Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då någon tillförlitlig kalkyl öfver den blifvande trafikens omfattning och det deraf beroende verkliga behofvet af rörlig materiel icke var möjlig, innan någon erfarenhet derom vunnits på färdiga banor af större utsträckning, kuude först efter vestra stambanans fullbordan i slutet af år 1862 och ännu mer under föl - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. 13 jande och särdeles under innevarande år, då äfven södra stambanan i sin helhet varit till allmän trafik upplåten, med säkerhet visa sig, i hvad mån den materiel, som med de i kostnadsförslagen beräkuade medel kunde anskaffas, motsvarade behofvet. För de nu till 80,6 mils sammanhängande längd öppnade stambanorna hafva anslagen till rörlig materiel elter förestående beräkning uppgått till 4,394,200 R:dr, motsvarande 40 lokomotiv, 164 personoch 564 godsvagnar af olika slag, hvaremot vid 1864 års slut befanns för trafiken disponibel följande materiel: 63 lokomotiv, 199 personvagnar och 822 godsvagnar, motsvarande efter ofvanberörda beräkningsgrund ett belopp af 6,710,500 R:dr. Under åberopande af nu anförda förhållanden och med anmälan att rörelsen under innevarande år betydligt tilltagit både i qvantitet och utsträckning har Styrelsen för Statens jernvägstrafik, uti underdånig skrifvelse af den 26 nästlidrie Oktober, gil vit tillkänna, att bristen på godsvagnar allt mer och mer blifvit synnerligen kännbar och föranledt onekligen billiga klagomål, enär trafikanter, oaktadt alla ansträngningar från jernvägsförvaltningens sida, stundom nödgats vänta flera veckor, innan möjlighet förefunnits att deras fraktgods expediera, dervid till och med inträffat, att gods, som varit till jernvägen fördt för afsändning, mäst söka andra transportleder, hvilket låter förklara sig deraf, att under förliden vår ofta blott en tiondedel af det på stationerna reqvirerade antalet vagnar kunde tillhandahållas.
Utlånta medel 500: 500: Doneradt kapital (Wincklerska) 25,000: 25,000: Dito (Sandbergska), föres inom linien, 8,000: S:r 28,421: 33. — 30,840: 31. 2. — Såsom af ofvan intagna tabell inhemtas, redovisas i dessa räkenskaper, utom de för skolan anslagna medel, äfven de belopp, som blifvit anvisade, med 666 R:dr 32 sk., till Stockholms Folkskolelärare-seminarium, och, med 1,500 R:dr, till stipendier åt elever vid samma Seminarium; och hafva Revisorerne funnit samtliga dessa anslag vara för de afsedda ändamålen till fullo använda. Vid räkenskaperna har någon anmärkning icke förekommit. — 221 — Nya elementar-skolan i Stockholm. V Räkenskaperna hafva i Kongl. Kammarrätten för begge åren undergått granskning titan anmärkning. Inkomster ocb utgifter redovisas sålunda: fjellet. år 1848. år 1849. Balans från föregående, året: Uppbörd: Statsanslag 6,800 Afgift för lärjungar - 1,955 Diverse inkomster.. 240 Hyresmedel 250 Tillkomna inventarier 302: 18. 8. Utgifter: Balans till påföljande året: Bergsskolan i Fahlun. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammarrätten undergått granskning för år 1848 utan och för år 1849 med anmärkningar, utvisa följande förhållande mellan inkomster och utgifter: — 222 — ■•eliet. år 1848. år 1849. Balans från föregående året: Uppbörd: Statsanslag, till aflöning och stipendier 2,000: 2,000: „ materiel 500: 500: „ resekostnader - 300: 300: „ byggnader och reparationer 2,000: Af utländska elever inbetalda 800: S:r 2,800: 5,000: Summa 2,802: 18. 5. 5,012: 3. 8. Credit. Utgifter: Anslaget till Svenska Trädgårdsförening-ens elevskola.
