Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För befogenheten af detta sednare ändringsförslag, torde jag ytterligare få åberopa det förhållande, att, enligt bränvins-kontrollbyråns sammandrag för fjerde terminen år 1864 och andra terminen år 1865, bränvinsskatt för dessa terminer blifvit erlagd för 13,601 kannor bränvin, som ej blifvit tillverkade; ett förhållande, som troligen haft sin grund i vederbörande producenters misstag vid förskottsvis skedd beräkning af det kannetal de ansett sig kunna åstadkomma. Ingen industrigren i landet är så högt beskattad, som bränvinstillverkningen, hvilken ofta drager en skatt, uppgående till 18 å 20 procent öfver värdet af rudimaterierna. Denna beskattning, som städse tid efter annan stigit, har nu uppnått en höjd, som i högsta måtto är tryckande för tillverkaren. Genom den af skattens förhöjning jemväl förorsakade prisstegring å varan, träffas äfven konsumenten af denna börda, hvilken naturligtvis är mest tryckande och kännbar för den mindre bemedlade individen. För de mera bemedlade folkklasserna deremot, hvilka konsumera varor, som införas från utlandet, vare sig viner, spritdrycker eller hvarjehanda andra förnödenheter, är deremot i ymnigt mått besörjdt genom liberala tullbestämmeler och nederlagsrätt med andra förmåner, som verka lindring i priser å de artiklar, som för deras behof till riket införskaffas. I syftning af en billig jemnvigt i detta förhållande, tillåter jag mig således föreslå, att, derest den sednast antagna skatt å bränvinstillverkning bibehålies, tull på alla spritdrycker som i riket införas, måtte bestämmas i mån af värdet och i lika förhållande hvari varande eller blifvande bränvinsskatten befinner sig till bränvinets värde. Då tillsyn och kontrollen vid bränvinstillverkningen, hvad öfverkontrollörerne beträffar, medtager för Staten högst dyrbara omkostnader utan motsvarande gagn, torde jag, synnerligen derest tiden för bränvinstillverkningen blefve utsträckt, få fästa upp - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Nu frågas: om icke tiden är inne, att äfven krossa de fjettrar, hvarmed SkråSystemet ännu hos oss belägger näringarne. Jag, för min del, tror detta vara ett oeftergifligt vilkor för dem, som önskar deras framgående till fullkomlighet; och det är med särdeles fägnad jag tyckt mig finna, att jag i detta afseende delar lika tänkesätt med Motionairen. Jag önskar dock, att då frågan förekommer till afgörande, Motionairen, i afseende på medlen för ändamålets vinnande, vill gå mera rakt fram till målet, än jag vid förra Riksdagen tyckte mig finna öfverensstämma med dess då yttrade åsigter; skulle jag misstagit mig i afseende på hvad jag nu om Herr Lefren anfört, så skall jag med tillfredsställelse erkänna det, i fall jag derom upplyses. Herr Lefrén har påstått, att bristande SkråSystéme varit orsaken dertill, att Polska Nationen icke hunnit den välmåga som andra Nationer. Jag delar ej denna tanka; ty huru kan en Nation framskrida i välmåga, hvars ena del består af herrskande despoter, och den andra af lifegna slafvar. — Ett sådant samhällsskick medgifver ingen välmåga, ty naturen är der våldförd. Den 3o December f. m. Motionairen ifrar för Probibitif-Syslémel i afseende på Utrikes handeln, såsom det enda vilkoret för Fabrikernas upphjelpa n de. Det är vanligt, att till styrka för eli sådant påstående åberopa Englands exempel.
