Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser således den gamla lagens föreskrift tillfyllestgörande. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarska/ken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot LagUtskottets ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Nej. Hvarefter berörde Betänkande, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställd Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. Den 22 Jun i i e. m. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets den 27 sistlidne Maji under N:o 70 afgifne, och den 12 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af gjordt förslag till ändring af 16 Capitlet GiftermålsBalken, angående medgift , och liemföljd. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch' EkonomiUtskottets den 3 dennes under N:o 127 afgifne, samt den 12 derpåföljde e. m, på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 26 förut meddeldte Betänkande, angående Rotehållares vid Båtsmanshållet åliggande att vid GeneralMönstringar sig inställa; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige 3:ne RiksStånden bifallet, för dess del dervid låta bero. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärs och EkononjiUtskottets den 3 dennes under N:o 128 afgifne, och den 12 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 33 förut meddeldte Betänkande rörande Landsfiskalstjensternes indragning; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 16 sistlidne Februari e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne.
Maj:ts nådiga disposition anvisade stunra *&f'i20,000 r:dr för 12' Stalx-Ulskotfets Memorial, N.o 280v vattenaftappningar eller dammbyggnader lill motverkande af frost samt: förberedande af större, menigheternas förmåga öfverstigande, odlingsjöretag inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt Eljdahls, Fryksdahls och Jösse härader i Wermland,; G:o Etltusen sexhundrasexton riksdaler 26 sk. 8 rst., hvilket belopp, efter afdrag af ett beviljadt, men obegagnadt låneunderstöd å 3,700 r:dr, vid samma tid i Riksgäldskontoret inneslod af de anslagsoch lånesummor, Kongl, Majit i nåder beviljat utaf dels de till Dess nådiga disposition likaledes ställda medel, 100,000 r;dr, för befordrande af vätterlöf tappningar eliev andre förberedande åtgärder för större odlings företag inom de i nästföregående moment icke uppräknade delar af riket; dels ock det för Stångåns upprensning beviljade, fastän dertill icke begagnade, utan för andra odlingsförelag disponibla lån af i5,4oo ridr; 7:0 Elfvatusen femhundra, aderton riksdaler 24 sk., utgörande de, vid besagde tidpunkt icke utbekomna anslagsoch lånesummor, hvilka af Kongl. Majit blifvit anvisade å det statsbidrag af 45,000 ridr, som Rikets Ständer för Emans upprensning beviljat, men, derest dét härtill icke skulle begagnas, anvisade till Kongl. Majits nådiga disposition för andra odlings företag inom medlersta och södra delarne af riket. 8:0
”Då emellan förhållanderna med uppbörden af de så kallade Landträntorna, beroende på jordeboks-skattläggning, skattskrifning eller taxering, och af de stats-inkomster, som indrifvas af förvaltande Verk, såsom Tull-, Postoch Charta-Sigillata-medel m. fl., företer sig den hufvudsakliga skillnad, att de förra numera, sedan den, ofta till ganska ringa påföljd, hållna höst-uppbörds-stämman är afskaffad, helt och hållet inflyta under året efter det, för hvilket de äro debiterade, men att de sednare till största delen under debiterings-året inbekommas; skulle så väl den i flera hänseenden besvärande vidlyftigheten att i Riksliufvudboken, vid kalender-åretsutgång, balansera betydliga, redan debiterade, men såsom utestående ansedda summor, som äfven en önskvärd enhet i afseende på tiden, då medlen äro tillgängliga, vinnas, om uti Riks-Stats-beräkningarne och följaktligen äfven i Rikshufvudbok.en, Landträntorna fingo anses såsom inkomster för det år, under hvilket de inflyta, så att t. ex. i84oårs till inbetalningar 1841 förfallna Ordinarie Ränta, Afradsoch Kronotionde-spanmål, Mantals-penningar, Bränvins-afgift m, m. skulle komma alt utgöra
