Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deu sanna nyttan har ock visat sig uti det större qvantum fin ull, som nu mera afyttras; men bemödanden och uppoffringar häri belönas icke så länge afsättningen fortfar att vara trög till den grad, alt om nu varande förhållande skall fortfara ändamålet med anskaffandet af finulliga får säkert helt och hållet förfelas. De finulliga fåren äro mindre till växt och kroppsbyggnad och mindre användbara till föda samt gifva mindre ull. Deras ull är ock mindre tjenlig för allmogens behof och för gröfre kläden, som betydligt konsumeras. Deremot äro de grofulliga fåren, som ock gifva vida mera ull, lättfödda och mera användbara såsom föda samt således i alla afseenden för allmogen mest tjenlige. Gagneligast synes således vara att hvarje slag hålles afskiljdt och att ingen annan begagnar finare får än den som eger tillfälle och förmåga att ändamålsenligt begagna dem, samt att den som saknar detta, ej nyttjar andra än de grofva fären, deraf de Engelska torde vara bäst. Skogar. Dessa, ehuru betydligen minskade, äro dock lillräcklige för behofven i orten. Nu mera äro samtlige Härads-Allmänningarne, såsom H«- radernes enskilla tillhörighet, vid Skogsransakningar ställda under en mera ändamålsenlig uppsigt och behandling. För att bereda bevakarne sådana fördelar, att ett rigtigt uppfyllande af deras pligter med skäl må kunna fordras, är inom hvarje Härad öfverenskommet om en viss afgift lämpad efter hvad i utsyning erhålles, beredande af fonder som efter stadgade grunder förvaltas och användas. Och till förekommande af missbruk i afseende å utsyningsbeloppen, skola utsyningssökande först i de Sockenstämmor, som för sådant ändamål utlysas, uppgifva sina behof, sorn der granskas; hvarefter vissa ombud utses, som, på af Domhafvanden utsatt dag, inställa sig för Härads-Rätten, inlemna protokoll öfver hvad i ämnet uti Socknestämman förekommit samt deltaga uti den ytterligare granskningen af utsyningarne för hela Häradet. Bergsrörelse. De inrättningar som härtill höra äro upptagne i Tabellen.
Be fallningshafvande åskar elen j att det jemväl beror på honom eller den sub~ jectiva möjligheten för honom, att låta justera eller kanske rättare justera Protocollet, genast, eller å åttonde eller å fjortonde dagen derefter» och att Ordföranden år för dess riktighet ansvarig. I hvarje af desse stadganden påskiner ofullkomligheten: den allmänna , att något ansvar för försummelse och underlåtenhet af honom ej finnes stadgadt , kanske derföre att man af förhastande trodt Gudalärans alla förkunnare lika ofelbare, sorn sjelfva läran i sin renhet. Betragtar man åter serskildt hvardera af dessa pnncter, så röjer, sig snart samma ofullkomlighet; ty hvem har gifvit Jernbref derföre, att hvarje Prest vill och kan föra ett ordentligt Protoeoll, att han icke upplöser en Socknestårnma, lör att afbryta en öfverläggning sorn synes fä en obehaglig vändning; att han icke afslår en anhållan om Sorkneståmma , som borde bifallas, och således, under det Besvär deröfver anföras, förmår uppleta nya hinder emot det gagneliga företag, någon vårdig mediem af Församlingen vilie föreslå; att han icke förändrar författningens åsigt af möjcligheten utaf Protocolls-justering å samma, åttonde eller fjortonde dagen till lämpligheten och beqvåmligheten för honom att justera, då de åro frånvarande, hvars emot hans, stridiga tänkesätt han befarar eller att han utom något stadgadt ansvar, skall stådse ihogkomma, huru dyrt Den 5 Martii, tians kall bjuder, att i den minsta omständighet föra en riklig sanningsenlig anteckning öfver alla förekommande ämnen. Vid Socknestärnma förekomma bland mycket annat, frågor om byggnader af Sochnens hus, hvaribland uppräknas PresteFattigoch Socknestuga, och så heter det i 7 $. att rösterne beräknas såsom vid Prestval.
