Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland deras 75 ledamöter har man inrymt plats för 15 ofrälse, hvilka skola vara eller hafva varit i Rikets tjenst. Huru dessa 15 skola väljas har man icke ens satt i fråga. Det torde då icke kunna anses otroligt utan fastmer vara antagligt, att dessa valda, såväl i stad, som på landet i de flesta fall, som en ingående fraction i en, af naturen konservativ klass, torde bestå af embetsman i tjenst och således af byråkratisk anda. Ibland de andra tSO valda inom liela R. o. Ad. komma säkerligen, såvidt någon inflytelse ntöfvas af länens styresmän inom deras områden, större delen af de 24 Landshöfdtne att ingå. Antar jag dertill, hvilket ju faller af sig sjelft, att ibland det återstående antalet af ledamöter inom delta Stånd ej få, lill följd af sin ställning i samhället, äro konservativt sinnade, så ser man ju lätt huru denna fjerdedel är sammansatt, och att den tillskapad med en konservativt byråkratisk öfvervigt skall blifva mindre sjelfständig än någonsin. Och valen inom R. o. Ad., luiru skola de, med rättvisa mot detta Stånd, till hvilket man nu endast tillmätt J i utbyte mot j de förut egt, kunna bedrifvas? Man har föreslagit, att de skulle försiggå distriktvis i afseende på de väljande, men alt de valbare skulle få tagas hvar som helst i landet. Huru är det möjligt, all desse 60 Adelsmän, på detta sätt valde, skulle kunna komma att frambära något helt af landets önskningar, då de ju den ena Riksdagen torde blifva tagna från en del af riket oell den andra från en annan? R. o. Ad:s nuvarande förnämsta och vackraste kraft, hvilken ligger i dess sammansättnings mångfald, deruti ingår det mest utsträckta intellektuella vetande tillika med praktiskt kännedom i alla grenar af rikets förvaltning och skiljaktiga yrken, hvarigenom detta Stånd blifvit försatt i tillfälle att, med en aldrig bristande sakkännedom verka för sitt lands väl, skulle ju då gå totalt förlorade!
Med anledning af Kongl. Maj:ts framställda förslag om ökadt understöd från Statsverket för upprälihdllande af den Arméens pensions-kassa enligt fastställda grunder åliggande pensionering, hafva Rikets nu lörsamlade Ständer, utom det för samma ändamål, enligt §, å Riksgälds-kontoret anvisade särskilda kreditiv, beviljat följande anslag, nemligen: l:o till fyllande af den brist, som i nämnde kassas inkomster för år 1852, utöfver dåvarande kreditiv-summa, med 30,352 R:dr 41 öre yppats: ett skillnaden mellan denna brist och de för dess betäckande förut påräknade medel 22,749 R:dr 34 öre, motsvarande belopp af Sju tusen sex hundra tre R:dr 7 öre; 2:o till betäckande af de i ofvannämnde pensions-kassas inkomster för åren 1853 och 1854, utöfver dåvarande kreditiv-summa uppkomna brister, 25,308 R:dr 58 öre för det förra året och 21,201 R:dr 14 öre för det sednare, eller för begge åren Fyratiofyra tusen fem hundra nio R:dr 72 öre; 3:o till ersättande af enahanda för år 1855 uppkomna brist Femton tusen ett hundra åttatiofem R:dr 74 öre; hvaremot det Arméens pensions-kassa för samma år möjligen tillkommande förhöjda vederlag för rusthålls-afgifterna bör till Riksgälds-kontoret aflemnas.
