Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Af sådane anledningar funne sig Motionairen uppmanad att föreslå, det Kongl. Förordningen den 19 Aug. 2762 måtte, genom en lagförklaring, sålunda rättas, att testamentsrätten för Städernes innevånare och Presteständet bestämmes i likhet med hvad ejler Landsrätt finnes i 4 :de §. 17 Cap. ÄrfdaJialken förordnadt; samt att derjemte, i händelse af detta förslags ogillande, hemställa, om icke åtminstone testamentsrätten för makar, som lyda under stadsrätt, bör utsträckas så vida, att de, fast än barn lefva, ma ega, att, genom inbördes testamente, till hvarannan disponera all deras gemensamma egendom; i afseende hvarå Motionairen väl ansåge det förtjena begrundande, om icke enka, som träder i nytt gifte, må förklaras förlustig den henne sålunda gifna förvaltningsfriheten öfver mannens giftorätt, den der i dylikt fall borde emellan barnen såsom arf skiftas; men då ett sådant stadgande, i afseende på landsrätt, Lag-Utskottets Betänkande N'.o t/q. 13 kunnat utan menlig påföljd umbäras, syntes det ej eller efter stadsrätt vara af nöden. Utskottet, som tagit detta i öfvervägande, liar inhemtat, huruledes, sedan stiftarne af 1734 års Lag, i stället att till enhet bringa de (ill anda och ursprung skiljaktiga grundsattser för testamentsrätt, som förut egde rum, utur de serskilda Lagstiftningarne för Land och Stad upptagit och i det närmaste bibehållit de olika föreskrifter, sorn ditintills varit gällande, olägenheterna af denna skilnad och orättvisan deraf, att den ene medborgaren, efter Landsrätt, egde bortgifva och testamentera all aflinge-jord samt ärfda eller förvärfda lösören till skyld eller oskyld, men den andre deremot, efter Stadsrätt, icke mer, än dels hvar sjette peuning och dels hälften af ärfdt eller förvärfdt, rörligt eller orörligt, efter hand blifvit allt mer och mer synlige och känbare.
Ständer ankomme att med afpassade tyngder och bevillningar belägga den större tillverkningen, allt efter som den , genom tidernas skick, kunde befinnas mer eller mindre lönande, i jemförelse med andra .Näringar; och att den lilla egentliga Husbehofs-bränningen borde vara fri från all afgift; 1 1:0 Herr Eiskoppen Friherre Doctör Mörner, att, efter hans tanka, Bränvins-distillering med sex kannors Panna ingen årstid borde vara förbuden, samt att Ofver-Ståtlrållaren och Uandshöfdingarne icke borde förpligtas , att, i frågor om inskränkning af antalet på Bränvins-minuterings-ställen, höra Städernas .Magistrater, i hvilken sistnämnde omständighet Herr Biskoppen Doctor Faxe så mycket häldre instämde , som i vissa Städer kunde hända att Magistratens ^Ledamöter i denna fråga möjligen voro jäfvige; och hafva Herr Professoren Forssell m. fl. härmed sig förenat; 12:0 Herr Prosten Thyselius, att Pannerymden, mot de af« gifter som af Bevillnings Utskottet kommo att föreslås och efter afverkningen borde, bättre än. hittills, lämpas, måtte åtmindstone inom det maximum , som möjligen kunde varda stadgadt, blifva för hvarje Hemmansägare fri, tiden för Bränvins-bränningen oinskränkt, alf Bevillning upphöra, om bränningen någon gång instäldes, sådana Pannor som spilla säd, ved och dags ver - Ben 14 Juli. ISSI1 verken, icke, tvärtemot all Statt hushållning, uppmuntras och an mindre g^norn en tvångslag föreskrifva?, att det således måtte bero af en hvar, att i en eller flera Pannor begagna den Pannerymd som vore tillåten, men Staten kännas skyldig, att 1 fall inom 5 år föreskfifterne förändrades, ersätta den enskilta Medborgaren de kostnader honom derigenom tillskyndades, och sluteligen att utländskt
Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. helgfri Aktiebolag, 8:de årg. Utgifningstid: hvarje Tryckeri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) 7 0 öre p r n o n p. - r n d. Ull ner. Du är vårt värn och fäste, så s v a g du ä r: Î895 H v a r ädel bragd, som glänst öfver S v e r i g e s bygder, Fick både rot och näring ur dina dygder. Frith. F r u U. W. H. Beijers i Helsingfors förlag. äfven måste anses hafva bland de främsta medverkat. Sedan föreningens stiftelse kvarstår h o n s o m dess sekreterare. Två fjärilar jaga hvarandra ^Mvå- fjärilar jaga hvarandra i kvällsolens flammande glöd — den ena här kärlekens färger — den andra dina o, död. ' jDcn på ena den i lyser flykten i purpur — jag andra har vet klädl sorgens djupaste ' jDc jaga hvarann Iland de llommor ömsom och vid ömsom jPå så lustigt, de blommornas kalkar hvila så ut på vaggande öfver mörknande de flämtande vingarne 3 gyllene kvällsolens de svinna — jag men i stjärnorna djupblåa — vingar och Ilad himlens de hvart svart. vid fly; snudda sky. de kämpa, strå — vatten gå. floden ser tändas skymningen Kvinnorna och kvinnofrågorna på skolmötet. » Läxläsningen blefve ofta bedrifven på ett så- dant sätt, att den skadade undervisningen i stället för att befordra densamma. För närvarande vore det hemmet, s o m hade att tillse att läxläsningen drefves rätt, något h vartill tal. knappast ansåge hemmet ägnadt. H o n ville att hemmen skulle genom handling sätta barnen i tillfälle att uppöfva sin iakttagelseförmåga och att i praktiken se exempel på hvad de i skolan läst. Läxläsningen b ö r i skolan af barnet digt utföras, dock under lärarens tillsyn.
Hon ryste, när hon tänkte på den förfärliga föraktfulla ton, med hvilken hennes bröder och andra herrbekanta talade om just de unga flickor, som de sjelfva helst roade sig med. Nej — så skulle han aldrig höra talas om henne; det lofvade hon sig sjelf heligt. Men hvarför, hvarför skulle det existera sådana förfärliga missförhållanden? — Hvar låg felet? Hvarför föraktas i » verlden » de, som kanske i hemmen högt aktas, och hvarför uppmuntras och hyllas öppet de, som efteråt föraktas och ofta dömas allt för hårdt; nog är det svårt att ej blifva förvillad utaf dessa motsägelser. Dömas och föraktas af honom, som hon tror det vara sin lifsuppgift att behaga, af honom, som så sällan dömes af henne! Ella hörde plötsligt så klart hans stämma å som hon hört den qvällen före hennes afresa, då hon troddes vara djupt upptagen af I P \ I U I 1 M U IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. de andra damernas småprat. — Herrarne diskuterade » qvinnofrågan ». Qvinnans likställighet med oss! » hörde hon honom utropa. — » Jag kommer aldrig att medgifva, att qvinnorna äro andligt likstälda med oss. De äro menniskor, det äro de, men de stå oändligt lägre än v i. » O hur förtviflad blef hon ej! Var det verkligen sår Voro de verkligen underordnade varelser? — O nej! Det var ju förnuftsvidrigt. O hur tacksam var hon ej nu, att försynen ej bönhört henne, att hon ej var hans, ty hon skulle ej ha kunnat omvända honom. Hvad hade hon, som bevisade, att hon var andligt likstäld med honom. Hon, som hade sofvit bort sin tid, under det att hennes och hennes medsystrars menniskovärde allt mer drogs ned och föraktades. Hvad hade hon gjort? — Hur hade hennes öron kunnat vänja sig vid dessa förfärliga dissonnanser? Hvad hade hon giort för att förädla sin själ — för att bevisa, att hon hade någon? Intet, intet!
