Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet att motivera detta förslag, under förutsättning, att någon tvekan om förslagets grundlagsenlighet icke kunde uppstå, ty för Utskottet syntes det uppenbart, att frågan om beräkningen af de serskilda bevillningstitlarnes blifvande belopp, hvilken fråga otvifvelaktigt tillkommer Bevillningsutskottets handläggning, utan att vara af den beskaffenhet, att med dess slutliga afgörande bör förfaras i enlighet med 71 Regeringsformen, måste behandlas i öfverensstämmelse med de i 73 och 75 <§§ Riksdagsordningen gifna allmänna Bih. till B. St. — Och ehuru Utskottet anser de emot förslaget gjorda anmärkningar ingalunda ådagalägga riktigheten af den behandling utaf frågan, sorn' med arimärkningarne är afsedd, har Utskottet likväl, då 2 Stånd beslutat, att frågan skall af förstärkt Stats-utskott afgöras och anmärkningarne inom Preste-ståndet jemväl innefatta en sådan mening samt det för riksdagens snara afslutande är oundgängligen nödigt, att förevarande fråga utan dröjsmål bringas till slutligt afgörande, af dessa och hufvudsakligen sistnämnda skäl funnit sig uppmanadt att, med frånträdande af sitt i memorialet M 31 gjorda förslag, tillstyrka, att omröstning må i förstärkt Stats-utskott anställas öfver följande voteringsproposition: Den, som gillar Utskottets af 2 Stånd godkända förslag att beräkna husbehofsbrännerimedlen till ett årligt belopp af 700,000 r:dr, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, komma dessa medel att beräknas till 647,400 r:dr. Stockholm den 7 September 1848. Reservationer Emot frånträdandet af Utskottets förslag i memorialet JVs 31, äro anmälde af herr grefve Lagerbjelke, G., herr friherre Stackelberg, herr Törnebladh, herr prosten Melén, herr komminister Hallén, samt herrar Murén och Embring. Af herr prosten Klintberg: »Emot höglofl Utskottets pluralitets beslut får jag mig härmed reservera.
Hvad de i sjelfva verket mena, är, att dessa äro olämpligt klädda, och det fins en hel del olämplig klädsel till i verlden. V i erinra oss anekdoten om dottern till en amerikansk parveny-millionär i Vestra Staterna, hvilken kom till ett förståndigt nyengelkst seminarium, der de unga damerna voro vana att passa upp sig sjelfva, och som steg ned i diskrummet iklädd sammetsrobe och diamantörhängen. Ingen är derför väl klädd, hvars drägt gör henne oförmögen till det, som borde vara hennes pligt. Den snörda, utpyntade och släpbeprydda damen kungör för verlden sin fullkomliga oqvinlighet. Barnkammaren skulle snart förstöra hennes grannlåt. Låt oss hoppas, att hon aldrig skulle föra den med sig in i ett sjukrum, och i köket vore den till hinder och dåligt exempel. Men — » är den ej vacker att begagna under de timmar, då man ingenting företager? » V i vilja svara med andra frågor: » borde det finnas timmar, då vi ingenting företaga oss? Och — » när vi förse oss med kläder, som endast passa för sådana tillfällen, falla vi ej då i samma villfarelse, hvilken vi ofta le åt hos arbetsklassen, som köper sig stela, olämpliga söndagskostymer af kläde, i stället för att skaffa sig en högtidsdrägt af något förståndigt tyg, som sedan kunde användas i dagligt bruk. V i började med att säga, det hvar och en eger rättighet att vara väl klädd i ordets sanna bemärkelse. Men • — som Ruskin säger i sitt » Bref till unga flickor » — » ehuru i ett sant kristligt land alla unga flickor skulle vara vackert och prydligt klädda, så är det i detta vårt hedniska och Baal-dyrkande land ej en flicka bland tio, som har tillräckliga eller helsosamma kläder, och tills detta blifvit afhjelpt, ha vi ej sjelfva rättighet att begagna något vackert. » Och Jean Ingelow utkastar denna beskyllning mot vårt kön: » för dem hufvudsakligen är den prålande ståten till, dyrbara kläder, guldspetsar, mjuka sammetsmattor, diamanter och all verldens herlighet.
