och klokare än nu. Omen. UP notisboken. Kronprinsessan reser åter till södern. Kronprinsparet anlände till Stockholm från Skåne som i går torsdag.
Jag har begärt ordet och anhåller vördsamt att fä väcka en motion om läneanslag af allmänna medel till förmän för den s. k. 11 iIIska skolan ä Barnängen, för beredandet, genom denna skolas vidmakthållande och uppmuntran, af ett allmännare införande af den nyare unden isuingsmclhoden eller s. k. ämuesläsning. I fä länder har frågan om en reform i skolväsendet blif vit med mera allvar behandlad än här i Sverige. Om man granskar hvad som blifvit y ll ra cl t om det närvarande skolsystemet och det s. k. nya skolsystemet, skall man deraf finna, att en öfvergång i åsigterue pä de sednare 15 åren ägt rum, det sednare systemet lill fördel. Man må jemföra skolcomiteers och skolrevisioners berättelser, rör:de allmänna undervisningen i riket, af åren 1827 och 1843. Sedan llere utmärkte lärde och tänkare likasom en större del af den upplystare allmänheten förenat sig i frågan om en reforms behöflighet, förklarade sig llere ledamöter af 1843 års skolrevision för densamma, och flere af det gamla systemets ulmärktaste försvarare öfvergingo efter hand till del nya, hvilket vunnit ilen framgång i allmänna tänkesättet, att sista skolrevisionen i uud. tillstyrkt, allder lärare jem te ephorus förkarade sig för den nya skolmelhoden, Regeringen matte tillåta dess införande. För alt utröna verkan af det nya systemet, stiftades redan år 1830 en offentlig experinienlalskola i Stockholm, den s. k. nya elementarskolan, och denna skola har äfven vid innevar. riksdag blifvit af K. M. gyusamt förordad. Men man må derföre icke tro, att frågan om det nya skolsystemets lämplighet och antagande öfver hela riket är bestämd och afgjord.
Det är alls ingen obetydlig bokliög, som 10- till 14-hingarna.sål~inda lrunna läsa igenom på en månads tid. Men om d a dessa böcker, som vandra till barnens julklappshögar, veta de äldre ofta ingenting annat än att de äro utkomna till julen. Nu vill man ju icke @ rna släppa lit sina barn i s. k. dåligt sällskap, nar det gäller umgänge med människor - man vill om möjligt skydda (lem för dåligt inflytande. Men när det gäller fantasiens värld, då är man ej så noga; dar låter. man barnen vistas i godt eller dkligt sällskap, allt efter som det faller sig, utan att inan besinnar, liarii mottaglig och känslig för intryck barnafantasien är. Det var tanken p&amp; detta brokiga.vimnie1 af barnböclcer, som obehindradt får hålla sitt intåg bland den uppväxande ungdomen, som kom några af Fredrika-Bremer-Förbundets medlemmar att redan under Förbundets första arbetsår gripa sig an med att lasa och kritisera barnbokslitteraturen. &amp; Ian uppmanade goda vanner och bekanta att hjälpa till med arbetet, och sk vaiiclracle barnböckerna ut i vida kretsar för att kritiseras. Man kom därph tiUsaninimis och jänlförde de skriftligt afgifna bokomdömena. Men man fann emellertid snart, att skulle arbetets resultat hafva något bestående värde, så borde ett mindre antal person.er bilda en komitb, hvars mål skulle vara att granska barnoch ungdomslitteraturen. Maii trodde sig på detta satt vinna större enhet och reda i arbetet. På saniina gång var man öfi~ertygad om, att en sådan komité skulle komma att arbeta tinder en. starkare ansvarslräiisla, än livad som kunde vara förhållandet om ansvaret. var fördeladt p&amp; många, S&amp; bildades redan 1.886 ~~edriI~a-Brem~-Fo~~7~t~~~ciets Bo7c7conzit6, soni sedan oafbr~itet arbetat i syfte att kwuia gifva råd och upplysningar vid inköp af barnoch ungdoinslitteratur.