Jag har frågat mamma, men hon svarar ej; hon bara läser, och har varit ond på Malla hela dagen.» Det senare sade barnet likväl i en slags hviskande ton. Hedda svarade som vanligt. «Det är hjerterknekt, mitt lilla gull; och om du spår, betyder det en fästman.» «Hedda!» ropade Marie med sträng röst, «kan du icke lära flickan det som är godt, så låt bli att prägla i henne sådana dumheter! hvartill ha de gagnat dig sjelf?» Vi lemne systrarna att ordvexla, bäst de gitta, för att uppsöka Leonna, som vi hört vara här; varsamt och tyst gå vi uppför trapporna för att ej väcka henne, och se oss nu omkring i rummet. Läsaren känner ju vindskammarn med utsigten åt planen. Det är sig likt och likväl så olikt, man ser att det nu mera ständigt är bebodt. Några af de möbler, som fordom sågos i hennes rum på Grönskog, äro nu här, dessutom en skrifpulpet, som tillhört hennes far; klaffen är nedfälld, der ligger ett sammanviket, men ännu oförsegladt bref. Genom det tunna postpappret ser man de täta raderne, äfvensom spåren af fällda tårar. Leonna slumrar på en låg hvilosäng; hvad hon är blek, månne det är den svarta drägten som gör henne sådan? Ack nej, man ser tydligt, att antingen sjukdom, eller hjertgripande sorg, kanske båda tillika, ändrat hennes utseende och blekt kinden. Vacker är hon likväl alltid; i vårt tycke kan hon nu till och med kallas ¯skön¯. Förut liknade hon en väl tecknad, med lefvande färger målad kopia af ungdomsgudinnan, hvars späda men behagligt rundade former, utmärkte helsa och lif. Smålöjet lekte på dess läppar, skalken i dess öga. Små kärleksgudar tycktes leka i de täcka groparne när hon log; och nu tror man, att det är ett mästerverk af den forngrekiska mejseln, der konstnären i alabaster försinnligat ¯smärtan¯ hos en vek och skön själ, som förlorat det dyrbaraste hon haft på jorden.
St. Prot. 1840 och 1841, 7 Samt. 2 Afd. 20 Häftet. 3 18 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N-.o ^4. förmanskap öfver de serskilda locala myndigheterne, hvilket icke borde Nämnden tillerkännas; att, om benägenheten för Läns-nämnd visade sig så ringa, att, vid beslut derom, rösterne på begge sidor blifva lika , borde helst ingen Nämnd stiftas, och a lira minst den mening blifva gällande, sona Biträdes af Ordföranden, Landshöfdingen, emedan lian derigenom skulle komma i ett förhållande till minoriteten, som lätteligen kunde nedsätta det förtroende till honom, sorn han så väl behöfver, för att kunna verka till Länets bästa. Till och med enkel pluralitet vore icke tillräcklig att uttrycka den fria vilja, hvarpå institutionen borde grundas, hvarföre är föreslaget, att j|:de!ar eller åtminstone |:delar af de när varandes röster erfordras för beslut osa bildande af Läns-nämnd; och sluteligeij att Läns-nämndeus sammanträden, af samma skäl, sorn vid anmärkningen om Harads»ämnden äro anförde, icke borde ankomma på Ordföranden, utan inskränkas till en eller 2 gånger örn året. Genom hvad Utskotten i Betänkandet yttrat om angelägenheten, att inrättningen af Länsoch Härads-förvaltnings-nämnder icke annorlunda än genom frivilliga öfverenskommelser åstadkommes, torde visjä sig, att Utskotten ingalunda lemnat, utan uppmärksamhet de menliga verkningarne af menigheternas obenägenhet för dessa inrättningar, hvarå också torde vara lemnadt behörigt afseende, då det är öfverlemnadt åt menigheterne sjelfve att om Nämndernes bildande besluta; men, der nyttan och behofvel deraf i den nion allmänt erkännas, att inrättniugarne bifallas genom halfva röstetalet af dem, som vid öfverläggningen äro tillstädes, synes farhågan för obenägenhet skäligen böra vika, oell afgörandet utan äfventyr kunna åt Ordföranden öfver lem nas.
A), kunna nemligen kostnaderna för tillverkning och transport af hvarje helt stämpelpappers-ark beräknas till 578 öre, men för hvarje beläggnings-stämpel till blott l67/9n öre, eller något mera än l2/3 öre. l)å nu antalet af de från Stats-kontoret under år 1859 afsände helarks-stämplar, hvilka endast finnas att tillgå A 25 och 50 öres valör, utgjort 794,650 st., har kostnaden derför, enligt förenämnde beräkning, uppgått till R:mt R:dr 46,354: 58. hvaremot, om endast beläggnings-stämplar funnits att tillgå, ett lika antal sådana stämplar efter 107 no öre pr st., skulle kostat blott » » 13,862: 22. Skilnaden eder R:mt R:dr 32,492: 36. hade alltså i sednare fallet besparats. Vid jemförelse emellan värdet af stämpel-papper i hel-ark och värdet af beläggnings-stämplar, som under sistlidet Ar blifvit från Stats-kontoret utlemnadt, finner man ock att stämpel-papperet å helark, hvars tillverkningsoch transport-kostnad, såsom nyss är nämndt, kan beräknas till omkring 32,500 R:dr, egde ett försäljnings-varde af endast 205,300 R:dr, dä deremot de utlemnade . beläggnings-stämplarne, som till antalet utgjorde 844,364 st. och hvilkas tillverkningsoch transport-kostnad kan antagas lill icke fullt 15,000 R:dr, haft ett försäljningsvärde af 3,024,195 B:dr 95 öre R:mt. Kostnaden för de förra uppgick sålunda till nära 16 procent af värdet; men utgjorde deremot för de sednare icke fullt % procent af värdet. Mot Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. Mot ofvanstående beräkning kan visserligen anmärkas, att det nu uppgifna antalet hela stämpel-ark eller såkallade skrifkartor icke blifvit under året förbrukadt och att ett större antal, än som motsvarar den årliga förbrukningen, under sistlidet år sannolikt blifvit från Stats-kontoret utlemnadt.