Att öfrige Utländske producter, Co loriialvaror, råämnen, samt sådant, sorn vanan och bruket gjort till'”behof> må med lägsta tull beläggas. 3:0. Att tullen å utländska varor måbefäknas på sätt Utskottet föreslagit; samt 4:0. Att som han delsförändringar kunna uppstå, de der fordra jemkning och förändring i tullumgälderne, till Kongl. Maitt må öfverlemna!, att i sådane fall, emellan Riksdagarne derom förordna. Jemte anhållan om återremiss på Betänkandet, begär jag, att. dessa anmärkningar må Remissen åtlölja. Det Betänkande och förslag, hvarmed Höglofl BevillningsUtskottet inkommit rörande förändrade grunder i afseende på Tullafgifternes beräknande, har gifvit mig anledning till några anmärkningar dem jag utbeder mig, Dea jS Juni i f.m. 399 att få vördsamt underställa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppiysta bedömande. Frågor angående Tullafgifternes höjande eller nedsättande stå i ett nära sammanhang med rikets allmänna economiska författningar, hvilka, såsom erfarenheten visar, ofta tarfva förändringar,beroende af serskildte omständigheter och oförutsedda händelser; och sorn Rikets interesse för öfrigt ej sällan fordrar, att afgifterne på både utgående och inkommande varor, vid underhandlingar med Utrikes magter, lämpas efter de förhållanden, som der vid kunna äga rum; så hafva af desse consi derationsr Rikets Ständ r vid flere framfarne Riksdagar efter Regementsförändringen, funnit nödigt, att, under visse förbehåll, låta regleringen af det ena och andra få bero af Kongl. Maj:ts Egen Nådiga pröfning.
S. D. Sedan Prcstc-Standct af 2me särskildta ifran Riksens Högloft. Ständers Stats-Utffott, den 5 dennes afgifne och nu upplasta Memorial, inhaatat; att « Ständ stannat emot 2, i fragan om indragning ej mindre af de 8,062 R:d. , hwilka igenom Kongl. Bref, wet af den 4 Febr. 1309, blifwit He-mes Kongl. Höghet Prinsesian30?b!Ipe ftllagdc fason! ersättning för förlorade inkomster ifrän Stiftet Quedlinburg, an af he Lönc-Förmaner, som utöfwcr Hennes Maj:t EnkeDrottningens Stats-Summa, warit pa Extra Stat an, siagne Hennes Maj ts Hfwcrste Marskalk och Ofwer-Kammarherre, beflöt Preste-Stäntet, att desta frägor ffull^ pa satt Regerings Formens 69 omsörmäler, af det förstärkta Slats-Utstottet, med Riksens Ständers rätt afgöraS. lllc supra. S. D. Sedan Prcsic-Ständet af nu uppläst Memorial inhämtat, att Riksens Högloft. Stander, genom det i stadgad ordning förstärkta Stats-Utffottcts Pluralitet af-jott, att förordnandet af en särskild Committé till graafl" 664 Den 17 Ztpril. granskning öfwer Förrvaltningen af akka Rikets medel sedan 1800 Hrs Riksdag, mö ät Kongl. Maj:t i undcrdönighet uppdragas; beflöt Prcste-Stöndet, att södant ma hos Kongl. Maj:ts anmälas, med öfwcrlämnandc till Kongl. Maj:ts Nödiga godtfinnande att för desia Commilterade löta utfärda nödig Znstruction. vt supra. S. DEfter upplöjande af Malkoff. Borgarc-Stöndeks Protocolls Utdrag den 2 dennes, af innehöll, det wälbeniälte