” Politiken måhända skiljer oss åt, men i det privata räcker jag er alltid en vänskaplig hand. ” Nu fattade mr Wilkinson ånyo tag i samtalstråden: ” J — jag får säga ... d — det är ett misstag ... ” ” Jag ber er förlåta, ” fursten såg häpen ut, ” men jag förstår ej er mening. ” ” M — mitt namn är Thomas Wilkinson, född och bosatt i London. ” Mr Wilkinson har försäkrat mig att Bismarcks talrika fiender skulle haft en glad stund, om de kunnat se den förlängning hans ansigte rönte, men blott för ett ögonblick; i det nästa var han samma förbindligt leende man, och han följde sin gäst vänligt till dörrenoch tryckte mr Wilkinsons hand och ändrade icke en min, då denna stora humhug af Gambetta trädde ut från audiensen. Så snart mr Wilkinson lemnat fursten ansattes han af en förfarlig tanke. Huru många exempel uppvisade ej historien på mäktige mäns vana, att förse sina palats med hemliga falluckor, genom livilka dem misshagliga personer störtade ned i en okänd graf; — han fortsatte rysande sin väg genom trappor och korridorer. Solen hade redan gått ned och en ovanligt mörk höstafton låg tyst och dyster öfver landskapet. Enstaka ljus lyste nedifrån parkby gnaderna, men gårds fasaden af palatset stod som en svart ' - massa i den omgifvande natten. Den landtliga stillhet, som öfverallt rådde, stördes plötsligt af ett vildt ångestrop, som återgafs af ekot från de kringstående bygnaderna. En vid trappans fot försåtligt qvarglömd planka hade vippat under mr Wilkinsons fot och det var i detta forfarliga ögonblick rynkorna togo plats i hans ansigte. I ledsam sinnesstämning och med vacklande steg skyndade han nu vidare utom residensets råmärken och tog vägen ned till hoteUet. Jag har hittills för berättelsens gång underlåtit att nämna, det mr Wilkinson vid första påseendet verkligen liknar Gambetta, endast ■att håret är något tunt och att han fullkomligt saknar ” diplomatisk blick ”. Nu hade han sjelf klart för sig hela gåtan och beslöt att genast begifva sig af härifrån såsom det bästa han kunde göra, näst det att storma en tidningsbyrå.
479 likväl vid närmare eftersinnande vara benägen tro, att detta ämne är af den beskaffenhet, att det snarare tillhört EfconomieUtskottet, än Con-! stumionsUtskottet, att framkomma med förslag till en så beskaffad önskan, som nu ar i fråga. Åtmindstone synes mig denaamma på det hela öfverflödig. Herr von Hausswolff, Carl Gustaf Reinhold: Jag finner äfven att ConstitutionsUtskottet gått öfver gränsen af dess egentliga befattning. Att föreslå en önskan, hvilken skulle af Riksens Ständer i underdånighet framföras till Kongl. Maj:t, innefattande, att från de prohibitiv» Tull lagarne hädanefter inga andra än högst nödige och oumbärliga dispenser måtte beviljas kan ej efter Grundlagen tillhöra ConsiitutionsUtskottet, utan EkonomieUtskottet, och det är af sådan anledning jag anhåller, att denna önskan må helt och hållit få förfalla. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att den af ConstitutionsUtskottet framställdte ifrågavarande underdåniga önskan kunde, såsom innefattande ett ConstitutionsUtskottet icke tillhörande ämne, förfalla. Bifölls. Hans Ex c effen c e Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf slutligen, att Constitutions-Utskottet hemställt, det Bonde-Ståndet måtte, genom RiksStåndens samfäldt» berned-* Den 27 Maji. ling, komma i åtnjutande af sin förmenta räD tighet att, med undantag af Secreteraren, sjelf tillsätta sin Cancellie-Betjening vid Riksdagarne, Friherre Åkerhjelm Gustaf: Då denna fråga först väcktes inom ConstitutionsUtskottet af Dess Ledamöter af BondeStånrlet, yrkade jag* att till ändamålets vinnande, BocdeStåndet gemensamt borde, i form af Ståndets enskilte besvär framföra till Kongl. Majrt deras underdåniga anhållan , att sjelfve få tillsätta sin CancellieBetjening; men bemälte