När en har qvinfolk och fånar med sig, går det på tok. Jag sade, när vi reste ut, att j skulle låta bli att sladdra om så’na saker, som klokt folk tiger med.” Då Gabriella märkte att det blef allvar med hemresan, gret hon af smärta öfver det stora missödet att se sig bedragen på en hel dags nöje. Barnasinnet tog ut sin rätt; men hon hemtade sig likväl snart nog och sade då litet förtrytsamt: ”Så skall jag nog resa, när Arve Arnman kommer med sin båt – och det blir rätt snart!” ”Hvad för slag! Skall den göken komma till Tistelön?” Och Haraldson, som trodde att Erika bjudit honom, gaf denna ett par ögon, som skulle hafva skrämt hvarje annan qvinna. Men Erika svarade med mycken värdighet: ”Om han kommer, det jag likväl icke hört omtalas, skall han blifva bemött med höflighet, liksom andra gäster jag i min mans frånvaro emottager.” Haraldson teg; men hela hans kropp darrade af vrede, emedan han icke vågade qväsa Erika såsom han önskade. Emellertid var hans bekymmer denna gång öfverflödigt. Dagar, veckor, månader kommo och gingo, och förgäfves stod Gabriella på öns högsta spets och blickade efter den unge skälskytten; han kom icke – och innan de åter träffades, hade lifvet vexlat i många former. Trettonde Kapitlet. Visa den irrande rätt: ty den gode, den him melske herden Tog det förvillade lam på sin arm, och bar det till modern. Detta är kärlekens frukt, och på frukterna känna vi honom. Tegnér. ” ’Är vinden knapp får man lovera,’ plägade salig far säga – kom ihåg det, min son! I fremmande mans hus få fremmande mans barn icke anse sig hemma. Tullförvaltarn är visst en öfvermåttan hederlig och präktig man; men du är icke hos de dina: staden är icke det lilla fiskläget. Du får lära dig att fördraga mycket och minnas att andra också måste hafva fördrag med dig. Och, som sagdt: ’är vinden knapp får du lovera.’ ” ”Ja, det är ett godt ordspråk,” svarade Arve och tryckte vänligt den hand, som omslöt hans.
Prot. 1892 & 1863. 6 Sami. 1 Afd. 23 Hafi. 2 10 Banko-Ulsliollels Memorial N.o S9. c) till Kanslisten vid Banko-diskont-verket Assessoren Th. Claessons enka, Wendela Margaretha Malmberg 225: —- d) till Kamereraren vid Läne-kontoret i Malmö S. G. de Mares enka, H. C. Redewegh 500: — e) till Bokhållaren vid Låne-kontoret i Göteborg J. P. Anderssons enka, Charlotta Tronell 300: — f) till Registratorn vid Låne-kontoret i Malmö H. Gullanders enka, Jacobina Christina Nobelius 300: — g) till Vaktmästaren vid Banko-diskont-verket Erik Sjöberghs enka, Catharina Christina Sundgren 75: — h) till Banko-ombudet vid Låne-kontoret i Malmö Carl Adolf Nordströms enka, Clara Sofia Nordström 475: —- i) till Kamereraren i Banken A. A. Drakes enka, S. Löfvenius . 175: — k) till enkan Louise Wigström, född von Schwerin 300: — l) till Advokat-fiskalen i Banken N. A. Heurlins enka, II. C. Lind 175: — m) till aflidne Revisorn i Banken A. G. Af besparingarne på anslaget till ofvanberörda dispositionsräkning ega Fullmägtige utgifva ersättning för utarbetande af fortsättning intill närvarande tid af det register öfver Bankens handlingar, som tili och med år 1822 blifvit upprättadt. Mom. 2 oförändradt. Som ändring eller tillägg till 179 § icke erfordras, torde 7:o denna § oförändrad bibehållas. Stockholm den 21 September 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Sept. 1863, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af ett utaf f. Bryggaren N. Boberg och f. Kryddkramhandel'en J. C. Nording gjordt ackords-anbud.
Henna bejakades , de» andra huru wida man skulls i underdånighet kill Hans Kongl. Maftc Konungen öfwerlemna styrelsen haröfiver, eller Riksens Stander genom Stats-Ucskottstö åtgärd derom skulle besörja. Den förra menkngen antogS. Stats Utskottets betänkande innehåller widare, att af rewenun af Strömsholm, jämte de anstagne Krono, dagswärken, under. Hallandet sa wäl af Stuferiek som Stalistaten, skall besörjas, utan ytterligare grawakion för Skallsta, ten. Häraf följer likwäl icke akt fjelswa LandthuShallningen skall förenäs med Stuteri inrättningen eller sta under Stallmästarens disposition. Wärdén sch uppsigren wid Srutericknractmngen, Manegen m. m. ar en sak sä wida akstiljd fran Landkfföksel, att man ej bör begära kännedom af den sednare, utaf en Stallmästare. Om af en biifwande Arrendator af Kungsgården fourage af hö, halm, hafre bstswe aflemnadk,' efter uträkning för hwarjs hastkratur som underhölleö, samt hwad för öfrigt kill fjelswa Scaiistmens behof bjefwe anstagit, fä kror jag an. da - Den z Januarii. damast med Stuteriet beqwamligast winnes, samt Kronans gagn äfwen iagktageö. Grefwe von Hrtln?.<;ksusen, Albreckt, yttrade sig hajma fattak akt h la detta mai t sista plenum blifwic af Rlddelskapet och Adeln afgjordt, de twä första fragorae bifallne och den sista acerförwisad.
