Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter skedde en utdelning af gåfvor för dem sjelfva: bomullsdukar för de äldre, glasperlor för de yngre pigorna, samt röda yllemössor och hemväfda västtyger åt drängarne. Efter många bugningar och nigningar, samt kyssar på hennes nåds kjortel, gingo de förnöjde och belåtne att förvara hvad de erhållit. Sednare inträdde de åter allesamman, för att efter husets gamla sed hålla aftonbön. Derefter sjöngo de en julpsalm, efter hvars slut, de trohjertadt räckte fram handen åt sin matmor, för att önska henne och sedan de andra glad helg; troppande sedan af till den så kallade stora bondstugan, der de funno sitt med rikelig välfägnad och stora högar af kusar och kakor belastade julbord. En stund sednare satt den lilla familjen sjelf till bords, görande all heder åt sina egna «Guds gåfvor» med undantag af Leonna, som af idel glädje och längtan knappt kunde äta och sedan somna. Det var första gången hon sedan barnaåren, skulle få se sig om i hvad man i allmänhet benämner verlden. Några ord om ställningar och förhållanden innan vi gå vidare. Af det förutsagda gissas lätt att fru Igeldorfs egendom, Grönskog kallad, var belägen i trakten af städerna Borgå och Lovisa, men om socknen heter Borgå eller Perno är likgiltigt. Född af finska föräldrar högre upp i landet, blef fru Igeldorf genom sitt gifte ägarinna till nämnde egendom. Förmögen enka vid fyratiofem år, med en då treårig dotter, ansåg hon sig vara för klok att träda i nytt gifte. Van vid landthushållning från sina unga år, vårdade hon sitt gods med omtanke och verksamhet. «Husmodrens öga gör kalfven fet» var hennes valspråk, men hvad hon vårdslösade var det enda barnet. Flickan växte upp som «gran i skogen» utan eftersyn. I sinnelag helt och hållet motsattsen af modren, var hon redan en lång tafatt slyna om fjorton år, innan modren ens tänkte på att hon behöfde lära annat än innanläsning i Abcboken.
En klok och omtänksam hushållare gör ej afseende på de förskotter han måste göra, för att, vid oförmodade vådor och oförutsedda mindre gynnande händelser, vara betryggad; lian skyr icke alt med mer eller mindre betydliga uppoffringar förekomma en möjlig förlust af det hela eller någon del deraf; han försvagar icke sin arbetsstyrka genom inskränkning af de till arbetets bedrifvande oundgängliga arbetares antal, och gör icke indragnaeller förknappningar i deras förut, ofta nog otillräckliga, lönevillkor, hvarigenom lian icke utan svårighet skulle erhålla en mindre duglig och skicklig arbetspersonal, och arbetet följaktligen blifva mindre väl utfördt. Så tillgår i hvarje väl ordnad enskild hushållning, och samina princip lärer, enl. min tanke, böra vara gällande i hushållningen och administrationen af allmänna medel. R. St. hafva ju vid dessa medels förvaltande fullkomliga och lagliga controller på Statens embetsman, hvilka dessutom tidt och ofta äno underkastade officielt klander och bittra personliga och obestyrkta anfall af objudna och mig veterligen af ingen auetoritet påkallade granskare. Emedlertid torde säkrast varit, att StatsUlsk., i stället för att till utgifternas bestridande för armeens vapenöfningar, materielens anskaffande och underhållande m. m., hafva sökt skapa tillgångar, igenom hvilka botemedel mot ett ondt skulle sökas i hvad som vore dubbelt värre, hade, på sätt Hr Biskop Hedren yttrat i sin välgrundade reservation, tillstyrkt R. St. att endast i allmänhet och på vissa allmänna grunder af K. M. i underd. begära en fullständig utredning af ifrågavar. högst vigtiga ämne. En sådan utredning hade visserligen af K. M. blifvit meddelad, och säkert hade den i hög grad blifvit tillfredsställande. 1 anledn. deraf hade StatsUtsk. sedan kunnat och bort hos 11.
