Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu är deri så att säga i tysthet framsmngen, och jag ville önska, att den icke i ilere fall må göra sig gällande. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: I den af Hr von Hartmansdorff framställde reservation anhåller jag att få förena mig. Frih. Cederström: Jag instämmer i den af Hr von Hartmansdorff gjorda reservationen, så mycket hellre, som Sverige står på en helt annan punkt i ordnandet af sin drätsel än något annat land. Sverige skall i slutet af April månad hafva i sin cassa de medel, hvaraf Statens inkomster under följande delen af året och till påföljande April skola bestridas, och då går det icke an att tillställa det sä, att dessa inkomster, som den sista April skola inflyta, komma att uteblifva. På sådant sätt skall det icke vidare blifva sanning, att Sverige under utgiftsäret lefver på det föreg:de årets inkomster. 4:o. A)/g:de de öfrige punkterne af StatsUtsk:s utlät. Utsk-.s härom gjorde anmälan lades till handlingarne. Vid förnyad föredragning lades till handlingarne StatsUlsk:s d. 30 sisth Nov. och 5 dennes på bordet lagda mern. N:o 70, i anledn. af erhållen återremiss ä utlåt. N:o 36, ang:de utgiflerne under riksstatens 3:dje hufvudtitel. Ånyo föredrogs StalsUtsIcs d. 30 sisth Nov. och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 71, i anledn. af erhällne återremisser ä betänk. N:o 37 ang:de utgiflerne under riksstatens 4:de huf vndtileh Delta utlåt, företogs punktvis till pröfning. usta punkten, litt. a) till och med m). Lades lill handlingarne. Litt. n), 2:dra punkten, litt. a), och 2 mom. Lades till handlingarne. 3:dje morn. förra delen, ang:de det af K. 31. till arfvo den för 20 reserv/äkare äskade anslag. Hr Lefren, Joli. Pehr:
D, Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottets den 8 dennes afgifne, samt den 11 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående föreslagne ändringar uti Författningarne rörande Skogarne i Riket; fann Ridder-; skåpet och Adeln, att, enär sistnämnde Bew tänkande redan blifvit den 2 dennes af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågava-r: 32 Ben 16 Junit f. «*» rande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S D. Föredrogos å nyo och gillade^ följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 9 och 11 dennes på bordet lagde* Utlåtandcp: Från StatsUtskotiet: Af den 4 dennes, i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse om Riksgäldsr Verket i den del, sorn angar det under sistnämnde Verk lydande GeneralAssistanceConr toir, samt öfver de hos RiksStånden väckte motioner i samma ämne. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch EconomieUtskotten: Af den 8 demus, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 16 sistlidne April meddeldtfc Betänkande, om inrättande af Allmänna Arbetsoch Correctipnshus på Borgholm och i Wadstena. Fi ■ån BaiuoUishottet ■ Af den ro dennes, angående prägling äfen medalj till åminnelse af vigtiga händelses under närvarande Riksmöte. jDen 16 Junti f. ml *3 Fran Lcigsamt Allmänm Besvärs~ och Ek onotnie Utskotten; Af dm 3 dennes; 1) Rörande väckt motion om öfverseende och granskning af hvad Allmänna Lagen och SkogsOrdningen innehålla, i afseende å Skogs* hushållning och åverkan. 2) Angående gjorde anmärkningar vid Utskottens den 16 sistlidne Mars meödeldte Betänkande, i frågan om förändringar uti de, rörande Enskiftes delningar, utfärdade Författa ningar.
