Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte skall Riksförsamlingen vid hvarje lagtima Riksdag förordna om Revisorer, att emellan Riksdagarne, enligt den Instruction, som Riksförsamlingen utfärdat, öfverse och granska Statsverkets, Riksbankens och Riksgälds-Contorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad Statsverket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter eller förändringar besluta. Desse Revisorer, hvilkas antal icke bör understiga tolf, ej heller öfverstiga ljugufyra, skola årligen sammanträda den Femtonde September. Hvarje revision bör omfatta ett års afslutade räkenskaper, och icke någon öfverskrida två månaders tid. Valen ske serskildt för hvar af de revisioner, som innan nästföljande lagtima Riksdag skola förrättas; dock må en eller flere personer utses att i flera revisioner deltaga. Antalet bestämme, inom ofvan utsatte gränser, Riksförsamlingen. Revisors-befattning må ingen undandraga sig utan sådant skäl, som från riksdagsmanna-befattning befriar. 130 §. Till Fullmägtig eller Revisor må icke någon väljas, ej heller vid sådan befattning bibehållas, som icke lill Riksdagsman och till Ulskotts-ledamot valbar är, eller som vid det Verk, hvars förvaltning skall granskas, redovisar eller njuter lön eller annan inkomst. Är emot Revisor sådant jäf, skola de öfrige Revisorerne om annan persons ulseende, efter de i 133 §. stadgade grunder, skyndsamt föranstalta. Hor till Constitutions-Vtskottets Memorial, N\o 36. 41 131 §. Fullmägtige kunna, i och för deras befattning, ej emottaga befallningar, utom af Riksförsamlingen eller dertill berättigade Utskott eller Revisorer; ej heller Revisorer utan af Riksförsamlingen; ej heller hvarken Fullmägtige eller Revisorer till redo eller ansvar för sin befattning ställas, utan efter Riksförsamlingens beslut och i laga ordning. För Fullmägtiges eller Revisorers öfverläggningar gälle för öfrigt de Instructioner, som af Riksförsamlingen stadgade äro. 132 §. Utskottens ledamöter må genom valmän utses, der Kammare så lämpligt pröfvar. 133 §.
Af personer, som blott äga en ytlig bekantskap med hemmets verksamhet och det höga mål, för hvilket det sträfvar, hör man ofta framkastas tvifvel om den verkliga nyttan af ett dylikt hem, ty, säges det, de återgå j u i alla fall till sitt forna lif. Denna uppfattning är långt ifrån riktig och från rent kristlig synpunkt fördömlig, ty vi böra j u glädjas, äfven o m ett fåtal räddas! Huru mycket mer då, när vi ur hemmets matrikel inhämta, att de åt samhället räddade utgöra det största antalet. A f under tioårsperioden okt. 1887 — okt. 1897 intagna 105 kvinnor hafva 78 öfvergått till hederligt förvärf (bland dessa: 35 som tjänarinnor, 20 ingått äktenskap, öfriga anställts i diverse yrken); 27 hafva återgått till sitt forna lif. Denna lilla statistik bör mer än många ord tala till hemmets fördel och ådagalägger tydligen hemmets välsignelserika verksamhet. Den lifsgärning vi här velat göra bekant för en större krets, erbjuder mycket af djupare intresse, väl värdt att närmare begrunda. Den berör en samhällsfråga, som för ingen tänkande människa bör vara obekant. Framför allt leder den tanken hän på ett af det kristliga lifvets mest beaktansvärda bud, som afser, att vi med öfverseende och kärlek böra hjälpa våra vilseförda medmänniskor och ej anse hoppet o m räddning genast vara ute. Men huru ofta felas ej häremot! Samhället själft är ej heller utan skuld härutinnan. Det göres för litet i denna riktning. Det kan därför vara lärorikt nog för de tvinande och ljumma att för en stund dröja vid de ljuspunkter detta arbete erbjuder. Vi hänvisa ännu en gång till hemmets talande statistik. Vi tro sedan att de gärna böja sig för den modiga kvinna, som gjort räddningsarbetet bland de vilseförda till sitt lifs uppgift. Till sist några ord om hemmets förhistoria och dess förvaltning i praktiskt hänseende. Ar 1875 öppnades, på initiativ af några varmhjärtade människovänner, ett hem för sådana vilseförda kvinnor, som önskade erhålla ett skydd under kampen för sin upprättelse. Det låg först i själfva staden Gö- teborg, men flyttades år 1883 till Waterloo, ett vackert beläget ställe, en halftimmes väg från staden.