1 fråga om de Academiska domstolarne, får Utskottet vördsamt erinra, att Herr Professorn Thomanders framställda yrkande, att, vid upphäf - Lag-Utskottets 15 vande af nämnde domstolar, undanlag bör ske för domsrätten i disciplinära mål, ej blifvit af Utskottat förbisedt, emedan den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelse i ämnet jemväl skulle komma alt innefatta underdånig anhållan derom, att Kongl. Majit täcktes bestämma de för alla de ifrågasatta domstols-indragningarne erforderlig,e åtgärder oeh regiernentariska föreskrifter, hvartill ostridigt måste hänföras utarbetandet af de serskilda stadgar, angående disciplinen vid Universiteten, som finnas nödiga och oagtadt Academiska domstolarnes upphörande anses böra af Academierne sjelfve fortfarande handhafvas. Det ligger, efter Utskottets tanka, i sakens natur och har derföre ej behöft i förra Betänkandet uttryckligen antydas, att, i detta fall, till disciplinära mål böra räknas de, soin angå öfverlrädelser af den ordning och de serskilda pligter, som hvarje Universitetsmedlem, i denna sin egenskap, är förbunden alt iagttaga, samt att civila tvister eller ärenden, som röra Universitetets medlemmar, och mål, angående af dem begångna brott emot allmän lag, äro de, som skola till allmänna domstolarnes handläggning öfverllyttas, Att bestämdt utreda och uppgifva aila de serskilda slag af mål, som ligga inom det så kallade disciplinära området, tror Utskottet deremot vara ett arbete, som dels icke egentligen tillhör Lag-Utskottet, dels, såsom fordrande en föregående vidlyftig granskning af de Academiska constitutionerue, synes lämpligast kunna verkställas, i sammanhang med den revision af dessa constilutioner, hvarom Rikets Ständer, genom bifall till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets, i anledning af Herr Professorn Bolméers ornförmälda motion, afgifne Betänkande N:o 86, beslutat att hos Kongl. Majit j underdånighet anhålla.
Det är med ledsnad, jag åter nöd - 2^0 Deli i3 Mars f. m. gas upptaga tiden; men jag är dertill föranledd af Gr. Cronlijelms yttrande. Han liar trott, att jag i mina anmärkningar mot Frih. Kantzou’s motion kunnat upptaga andra principer än dem, hvilka i motionen innefattas. Om Gr. Cronhjelm nu vill förändra dessa, lärer sådant icke föranleda något afseende, enär motionstiden nu är förbi. Motionen lärer således nu få qvarstå sådan den är. Gr. Cronhjelm har förundrat sig öfver, att jag kunnat tillstyrka förändring af 72 §. Reg.F., fastän jag sagt, att Banken alltid stått under lagen. Om han genomläst och jemnfört BancoOrdn. med vår Constitution, skulle han funnit, att stadgandet uti denna §., oförändrad, bildar en lucka i tillämpningen af grunderna för Sveriges lagstiftning, derifrån jag liemtat anledning att tillstyrka förändringen, helst uti all vårt lands lagstiftning båda Statsmagterna böra äga lika del. Delta har för mig utgjort grunden för mitt tillstyrkande af förändringen. Jag har velat yttra detta, på det man ej af Gr. Cronhjelms framställning skulle taga sig anledning förmoda, alt jag begått någon inconsequens genom mitt tillstyrkande af förändringen, eller dervid förbisett grunderna för ordning i Svensk lagstiftning. Hr Reenstjerna, Svante, uppläste följande: Det af Frih. Rantzou utgångna förslag N:o 2, rörande enskildas inträde såsom actieägare uti Banken, synes mig förbundet med faror, vida större, än de deraf bärflytande lör* maner. För mig synas farorna blifva Nationens och förmånerna actieägarnes samt deras beredvilliga commissionärers. Säkerligen skulle uti detta ögonblick utländingar med contant förmögenhet genast anmäla sig; och jag är ganska förvissad, att de inom liufvudstaden ej skulle sakna det commissionärsbiträde, som på allt sätt sökt bereda dem framgång. Vi skulle då slutligen kunna motse det resultat, sedan dessa actieägare fått sin andel uti Bankens styrelse, att köpmän uti Hamburg eller London hade öfvervigt inom Sveriges Bank.