Qveckfeldtska fordringen uppkommit, ej afslutades förr än 1758.” ”Vidare påstås, att efter Författningarne blott hemman af Krono-natur kunna åt enskilde till betalande af Kronofordringar upplåtas; men om berörde äldre Författningar icke upptaga andre hemman så - 334 Stats-U t s k o 11 e t s sora disponible lill berörde ändamål, ligger det i salens egen natur af det skäl, att inga andre hemman elen tiden funnos, som kunde af Kronan disponeras, utom Kungsgårdar, hvilka också voro såsom omistlige från början undantagne. Att Kronan som nu skett, inköpte Skatteoch Frälsehemman till serskilda föremål var den tiden okändt, emedan Kronan ägde i allmänhet då stor tillgång på Krono att disponera lill sina behof, utan afseende på åboers rättighet, att dervid ovilkorligen bibehållas, och om sådane inköp skedde, samt derigenom hemman af Frälseeller Skaltenatur Lammö i Kronans hand , förvandlades alltid fordom denna deras natur till purt Krono; och hvad nu angår Sökandcrnes rätt i afseende på Qvickfeldtska fordringarne, så hafva de att åberopa 1763 års K. Mits serskilde Resolution att de för den då förlorade qvarnen borde inrymmas som orden lyda! i annan Kronolts imediat förichällnc Egendom3 utan att detta förordnande om vederlag inski änkes till endast Kronohemman. Beträffande åter TuIIgarnsfordringarne, så stadgades, då de 1772 uppkommo, för inuehafvarne deraf en annan och större rätt än de aldre Skattcrättsfordringarne agt, och i följe hvaraf de ända till år i8oq njutit den att få inrymme till och med i Kungsgårdar, hvarå flere ditintills gifne Resolutioner vittna» idet skulle efter min tanka vara en orättvisa, om sedan Kungsgårdar efter ett af R. St!r numera vidtaget beslut, ej mera få härtill användas, förlusten af sådan deras fordna rätt icke ersattes genom annan för - \
oemotstándliga argument för det s. k. starka könet, som i detta fall Sr s&amp; bedröfligt svagt. Se p % henne, och sPg sedan att det endast Ir gamla, fula flickor pA öfverblifna kartan, hvilka f&amp; i sitt hufvud s % okvinligs tankar, som politisk röstratt! Nlstan lika förviinad, som nar ni ser henne, blir ni, d % ni far veta hvem den lilla feta frun &amp; r med de fina dragen och blida ögonen. Det ar visst nfigon prestfre fr&amp;n engelska, landsbygden. Visst inte, min van, det ar ~&amp;h ' ss de Broefi, " la grande mere des communards ", den engelska, som tillbringar sitt lif i Belleville, Paris samsta kvarter, och som der inrattat föreltisningssal och klubbrum. Hur kan hon val tala till draggen af Paris befolkning? Ja, hör henne sjalf, nar bon p&amp; kongressen redogör för sin verksamhet. Det &amp; r i hennes föredrag ett lif, en varme, och framför allt en tro, som triinger djupt in i ett förstockadt iijerta. Och tala med henne enskildt! Ni glömmer henne aldrig, och ej heller hvad hon sagt eder. För att man &amp; r liten kan man utratta stora, ting. Se p&amp; F r a u Horgenstjerna, Tysklands framsta kvinna, Bsn man val saga, ty bara att kunna föra kvinnoemancipationens talan i j&amp;rnkanslarens land &amp; r en stor sak. Och s i m h g a nyttiga filantropiska saker, som hon utrattat! Detta kunna inte ens hennes fiender, h. e. de husliga och fördomsfulla tyskornas orakneliga skam, förneka. Med sitt uppstrukna h&amp;r, sina glasögon och breda drag ser hon ut som en personifikation af uthtlllighet och mod. Denna sista egenskap &amp; dagalade hon ej minst genom att upptrtida p i en kongress i Paris.
Flere sadane mäl kunna förekomma hwaruti Lagstiftaren ej lemnat nägra inskränkningar uti sina allmänna föreskrifter hwilka alla böra följas enär frägan rörer tredje eller flere mäns rätt, och thet utan all annan tydning, än Lagens bokstafweliga mening, men dä ämnet angar en person eller emellan fullmyndige stutne afhandlingar, sä är Dispensationen ofta sä nödig som sjelfwa Lagen. Sä wida thetze nödige ärender förtjena afseende, bör, efter min tanka i § uti xxxi Cap. Rättegängsbalken sä rättas: Ej hafwe nägon wäld, utan allenast Konnngen at bryta Dom äter, som wunnit Laga kraft. Den 8 Julik. kraft, eller äterställa laga tid, som försutten är och äger Konungen allenast at göra nåd i alla saker hwilka icke röra annars eller tredje mans rätt. Thetta Memorial lärer Rikets Högloft. Riddcrffap och Adel behaga til Lag-Utftottet förwisa. Stockholm den 28 Junii 1809. II. v, Ltrokirck. Remitterades til Lagutskottet. Friherre /lclelsvärcl, illric (lörLN, anhöll, at som Ridderskapet och Adeln l sista Plenum beslutat i dag företaga och afgöra den af honom dä gjorda motion, densamma nu mätte komma under öfwerläggning. Herr Grefwen och Landtmarfkalken lofwade at snart företaga densamma. Upbröts listan öfwer walet til Electorer i Tredje Clatzen efter Herr NeciersyernL, carl, och befanns i hans ställe wara wald: Nw 1Z06 Herr Löäerbjelm, Larl 6u8tak, 0». xitLins. Widare vpnades Herrar Electorernes af För. ZL Den 8 IuM.