Han hade således rätt i grunden. Men hans inhemska motståndare hade det i skenet: och detta gaf dem ett särdeles farligt vapen i händerna. Betraktades nämligen kriget såsom ett anfallskrig: så var lätt att inför alla dem, som ej förmådde genomskåda sakernas inre förhållanden, vända emot honom den då gällande riksförfattningens bokstafslydelse och påminna, att han ej hade börjat det på laggildt sätt, eller med tillsporda Ständers samtycke. Men riksdagen 1786 hade öfvertygat honom, att på sådan väg skulle han antingen aldrig komma till det ifrågavarande kriget, eller åtminstone ej förr, än den gynnande stunden hade ilat förbi. Det har blifvit sagdt, och kan väl sägas, att han företog den äfventyrliga bardaleken i alltför rosenfärgade förhoppningar: men ett lättsinnigt infall var den ingalunda. Han hade i många år förberedt sig dertill; han hade, med ögonen fästade på detta mål, satt sin landthär i ett aktningsvärdt skick, och sin flotta i ett fruktansvärdt; åsigter, dem man i våra dagar kallar skandinaviska157, hade han flera gånger sökt göra gällande; och säkerligen skulle ej blott Sverige, utan hela Norden befinna sig i en bättre ställning än nu, om han vid slutförsöket – resan till Köpenhamn i November 1787 – hade träffat gehör för sina uppmaningar. Deremot lyckades han öfvertyga Turkiet om nödvändigheten att med öppen kamp mota det slag, som närmade sig att fullborda dess undergång; just i den tidpunkt, då Kejsarinnan, som ville dervid från Svenska sidan vara tryggad, hoppades i Finnland (och öfverhufvud i Sverige) skörda frukten af de ränker med hvilka hon omspunnit Gustafs befarade företagsamhet, uppblossade vid Rysslands södra gräns en krigslåga, som tvang henne att hastigare, än påtänkt var, dit förflytta nästan hela sin vapenstyrka; och sjelf drog han i fält med en härsmakt till lands och sjös, hvarmed väl näppligen de stridskrafter, med hvilka Gustaf Adolf, Carl Gustaf och Carl XII begynte sina segertåg, voro jemnförliga.
I Val-district, der han kallelse ej antog, besörje Valförrättare om nytt val, såsom ofvan är sagdt. §. 3 a. Underlåter Embetseller Tjensteman, hvad honom efter denna Lag åligger, straffes efter omstämd igheterne med böter, suspension eller Ijenstens förlust. 54 Hor till Constilutions-Utskottets Memorial, N\o 26. §. 33. Söker Einbetseller Tjensteman att med lockande, tubbande eller hot obehörigen inverka på valet, miste Embete eller Tjenst. Gore det annan, bote från 100 till 1000 R:dr. Samma lag vare, der någon säljer eller köper röst eller annorledes Valfriheten stör. I alla dessa fall tillkomme den påföljd , 5 §. förmår. §. 34. Protocoll och handlingar, som Riksdagsmannaval angå, förvaras hos Valförrättaren. §. 35. Vill någon klaga öfver beslut, som vid röstlängds granskning fattadt är, ingifve, inom åtta dagar efter det beslutet fattades, sine besvär till Konungens Befallningshafvande i Länet, hvilken genast infordrar Ordförandens och, om besvären röra annan mans valrätt, äfven dess förklaring och efter förklaringens inhändigande, sednast inom nästa dags utgång, sitt Utslag i målet meddelar. Den med Konungens Befallningshafvandes Utslag missnöjde ege ali , sist å åttonde dagen efter deraf erhållen del, till samma Konungens Befallningshafvande ingifva sina, till Konungen ställde, besvär. Dessa besvär och tillhörande handlingar skall Konungens Befallningshafvande, jemte eget utlåtande och vederbörandes skyndsamt infordrade förklaringar, med första lägenhet till Justitiae-Revisions-Expeditionen öfversända, hvarefter målet i Högsta Domstolen utan uppskof upplages och Stockholms Stad ingifvas besvären till Öfver-Ståthållaren. §. 36.
