Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning at inom Fullmäktige väckt fråga om utarbeingående tande af förslag till ändringar i Riks-Bankens organisation, hafva Fullmäktige bland sig utsett Komiterade, hvilka erhållit uppdrag att tillse om och hvilka så beskaffade förändringar må anses erforderliga samt till Fullmäktige afgifva yttrande och förslag i ämnet; hvarefter bemälde Komiterade anmält, att sådant förslag blifvit utarbetadt samt komme att, efter fullbordad slutlig handläggning hos Komiterade, för Fullmäktige framläggas. Derjemte har hos Fullmäktige fråga förekommit om anskaffande af lämpligare lokal för Banken; i hvilket afseende åtskilliga förberedande undersökningar och åtgärder äro vid tagne. Om. granskning af Diskont-Verkens förvaltning. § 12. Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för r)ce^a'feför nästlidne år äro granskade af dertill utsedde Revisorer, hvilka nTkåntmeddelat Direktionen decharge för samma års förvaltning. Verkets för ö vältning. § 13- Låne-Kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaDecharge ua per och förvaltning för nästlidet år äro jemväl granskade af ser - skilde Revisorer, som för förvaltningen meddelat Låne-Kontorens Kontoren i Direktioner decharge, hvilken, på grund af 5 § i Revisorernes Mah^Zlh Instruktion, blifvit af Fullmäktige godkänd. Wisby. Revisorernes Berätt. ang. Bankoverket. 3 18 Metalliska kass uns förändringar. Angående Bankens metalliska kassa samt sedel• och depositions-rör elsen. § 14. I)e förändringar, denna kassa undergått från den tid, intill hvilken uppgift är lemnad i sednaste Revisionsberättelse, eller den 14 September 1801, inhemtas af nedanstående redogörelse: Inkoinne Utgifne dukater. dukater. Ökning. Minskning. Då från minskningen 9,478. afräknas ökningen 0,630. så uppstår en minskning på det hela af , dukater 2,848. som, ä 8 R:dr 25 öre per dukat, utgör i Ruut 23,490 R:dr.
Receptet för anrättningen är ungefär följande: I ett magnifikt palats i engelska landsorten samlas ett hundratal damer och herrar (med betjäning) för att under ett par månader jaga, dinera etc. på den förnäme egarens bekostnad. Bland de manliga gästerna finnes en lord med så eller så många tusen pund sterlings årlig inkomst. I denne äro alla damerna mer eller mindre betagna, men i synnerhet två: den ena skön, kall och majestätisk, den andra vacker, skämtsam och omedvetet (naturligtvis) kokett. Under räfjagter, middagsbjudningar, tedrickning, garden parties, baler, tableaux vivants och lawn tennis har intrigen hunnit så långt, att den sköna, kalla och majestätiska lider ett förkrosande nederlag, medan däremot den vackra, skämtsamma och (omedvetet) koketta, sedan en yngre, merendels rödhårig officer några gånger trasslat hop härfvan, firar en lysande triumf. Sedan denna anrättning utspädts med toaletter från Worth i Paris, diamantkollierer, knäckta refben vid hinderridter, älskliga motton ur gamla romanser etc. etc. serveras den i sin egen sås och vinner i allmänhet bifall hos de konsumenter, som sätta värde på lättsmälta saker. Den fjärde typen är den oförbränneliga bofromanen, hvars framtid sannolikt är tryggad, ända tills mänskligheten inträdt i det rena naturtillståndet. J a g vill ej uppehålla mig vid alla dessa falluckor, alla dessa underjordiska gångar, alla dessa betitlade skurkar och intelligenta detektiver, alla dessa hemliga fjädrar att trycka (märk väl: icke vrida) på. » Ännu är icke Rocambole död! » heter det någonstädes i ett arbete, som är typiskt för genren. Ännu är bofromanen icke död. Giftsvamparna frodas midt ibland de njutbara, och deras vegetation förkväfver de senares. Den röda rosen. » Stig i n! » Du är upprörd. Hvad h a r h ä n d t? O c h Aj, a j! honom. nesfrid. omedvetna hviskning: » pappa »! D ä r vill j a g glömma och minnas! » Fabriksarbete eller hemslöjd?