»Sopa nu ordentligt, medan jag gör kaffet i ordning, Bina», sade frun och gick ut i köket. Hon hade en gång för länge, länge sedan varit gift och haft en beskedlig man, »ett väl signadt och beskedligt karlbeläte», brukade hon säga, när hon kom på det kapitlet och blef ifrig, »ett beläte, som inte kunde säga mä en gång, allra minst annat. Dum var han och lat var han, men ondt gjorde han inte. Sof gjorde han för det mesta, när han inte var i tjänsten förstås, för han var i kronans bröd såsom rättvisans tjänare. Den tiden var polisen inte så kittslig och full af ondska som nu, och min Petreus var så hygglig med både rackare och tjufvar, att de aldrig hvarken förr eller senare haft ett sådant himmelrike på jorden som under hans tid. Alla landets illgärningsmän borde ha gråtit, när Gud tog honom från oss. Jag grät jag, och Bina grät med. Herre Gud, det var ett gråtande! Det beskedligaste tabernakel på Guds jord! Bra var det ändå, förstås, att han dog, för han bara skräpade. När en ska' ha det ordentligt i ett hus, så är allt en karl ändå i vägen. Vår Herre bergar dem allt i sin vishet. Inte tror jag någon änka länge sörjer en karl inte, men den första tiden så...» Hon hade också haft två söner. »Två välsignadt vackra pojkar, goda som guld och så kloka som Salomos ordspråk.» Att det inte gått dem väl var skolornas fel och öfverhetens, som alltid är kittslig. Den ene hade dött på ett sjukhus det hade varit en vildbasare, som druckit sig fördärfvad... Den andre hade rymt bort från handelsmannen, där han konditionerade, och gått till sjös. Och på sjön var han eller i den, det var inte godt att veta hvilket. Nåväl, dem sörjde hon inte, hon lefde på de par tusen mark hon hade samlat och dessutom hade hon en liten pension. Ibland sydde hon groft till gamla klinikum, hushållade med stor sparsamhet och njöt sitt sorgfria lif. Och så hade hon sin ungdomsväninna Kristiana, vanligen kallad kusin Schana, efter dåtidens skick och bruk.
Riksgälds-kontoret för afsatt fond till inlösen af bemäldte kontors vid 1823 års slut utelöpande kredit-sedlar och kopparskiljemvnts-pollelter, efter afdrag af de sednares metalliska värde, 275,245 r:dr 4G sk., motsvarande beloppet af utelöpande dylika sedlar, efter den för deras inlösen bestämda preskriptionstidens utgång, blifvit afförda och såsom tillfällig kapitalvinst i Bankens räkenskaper för år 1846 upptagna; så har härigenom Bankens inom linien balanserade fordran för den i omförmäldta afseende afsätta fond, förminskats från 3,968,414 r:dr 23 sk. 2 r.st. till 3,693,465 rrdr 25 sk. 2 r.st, hvilken sednare summa sålunda bör under följande titel införas i den § af blifvande Banko-reglemente, som kommer att motsvara 150 §, nemligen: ”För inlösen af Riksgälds-kontorets kreditsedlar och kopparskiljemyntspolletter, efter afdrag af de sednares metalliska värde.” Med ändring för öfrigt af de uti sista punkten af nämnde § förekommande orden ”1845 års” till "innevarande års"; 2:o torde stadgandet i samma § få förblifva oförähdradt.
