Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har således Riksens Ständer förekommit, att den, vid 1625 års Riksdag, åtagne så kallade Qvarntull, hvarå 1627 och 1629 årens QvarntulIs-ordningar endest haft afseende, desto mindre innefattat egenskap af någon, Mjölqvarnar i allmänhet, ålagd ytterligare ränta, som denna Tull i sjelfva verket icke varit annat, än en å-; tagen tillfällig bevillning, hvilken icke utgjorts af Qvarnegarne, utan af de mäldsökande, genom en viss fastställd afgift för hvarje Tunna förmald säd, och således rätteligen bordt anses såsom en Consumtions-skatt å all den säd, sorn i Riket till brödföda användes, samt att, efter det denna Consumtions-afgift för längre tjd tillbaka upphört och blifvit förvandlad till personel be - 758 Underdåniga Skrifvelser, villjiing, genom de sedermera åtagne Mantall? penningarne, nu mera ali verkan af de, genprq 1627 och 1629 årena Qvarntulls-ordningar, rneddelde Reglementariska föreskrifter försvunnit; Och Riksens Ständer hafva, vid sådant förhåll laude, icke kunnat finna, huru af högstberörde Författningar någon gällande grund varit atf hemta för de i senare tider yidtagne Förord* nanden om viss årlig rantas uppförande, efter hvarje orts olika Skattläggnings-rnethpd, å sådane Jdusbehofs-qyarnar, hvilka icke förut V‘d hem? mans-skattens bestämmande tagits i beräkning} hvaremot Riksens Ständer ansett en så beskaffad skattläggning desto mera obillig och olämpejig, som Husbehofs-qvarnar torde kunna hänföras (ilf de smärre förbättringar, af hvilka Staten hvarken bör åtnjuta särskild beskattning ejler kan påräkna någon ständig inkomst, enär Qvarnarhes nedläggande och förstörande, lika mycket som deras uppbyggande och begagnande endast på ggarens godtfinnande beror.
Den olägenhet, sym Allmänheten i kantson» terne ofelbart är underkastad, af förstitne och vbruks barr Banco - sedlars nödtwungna circulaiisn man och man emellan, äfwen som af brist pä nödigt Kopparskiljemynt, ansäg Högloft. Banco - litstottct jem» träl för dest del, böra i möjeligastc matto afhjclpaS; men dä hwarken med Banquens nödiga säkerhet, eller med dcK wcrkningkkrctS förenäs kan, att genom Baaezuens omedelbara anstalt, eller för Left Räkning, Penningc-Sumw.gr skalle öfwersändas, samt derstädes vafbrutit wara att tilgä, torde deremot grundad anledning sig förete, att detta ärende, säsom ett R.gcrtngsmäl, bli-wer af Riksens Höglofiigc Ständer hos Kongl. Majit i under» dänighet anmäldt, till winnandc af den ätgärd igenom samkelige KmnanS Upbördsmän, som Kongl. Majit kan i Räder finna för ändamälet närmast tjenande. Hwaröfwer Utdrag af Protocollet til de respeciivr Ständen expedieras skulle. Är och dag sou, förr , flrifwit stär. Efter befallning kl. biMnAus. Sädepä Bordet. Hrr? IO Den 1 September. Herr Grefwe» ochLanbk-Marskalken sdrmälte sig för en angelägenhet wara nödsakad akt för en kort stund ifrön Ulenum bortgö, hwarförc han anmodade Grefwe Os 1» Laräis, att under hans fränwaro föra klubba». UplästeS fökjanbr: Utdrag af Prolocollel, häNek uti Riksens -Högloflig? Ständers Stats-Utffott den 2s Augusti 180g. S. D.