"Vet du, Nanny, det är underbart att vi, som, förra gången jag var här, träffades fjorton dagar, och denna gången endast fyra, så mycket kunna hålla af hvarandra!" "Nej, det är naturligt: folk, som råkas i sällskap, få kanske icke på sex månader säga hvarandra så mycket som vi ibland sagt på ett par timmar. I början träffades vi hvar afton, sedan både morgon och afton, och..." "... och slutligen både morgon, middag och afton!" inföll Gottlieb skrattande. "Sannerligen har du icke rätt, Nanny om vi summerade ihop alla mötena under blott första perioden af vår bekantskap, efter ett i veckan, så skulle vi varit bekanta nära nog ett helt år." "Åh, mycket längre!" svarade Nanny, äfven leende. "Och som vi hållit ord att ej bli kära i hvarandra, så skiljas vi nu väl med ömhet och saknad, men ej med förtviflan och, desto bättre, ej heller med de förebråelser, som vi kanske eljest haft att göra och afhöra." "Ack ja, det var alltför väl att ... att..." Nanny kunde ej tala ut. "Vi behöfva ju icke dölja för hvarandra att den der överenskommelsen verkligen var något vågad för min del är jag icke stoltare än att jag erkänner att den icke varit så alldeles lätt att hålla." "Men då Gottlieb i alla fall hållit den, så är det bra som det är." "Ja visst, det vet jag nog och ändå är det icke så bra som jag ville ha det." "Hur bra vore då det?" "Sannerligen jag det sjelf vet! Men ifall jag egde någon säker ställning..." Nanny sänkte ögonlocken djupt ned öfver de förrädiska ögonen, men det skedde ej fortare än att Gottlieb märkte det en stråle af plötslig glädje tindrat upp i dem. "Du vill då icke hjelpa mig att gissa hvad jag skulle göra, ifall jag vore oberoende?" "Nej", svarade den unga flickan med fasthet, "det skulle ej tjena till något! Och när jag får höra att herr Gottlieb erhållit den rika frun, som vi kommit öfverens om, skall jag glädja mig deråt." "Och den rika frun kostar dig icke ens en half suck?"
Hvad Närings-Stipendierne angår, torde det böra förblifva vid det nu gällande stadgande, att de skola med en fjerdedel i hvarje qvartal till innehafvare utbetalas. Vidkommand slutligen tiden för den nya regleringens verkställighet, anser Direktionen den böra bestämmas till 1864 års början, eller samtidigt med tillämpningen af de nya Stipendiat-Reglementen, hvarom Direktionen i en efterföljande § kommer att göra framställning. På grund af hvad Direktionen nu haft äran andraga, får Direktionen vördsamt hemställa, att Ridd. o. Adeln måtte besluta: l:o. att de Fyra högre och de Åtta lägre, från Adeliga Kadettskole-Fonden utgående Akademiska Stipendier skola höjas, de förra från 360 till 450 R:dr och de sednare från 240 till 300 R:dr, att utgå med å:delar hvarje vårtermin och gtdelar hvarje hösttermin; 2:o. att de å samma Fond anslagne två aflönings Stipendier skola förhöjas från 240 till 300 R:dr, att utgå med en fjerdedel hvarje qvartal; samt 3:o. att denna nya reglering af Stipendie-beloppen skall lända till efterrättelse från och med år 1864- § 2. Den kapitationsafgift, som, jemlikt Ridd. o. Adelns under 1856—1858 årens Riksdag fattade och vid sednaste Riksdag förnyade beslut, skall med ett från En R:dr B:ko till Feni R:dr Runt förhöjdt belopp tills vidare erläggas af hvarje Adelsman, som för lön eller förmögenhet betalar bevillning, har under de tre sistförflutna åren, enligt kassaräkningarne, influtit med tillsammans 37,236 R:dr 55 öre.