T. Ruth. tårarne sprungo fram ur hennes ögon — m e n 15. O. Vera, Vjera. O. Olof. T. Reinhold. T. Olava. för väl. F. Alexius, Alexis. F. Helena. cz Morgonen därpå vid kaffebordet förklarade s n a r a s t s o m o m ett m i n u s i stället f ö r ett cd hon, att hon fått tvänne viktiga bref, som tvingade plus i lyckan medföljt denna tillökning i henne att resa med snälltåget samma afton. Öfr r 0 i so " 2 p SL &gt;z H ^ # 5 2 P P _ dStå f P&gt;: (C B o 1 Q I rg " § 09 83 £3 CD vertalning tjänade till intet, och så upptagen var hon af packning, u p p k ö p o c h bestyr, att det ej biel: tid för annat. Till Centralen följdes hon af sitt värdfolk o c h af baron Otto, som uppbjudit hela sin uppfinningsförmåga att bli ensam m e d henne några minuter, hvilket hon lika energiskt hindrat. Hans frågande, bedjande ögon plågade henne så, att hon kände det som en lättnad, när tåget satte i gång. » Jag skall låta höra af mig, » hviskade han lidelsefullt o c h kvsste hennes behandskade hand. Blodet rusade upp till hennes kinder, o c h hon nästan slet af sig kappan samt ruskade den af alla krafter. Himlen var tung o c h grå o c h hela naturen i stämning därmed, ingen vindfläkt rörde sig, intet ljud — bara vattnet som sipprade rundt o m. Hon stannade o c h insöp den friska luften, i djupa långa andetag, likt en som varit nära att kväfvas — så gick h o n framåt m e d raska steg. Elin såg blott så underligt spörjande på henne, då h o n frågade. Ja! — Ja visst! » Båda försökte k o m m a in i det gamla förtroliga förhållandet, m e n aflägsnades endast alltmera från hvarandra. Båda fruktade en förklaring, o c h båda längtade därefter.
Ått nyttan af denna Inrättning skulle blifva ännu större, om den framdeles kunde utsträckas äfven till de Civile Ämbetsoch Tjenstemånnens Enkor och Barn; i hvilket fall, hvad som nu å 7:de Hufviid-Titteln finnes till Pensioner får dem bestått, skulle påräknas, jemte enskildte afgifter, på sått Committerade jemväl i afseende på en sådan framtida anstalt, i sammanhang härmed, projecterat. Hvarförutan Committerade slutligen upptagit en sammandragen öfversigt af den allmänna nyttan utaf dessa In* rättningar* Då nu Stats-Utskottet får till Riksens Håglöf!. Ständer afgifva Utlåtande, angående de foreslagne Statsbidragen får Stats-Utskottets Betänk an den. 787 i frågavarande Pensions-Itiråttning, anser Utskottet sig icke behöfva närmare söka Utveckla nyttan och behofvet deraf får ej mindre Staten, ån dess Civile Åmbetsoch Tjenstemän. Committerades yttrande i ämnet framställer skålen dertill, utur de flere hänseenden, som härvid förekomma, och hvilka dess häldre åfvertygat Utskottet, om Statens förbindelse att bidraga till ändamålet, som densamma blifvit af Riksens Ständer erkänd, ej mindre då Arméens Pensions-Cassa inrättades år 1757 och med deras begifvande vid föregående årets Riksdag tillädes visse fårmåner af Staten, ån ock uti Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse d. 30 Jan. 1770, om en dylik Pensions-anstalt för Civile Staten samt vid sednare Riksdagarne förnyade underdåniga framställningar derom. Beträffande särskildt hvardera af ofvannåmnde från Stats-Verket påräknade tillgångar för denna Pensions-Inråttningt så emedan det, år 1798, anslagne belopp af 10,000 Rd:r årligen vid de sedermera verkståldte Stats-Regleringarne blifvit utaf Riksens
huruvidt hans pligt ma sträcka sig, J föreslagit en dermed enlig Förklaring öfver 12 Gap. i och st §. §. Giftermåls-: Balken. Efter Mitt Stals-Råds och Högsta Domstolens hörande, har Jag i Nåder samtyckt till be-, rörde Eder underdåniga hemställan, samt förordnat, att till förtydligande af hvad som boij förstås med deri förekommande, orden: ”behörige handlingar” skall i den förklaring, som derom kommer att utfärdas, närmare bestämmas, att, hvad afvittring beträffar, Prest eger förrätta vigsel, då för honom vises Bouppteckning efter den aflidne Maken, samt antingen ett af behörig person hållet