Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7 Ehuru förhållandet äfven är sådant i fråga om fabriker, manufakturer och handtverk, anser sig Konungens Befallningshafvande likväl böra angående länets förnämsta fabriksort, Norrköping, här anmärka: att under perioden blifvit derstädes nyanlagda, år 1856 två fabriker för ylleväfnader, år 1857 sju fabriker för ylleväfnader, en fabrik för trikotväfnader och en för linneoch damastväfnad, år 1858 tre fabriker för ylleväfnader och två stärkelsefabriker, år 1859 fem fabriker för ylleväfnader och en fabrik för tillverkning af manufaktursmiden, samt år 1860 tio fabriker för ylleväfnader och en för tillverkning af tumstockar; att stämpelbara tillverkningarne af ylle, bomull, trikot och strumpstolsväfnaderne skattats till följande värden, år 1856: 9,759,890 R:dr, år 1857: 9,880,848 R:dr, ar 1858: 7,074,953 R:dr, år 1859: 7,913,054 R:dr, år 1860: 9,610,354 R:dr, allt Runt, äfvensom att tillverkningsbeloppen af ylleoch bomullsväfnader utgjorde år 1856: 2,609,254 fot ylleväfnader och 3,484,249 fot bomullsväfnader, år 1857: 2,634,644 fot ylleväfnader och 3,161,529^ fot bomullsväfnader, år 1858: 1,714,139 fot ylleväfnader och 4,545,495 fot bomullsväfnader, år 1859 : 1,775,838 fot ylleväfnader och 7,224,5521 fot bomullsväfnader samt år 1860: 2,180,1171 fot ylleväfnader och 9,269,901 fot bomullsväfnader.
Den 26 April. nar, fattas ett laglikmätig! beflut, och utan atta tillsatser ock förändringar öifailit Utskottets förslag., Riddcrstapet och Adeln har derwid mera haft afseende pä ämneks ntoniordentcliga wigt och angelägna söremäl, pä anwändbarhetcn af Utstotteks framställda hufwpd-gnmher, pä nödwändighcten att sinart sluta ett öfwer förmodan längwangi Rikomöte, än pä af flere Ledamöter föreslagne, till större eller mindre del ej ogrundade modificationer, hwbkas hänwisande till Utskottet och mä hända ytterligare jemkning, skulle hafwa mcdlagit en tid, som desto häldre syns Ridderstapet och Adeln besparas, dä, enligt iltstottets Betänkande de omständigheter, som tillhöra ärendels werkställigoet blchro öfwerllemnade till en rättwis och för sine rmdersäkarcs sanna wal wakande Konungs pröfning och afgörande. Med werkelig oro och bekymmer har Ridderstapet och Ndeln insett swärighetcn att af i Riks-Etänden bade om sak och former sä ffiljaktigt yttrade meningar leda sig til! öfwertygelse om nägot af Riksens Ständch fattadt sammanstämmande beslut. Wäl har Ridderstapet och Adeln allestädes funnit högtidligen erkända de allmänna grundsatser, att Riket bör förswaras, och att nu warande Krigs magt dertill är otillräcklig. Men oagtadt denna sammanstämmclse i grundsatser, finner likwal Ridderstapet och Adeln, wid yppad stiljaktigbet i milkar för medlen att uppä werkstallighet deraf, icke nägot sammanstämmande helt kunna upkomma innan sammansiämmelse vm wilkoren järiiwäl ägt rum.