Öfra Österrike är ännu ett halft alpland, men det nedra, isynnerhet trakten kring Wien, är en oupphörlig åker, som hvälfver sig öfver långsträckta kullar och endast här och der afbrytes af några enstaka berg. Förf. reste ifrån Wien på jernbanan till Brünn (18 mil på 5½ timme) samt vidare öfver Königingrätz till Prag och Dresden. Jernvägen går på en trädbrygga öfver Donau, som här flyter lugnare. På dess venstra strand utbreder sig den ofantliga slätt, på hvilken Wagram och Aspern ligga, och man färdas tätt förbi den förra obetydliga byn, som genom en närliggande, fältet dominerande kulle blef hufvudpunkten för den strid, hvilken den gaf sitt namn. Ju närmare man här kommer till Mähren, desto mera kuperadt och skogrikt blir landet. Brünn, en vigtig fabriksstad, ligger vid bergens fot i ett ganska täckt läge, men det ruskiga Spielberg, som hotande höjer sig öfver staden, gör att man finner luften härstädes qvaf, och den eljest ljusa staden tryckande dyster. Huru månget ädelt menniskohjerta har icke der klappat ut, i dessa hvalf, emedan dess för menskligheten varma blod förvirrade ögats beräkning af de krafter, som styra verlden. Samma känslor, samma sträfvanden i en annan tid eller på en annan punkt af jorden skulle hafva gjort dessa män till mensklighetens hjeltar. Men just derigenom är menniskan förnuftig, att hon lefver i det verkliga och förnuftiga och icke sträfvar att inom staten förverkliga känslans eller fantasiens drömda lycksalighetstillstånd. – Mähren är ett bergigt landskap, otillgängligt för högre kultur, och hela trakten från Brünn till Zwittau, på Böhmiska gränsen, har derföre en temligen nordisk karakter. Böhmen deremot, isynnerhet dess norra och nordöstra del, är ett jemnt och rikt odladt land. Hela dagsresor ser man öfver den oändliga, blott af kullar och skogslunder afbrutna, odlade slätten Riesengebirge och dess stoltaste spets, «die Schneekoppe». Vester om Prag deremot synas åter bergen vidtaga.
Skäne förorsakas, Zsio. rörande Stats-UtstottetS Memorial, angående underhäll för Hennes Majit Sweriges nuwarande Drottning» i händelse Hennes Majit skulle i Enkeständ blifwa försatt, g6o. — rörande Constitutions, Utstottets Memorial, angäende i4o Register^ Grefwe Hamiltons, motion att orden Swensta Folket mätte i den allmänna Kyrkobönen intagas, zki. — rörande Stats-UtftottctS Memorial om Samlingsoch Expedit!ons-rum m. m. för Committerade till Tryckfrihetens »värd^, z6l. angäende Statsutskottets utlåtande öfwer anmärkningar »vid desi Betänkande om indragning af Klubbar och Tafflar, Z6i. rörande Stats-Utstottets anmälan om stiljaktighctcr i Ständcns beflut öfwer wisia puncter af Betänkandet om Hof-Stallängarnc, ; >2. — rörande Lag-Utflottets utlåtande öfwer anmärkningar wid Betänkandet om stadgande af nägon författning som förrskrcfwe huru inncwänarnc i ett af fienden anfallit land ! allmänhet borde förhälla sig m. m., 362. rörande Riddarhus-Utflottetö Memorial, angäende Riddarhusärenderne och hwad med RiddarhusTirectioncns förwaltning gemcnflap äger, z6^. — oM tilldelande af ett arfwode ät Ofwersten Friherre ^xel NjortL, af Riddarhus-Casiäns medel, för desi befattning såsom Ombud wid uppteckningen af f. dKonungens egendom, Z6g. — rörande Riddaryus-Utikottcts Memorial, angäende Adeliga Jungfru-Stiftets ärender m. m. ;6g. — rörande Stats-UtstottctS hemställan om hänwisande till det förstärkta Statsutskottets decision af frägan, huruwida Hof-Stallmästaren Grefwe Orölicll mä wid arrendet af Flyinge och Dahlby Kungsgärdar till nästa Riksdag bibehållas, 466. — angäende Allmänna Beswärs-och Oeconomie-Utstottcts Betänkande i anledning af Kongl. Mains Nädiga swar till Riksens