"Brott och förseelser af åhörare emot ”hvarandra eller emot någon af Ståndets "Väkthetjening under Ståndets session, be"straffas efter Allmän Lag, och botes dess”utom för fredens störande vid Ståndets ”sammankomst, Tretton Riksdaler 16 skil* "lingar. LagUtsköttets Betänkande N.o 85. 43 % 6.” yHvarje Riks-Stånd ege att för sig *’upprätta serskilda reglementariska /'öresskrifter, i afseende dels på bestämmandet "af åhörarnes antal, dels på sättet och vil*’koren får deras inträde> platsers anvisan"de får dem, med det mera, som härmed ’’kan hafva sammanhang. % 7.” ”Förbrytelser emot denna Lag åtalas ”vid allmän Domstol. 8.” ”Böter efter denna Lag fårclelas och *’förvandlas efter Allmänna Lagens före-j V skrifter. ’V 9-” 0Frågor om upphof vande) förändring "eller förklaring af denna Lag behandlas Vefter föreskrifterne uti Regerings-Formens *87 /. Vid öfvervägande af delta ärende J ha^ ÖUkoltet stannat i följande äsigter ; 44 LagUtskottets Betänkande N:o 85. a) att, da det synes böra vara hvatt och ett Riks-Stånd obetaget att inom sig stadga de reglementariska föreskrifter, som, till vidmagthnllande af ord. ning vid Ståndets sammankomster, anses lämplige, samt att i sidane föreskrifter göra de ändringar eller tillägg, som behofvet och förekommande anledningar påkalla, den ifrågavarande Lagen ej bör i detta hänseende upptaga andra bestämmelser, än den antydan, att hvar och en åhörare bör rätta sig efter Ståndets antagna ordningsstadga och åtlyda Ordförandens tillsägelser j b) att, dl rum, der Riks-Stånd har sammanträde, bör vara lika fridlyst, som rum, der Gudstjenst eller Rättegång hålles, störande af rummets frid, genom öfvervåld, bör bestraffas enligt 18 Cap. 3 §•
Af dessa slutledningar synes mig följa, att de frågor, som röra sambandet mellan Sverige oell Norrige, kunna vara verkliga Constitntions-frågor, jutan att derföre nödvändigt behöfva behandlas på det 500 Den 2 7 April. del sätt, sorn de rent Svenska, eller de rent Norrska. Förutsattes denna slutsats, så uppkommer i ordningen den frågan, huruvida de det börti? Till utrönande häraf, torde först böra urskiljas, hvad det är, sorn sammantaget af hvardera utaf dessa 3:ne slags grundlags-stadganden constanie rar? Sammantaget af de Svenska grundlags - stadgan den, det är Svenska Constilutionen, constituerar till full och ovilkorlig samhällighet; t<ill ett Folk, med likhet i rättigheter oell pligter, med en Representation och en Styrelse, de menniskor som hebo det Svenska området; Likaså Norrska Constilutionen, de menniskor sorn bebo det Norrska. Hvar för sig bestämmer således den inre Samhällighets-form, som qonstituerar hvardera områdets olika folk-massor till en Stat existerande i och genom sig, och utan gifven gemenskap med någon annan. Men hvad är det, som sammantaget af nu förevarande stadgande är ärnadt att constituera? Visserligen hela massan af Skandinaviens inbyggare, men icke ännu till ett fullständigt helt, utan tili partiel och vilkorlig samhällighet, till anie Den 27 April. 501 2:ne folk med betydande skiljaktighet i rättigheter och pligter, med hvar sin särskildta Representation — med enhet blott i sin Styrelse. De utgöra således den Svenska Staten, och den Norrska Staten, ännu icke den Skandinaviska: de äro förenade, de äro icke hopsmälte. De äro sarnmanbundne, till det yttre, genom gemensamhet i kraft till upprätthållande af bägges sjelfständighet, till det inre, genom hörsamheten ät en gemensam Verkställande myndighet: de äro särskildta i allt annat, i allt hvad sorn kommer noder namn af Borgerlig Frihet, af inre Lagstiftning, af oeconomiska, af financiella förhållanden.
