Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med stadgandena i reglementets 221 och 225 §§., hafva, på af Riksgäldsderuti föreskrifna sätt, de till Riksgälds-kontoret influtne medel och detta verks derleontorets lennjgenom bildade kontanta behållning, så vidt densamma icke erfordrats för verkställigfantaJ'd‘Ulheten af förestående utbetalningar, fortfarande gjorts fruktbärande och hållits allmänna rörelsen tillhanda; utgörande de för sådant ändamål under sistlidue är och innevarande års förra hälft beviljade lån — för hvilka räntan merendels varit bestämd till 5 procent och återbetalningstidön till en månad efter föregången uppsägning — jemte derunder verkställda återbetalningar af sådana låns kapitalbelopp, följande summor, nemligen: * , Utbetalda lån. Återbetalda lån. Under lista qvartalet af år 1861 1,884,000: — 855,600: — » 2:dra » » d:o 2,619,000: - 624,500: — » 3:dje » » d.o 1,521,500: — » 4:de » » d:o 3.931,000: - 1,963,100: — » 1 ista » » innevarande år 1,571,000: - 3,801,600: — » 2:dra » » d:o 3,185,000: — 1,946,400: — Summa 13,190,000: — 10,712,700: — Dessutom har genom de af Riksgälds-kontoret i medlet af sistlidne är inköpta 4j procents obligatio - ♦ — 75 — ner, tillhörande det under samina år inom riket upptagna statslån, förräntats ett efter dessa obligationers inköpspris beräknadt belopp af 277,500:
att enär grunden för all beskattning måste sökas i egendom eller inkomst, samt näringsidkare ej borde tvingas att drifva en rörelse, som icke lemnade erforderlig afkastning, vore utfordrande af skatt för en ödeslägenhet alltför orättvist, samt att vederbörande ouktoriteter, i saknad af positiv rättsgrund, måst bygga sina beslut i dylika frågor endast på rationel grund, såsom exempel hvarå kunde tjena följande otn ödesqvarnars befrielse från grundskatt meddeldta beslut, nemligen: Kongl. Brefvet den 20 November 1804, angående Ranglagärdes, och Kongl. Brefvet den 13 Juli 1808, rörande Fröseke Ekegårdens qvarn, Kongl. Brefvet den 16 Mars 1838, i fråga om Gummesta sågqvarn samt Kammar-Kollegii Utslag den 21 September 1847, angående en qvarn vid hemmanet Särslöf JV2 7 om 3/i6 mantal. På grund häraf har motionären, med hvilken sig förenat Riksdags-fullmäklige Nils Svensson och Ola Svensson från Blekinge län, framställt det förslag, att en Författning måtte utfärdas af innehåll: att mjöleller sågqvarn, hvilken egaren ej finner med sin fördel förenligt att fortfarande drifva, må, efter Ilärads-Rätts undersökning och sedan qvarnegaren visat vederbörligt intyg öfver qvarnens försättande i obrukbart skick, befrias från densamma åsatt grundränta och utur jordeboken uteslutas; hvarvid, i den händelse räntan varit anordnad, indelningshafvare!! beredes ersättning af Statsverket till motsvarande belopp efter årlig markegång, med tillägg af forsellön. Vid handläggning af förevarande ärende, hvarå vid (lere föregående Riksdagar Rikets Ständers uppmärksamhet varit fästad, har Stats-Utskottet inhemtat, att Kongl. 6 Stals-Vlskoltets Ullålande, M 149.
Af sära» anledning förestäs, att i stället för orden: presterne och rväl kände Borgare, sättes: rväl kände och i Sta» den eller pä dest ägor boende personer :c, samt att till följe deraf, ordenmen de öfriga Taxeringsttiännen stola wara bofaste, ute,lutas. -. Mom. I anledning af anmärkte förhällandet, fär Utskottet foresta, att näst efter orden: men i alla öfriga Städer hälften, mä tilläggas: hwartvid likwäl, i anseende till Fjerde och Femte Llasiernes Städer iakttages. att hwarannan gäng > eller g Bor. gare ärligen afgä, och att, hwad Sala Stad särskilt beträffar, det ena äret ombxtes ; Borgare och r Bergsmän» samt det andra ; Bergs män och L Borgare. 12. Mom. Denne projerkcrade ördförändring hemnaiirs lill antagande. j. 5. 2. Momi Ä ena sidan förmodar Utskottet akt ingen utan pä gik Den 22 September. 6/7 troendet att wara Taxerings, man; men männe man icke är skyldig att anföra laga förfall om det fordras. Det kunde annars hända att de fleste wille afsäga sig en sä besvärlig befattning. 6. Mom. Till förekommande af all irring borde här utmärkas det särskildta förhållande soni är med ben i 2. Moninämde Bewillnings - afgift, hwilken säsom af grundskatts egenskap äcfölje''jorden, utan afseende hwarest ägaren för sin perso» är taxerad. Momentet kunde derföre börjas med besia ord: Moment bestämmer, taxeras hwar och en rc. 7. Mom.