Frågan kan, efter min tanka, endast blifva om det mer eller mindre lämpliga i den siffra som bestämmes; och ehuru det gerna medgifves, att denna bestämmelse kan lika lämpligt ske på flera olika sätt; — i Norige t. ex. har man en Elektor för hvar hundrade bland de röstberättigade, om jag ej minnes orätt — skulle jag likväl desto heldre tro den i förslaget intagna bestämmelsen om en Elektor för 25 hela röster icke hos oss vara olämplig, som jag ingenstädes sett någon anmärkn. deremot gjord, och de uprältade tabellerna jemväl ät en sådan mening gifva stöd. Gr. Hamilton liar härefter öfvergatt till en serskild granskning af första kammarens sammansättning och dervid vändt sina anmärkmr dels emot några af de §§, som handla om valsättet, och dels emot sjelfva grunderna för kammarens organisation. Hvad de förra af dessa anmärkntr beträffar, så bekänner jag, att jag icke tilltror mig hafva upfattat meningen nog bestämdt, för att nu inlåta mig i anmärkmnes uptagande vidare, än att, då jag hörde den värde talaren förklara sig anse 51 § vara så invecklad, alt den stundom skulle göra allt valresultat omöjligt, men han icke närmare utredde skälen för elt. sådant omdöme, jag endast tror mig behöfva erinra, att det i 51 § föreskrifna valsättet, ehuru visserligen något inveckladt, likväl icke är nytt, utan alldeles detsamma som redan länge varit begagnadt vid det hvarje riksdag återkommande Justitia;-Ombudsmansvalet, och alt det således bör vara tillräckligen kändt, för alt icke i tillämpningen medföra några serdeles svårigheter. Vidkommande åter sjelfva organisationen af den första kammaren, sä har Gi':n börjat med den frågan, hvarföre första kammaren skall lill antalet vara mindre än den andra; och som denna fråga berörer ett ganska vigtigt ämne, hvilket utöfvar ett ganska stort inflytande på omdömet om representationen i sin helhet, anser jag mig skyldig alt derå lemna ett svar.
15: 16. — samt i föregående årets böcker O för högt debiterad förfalloränta å Fabriksidkaren Pochets, äfvensom å det af Ryttmästaren Rosenborg och Fabriksidkaren Ekenmark uppburna förlagslån 196: 20. 10. 2,068: 25. 4. tillsammans 30,496: 13. 4. och då denna summa afdrages från ofvannämnde 54,270 R:dr 45 sk., uppgår Fondens behållna vinst för begge åren till 23,774 R:dr 31 sk. s r:st., så att, med tillägg häraf till Fondens förut upptagna capi tal-behållning för år 1836, dess tillgångar vid 1838 års slut skulle hafva uppgått till 848,914 R:dr 42 sk. 1 r;st., så vida icke, på grund af Kongl. Brefvet den 30 Juni 1837, åtskilliga från äldre tider balancerade osäkra fordringar, för hvilka någon ersättning ej mera påräknades, blifvit till ett sammanlagdt belopp af 21,380 R:dr 18 sk. 1 r:st. uti räkenskaperna afskrifna, hvilket åter föranledt dertill, att Fonden vid slutet af sistlidne år befanns vara ökad till endast 827,534 R:dr 24 sk., deruti likväl inbegripne 143,614 R:dr 17 sk. 8 r:st. utestående osäkra fordringar. 5 — Vid 1836 års slut uppgick beloppet af Manufactur-Discontfondens osäkra fordringar till 170,755 R:dr 13 sk. 8 r:st., och fastän nyssberörde afskrifning af äldre balancer hufvudsakligen verkat den betydliga nedsättning, concurslistan sedan dess undergått, bar dock jemväl den drift och det allvar, hvarmed utsökningsärenderne af Fondens nuvarande ombudsman handliafvas, dertill i icke ringa mån bidragit, helst derigenom flera, såsom osäkra ansedda fordringar dels i contant influtit och dels, i följd af anskaffad säkerhet, kunnat till de säkra fordringarna åter öfverföras.