Utskottet böter ej böta utur bans sterbhus utsökas, och då, på sätt ofvan blifvit anmärkt, bote roes nedsättning i ändamål af besvärstalans bevarande - ■Lag-TJtskotttts Betänkande N:o 1-62. 9 rande, icke utgör verkställighet af straffet, hvilket ej kan anses fullbordadt förr, än laga kraftegande dom förklarat höterne förverkade, tror Utskottet häraf vidare följa, alt om dessförinnan den tilltalade aflider, sedan han i omförmälde afseende nedsalt ådömde höler, hans rättsinnehafvare böra desamma återfå. Ersättning för lidande, som genom brott blifvit tillskyndad t, kan icke ådömas med mindre den anklagade linnes om brottet förvunnen. Då nu om brottets verklighet icke får åstadkommas bevisning, sedan den anklagade är död och urs tån (isatt alt sig förklara, måste följaktligen, derest han aflider innan laga kraftegande beslut blifvit meddeladt, ersättningsfrågan förfalla, så vida den icke är af beskaffenhet att kunna bedömas i det skick af målet, hvari detsamma befanns vid den anklagades död. På grund häraf och då Utskottet delar MotionaLrens öfvertygelse om angelägenheten af vissa bestämda föreskrifter i dessa ämnen, tili befrämjande af enhet i lagskipningen, tror Ulskoltet sig böra i så målto biträda motionen, alt Utskottet härmedelst vördsamt hemställer’ om utfärdande af en Författning, hvarigenom stadgas: 1:0 Då den, hvilken för öfverträdelse, hvarå pennin geböter följa, med undantag likväl af olofligt tillgrepp, derom serskildt stadgadt är, blifvit tilltalad och af ågången kallelse till Domstol erhållit behörig del, derefter ånyo begär enahanda förbrytelse, förr än ansvaret för den förra är undergånget, bör på nytt samma ansvar för senare förbrytelsen ådömas. 2:0 Den svårare bestraffning
– Kort derefter (N:o 155) följde äfven ett ”Utdrag ur Locke, till bevis att Sällskapet Pro Sensu Communi föga känner den Auctor, hvars tänkesätt det sökt inbilla allmänheten sig hafva antagit”. Här visas, att Locke var i sina åsigter af Förnuft, Uppenbarelse, Tro, Underverk, Christendom och christlig billighet en helt annan man, än detta Sällskaps ledamöter. Dessutom hade redan artikeln pro Usu Rationis Vero förehållit Sällskapet det ”nog starkt sekteriska” beröm, som det gifvit Locke med att kalla honom ”den förnuftigaste man som jorden burit”; hvilket är att ”öfverdrifva sitt omdöme högre, än det synes kunna passa sig för ett förnuftigt Sällskap”. Nu kunde i Kellgrens läger tiden vara inne, att slå ett af de ”stora slagen”; och han slog det. I N:o 231 infördes en Kungörelse om trenne mottagna täflingsskrifter: bland hvilka den tredje är det redan oftanämnda stycket ”Man äger ej snille för det man är galen”. De två första, med deras tänkespråk (af hvilka det ena skall parodiera Thorild och det andra den motsatta rimmarplattheten), äro, påtagligen, fingerade. Om den tredje åter berättades, att Sällskapet hade funnit den väldig sin prisbelöning. Tillika meddelades en från dess författare bifogad skrifvelse, der denne förtäljde: ”en granskande Vän har, oförtjent, hedrat mitt försök med likaså grundliga som vidlyftiga Anmärkningar”. Sålunda bebådadt, framljungade i N:o 232 det prisade straffqvädet såsom en åskvigg, hvarmed dråpslaget vore gifvet åt allt Svärmeri, nu och för alla tider. Också förblef under årtionden detta stycke, tillsammans med sitt af Nils von Rosenstein utstyrda Anmärknings-bihang, i Sverige den sunda förnuftighetens ofelbara och fullständiga riks-grundlag.