Detta bevisar att detta bolag ämnar använda sina kol till jerntillverkning och ej till kopparfabrikation, hvilket åter påtagligen bevisar, alt det kolanslag, sorn från äldre tider tillbaka är gjordt för Fahlu grufdrift, ej numera tarfvas till sitt fulla belopp. Att nu argumentera på så sätt, att derföre, att ett bolag erhållit ett privilegium och för det att möjligen rikare tillgångar på koppar framdeles kunna upptäckas, detta privilegium aldrig skulle få ändras, ett sådant argumentationssätt, säger jag, innefattar en orimlighet; ty hvar och en, som vill taga och gifva reson, måtte väl finna, att ett privilegium, gifvet för ett visst ändamål, måste upphöra, då sjelfva ändamålet, hvarför privilegiet gafs, upphört att vara till, hvadan ingenting vore orättare än att lyssna till Frih. Cederströms och Or von Harlmansdorffs framställningar härutinnan. Hvad beträffar Ståndets beslut öfver Utskts förra betänk. i detta ämne, så var det troligen en product af den värde ledamoten Hr von Hartmansdorffs uppfinning och kan ej göra det mera värdt att nu efterfölja, sedan StatsUlsk. nied mera allvar gått på djupet med saken. Jag tillstyrker bifall till betänkandet. Frih. Leijonhufvud, Abraham: Jag får lemna den upplysning, att 2tne Stånd antagit delta betänk., BondeSt. med förmiidringar, d. v. s. gjort det lindrigare än StatsUtsk. föreslagit. Frågan torde således hafva fått sin karakter; men jag måste yttra mig något i anledn. af den strategi, som Hr von Hartmansdorff begagnat. Han har icke obetydligt låtit förstå, att den framställning, som StatsUtsk. gjort, skulle leda derhän alt man komme att anställa inejvisitoriska rättegångar, som således skulle göra samma framställning partisk och förhatlig. Jag vill tro att Hr von Hartmansdorff ej funnit behöfligt att läsa Utslr.s tillstyrkande; ty der finnes i sanning intet som kan gifva anledn. till en sådan förmodan; der talas blott om att undersökning bör ske, men ej huru tvister skola utföras.
Nu ser jag mig af nödvändigheten inskränkt att i strödda de* lar inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln ytt» ra, hvad mig härvid förekommit. Jag instämmer med H rr Ordföranden, att en förlägenhet i allmänna rörelsen är fös hand. Utförligt, och i vissa delar med stöd af bifogade tabeller, hafva orsakerna dertill blifvit framställda, fördelta i 3 classer, nemligen i Sveriges politiska förhållanden från och med 1806 och intill närvarande ögonblick, i utri» kes handelsförhållanden under samma tid, eller i de administrativa åtgärderna och de af Riksens Ständer, till grund för dem, vid Riks» dagarna åren 1800, •1809, 1810 och 1812, fattade beslut. Det är, som jag förut haft den äran an» föra, Utom gränsen af denna min framställning, att nu ingå i detaillen af allt hvad i denna del blifvit uppgifvet; Grefve Schwerin anför, ”att 554 Den 2$ Juni. ”lifligt kännande den bedröfliga ställningen i "de flesta provinser af Riket, möttes Riksens ”Ständer vid början af sina öfverläggningar "hvarken med en förberedd öfversigt af dess ”orsaker, eller med någor plan till afhjelpan"det af dess följder, samt att, utan ledning s,af någon förarbetning från de administrativa ”Autoriteternas sida, Nationens Representanter nödgades, såsom ett vilkor för möjlighe"ten att kunna stadga sitt omdöme i flera af "de öfverläggtiingsämnen, Konungens vishet ”dem förelagt, eller Nationens högt yttrade "önskan för dem utmärkt, från spridda håll "söka upplysningar, som hoppet lofvat dem ”att finna samlade vid deras hitkomst.” Jag vill blott i förbigående nämna, att Riksdagsordningens 42 §. ger vid handen på hvad sätt upplysningar från de administrativa Autoriteternas sida ensamt kunna Riksens Ständer meddelas, och att, om Kongl. Majit ansett möjligt och nyttigt, att vid början af Riksdagen för Riksens Ständer framlägga någon plan till afhjelpandet af förlägenhetens följder, hade den säkert icke uteblifvit. I min föreställning uppgör jag följande orsaker till hvad som i denna del skett eller icke skett:
Dock Nadja märkte ingenting. Hon njöt af sin triumf och nekade bestämdt att sjunga mer. Dels kunde hon ingenting utantill, dels ville hon tala med ingeniören. Fru Granberg begynte i detsamma taga afsked. Nadja bad att få följa med dem. Naturligtvis kunde man ej säga nej. Man tog en istschwoschick, de båda damerna sutto tysta och stumma inuti, Carl satt på kuskbocken. Nadja hade förlorat sin pratlust, frun paralyserade henne totalt. Ändtligen voro de på andra sidan Liteinaiabron och stannade vid Granbergs port. Carl följde sin hustru till porten, låste upp, låste igen om henne, vände om och hoppade derefter i släden bredvid Nadja. De körde tillbaka i den kalla och stilla natten. Nu först såg Carl, att det var alldeles stjernklart. På afstånd skimrade der tusen och tusen af rödaktiga gaslyktor på andra sidan Newan, och floden låg bred och vid likt en väldig hafsfjärd, bunden i famnstjock is. Oh, jag fryser Nadja smög sig närmare intill honom Er hustru är så kall, så! Carl teg, han beredde sig att ge henne sin pels. Nej sade hon låt mig komma inom den, eljes blir jag sjuk när jag fryser så här. Han tog upp pelsen, hon gömde sig vid hans barm. Oh! jag är så ensam i verlden det kom efter en stunds paus vill ni inte vara min allra bästa vän? Carl svarade icke, han tryckte hennes hand. Han ville visst icke göra sin hustru för när, nej, långt derifrån, men han kunde å andra sidan inte heller vara oartig mot en så ensamt stäld ung varelse som Nadja. Han tyckte hans pligt ålade honom ridderlighet, ja, en viss vänskaplighet. Han rördes af det stora förtroende hon visade honom, han fann det så intagande, detta barnsliga, okonstlade sätt. Dessutom såg han väl, att han gjort ett djupt intryck på henne ... hon förstod minsann ej att dölja sina varma känslor. Hans förnuft protesterade en liten smula mot dessa resonnemanger, men det hjelpte inte. Nadja låg mot hans barm, pelsen värmde dem begge. Hans ridderlighet och vänskap vidgade horizonten betydligt under resan, hon höll hans hand inne i muffen, smekte den och kysste den.
Hus och Byggnader, som blifvit försäkrade antingen i Städernas Allmänna Brandstods-Bolag, eller i Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen j eller i Götheborgs Nja Brandstods-Förening, eller i den är i8i3 uti Götheborgs Stad, under namn af Götheborgs Brandstods-Förening, inrättade Brandf örsäkringsanstaltj samt Tomter, Arf och egna Åkrar och Vretar i och utom städerne. dock under iakttagande, vid belåningen af hus och byggnader, af de serskilda föreskrifter, hvilka finnas intagne uti i:a Afdelningen, 2<):de punkten af Kongl. Majtts Nådiga Kungörelse den i3 Maji i83o; varandes det för Götheborgs Nya Brandstods-Förening upprättade och under den 23 October 1829 af Kongl. Maj:t i Nåder fastställde Reglemente numera granskadt, utan att något dervid, i hvad Bankens säkerhet rörer, varit att erinra. Vid omsättning på ny egares namn af sådane äldre Baneolån emöt pant af fastigheter i städerne, hvilka, enligt Rikets Ständers BancoUtskotts Prolocolls-utdrag af den 26 Januarii i83o, få bibehållas, sedan styrkt blifvit, att panterne äro försäkrade antingen uti Allmänna BrandstodsBolaget, Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen eller Götheborgs Nya Brandstods-Förening, skall serskild borgensförbindelse, utan afseende å Brandförsäkringen, men för det fall, då panten vid utmätning ej uppgår till Bankens fordran, aflemnas för det belopp, sorn af den nye egaren får öfvertagas. 12 Banco~Utskottets Memorial J\:o i33. Mom. 5. I afseende på lånehandlingarnes pröfning och beskaffenhet, samt hvad för öfrigt med lånens utgifvande gemenskap eger, länder till efterrättelse hvad hittills stadgadt finnes; Banco-Styrelsen dock förbehållet att föreskrifva sådana jemkningar, som kunna af behofvet påkallas.