Memorial till det Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af, erhållen återremiss ä Utskottens Betänkande N:o 51, angående tiden, hvarifrån Författningar, som uppläsas från Predik st olar ne, skola anses gällande. Detta Betänkande liar blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskotten återremilteradt, i följd af dervid gjorde anmärkningarr men som detsamma är vordet af de öfrige trenne Stånden bifallet, och 3 Stånds sammanstämmande mening i denna sak utgör Rikets Ständers beslut, få Lagsamt Allm. Besa.- och Elon.-Utslottens Memorial, JV:s 70 , 71. f3 Utskotten härigenom tillkännagifva, att Utskotten funnit den erhållna återremissen icke kunna till någon Utskottens åtgärd i denna fråga vidare föranleda. Slockholm den 22 April N:o 70. Ant. till Exp-Utsk. dea 23 April i8if;t, kt. 9 f. m*. Memorial till Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 55, angående tillämpningen å de utskiftade Kronoparkerne å Öland, af Kongl, Förordningen om jordafsöndring. Till följd af framställde anmärkningar emot Utskottens ofvannämnde Betänkande, har Hedervärda 13onde-Slåndet detsamma lill Utskottens ytterligare Behandling återförvisat, i anledning hvaraf Utskotten fä härigenom anmäla, att samma Betänkande Blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkändt och att ärendet således icke kan af Utskotten tagas under någon ytterligare pröfning. Stockholm den aa April 184 r. N:o IT. Alik. till Exp.-Utsk. den 24 April 1841, kt. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 34, angående väckte motioner om förändring af Landtmät er i-rl axan. Höolofl.
Såsom ersättning åt bergslags-intressenterne för dessa förmåner, vid upphörande af arrendet af Sala silfververk, föreslås: l:o att bergsmanstomt-innehafvarne för all framtid befrias från skyldigheten att utgöra körslor, dagsverken, hö eiler någon annan skatt eller prestation till silfververket; 2:o att den besittningsrätt, som bergsmanstomtoch grufvejords-innehafvare, under vilkor af arrendekontraktets ordentliga uppfyllande, hittills innehaft till den jord, vare sig af inegor, skog eller utmark, som varit dem tilldelad, öfvergår till full egandeoch fri dispositionsrätt, enligt allmän lag; 3:o att, sedan de gamla odalgrufvornas utmål samt derutöfver 50 tunnland, hvilka dock icke utan särskild ersättning få innehålla odlad mark, blifvit undantagna, all öfrig grufveoch bergsmansjord, som icke hörer till stadens tomtreglering, tillfaller bergsmanstomt-innehafvarne, att på dem med full eganderätt fördelas; 4:o att innehafvarne såväl af bergsmanstomt som af grufvejord, må försäkras att icke med anledning af denna förändring blifva ålagda någon ny skatt; kommande likväl all tionde af jord, alla afgifter till presterskapet och alla öfriga kommunala afgifter, hvilka lagligen tillhöra bergsmanstomternas egare att utgöra, men hittills blifvit af silfververkets gemensamma medel bestridda, att af tomtegarne hädanefter utgöras; böranda den afgift grufvejords-innehafvarne nu till bergslaget erlägga såsom ersättning för uppbörd, naturaprestation till bergverket, efter förändringen, erläggas till Kronan; 5:o att bergslags-intressenterne erhålla full egandeoch dispositionsrätt till bergslagets nu innehafvande magasinshus och sjukhus samt fritt få disponera befintlig kassabehållning, utestående uppbördsmedel och öfriga fordringar; 6:o att bergslags-intressenterne efter fullt värde, som af gode män bestäm mes, erhålla full ersättning för alla bergslaget tillhöriga inventarier vid verket, äfvensom för det vid afträdestiden befintliga inventarium af malm och vask; och lärer Sala stad, i sammanhang härmed, böra försäkras om att i öfrigt blifva bibehållen vid sina privilegier, rättigheter och förmåner; — vid sitt hittills åtnjntna driftvatten Bih. lill 11.
Deremot var under sednaste riksdag, jemte här ofvan uppgifne tjenstemän, äfven anställd en notarie, som tjenstgjorde Stats-Utsliottets Memorial, N:o 126. 7 vid Lag-utskottets sammanträden med andra Utskott; och fastän Rikets Ständer, genom bifallandet af nuvarande Lag-utskotts Memorial N:o 11 medgifvit, att ett dylikt notarie-arfvode äfven vid denna riksdag må för enahanda tjenstgöring utgå, har, enligt Stats-utskottet meddelad upplysning, denne tjensteman ännu icke antagits. Uti ofvan omförmäldta skrifvelse hafva herr landtmarskalken och herrar talmän, i afseende på tiden för här uppräknade arfvodens och traktamentens upphörande, föreslagit, att allöningen för Utskottens tjenstemanna-personal och vaktbetjening må upphöra med samma dag, som hvars och ens tjenstgörings-skyldighet, men för riksståndens sekreterare, äfvensom de notarier, hvilka deltaga i uppsättningen af ståndsprotokollerna, fortfara en månad och för den öfriga kansli-personalen samt vaktbetjeningen hos stånden åtta dagar efter riksdagens afslutande, helst protokollernas uppsättande, i anseende till de närmare riksdagens slut ofta inträffande plena, svårligen kunde hinna fulländas inom kortare tid än en månad sedan riksdagen slutat, hvarförutan åtskilliga andra göromål, såsom återstående renskrifning, handlingarnes ordnande och inbindning m. m., jemväl fordrade derefter fortfarande biträde af de hos riksstånden anställde tjenstemän och vaktbetjenter.