December sörledit ar funnit nödigt anbefalla, att fran ock med ar 1816 Caltbitter af Swensk tillwerkning bör in natura lefwereras as hwarje Hemman till det belopp Kongl. Breswen den 26 Oclvber r8ol och 28 Febr. ?8o; föreskrifwa, hwarefter ali införsel af kitländss Saltbitrer bnfwer förbuden, fä Riksens Ständer till Eters Kongl. Maj:t i underdånighet öswerlamna följande Förslag, huru med Caltbitter-tillwerkpingen i Riket bör förhallas. »:o. Fran och »ned ar r8i6 eller dcsiförinpan, om sig sa gjöra later, skal! hwarje Hemmansägare eller Innehafware wara owillkorligen förbunden , att in natura lefwerera Saltbitter för deh innehaswonde Hc»nmgntal, beräknadt efter ett halft Lispund pa hwarje helt Mantal och i proportion för de mindre. 2:0. Att sedan en Nådig påminnelse härom blifwir allmänneligen kungjord, Kongl. Mains Befallningshafwande ina åligga alt pa sätt för hwarje Län finnes lämpeligast, Sockne, Härads eller Länswis bereda öfwerenskommelser om Caltbitter - tillwerkningen pa de Orter eller bräcker, der denna wahra hittills icke blifwkt tillwerkad, pa det sadane anstalter genast och sist inom zme mannder efter Kungörelsen ma dlifwa widkagne. sr 2492 Den io Augusts. z:o. I sa wäl allmänt svin enskildt afseende blifwer förmonligast att tillwerkningar göres i stort och med biträde af ordenteligen anlogde och wardaLe Saltbitter - Plant-Lador, tii! besparing af Md och arbetskostnad, hwarsöre den bör beförjas för Häradets elier Socknens räkning, antingen genom Entreprenad af enstiltc, hwilka dertill halma erforderlig drift och förmögenhet, elier genom Bolag alt efter öfwercnskommelse Jordägare emellan. 4:0.
I nyo och bi föl 103 Stats* saint Allmänna Besvärsoch Oeconoinie Utskottens Utlåtanden: K:o 118, i anledning af erhållna ater* remisser å Betänkandet, N:o 94, angående jemkuing i den Provincen Skåne ålagda ordinarie Rotering; och N:o no, » anledning af erhållna återremisser å Betänkandet, N.*o 98, angående en jemnare fördelning af Roterings* besväret vid Westerbottens Regemente. S. D. Vid ytterligare föredragning bifölls Bevillnings-Utskotiets Betänkande, N:o 67, i anledning af Herr C. D. af Skogmans motion, i afseende pa tiden, då en ny Tulltaxa skall träda i verkställighet. S. D. Expeditions-Utskottets Memorial, !Nto 350, angående underdånig Skrifvelse örn verkställd granskning af Lazarettsoch Curhus-räkenskaperne, remitterades till Stats-Utskoltet, att deröfver afgifva Utlåtande. S D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets, under N:o 162, afgifna Betänkande, i anledning af Banco-Utskottets förslag om ut* färdande af en förklaring öfver Kongl. Bref; Prot.-Utdrag den 8 Februarii 1830. 99 ven den 17 Februarii 1742 och den 26 April 1776, angående Bankens forum i Concurs-mål. S. D, Föredrogos och lades till handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets Memorial: N.‘o 394, angående verkställd votering i vissa frågor, hörande till Stora Sjö-Tulls. Bevillningen; Nio 395, angående Städernas Salu-accis; N:o 396, angående bevillnings-frihet för Vaktare vid Flygsands-Fälten; N o 397 , angående Porto*afgiften för Inrikes Brefvexlingen; och N:o 398, angående verkställd omröstning, i fråga om Tull å Spannmål. Den 1 o Februarii 1830.