Du måste ta reda på hvar Erhard gör af sina pengar. kunde han inte köpa sig ett par skridskor och i dag inte en pälsmössa. Tycker du verkligen att det är rimligt, då jag ger honom ett så rikligt underhåll i månaden, och då han ju inga andra utgifter har än till småsaker jag ville att han skulle lära sig att själf handha lite pengar, men inte för att slarfva och slösa. Hvad köper han sig, MODERN. om han aldrig har pengar till det han behöfver? Ja, jag har redan frågat honom om det härom dagen, då han bad mig om två kronor till att betala en bunt brefpapper och kuvert, men han ville inte göra reda för det. FADERN. mor, att han inte vill göra reda för men hur Ville inte! En gosse på sexton år svarar sin du också skämmer bort dina barn, kära Emelie, hur lite du har dem i dina händer! Låt mig själf ropa hit honom, ska du få se. MODERN (reser sig upp och ropar Erhard! (Kommer tillbaka och sätter sig.) genom dörren till vänster). Sina barns förtroende lyckas man aldrig få hvarken med stränghet eller godhet. Det ska vi väl se. FADERN. god morgon och går fram till frukostbordet, där modern serverar honom kaffe, som han dricker på stående fot.) Hör på mig, min gosse. Din far önskar en FADERN. (Erhard kommer in med sina skolböcker i hand, hälsar upplysning af dig. Jag behöfver inte förmana dig till att säga mig sanningen, ty jag tror mig ha uppfostrat mina barn så, att det aldrig kan bli dina sista månadspengar? fråga om något annat. Hvartill har du användt ERHARD (raskt). FADERN. Jag har lånat dem till en kamrat. när man bara förstår att taga dem rätt. Nu ska du också säga till hvilken af dina kamrater, ty du vet, att jag med stor omsorg valt dina vänner och Rätt svaradt, min gosse. (Till modern.) Du ser, sökt skaffa dig ett uteslutande godt umgänge. Och jag vill inte, att den demoralisationen kommer in ty det finns ingen fattig yngling bland dina kamrater. Säg mig alltså, hvem det är. ERHARD. bland er, att ni lånar hvarandra pengar utan behof Det kan jag inte. det kan vara en viss generös ingifvelse af kamratatt ha fullt förtroende.
Afslutade Contract på försäljning af LinieSkeppet Försigtigheten samt Fregaltcrne Eurudice och Camilla, hvilket under N:o 11 härjemte följer. I likhet med Kongl. Maj:ts i afskrift vidlagde Nådiga Bref under N:o 12, är försäljningsSumman fastställd till R:dr H. B:co 36i,5oo. Hvilket belopp i följande Poster af mig blifvit inbetalt, nemligen; Junii 28. Till Kongl. StatsContoret enligt bilagdc ProtocolIsUtdrag N:o i3 R:dr H. B:co 90,000. Till Dito, enligt Pro tocollsUtdraget N.o 14 • • • 271,000. pp 3 D P CR - 19,000 I 2 b-g* Oj 171,000 36i,5oo Hela Försäljningsbeloppet| 19,000)532,5oo i58 Den 19 Maji f. m. Med underdånig åtlydnad af åberopade Kongl. Brefvet af den 8 Mars, är Undra Batteriets Canoner, Attirail och Amunition, från KÖpeSumman för Skeppet Tapperheten med R:dr Svenskt Banco 25,000 afdragen; men då, Underdånigste vidlagde Contract under N:o i5med Handelshuset Fabian Philipp, utvisar att de samma effecter för ofvan anförde pris 26,000 R:dr B:co till honom blifvit försålde; och således hela försäljningsbeloppet, ehuru från 2:ne olika lius, ingått; så har jag ej ansett nödigt någon annan redovisning deröfver afgifva. Stockholm den 25 Julii 1825. Rudolf Cederström GeneralAmiral. Af Hans Excellence, StatsRåd, GeneralAmiral, GeneralAdjutant för Flottorne, Riddaren och Commendeur af Kongl. Maj:ts Orden m. m. Högvälborne Herr Grefve O. R.
Denna Embetsgrad åtföljer jemväl, utom alla öfrige ansvarige göromål skyldigheten att vid vissatillfällen deltaga i StalsSecreterareEmbetets utöfning och inför Konungen föredraga alla mål, hvilkas handläggning icke af Expeditionschefen kan medhinnas, ingen extra lön har varit i någon grad beviljad och således måste tvåtredjedelar af med Fullmagt förseclde ordinarier tjenstgöra utan den ringaste löninkomst eller ersättning äfven utan någon egentlig befordrings-rätt eller utsigt til! lyckligars emploj utom verket. Efter sannolik beräkning skall härefter fordras minst 15 å 20 års oafbruten tjenstgöring att såsom ordinarie ens komma till åtnjutande af copist lön, 179 R:dr. De eventuella inkomster eller så kallade sportler af Kongl, Resolutioner och lösen för 654 Den 7 Martii. några få Fullmagtcr, grundad på 1720 års TaXa, äro, åtföljande de bestämda lönerne, för obetydlige