De grufvor, hvarifrån malmen härtill varit hemtad, äro belägne i Gunnarskogs sockan af samma härad, och ehuruväl fyndigheten i deni något tilltagit, äro utsigterna föga lofvande. Till bergsrörelsen torde äfven höra räknas Tyksmarks Tälgstensbrott i Nordmarks härad, der grytor och hvarjehanda käril förfärdigas i den mån afsättningen föranleder; och Glafva Skiffer-brott i Gillhergs härad, hvarest hrytes takskiffer, som med god vinst foryttras. Uti det herg, som innehåller skiffern, är arbete till densammas brytning på 3:ne särskilta ställen företaget, hvarföre 3:ne skifferbrott blifvit i tabellen upptagne, såsom i Wermland befintlige. Fabrikerj Bruk och öfriga Näringarj hvilka icke höra till bergsrörelsen. Saluoch lego-sågar hafva under det sista qvinqvennium blifvit ökade med 3:ne, så att numera inom länet finnas 150 dylika verk, vid hvilka högst betydliga partier plankor och jemväl bräder årligen försågas och afsändas till Götheborg för att tili utskeppning afyltras. Sågverken förses roed timmer dels från provinsens skogar och dels från Norrige. De 3:ne första åren af omförmälte tid liar sågrörelsen bedrifvits med mindre fördel än de 2:ne sista, då stigande priser och en tilltagande afsättning gjort rörelsen mera lönande och liflig. Den utgör för orten en vigtig och inkomstgifvande näring, i synnerhet belragtad i sin helhet eller tillsammans med timmer-utdrifningen, samt bidrager otvifvelaktigt för det närvarande, med sin gynnsamma gång, att mildra verkan af den ofördelaktiga ställning, hvari jernhaudteringen råkat.
Det år på sådan grund jag i öfrigt förenar mig med Grefve von Schverin och Friherre Sprengtporten. Herr Lefrén'. Jag hade trott, att då minoriteten helt enkelt begagnade sin rätt att reservera sig, skulle Ledatnöterne af majoriteten lugnt hvila vid sin seger och ej utkasta nya. 5j2 Dan ig Martti. stridshandskar. Friherre Boije har entellerfid begagnat den vältalighet som är honom egen för att vilja öfvertyga en eller annan att minoritetens tänkesätt varit grundade på de åsigter som satt Europa i jäsning. Jag får då förklaraatt det varit sakens nytta som legat till grund för så vål min som hela minoritetens mening, och att sådane opinioner hvilka ej stå tillsammans med lugn, ej åro deras som legat under i voteringen. Friherre TVachtmeifter, Bleckert, och Hr Tham, Wollrath, förenade sig med Herr Lefrén. Herr Cederschjöld, Pehr Gufsaf. Jag hade visserligen icke ernat reservera mig; utan tänkt åtnöjas med att redan hafva mitt namn tecknadt ibland dem, som önskat publicitet. Men hvad Herr Friherre Boije nu behagat i detta ämne ytterligare anföra, har gjort till ett behof för mitt hjerta, att icke allenast reservera mig emot Högloflige Ståndets fattade beslut: utan äfven och framförallt, högtidligen protestera mot idéen om behofvet för Ridderskapet och Adeln af en ari. Jtocratisk eller någon afnnan särskildt Stånds-prin. cip; samt mot hvarje försök att vilja skilja Ridderskapets och Adelns interesse ifrån Svenska Folkets. Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric: Jag hade vid detta tillfälle icke trott mig böra utsträcka mig längre än till en reservation i enstämmighet med hvad Herr Hjerta yttrat; men då di - Den i g Martil, 5‘2J »mission nu uppstått öfver andra ämnen än beslutet, har jag ej kunnat genom min tystnad biträda en opinion som jag ej gillat. Jag hörde i förrgårs nämnas, att inom detta rum den aristokratiska principens tillvaro skulle vara ett skäl att sluta våra dörrar för allmänheten.