Arik. till Exp.-Utsk. den 4 Nov. 1863, kl. 10 t. in. Memorial, i anledning af Hiks-Slåndens skiljaktiga beslut, i fråga om inrättande af en pensions-anstalt för sjömän. (U. A.) I anledning af Kongl. Maj:ts den 29 nästlidne Maj till Rikets Ständer aflåtna och till Stats-Utskottet öfverlemnade nådiga Proposition, angående inrättande af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använda segeleller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg, hade, uti sitt deröfver afgifna Utlåtande N:o 172, Utskottet, af anförda skäl, hemställt, dels att Rikets Ständer måtte lemna sitt bifall till bildande af en pensionsanstalt, inrättad i öfverensstämmelse med det af Kongl. Maj:t nådigst framlagda förslag, samt medgifva, att till denna pensionsanstalt må, från och med nästkommande år, af tullmedlen utgå ett mot den så kallade föringen — hvilken från samma tid ej vidare bör till sjöfolket utbetalas — ungefärligen svarande belopp, hvilket, enligt de grunder ofvanberörda förslag innehåller, för närvarande bestämmes till 24,000 R:dr årligen, dels ock att Rikets Ständer måtte, vid tillkännagifvande af detta beslut, uttrycka den åsigt, att det bidrag, som utöfver nämnda summa kan blifva för pensionsanstalten erforderligt, bör till fulla beloppet utgå af handelsoch sjöfartsfonden, derest denna dertill lemnar tillgång, så att endast i motsatt fall anslag af statsmedel bör ifrågakomma. Enligt Utskottet delgifna protokollsutdrag, har, vid föredragning häraf hos Riks - Stats-Utskottets Memorial N:o 213. 3 Stånden, Utskottets hemställan blifvit godkänd af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, men afslagen af Bonde-Ståndet, hvaremot Borgare-Ståndet återremitterat Betänkandet.
Majits ansåg ät sk i 1 lige vidare åtgärder för ämnets fullkomligare beredning nödige, fann Kongl. Majit, under den 28 Junii 1815 i Nåder godt besluta, att, jemte meddelande åt Rikets då församlade Ständer af de hinder, som sålunda för Betänkande om Vattenverk. frågans öfverlemnande till deras pröfning uppkomme, så väl låta Lag-Commitléens berörde förslag genom Trycket komma till Allmänhetens kännedom, som ock dels deröfver höra Kongl. Majits och Rikets Bergs-Collegium, dels ock för bedömandet af behofvet och verkningarne af den ifrågastälde Författningen ifrån Kongl, Majits samtlige Befallningshafvande infordra underdåniga berättelser om de förhållanden, sorn med Vattenverk i ofvannämnde afseende kunde uti hvarje landsort sig förete, och hvilka underdåniga berättelser och utlåtanden jemväl sedermera tid efter annan till Kongl. Majit blifvit afgifna. Sedan i fråga varande ämne på sådant sätt blifvit lieredt, och jemväl sedermera särskildt af Lag-Com rhittéen i dess från trycket utgifne allmänna förslag till en ny Byggninga-Balk på det fullständigaste sätt utvecklade, har Kongl. Majit ansett tiden nu v.ara inne att framställa det samma till Rikets Ständers pröfning och afgörande.
Jag anser nemi. att genom den föreslagna åtgärden skulle R. o. Ad. hafva, som man säger tagit pä hand till förmån för det hvilande förslaget. Jag vill icke motsätta mig remiss pä den ifrågavande motionen, utan anhåller att dessa mina yttranden mätte få åtfölja, i fall af remiss, till Utsk. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Vid sista Riksdagen yttrade jag mig för det nu hvilande representalions-förslaget, emedan jag såg derigenom undanröjda de olägenheter, som nu vidlåda vår representation; men jag tillkännagaf då äfven att jag likväl för min del icke skulle komma att med min röst vid denna Riksdag biträda förslaget, derest man icke hade på förhand upgjort de grunder, efter hvilka R. o. Ad. sedermera skulle representeras, och jag förmodade att denna mening äfven hystes af de flesta bland R. o. Ad:s ledamöter, hvilka ville afsäga sig sin sjelfskrifna representations-rält, sådan den nu är. Jag upmanade då äfven dem, som intresserade sig för förslaget att i tid vara beredda på att afgifva förslag till sättet för R. o. Ad:s blifvande representation, på det alt denna fråga måtte kunna vara afgjord innan hufvudfrågan lill slutligt afgörande förekom, hvilket efter 29* 45 •’ Den 9 Februari. mitt förmenande var alldeles nödvändigt. Jag har vid denna Riksdag med förvåning sett att man i den delen varit fullkomligt likgiltig. Nu har man i elfte timman på sidovägar eller på sidan af grundlagen kommit fram med ett förslag till vinnande af en sådan bestämmelse ronde valordningen; men jag hemställer likväl till hvar och en huruvida, pä sätt förut är anmärkt, i en så vigtig och genomgripande fråga, som den, ronde Ståndets representations-rätt, man skulle kunna på några få dagar behandla detta ämne med den mogna öfverläggning, som ämnets vigt kräfver.