Mof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman. Stals-Secreteraren Skogman uppläste i Underdånighet till justering ett, jemnlikt Kongl. Maj:ts förut meddeldta Nådiga beslut, författadt Förslag till Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om rättighet för Sparbankerha i Riket att, emot Ränta, i Banco-Disconten insätta en del af deras fonder, för att, i mon af behofvet» Pih. (ill R. S. Prot. 1818 och 182g. I Sami. j 1 B dtid, /p-de Häftet. 3 34 Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o 16. kunna åter derifrån uttagas och disponeras, m. m. Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, berörda Förslag, sådant det vid Protocoilet finnes bilagdt, i Nåder gilla och befallte, att Dess Nådiga Proposition skulle, i enlighet dermed, tili Rikets Ständer öfverlemnas. Ex Protocollo S. G. Schjberg. N:o 16. KONGL. MALTS Nådiga Skrifvelse till Rikets' Ständer, angående fördelning af de j genom en med Kejserliga Ryska Regeringen af slutad Liqvidations-Convention influtna medel; Gifven Stockholms Slott den ig November 182,8. Alltsedan Freds-Tractaten i Fredricshamn emellan Sverige och Ryssland, hade utredningen och liqvidationen af de, i följd af Finlands afträdande, uppkomna ömsesidi - Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. 35 ga fordrings-anspråk utgjort föremål för långa underhandlingar emellan bägge Ländernas Regeringar. Trettonde Artikeln af Fredricshamnska Tractaten stadgade ömsesidig förbindelse för Svenska och Ryska Regeringarna, att betala, allt hvad. de kunde vara skyldiga för Penningar , till dem lånade af enskilda Personer och allmänna Inrättningar i det andra Landet_, och alt godtgöra eller ersätta alla till deras förmon ställda Räntor, på någon af de Höga {kontrahenterna.
Vesterbottens Fältjägare-Corps på samma gång, som han åtnjöt full General-Direktörslön med åtföljande förmåner af reseoch traktamentspenningar; hvadan förhållandet anmärkes till den åtgärd, Rikets Ständer kunna finna skäl att i anledning deraf vid ts*Sa Revisorerne få emedlertid upplysa, alt vid 1845 års Vesterbottens Fältjägare-Corps’s Regcmenls-räkning blifvit fogad en, den J Juli 1846_> af Regementskrifvare!! upprättad uträkning på behållningen af den lön, General-Direktören von Troil vid Corpsen åtnjutit,- ”dels såsom Major och dels efter vunnen nådig befordran till Corps-Chef,” för tiden från och med den 1 December 1844 till 1845 års slut; hvilken uträkning visar, alt af berörde lön, som af General-Direktören qvitterats den 12 Mars 1846 för ifrågavarande 13 månader, sedan belöpande afgilter, såsom bevillning efter 2:dra Art., ackords-ränta, pensiousafgift 111. m., afdragits, General-Direktören von Troil afstått till tjenstförrättande Corps-Chefen, Majoren von Brömsen, för Augusti med December månader 1845, ä 83 R:dr 16 sk. i månaden, 416 R:dr 32 sk. och låtit till Stats-verket besparas 497 R:dr 41 sk. 2 rst.