Hr Gr. o. Landtm, trodde att ehuru man efter behag kunde antingen först företaga hufvudsakliga Utlåt, och dervid förbigå de med bilagorna sammanhang egande punkterne, tills bilagorne blifvit afgjorde, eller först företaga bilagorne till pröfning, det sednare skulle leda till en kortare discussion, emedan i sådant fall sjelfva beräkningsgrunden blefve afgjord, inan man företog den punkt, som innehöll tillämpningen, och dermed endast förekomma att afgöra huruvida den utförde siffran var med den antagna grunden öfverensstämmande; hvaremot, om både punkten och bilagan föredrogs på en gång, man finge tvenne frågor att afgöra, nemi. om såväl beräkningsgrunden som siffrans öfverensstämmelse dermed. Frih. Tersmeden; Ehuru jag icke vidare vill motsätta mig det föredragningssätt, Frih. Åkerhjelm föreslagit, sedan detsamma blifvit af Hr Gr. o. Landtm, gilladt, ber jag dock att få erinra, att dé bilagor till ifrågavande Utlåt., hvilka blifvit betraktade såsom serskildta Betänk., bära samma nummer som hufvud-Betänk., hvilket tyckes utvisa det meningen mätte hafva varit att de skulle behandlas i sammanhag med sistnämnde Betänk, och icke serskildt. Resultatet blifver visserligen detsamma, men då jag för min del ej kunnat finna någoi^. fördel upkomma af det nya förfaringssättet, anser jag att man bordt förblifva vid det ganda. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., O ' i öfverensstämmelse med Frih. Akerhjelms förslag, behagade upskjuta behandlingen af StatsUtsk:s först å föredragnings-listan förkommande Utlåt. JY° 64 tills li. o. Ad. fattat sina beslut om samma Ulsk:s Utlåt. J\° 64 Litt. A t. o. m. G, ropades Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande.
Jemte nyss omförmäldte gene-, reia Öfversigt, har Stats-Utskottet specielt granskat Magazins Directionens Protocoll, från den tid Revisorerne dermed upphörde ePer från 1817 års-början, samt i öfrigt så mycket andre göromål det tillåtit äfven sträckt dess uppmärk* samhet åt sjelfva Räkenskapen och hvad dermed gemenskap äger, hVaraf allt Stats-Utskdttet funnit att Magazins Directionen med nit och redlighet, iaguagit och fullgjördt sine åligganden, och anser Utskottet sig fördenskull hafva grundade skäl, att inför Riksens Höglo!}. Ständer vördsamt anmäla, att Allmänna Magazins Inrättningen blifvit af Verkets Öfver Styrelse förvaltad i enlighet med hittills gällande 13*0 Stats-Utskottits Petänhandenl föreskrifter, och der sådane saknats, efter de förhallanden, som städse haft det allmännas val pch bästa till syftemål, Bland de ämnen som under gransknings* arbetet fästat Stats - Utskottets uppmärksamhet, och ansetts vara af den mera betydande egen-* skap, att de borde inför Riksens HögloflStan*, der uppgifvas, förekomma: Om afskrifning af åtskilige Balancerade fordringar, 1:0 Att uti Allmänna Magazins-Inrättningens Hufvudbok för år 1815, balanceras under Titul: Aldre Fordringar hos diverse Verk före år 1810 beroende på ersättninga? ejler afskrifningar nemi. Hos Förvaltningen af Sjö Arén derne 177.987* 7- 3- z Tillsammans R:dr 559,9°3: 3 3- n> Pessa förd?inga? utgöra värdet för Spannmål, Proviant och andre persedlar, sorn fran Magazins-inrättningens tillgångar blifvit försträckte dels till Svenska Arméen i Tyskland rander 1805 och 1&06, arens Fälttåg, dels ock till Armeerne i Sverige och Finland under 1 808 Och isog å^ens krig.