Protokoll, hvarigenom förklaring infordras, skall, genom exekutor* försorg, förmyndare delgifvas minst åtta dagar förut, der hart bor inom staden eller häradet, fjorton dagar, der han bor aflägsmtre men inom länet, hvarvid Stockholms stad anses, belägen inom Stockholms län, samt tre veckor, der han bor längre bort. Ar förmyndare utom riket, bafve tre månaders tid. § 12. Kostnad för Rättens protokoll, hvilka skola förmyndare delgifvas, äfvensom lör sådant delgifvande, förskjutes af den omyndiges medel, men ersättas af den tredskande eller eljest felaktige förmyndaren.' Finner Rätten gode männens anmälan af beskaffenhet att ej föranleda åtgärd, bör väl anteckning i. protokollet derom ske. men gode männen vare ej skyldige att detsamma utlösa, såvida de ej vilja klaga i högre Rätt: och ina i intet lall ersättningsskyldighet. dem a,dömas, utan sä är, att de. efter klagan i högre Rätt, finnas dertill skyldige och omständigheterna ej föranleda dertill, att ersättningen bör af den omyndiges medel gäldas. § 13. I afseende ä de förmynderskap, sorn äro under Hofrätts vårdnad, gäfle för Hofrätt hvad i § 3 angående förmynderskapslängd blifvit för Rätt i stad och domare å landet stadgadt. Men tillsynen ä dessa förmynderskap utöfvas af de enligt § 2 valde gode män i den stad eller det härad, der omyndig är i husförhör,'.bok antecknad. F innes rörande dessa förmynderskap fog •till anmälan enligt § 7, ege gode männen att inlemna densamma, ställd till Hofrätten, hos Rätten i stad eller domaren ä landet, att befordras tili Hofrätten. som vidare förfar enligt hvad i §§ 10 och II är förord nåd t.. 64 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 32. § 14. Der Förmyndare-kammare finnes, lände hvad derom särskildt stadgadt är till efterrättelse* Som af lorslaget inhemtas, innehåller detsamma ingen bestämmelse om sättet att söka ändring i domstols beslut uti hithörande förmyndare-ärenden.
Med anledning af Revisorernes andragande, att mångå af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, hvarigenom utbetalningar i allmänhet blifvit i Nåder anbefalltej icke innehållit föreskrift för Stats-Kontoret af hvilken Hufvud-Tictel Medel-utgifteme borde anordnas, få Riksens Ständer, till ytterligare ordning och säkerhet i förvaltningen a£ Stats-Verkets tillgångar och redovisningen för desamma, hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att hädanefter Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Stats-Kontor om utbetalningar af medel måga innefatta föreskrift under hvilken Titel eller Stat de skola utgå. 3. Beträffande Revisorernes anmälan om de utaf Tredje Hufvud Titelns medel, enligt Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref dea 30 Juni i och 31 Augusti 1815, utbetaldte 1000 R:dr till numera framlidne General-Amiralen m. m. Grefve 4* 6 Underd<iniga Sorifvelseri af Puke för dess Boflyttnings-kostnad fran Stockholm till Carlskrona, samt 1500 R:dr till StatsRådet rn. m. Herr Friherre Cederström såsom då i Nåder befordrad att i egenskap af Tjenstgörande General Adjutant hos Eder Kongl. Maj.t vara Föredragande i Kommando-mål, hafva Riksens Ständer velat hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Stats-Verket hädanefter i förevarande hänseende icke må belastas med annan utgift, än som i Nåder profvas på För-, fattningarne grundad. 4.