Lån för Westerås hamns förbättring . 20,000. — dito för hamnanläggningen vid Wadstena 32,000. — dito för dito vid Warberg 15,000. — dito för uppmuddring af hamnen och segelrännan vid Christinehamn 24,000. — dito för en jernvägs anläggning mellan Sjöändan och Christinehamn 66,666: 32. Lån för iståndsättande af vågbrytaren och uppmuddring af hamnen vid Wisby 25,000. — Anslag för vägars anläggning och förbättrande, 33,533 R:dr 16 sk. ärli - Stats-Ulskollels Memorial, M 338. gen under åren 1848, 1849 och 1850 100,000. — Förskott till Stockholms navigationsskolas underhållande, 2,800 R:dr för hvartdera af åren 1849 och 1850 5,600. — Anslag för slöjdexpositioners befrämjande, 1000 R:dr årligen, under åren 1848, 1849 och 1850 3,000. — dito till kreaturspremiers utdelning dito 3,000. — Förslagsanslag till restituerande af räntan utaf den s. k. Alfvaren på Öland 36,000. — Medgifven restitution af erlagd bevillning för Ministerstatens aflöning utaf Norrska statskassan, förslagsvis uppgifven till 24,029: 1, Anslag till liqviderande af köpeskillingen för myntoch kontrollverkens nya lokal 30,000.
Den här raedgifna inskränkningen af skyldigheten för föräldrar och målsmän alt hålla barnen till daglig skolgång, må äfven ega rum för barn, hvilka antingen genom för långt afstånd eller genom en oblid årstid hindras att Skolan alla dagar besöka; börandes, i Utskottens tanka, hvar och en husbonde vara ansvarig, att dess tjenstelijons och stat-torpares barn icke blifva i saknad af det underhåll, som utgör villkoret för möjligheten att af skol-öfningarne sig begagna. Vidkommande åter det hinder för skolgångs-skyldighetens uppfyllande, som genom tredskande uppstår; så och ehuru Utskotten emotse att Folk-skolans ändamålsenliga organisation i allmänhet skall tillvinna den förtroende, likväl och som Utskotten måste antaga möjligheten af de fall, då icke fattigdom, utan endast tredskande, å föräldrars eller målsmäns sida, att uppfylla gifna föreskrifter, verkar till eftersättande afskolgångs-skyldigheten, hvarigenom både Communernas hopp om barna-undervisningens framgång och deras uppoffr ingar för ändamålet skulle gifvas lill spillo, hafva Utskotten , i hvilkas tanka Communerna ega rätt att, när andra förfoganden frugtlöst utfallit, använda tvång, ansett sig böra hemställa: i;o att barnens föräldrar eller målsmän böra undergå varningar först af presterskapet och, der sådant ej hjelper, af Kyrko-Råd eller Communal-styrelse, i händelse en sådan framdeles blifver organiserad; 2:0 att, om dessa varningar blifva frugtlösa, barnen sko la från föräldrarne skiljas och till vårdande åt enskilde personer öfverlemnas; 3:o att barnens underhåll , jemte skol-penningarne, må hos föräldrarne eller målsmännen i laga ordning utmätas; och 4:o att en lista på föräldrarne till de barn, som icke skolgångs-skyldigbeten uppfylla, bör från predikstolen i församlingens kyrka uppläsas. Härjemte få Utskotten tillstjnka; i:o att en skol-längd å de inom hvarje församling befintlige barn, som i skol-åldern inträdt, bör upprättas; 2:0 Stalssamt Allm.