Om man jemför lagen för en skilda banker af år 1846 med Finance-Kommittéens förslag i delta afseende, samt de aflemnade motionerne i förevaride ämne, så skall man finna de svårigheter, som upslått för de sammansatta Bankooch Lagötskin, att utarbeta en serskild civil-lag och en serskild ekonomisk för falin, för de enskilda Bankerne, emedan denna lag och denna författning hafva ett så nära samband till hvarandra, alt de svårligen kunde åtskiljas. Dessa omständigheter hafva också utgjort hufvudorsaken, hvarföre de sammansatta Utskin sammanförde den civila lagen och den ekonomiska författningen i en enda lag för enskilda banker. Och jag klandrar icke denna sammanföring, om K. M:s rätt alt granska, pröfva och besluta, huruvida en enskild Bank bör upslå eller icke, blifvit bibehållen. Nu berättigar den föreslagne lista §:n, jemförd med den 3:dje §m, alt i hvilken stad som helst kan enskild bank upstå, blott de föreskrifne vilkoren npfylles, utan afseende om behofvet sådant påkallar eller icke, och ulan att K. M. deremot kan lägga hinder. 10 Den 16 September f. m. Skulle nu den föreslagne lagen af R. St. antagas, och K. M., emot förmodan, dertill lemoade sitt samtycke, så kunde vi i Sverige få lika många enskilda banker» som vi hafva städer, och att detta Dr skadligt för landet, anser jag mig icke behöfva genom några bevis ådagalägga. Man har klagat öfver de många enskilda banker, som finnas uti Riket, och att dessa uttränga Rikets gångbara' mynt från den allmänna rörelsen. Dessa banker äro för det närvande blott 8, och hkväl vill man nu öka möjligheten af deras antal till några ocb 80. Är detta konseqvent och klokt hpndladt af en lagstiftande församling, som i allt bör se på landets bästa? Den vinst, Riksbanken hittills haft genom sina penninge-lransaklioner med den stora allmänheten, skulle förminskas i samma förhållande, som flere enskilda hanker inrättades, och kunde denna vinst snart sagdt blifva ingen, så framt enskilda banker fick hildas uti hvarje stad.
Pensioner, Stipendier, m. m. böra enligt föreskrifterne, utdelas,samt noga efterses, att Ansökningarne äro med nödige betyg och Allegater försedde, 13 $. Sedan Kamereraren uti Maj månad aflämnat calcul för den Pensions utdelning, som från StiftsCassan kommer att äga rum i December månad, bestämmer Directionen antalet af Pensionairer för löpande året; vid samma tillfälle aflemnar Kamereraren uppgift på alla de Pensionairer som då ännu ej anmält sig till erhållande af t 454 Den i g Julii e. m. lande af Pension för det förflutna året, då Directionen äger, att, genom annonce i Tidningarne, förelägga de uteblifne, att inom den i Maj det påföljande året 6ig anmäla till utbekommande af pension, vid förlust af all vidare rättighet dertill. Uti början af December månad aflemnar Kamereraren förteckning på alla de Pensionairer af StiftsCassan som insändt behörigt Prästebstyg att de lefva ogifte då Directionen för dem anordnar Pensionsbeloppet; en dylik Förteckning och anordning inlämnas och verkställes uti slutet af December månad för dem som sedan första anordningen insändt Prästebetyger; för alla andra anordnas Pensionsutdelningen i mohn af inkomne Prästbetyg en dast i sista qvartal6- Pension för det förflutna året, då Directionen äger att genom annonce i Tidningarne förelägga de uteblifne, att inom den i Maj det påföljande året sig anmäla, till utbekommande af Pension , vid förlust af all vidare rättighet dertill. Vid början af December månad hvarje år, upprättar Kamereraren Förteckning å alla de StiftsFröknar, som äro berättigade att för det löpande året Pension åtnjuta; hvarefter samma förteckning af Directionen granskas, jemte de inkomne Prästbetyg och beloppet af de Pensioner som skola utbetalas anordnas. Vid Directionens första sammanträde uti Januarii månad det påföljande året, anmäler Kamereraren hvilka StiftsFröknar då ännu Dea 19 Julié e, rn. *55 månaden. Den 1 i hvarje Q/rartals fijla månad anordna* Löner ne , TjenJlemännens Pen fonér m. m. i5 §.