att äfven med högsta Lönbeloppet tor* säkra om anständig bergning. Hufvudsakligen lärer detta förhållande uti de öfrige trenne StatsExpeditionerne vara enahanda. Lofvande skicklige ynglingar, hvilke såsom Extra ordinarier inträdt aflägsna sig mer och mer, och må hända skola redan till arbetsförmåga, och erfarenhet mognade ordinarie Tjenstemän icke länge äga mod och styrka att, med ångrade uppoffringar och obelönta mödor framgå på en bana hvarest, om ock den nyttigaste verksamhet, de redligaste åsigter kunna ådagaläggas, icke en tryggad tillräcklig utkomst slutligen kan ernås. Denna teckning är visserligen mörk med det torde af kunnigare och erfarne män kunna vitsordas, att den icke är uppdragen med de mörkaste 6anna färgor. Till Höglofl. Ridderskapets och Adelns upplysta och rättvisa bedömmande, vågar jag ytterligare hemställa:
För den som har få ' t den stora förmånen att på grundtexten läsa vår heliga urkund, ställer det sig klart, att Gud aldrig förbjudit oss att måttligt njuta denna hans gåfva. » » Men det befalles oss dock ingenstädes » » Nej, det är nog sant. Jag hyser sympatier för nykterhetsvännerna, men kan ej underlåta att uttala, att de i våra dager gå till öfverdrift Det bevisar i mina ögon eu större andens frihet att kunna måttligt njuta, hvad Gud i sin godhet gifvit oss till lifvets fröjd, än att slafviskt afhålla sig därifrån. » » Det är herr biskopens åsikt, icke min. Jag har sett för många sorgliga exempel på, hvarthän äfven det måttliga bruket af spritdrycker kan leda, och därför får herr biskopen förlåta mig, att jag i all ödmjukhet besvarar herr biskopens vänliga skål i denna rena, oförfalskade dryck, som kallas friskt källvatten. Vi ha, Gud ske lof, godt om sådant här i socknen. » Prosten kom och afbröt allt vidare samtal med förfrågan, om herr biskopen icke behagade litet ost och ett glas torr sherry. Jo, det behagade hans högvördigbet visst. Men man hade hört ordbytet mellan den höge, ordensprydde prästmannen och den ringe, fatlige skolmästaren. Och en viss tyngd lade sig öfver sällskapet. Man kände sig därför rätt glad, när man kort därpå, sedan biskopen utbragt ett vältaligt tack till den älskvärda värdinnan, fick troppa af ut i trädgården för att där intaga kaffet. E L F T E KAPITLET. En lärarinnas roman. En svensk, kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg. (Forts.), å, » sade biskopen, » förhållandet inom församlingen synes vara i allo godt, tillhör del mig, mitt ämbete likmätigt, att tillspörja eder, hvar och en i sin stad, om i hafven något att andraga och hvars tillförseende kan på mig, såsom detta stifts biskop, bero. » Äfven denna fråga besvarades nekande. Skollärare Eriksson var en djupt religiös man.
Om man härvid bemärker, att mannen får inträda i äktenskap efter fyllda 21 år och qvinnan efter fyllda 15 år samt deröfver uppställer en beräkning, så visar det sig, alt mankön i 2 l:sta året och deröfver voro 989,323 och qvinkön i 16:de året och deröfver voro 1,272,901 ; häraf följer, alt bland Rikets folkmängd den 31 December 1855 befunno sig minst ted hundra dttaliotre lusen fern hundra sjuliodtta flera qvinnor inom den ålder, som berättigar lill ingående i äktenskap, ån mån, som egde samma berättigande. En stor författare har sagt, ali ”det finns hvarken dåliga vexter eller dåliga menniskor: del är endast odlarne, som icke duga.” Om detta år sanni, böra vi icke då beflita oss litet mera om odlingen? — Samma förfaltare har ock sagt, all ”Christi heliga lag styr vår civilisation, men den genomtränger deri ännu icke; man säger all slafveriet försvunnit ur den Europeiska civilisationen. Misstag. Det herrskar der alltjemt; men det tynger numera endast på qvinnan och heter: ”prostitution. ” Sorgliga sanning! — Förklaringsgrunden må kunna sökas i dc ofvan anförda siffertalen om dessa ställas bredvid den likgiltighet, som gifvit sig tillkänna, då fråga varit om qvinnans rättigheter i samhället. Särskildt, med afseende på förslaget om qvinnors användande vid telegrafväsendet hafva invändningar gjorts, hvilka äro långt ifrån ädla och sanna. Vi som förde qvinnornas talan, uppgåfvo t. ex., att i de flesta af Europas länder användas qvinnor med fördel vid telegraf-väsendet och hade der förvärfva! sig de bästa loford; ja, till och med i broderiandel Norrige egde sådana förhållanden rum.