Ridderskapet #cn Adeln åtskildes klockan | till 11. In fidem Protoeolli A. G. Silverstolpe» Den 3 Juli. e. m. Måndagen den 3 Joli. Plenum klockan 6 eftermiddagen. Företogs val till Riddarhus-Directeurer, hvartill erhöllo flesta rösterna: GreFve Brahe , 'Magnus , Fxcellence 243. Friherre heijönhiijrud, Axel Gabriel» Öfverste 102. Friherre Sjöblad, Per , Öfverste-Lientnant i 137. Friherre ‘Hjerin, Axel, Öfverste - 180. Friherre Klingsporr,Fredrik, Hof Marskalk - 165^ Herr Cronstedt, Axel , Öfverste-Lieut* nant 106. Herr von Schantz, - J. F. G. Assessor - 125* Ut Supras Carl Stellan Mörner. Knut Kurck4 C. J. Hummerhjelm. Th. Drufvä A. W. Grundelstjerna* Höglofl. Ridderskapet och Ådeln åt* Skildes klockan 11. iii fidem Protoeolli Ås G. Silverstolpe* l i4S Fen 4 Juli e. m. Tisdagen den 4 juli. Plenum klockan 7 eftermiddagen. Föredrogs å ny o BancoUtskottets den 2 dennes pä Bordet lagde Memorial angående Bankens förvaltning. Uppå gjord Proposition, i anledning af Utskottets gifna intygande om BancoFullmägtiges och Bankens Tjenstmans berömvärda utöfning af de dem åliggande pligter , beslöt Ridderskapet och Adeln , att deras förhållande gilla och godkänna. Upplästes ett från det Vällofl. BorgareStåndet ankommet ProtocollsUtdrag af den 28 Juni, tillkännagifvande StåndeA beslut, att ^LagUtskottets den 17 i samma månad afgifne Betänkande i anledning af LagCommittéens förslag om förändring af Domstolarnas antal och organisation, skulle af Riksdagskostnads-medlen till utdelning inom Stånden, genom LagUtskottets försorg skyndsamt till trycket befordras.
Hvad åter beträffar, alt, för det kyrkan är kär för nationen, densamma skulle vara lika säker alt erhålla anslag om det behöfdes, som om den bibehölle hvad deri redan har, så får jag blott hänvisa till huru det har tillgått med Riddarholm.sk yrkan. Det har mött ganska stora svårigheter att erhålla hvad den nu erhållit, och den har likväl ej fått så mycket, som kostnadsförslaget innehåller, ehuru hvar man vet, att detta kostnadsförslag endast motsvarar behofvet. Ledd af denna erfarenhet, vidhåller jag mitt första tillstyrkande, att Upsala domkyrka måtte få bibehålla hvad den en gång har erhållit. Om Hernösands stad är i så torftiga omständigheter, att den ej utan understöd kan uppbygga sin kyrka, så får den väl genom stambok söka ett sådant understöd. Hr Westfelt, Nils: Inom Utsk. har jag varit af alldeles motsatt tanke emot den sista värda talaren. Jag anser mig äfven pligtig att bär redogöra för min åsigt i detta ämne. Jag kan ej finna af de upplysningar, som vi genom Utsk. erhållit, alt den spnnmål, som Upsala domkyrka ifrån Hernösands stift åtnjuter, bör för domkyrkan bibehållas. Så 4 21 Den 14 November c. m. länge Hernösands stift lydde under Upsala, så var det ganska riktigt, ali kronotionde!) gick dit; men sedan Hernösands stift blifvit skildt ifrån Upsala stift, så ser jag för min del ej något skäl, hvarföre denna spanmål numera skulle gå till Upsala; isynnerhet som det är upplyst, att Hernösands stift alldeles icke äger någon kyrka. Dess kyrka är nemi. till den grad miserabel, alt den måste stöttas och alldeles icke kan begagnas. Jag anser derföre, att dessa 124 tunnor höra utgå till Hernösands stift, der de äro af behofvet påkallade. Om åter Upsala domkyrka är i behof af denna spanmai, som jag likväl ej tror, ly den har ett capital af några och So.ooo r:dr och derjemte ganska stora inkomster, så att de höra förslå lill dess underhåll, så är denna kyrka en nationens tillhörighet; och jag anser således, alt ett statsanslag dertill, om det behöfdes, borde af R.