Med afseende härå och då Rikets Ständer ansett derjemte i betraktande ,böra tagas, att Ulrjk?da(ls för merberörda anstalt upplåtna och i hufvudstadens granskap belägna slott torde för den Kongl. Familjens behof blifva erforderligt, få Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anhålla, dels att Invalid-inrättningen å Ulriksdal må upplösas och dervarande slott återgå till dess egentliga bestämmelse eller blifva ledigt för annat ändamål, dels ock all E. K. M. täcktes till Rikets Ständer aflåta Nådig Propositon, rörande luvalidhus-fondens tillgångars användande på ett sätt, hvarigenom det med dessa medel afsedda ändamål må kunna befrämjas; hvarjemte och för den händelse att ifrågavarande underdåniga hemställan skulle af E. K. M. i Nåder bifallas Rikets Ständer få till E. K. M. i underdånighet öfverlemna att, intilldes nämnda Nådiga Proposition kan varda afgifven och Rikets Ständers beslut i ämnet meddeladt,■ disponera ej mindre Invalidhus-fondens reserverade behållning och derå upplöpande räntor, än ock inflytande inkomster, för att användas till det ändamål, som med Inrättningens stiftelse varit afsedt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln dea ig Febr. i845. Preste-Ståridet den ly Borgare-Ståndet den ii Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående användandet af de under Stats-Contorets förvaltning ställda äldre Depositionsmedel. ^Stals-Utsk:s Uti. Nrrts 5U och 152.) S. A. K. Uti den vid innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition, angående Bilt. till R. St. Prot. 184S. 10 Sami., t AJd. 33 ExpcUlions-TJtskoitets Förslag lill lind. Skrifvelse, N-o 115.
Stadgar, att om förutvarande inteckning infrias med den lånesumma, direktm lemnar, direktm skall förordna om verkställighet deraf samt derefter låta besörja den inlösta inteckningens dödande. § 11- Innehåller att räntan å lån på uppsägningstid och emot inteckning skall betalas vid hvarje års slut inom Juni och December månaders utgång, motsvaras af § 12 i förslaget motsvaras af § 13 I d:o motsvaras af § 14 i d:o motsvaras af § 15 i d:o motsvaras af § 16 i d:o §§ 17 och 18. innehållande den förra föreskrift derom, att om direktm finnér något hinder för omsättning af lån å ny pantägares namn, detsamma bör ofördröjligen uppsägas och indrifvas, samt den sednare ett stadgande, att direktm bör låta upprätta och tillhandahålla lånesökande formulär till förbindelser. § 1. De medel, som äro ställda under Ridd.Direktms förvaltning och böra genom dess försorg göras fruktbara, utlånas till högsta ränta, som lagligen erhållas kan; dock för de i lista punkten här nedan omförmäldta fastighetslån ej under 4 för hundradet om året, och för de lån, hvarom handlas i 3:dje punkten, ej under 5 för hundradet om året. Hörsamste Memorial. Med anledn. af hvad Ridd.Direktm uti dess vid riksdagens början afgifna berättelse anmält, får Direktm nu vördsammast till H. 9 10 11 12 13 nuvar. d:o d:o d:o d:o lånereglemente d:o d:o d:o d:o Förslagets motstående 17 och 18 §§ igenfinnas på visst sätt i nuvar. lånreglementes §§ 4 och 13. Den 17 Maj. 45 R. o. Ad:s bepröfvande öfverlemna förslag till nytt lånereglemente för de under JJirektms förvaltning ställde fonder.