Herren slog mig med blindhet att jag icke skulle se styggelsen, och jag har tackat honom! OLOF (leder modren till den stol, i hvilken Christina nyss sutit och på hvars armstöd hon lagt sitt sticktyg). MODREN. Sitt här och tala, moder! Du har mycket att säga! Jag känner en doft som af blomster! Du har ett fromt sinne, Olof, att du älskar blommor! Har du glömt de hårda orden jag fällde då i sakristian? O, att du så hade förgätit mina! OLOF (kysser henne). MODREN (som oförmärkt fått sticktyget i händerna). MODREN. Hvad blef det af vederdöparens dotter som du mötte med i sakristian? (Upprörd, reser sig och kastar undan stickningen.) Olof! Olof! Man ämnar skicka henne till en saltpanna, dit alla sådana qvinnor... Tyst, mor, eller vid allt hvad du håller kärt och heligt! CHRISTINA (fram; på knä för modren). Hvem är här? Min hustru! En prest har ingen hustru! MODREN. OLOF. MODREN. OLOF. OLOF. Stig upp, Christina! Der är icke ditt rum! OLOF. Hennes rum är icke i din moders närhet! Slit icke bandet som ännu är emellan oss! Jag hör ett ljud som dånet af ett stort vatten! Nu skall det ske, Olof, hvad komma skulle! Hvad är detta? OLOF. MODREN. OLOF. MODREN. OLOF. MODREN. OLOF. MODREN. MODREN (lyssnar). Det är folket som kommer att kräfva sin hämd pä den som tog deras tro! Hvad vill folket? Att ditt kött gör sitt offer! Hvad? Hvem? Henne som din själ håller fången! Min maka? Aldrig! Du, som låtit menniskolif falla som strå, du vill icke ge en frilla ifrån dig, derför att hon är din! Du tror icke, Olof! Är det så folket kommer att säga, när de skola kasta in mina fönster! Vet du hvad jag skall svara dem? Olof! CHRISTINA (bedjande). OLOF. OLOF (utom sig).
var i å r mindre, möjligen beroende på, dels att kvinnorna nu sjelfva veta hvad de hafva att iakttaga, dels att antalet röstegande icke obetydligt minskats, måhända en följd af den ekonomiska stallningen i allmänhet. Enligt upprattad tablå ofver byråns verksamhet hafva hegiirts råd under Aren 1887 och 1888 i juridiska frågor af ... 8, 12 personer, ekonomiska,, ... 21, 23, rörande böcker och boksamlingar 88, 131,, skolor . 16,. Summa - 1,271 1,361 Såsom af ofvanstående fraingår hafva de till b y r h inggngna förfrågningarne ökats pk nästan alla områden för förbundets verksamhet. Undantag utgöra förfrågningar ang. förbundets s j i ~ k - kassa och ang. dess yrkesoch studiestipendiefonder, hvilka båda afdelningar numera hafva egen förvaltning, hvarför iirenden angående desamma mera sällan gå genom byrån. Af de anmalde arbetsgifvarne hafva 85 återtagit sin ansökan och af de arbetssökande 1.66. 218 personer hafva under aret erhållit anställning såsom liirarinnor, förestandarinnor, vardinnor, biträden ' i hem, på kontor och i handel, sekreterare, lektionsgifvare, sjuksköterskor in. in. ; dessutom har en del annat tillfglligt arbete såsoin öfversättning, renskrifning m. m. kunnat anskaffas. Till följande år hafva 14 ansökningar balanserats. Sammanlagda beloppet af fasta lirslöner för det af byrån förmedlade arbetet uppgår till nsira 33,000 kr. mot 27,000 förlidet år. De högsta lönerna hafva utgått med 1,000 kr. i skola och 600 kr. hos familj i Sverige; utomlands (i La Plata-staterna) har erhållits en lön af 2,400 fr. jemte allt, äfven resa, fritt. P .. Utgifterna för b y r h verksamliet under Bret hafva varit kr. Byråns inkomster under aret h a k a rarit kr. 1,642 39, aterstoden har bestridts ur förbundskassan.