Utskottet, som förehaft detta ärende till pröfning, får dervid först anmärka, att, om Motionens föremål skulla vara. att söka rubbning uti, till äfventyrs, redan afslutade Controcter emellan Bruksegare och deras tili Skatte löste hemmans Åboer, sådant hvarken på denna väg borde behandlas, eller kunna undgå att möta den betänklighet, som måste uppstå, enär tillämpningen ville afse ryggandet af frivilligt gjorda öfverenskommelse^ Men Utskottet kan ej heller inse, att Bruksegares rätt, till nu ifrågavarande Contracters uppgörande, får sträckas utöfver hvad åberopade 1747 äts Kongl. Bref innehåller, hälst det samma äfven särskildt utstakar de förmoner, Bruksegaren, tillkomma, utom den kolning, körslor och ' dagsverken, hvaruti Jordeboksoch Marin talsräntan förvandlas, och om hvilka utskylders bestämmande och värde-beräkning ej heller saknas föreskrifter, i händelse frivillig öfverenskommelse ej vöre att träffa. Det förefaller Utskottet, som skulle en bristande kännedom af hvad författning Bihang till RiksSt. Fröt, §tde Sami, IV;r g. 34 Besv. osh Ekon. Utsk. Betänkande. garne innehålla, vara orsaken till den afvikelse ifrån deras föreskrifter, sorn syneS hafva föranledt Riksdagsmotionen, och Utskottet anser sig, utan att, i anseende till hvad anfördt blifvit, kunna ingå i tillstyrkande om upplösning af redan gjorda öfverenskomtnelser, eller uti den granskning, hvartill dessa inför vederbörande Auctoriteter möjligen kunde föranleda, dock icke sakna anledning till den vördsamma hemställan, det Riksens Höglofl.
Man har sagt att, vid fråga om afstående af jord för allmänt behof, egaren ej bör erhålla mer än jordens verkliga värde. Här är likväl fråga om ett tvunget afstående, hvarvid äfven måste iaktagas att, då under andra förhållanden ingen fråntager en egare hans jord för annat pris än det han sjelf på densamma sätter, han deremot här måste afstå sin jord för det pris, som andra derför bestämma. Att en sådan uppskattning kan utfalla ganska olika, efter uppskattningsmännens olika åsigter, är uppenbart och bestyrkes dessutom af den dagliga erfarenheten vid nästan hvarje försäljning af egendom, då densamma ena dagen betalas efter ett pris och den andra dagen efter ett annat. För min del anser jag rättast vara, att i detta afseende bibehålla vår i många hänseenden på enahanda grunder som den Fransyska lagen byggda författning, och medgifva 50 proc. förhöjning af fulla värdet såsom en ersättning för det våld, den enskilde lider genom att tvingas till afstående af sin jord. Man har vidare sagt att, då denna författning icke kan komma att tillämpas vid andra tillfällen, än vid jords afstående för allmänt behof, skall häruti ett skäl ligga att icke gifva den enskilde jordegaren större ersättning, än det verkliga värdet. Granskar man innehållet af den lista §:n, skall man dock der finna Den 17 Oktober. 