Härtill fordras dock att för deras Öfningar skulle vara att tillgå fullt tillräckligt antal befäl, hvilket icke, utan kännbar afsaknad för deri indelta och värfvade arméens till stor del samtida öfvande derifrån kan lemnäs; och då organiserandet af ett fulltaligt befäl skulle medtaga så betydliga kostnader att medels anvisande dertill svårligen torde kunna emotses, har utväg bort sökas att i annan ordning vinn» ett resultat, som, utan att medföra betydligare kostnad, skulle bereda en bättre organisation af de stridskrafter, som af bevärings-inrättningen hemta sitt stöd. Såsom ett oeftergiflig! vilkor har dervid måst tagas i beräkning, alt genom uttryckligt lagbud den skyldighet till två års vapenöfning, som genom penninge-anslag för ändamålet vid förliden riksdag tillkom, varder äfven för kommande tider fastställd. Svenska arméen, sammansatt af stamtrupp och beväringsmanskap, är afsedd att, när den försättes på krigsfot, indelas uti aktiva arméen eller den, som vid kri - 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JU 67. gets utbrott genast bör vara färdig att emot fienden uppställas, och reserv-arméen (depoterna), hvilken sammandrages pä de inom provinserna lämpligaste ställen, för att der i vapen öfvas och sedan, i män af behof, ersätta de förluster, den oktiva arméen kari komma att vidkännas. Med afseende härpä och jemväl för att under fredstid icke från jordbruket och öfriga näringsgrenar borttaga flera arbetskrafter än nödvändigt är för att landets försvar vid första början af ett fredsbrott må vara på ändamålsenligt sätt ordnadt, blef till förbemälde Kommitté öfverlemnadt att utbreda och uppgifva lämpligaste sättet för att utaf hvardera af de begge ifrågavarande årsklasserna till vapenöfning under fredstid uttaga endast 10,000 man, hvilken styrka, uppbådad jemväl utur hvar och en af de öfrige äldre åldersklasserna, sammanlagd vore fullt tillräcklig att förstärka den aktiva arméen samt äfven lemna flottan sin andel af exerceradt beväringsmanskap.
Ständer äro i den lyckliga belägenhet att sjelfve kunna bidraga till allmänna välfärden. Af dem beror det att genom visa åtgärder, grundade på ädla, oegennyttiga och kraftfulla beslut, dana denna patriotisme, som blir en följd at idogheten, hvilken alltid uppkommer, då den blott skyddas, men aldrig dä den utstakas, föreskrifves och tvingas. Således böra alla andra interessen än Fäderneslandets upphöra. I ett Samfund af så mångå vördnadsvärda och upplysta Medborgare gifves säkert ingen enda , som icke med ädel stolthet skall veta sig vara en del af Staten, som icke i denna egenskap skall lif vas 470 Den 15 April. till manliga beslut, och allmänt nyttiga företag. — Intet drag ät mera bestämdt uti National lynnet, än det, att vilja vara en Nation, att veta sig äga i Lagen grundade rättigheter, ijfven som deraf härflytande pligter; att uti denna känsla ligger en borgen för Nationens sjelfständighet. Igenom dessa tänkesätt har en osviklig trohet till den Regent, som vunnit förtroende, blifvit det andra caracters-draget i Folkets lynne. Det är genom begagnandet af den kraft begg'e dessa medel gifva, som sannolikt det ädla beslut skall vinna stadga, att anhålla hos Kongl. Majit, det sådana monopoliska föreskrifter, som skada Moder-Näringen må upphäfvas, äfvensom de tillgångar begagnas, hvilka rigtigt använda, kunna förbättra Myntvärdet, lindra Menighetens bördor , samt småningom sprida frugtbarhet och välmåga till våra mäst aflägsna Landskap. Må mig tillåtas att vid detta tillfälle återkalla i minnet de märkvärdiga ord, vår vördade Konung uti ett offentligt, tal yttrat: ”Serskiita Lagar bära nästan alltid stämpeln af ensidighet; detta är ett grundfel, det svåraste att undvika, emedan det åtföljer mänskliga svagheten, och emedan hvarje dass i Staten är af Naturen böjd att lämpa ärendernas gång efter sin fördel. Detta oförgätliga yttrande synes mig kraftigt böra förena allas bemödanden till ett enda mål: Fosterlandets väl. Man skall icke allenast känna dg upphöjd öfver egennyttans