Directionens föranstaltande, Allmänna Magazius-Inrättningen blifvit med onödige kostnader betungad oell möjligtvis fått lida en ej obetydlig förlust. Att likväl detta sednare förhållande icke egt rum, inhemtas af Kongl. Maj:ts genom Dess Handelsoch Finance-Expedition utfärdade Nådiga Skrifvelse till Allmänna Magaz-ins-Directionen. af den a3 Januarii 18(9, så lydande: ”Uti Skrifvelse af den 4 i denna ”månad håfven J underdånigst anmält, att "sedan Yi förliden sommar anbefallt Lands"höfclinge-Ämbetet i Jemtlands Län, att tili ”Norrige aflåta 5oo tunnor Hafra, hvarom ”Vi genom Vår Stats-Minister för Utrikes ”Ärenderne jemväl låtit Eder förständiga, "men vid denna tiden ingen tillgång på Hafra ”funnits, hvarken uti Magazinen i Jemtlands ”eller nästgränsande Län, J, för verkställig”heten af ofvanberörde Nådiga befallning lå”tit härifrån till Sundsvall afsända ofvan» "nämnde partie Hafra, för att vidare deri”från genom Jemtland till Norrige landvågen transporteras; hvilken ock, efter erhål”len underrättelse från Vår Befallningshaf”vande derstädes, skall blifvit intagen i Frössö ”Upplags-Magazin, för att, enligt träffad öfverenskommelse med vederbörande Ämbets"män i Norrige, under vintren vidare forslas "Lill anvisande ställen; och länder Eder härå Revisorers Berättelse. 837 ”till Nådigt svar, det Vi, som vid föredrag”ningen häraf gillat ofvannämnde af Eder ”vidtagne åtgärd, vilje särskildt i Nåder vid”taga den anstalt, att berörde partie Ilafra, ”medelst återleverering till något af Läne”Magazinerne, hlifver Allmänna Magazins-In”rättningen godtgjord.”
Fyra femtedelarne af Capitalet utgifvas Riksgälds - Contoirets Obligationer, daterade den 1 October 1818; på Fyra år, ned En fjerdedels årlig afbetalning, dock utan Ränta; Hvaremot å Obligationen tecknas ett serskildt Betyg, att Ränta skall, efter utredningens slut, af Discont - Bolaget betalas, till det belopp, Tillgångarne medgifva, dock icke utöfver Sex Procent om året, beräknad emellan hvarje förfallen afbetalning på det Capital, Qb igationen föreställer. Ehvad Eiqviden kommer att ske på ena eller andra sättet, få Riksgälds Contoirets Obligationer icke utgifvas på mindre Summa, än Etthundra Riksdaler, så framt fordrings-beloppet, som med Obligationer skall liqvideras, uppgår till en sådan Summa och endast på jämna Tiotal, då skillnaden, eiler hvad som utaf fordringen understiger Tio Riksdaler, Contant erlägges. Med betalningen af Bankens Capital-fordran af 200,000 R:dr för Creditivet, förhålles, i enlighet med 4 Momentet, men, derest någon Räntebetalning till de öfrige Fordrings - ägarne icke skulle komma att ske, förr än utredningen i Riksgälds-Contoiret blifvit slutad, kan Banken dessförinnan icke eller utbekomma någon Rän.- 1974 Stats-och Banko Utskottens Betänkanden. ta, men hvilken ovilkorligen beräknas tili 3 Procent saint efter Octroj-iidens slut till enahanda belopp, som för de öfrige Fordringsägarne, flock får Banken icke lyfta ski lnaden emellan Tre Procents Ränta och hvad Banken derutöfver, i likhet med öfrige Fordrings-ägare, tidfaller, förr än Sex Piocents Ränta kunnat åt Actie ägare utdelas. Med omsättningar af Lan, utgifne frän Götheborgs Discont,' förhälles pä enahanda sätt, som angående Göt ha-Canal Bolags aan t Malmö Disconters utestående Län, finnes stadgadt uti 1, 2, 3, 4 och 5 Momenten af 3 §. lista Afdelningen af detta Reglemente. 7 Morn.