49 finna åtskilliga fall omnämnda, på hvilka detta påstående icke har tillämplighet. Der finnes t. ex. bland andra lall äfven uppräknade uttappning och sänkning af sjö, hvilka arbeten vanligen afse slrandegarnes förmån. Afven då skall enligt sagde § ej något annat värde kunna ifrågakomma än det s. k. verkliga värdet, hvilket vill säga det enkla uppskattningsvärdet. Då härvid mycket lätt kan inträffa att det ena enskilda intresset komme i strid med det andra, kunde äfven den följden uppstå, att priset, i stället för att bestämmas högt, sattes allt för lågt; och jag vädjar då till Eder, Mine Hrr! huruvida icke under sådane förhållanden det är bättre alt ett remedium finnes, och att den, som emot egarens vilja sätter sig i besittning af dennes egendom, betalar denna något rikligt. Jag anhåller om afslag å Betänk:t. Frih. von Schulzenheim, David:
Det står nemi. i ett ovilkorligt sammanhang med den vigtiga frågan om spannmålstullen; och min öfvertygelse är, att utan en fast spannmålstull får Sverige aldrig någon verklig spannmålshandel, och Regeringen skall oupphörligen finna sig öfverhopad af ansökningar fran orter, som icke anse sig kunna åstadkomma fyllnad af deras behof. Om en fix tull stadfästas, och Regeringen aldrig blandar sig med någon spannmålshandel, då först kan den enskilde, som slår sig på denna handel, på samma gång dervid finna sin egen fördel, sorn han bereder de nödställdas hjelp; men skall Regeringen al Den ii October f. m. tid stå till reds att mellankomma, då fruktar jag, att nöden aldrig skall blifva afhjelpt. Sådana äro mina tankar om orsaken, hvarför statens undsättning hittills så ofta varit påkallad och hvarför behofvet deraf fortfarande skall visa sig, så vida man icke antager en stabel princip i detta afseende. Det gifves exempel, att de sädesrikaste provinser varit hotade med missväxt, och jag var sjelf bland dem, som trodde, att undsättning var behöflig; men erfarenheten visade, att då undsättningen icke kom, inställde sig, till följd af den enskilda speculationen, flera skeppsläster spannmål och fyllde sålunda behofvet. Det gifves få orter i vårt land, dit sjöcommunicationerna icke sträcka sig, och der så icke är, är allmogen van att göra sina transporter landvågen, så att någon svårighet i det afseendet icke är att befara. Jag anhåller, att Utsk. måtte med noggrannhet genomgå, hvad de särskilda commilterade yttrat i detta magtpåliggande ämne, och framför allt göra sig öfvertygadt om den sanning, att en spannmålshandel aldrig kan uppstå under andra förhållanden, än att man bestämdt kan påräkna att utan någon statens mellankomst få afsätta sin vara, der den behöfves. Gr. Frölich: Jag vill blott tillägga några ord, som jag glömde, då jag sitt yttrade mig. Det var nemi. ang:de frågan om spannmålstullen. Jag instämmer nu i hvad Frifa.
/vers// Jfieete / vtr/dcy/' ,/77/rer värde: 77anré 46/7,, e/ter varandevärde'. i /ber rÅä 4/v,c / ver/i/z.y/ Jz?/ier värde. /Jr,, , Jed/ar \ eder varv/ide värde. didi JM* d/f u7. Tide 4Å, r/A didi d/t: /d&t Tfdv äc. rsO didi sä- rsä 3dz,Av7'40: ! 3/74332 ///^. \ * ,e ! 4069.7/0. ■ £/ 233 666. Jim*// .J/trair 6 l erÅYlft ■/77/ver värde '*/,y * 6 . V: JL £1 & JL /' a 1*777 re**ZZr/leZy 7/Z/j/aåxs//- /*#**///_ * ybreZrmyrar ytd Zd/ry/r 77*3- A*/ - ./'7c*/m //re*/*/?/' U. d '/.//.rar:- (///* .7/7# //*?) 3/Zt/fe//?*>M*r /terno Jcyföar cyföer yre/rf/c. ./Zrr.y/y ,J// y' eerÄför^,/ Jz '//eery.rrrf/e. /é/fnjÄV J/w/e i ver&0O,ty dvT/vervärde-. t/v&iif&yJ/iscze d verä/r/d J87freraärde< JSaneo déd/ar d/ev varande vävde.