– Skall ej herr Hall själf ...? – Tackar ödmjukast. – Inte mera. Jag är ingen kännare utan mycket måttlig i mat och dryck. Äro min herres föräldrar redan till ålder komna? – Ja, de äro mycket gamla. Min far närmar sig med stora steg de sjutti åren. Han har fyllt sex och sexti år. – Alldeles samma ålder har min far. Men min far är en märkvärdig åldring. Flitig som en myra och klok och driftig, som vore han blott tjugo år. Han sitter på sitt contoir lika många timmar som den yngste af sina handelsbetjänter. – Min far är också kry och duktig, långt mer än mången yngling. Han predikar hvarje söndag tvenne gånger, han läser med sina nattvardsbarn, han sköter sitt landtbruk och ser till sina fattiga. Och min mor! Herr Hall skulle se min mor! Hon är en liten rund, treflig gumma med krithvitt hår under bindmössan och så god och mjuk att taga under hakan och kyssa på ögonen. Hon har en hy, hvit och röd som en ung flickas. Och hon spinner själf sitt garn och slår i väfstolen och sköter hönsen och matar grisarne, fast hon är fyllda sextio år. Lefver herr Halls mor? – Ja bevars. Men jag skulle ju visa min anteckningsbok, rörande de kemiska experimenten, om hvilka jag talat. Studenten höll på att bryta mandlarne vid desserten, medan John Hall tog fram en sliten anteckningsbok. – Var god och se! Studenten bläddrade i boken. På baksidan af ett blad med kemiska anteckningar upptäckte han en väl tecknad blomma. – Herr Hall ritar? sade han. – Jag ritar, målar och etsar. Den där blomman, ja, den där blomman rör en privatsak, om hvilken jag kanhända en annan gång och vid närmare bekantskap torde tala med min herre. Gå vidare! På nästa blad fann studenten ett projekt rörande ett stort och vidlyftigt affärsföretag. – Intresserar sig herr Hall också för affärer? frågade han förvånad. – Ja, för de ovanliga och storartade. John Hall lutade sig öfver studentens axel och läste med lika mycket intresse som han. – Det där skall en gång utföras. Det är en förträfflig idé.
Derest icke Borgare-Ständet, som äfvenledes ensamt antagit detta Utskottets förslag, vill låta denna sin serskilda mening falla, måste följande omröstning verkställas: 43:o. Den, som vill, att under artikeln Glas i tulltaxan intages rubriken patentglas och glastakpannor, med tullafgift af 1 sk. 6 rst. per skålp., röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, jemlikt tre Stånds beslut, icke denna rubrik att i tulltaxan under artikeln Glas intagas. I afseende på spegelglas hade Utskottet ansett, att nuvaraude förtullning efter värde borde utbytas mot vigtförtullning, och i sådant afseende föreslagit införselstullen å rå och oslipade eller så kallade glasämnen till 1 sk. 6 rst. slipade, ofolierade . 2 sk. 6 rst. folierade 6 sk, allt per skålp. Då Borgare-Ständet godkänt detta förslag, mäste, såvida Ståndet vidblifver delta beslut, omröstning anställas sålunda: Bevillnings-Ulskollcls Memorial, JM 14. -31 44:o. Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser gällande införsels afgilt å Spegelglas böra bibehållas, nemligen för rå och oslipade eller så kallade glasämnen 100 R:dr värde — 15 R:dr, slipade, ofolierade 100 R:dr värde — 20 R:dr. folierade . .100 R:dr värde — 25 R:dr, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes lullafgiften härå sålunda: för rå och oslipade eller så kallade glasämnen 1 skålp. — i sk. 6 rst, slipade, ofolierade 1 skålp. — 2 sk. 6 rst, folierade 1 skålp. — 6 sk. Då Utskottets förslag att, i rubriken »andra slag», tillägga »arbeten af s. k. Benglas (leii inbegripne», endast innefattar ett förtydligande i afseende på tullbehandlingen af dylika arbeten, lärer samma förslag, såsom af tre Stånd icke godkändt, böra förfalla.