Förjagad från Lifland 1656 af de plötsligt inbrytande Ryssarne, som sköflade och brände hans gods, och sedan han vid öfverfarten på Ålands-haf genom skeppsbrott förlorat allt, utom sitt och de sinas lif, erhöll han af K. Carl Gustaf understöd, och 1658 befattningen att vara Lands-domare eller Lagman i det då nyss till Sverige afträdda Trondhiems Län. Man insatte honom derefter i Reductions-Collegium; men detta ledamotskap undanbad han sig, sedan han en liten tid pröfvat betänkligheten och förhatligheten af en syssla, som dessutom efter Carl Gustafs frånfälle ej fick bedrifvas med något allvar. Angenämare blef honom den i enlighet med hans önskan uppdragna förrättning, att, på grunden af den tillförlitligare mätare för mått, mål och vigt, som han utfunnit, närmare bestämma och berigtiga de i riket antagna55. Tillika mottog han (år 1661), – hvad han i Christinas tid hade vägrat, – att i Krigs-Collegium inträda såsom Krigs-råd. Icke långt derefter instiftades Antiqvitets-Collegium, på Riks-Cancelleren M. De la Gardies tillstyrkan. Hvem var sjelfskrifven till dess Ordförande och Styresman, om icke Stjernhjelm? Han blef dertill utnämnd 1667, med ett särskildt arfvode och dessutom ett årligt tillskott af 300 Daler Silfvermynt, att förena med lönen af sitt bibehållna Krigsråds-ämbete. Det var såsom innehafvare af denna dubbla befattning, som han i Stockholm, i ett vid Brunkeberg beläget hus, den 22 April 1672 afled; sjuttiofyra år gammal. Man ser här en prof-charta på ämbetsmanna-värf, som temligen motsvarar den på hans litterära och auctorliga förehafvanden. Mera ändamålsenligt för Sveriges Litteratur, och särdeles för Sveriges Vitterhet, hade visserligen de Makthafvande kunnat, för det mesta, använda så sällsynta förmögenheter. Men det var en skön öfverdrift i den tidens förtroende för snille, lärdom, vetenskap.
Små och stora, skulle inmuras, anser Utskottet vara emot ägares fria disposition af sin egendom, i allmänhet, och mindre förmögne hemmansägares fördel i synnerhet, så stridande, att det tillskärskådande icke kan uptagas. 7:0 Vid 6 momentet tillstyrkes den förändring, att Pannerymden och afgiflen må bestämmas, efter det af föregående årets PröfningsComité fastställda värde, hörandes derförs denna Comités Handlingar alltid vid mantalsskrifningen vara att tillgå. Skälet härtill är klart. Om någon af en falsk beräkning vill, för att ernå en större BränvinstillverkningsrättJghet, uppsätta sin egendom vid bevillningstaxeringen till ett större värde än han verkligen äger, skulle detta, om Författningarne derefter lämpades, kunna af PröfningsComitén ändras och missbruket förekommas. Dess ultimata åtgärd synes således vara rätta bestämningsgrunden. 8:0 Da uti 11 momentet, efter en viss fastställd tariff, sedan upmätningen är verkställd, afdragning tillätes för kokrummet till 2 å 5 kannor, hvilka icke få ingå uti afgiftens beräkning, måtte meningen vara, att denna afdragning sker, innan afgiftens storlek bestämmes, och ej efteråt. Flerestädes skall hafva handt, att genom ett motsatt förhållande den skattskyldige kommit att beläggas med större progressiv afgift, än hvartill han är förbunden. Till exempel en panna! uppmätes, sorn innehåller 57 kannor, derefter taxeras ägaren till 8 sk. afgift per kanna. Sedan afdragas 2 kannor, då han erlägger skatten £38 Besv. och Ekon. Vtsk. Betankanden. efter samma belopp för 55 kannor utom Ben progressiva förhöjningen af 50 procent då denna äger rum. Hade afdragningen skett före taxeringen, hade hans betalningsskyldighet endast blifvit efter 6 proc. per kanna och så vidare i tilltagande qvantiteter. Detta synes böra i författningen bokstafligen förtydligas, så att ingen tvetydighet vid dess rätta tillämpning kan äga rum.