arfskifte, underskrifvet af samtelige Sterbhus-delegare, och, om någon af dem omyndig är, af tillförordnad Förmyndare , eller oek vederbörande Arfvingars samt Förmyndares bevis och erkännande, att delningen af den aflidne Makens qvarlåtenskap skedd är. Jemväl håfven J, Gode Herrar och Sven - 35g Konungens Nådiga Tal. ske Män, medelst underdånig Skrifvelse af den l sistlidne April, anmält Eder finna Lagen i 17 Cap. Giftermåls-Balken, om Mannens oeh Hustruns fordel af bo oskifto, icke så bestämd, att ju hos Domare kunde derom uppstå olika begrepp, ledande till vidlyftiga och kostsamma Rättegångar, samt derföre i underdånighet hemställt om en sådan Förklaring: ”att efterlefvande Makes fördel, till det i Lagen utsatia belopp, icke må af andre det oskiftade boets tillgångar, än den i boet befintliga lösa egendom , beräknas och utgå”. Sedan Mitt Sta.ts-Råd och Högsta Domstolen häröfver blifvit hörde, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande; och,ehuru Jag anser hvad Lagen derom stadgar icke annorlunda kunna forstås, än att den efterlefvande Make tillkommande fördel bör endast af Boets lösören beräknas, vill Jag dock, då olika meningar derom uppkommit, och J, Gode Herrar och Svenske
Af dessa åligganden är emedlertid icke något så långvarigt och derigenom besvärligt, som tjenstgöringen vid Härads-Rätten, serdeles i de större domsagorna 5 och Lagberedningen har ej heller dragit i betänkande att tillstyrka minskning i omförmälta hänseende. “Ju mer,“ säger Beredningen, “den framskridande allmänna bildningen lyfter folkelementet till en högre betydelse, äfven då dess medverkan tages i anspråk vid rättsförhandlingarne i landet, ju mindre synes någon våda vara att befara deraf, att också det individuella inflytandet af detta element höjes, som talrikheten deraf för den kollektiva verksamhetens utöfning inskränkes;“ — och till detta yttrande hänför sig Utskottet desto heldre, som derigenom uttalas motivet till Utskottets åsigt att ett antagande af förestående förslag bör föranleda inskränkning i antalet af domför Nämnd. Det är den upplystare delen af folket, de hvilkas personliga anseende ingifva förtroende, som genom det förändrade valsättet företrädesvis lära vid valen komma i fråga; men emedlertid synes antalet ej, på sätt motionären föreslagit, kunna inskränkas till tre. Så länge Nämnden kan öfverrösta domaren, utan att af dem fordras någon speciel sakkunskap, vore en sådan inskränkning mindre rådlig. Tre kunna tilläfventyrs alltför snart missledas; och detta antal synes ej eller vara sådant att man kan tyda dess röst såsom ett tillförlitligt uttryck af det allmänna vettet och rättskänslan. Utskottet tror deremot, att fem må anses tillfyllest, och således innebära den garanti, som lagstiftaren i Nämnden velat nedlägga; och genom en dylik minskning komme tjenstgöringen vid tingen att i betydlig mån inskränkas.
Preste-ståndet den 17 Borgare-ståndet den 17 Bonde-ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändrad lydelse af 5 $ i Kongl, förordningen om sockenstämmor i riket den 2Q Augusti 1843- (Lagoch Ekon.-utsk. ]3et., N:o 52 och Mern., N:o 63.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit dels föreslaget, att röstlängd för sockenstämma må, emot stadgad vedergällning, för hvarje församling årligen uppgöras af den tjensteman, som mantalsoch skattskrifning förrättar, samt ordnas på sätt uti Kongl, förordningen om sockenstämmor i Stockholms stad finnes föreskrifvet, dels ock anmärkt, hurusom det uti 5 § 6 morn. af Kongl, förordningen om sockenstämmor i riket intagne stadgande att ”röstegande må genom fullmakt till annan öfverlåta sin talan och rösträtt å sockenstämma/’ innebure en tvetydighet, hvilken skall hafva gifvit anledning dertill, att nämnde stadgande blifvit på olika sätt tolkadt och tillämpädt, så att pastor i en församling ansett den person, till hvilken rösträtt och talan blifvit öfverlåten, sjelf böra vid sockenstämman ega rösträtt, hvilken