Utskottets yttrande, angående anslaget till Technologiska Institutet, har föranledt anmärkningar inom Ridderskapet och Adeln, Presteoe\fBorgare-Stånden, hufvudsakligen innefattande att öfverflyltning af ManufacturDiscontens årliga behållningar, i stället att, såsom hittills skett, desamma komme att användas till betäckande af förluster å lånerörelsen och lill för - 6 Stats-Utskottets Utlåtandej IV. o 217. stärkning af lånefonden, vore att från näringarna draga ett capital, som för desamma varit från längre tid tillbaka afsedt; att Statsverket icke ens kunde disponera öfver hela denna behållning, då en del af Discontens fonder tillkommit genom enskildes bidrag, samt att detta förslag vore i fullkomlig strid emot hvad Rikets Ständers Revisorer åren 1835 och 1837 yttrat, nemligen, att Manufactur-Discont-Fonden måtte befrias från utgörandet af såväl det å densamma anvisade årliga anslag till Technologiska Institutet, som andra för dess ändamål — näringarnes understöjande genom lån — fremmande utbetalningar, och derefter få till sin förstärkning oafkortad! använda sina genom lånerörelsen tillkomna vinstmedel. Då Utskottet med den föreslagna åtgärden endast åsyftat att införa reda och ordning i Statens räkenskaper derigenom, atl de till allmänna föremål. anslagne medel må blifva, så vidt ske kan, i Riks-Staten synliga och komma att upptagas under sina behöriga Titlar, och, vid det förhållande, att Manufactur-Disconten är ställd under förvaltning af ett Statens Embetsverk, samt dess behållningar, så vidt Utskottet har sig bekant, endast uppkommit genom den årliga räntevinsten å allmänna, under nämnde Disconts disposition stående medel, enskild rätt så mycket mindre kan genom samma tillstyrkte åtgärd komma att förnärmas, som den eller de, hvilka kunna hafva anspråk på någon större eller mindre del af de behållna tillgångarne, icke dessmindre är oförhindrad att göra desamma i laglig ordning gällande, har Utskottet endast, då dess förra yttrande synes hafva gifvit anledning lill missförstånd, och då det för summans jemnande uppförde belopp af 60 R:dr ej för närvarande
En del af denna vinst synes böra komma dem till godo, hvilkas förluster redan vid sjelfva vinstens beredande hades i sigte, och troligen väntade på besluten; ehuru intet bestämt yttrande Stats-Uts k6 ttets Betänkande n. 1^1 derom i sakens dåvarande ännu outredde skick kunde afgifvas. Dessa äro mina allmänna åsigter af ämnet; skulle af de skäl jag anfört, någon ersättning komma i fråga, förbehålles i aila fall fri pröfning och jemnkning af Herrar Committerades åtgärder; äfvensom att den ersättning som möjligen kan anslås, uti Stats-Verkets nuvarande betryckta tillstånd, endast böra ske genom räntelösa obligationer, stälde att på alt på längre tid betalas. De lidande hvilka icke af sträng rätt, utan af billighet och afseende på serskilda omständigheter, vinna deras önskan, få ålnöjas med försäkran för framtiden, då tillgångar torde kunna beredas, heldre än att de å motsatt sida skulle erhålla alldeles intet”. Herr Eckhoff. Vid den vigtiga fråga, sorn nu förekommer till afgörande och hvarpå så många Medborgares väl beror, hade jag önskat mig öfvertygande kunna framställa rättmätigheten af deras Anspråk, men med erkännande af min mindre förmåga inskränker jag mig derhän, alt i korthet framställa Saken till Stats-Utskottets behjertande, och får vördsamt vid andra alternativet anmärka; Att om de nu i fråga varande Skepps-Reddar - jy 2 S ta ts-U t sk ot t e t s Betänkande^, nes äldre anspråk, likasom de år 1812 godkände; då hade varit ntredde, så hade Dessa Olyckliga visserligen ej varit nöd-* sakade» att efter Elfva års förlopp söka ersättning, och se sig densaipma vägrad. Först nu äro deras anspråk genom Kongl. Majrts Nådiga försorg upptagne och pr öfva de, och genom andra Alternatiyet afslagne; hvilket så mycket mer måste väcka förundran, som de af Afdelningen?