Då likväl en sådan propos. är yrkad, är det en möjlighet, ehuru jag hoppas motsatsen, att den af Hr. Frih. o. Landtm, framställes. Medan tid är och innan R. o. Ad. besvarat frågan om discussionen är slut d i delta mål, innan sedermera propos. möjligen göres och af R. o. Ad. besvaras sfi, att den afklipper allt yttrande öfver detaljerna, utbeder jag mig att få begagna min lagliga rätt, att i prot. nedlägga mina tankar i ett sammanhang, rör:de de förändringar, hvilka jag tror böra göras i flera §§. Det ar natin ligt, alt om R. o. Ad. sedermera beslutar att målet ej bör hvila till grundlagsenlig behandling, så att ali vidare debatt och all vidare behandling af målet paragrafvis kommer att upphöra, qvarstår mitt yttrande såsom min enskilda tanke i prot. Då egentligen vallagen nu är före, skall jag inskränka mig till denna; de i sammanhang dermed nödiga förändringar i Reg.F:n torde det blifva tillfälle att framställa, om ett delaljeradt behandlande af frågan medgifves. Till mera redighets vinnande torde jag få uppläsa först de redactionsförändringar jag föreslår, och sedan mati verna dertill. Gr Spens uppläste derefter följande Förslag till omarbetning af den i Coust JUtshs betänk. N.-a 0:7 införda vallag. § 1. Valrätt tillkommer bosatt, samt 1) u landet äg> r, (Iler med stadgad krouoåborätt, eller hus, tomt, jord eller annan lägenhet, af minst (Ilhundrade r.dr uppskattadl -varde j eller Dea 17 April f. m« ios § i. llöstffitten beräknas sålunda: i) enl. i §:n mom. i., för hvarje fulla too rldrs uppskattningsvärde beräknas en tiondedels röst. Grunderna —■ — allena Ej må annan lägenhet K ronobetjente — —• — —• beräkna. § 3.
Itplästes och kades pä bordet ert Banco-Utt stoltets memorial af den 28 Julii, i anledning af Bergs-Rädmannen Lför Fahlu Bergs lag, gjorde framställning, om oinstränkt belöningstid i BaNquen pä Koppar och andre Metaller, jemte rättighet till belöning af wäg attester ifrän A. westa Krono-wäg under Magistratens i Hedemora wärd om de pantsatte Effecternk, och Kron» Inspectorens pä stället inseende; yttrande sig BancoUtstottet till detta yrkande ej kunna tillstyrka bifall. Uptästes och godkändes 2:ne underväniga skrift wetser till Kongl. Majtt i:o Om en lag mot missbruk af starka drycker. 2:0 Om sanktion pä upstofwet Med Grundlagsfrägornr. Vpla - 432 Den i Augusti. ppNstes ett ifrän Lagsamt Allmänna Beswärs och O oondnuä-lltstotten inkomnut memorial af den zo Ju!ii, innehältande sivar pä gjorde attmar ningar wid Utstötte 6 betänkande om rubbning af de watrenwe», hwilka genom updamning göm stada ä anoras ägor och derä hindra upodlingar. L^)es pä bordet. Företogs, enligt gjordt anslag, klockan 5, wal af de >2 Electorer jemte 2 Su plöanter, hwilka stulle ä-a, act utse en Riksens Ständers Jnstiriä^nbudsinan och betz Suppleant, och besunnos, wid walsedlarnes öpnande, följande dertill hafwa biifwit utsedde. Till Grdinaire Ledamöter: M:o Röster 2 G^we 6ullak, O'werste 8z 54 Grefwe ^pons futt.n. G efwe körner, ^clolpk Qöran, Kammarherre r 87 6r Grefwe Döker, Fullm.
I följd häraf och då Herr Colléns förslag blifvit framställdt under förutsättning af ett bifall till förenämnde motioner, får Utskottet tillstyrka alt berörda förslag må förfalla. Hvad slutligen vidkommer Herr Winges jemte Andreas Bengtsons och Anders Anderssons yrkanden, så saknar Utskottet jemväl skäl att desamma understödja; hvadan Utskottet föreslår, att dessa yrkanden ej mätte bifallas. Stockholm den 22 September 1848. STOCKHOL M, w. f. dalman, 1848. Lag-Uukotlett Betänkande, N:o 86. 1 N:o 86/ Ank. till Exp. Utsk. d. 28 Sept. kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af den Akademiska Jurisdiktionen. Herr Winge P. E. liar uti ett till Vällofl. Borgare-ståndet ingifvet ocii till Lag-utskottet reinitteradt memorial, föreslagit att den Akademiska Jurisdiktionen måtte upphäfvas, eller, derest sådant skulle anses alltför vådligt, en Jörliknings-domstol inrättas för den egentliga Akademiska personalens räkning. öå Kongl. Majit, till följd af Rikets Ständers anhållan, utsett en Kom mité för öfverseende af de Akademiska konstitutionerna, samt frågan om den Akademiska Jurisdiktionens bibehållande, förändrande eller afskaffande dervid måste komma under behandling; så enär denna fråga, efter Utskottets omdöme, ej bör särskiljas, utan i ett sammanhang skärskådas med öfriga frågor om organisationen och styrelsen af Rikets Universiteter, får Utskottet vörsamt hemställad om icke Herr Winges motion må lemnäs utan afseende. Stockholm d. 26 September 1848. Ank. till Exp. Utik. d. 28 Sept. kl. 1 e. m Betänkande, i anledning af väckt motion om dels ändring af Kongl, brefvet den iy Oktober ijj8 angående barnamord och dels förklaring af Kongl, förordningen den io April 1810 angående mildring i straffet för lägrad qvinna. Uti ett hos Högv.