IO*:o af den 29 Juli 1851, angående beviljadt lån till uppförande af en bro öfver Dalelfven vid Gustafs kyrka (110). Sedan det af Arbetsdirektionen afgifna kontrakt angående arbetets utförande på bestämd tid, äfvensom den för kontraktets fullgörande ställde säkerhet, blifvit af Kongl. Majit under den 23 November 1852 i nåder godkändt, har nådig föreskrift samma dag blifvit fullmäktige i Riksgäldskontoret meddelad angående lånets utbetalning till Direktionen. 193:o — 65 — 103:o af den 29 Juli 1851, angående medel till fullbordande af Strömsholms kanals ombyggnad (112). I betraktande af Strömsholms kanalleds väsendtliga inflytande på och oumbärlighet för rörelsen inom tvänne Rikets provinser, samt behofvet af ytterligare tillskott för arbetets fullbordande, har Kongl. Maj:t under den 22 December 1851 i nåder tillförsäkrat Kanalbolaget att från Handelsoch Sjöfartsfonden årligen, för en tid af högst nio år, mot vissa vilkor utbekomma 50,000 R:dr, hvaraf .( såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och § såsom räntefritt förskott, till successiv återbetalning. t04:<> af den 29 Juli 1851, angående ändringar och tillägg i Skiftesstadgan och Kungörelsen den 9 Juni 1832 (115). Vid underdånig föredragning häraf den 7 Februari 1§52, har Kongl. Maj:t, i afseende på Rikets Ständers anhållan om den ändring i 3 punkten af 3 § 2 Kapitlet Skiftesstadgan, att tiden för Landtmäteriförrättnings företagande skulle från 4 till 2 månader inskränkas, enär denna tidsbestämmelse, vid de tillfällen, då utom länet boende personer behöfde till förrättningen kallas, möjligen kunde blifva otillräcklig, icke funnit skäl att å förslaget i denna punkt lemna nådigt bifall.
Hvad som erfordrar tid, det är anskaffning af eu fullständig materiel, men detta fordrar omtanka och ett ändamålsenligt ordnande af tillgångarne; derföre bör detta icke eller medan tid är, förbises. Om hvad i föreg:de blifvit ordadt, är riktigt, hvilket jag vågar påstå vara händelsen, följer äfven deraf, att det antal fältartilleritrupper förslaget uptager, nemi.: fullständig servis till det up. gifna antalet åkande batterier (66 man till hvarje batteri) äfvensom kuskar till fotbatterierne, är fullkomligt öfverensstämmande med den fredsfot, som för artilleriet är af nöden. Ingeviörvapnet saknar för närvande helt och hållet trupp. De arbeten, som åligga nämnde vapen äro likväl af den speciella beskaffenhet att, för deras ordentliga verkställande erfordras öfvadt manskap, åtminstone i så tillräckligt antal, som erfordras för monitorer; ett förhållande, som både blifvit ansedt och gjort sig gällande i alla andra Europeiska arméer, med undantag af den Svenska. Af denna anledn. har en dylik behofvet motsvarande trupp blifvit Ingeniörbrigaden anslagen och kostnaderne derföre i förslaget uptagne. Detla om stående hären. — Jag öfvergår nu till landtförsvarets andra afd. Krigs-reserven. Den utgöres af: 1:0 Allmänna' Beväringsmanskapet; 2:o de llusthSUshästar, hvilka återstå sedan den stående härens behof blifvit upfyldt, samt 3:o de Trosshästar, som extra rotehållarne äro skyldige alt i krig anskaffa. Svårligen lärer någon, åtminstone militär, finnas, som med allvar vill påstå, alt någon den ringaste ändamålsenlighet är förenad med beväringsmanskapets närvande öfningar. De tolf {lagar, hvilka en gang för alla för hvarje beväringsyngling äro anslagne till bibringandet af hvad för honom i egenskap af soldat erfordras, äro alldeles för otillräckliga. Detsamma skulle, efter mitt förme 4* - 52 Den ?