I afseende härå har förekommit, att räkenskaperna innehålla ett af vederbörande utfärdadt bevis, att de, sorn verkställt ifrågavarande kronoskjuts, å allmän sockenstämma erkänt sig, såsom betalning derför, hafva bekommit sistnämnde belopp, 1,742 R:dr 41 sk., men att icke något intyg förefinnes, att det sednare beloppet, 13 R;dr 22 sk., jemväl kommit de skjutsande tillgodo § 4. Uti räkenskaperna för båda revisions-åren balanseras bland fordringarne för till länen aflemnade salpeter-sjuderi-pannor ett belopp af lj313 R:dr 22 sk. 10 rst., utgörande en fordran hos f. d. Kronofogden Björzell, för af honom uppburna, men icke redovisade medel; hvilken fordran, enligt hvad i räkenskapen uppgifves, är af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län uti Björzells konkursmassa bevakad. Detta belopp borde, enligt Revisorernes tanke, afskiljas från förenämnde fordringar och uppföras under rubriken »proprie-balanser». § 5. Enligt de af Föreståndaren för det å Staby egendom i Upsala län befintliga institut för danande af skickliga salpetersjudare till Kommittéen för salpeter-ärendena afgifna berättelser, har undervisning vid institutet åtnjutits af endast 1 elev under hvartdera al revisions-åren - 125 - § 6. I afseende å det uti 1851 års revisions-berättelse omförmälda lån å 11,500 R:dr, som från salpeter-fonden blifvit utlemnadt mot hypothek af 2:ne lif-assurans-poliser, hafva Revisorerne inhemtat, att, sedan Kongl. Maj:t, med anledning af Rikets sednast församlade Ständers i sådant hänseende underdånigst gjorda hemställan, under innevarande år meddelat Kommittéen nådig befallning om lånets indrifvande, har detsamma numera blifvit till inbetalning uppsagdt, ehuru ännu icke liqvideradt.
Hvarföre må det ej vara lika öppet för båda de contraherande Ststsmagterne att göra motioner, då hvarken Grundlagarne ellet häfden lägga hinder deremot. Den 23 Junti f. m. mellan de särskildta yrken, som tarfva understöd är svårt att här uppgöra; i synnerhet, då fråga är emellan näringar och vettenskaper; men då BancoUtskottet lår emottaga den Kgl. Propositionen, har det tillfälle att göra jemförelsen och yttra sig För min del tillstyrker jag motsattsen af hvad Grefve von Schwerin och Herr Hammarskjöld yttrat. Grefve von Schwerin: Jag vill ej inlåta mig uti vederläggning af alla de skäl Herr von Hartmansdorff anfört mot den åsigt, som jag framsiällt. Jag får blott förklara, efter som han gör mig den äran att räkna mig bland Litteraturens Lärjungar, att jag icke ett ögonblick skulle tveka att mot ett enkelt bondförstånd, utbyta både Magisters-Diplom och Doctorshatt, om dessa värdigheter skulle kunna verka , att jag blefve partisk för litteraira fiänder, och känslolös för rätt. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att så väl Kongl. M«j ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse, som de, af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, nu afgifne yttranden matte till BancoUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Föredrogos § nyo och bi föllos Allmänna Besvärsoch OeconömieUtskottets den 10 och 16 dennes afgifne samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtandea. Den 28 Junit J, m. 619 N I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande skyldigheten, att in natura lefverera hö och halm till Kongl. Hof-Stallet i Stockholm. Angående ersättning för underhåll och fourage till tågande Trupper.
Ett sådant stadgande tror jag står tillsammans med de i Tryckfr.lagen antagna principer; men att bestämma de böters belopp, hvilka i ordniugsväg åläggas boktryckaren, då han brutit emot ordningsstadgarna, efter resultatet af en rättegång, som möjligtvis derefter blir anställd, anser jag icke rätt. Jag skulle således hemställa, att io mo;n. i § kunde få följande lydelse: ”Å hvarje skrift varde boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatta; uraktlåter boktryckare sådant, bote hvarje gång 3oo r:dr. Åtalas skriften, och befinnes den brottslig, stånde boktryckaren derjemte författareansvar. Utsätter &c." Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. till R. o. Ad., för att utröna, huruvida detta kunde blifva Ståndets gemensamma tanka. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Om jag skulle mäta boktryckarens ansvar för försummelsen att icke utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet på en utgifven skrift, efter beskaffenheten af förseelsen, så skulle jag icke anse den vara värd hvarken 3oo eller 5o r:drs böter. En sådan försummelse kan lätt äga rum, utan att boktryckaren deri har minsta del, och den kan äga rum, äfven om han i correcturet tillsett, att tryckningsort, namn och årtal verkligen blifvit utsatta, derest någon person på hans tryckeri, för att skada honom, borttöge denna anteckning. Jag kan således ej anse ratio legis vara någon annan, än afsigten att förekomma utgifvandet af brottsliga skrifter, som icke kunde för deras innehåll inför domstol åtalas. Detta måste vara lagens mening. Jag hembär således Constit.Utsk. min tacksamhet, för det Constit.Utsk. skiljt emellan det förhållande, att skriften är oskyldig, och det, att den är brottslig. För min del tillstyrker jag, att R. o. Ad. måtte låta detta förslag till ändring af i § 10 mom. Tryckfr.förordn. hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Län och Nils Mänsson från Malmöhus Län anmärkt, dels, alt Utskottet, jemte utredande hvarifrån dagsverksskyldigheten härflyter, bordt i bestämda ordalag föreslå, att ersättningen med år i835 upphörer samt dels, alt då meranämnde dagsverken utgingo af torflige, ålderstigne och t 286 Stats-Utskottets bräcklige Inhysesh jon , hvilka saknade förmåga att förrätta kraftigare arbeten, och Landshöfdingen således mäste åtnöja sig med sådane dagsverken sorn de förmådde åstadkomma, borde ock ersättningen för desamma antingen nedsättas lill hälften af det föreslagna beloppet eller beräknas ined endast 10 sk. 8 r. B:co för hvarje sådant dagsverke; deri åtskilliga Ledamöter instämt; hvaremot Sune Nilsson och Per Ericsson från Kronobergs Län yrkat bifall å Utskottets i ämnet gjorde hemställan. Utskottet har, vid förnyad handläggning af denna fråga, väl funnit sig böra förblifva vid sitt redan afgifne tillstyrkande, att den ifrågakomne dagsverksskyldigheten till Kronobergs Kungsgård skall upphöra; men då tiden, för hvilken medelpriset af den Landshöfdingen tillkommande dagsverkslösen uträknas skall , torde böra utsättas, föreslår Utskottet det tillagg uti sitt förra yttrande, att den årliga ersättningen skall utgå till det belopp, hvartill lösen lör beiörde dagsverken, efter medeltal af de feni sistförflutne åren kan finnas uppgå; hvarföre en denna Lösen motsvarande Summa förslagsvis med i5oo R:dr på denna Stat upptages, och derigenom äfvenledes Bevillningsafkortningen för Mantalsskrifne Inhyseshjon kommer att ej vidare äga rum.
St:s rutt alt besluta ang:de alla skatter, dessa vare sig s. k. ordinarie eller extra-ordinarie; oell all den rimliga utsträckning, nian synes kunna gifva åt den i § 5g uppställda skilnad emellan ordinarie stats-inkomst och be vi 11 n i n gar, skulle vara, att lagstiftaren derigenom sökt nedlägga i Jagen en garanti för nationen, att dessa ordinarie skatter, hvilka, qvarstående ifrån äldre tider, i de flesta fall drabba enskilda folk-clusser, icke skulle förhöjas, samt att Ständerna endast genom bevillningar, som grunda sig på likhet i skyldigheter för alla medborgareclasser, för framtiden skulle fylla de öfverstigande behofven. Att lagstiftaren deremot skulle åsyftat att förhindra all förbättring af ett gammalt och bristfälligt beskattningssysteme, är så mot allt sundt förnuft, att det väl ej behöfver vederläggning; och att Regeringen skulle vara den makt, som i detta afseende ytterligare borde äga ett hämmande inflytande är, om möjligt, ännu orimligare. Det bör ej heller undgå uppmärksamheten, att hvarje tolkning af §5 5g och 6o, i den anda att Regeringen äfven ägde andel i folkets beskattnings-rätt, skulle alldeles upphäfva all betydelse af de öfriga efterföljande §§, som närmare bestämma sättet för denna rättighets utöfning af R. St. allena. ”§ 64. Reg.F. stadgar uttryckligen, att så väl dessa "Rikets” s. k. ”ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extra-ordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af R. St. anslås, vare under Konungens disposition, att till de af R. St. pröfva de behof och efter den upprättade staten anordnas”, vidare: § 65. ”Dessa medel, (således äfven de ordinarie), må icke annorlunda användas än faststäldt blifvit; varande Statsrådets ledamöter ansvarige, om de låta afvikelse derifrån aga rum, utan att till protocollet föreställning deremot göra, samt anföra, hvad R. St. i denna del förordnat.” Jag frågar nu om en sådan tankeföljd vore möjlig, derest R. St:s allena-beslutande rätt ang:de de ordinarie skattemedlen icke vore gifven.