Rofdjur äro sällsynta å klut andet lin der den 28 December sistlidet år, har Kongl. Maut 1 INåder fastställt deci verenskommelser som en del socknar träffat till rofdjurs dödande utom ska gång, samt på derom gjord underdånig framställning, 1 ofugt ansett någo vidare åtgärd i ämnet för närvarande, i afseende på detta Län icke vala vidtaga. I Lappmarken äro invånare allmänligen snälla skidlöpare och goda skyttar, som med lätthet dödar björnar, vargar och andra rofdjur. 5:0 Umeå Sjö- och Stapelstad. Denna stad, grundad på hemmanet Sanda om ett halft mantal, är b® lä^en vid Umeå eif, två och en half sjömil från Islandet, har den ö Augusti 1646 erhållit sina privilegier, och genom Kongl. Maj:ts Nådiga Res Julion den i5 Juli 1812 vunnit rättighet att uti sin hanni emottaga fram mande makters fartyg. Stadens hamn uti det så kallade Småholmssundet va hafvet, är beqvämlig oeh .4 till ,5 fot djup; men segelleden devi» till staden kan icke befaras med mer än åtta fot djupt gående lartyö V vattnets medelhöjd. Utrikes handeln är obetydlig, likväl har under lop£ af sistförflutna fem åren två å tre fartyg varit utskickade, lastade med br der, jern och tjära. Landets produkter, såsom sist uppräknade effektei i bjelkar, smör, talg, skinnvaror, torr fisk, fogel, skjälspeck, tran, ax oc i ^ nan salt fisk m. m. afsättes merendels på Stockholm, hval ih an a er c spanmål, salt och andra varor, som sedermera föryttras dels bär i s a och dels å frimarknaderna inom Länet; dock har något jern, lax, salt s i . miné och lärft exporterats till Finland, derifrån bland annat inforts förtullats spanmål, mjöl och svin-kreatur. Till kommunikationen inrikes, tev emellan begagnas tio större och mindre fartyg, hvilkas sammanra^^ lästetal uppgår till 427ii4ä’ Vid sistlidet års slut ägde
Då bifall till Utsk:ts förslag sålunda skulle innebära ett afvikande i sak från hvad R. o. Ad. förut beslutat, hemställer jag om afslag å förslaget och att R. o. Ad. måtte vidhålla sitt beslut. H. II 39 610 Den 21 Februari. Frih. Alströmer, Oscar: Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva att jag inom Utsk:t varit af olika mening angående sammanjemkningen. I afseende å Utsk:ts förra hemställan, vill jag erinra att densamma väl blef bifallen af 2 Stånd, men afslagen af ett; och R. o. Ad. fattade ett olika beslut mot Ulsk:t. Under sådana omständigheter anser jag att Utsk:t med behörigt afseende å de skiljaktiga besluten borde sagt att »K. M:t täcktes taga i öfvervägande, om icke samtliga eller åtminstone några prebende-pastorat, mot lämplig ersättning till innehalvaren, borde indragas.» Jag har endast i korthet velat tillkännagifva denna min åsigt. Gr. Mörner, Garl Göran: Det har redan blifvit erinradt att Preste-St. genom sitt afslag gjort frågan till privilegii-fråga. Jag tror således att det vore rätt, om R. o Ad. vidbhfver sitt en gång lättade beslut, hvarom jag ock får anhålla om propos. Gr. von Rosen, Fredrik Carl: Jas har begärt ordet för att få instämma med Gr. Björnstjerna. Utsk:t har icke kunnat komma til! något annat resultat, då 2 Stånd bifallit Ekon.-Ulsk:ts Betänk. N:o 12, ty då någon jemkning skulle ske, var det naturligt att den svagare måste gifva vika för majoriteten. Jag anhåller således att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts förslag.
"Den som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att Rikets Ständer, vid anmälan om sitt beslut i hufvudsaken i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit behagade förordna om återlemnande till Statskassan af den del utaf de vid förra riksdagen för befästnings-arbetena vid Stockholm beviljade anslags-medel, sorn icke blifvit dertill använda, röstar J a; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, har frågan om aflåtande af en sådan underdånig anhållan förfallit. » Dock torde Rikets Ständer förklara att, om vid votering i hufvudsaken det af Kongl. Majit äskade anslaget skulle blifva beviljadt, den sednare voteringspropositionen bör anses hafva förfallit. 22io. Uti 42:dra punkten hade Utskottet tillstyrkt, att det till underhållande af beväringsmanskapets beklädnad af Kongl. Majit äskade anslag 567,000 Ridr, måtte af Rikets Ständer beviljas att utgå med J årligen under nästkommande statsreglerings-period, dock med förbehåll, att anslagets belopp må framdeles kunna jemkas, derest Rikets Ständers blifvande beslut, i anledning af Kongl. Slals-Vtskoiiels Utlåtande IS.o -IS9. 13 Majit» Hildiga Proposition angående Bevärings-inrättningens ordnande och utbildning. samt i detta ämne väckta motioner, skulle dertill föranleda. Ridderskapet och Adeln, äfvensom Preste-Ståndet, hafva bifallit detta Utskottets tillstyrkande, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden bestämt ifrågavarande anslag till 37 8.000 R:dr, Borgare-Ståndet dock med enahanda förbehåll, som Utskottet öre-slagit i afseende pä framdeles skeende jemkning i beloppet.