Vi hafva i det föregående sökt antyda, huru en sådan relativ oförmåga att verka utåt hos den tyska vetenskapen och dermed hos den tyska bildningen öfverhufvud sammanhänger med nationens ringa politiska betydenhet. Prag har väl ett skönt läge vid floden Moldau, dock ej så utmärkt, som det ofta beskrifves af dem, hvilka blott jemföra det med Berlins, Münchens och till en del Wiens föga retande omgifningar. Stadens inre är, med undantag af Neustadt, öfverhufvud icke lockande. Den beryktade bron är öfverlastad och brokig, och står vida efter den öfver Elben vid Dresden. Nu har den sett en lätt och elegant medtäflare uppvexa i den nya hängbron, som har 1200 fots längd. Ifrån Hradschin, en högt belägen del af staden, såsom södra bergen i Stockholm, har man en skön öfverblick öfver den med dess 82 torn; likasom å andra sidan den massa af stora byggnader, borgen (med 440 rum), dômen och en mindre kyrka, som kröna denna stadsdel, sedda ifrån bryggan eller motsatta stranden gifva en imposant anblick. Staden har 115,000 invånare; dock synes rörelsen icke vara stark – om ej i ficktjufnad. Förf., som blott dröjde tolf timmar i staden, förlorade under denna tid sin näsduk, troligen i sjelfva domkyrkan vid den hel. Nepomuks silfvergrafvård, och, då han omtalade händelsen, fick han höra, att man i Prag alltid bär näsduken i barmfickan. Sammanlefnaden säges här ännu hafva någon släng af Wiener-glädtigheten. Fastän man redan, förrän man kommer till Prag, tydligt kunnat skönja den bergsklyfta, genom hvilken Elben tränger ut till Sachsens fält, har man ännu 18 mil till densamma. Men vägen till Dresden kastar sig något åt vester, och man har så till gränsen vid Peterswalde blott 16 mil. Så är man åter i det tråkiga norra Tyskland, ehuru ännu Dresden har någon skymt af poësi, den nemligen, som utsigten från Brühlska terrassen eller anblicken af Sixtinska madonnan breder deröfver.
Sättet, at hemställa saken til Ständerna, mätte wal ej wara en kränkning af Ständernas rätt, och sjelfum frägan om principen tyckes hora til en kommande Riksdags-Ordning. Dä likwäl äfwen cn motsatt Princip blifwit widare prkad anhäller jag, at fä utweckla de bearepp, som ligga til grund för min öfwertygelse. Wid frägan om Ständers rätt, at erhälla de uplysningar, som äro nödige för deras befattning, har intet twifwelsmäl upstätt. Det ar endast om Formen och sättet at erhälla dem. Men hwar finnes wäl grunderne för den form, som i detta afsende bör iakttagas, om icke uti den som är gifwen ät Statens styrelse? Det är onekeligt, at Ämbetsmän äro til för det allmänna , at de stola tjena Samhället, men dä detta Samhälle icke en Corps genom sina Fullmägtige, kan pä en gäng göra lagar och werkställa dem, dä dest eget lugn, destegen säkerhet fordrar, at allt hwad som hör til Lagens tillämpning, til förwaltningen af de mängfaldigt olika och mängfaldigt delade ärender, som ingä i styrelsen af det hela, skulle anförtros ät en särskild gren af Högsta Magten, som med oftversigten af det hela skulle förena omsorgen Den Z Augusti. 64g för allas wäl och Lagarnes werkställighet, dä blef det äfwen et hufwudsakeligt wilker för det delas beständ, at ingen gren af den allmänna Förwaltningen skulle kunna öswerstrida gränsorne för sin befattning, eller genom en blott wilja inga i den andras göromål. Intet är lättare än at wilja; öfwer allt der menniffor finnas hafwa de denna förmäga; öfwer allt har man welat blifwa wäl styrd; wela t bewara sina rättigheter bäde för at nedtryckas under Depotismens ok, och för at förswinna ritt Anarkiens afgrund.