uppfattning deremot blifvit af vederbörönde embetsmyndighet ogillad och det ifrågavarande stadgandet så tolkadt, att röstegare egde att, till hvilken person som helst, röstberättigad eller icke, samt boende inom eller utom församlingan, sin rösträtt öfverlåta; i sammanhang hvarmed Rikets Ständers uppmärksamhet jemväl fästats å behofvet af ett förtydligande af 4 mom. utaf samma §, deruti stadgas, att rösträtt vid sockenstämma icke tillkommer den, sorn står under annans liusbonde-välde, hvarvid fråga mer än en gång skall hafva uppstått, huruvida en inspektor eller förvaltare af annans egendom vore att hänföra till dem, som stå under andras husbonde välde, i den mening, att rösträtt vid sockenstämma kunde honom förvägras; och hade härvid det påstående blifvit framställdt och jemväl i rättegångsväg fullföljts, att en sådan person, såsom annor mans tjenare, icke egde utöfva en dylik rösträtt, icke ens vid det förhållan - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Utskottet för de lån af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka komma att utgå af medel, som vid denna riksdag kunna varda af Rikets Ständer anslagne, trott sig icke sakna anledning att, till beredande af nedsättning i ofvanberörde, efter Utskottets tanka, alltför höga årliga amoi tissements-belopp, föreslå den förändring, att, med borttagande af hvad angående ränlefrihet under viss tid för d yl ika lån för närvarande är stadgadt, lånesumman infrias genom årligt erläggande af sex procent, deraf först godtgöres fyra procents årlig ränta å det återstående lånekapitalet, hvarefter det öfriga kommer att såsom kapital-afbetalning å lånet afgå. Från de vid sistlidne riksdag meddelde föreskrifter angående pröfningen af skuldförbindelser och öfriga säkerhetshandlingar för lånebidrag af ifrågavarande beskaffenhet, har Utskottet tillika ansett den afvikelse böra ega rum, alt nämnde pröfning varder åt fullmägtige i Riksgälds-kontoret anförtrodd. Hvad deremot beträffar öfriga i afseende på sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af lån och anslag för allmänna arbeten gällande bestämmelser, har Utskottet dervid icke funnit något att erinra, hvadan dessa bestämmelser torde, med ofvan föreslagna förändringar och med uteslutande af hvad som i följd deraf, att anslag för odlingsföretag nu icke kunnat tillstyrkas, ej vidare blifver tillämpligt, af Rikets Ständer fastställas.
Jernkontrs räkenskaper, af hvilka tryckta sammandrag för de tre sednast förflutna åren bifogas, utvisa att behållningen, sedan alla utgifter, deribland den årliga bevillningen 3,000 R:dr b:ko, blifvit bestridda, utgjort år 1850 B:ko R:dr 10,308: 6. 9. 4. således för alla tre åren 4. men då härjemte tages i beräkning att under samma år blifvit till afskrifning beslutade .. » » 38,409: 11. 1. så bl ifver förhållandet att Jernkont. skulle under åren 1850—1852 hafva med 4,286 R:dr 7 sk. 9 rst. b:ko minskat sin förmögenhet, 76 Den 23 December e. m. derest ej kont:s medlemmar genom årliga inbetalningar dragit försorg om dess uprällliållande. Skulle nu frågas hvaraf dessa utgifter bestå, lill hvilkas bestridande de influtna räntemedlen icke förslagit, så uplvsa räkenskaperna, att Jernkont. aflönar flere tjenslemannastater, af hvilka den talrikaste och högst aflönade är ÖfvermasmästeriStaten. Cheferne å denna Stat, de s. k. Öfvermasmästarne, äro icke egentligen BruksSocietetens utan det allmännas tjenstemän. Ehuru de ifrån Jernkont. aflönas, tillsättas de ej af BruksSocieten eller dess Fullmäktige, utan de utnämnas af Kongl. BergsColhm, och deras åliggande är, såsom deras benämning äfven utmärker, att med råd och uplysningar tillhandagå icke Bruksägarne, af hvilka Jernkont. är stiftadt och underhålles, utan de Kont. icke tillhörande tackjcrnstillverkarne. Tjenslemännen å Jernkont:s öfriga Stater äro väl företrädesvis pligtige att betjena kont:s delägare, men icke eller dem är förmenadt att biträda andra näringsidkare.