• nordvestra, rigtning af 87: lä. norra, dito 44. östra, dito 87: 9. Jonasson, Sergeant, pension åt 153: 23. Justitie-ombudsman, aflöning för 152. K. Kampff, Bataljonsläkare, pension åt 155: 20. Kanal-anläggmngar, statsbidrag till 141. Kanshbetjemng, tillökning i Stats-Utskottets 2. , » i Riks-Ståndens 4. i utbetalning af aflöning till Ståndens och Utskottens . I , ytterligare tillökning af Stats-Utskottets 12. Kasernbyggnad för Svea Artilleri-regemente 66: 38. Katrineholm—Norrköping, jernväg mellan 87: 10. Kavallerislyrka, arméens, tillökning i 196. i Memorial i anledning af skiljaktiga beslut rörande N:o 196 213. hellborg, Rektor, ersättning åt 155: 40 Kindström, d:o , d:o 153: 40. Kjölströms enka, pension åt 153: 90. Klintens bana, försäljning till skatte af . 53. 8 Utlåtandets Mummel och Moment. Klockarepensionerna inom Lunds stift och Hallands län 195: Kocks enka, pension åt 153: 93. Kokhus för Andra Lifgardet 66: 4u. Kommers-kollegii fonder, revisionsberättelse angående 19. Komministrars och Kapellpredikanters aflöningshemmau, befrielse från ränta och kronotionde 93. löneförhöjning åt 139: 8. Kongl. Maj:ts Hofhållning, fyllnadsanslag till 65. Kreditiv till försvarsverkets fullständigare ordnande 239. Kreditiv&ummor, de i 63 § Regeringsformen föreskrift)» 199. Krigs-kollegii ombildning till en Arméförvaltning 188. Memorial i anledning af skiljaktiga beslut rörande N:o 188 219. Kronans egendomar, föränd rad t utarrendermgssätt för 105. — hus, användande af 104.
'Om tjugu bönder icke kunna öfvermanna en ryttare, och fjorton en knekt, så förtjena de intet bättre än att blifva plågade och förtryckta af både ryttare och knektar', och så reste sig hans furstliga nåde och såg så vred ut i ögonen, att våra hjertan bäfvade i oss, och han höjde sin knutna hand högt opp i vädret och skakade den, och så sade han: 'Jag vet ingen annan råd, än skaffer eder rätt med eder egen hand. J ären väl så många, att ni må kunna slå dem ifrån eder, om ej med annat, så med klubbor och gärdsgårdsstörar.'" Rörelsen bland bönderna blef nu lifligare, alla händer omfattade knifvarne, häftiga utrop foro från mångas läppar; men åter stannade alla stilla för att höra mera. "Jag vågade nu ödmjukt förklara", fortsatte Bengt, när sorlet tystnat, "hurusom jag redan i många år hade sjungit den visan, att vi skulle taga våra egna näfvar till hjelp, men att landets män icke rätt på alfvare vågat sig derpå, utan bara här och der i små hopar, eftersom herr Klas vore insatt i sina höga embeten af konungen, och handlade i hans namn." "Men då blef hertigen ännu argare och slog näfven i bordet och sade: 'Denne landsförderfvarn och hunden, Klas Fleming, honom behöfven J ej lyda mer än min gamla sko. Är det icke denne blodsugaren som förstör vår konungs och herres land, och förleder folket till uppror emot sin rätta öfverhet, och håller sina knektar i landet för att befrämja sina förrädiska afsigter. Försvaren eder sjelfve, emot denne stråtröfvaren och hans anhang, och varen trogne eder konung och mig, eder anborne furste. Blott J stån på eder till lands, skall jag väl sörja för att hålla sjön ren. Sägen edra bröder, att de stå manneligen på sig och icke låta kufva sig af Flemingen och hans kreatur.' Derpå tordes vi intet annat än gå vår väg, ty han såg mäkta grym ut. Och så sökte vi oss hem, under många faror och vedermödor."