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskoltets Betänkande N:o 53, i anledning af väckt motion om antagande af ny konkurslag, samt nya lagar angående boskilnad och urarfvagörelse. 520 Prot.-Utdrag den 14 Juli i8G0. i.sla Afdelningen, angående ny konkarsl.ig. felandet godkände hvad Utskottet härutinnan Föreslagit, ulom hvad angingc §§ 9, 41, 14, 15, 25, 56, 45, 59, 67, 71, 70 och 09 samt 2:dra momentet i 70 §, hvilka återremitterades med dervid gjorda anmärkningar. 2:dra Afdelningen, innehållande förslag till förordning om boskillnad och uu danskiftande af egendom i makars ho, godkändes, och 3:dje Afdelningen, upplagande förslag till förordning, huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urarfvagörelse, så ock angående undunskiflande af egendom i död makes ho. Della förslag bifölls likaledes; dock skulle i ruhriken lill förordningen ernell lan orden ”makes” och ”ho” inflyta orden ”eller skilda makars”. För öfrigt uppdrogs åt Utskollet alt i ruhriken tdl den föreslagna nya konkurslagen och i öfriga §§ af Betänkandet än de här ofvan särskildt utmärkta, vidtaga sådana ändringar, som af Ståndets nu fattade heslut påkallas. Den 14 och 17 Juli. Frän Högv. Preste-Sländet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande N:o 53, i anledning af väckt motion om antagande af ny Konkurs-lag samt nya lagar angående boskillnad och urafvagörelse.
Slutligen och som Kongl.1 Majus Nådiga Proposition dessutom innefattar 2:ne ämnen, öfver hvilka Utskotten redan meddelat serskilda yttranden , nemligen : a) Nådig framställning, huruvida några Curhus-Inräitningars skuld till Besparings-] fonden af anslaget till Medicinal-staten och Jjäkarevården skulle återgäldas och huru dermed skulle förhållas, eller om afskrifning kun. de beviljas; i anledning hvaraf Stats-Utskottet, uti Memorial N:o 155, (p. 415 & 416) uppå anförde skäl föreslagit, att dessa medel må fortfarande i Räkenskaperne balanceras; och 56 Siatso. toviliaVtsk. Betänkande N'.o Sy, b) Frågan , om icke Rarmhertigbets-inrättningar borde från erläggande af Bevillning för deras Egendomar af både hus och jord så val i Städerrie som på landet njuta befrielse; hvilket Bevilinings-Ulskotte', uti härom, under N:o 25, afgifvet Betänkande, ansett sig icke kunna tillstyrka; alltså och då Pikets Stander redan härutinnan fatlat med Utskottens tillstyrkande öfverensstämmande beslut, hemställa Utskotten , att, i enlighet härmed, svar i dessa frågor målte uti den underdåniga Skrifvelse» inflyta. En häremot a fg i Iven Reservation varde? vördsamt bifogad. Stockholm den 17 October 18^9. Reservation af Herr af Billbergh , J.P.: ”Då Utskotten, afvikande från de grunder och förslag den Kongl. Propositionen meddelar, etti 2 punkten föreslagit: ’’att afgiften till Veneriska ”smittans hämmande skall utgå , användas J’och redovisas , så att den hlifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Uazaret”tens Fonder samt redovisningen deröfver, med förbehåll, att dq härigenom Jiilt. Stais, o, Bev. Vtsk.