Skrifvelse, N.o 4^- 73 ali rlen gäld, hvarför Majoren Wenus ännu häftar, i sjelfva verket kan betraktas såsom motsvarande en del al' de å skulden upplupna räntor, hafva Rikets Ständer, vid sådant förhållande och med fästadt afseende å gäldenärens af vederbörande vitsordade förtjenstfulla utöfning af sin ifrågavarande under mera än tolf års tid innehafda Inspectors-befattning, äfvensom å de fördelar, hvilka i följd deraf genom arbetsflitens befrämjande och inkomsternas förökande blifvit CorrecLions-Inrättningen tillskyndade, funnit skäligt tillåta, att Styrelsens öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar hos Majoren Wenus egande fordran må, så till capital som upplupen och löpande ränta, varda i räkenskaperne afskrifveu; med anmälan hvarom Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla om Nådig befallning lill nämnde Styrelse alt låta omförmälda afskrifning till verkställighet befordra. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 11 December 1844. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Dec. 1844. Preste-Ståndet den 1 1 Borgare-Slåndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till Elfkarleby Gästgifveri hemman i Upsala Län, för förlorad mark, i följd af en väg-anläggning. (Stats-Utsk:s Utl;de, N:o 56.) S. A. K. Sedan E. K. M;s och Rikets Kammar-Collegium, genom Utslag af den 19 Augusti 1836, föreskrifvit, det en ny färjeväg skulle å vestra sidan af Dal-elfven från stranden upp till landsvägen anläggas, hvilken färjeväg komme att gå öfver den till Elfkarleby gästgifverihemman N:o 7 i Westanå by inom Upsala Län börande odalåker och äng, samt, med anledning härBih, till R St.
Ständer sjelfwe med deras underdäniga Anmälan och Berättelse härom til Kongl. Maj:t skulle finna för godt ac förena den underdäniga önskan, der Kongl, Majit framdeles, dock uran Stars-Wikers särskildta betungande, i Räder mätte täckas, om rilgangarne af blifwande indraaningar och besparingar, utöfwer hwad Riksens Ständer wid denna Riksdag deraf redan bewiljat och anordnat, ffulle sädant medgifwa, och Kongl. Majit i Räder ffulle finna Inrättningen och det allmänna behofwet sadanl äfwen fordra, dä i män deraf öka denna 8umma, dock ar en sadan tilökning icke mätte öfwerstiga 10000 R:d. utöfwer hwad af Utffotten nu blifwik föreslagit. Til Riksens Högloft. Ständers Eget ompröfwande hemställes detta allt »vördsammeligen, jemte der en Ledamots särskilde kanka härhos bifogas. Stockholm den 24 Martil iZro. Pä Högloft. Ridderffapets och Adelns Ledamöters Wägnar: jacobi (le la ^laex pleminA. Pä Högwördige Präste-StändetS Ledamöters Wägnar: Hi. dlicolaus (lrlräell. Pä rz68 Den 29 Mars. e. m. Pä Wällofl. Borgare-Ständers Ledamöters magnar: Larl kr. k.3nabLrA. Pä Hederwarda Bonde-Skändets Ledamöters magnar: Anders Niisson. Ivl. jänsson. kröäolius. L. 6. Ingman. Afffrist. Til ?rotocollst. Som jag för min enskildta del icke kunnat i alla delar instämma i det beslut, Högloft. Scatövch Bewillnings-Utskotten fattat i den ifrån de rsspecriv^ Riks-Ständen til Högloft.
mer att slB rot n&amp;gonst&amp;des, diir det finnes jordmh nog fijr dess fullstandiga och sunctn ntveckling, d. a diir det finnes origi~.~alitet nog att gifva detsamma en sjiilfstiindig priigel. skulle detta vnrcz om iclre i norden, Sverige, Korge, Danmark ocli Finland, diir marken lega i triide, ingen vet 11ur 1n4nga tusen iir, dar lcraften aldrig blifvit forbniknd. Res, se och siig 8edan: Hvnr finnes sii mycken ursprunglighet son1 kara i den eiid: ~ taflnn ur Skrectsvigs sagocykel, ~Tsldl: isriscn~, diir jiitten rcser sig 111. fjordell och med ett ogonbliclcs tiznkspridd nppm8rl: sanlhet fiister blicken pft den lilln leksak vid st.sanden, frfin hrilken en amal, t n n n riiklinie stiger nppdt som ett lifsteclien f r h snGkr~pen dgrinne, eljcst 1:; tllacte miinniskor, joldens 11iirska.rslWkte. Eller se Kahleru keruiuik i koppm: och silfverlyster. Hur lugna ocll imponerunde fiirstBr icke Hansen-Ryvst~: np att foima sinn clj~wtyer, b4de de R.iatdencIe och de som oinr,em en $a, och liur n-iiiiistc !~ iekt! Kiililer, Det, iir icke nlltid man gbr till fcst, icke &amp; id man hnr sc ' r sorglost ett. sinne. Dess emellan iir lifret nrbetc och miida.