Till befordrande af förslitne sedlars utbyte i landsorterna, består Banken hädanefter, såsom hittills, i allmänhet och i ett för allt, ~ procent, men hvad Götheborgs och Bohus Län serskildt beträffar, |-;dels procent å de summor, hvilka till utvexling blifva genom Länens styrelser, mot behörig säkerhet, såsom förskott, reqvirerade; hvarjemte de personer, hvilka erhålla uppdrag att i landsorterna ombesörja i'nvexling af förslitne Banco-sedlar, numera, dels enligt Kongl. Maj:ts, uppå Rikets Ständers anhållan, i Nåder meddelade tillåtelse, komma alt för vexlings-medlens framoch återsändande njuta portofrihet, under den controll emot missbruk, som Öfver-Post-Directeurs-Embetet eger föreskrifva; dels ock äro berättigade att, sedan till Banken blifvit återlefvereradt minst hälften af ett erhållet vexlings-förskott, hvilket ej får öfverstiga 5,ooo R:dr, erhålla ytterligare vexlings-förskott emot presterande af behörig säkerhet för det belopp, ånyo reqvireras; egande dock Banco-styrelseH icke att utaf sistnämnde belopp ulassignera mera, än högst skillnaden emellan det oredo* vista vexlings-förskottet och den stadgade högsta förskotts-summan, ej eller att återstoden af det reqvirerade ytterligare beloppet utgifva förr, än de äldre oredovisla förskotts-medlen blifvit lill Banken inlefverade. 8 Banco-Utikollets Memorial, JV:o 182, Vexlings-remisserne komma hädanefter att directe från Banken afsändas och till densamma ingå; egande Banco-styrelsen att till den person, som af Styrelsen utses att besörja de med berörde remissers afsändning och emottagande förenade göromål, anvisa något lämpligt arfvode, hvilket Banco-styrelsen, under fäsladt afseende å göromålens mängd, har alt årligen bestämma.
Hvad åter serskildt beträffar åtskilige landstaten tillhörande personer, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar ra. fl., äfvensom de vid Rikets Kollegier anställde kammardrängar, hvilka alla, enligt Kongl. Brefven den 9 April 1733 och den 9 Augusti 1784, samt Statskontorets cirkulär af den 20 Februari 1744’ Hittills varit befriade från skyldigheten att aftjena begrafningshjelp, men hvilkas sterbhus, sådant oaktadt, fått, när dessa personer i tjenslen aflidit, såsom begrafningshjelp uppbära sex månaders lön; så enär, under hänsigt till dessa personers knappa lönevilkor, billigheten synes fordra, att deras sterbhus icke frånta ges en elem från längre tid tillbaka tillerkänd förmån, hvaraf de, icke mindre hädanefter, än hittills, äro i verkligt behof, föreslår Kongl. Maj:t, alt omförmälde serskildta stadganden mätte för ifrågavarande personal fortfarande fä Lil Upphäfvandet af nu gällande föreskrifter om ofvanberörde löneinnehållningar kan ej emellertid bringas lill verkställighet med mindre, än alt vederbörande pensions-inrältningar försäkras om ersättning för de till deras kassor anslagne och påräknade inkomster, hvilka genom begrafningshjelpseller nådårssamt förslagsoch liggetids-besparingarnas upphörande skulle förloras. Till ledning för omdömet i afseende på detta ersättnings belopp, har Kongl. Majit från direktionerne öfver armeens pensions-och amiralitets-krigsmans-kassorne samt civilstatens pensions-inrättning ytterligare Iiih. till R. St. Majits Kai.