Skulle det väl vara så obilligt, om en församling under något eller några år koinme att erlägga t. ex. tvåtredjedelar af hvad henne lagligen åiigger (ty det hela kommer väl sällan, om någonsin, i fråga), då hon under ett eller annat tiotal måhända sluppit med hälften eller tredjedelen, ja derunder (se Kongl. Majds nådiga Proposition N:o 46, s 19)? Må ej den långa vinsten trösta öfver den korta förlusten, om jag så får kalla hvad som endast är att i mer eller miudre mån lullgöra ett egendomen åliggande onus, med hvilket den är ärfd eller förvärfd? De, som på en ofördelaktig konvention blifva de egentligen lidande, äro ock vanligen Pasto rernas enkor och barn. År det Riks Stånden värdigt, att sedan desse, måhända, just genom öfverenskommelsen, blifvit bragta nära armodets gräns, vilja undandraga dem en betydligare del af den sista sparpenningen, den sista utsigten, att genom en förståndigare tillställning, åtminstone, medtaga något vid skilsmessan från hus och hem. Reservanten torde kanske böra nämna alt han i frågans afgörande icke har ringaste egna intressen; men lika öppet förklarar han, att det skulle vara för honom en af de svåraste förebråelser, om han med sin röst bidragit, att beröfva blott ett enda presterligt sterbhus hvad som är dess lagliga tillhörighet. Och så må väl privilegii-nådåret med dess författningsenliga inkomster anses. Hvad derutöfver beviljas är en Kunglig nåd, för hvilken det endast höfves Gifvaren att bestämma vilkoren.
Deraf synes man kunna sluta, att på orter, der flera tillfällen att förtjena på skjutsningen finnas än i Westerbotten, entreprenader lättare böra kunna tillvägabringas äned bibehållande af nuvar. lega, och att man således icke fördenskull behöfver besluta den ifrågavar. förhöjningen. Men jag anhåller att äfven få fasta Ståndets uppmärksamhet på några andra omständigheter. Gr. Frölich har fnnnit det vara olämpligt att hafva samma skjutsförfattning för hela Riket. Om någon olikhet i detta fall bör äga rum, så vore det väl att få veta, huru denna olikhet skulle fördelas på landet. Jag befarar, att man derigenom skulle komma till så stora svårigheter, att man nödgades återgå till en allmän författning. Jag har sett det förhållande i Norrige, att man fått betala för ii mil, då man rest uppföre, och för en mil, då man rest utför en landthöjd; senare har man likväl funnit dessa olikheter olämpliga och sökt införa likhet i begge fällen, så att den ena backen får liqvidera för den andra. Hr Hjärne har framställt ett s k. cardinalskäl, hvilket, på sätt han behandlat frågan, snarare borde kallas generälskäl; men om detta närmare skärskådas, bör man i fråga om embetsmäns resor icke blott ihågkomma, huru många hästar de få begagna, utan äfven tractamentet för dem sjelfva och deras medfölje. Då finner man, att detta tractamente ej är så rundeligen tilltaget, att det ju icke behöfver ökas genom någon besparing på hästantalet. Sedan jag tilIträdt mitt nu innejiafvande embete, har jag aldrig rest för Kronans rakning, i följd hvaraf egen vinning här icke för mig kan komma i fråga. Ett yttrande af en motståndare är märkvärdigt och förtjenar särskild uppmärksamhet. En värd ledamot, som i allmänhet ifrar för framsteg på reformernas hana, har nemi. sagt, att man icke bör göra afseende på BondeSt:s belåtenhet med skjutsningen, utan, antingen BondeSt. vill eller ej, bör man vidtaga denna förändring.