Län uträkning å medium af boställsvärdena, samt den derå till 4 proc. uppgående afkaslningen, saknats, och derföre måst i Stats-Contoret uppgöras; att, för åtskilliga fögderier, hemmansräntorna dels alldeles icke blifvit uppgifna, utan måst eftersökas i Jordeböckerna, dels upptagits utan markegångsförvandling, hvadan dessa räntor, i stället för en sådan förvandling, och för att komma till ett sannolikt resultat, blifvit uppförde till sex gånger kronovärdet, härifrån lik väl undantagne sjelfva prestgårdarne, hvilka i allmänhet icke hade räntor sig åsatte; att värdet af kronotionde spanmålen i allmänhet icke blifvit uträknadt i de från Länen inkomna uppgifter, utan sådan uträkning jemväl måst i StatsContoret verkställas, samt att denna kronotionde upptagits under den allmänna benämningen spanmål, ehuru i några Län, bestående af tre till fyra olika sädesslag, hvarå värdet vore uppfördt efter för hvartdera sädesslaget i markegångstaxorna utsatta pris; men sedan arbetet omsider hunnit fullbordas, öfverlemnade Kammar-Collegium och Stats-Contoret underdånigst, ej allenast omförmälde uppgifter från Länen, utan ock de, på grund deraf, lör hvarje Stift upprättade sammandrag, tillika med det för hela Riket uppgjorda General-sammandraget, i hvilket sistnämnde äfven Gymnasiioch Skol-Staternas inkomster voro summamariskt upptagna, enligt de specifika uppgifter derå, Stats-Contoret, under den 10 sisth September, afgifvit, i underdånigst insändt förslag till Kongl. Majöls Nåd. Skrifvelse N.o 75. 3 Interims-Stater för Elementar-Läroverken, men hvaruti, äfvensom i de öfver Clereciets inkomster insända uppgifter, icke funnes upplaget, hvad Staten bidroge till Lärares aflöning vid pedagogierna, med undantag endast för Irenne Pedagoger.
H:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 11,329: 29. 10,549: 29. » dito af Bred&ngs-ån i Wäne härad, å 2,640 R:dr; dit0 2,640: — 3,066: 52. » utdikningen af Lenghems mader inom Kinds härad å 3,600 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 3 procents ränta 3,600: — 3,600: — inom Elfsborgs och Skaraborgs län: för utdikningen af mossar, belägna omkring ån Ätran inom Wartofta härad af Skaraborgs och Redvägs härad af Elfsborgs län, å 14,640 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 3 procents ränta 14,640: — 14,640: — inom Skaraborgs län: för sänkningen at sjön Östen inom Wadsbo härad, å 8.329 R:dr 50 öre; återbetalas j'emte kronoutskylderna 7,912: 55. 7,496: 8. » kanal-anläggning genom Kottholmsnåset vid Tidaån samt upprensning af Sågströmmen inom samma härad, å 6,189 R.-dr 75 öre; dito dito 5,168: 67. 4,834: 74. » ^änkningen af sjön Lången och upprensningen af rCräftån, inom meranämnda härad, å 11,550 R:dr; dito'dito 11,549: 38. 10,971: 87. till Löjtnanten C. J. IL. Ramsaij.