Reg.F., der det heter: ”Vill Konungen hos R. St. föreslå någon ändring i grundlagarna, höre han StatsRådet och öfverlernne sedan Sin proposition, jemte StatsRådets tankar deröfver, till R. St., som ”genast, utan att om denna proposition förut öfverlägga” etc. Jag stadnar vid detta, emedan öfver denna Proposition blifvit öfverlagd! och sådant tillräckligen bevisar, att den icke bör kunna föras under samma kathegori med de mål, som till Constil.Utsk. skola remitteras. På denna grund torde äfven remiss till Gonstit.Utsk. svårligen kunna äga rum, utan förenar jag mig med den ledamot, som Den il Mars e. m. 161 som ansett remissen till Lagoell BancoUtsk:n böra ske. Visserligen har jag äfven hört omförmälas, att under nu varande Riksdag den praxis blifvit antagen, att endast remittera till ett Utsk.; men jag är öfvertygad, att ärendernas gång ingalunda derigenom underlättas. Detta blir måhända endast min öfvertygelse; men jag vågar likväl på grund deraf tillstyrka, att de mål, som tillhöra tvenne Utsk., måtte hädanefter remitteras till dem bägge, emedan, om Utsk:n vilja fullgöra sin skyldighet, målen derigenom kunna lättare behandlas, än när det ena Utsk. skall begära sammanträde med det andra. Jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, förnya min anhållan om proposition på remiss till Lagoch BaneoUtsk:n. Hvad det af Gr. Cronhjelm föreslagna tillägget till propositionen vidkommer, anser jag detsamma öfverflödigt, emedan jag hyser den fullkomliga öfvertygelse, att någon grundlagsvidrighet i det betänkande, dessa Utsk. skola afgifva, i alla fall icke kommer att äga rum, utan alt Utsk:n, likaväl som R. o. Ad., ställa sig grundlagen till efterrättelse. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag har i förra plenum tagit mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att K. M:s Nåd.
Det är sannt, Bevillningsutskottet har valt den liberala; det har som en allmän grundsats uppställt tillåtelsen, att emot en bestämd tull införa alla utländska varor, och antydt de möjliga förbuden, såsom undantag, i stället för att det hittills varit förbuden, som utgjordt den allmänna principen och tillåtelserne undantagen; men hvad hindrar i allt fall Regeringen att fortsätta förbuds-systemet, om den vili, äfvensom den hittills icke varit beta. gen, att hylla det liberala. För min del fruktar jag visserligen icke denna utgång. Jag är deremot öfvertygad, att Fäderneslandets älskade Fäder, upplyst om landets sanna fördelar, skall fästa afseende på National - Representationens framställningar, och såmedelst än närmare sammanknyta det band, som i en constitulionel Stat framför allt ufgör den rätta förenings-kedjan Den 14 Augusti f. m. 189 emellan Konung och Folk: del inbördes fårtroendet. Jag har för min del icke kunnat till alla delar instämma i ofvanförmälte af Utskottets pluralitet föreslagne nya redaction. Jag har deremot, uppå de skäl min i Utskottets Utlåtande bilagde särskilta mening innehåller, ansett Utskottet hvarken tillkomma, att uti en sak, som af Grundlagarne är bestämd, utstaka rähmen emellan Konungs och Ständers särskilda jurisdictioner, eller genom förutsättande af möjligen inträdande förbud,- böra antyda en aning om fortfarandet af de prohibitiv-system, som till vinning för enskilde personer och corporationer, på öfrige Stats-borgares bekostnad, så länge varit och är härrskande. Jag har derföre ock, för att på ena sidan vidhålla andan af Uskottets första förslag i all dess ursprungliga renhet, och på den andra söka förekomma möjliga misstydningar, i Utskottet tillstyrkt följande redaction af första punkten:
Utskottet samma hemställan så- som åsyftande skydd för Glasbruken i” Gryn, sago " m • 35 25 Då Sagogryn icke kan såsom en nödvändighets - vara betraktas, samt Svenska Industrien lar redan inom landet funnit ett Surrogat derföre, kan nedsättning ej tillstyrkas f35 — Hirtz * • • 50 10 Sämre än Krongryn, och mindre allmänt brukade, torde bibehållas till ‘ i" — Ris * 35 25 Någon lindring kan Utskottet ej tillstyrka, då denna vara ej är af oundviklig nöd* Vändighet lss Guld, oarbetadt 2 m m fritt 5 - 1 Då Utskottet ej kan tillstyrka bifall till detta BorgareStåndets beslut, förmodar Utskottet att det förenar, sig med de öfriga Riksstånden b 5 Hampa, pass * T ■ 30 50 För alt förhindra underslef vid Repslagerierne tror Utskottet denna förhöjning skola leda, hvilken derföre nu fö* reslås. 150 Handskar, hvita och — alla andra slag Castor | ( J 50 1 » 85 50 1 Då Utskottets förslag grundar sig derpå, att Handskar kunna af fullkomlig godhet i Sverige beredas och sålunda å- syftar skydd för Handtverke* rieme, anser Utskottet sig ej kunna föreslå någon ändring deri, utan hemställer, om ej Vällofl. BorgareStåndet skulle behaga frånträda sitt beslut. )50 * 1 Enligt Utskottets Förslag. Enligt H. Ridderskapets och Adelns Beslut. Enligt Vallöf!. BorgareStåndets Beslut. Jemnknings Förslägi Inkommande. Inkommande. Utgående. Inkommande. g CW wo a> a 0- Inkommande. Utgående. Hattar, alla andra slag ; 50 1 '3 5 1 Till den föreslagne nedsatt, ningen af denna Handtverkeri-vara , anser Utskottet sig ej kunna styrka, utan hoppas Utskottet, att Höglofl.
Man fann denna methode besvärlig, fixerade Skatten, och den blef Grundskatt, Enahanda var förhållandet med Landtulls - afgiften , införd under Gustaf II Adolphs tid; den var temporair Bevillning och blef permanent Skatt*. Beträffande Styrelsens åtgärder vid beräkningen af rSi2 års Bevillningsgrunder, så påstår jag ännu att de voro inconstitutionella. Bevillningen skulle utgöras efter öfverenskomn* 384 Ben 24 Martil, f. m. Och fastställda grim ’er. Det var p5 förhand bestämdt, huru med öfverskotren förhållas skulle, i tall Bevillningen lemnade utöfver det beräknade anslaget. Gnorn en sänkning af vissa procent ändrades b räkningen för Bevsliningens utgörande, som var grundad uppå hvad Fastig; heterne gällde i köp. Jag får anföra hvad som hände migiS 14 uppgaf jag värdet af mitt Foställe till lika Summa, sorn året förut. Alla de , som und rläto att sjefva uppgifva värdet uppå sina Fastigheter, erhöllo^io. procents sänkning deta, men icke jagNian torklarade, att man icke ansett sig tillåtit, att låta mig få till-, godonjuta den beviljade nedsättningen , efter sorn jag sjelf uppgifvit värde på min Fastighet. Sådana äro följderna, när man, ledd afen origtig välvilja , vill mildra, der ingen mildring behöfs, och der den ej kan ske, utan på bekostnad af en principe. Herr Cederskjöld: T anledning af några Ledamöters anmärkningar vid mitt uttryck: att Löntagaren plundrat Langij varén, torde jag blott få erinra, att detta uttryck, såsom*' sammanhanget tydeligen utvisar, ingalunda innebar någon beskyllning emot Låntagarens afsigt, utan blott emot Myntförsämringens verkningar. Dessutom har jag fällt om Lån tagare och Långifvare i massor , eller såsom moraliska personer, hvilka varit till från alla tider, och således äfven deltagit i den senare tidens förändringar i Myntvärdet.
— N:o 92. i anledning af tre Stunds återremisser på me - ( 77 ) morialet N:o 75. XXII. B. 460. XXIII. i85. XXIV. A. 378. XXVI. U. 1i5. A. ia5. ConstitutionsUtskottets Memorialer, Belänkanden oell Ullåta nelen : — N:o g3. i följd af återremisser på memorialet N:o 78. XXII. B. 460. XXIII. 185. XXIV. A. 37g. XXV. U. 3i5. A. 454. -— lX:o g4. i anledning af återremiss på memorialet N.-o 79. XXII. B. 460. XXIII. i85. XXIV. A. 379. XXV. U. 3i5. A. 454" — N:o g5. med hemställan om afgörande i Förstärkt ConstitutionsUtskott af frågan om representationens fördelning på en eller tvänne Kamrar. XXI. B. 278, 578. XXII.