M. ämnat följa, dels en afskrift af E. K. M:s Nådiga B.ef den 24 Februari 1837, angående den reglering af Landshöfdingelönerue, som E. K. M. beslutat, men hvilkens verkställighet är i de flesta delar af accords-amorteiingen beroende. Rikets Ständer, som tagit detta ärende i öfvervägande, hafva funnit skäligt medgifva, att, till inlösen af de, vissa Landshöfdinge-befattningar åtföljande accord, till det belopp för hvardera, som uti E. K. M:s Nådiga Skrifvelse uppgifves, ocb med förbehåll, att allt framtida anspråk på accords-ersällning å desse Embetsmäus sida upphör, må ifrån Riksgälds-Couioiret, såsom lån, utgifvas ett belopp af 154,957 R:dr 26 sk. 4 rst., under vilkor: l:o att derå ifrån lyflnings-dagen erlägges 4 procents årlig ränta, som, efter skeende afbelalningar, beräknas å det då återstående capitalet samt att 678 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
BorgareStändet, anförd af Borgmästaren i Helsingborg Ltäble. Kort derefter en Deputation frän detHZgwördige Preste-Ständet, anförd af Herr Biffopen m. m. Friherre körner och Slutekigen en Deputation frän det hederwärda Bonde-Ständet, anförd af Gullers dliisson frän Jemtland, stund efter annan ankommo, inedförandes hwardera det tilkännagifwande, at dest respective Ständ till alla delar bifallit in nehället - 56 Den 6 Maj. uehället af d-ct SLänden i dag meddelade kroto. costs-Utdrag, och äfvenledes hwart för sig ripdragit Herr Laron och Landtmarstalken at g StändetS ivägnar, för de deri nämde Herrar, uttrycka deras gemensamma aktning och erkänsla. Härunder hade äfven Ridderstapets och Adelns Deputation, återkommit och anmält de irenne Ständens instämmande i Ridderstapets och Adelns tänkesätt. Sedermera upropadeS den - u manon som under Herr karon och Landtmarstalkens anförande, i dag skulle afsändas til Hans Kongl Höghet tills widare Riksföreståndaren. gemensamt med de andra Ständens aeputeracie. anförde af derasTalemän. Herr karon och Landtmarskalkcn förmälte, at bemalte Herrar Talemän och Oepmeralle redan wore i Sec-rnta Utstotts-rummet församlade; att derstädes i närwaro af denna stora Deputation Hans LxeeU.-ncs m. m.
Consulat m, fl., på och utom Barbaresk-kuslen, aflöning lill Convoy-Commissariatetj dess upphörande . ; s Co/recfcoras-Inrältningarne, deras tjenstemäns pensions rätt Creditivet mindre, örn summor som blifvit lyftade der votering om — spanmåls „ . — stora, om afsättning af tillgångar dertill — summornas belopp, Cronstrand> Professor, arfvode angående ibid. Dalarne> om väganläggningar derstädes : 354, litt. C. 435, litt, C. Dalslands väganläggning derstädes ibid. 7 Dana-arf, Wetterströms ansökning derom . 184, 278. — eftergift af Kronans ratt till ett sådant i Christinehamn 877. — öfverlåtelse af Kronans rätt tili ett sådant i Malmö 1 ?.a. Danckvardt, Stats-Secrelerare, pension för . 280. Decharge för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret 102. Degeberga Landtbruks-Institut, angående anslag dertill 61, 217. Departements-C\\efe\'nes aflöning 134» a42- Deyforss, Sluss-anläggning derstädes 354, Bit. C. 435, litt. C. Diplomatarium Svecanum, utgifvande deraf . 354, Btt. E. 435, litt, E. Disconter, Götha Canals och Malmö, angående , 119. Dockbyggnaden i Carlskrona, extra anslag 354, Btt, B. 435, litti B. Domkyrko-?,panrnåls återställande till Hernösands Stift 29. Dramatiska Spectaklet ; 54, 213. Drottningholms och Svartsjö Slott . 3i. Drottninghuset, anslag dertill 57, 214- Durc/imarche-kostnader . 44’ 202* Duvailska, reductions-fordran, angående 7. Dylta Svafvelbruk, angående . 8g. E.