I afseende å det hirra eller Landttnatarens förfarande finna Utskotten sig böra tillstyrka antagandet af den allmänna grund, att, vid hädanefter skeende Storskiftesdelningar af sådane hemmans egor, der berörde Skifte icke hittills blifvit verkställdt, Landtmätaren bör vara skyldig att ofelbart iakttaga det delningssätt af hemmans-åboernes ego-lotter, sorn genom stadgandet uti 73 §. af Uandtmäteri-För«rdningen är bestämdt, sedan förut behörigen Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkanden. 237 blifvit utröndt, att, medelst hvarje delegare* egolotts läggande uti ett skifte, någondera af dem icke varder uti känbart lidande försatt ; men att, der ett sådant delningssätt, med bibehållande af hvarje åbos likarätt, icke kan verkställas» den delning al' egorna må antagas, sorn nämnde förordning i öfrigt utstakar; och att, när en sådan förrättning är fulländad samt, såsom oklandrad) blifvit fastställd, någon rubbning deruti icke bör kunna af någon delegare begäras eller tillåtas; äfvensom att» hvad vidkommer de byalag och hemman, der Storskiften för längre eller korrtare tid tillbakars blifvit fulländade, ulan att delning af egorna emellan grannarne, genom deras läggande i ett skifte, skett, ehuru sådan åtgärd kan vara möjlig , de fastställelser, som å desse Storskiften tillkommit , ej må ligga i vägen för delegarne inom ett -Byalag eller å hemman^ att få skiftes-förrättningarne af Landtmätaren öfversedde och granskade, för att verkställa besagde delningssätt; i hvilket fall det endast må vara tillåtet att rubba de förut ågångne och fastställde Storskiften. Hvad åter beträffar stadgade Rättegångsordningen vid uppkommande tvister om Stor.’ skiftesoch Enskiftes-delningar, hvilken nu i båda händelseme är så betydligen skiljaktig, anse Utskotten, att; densamma uti ingendera af desse fall är den mest lämplige, och att den således kräfver rättelse och förbättring.
Banco hos ,f. L 6. läaslel^rLn i Amsterdam L 18 st. , " 37,766 12 L. 17 902 io n Sterling hos W. 1. bodinson i London L 4 Rdr ,6 st. 77,577 43 i Rdr 5,849 66 Danff Courant hos ^f. Scliortou i Köpenhamn L 35S st. 2,947 20 Fordringar har s Riket uti Hamburger Banco. 4,7i9 45 ii Hamb. Banco hos ä- L.önn§rsn för med protest återkomne och oberalde Wettar ä 47 st. 4.621 zs 587 24 — 489 28 60a Dito hos l.. I. ^sivertin för dito d:o L 47 st. 500 Diro hos /r. L. Wesslig för dito d:o L 47 st. 900. Banco ^ ^ ^ ^ » 47 st. _ 22,645 45 6 Osäkre Fordringar. Rdr 442 A_ Holl. Courant hos Handelshuset i Amsterdam Nummer L van 2^11 2^. Banco utt Grosthandlaren här i Staden »erkels Concursmatza, hwilken fordran af Herrar Fullmäg tigs är till aMifniiig anmäld L 47 H. __ 1,162 4- 7 Rdr 24,214 Z 6 Summa Fordringar Rdr Recapilulaliork. Skulder mi diverse Ntländste Myntsorter, reducerade efter omstående CoUrfer till SlöenO Mynt Rd Specie 10,654,765 43 5 Fordringar, hwilka afgä 226,860 — 7 Älerstäende Utrikes Skuld den » September 1S09, Mx Specie 10,^27.905 42 ic>' Estr» Riksens HLgloSl. Ständers Stats-Utstofts