Och när Truls Jonasson trädde tillbaka, lyckönskades han af honoratiores, blef tagen i hand och måste bocka, och när orgeln spelade upp, strömmade folket ur kyrkan, och de två försvunno genom sakristian. Hvad som derefter följde mellan Truls och hans hustru, har historien icke upptecknat, men förmodligen sade han henne, att när en ryktare får medalj, brukas det att han har sin hund med i kyrkan. Jul. Intet snötäcke höljer marken och ingen rimfrost skyler träden. I sin hjelplösa nakenhet stå de skälfvande af köld. Ingen måne ger landskapet ljus; det är bara en grådaskig skymning, och öfver slätten stryker en däfven vind, som kyler genom merg och ben. Vägen är uppältad och fötterna hänga fast i den leriga jordmånen, som är så seg att den binder. Det är en liten genväg utan skärf och sten, endast trampad, icke körd. Uppför backen kommer en liten gubbe stretande med sin kärra. Det är styft lass för en så gammal man, och kanske har han långt att gå; stegen äro så tunga. Med ett plask sjunka träskorna ned i mörjan, och med ett sugande ljud dragas de upp igen. Men efter hand som han närmar sig backens topp blir marken fast, och då går det lättare. Till sist stannar han uppe på höjden, der vägen går jemnt ett litet stycke, tills den bär nedför igen. Han pustar några gånger, skjuter mössan tillbaka och torkar pannan med ärmen af sin fårskinnspels. Det var sista uppförsbacken, men också den värsta. Skymningen tätnar. Den som nu vore hemma! Han spottar i näfvarne, gnider deras styfva innersidor och fattar åter tag. Nu går det utför, nu är det inte fråga om att träla med lasset, kärran får fart af sig sjelf. Han går raskt — raskare än han vet om, ty han tänker på fisk och gröt. Derför längtar han hem. Innan han vet ordet af, har han börjat lunka, och så vill kärran i sken. Backen är brant. Det är inte så lätt att sakta af nu, och så måste han springa ett stycke, tungt och ovigt.
N:o 9. 5 ligt Öfver-postdirektörs-embetets uppgift, uti ett till Kongl. Maj-.t den *28 December 1849 afgifvet underdånigt yttrande, afsändes då i medeltal under hvarje vecka från Stockholms postkontor ensamt i tidningar och tryckta skrifter 7 skeppund 8 lispund 8 1/2 skålpund samt i fribref 4 skeppund 13 lispund 12 3/4 skålpund, och sedermera har spridningen af både bref och tryckta skrifter varit i fortsatt betydligt stigande. 1 afseende på den skyndsamhet, hvarmed posterna borde befordras, var i Post-ordningen den 20 Februari 1636 stadgadt, att post drängen skulle hafva två timmar på hvarje mil att löpa, men, sedan hästar vid postföringen börjat begagnas, föreskrefs först, atl post-forslingen borde ske så hastigt som möjligt samt att den, som beträddes alt icke rida ”i galopp eller fyrsprång, ” skulle straffas med långelse; och genom Öfver-postdirektörs-embetets så kallade åtvarning den 18 Maj 1 745 meddelades deri ännu gällande bestämmelsen, alt i godt väglag högst 1 1/4 och i dåligt 1 1/2 timma på hvarje mil linge användas. Att de föreskrifter, rörande den tyngd, som får lastas efter en häst, hvilka för gästgifvarskjuts äro gällande, äfven skola ega tillämpning vid postföring, synes först hafva blifvit förklaradt genom Kongl. Brefvet den 3 December 1842.
Prot. 1862 k 1863. 5 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 2 10 Bevillnings-Vtakottets Betänkande 9. gen för sig och uppfört särskildt värde för den jord, hvarpå den varit byggd och som på sidorna om banan den tillhört, dels alls icke värderat jernvägen, utan endast dess jord och denna än till det pris för tunnlandet, hvartill den blifvit inköpt eller exproprierad, än till dess värde före Jern vägsbyggnaden såsom jordbruksfastighet, med afseende å dess beskaffenhet af aker, äng eller skogsmark, och än endast till dess nuvarande låga värde, såsom genom jernvägsbyggnaden helt och hållet förstörd för allt annat bruk; hvarförutom skiljaktiga meningar uppstått om denna mark borde påföras bevillning efter 3 eller 5 öre för hvarje 100 R:drs värde; och har motionären, som ansett lämpligast, att sådana jernvägar, med dertill hörande jord och byggnader, icke påföres fastighetsbevillning, utan endast inkomstbevillning efter behållna afkastningen, föreslagit att i förordningen måtte införas stadgande så väl härom, som ock att, i afseende å kanaler och slussbyggnader, enahanda uppskattningssätt borde iakttagas. Utskottet, som med anledning af det i motionen omförmälda förhållande funnit särskild föreskrift i ämnet behöflig, har, i afseende å sjelfva saken, i så måtto instämt med motionären, att fastighetsbevillning icke bör utgöras för sjelfva jernvägen eller kanalen eller för den mark, som deraf upptages, utan att vinsten af dessa och dylika kommunikationsleder bör beskattas såsom inkomst af kapital eller arbete. Deremot har Utskottet ansett att byggnader, såsom stationshus, verkstäder m. m., tillhörande de ifrågavarande anläggningarne, böra beskattas inom de kommuner, der de äro belägna, alldenstund sådant är af vigt, med hänsigt till deraf belöpande kommunalutskylder samt utan svårighet låter sig verkställa. I öfverensstämmelse härmed har Utskottet i så väl § 2 som § C af bilagda författningsförslag infört de tillägg, Utskottet funnit erforderliga: hemställande att dessa tillägg måtte godkännås.