För Länets undsättning synes såsom ständigt Lager icke behöfva Magazineras större qvantitet än den Säd, som motstående Magaziner kunna inrymma. Magazinslnrättningens Byggnader vid Gripsholm äro väl utarrenderade , men förbehåll gjordt , att få begagna några MagazinsLoft, hvarpå kan uppläggas det partie Säd, som finnes antecknadt. Transpirt R:dr. sk. rst 40,000 40,000 Östergöthlands Län Cal mare Län. » Kronobergs Län Jönlöpings Län Gottlands Län Westmanlands Län . Nerikes Län , Transport Linköpings Magazin . Wadstena Di:o . Norrköpings Dito . Nu befinteligt Magazins-utrymme. För Örud Säd. För Riad el. torkad Säd. Tunnor. Ekesjö Dito 3.550 2,560 4.438 3,200 Wisby Magazin . 3,800 10,800 8,6on Westerås Magazin 5.400 Örebro Magazin . 2,970 3»96o .Transport Summa Magazins-utrymme. för Oriad Säd. Tunnor. S9.23I 17,628 För Riad el. torkad Säd. 9.550 *,100 6,110 3.8oo 5.400 2,970 8,600 3.960 »6,789 825,272 Transport Uti Östergöthland synes något vidare Magazins-utrymme ej behöfligt; Likväl är tillgäng att i Wadstena Slott kunna aptera Salar och Rum till ett ytterligare upplag för omkring 4,000 Tunnor Oriad Säd. Uti Söderköping äger Magazinslnrättningen ett MagazinsHus, som har kunnat inrymma 1,650 |T:r Oriad eller 3,300 T:r Riad Säd, Detta Hus begagnas nu af Götha Ca'nal emot underhälls-skyldighet. Ungefärliga kostna-1 den för det Magazins-utrymme, sorni vidare erfordras.
Presle-Slåndet den 3 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående indragning af Ulldiskonten samt af det för denna inrättning å Riksgäldskontoret anvisade kreditiv. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 151.) S. A. K. Sedan, med anledning af hos Rikets Ständer väckt förslag om upphörande af den genom Kongl. Brefvet den 19 Maj 1781 för inhemska fårskölselns och ullproduktionens befrämjande inrättade
Detta misstag är rättadt i BondeSt., der införseltullen såväl å det förra som å det sednare är bestämd till 16 sk:r pr t:na; och jag tillstyrker ett dylikt beslut. Frih. Hamilton, Hugo Adolph: Art. stenkol har i sednare tider vunnit en stor vigt. Man ser, huru ångkraftens användande städse utvidgar sig, och den bedrifves fördelaktigast med stenkol. Jag hemställer derföre, om icke en betydlig nedsättning i den föreslagna tullen bör äga rum. Vi äga visst ett stenkolsverk inom landet; men det motsvarar icke behofvet, och jag tror icke, att det är rättvist, att en mängd näringar skall lida för att skydda nämnde verk. Jag hemställer altså, att införseltullen å stenkol må nedsättas till hälften root hvad Utsk. föreslagit, så vidt icke fullkomlig befrielse anses kunna medgifvas. R. o. Ad. beslöt, i likhet med BondeSt., att stenkolsstybb eller grus skulle beläggas med en införseltull af 16 sk. pr t:ua. B oks t afven T. Hr Hjärne: På de skäl, jag förut anfört, tror jag, att ekvirke bör särskildt uppföras i tulltaxan. Om denna art. bibehålies under begreppet öfriga, ej specificerade träslag, blifver tullafgiften ringare än för bräder af ek, oaktadt varan är vida dyrbarare. Sådant anser jag vara orätt. Hr Stuart: Utsk. har föreslagit en till dubbla beloppet förökad tullafgift för the'. Dock som R. o. Ad. ogillat Den 18 December £. m. 3o3 den af Utsk. föreslagna höga tullen i afseende på cafFd, så och enär hvad Tullcommitte'en rör:de förstnämnde colonialvaras förtullning föreslagit, efter min åsigt, utgör en lämplig förhöjning, får jag hemställa, om icke den vid bestämandet af caffe'tuilen godkända sats äfven bör tillämpas i afseende på theinförseln, samt afgiften derför således bestämmas till 12 sk. pr E.