A Verdis n y a opera » Otello » hafva repetitionerna nu, begynt. teatrarnes pensionskassa. Utförandet förtjänar ock erkännande, samspelet är synnerligen godt och en hvar har synbarligen nedlagt m y c k e n o m - sorg p å sin roll. H r r Lundahl och Lundin sköta äfven sina roller v ä l, särskildt d e n förre. Den 28 jon. Nytillträdande abonnenter kunna hålla mot insändande Idnns ningens redaktör ende af 40 öre i frimärken erjulnummer och med porträtt af tidnitton af de mest framstå- kvinliga och manliga medarbetarne. innehåller växlande dessutom text samt 20 Numret sidor intressant och omtorde i detta afseende vara den rikhaltigaste jultidning, som någonsin utkommit. Slarfherrskap. f ö r I d u n Egn. ||ag tror, att man inte i hela Paris skulle _J * kunna hitta reda på ett egendomligare eller, så att säga, mera gaskigt hem än bildhuggaren Simaise ' s. Det dagliga lifvet där liknar en oaf bruten fest. K o m dit när ni vill, så skall ni få höra sång, skratt, pianoslammer, guitarrknäpp, dunkande på trumma eller dylikt. Och stiger ni in i atelieren, skulle det vara märkvärdigt, om ni inte komme midt upp i ett bollspel, en vals, en francaisetur eller åtminstone bland sådana förberedelser till bal som t. ex. tyllremsor, bandstumpar, slängda omkring här och hvar tillsammans med mejslar, byster, smyckade med konstgjorda blommor, paljetterade kjortlar, utbredda öfver en grupp i lera, som knappast hunnit torka, o. d.
R:dr 76,680: — jemte medgifvande, att de för åren 1861, 1862 och 1863 uppkomna brister, utgörande 20,925 R:dr 24 öre, äfvensom den mindre brist, som ytterligare kan uppstå för år 1864, få af möjligen blifvande öfverskott under påföljande åren kassan ersättas; för fortfarande tillämpning af nu gällande pensionsstater af den 9 Februari 1858 och den 6 November 1860, ett kreditiv å 180,000: — att användas till betäckande af den skillnad, som för Arméens pensionskassa kan uppstå under år 1867 i följd af denna pensionering; till betäckande af möjlig brist för år 1866 i det vid förra riksdagen beviljade kreditiv å 150,000 R:dr, ett fyllnadskreditiv å 15,000: — 271,680: Kongl. Maj:t vill, i sammanhang härmed, föreslå, att vissa, i Stats-Råds-protokollet omförmälde löntagare vid Gotlands Nationalbeväring, hvilka numera erhållit inträde i Arméens pensionskassa, äfven må, under stadgade vilkor, berättigas till fyllnadspension af statsmedlen, samt deras pensioner bestämmas till de i åberopade statsrådsprotokoll föreslagna belopp. Transport R:mt R:dr 2,324,021: 94. Kongl. Maj:ts Nåd. Officerares anställande i utländsk krigstjenst. Till understöd åt sådana officerare 9,000: — 7:o. De frivilliga Skarpskytteföreningarne. För instruktörers aflöning
I sammanhang härmed och på det att icke under den tid, som förflyter intilldess att, efter Rikets Ständers hörande hufvudsakligt beslut i ämnet kan af Eders Kongl. Majit i nåder fattas, flere personer må vinna tillstånd att efter hittills gällande grunder anlägga nybyggen, och verkan af framdeles blifvande beslut i ämnet derigenom inskränkas, får jag tillika i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Majit, jemte aflåtandet af den föreslagna nådiga Propositionen, måtte särskildt i nåder förordna, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 54. 19 att det, genom nådiga Brefvet den 25 Maj 1860, meddelade förbudet mot nya anläggningar af nybyggen på afvittrade öfverloppsmarker i de norra länen fortfarande skall lända till efterrättelse och jemväl ega tillämpning på Stora Kopparbergs län, samt att, hvad ännu oafvittrade eller under afvittring varande kronomarker angår, tillstånd att å dem anlägga nybyggen tillsvidare ej heller må meddelas. Så vida, i öfverensstämmelse med hvad jag nu i underdånighet föreslagit, beslut om en inskränktare verkan af framtida nybvggesresolutioner kommer att fattas, torde ej mindre samtliga oafvittrade skogar, än äfven de delar af öfverloppsmarkerna, som icke ansetts lämpliga till kronoparker, kunna inom en föga aflägsen tid ånyo öppnas för nybyggesanläggningar utan att man vidare behöfver hysa någon farhåga för dessa skogars uthuggande.