Ne4 -»sseen^e ä rln^eläAsnIleten ->tt vi^>ni<;l?i3!!<2 en I^äne-imättiiinA, Ilvilleen elen l^tti^^re 8elen «f Ilulvml8t!ic1sn8 IzeloiirniiiA, unller en län^ie titlivnnl, vant six; ett i IielioHetg 8tu>l<l guling, oell llvu^8 Ollmliäili^Ilet Il!>5vit no^semt ä^g^ule^il, lgililueecle Xon»I. N>j:t 8i^ nu vilje lios lliliets Lancier loieslä fo, tliierimle, uu^e,-^ttei lissi e tio äe, :>l 8et tär l^unt-I^-lneiueättnin^eil i 8toeli!lu!m Ileviljeels Iäneun8e!'5tö>l, 6ei-vi4 l^on»I. N,ij:t lillias 308ZA 8iZ I)öi s dill lviliets 8tällilel'8 pimlliin^ oell lielijeituncle olveileinnu, liuiuvi6e ielre, 8Z80M ett me6el ett tillvä»ci!l> in^e N6<l8ätt>iii>e i rän^n ä sllei' el^i sterne säe cle llän Ini ättninAen utAeenile län, semnni läneunllLr8täll »sven liärlenelterine fäntelUtt lle^e^nes. ^onZl. Nej:t llefellte, ett lörsle^ tlll l>!ä,liA proposition i ämnet sliulle, i ötverenssteinmelse llärmeet, uppsettes oell inlor Ivongl.
Den, sora gillar Utskottets förslag, att Skålvestgöthar, och så dane Contingent-, äfvensom andra Borgare ifrån städerna Borås och Ulricasliamn, som idka gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara, taxeras i sex Classer: Första Classen .' R:dr 3o, Ändra dito , , . , • — 25, Tredje dito — 20, Fjerde dito . » — i5, Femte dito , — 10, Sjette dito — 5, samt att de, sora ega att sjelfve eller genom ombud idka berörde handel, för hvarje person skola erlägga: vid resor till Norrige R:dr 5; voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Yinner -Nej], komma Skålvestgöthar, och sådane Contingent-, äfvensom andre Borgare ifrån städerna Borås och Ulricaehamn, som idka gårdfarihandel, så framt denna handel kommer att fortfara, att taxeras i fem Classer: Första Classen R:dr 20, Andra dito — i5, Tredje dito — 10, Fjerde dito — 5, Femte dito •— 3, hvaremot den serskildt stadgade afgiften för resor till Norrige skall alldeles upphöra. 39. §. pag41* Bonde-Ståndet har gillat Utskottets förslag, att irsta momentet af denna §. skulle bibehållas oförändradt, enligt nu gällande RevillningsFörordning; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat, att detta moment skulle erhålla följande lydelse: Bevillning utgöres vidare af alla Jctie-Bolag, Societeterj Verk och allmänna Inrättningar med fem procent af utdelnings-beloppet; samt Borgare-Ståndet förklarat, att ifrågavarande moment skulle alldeles uteslutas, emedan Ståndet ansett alla Actie-Bolag, Societeter, Verk och allmänna Inrättningar böra, utan det Bevillnings-UtskoUctt Memorial JY.-o 62. it iiär bestämda undantag, lika med näringar i allmänhet, utgöra bevillning med 5 procent af deras behållna inkomst; uti hvilket beslut de öfriga Riks-Stånden voro inbjudna att deltaga.