Nio 27 4 i nämnde stads vestra qvarter, samt användande af den för samma byggnad erhållande köpeskillingen, hvilkenansetts kunna beräknas till omkring 3,000 11:dr, såsom bidrag tili kostnaden för berörde reparationer och förändringar å landshöfdinge-fesidensh lise t derstädes; så och då numera, sedan en af Kongl. Majit anbefalld tillbyggnad af landtslats-embelshuset i Kalmar blifvit fullbordad, erforderligt utrymme derstädes erhållits för läns-arkivet och provins-landtmäteri-kontoref, hvilka förut varit inrymde uti det sä kallade material-huset, har Kongl. Majit uti högstberörda, till llikets Stander den 13 Januari innevarande år aflåtne, och från samtlige Riks-Stånden till Siats-Utskottet remitterade Nådiga Proposition behagat föreslå Rikets Ständer, att sistnämnde byggnad, såsom icke vidare för Kronan behöflig, måtte få till den mestbjudande försäljas, och den derför inflytande köpeskillingen lill anslaget för underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorten ingå. tå grund af de skäl, den Kongl. Propositionen innehåller, anser sig Utskottet böra tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Majit i Nåder föreslagit, medgifva, att det så kallade material-huset Nio 274 i Kalmar inå få på allmän auktion till den mestbjudande försäljas, och den derför inflytande köpeskillingen till anslaget för underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorten ingå. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 JJars J854, kl. 12 m.
Den inhemska produktion af dessa anförda artiklar är äfven kraftig nog att kunna undvara allt skydd, och vill jag endast såsom bevis häruppå anföra att t. ex. tillverkningen af redskap och machinerier m. m., oaktadt brist på skydd, stigit ifrån ett värde af eirka 700,000, hvartill den år 1845 upgick, till det af nära 4,500,000, som den år 1857 utgjorde. Man torde utan svårighet erkänna, att dessa nu anförda undantag väl kunna sammanstå med det system, jag ofvan framhöll såsom det, uppå hvilket vår tull-lagstiftning är byggd. Att detta system åter åt en naturlig och kraftigt framåtsträfvande industri bereder de fördelaktigaste vilkor, under hvilka en sådan kan arbeta, lära få vilja förneka. Och om de äfven ville det, skulle erfarenheten emot dem upträda. Ty huru har väl följden af detta systems tillämpning hos oss visat sig. Inom en måhända exempellöst kort tid har, i st. f. den lojhet, det haudtverksmessiga sätt, hvaruppå större delen af vår industri bedrefs, friskt lif ingjutit sig i densamma, associationer ingåtts, och förenade krafter gifvit åt den en utveckling, som i sanning är förvånande. Jag vill till stöd. för detta mitt påstående anföra några siffror. Då Hr Printzensköld upgifvit att det af honom s. k. frihandelssystemet med 1848 års tulltaxa tog sin början, vill jag till utgångspunkt taga förhållandet några år förut eller år 1845, och Den 4 Jani. 75 dermed jemföra det 10 år sednare, eller år 1854, hvartill jag slutligen skall bifoga enahanda upgifter för år 1857.
Voteringspropositionerna godkändes och hvad främst på sid. 8 anföres lades till hand/ingarne. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets: Utlåtande JVS 57, i anledning af väckt motion om inhemtande af upplysning huruvida stadgandet i 6 ^ af Banko-reglernenlet, angående årlig inventering i bankens kassor, blifvit iakttaget. Bifölls. Memorial JVS 58, angående ersättning till Konsuln L W Olde för kostnader i och för prof å ett af honom uppfunnet sedelpapper Bifölls. Prot.-Vtdrag den 30 September 1863. 627 Memorial N/l 59, angående föreskrifterna i 7:de artikeln af Banko-regle mentet. Bifölls. Utlåtande M 60, i anledning af ett utaf förre Bryggaren N. Boberg och förre Kryddkramhandlare J. C. Nording gjordt ackordsanbud. Bifölls; och Memorial JV2 61, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter i 4:de ar - tikeln af Banko-reglementet. Bifölls, utom hvad angår 2:dra momentet af det i 8:de punkten föreslagna stadgande, hvilket moment återremitterades. S. D. Föredrogos ej mindre Lag-Utskottets Betänkande, M 57, i anledning af motion om förändring af Kongl. Förordningen, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855, än äfven utdrag (JV* 444) al det hos Högvördiga Preste-Ståndet denna dag hållna protokoll, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Preste-Ståndets beslut i ämnet Betänkandet återremitterades; och skulle Preste-Ståndets omförmälda inbjudning hvila intilldess svar på återremissen ankommit. S. I).