På ett ställe såg jag en herre sitta och läsa högt för ett par unga fruntimmer, på ett annat en gammal man, med silfverbågade glasögon och en mycket grann rökmössa, som satt och skref bref, då och då afbrytande sig för att i en mumlande ton genomläsa den nyss nedskrifna perioden. Under hvarje veranda, utanför hvarje dörr någon huslig scen, otvunget öfverlemnad åt alla förbigåendes blickar. En diligens förde mig inom ett par timmar till Lybeck. Den gamla hanseatiska staden var lika dyster som Trawemünde var leende; det kunde ej falla någon in att likna de gamla, mörka, spetsgaflade husen vid nürnbergska leksaker: allt bar prägeln af den fordna stränga, punktliga köpmanna-andan, bakom hvarje dammigt fönster anade man en grönmålad pulpet med sina aflånga kantors-böcker, ofantliga bläckhorn, linialer och gåspennor. De förbigående voro bestämdt utan undantag dryga köpmän, beskäftiga profryttare eller allvarsamma kontorister – ty i Lybeck är kontoristen ej såsom i Stockholm ett lejon af prima sort, hufvudsakligen skapad för maskrader och besök på utvärdshusen. Från Lybeck till Hamburg förde mig en gammal forman, fullkomligt liknande dem, hvilka jag sett afbildade på porslins-piphufvuden i herr Tjäders tobakshandel. Bemälte forman underhöll mig på en något svårfattlig platt-tyska om vägens eländiga tillstånd för några år sedan, om de underbara förbättringar han sedan undergått, om Hamburgs glans och herrlighet, om nödvändigheten att stanna hvarje halftimma för att äta en smörgås med salt kött eller ost på och dricka ett glas af det suraste röda vin, som Tyskland frambringar. Såsom skäl för de oupphörliga dröjsmålen vid alla möjliga krogar och »kneipen» anförde han den höga accisen för matvaror, hvilken tvingade honom, som var bosatt i Hamburg, att såvidt möjligt var tillfredsställa sin hunger utom staden. Det var först sednare på qvällen, då det började mörkna, som han anförtrodde mig sin farhåga att vi ej skulle hinna fram förr än stadsportarne stängdes, i hvilket fall vi voro tvungna att tillbringa natten utanför Hamburgs murar.
ConstitutionsUtskottet har således äfven om ett fel blifvit begån-' git genom uraktlåtenheten, att ej jäfva sig, i Den 27 Maji. 461 intet fall kunnat för ett sådant fel ställa någon, och således icke heller StatsRådet Friherre Cederström, till ansvar efter ro7 geller inför Riksens Ständer. Min tanke är derföre, att Ridderskapet och Adeln bör låta första an. märkningen, eller den rörande Friherre Cederström alldeles förfalla, men deremot anmärkningarne emot StatsSecreteraren Quiding och ExpeditionsSecreteraren Bergström endast på den grund förfalla, att Rikets sannskyldiga väl ej fordrar någon vidare åtgärd. Många yrkade på proposition. Herr Cederschjöld, Pehr GustafJag in* Stämmer med den siste värde Talaren deruti, att Constituf'onsU'skottets nu under Öfverläggning varande anmärkning mot StatsRådet Friherre Cederström är obehörig. Den enda categori i 107 § , under hvilken det förmenta felet skulle kunna hänföras, vore nemligen: väld Men då man med uppmärksamhet lä^er §. finnar man tydligt , att Grundlagen alldJes icke af Stats-Rådets Ledamöter, utan endast af StatsSecretcrarne, fordrar oväld, nit, skicklighet och drift: — de forte kunna, enligt §s nuvarande ordalydelse, ej klandras, utan blott så vida de ”* deras råd'lag om allmänna matt och steg ej iakttagit Rikets sannskyldiga nytta." Jag har velat göra denna anmärkning, egentligen b!ott för itt ådagalägga nödvändigheten af den Redactionsförändring af 107 som jag för en tid sedan hade äran föreslå. 462 Den 27 Maji. Friherre Åkerhjelm: Jag tror äfven, att hvad man af Domare fordrar, i afseende på jäfsplikt, icke fullkomligen kan tillämpas på StatsRåden. Äfven tror jag, att väld, bristande skicklighet, mfl i 107 §. uppräknade Embetstid icke kunna tillämpas på andra än activa StatsRåds Ledamöter, jag menar Föredragande.