O m familjer genom händelsernas skickelse åtskiljas, kunna deras spridda medlemmar i c k e jåW » upprätthålla förbindelsen med hvar andra genom ett tillfälligt postkort eller telegram, utan endast genom en omsorgsfull o c h trägen brefvexliDg. » U n d e r första tiden vi voro gifta », klagar en äkta man, » plägade hon skrifva till mig på crémefärgadt papper med hennes monogram, men nu deremot säger hon hvad hon önskar på ett vanligt bref kort. » D e t är verkligen nödvändigt att åter npplifva den gamla goda seden att föra en o m - sorgsfull o c h elegant brefvexling, full af behag mellan vänner, ty bref skola innehålla nå- got af brefskrifvarens eget j a g o c h vara värda att bevaras o c h läsas, sedan handen, som skrifvit dem, länge sedan multnat. Många qvinnor skrifva bref först o c h tänka efteråt, o c h hälften af de bref, de skrifva, b o r d e de aldrig hafva skrifvit, eller också skulle de hafva skrifvit dem vida bättre, o m de tänkt förut o c h skrifvit se ' n. Somliga skrifva endast för att förbruka en öfverströmmande arbetslust eller för att skaffa sig en afledning för sina känslor, såsom den franska dam, hvilken skref till sin m a n: » J a g skrifver till dig derför, att jag ingenting har att g ö r a; jag slutar derför, att jag ingenting har att säga. » E t t bref, som skrifves af ren lätja, är sannolikt icke synnerligen intressant. V i skola icke heller bafva m y c k o t att säga, så vida vi i c k e tänka på de ämnen, hvilka vi veta, att den person, till hvilken vi skrifva, skulle sätta värde på att höra, o m vi talade m e d den samma. D e flesta menniskor vilja veta nyheter o c h erhålla underrättelser i sina bref o c h icke blott få en sammanfattning af hvad de sjelfva sagt i ett föregående.
nppst&amp;lla s o u sitt enda mt %l r&amp;tratt pd sanznzn villkor sont for mannew Han hade fornyade gBnger rostat for allinan rostratt for kvinnor s o n m&amp;n, sAvd statsborgerlig som kommunal, trodde att. de snart kunde f % kommunal rostratt, och icke sB lange darefter skulle nog den tid upprinna, dB de afven finge den. statsborgerliga .. Den 88-Brige)) kvindesagsintresserade)), prosten Deinbill, talade for likstdlighet med m h. Hur liingt man i ' Norge hunnit framom oss i lrvinnornas rost-. rattsfriga synes af ofvanstilende. Den har blifvit dagens brannande fr&amp;ga och alla tecken tyda pii, att den inom en icke alltfor aflagsen framtid lzonimer att bringas till verlzlighet. Efter allm&amp;nna rostrattssegern i storthinget i vintras, skref ' jag till en vSininnn i Norge och frigade om hon icke kande sig stolt att tillhora ett folk FA rattvist och sfi demokratiskt, att det. P knnnat i site offentliga lif genomforn en dylik jiimlilrhetsln-incip utnn alla ne~~raliserande restriktioner. Harp8 fick jag till s r a r: wHur Iran du tycka, att jag skulle vara stolt iifrer mitt folk sB liiuge lrvinnorna blifvit lamnade kvar - jag suarare slciims, att d.: tta var mojligt.9 Dettn svar visade mig mer iin mycket annat hur 1Hngt Xorge spruugit framom Sverige i nppfattningen nf moderna reformer;. Yi behofva bara piminna oss Jmr v8r forsta kammare samrnunsiittes, Ilur t. ex. i en miingd koniluuner en endn person knn rijsta omlcall alln do iifriga m. la. for ittt jnse den enorma principsliillliaden i de bdda liindernns offentliga lif.