Sejlergarn; se Garn, segeloch bind-. Senap: omalen 1 skålp. — 3 malen och preparerad 1 skålp. — 25 Senetsblad; hänföras under Apotheksvaror. Serpentinsten: oarbetad Fri■ arbetad; se Sten, arbetad. Shawlar, Shawletter och andra Dukar; se Väfnader. Siktar och Såll 1 skålp. — 25 Siktduk: af sammansatt metall; se Metaller, sammansatta, andra slag, arbetade. af jern; se Manufaktursmide. af koppar; se Koppar, andra helfärdiga arbeten. af stål; se Stålarbeten. af annat material; se Väfnader. Silfver, oarbetadt Fritt. 52 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstull. 'fullberäkningen. Riksmynt. Silfver, arbetadt, förgyldt eller oförgyldt 1 ort R:dr öre 7 bok-, äkta och oäkta ' Fritt. inusiv-, målare-, pudereller unsenSilfverglitt; se Glete. Silke, rått, ofärgadt Fritt. 1 Fritt. färgadt 1 skålp. 1 50 Sirop, alla slag 1 skålp. ■ — Sjökort; se Kartor. Skafgräs \ . Skedvatten; se Salpetersyra. Skepp sinventarier; se Inventarier och 8 § i Taxeunderrättelserna. Skiffer-, se Sten. Skinn; se Hudar och Skinn. fisk-; se Fiskskinn. Skjälspäck; se Tran. Skomakare-arbeten: af siden .i 1 skålp. Fritt 3 af andra tyger, samt af saffians-, karduans-, färgade, pressade och tryckta skinn 1 skålp. 2 becksömsoch s. k. sjöstöflor 1 par — 50 andra slag 1 skålp. 1 25 Skor af yllefilt utan lädersulor; förtullas såsom yllefilt. Skriftaflor, alla slag Skrubbtor ; hänföras till Redskap och Machinerier. Sky t flur och Skaror af jern; hänföras till Verktyg.
Och när domarens mellankomst skall anlitas, är det icke qvinnan, som är satt i nödvändighet att uppträda mot en anförvandt: det är den, hvilken begärt henne till äkta, som det tillkommer att äska domarens utlåtande. Såsom allt annat, kan giftomannarätten missbrukas. Men är väl detta ett skäl för dess upphäfvande? Om man någon gång varseblifvit ett missbruk af en myn - Lag-Utskottets Betänkande M 15. 7 dighet, lagd i en faders eller moders hand eller, i saknad deraf, i nära anförvandters, af hvilkas kärlek man ej bör hafva anledning att befara missbruk, som dessutom, om det dock skulle inträffa, kan rädas. — månne ej vådan vore större att åt den af känslan, mer än af förståndet beherrskade qvinnan lemna oinskränkt rätt att knyta en förbindelse, hvaraf hennes timliga väl eller ve helt och hållet beror? Man räknar de fall, då missbruk skett, men man räknar icke dem, då giftomannens vägran varit välgörande. Det är otvifvelaktigt att de sednare vida öfverväga de förra. Motionären har såsom en inkonseqvens i lagstiftningen anmärkt, att icke äfven ynglingen, hunnen till den ålder att äktenskap är honom tillåtet, måste inhemta en giflomans utlåtande. Orsakerna till denna skiljaktighet återfinnas i mannens ochqvinnans olika skaplynne och känslodaning, — i den sednares häraf alstrade behof af välvilliga råd eller ledning, — och i den olika betydelse, äktenskapet innebär för begge. Ty detta band är för qvinnan ännu betydelsefullare än för mannen. Dennes handlingskraft är af naturen sjelf riktad utåt, — hans verksamhetsfält är hela den yttre verlden, och hvad han der verkar gagnande, belönar honom, äfven det, med en känsla af tillfredsställelse. Qvinnan, om hon skall uppfylla sin bestämmelse såsom maka och moder, måste hufvudsakligen sluta sin verksamhet inom hemmets krets, — hon måste der söka belöningen för sina omsorger och sin sträfvan; och är detta hem olyckligt, så är hela hennes lifs ändamål förfeladt, hennes väsende brustet.