Majrt i underdånighet anhållit, att de Privilegia exel u siva* som uppfinnare af någon inrättning eller förfärdigare af något arbete för iner an ao år tillbaka undfått och sedan till godo njutit, böra förlora deras exclusiva egenskap och andre personer tillåtas, att med produetion af samma slags arbeten sig sysselsätta; att icke något Privilegium exclusivum hädanefter mätte beviljas för längre än tio år, eller, om uppfinningen fordrat serdeles möda och kostnad, högst femton år utan prolongation, hvilken i sådant fall aldrig bör meddelas, samt att, om en person gjort någon ny uppfinning, men en annan bevisligen upptäckt någon gagnande förbättring i samma ämne, den förres Privilegium exclusivum icke bor ligga den sednare i vägen att erhålla en dylik förmån, om han behörigen kan styrka, att förbättringen varit en följd af hans egen och icke någon annans skicklighet; så få Riksens Ständer,' i anledning af derom ånyo väckt fråga, framställa den underdåniga önskan, att Eder Kongl.' Majit i Mader täcktes, genom utfärdande af en allmän Författning i detta ämne, till Allmänhetens upplysning och föreskrift, bestämma grunderna och vilkoren för åtnjutandet af en sådan uteslutande rätt, som kan förena det allmännas interesse med de enskilde personers billiga anspråk, hvilka dels först uppfunnit eller förbättrat, dels först i Riket infördt någon inrättning äf mer elier mindre värde. Riksens Ständer framhärda Sjc.. Underdåniga Skrifvclser[ 317 Nu148. Uppl. oell godk. hos Samtl. Riks-Stånden d. a3 Maj 1818. Riksens Ständers underd. Skrifvelse om Judar ne. Sedan Eder Kongl. Maj:t i anledning a£ Riksens Ständers underdåniga hemställan vid sistlidne Riksdag behagat utfärda en Kungörel* se, att inga Judar hädanefter ina få inflytta u-, tan serskildt af Eder Kongl. Maj-.t i Nåder erhållit tillstånd; så få Riksens Ständer, efter derom väckt fråga, nu i underdånighet anhålla, det förrberörde
Lösen och utan någon Skatte-köpeskilling; äfvensom Äboerne å de Hemman, som voro äldre Skatte, i samma afseende undfå frihet från Kronoeller Hemmans-räntornas erläggande deraf i Tolf Ar: dock borde en sådan Inlösen vara verkstäld inom Fern Ar, och berörde friheter icke förr taga sin början. Innan detta ämne kunnat till slutligt Nådigt afgörande förekomma, hafva åtskiliige nödige åtgärder, till beredande deraf och för att få detsamma fullständigt utredt, blifvit tid efter annan af Kongl. Majit i Nåder vidtagne, och deribland först den, att särskildt pröfva verkan af den öfverlåtelse utaf Kronans rätt till återlösen af ifrågavarande Trippiske Hemman, hvilken framlidne En af Rikets Herrar, Herr Fält-Marskalken Grefve Toll, genom en Kongl. Resolution af den 17 Januarii 1782 erhållit, och hvilken Resolution Kongl. Majit dervid ansett, såsom ej af Herr Grefve Toll under Trettio år begagnad, icke mera vara hinderlig för Kronan, att på det förmånligaste sätt begagna den lösningsrätt till berörde Hemman, som Kronan tillkomine, hvarefter Kongl. Majit förordnad!, dels att alla de Personer i Halland, som innehade Trippiske Hemman, skulle höras, om de samfält ville begagna Kronans lösningsrätt dertill, utan att Kronan då eller i framtiden vidkändes någon kostnad till löseskillingens utbetalande, och sedermera, efter vissa års förlopp, Hernmans-räntor till Kronan utgöra, dels ock att Handlanden Tripps Arfvingar, som voro utländske Män, borde, i afseende på frågan om Löseskillingens belopp, samt i öfrigt till bevakande af deras rätt, Bettini, om Trippiske Köpegodsen i Halland. 203 erhålla underrättelse om Riksens Ständers ofvanberörde anmälan i afseende på Hemmans Inlösen, äfvensom Äboerne derå blifvit lemnaåt till. fälle att, olver hvad bemäldte Arfvingar kunde isig derom yttra, sedermera varda hörde.