Då tog Mose blodet, och stänkte folket dermed, och sade: Si, detta är förbundsens blod, hvilket Herren med eder gör öfver all dessa orden. Då stego Mose, Aaron, Nadab och Abihu, och de sjutio äldste af Israel upp; Och sågo Israels Gud. Under hans fötter var såsom en skön saphir, och såsom en himmel, då han klar är. Och han lät icke sina hand komma öfver de yppersta af Israel. Och då de hade skådat Gud, åto de och drucko. Och Herren sade till Mose: Kom upp till mig på berget, och blif der, att jag gifver dig stentaflor, och lag, och budord, de jag skrifvit hafver, hvilka du dem lära skall. Då stod Mose upp och hans tjenare Josua, och steg upp på Guds berg. Och sade till de äldsta: Blifver här, tilldess vi komme igen till eder; si, Aaron och Hur äro när eder; kommer någon sak på färde, den må I hafva inför dem. Då nu Mose kom på berget, öfvertäckte en molnsky berget; Och Herrans härlighet bodde uppå bergena Sinai, och öfvertäckte det med molnskyn i sex dagar. Och han kallade Mose på sjunde dagenom utu skynom. Och Herrans härlighets anseende var såsom en förtärande eld öfverst på bergena, för Israels barnom. Och Mose gick midt in i skyn, och steg på berget; och blef uppå bergena i fyratio dagar, och fyratio nätter. Och Herren talade med Mose, och sade: Säg Israels barnom, att de gifva mig ett häfoffer; och tager det af hvar man, den som dertill ett frivilligt hjerta hafver. Och detta är häfoffret, som I skolen taga af dem: Guld, silfver, koppar; Gult silke, skarlakan, rosenrödt, hvitt tvinnadt silke, getahår; Rödlett vädurskinn, tackskinn, furoträ; Oljo till lampor, speceri till smörjelse, och godt rökverk; Onichsten, och infattade stenar till lifkjortelen, och till skölden. Och de skola göra mig en helgedom, att jag må bo ibland dem.
trekantiga hatten fastare under armen och sig vid ett tåg, som löpte ned från stångHan hade således ej glömt denna lilla hänfattade helt martialiskt om värjfästet samt toppen, detta tåg blef af en eller annan delse och försummade ej att med vanlig jämkade på den broderade rockkragen, och orsak lossadt i märsen och ett skri höres, hjärtevinnande godhet uttrycka sin tackhans stora, liksom i sten huggna ansikte fick ett vänligt uttryck — ett mimiskt » väljungmannen faller, men blir lyckligtvis hänsamhet. En af småflickorna kommen! » gande på storstångstaget och intagen i märsom aflämnade äpplena. På slaget och just som jag vecklade upp sen af där arbetande kamrater och nedburen. Läkaren tar genast vård om ynglinmitt notpapper, öppnades hastigt dörren, och * gen, men är han dock, med ett kortare afin steg en högväxt, vacker ung man, klädd brott, sanslös till kl. 4 å 5 e. m. Genast i en enkel, men elegant vårdräkt — det På elevuppvisning i » akademien ». som det blef bekant, lät h. k. h. upprevar dåvarande hertigen af Östergötland, nu pade gånger efterhöra, huru han befann sig, » Nästa lektion f å vi storfrämmande, » sade konung Oscar II. och sände på aftonen ut buljong m. m., direktör mus. Winge, lärare i harmoni vid Hertigen tog professorn i hand och hälsade fast ynglingen icke kunde förtära något kungl. musikaliska akademien, för några mig med en vänlig böjning af hufvudet. däraf. och trettio år sedan till mig och min lekJag hade skyndsamt rest mig och neg så Under det han sedan låg för ankar i tionskamrat i harmoniklassen. » Hans högdjupt jag förmådde.