Majit har begärt att det för Barnbördshuset i Stockholm nu ut gående anslag, 1,472 Ridr, måtte, under vilkor att fri boning vid inrättningen upplåtes för 1 amanuens och minst 8 på en gång derstädes tjenstgörande medicine studerande, ökas med 8,028 Ridr, hvarigenom berörda anslag komme att utgöra 9,500 Ridr årligen. För att ådagalägga behöfligbeten af denna anslagstillökning, har Direktionen öfver allmänna barnbördshuset, såsom Slatsråds-protokollet (pag. G1—65) utvisar, anfört, alt, sedan denna inrättning, jemte den dermed förenade undervisningsanstalt för barnmorskor, i slutet af år 1858 öppnat sin utvidgade verksamhet i den på Kungsholmen belägna nya lokal, hvilken blifvit för inrättningens behof inköpt och ordnad med en kostnad af 195,000 Ridr, som bestridts dels genom influtna köpeskillingen för en barnbördshuset tillhörig vid Fredsgatan belägen egendom, dels genom ett af Rikets Ständer vid 1853—54 årens riksdag beviljadt anslag af 75,000 Ridr, Direktionen under den tid, som förflutit efter inrättningens öppnande i nämnda lokal, visserligen funnit densamma ändamålsenlig och i del närmaste uppfyllande alla hilliga fordringar, men derjemte kommit till visshet derom, att, eller det inrättningens ursprungligen till större delen af gåfvor och lestamentariska dispositioner, bildade kapitaltillgang måst för de årliga behofven så starkt anlitas, att densammas belopp från 228,950 Ridr, som det vid 1858 års slut utgjorde, nu nedgått till 194.000
Ofningen i modersmålet hörer till bela skolans alla läroämnen, om dessa rätt vårdas; och afsigten kan väl ej annan vara, än att ynglingen tillhålles och öfvas, att muntligen och skrift ligen uttrycka sig på ett vårdadt och korrekt språk öfver hvarje ämne, som kommer under hans behandling, I naturvetenskap åter låter det sig mycket väl göra, att lära ett barn undersöka och benämna de lättare vexternas delar och indelning efter Linné; men en annan fråga är, hvartill denna barnalek tjenar, annat än att medtaga lärjungens tid, eftersom han, ett par år mognare, i botanik inhemtar på en vecka lika mycket som han två år tidigare lärer på ett år. Dessutom förekommer i 7:de klassen för dem, som läsa så kallade klassiska språk, läran om värmet, ljuset, magnetismen och elektriciteten »med problem»,' utan Motioner hos Ridderskapet och Adeln i865. 71 att lärjungen förut ens hört talas om stereometri och trigonometri. Det lärer förblifva alldeles oförklarligt, huru ett sådant förbiseende kunnat ega rum, men är i slika fall en lycka, att vårt språk ej läses i främmande länder. 1:0 Rikets Ständer torde derföre hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att vid rikets allmänna elementarläroverk undervisningen i modersmålet, må inskränkas lill skolans irenne lägsta, och den i naturvetenskap lill skolans tvänne högsta klasser; alt ytfysik» må från läroämnena på klassiska linien helt och hållet afföras; samt att den genom dessa inskränkningar besparade lärotid må fördelas på undervisning uti främmande språk, matematik och historia. II. Ännu vigtigare är den omständigheten, att äfven med de nu föreslagna inskränkningarne skolan tager en alltför stor del af lärjungens lifstid i anspråk. Det synes i sanning, som man haft för afsigt, att uti ökad lärotid taga valuta för de betydliga anslag, hvarmed, till vårt fäderneslands heder, läroverken i sednare tider blifvit understödda. De menliga följderna af denna tidsförlust, under hvilka våra barn nu arbeta, utöfva obemärkt, i hemlighet sitt inflytande på ynglingens mod och spänstighet.
Den utmätta egenDo* men, ättDå att Den ej före doncurfeitö början gunnit fäljas, eller ur gälDenäré bo uttagas. äpar unDer anjlagStiDen faft egenDom blifmit få(D, efter tf)t) i 16 §. fägö, bafme ocf intecfningSägare rätt att jin forDran Ipfta.” §• 49. ^Bi bafme förejlagit od) Äongl. Slaj:t i TJ^åDer bifallit, att Äongf. Q5refmet till äbof ocb 6fmer4Xätter Den 2 9fooember 1786, bmarigenom Det, uti 19 £ap. 3 §. «Ki§gerningö»S8alfen, ftaDgaDe anfmar för <2Baftfarl, forn af förfummelfe eller mangömmo jTäpper fånge lös, i få måtto marit ffärpt, att Denna förfeelfe omtlforligen jfall meD fpö ftraffaö, Pommer att till all fraft od) merfan uppföra. §. 50. *301 bafme jemmäl beflutit ocb Äongl. Siaj:t bifallit, att, meD uppf)äfmanDe af Äongl. förorDmngen Den 5 SWars 1746 famt Äongf. SBrefmen Den 23 Stpril 1752 odj Den 10 Slugujli 1784, ”bett, forn olofigen brpter upp anDraö bref ocb Derutur tager penningar eller pett» ningemärDe, mpcfet eller litet, (Pall ftrajfaö fåfont för inbrottSjlöID; arbete ocF Dertill miD ÄronanS flott ener fäflning ett eller gera år, efter forn brottet är till. iligganbeö allmänna ©ontffolen i Den ort, Der gerningen gjorD är, öfmer fåDana brott ranfafa ocb Döma, oaf* taDt