Utskottet tror, att förmindskningen i kaffe-consumtionen skulle genom ett sådant förbud blifva ganska betydlig, äfvensom att härigenom en utväg beredeS för deni, som nu anse sig ej skäligen kunna skilja sig från det allmänna bruket, att spara sig en betydlig utgift. Utskottet har ganska väl erinrat sig svårigheten, att, i en för alin medborgare-klas* Ser lika förbindande Författning emot yppig* het och öfverflöd, vidtaga de Stadganden, som kunde på en gång svara mot allmänhetens önskningar, och tillika nöjaktigt upp• 4i<5 Ecsv. och Ekon. UtrA. Betänkanden» fylla ändamålet; men Utskottet hyser den öfvertygelse, att, om härvid iägges till grund den af Utskottet ofvan anförda princip, att till införsel förbjudne varor böra äfven till bruk och nyttjande förbjudas; om för öfrigt Författningen undviker sådana föremål, der ej controll, utan för nationen motbjudande medel, kan äga rum; om Lagstiftaren ej allt för långt utsträcker Författningens föreskrifter, och undviker sådana obetydliga föremål, som öka förbrytelsernas antal, utan att medföra någon hufvudsaklig nytta; om de för öfverträdeisen stadgade straff lämpas efter sakens natur, och stå i ett afpassadt förhållande till brottets storlek och beskaffenhet; om dessa omständigheter iakttagas, tror Utskottet, att en Författning emot yppighet och öfverflöd kan stadgas, som, utan att såra den allmänna opinionen, skall medföra en väsendtlig båtnad. Sedan Utskottet nu uppgifvit de grunder, tom Utskottet ansett lämpligast för en författning i detta ämne; tror Utskottet sig £ sådant afseende hafva i möjligaste måtto uppfyllt sitt åliggande. Utskottet hyser den förmodan, att Riksens Höglofl. Ständer allt för väl inse de svårigheter, som skulle möta Utskottet, i händelse det ville försöka, att i närvarande fråga ingå i några vidlyftiga detaiiler, eller uppgöra ett förslag till den tillstyrkta författningen; äfvensom Utskottet är öfvertygadt, att Riksens Höglofl.
Ulth\ d. 3 Mars 18.34- 85 3:o af G. A. Kolmodin ifrån Gottland, att Räntegifvare på Gottland matte befrias ifrån att utgöra den hemmanen ålagde ränte-tjära in natura, och tillåtas, att få lösa densamma med penningar, efter markegångs-pris, 4:o af Lars Hansson med flere ifrån Götheborgsoch .Bohus Län’ om tillåtelse för invånarne i berörde Län, att gälda deras skuld för undsättnings-spanmål in natura, . 5:o af Peter Andersson ifrån Halland, om ökadt arfvode för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoret samt LåneContoren i Malmö och Götheborg, 6:o af Daniel Danielsson ifrån Örebro Län, att de ärenden, som angå Skatteköp af de till Bruken och Bergverken upplåtne Recognitions-skogar, må fortskyndas och afslulas, y:o af Lars Persson ifrån Vesterås Län, att Bergsprängnings-krutet, vid rudimateriernas nu gällande pris, må lemnäs Bergverks idkarne för tjugutvå Riksdaler Banco per centner och icke ökas i annat förhållande, än lill allmänna priset på rudimaterierne; till Banco-Utskottet: Peter Perssons ifrån Calmar Län memorial, alt, lill rättelse fördem, hvilka i Rikets Ständers Bank hafva sådanefasUgliets-lån, sorn årligen minskas med vissa procent, uti de ifrån Banken utgående qviltencerne öfver ränte-inbetalningar, alltid må utsättas det derefter återstående capilal-belopp af primitiva lånet; till Lag-Utskottet: i:o af Peter Persson från Calmare Län och af Anders Danielsson ifrån Elfsborgs