Att rubba denna beräkning skulle alltid utfalla till någons skada, vare sig arbetarens eller dens, som honom betalar; och en sådan rubbning skulle troligen uppstå, i händelse ingen enhet funnes för denna beräkning, utan sedlarna vore antingen öfver eller under plåtsedeln. Jag anhåller, att dessa anrnärkn:r må få åtfölja den återremiss af betänk, som jag hoppas blir bifallen. Gr. Frölich: Jag vill icke vara mångordig, då jag i alla fall, hvad saken beträffar, torde få tillfälle att i Utsk. yttra mina tankar. Jag kan likväl icke lemna obesvaradt, hvad Hr v. Troil yttrade. Sedan jag i mitt förra yttrande tillkännagifvit, dels att jag ansåg texten på sedlarna böra Ivda å silfver och icke å courant eller b:co, och dels att BancoUtsk. nu ingått med detta betänk, egentligen derföre, alt RiksSt:n måtte få tillfälle att yttra sig öfver de flera andra omständigheter, betänk, afhandlar, så bade jag icke trott, att man kunde göra en sådan framställning, som att BancoUtsk, syntes vilja införa ett nytt mynt emot den andra Statsmagtens vilja. BancoUtsk. har ej velat införa något nytt mynt, men har likvisst vid uppgörandet af förevar, förslag bort närmast hålla sig till hvad dess principaler, B. St., beslutat, då ännu intet yttrande derom från K. M. bade kommit, när ifrågavar. betänk, afgafs. Dessutom får jag tillkännagifva, huru olämpligt jag anser det vara att, på sätt Hr v. Troil lika med Hr Stuart ansett behörigt, ingå med ett alternativt förslag rörrde såväl courantsom b:coräkning, Jag kan verkligen icke föreställa mig, att, då K, M. vid förra riksdagen afslagit R. St:s begäran om b:coräkpingens bibehållande, då K. M., till tecken att denna begäran blifvjt afslagen, låtit utmyntningen ske efter helt andra grunder, man rimligen kan förmoda annat, än att K. M. stadnar inom de 2:ne alternativen, att antingen, på sätt StatsRådet tillstyrkt, bifalla in totum et tantum R.
På sednaste tid har jag till och med sett framställas, till försvar för det stadgande uti Noriges grundlag, som förmenar Konungen att fritt öfver landets krigsmakt få förfoga, att. uti Sverige minnet af dess fordna storhet ammar tanken på återeröfringar, och att, derest dessa af politiska förhållanden skulle gynnas, Sverige derigenom skulle erhålla en makt, som ännu mern uti föreningens vågskål skulle tynga, hvilken ökade makt Sverige möjligen kunde känna sig frestad att icke lika hofsamt som hittills begagna. Ehuru detta påtacligen endast kan vara ett svepskäl, vill jag dock uptaga det. Med dessa återeröfringar afses naturligtvis uti första rummet Finland. Att minnet af Finland varmt lefver uti Sveriges hjerta är sannt, och den sista strid, uti hvilken Finskt mannamod, trohet och upofifrande hängifvenhet till det gamla moderlandet så ädelt kämpade vid Sveriges sida, har till fullo utplånat hvad under föregående 50 år enskildt kan hafva varit brutet. Men med denna känsla får ingen tanke på återeröfring förvexlas. Någon sådan alser Sverige ej; och detta af tvänne skäl. Det första, att, enligt allt hvad man kunnat förnimma, Finland icke önskar en återförening med Sverige på samma vilkor som förr, de enda för Sverige antagliga. Det andra, att, om äfven nyssnämnda förhållande vore annorlunda, och politiska hvälfningar gjorde eröfringen möjlig, den då först för Sverige kunde blifva förmånlig, om Newafloden, med sina böljor öfversköljande den stolta stad, som nu thronar vid dess mynning, blefve Finlands gräns. Från och med den stund, Carl XII:s oböjliga och sjelfviska halsstarrighet tillät denna stad att höja sina grundmurar, och han icke genast i gruset störtade desamma, var Finland för Sverige förloradt, och frågan gälde sedan endast om uti närmare eller fjärmare tid. Den stolta kejsarstaden kunde aldrig tillåta att nära invid dess murar en fiendes gräns sträckte sig. Att nu för Finland erhålla ofvannämnde gräns, ligger utom den me3t sangviniska beräknings synkrets, och hvarje annan åter måste för Sverige medföra ansträngningar, hvilka otvifvelaktig! skulle undergräfva dess krafter och välstånd.