– Hvad bryr du dig om mig? I morgon har du glömt mig, inföll Singoalla. – Jag glömmer dig aldrig, sade Erland. I stället för att svara, böjde sig Singoalla ned, plockade en liten röd blomma, kastade henne i bäcken och sprang in i skogen. Erland stod ensam. Hans blick sväfvade drömmande efter den försvunna. Han stod så en stund, tyst, orörlig. Slutligen väcktes han ur sina drömmar af Käcks sorgsna tjut. Hunden betraktade sin herre oroligt, ty han var ej van att se honom sådan. Men Erland såg sig ännu en gång omkring, kastade bågen på skuldran och gick långsamt uppför kullen. Längtan. Följande dag återvände vilde Erland till kullen vid bäcken. Bågen bar han i hand, och Käck följde honom, men på jagt tänkte han likväl icke. Han tänkte på Singoalla, den bruna flickan. Han hade om natten drömt om Singoalla, att hon fattade hans hand och tryckte den, att han åter tryckte hennes, att de begge sågo djupt i hvarandras ögon, logo mot hvarandra och kände sig på ett ovanligt sätt lyckliga. En sådan dröm hade vilde Erland aldrig förr haft; förr drömde han blott om strider med skogens ludne åboar, om kämpaspel och klufna Saracenturbaner. Han kom till bäcken, men Singoalla var der icke. Måhända kommer hon, tänkte han, och han satte sig i gräset, der Singoalla förut suttit, och lyssnade länge till bäckens sorl. Men Singoalla kom icke. Då var det, likasom bäcken hviskat till honom: Sök derinne i skogen, der, hvarifrån jag kommer. Och Erland steg upp och följde bäcken in i mörka skogen. Han vandrade i granars skugga, klättrade öfver stenar och hällar och kom så slutligen till en plats, afrödjad af skogshuggarens yxa, men ännu obebygd. Blott en riskoja, en sådan som kolare pläga bygga, stod der bredvid lemningarne af en kolmila; ljung, svampar och ormgräs vexte rundtomkring.
Eders Excellens ämnar således icke lägga några hinder i vägen för min ägtenskapliga förening med donna Clementina de Andrada? frågade Villaflor med ljusnadt ansigte. Ne-nej, återtog Guverneuren, detta är icke min mening; det är någonting, som jag för min del, alldeles icke kan tillåta, så stor vördnad jag än, som en rättskaffens katholik, hyser för Hans Helighet. Detta tillståndsbref måste först bekräftas af Hans Aldra Trognaste Majestät, Dom Miguel, min höga frände. Villaflor anförde alla skäl, som kunde tala för honom. – Nej, senhor, blef svaret, punktlig lydnad, sträng tjenstepligt! Jag är en loyal man, af gammalt skrot och korn. Hvarför kom ni just tjugefyra timmar för sent? I går var jag donna Maria da Gloria’s, min cousine’s, trogne tjenare och undersåte; i dag lyder jag blott min kungliga frände och lagliga souverain, Dom Miguel. Hos honom måste ni, har jag sagt, söka bekräftelse på detta Breve. Villaflor förklarade, att han ville öfverresa till Lisabon, men anhöll, att, intill dess han återkommit med svar, donna Clementina skulle få vistas i Funchal, i verdsligt stånd. – Nej, senhor, svarade honom Dom Manoel; punktlig lydnad, har jag sagt er! Lyckas ni, som är att förmoda, så är er fågel i buren så mycket säkrare för alla verldens frestelser. Agostinho tog ett kort afsked från den lilla loyala herrn, och begaf sig till Abbedissans hus, som han fann besatt med vakt, och som således förböd all tanke på flykt. Clementina flöt i tårar, när hon förnam utgången på detta besök. Hon hade åter i hoppet vant sig vid en framtid, af hvilken hon nu måste taga afsked: verlden med all dess verkliga och drömda glädje, låg nyss så ljus, så rik, så gyllene framför henne, och nu skulle hon åter innestängas inom Santa Claras murar, som hon nu fann dubbelt dystrare än någonsin. Redan nästa morgon skulle hon dit bortsläpas. Till och med Abbedissan tycktes ogerna se denna förändring; hon öfverhopade henne med alla tecken af det varmaste