Från Vällofl. BorgareSkåndet. S. D. Med bifall till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets hemställan, i Memorid den 18 dennes, beslöts, att vid Remissen från Ståndet å en och samma handling till flere Utskott, alltid ett exemplar af både ProtocollsUtdraget och den remitterade handlingen, må hvartdera Utskottet till1. tällås. S. D. Efter väckt fråga huru Motionstiden vid innevarande Riksdag bör beräknas, sedan Kongl Majjts Nådiga Pioposition om StadsVerkets tillstånd och behof blifvit den 31 •iatl. Vrot. XJtdr. cl. 24 Pehr. 1323, sistl. Januarii StatsUtskottet tillstäld, fana BorgareSråndet, att enär i allmänhet uti frågor om fatalier, af en eller flere månader, utan att tillika är bestämdt af huru många dagar månaden skall utgöras , hvarje månad, enligt gällande Författning, räknas till 30 dagar samt, då den go:de dagen å Helgedag infaller, fatalie-tiden icke anses tilländalupen förr än nästa Söcknedag derefter; sä bör Motionstiden, i följd häraf, icke anses slutad förrän med Måndagen den 3 :c) je instundande Martii; och skulle MedStånden om detta Beslut genom ProtocolisUtdrae underrättas. Fran Högloft. Ridderskapet ocb Adeln. S. D f. m. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, det skulle ExpeditionsUtskottet underrättas derom, att till Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, uti det af Kongl. Maj:t i nåder äskade Hemliga Utskott, blifvit utsedde: N:o 118. Grefve von Essen, Hans Henric. Friherre Åkerhjelm af Margretelund, Gustaf Fredric och Bihang till R, S, Fröt, g'de Sami. 42 Trot. TJtdr. d. 24 Felr. 1823. N:o 25 i.
Rdr 24 sk. g rsf„, utgörande de af vederbörande arrendator, för åren 1823 >—1828, oguld na arrendemedel; hvilka samtliga fordringar Revisorerne anse böra med det snaraste indrifvas. 3:o Revisorerne, som af Räkenskaperna funnit, att för Hospitalernas räkning upphandlingar stundom ske under hand anse , att sådana, så vidt persedlarnas antal och beskaffenhet det medgifyer, helst böra verkställas genom anställande entreprenad-auktioner, hvarmedelst bättre priser kunna erhållas; såsom stöd hvarföre exempelvis kan nämnas, att H ospi tal sSy sfi! o m a n nen i Wisby, enligt qvitterad räkning af den i3 December 1889 levererat lintyg och skjortor till det nog höga priset af 2 Rdr 12 sk. J3:co stycket, och att vid Hernösands Hospital, enligt räkning af den 3o April 1839, skor blifvit betalda med 2 Rdr 32 sk. till 3 Rdr B:co paret, samt för lagning och halfsulning af kängskor, 2 å 3 188 — Rdr Broo, ehuru årets Markegångslax» för sislnämde Län upplager ett par läderskor endast till i Rdr i\ sk» B:co. 4:o Kongl. Serafim er-Ordens-G i Hets låneoch säkei helshandlingar hafva, vid skedd inventering, befunnits i behörig ordning. år 1838. år A83S5. Kongl. Lasaretts Direktionen. Räkenskaperne äro granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år i838 utan anmärkningar, men hafva för år 1839 ännu ej undergått revision. 15 el» et. Balans från föregående året: Fordringar . ... Inkomst:: Befordringsafgift Statsanslag Kollekt vid Gudstjenster, bröllop] och barndop Lasaretts-inskrifningsafgift Spektakeloch Billard-afgifler . Burskapsoch Em bets-a fg i fler . Kongl.