Rörande de tillägg uti’åtskilliga §. §. af Regemigs-Formen , hvilka blifva en följd a£ Riksens Ständers Beslut om granskning af Justin* Ombudsmannens Diarier. 3:0 Angående skyldighet för alla inom Bonde-Ståndet, som bebo och äga Frälsehemman, att deltaga uti erläggande äf Riksdagmanna arfvode för Bonde - Ståndets Fullmägtiga; ansåg Prest-Ståndet, som vid berörde Memorial gjorde inga anmärkningar, de samma böra hvila till nästa Riksdag. Ut supra. Ex Protocollo J. U, Almqvist. S. D. Sedan samtliga Riks - Standen bifallit Stats-Utskottets Betänkande angående tillökning i de Kongliga och Furstliga Hofvens Stats-summor och då Höglbfl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare - Ståndet icke ännu yttrat sig öfver Hederv. Bonde - Ståndets inbjudande till instämmande uti de tillägg, att berörde tillökning för Kongl. Maj:t och de öfriga Kongl. Personerna, skulle taga sin början ifrån den 1 Jan. detta år och för H. K. H. Prinsessan fortfara till dess Hon återvunnit Dess fordna inkomster från' Stiftet Qvedlingburg, uti hvilka tillägg Prest - Ståndet, den 2 dennes med Hederv. Bonde-Ståndet instämt, har Prest-Ståndet, pä det att berörde skiljaktighet nu vid Riksdagens instundande slut icke må lägga hinder i vägen för Expeditionen' rörande den enhälligt beslutna tillökningen, trott sig böra vördsamt och 13en 7 Juli, uch. vänligen inbjuda Högloft. Ridderskapet och Adeln sapit Vällofl. Borgare-Ståndet att sig be, riäget utlåta, huruvida de vilja uti ofvanberörde tillägg instämma. Ut supra. Ex Protocollo J. U. älmqvist. Utdrag af Vällofl. Borgare - Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 7 Juli 1815. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande Stats-Utskottets Betänkanden: 1:0
Penningeanslaget i fredstid till ryska flottans underhåll utgjorde för flera år sedan 15 mill. silfv. rubel, men har sedermera blifvit öka dt några år före kriget med Vestmak terne till 20 mill. silfv. rubel, som svarar mot 38| mill. Rdr Sv. Bko, årligen, och säkert är att den Ryska Flottans tillvext fortgår med den starkaste fart. Jag tror mig veta att det icke är mer än tre veckor sedan den 38:de ftngkanonsiupen ankom till Helsingforss; 40 sådana lära ligga i Cronstadt. Vi hafva oss äfven bekant de stora ansträngningar, som göras för inrättande af ett nytt marinetablissement i Libau på samma gradbredd som Carlskrona, men med det företrädet framför Carlskrona, att der aldrig fryser, hvarjemte belägenheten lärer vara så fördelaktig att bakom en landtunga ligger en insjö af ganska betydlig areal. 7 å 8,000 man lära redan vara sysselsatta med arbetet på detta i så stor skala inrättade marin-etablissement. Till jemförelse härmed tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på det resultat hvartill efter 15 års ansträngningar vi, till följd af den K. Propos., syfta och hvartill, med de anslag för blifvande statsreglering som Utsk. ansett sig böra tillstyrka, vi anses kunna komma. I motsats till de enorma stridskrafterna skulle vi då vid 1872 års slut hafva 8 ångskepp (3 af nyaste och största klass, 3 af äldre lista klass oell 2 af äldre 2:dra klass). Dessa benämningar »af äldre klass» antyda tillräckligt att de redan efter 15 års förlopp hunnit en betydlig ålder, och då vi hafva exempel på att våra skepp, som ännu icke gått i sjön, blifvit så angripne af torröta att betydliga kostnader måst användas för att afhjelpa denna olägenhet, synes mig att allt sträfvande att i detta afs. nå Rysslands styrka är icke allenast nära nog, utan helt och hållet, fruktlöst, samt att medlen kunna och böra fördelaktigare och ändamålsenligare användas.