Kärlekens sol framträdde med hela sin värma i deras själ, och den verkade der såsom dagsmidjan, ty de kalla drifvor, som förut der hvilat, greto sig nu ned i deras grafvar, och hastade att gifva plats åt den herrliga grönska, som snart skulle bli deras efterträdare. Som en vacker sommarmorgon daggdropparne glittra på gräset, ännu länge sedan solen är uppe på fästet, så stodo ett par dallrande tårar i de sköna flickornas ögon, när slutligen Albert och Alexis inträdde i bersån. De visste ej, hvilka kära personer som redan före dem der voro, och blefvo således dubbelt öfverraskade att finna dem der, och att finna dem så, som de nu funno dem, ty hela långa tiden hade en blekhet hvilat öfver deras kinder, och den från de sköna ögonen landsförvista glädjen hade blott qvarlemnat en uttryckslös, kall blick, för hvilken Albert och Alexis drogo sig skyggt tillbaka. Men nu hade glädjen återigen kastat sin kungliga purpurmantel öfver deras kinder, och ögonens strålande glans förkunnade, att den saknade värmen var återkommen. Det ligger någonting evigt i kärlekens dock oftast så korta fröjd. Det är som vore man i himlen, då först man förnimmer det efterlängtade harmoniska ljudet: «du är älskad!» – och som himlens innevånare tänker man, att sällheten aldrig skall slutas. Och för den, som blifvit rätt förtrolig med kärleken, för honom är det rätt klart, att den är evig. Men för att den skall kunna vara det, måste den vara helt och hållet oegennyttig. Det är den kristliga grunden för kärleken, att ehvad den lider, så skall den dock förblifva lika stark – om den förtrampas, föraktas, bortkastas, så skall den dock icke tröttna, utan löna ondt med godt. De, hvilkas kärlek kan förbytas i hat, då de ej finna sin känsla besvarad, hafva aldrig älskat, och förtjena aldrig att älskas.
Man har äfven sagt, att man icke hade anledn. befara det någon förfalskning af det föreslagna myntet skulle äga rum, då åtminstone af bankens s. k. småsedlar, förfalskning eller efterapning inträffat. Vi känna likväl något hvar alt förfaslkning af dessa sedlar skett och ett sådant brott har för icke lång tid tillbaka varit inom hufvudstaden åtaladt. Det var nemi. en gesäll som hade efterapat kopparmynt. En sådan efterapning af 4-sk:s-mynt skulle medföra en ganska stor vinst, emedan myntets värde i koppar vida understiger 4 sk., men då vinsten i alla fall är för ringa, alt en dylik efterapning eller utmyntning skulle i utlandet företagas, tror jag, att man i den vägen icke har grundade farhågor. A en annan sida åter veta vi att det medför mänga besvär, att undfå en mängd kopparmynt. I Danmark har funnits sådana å 4 sk., men just för deras besvärlighet har man afskaffat dem der och infört andra mera beqvämliga å 2 sk. Då jag nu får 2 sådana mynt, har jag den föreslagna 4-sk:n och då kan det icke vara skäl att hafva ett sådant skiljemynt som det å 4 sk. Det vore visserligen af nytta att äga ett skiljemynt å 4 sk., men att göra det af koppar, anser jag orimligt, och föranleder endast olägenheter, såsom Frih. Cederström nyligen visat; men det är en obegriplig envishet hos Hrr myntmästare, att, för att undgå besvär, vilja hålla 2:ne slags myntningar, den ena för skiljemynt, hvartill äfven 8 sk. borde räknas och i det sistnämnda myntet borde en starkare tillsats af koppar göras, hvarigenom detta mynt gjordes beqvämligt för allmänheten och på samma sätt kunde ett skiljemynt å 4 sk. slås och medföra lika beqvämlighet. Jag kan således icke se annat, än att Hrr myntmästares oförlåtliga envishet föranledt tillkomsten af detta, om jag så må uttrycka mig, ohandterliga mynt å 4 sk. i koppar, som nu blifvit af Utsk. föreslaget.