Maj 1828, som ock i Norrige, genom Lag af den 13 September 1830,eftertryck af skrifter, hvartill främmmande Staters undersåtare äga förlags-rätt, förbjudits vid det för dylikt ingrepp i egna landsmäns rätt, förut stadgade ansvar, under uttryckligt bestämmande, att tillämpning häraf äger rum för undersåtare endast i de Stater, der eftertryck af skrifter, förlagde af Danska eller Norrska undersåtare, är eller blifver förbjudet, äfvensom i åberopade Norrska lagstadgande från förbudet undantagits så väl de före år 1814 ut« komne samlingar af lagar och förordningar, hvilka angå Norrige, som ock de till bruk i Rikets kyrkor, skolor och andra läro-anstalter fastställde böcker; — att visserligen 1 §. 9 mom. af nu gällande Tryckfrihets-förordning, med antagande såsom grundsatts, att hvarje skrift är författarens eller hans rätts laglige innehafvares egendom, innehåller de lagbestämmelser, som till skyddande af denna egendoms-rätt ansetts lillräcklige; men att dessa föreskrifter äga tillämpning endast på de fall, när förlags-rätten tillhörer Svensk undersåte, och eftertryck af skrift här i Riket skett. — Då imellertid med allmänt rätts-begrepp är ofverenstämmande, att förlags-rätt, likasom annan egendom, ehvad den tillhörer eget eller annat lands undersåtare, bör af lag skyddas, har Kongl. Maj:t, så väl af denna anledning, sorn Bih, till R. St.
Till följd af Eders Kongl. Maj:ts, i sammanhang härmed , gifha Nådiga befallning, upplages i i83o års Riks-Hufvud-Bok, under BalanceTitel, beloppet af ifrågavarande fordringar; ”men hvad, i anledning af Kongl. ”Maj:ts högstberörde beslut, blifvit vidgjordt, har ieke kommit till Revisorer nes kännedom.!’ ( J 63 ) StatsContoret bör härvid i underdånighet upplysa, att Eders Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref den 3o December 1819, angående Krigs-Comiteens upplösning, förordnat, beträffande Kronans balaneerade fordringar, att KammarRätten skulle i vederbörlig ordning fortsätta den af Krigs-Comiteen vidtagne åtgärd, till deras bevakning och indrifvande; äfvensom att från KammarRätten blifvit, den 28 Januari innevarande år, till Räntekammaren inlefvererade 3oo Norrska SpecieDaler, i afräkning å Handlanden uti Laurwig, Brunns skuld till Krigs-fonden. 2:0 ”Att, uppå underdånig ansökning af Landshöfdingen af Wingård , som med bifogade qvittencer vist sig hafva till Capital och Räntor betalt bela den skuld till enskilde fordringsägare i f d.
Då platsen likväl är belägen på större afstånd, 6,2 mil, från regementets hufvudstation, hafva följande kostnader för året uppstått och blifvit beräknade, som följer: traktaments-ersättningar för befäl och underbefäl rdr 2,129: 70 transportkostnader å jernväg för befäl, underbefäl och manskap » 1,177: 25 kanoners placering, m. m., samt vården och tillsvnen öfver byggnader å Tånga hed » 125: — tillhopa rdr 3,431: 93. hvilka kostnader, enligt Kongl Maj:ts beslut, skulle tills vidare, och intilldess de kunde blifva å ordinarie stat uppförda eller särskildt anslag för dem anvisadt, utgå dels frän besparingar å anslaget lili artilleri-regementena, dels från anslaget til! durcbmarschkostnader och dels från anslaget till Försvarsverket i allmänhet; men då Göta Artilleri-regementes exercisoch skjutöfningar fortfarande komme att för sig gå pä den nya mötesplatsen Tånga hed, samt detta föranledde till en ärlig utgift, för hvars bestridande framgent icke kunde påräknas ovissa tillgångar, utan erfordi ades bestämdt auslag, har Eders Kongl. Majit under deu 29 sistlidna Augusti förklarat Sig vilja, i sammanhang med framställningen till Rikets nu sammanträdande Ständer, angående statsverkets tillstånd och behof, äska ett efter den anmälda utgifteu approximativt beräkuadt årligt belopp af 3,500 rdr, att för ifrågavarande ändamål användas, samt såsom reservationsanslag uppföras under anslaget på 4:de Hufvudtiteln till Svea, Göta och Wendes Artilleri-regementen; hvilket auslag nu torde få begäras.