Men jag torde få vördsamt erindra, att då Rikets Ständer under de sednare Riksdagarne varit så billigt angelägna om, att Revisorerne skulle få granska så många Cassör som möjligt, blir det nödvändigt att lemna Revisorerne en sådan valrätt, emedan det, i anseende till den korrta tiden, blir omöjligt att noga granska allt. Jag tror detta äfven kunna blifva nyttigt i det afseende, att vederbörande då i alla fall äro osäkra, och måste följagtligen alltid hafva sina Cassör i ordning. Jag finnér alltså ingen betänklighet vid att bifalla Utskottets första Betänkande i denna del. En annan Talare, Herr Lefren, har uppläst en del af Utskottets senare Utlåtande och anmärkt, att han väl medgaf Revisionsrätten, men icke till andra delar, än dem, som bestå af Statsmedel. Jag hemställer till den värde Le45 H. 4* 5% DentaOclobcrf, m. damoten, om han icke vederlagt sig sjelf just genom det han uppläst ur Utlåtandet, hvarest det tydligen står att Revisorerne skola granska ”Cassans räkenskaper och förvaltning ”för de Fonderj som af Statsmedel bestå elller uppkommaSåledes finnes här redan tydligen sagdt, alt granskningen icke skall sträcka sig till Interessenternes egna tillskott. Herr Franc Sparrej Bengt Erland: Jag är i denna fråga af samma tanka, som Friherre af Nordin, att nemligen Revisionen af Armeens PensionsCassa är alldeles öfverflödig. Det är må hända ej tillständigt för mig såsom sjelf en af Cassans förvaltare, att lägga mig emot revision af densamma, men jag kan ej annat än instämma i det yttrande Herr Lefren afgifvit, att, då Cassan inom sig äger 2:ne naturer, emedan den är bildad dels af enskilta medel, dels af Statsmedel, någon revision af Rikets Ständers Revisorer ej bör förrättas, ehuru jag, lika med Friherre af Nordin, medgifver rättigheten att granska medel, hvilka kommit från StatsCassan. Såsom ombud hedrad med KrigsBefälets förtroende, kan jag ej annat än reservera mig emot en revisionsrätt af de enskildte medlen, hvilket vill säga detsamma som ingrepp i äganderätt.
Uti sitta perioden liar Utsk. önskat att Norrige skulle bidraga till convojcassan, förmodligen efter de Norrska fartygens lästetal, fast ej så enkelt uttryckt. Troligtvis går icke Norrmannen in på delta förhållande; haji skall säga: J håfven samma rätt som vi, tillvägabringeii J en mot eder folkmängd svarande så stor handel, som vi, eller en större om J kunnen, så komma vi i parile med hvarandra, Sorn StatsUtsk. föreslagit, skulle det nya embetsverket bestå af 4 ledamöter utom den Svenska och Norrska Statsministern: huru mångå af dessa skola vara Norrmän, och huru manga Svenskar? Skall detta antal rättas efter det bidrag Norrige till convojcassan lemnar, så är detta bidrag icke så stort det borde vara, och följaktligen skulle ej fullt en Norrman i verket inrymmas. Skall antalet bestämmas efter de båda Rikenas folkmängd, så har Sverige 3 millioner och Norrige i million menniskor. Proportionen är då sorn 3 tjll i ; följaktligen bör ej mer än en Norrman vara ledamot af det föreslagna verket. Nu linnes redan, enligt StatsUtskts egen uppgift, alt af fyra, en Norrman är ledamot af' Gonvojcommissarialet; således blir det nya verket i den delen lika med det nuvarande. Beträffande ordförandeskapet i det nya embetsverket, skulle det tillkomma både den Svenska Utrikes Statsministern och den Norrska Statsministern: jag tror ej att ett sådant alternerande med chefsbefattningen går an; ty jag fruktar alt nationen skall ej tycka om att Statsministern sitter i ett redogörande embetsverk som ordförande, och sedan med portföljen under armen föredrager inför Konungen; och för öfrigt tror jag att (vänne Statsministrar inom ett och samma verk skulle vara likasom tviinne stormaster på ett skepp, hvilket ej är lämpligt, — ärendena skola lida derpå. Bet rättaste torde vara att blott en ordför tinnes, sora af Konungen utnämnes, han må nu vara Svensk eller Norrman; och så torde äfven blifva förhållandet ifall det nya embetsverket skulle blifva inrättadt, hvadan detsamma äfven i detta hänseende blefve det gamla likt.