Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och icke förlofvade man sig då för ro skull inte, så att nog är det en sjukdom. Hvad, doktor? » » Hvad har fröken Rejer tänkt att företaga sig med — patienten? » » Jag hade tänkt intressera henne för min lilla broderihandel och så insätta henne till min enda arfvinge, men nu tycker hon också att det är tråkigt. » I förrgår grälade jag på henne och sade, att hon haft det för godt, blifvit lat och själfsvåldig. J a, vet doktorn, jag var verkligen svår mot flickan, och när jag så hos rektorn hörde, att det var en smittosam sjukdom, så fick jag grufliga samvetskval, synnerligast sedan jag hört provinsialläkarens beskrifning öfver sjukdomens härjningar i människans ädlare organ. » Doktor Ferman såg hastigt upp i gummans ansikte. Var hon kanske, när allt kom omkring, » Att alltsammans var grymt tråkigt, gisfull af satir och skälmaktighet? Nej, det gamla anletet hade endast ett enfaldigt och bekymsar jag. » » Hur beskref då doktor » Doktorn känner också till det! Är det då radt uttryck. sant att — att — » gumman lutade sig närLindberg dessa härjningar? » frågade han bemare intill doktorns öra — » att det är sinkämpande ett leende. nessjukdom? » » Kanske det snarare var rektorn, rådman » Bevare oss väl! — Nå, och Effie säger Björk och fru Nordström, hvilka beskrefvo sjukdomen för honom sch han bara lade ett fortfarande att det är tråkigt? » » Med kunskaper ja. Och föräldrarnes hopp, och annat ord till, » svarade gumman, bemö- att hon på något sätt skulle använda den massa dande sig om att vara ytterst noggrann i sina Men i alla fall voro de ense om hon lärt, gick i kvaf, så fort hon kom hem fiån uppgifter. lärdomsanstalten. D å hittade jag på att hon allihopa, att något organ inuti människorna — skulle i väfskola, ty jag vet af erfarenhet hur de som fått den nya sjukdomen förstås — blef både slät väfnad, damast, munkabälte, rödlakan upplöst till gelatin, nej, gelé, och att sjuk» Och fröken tycker, att den unga damen och all annan väfnad kan göra sinnet klart.
St:r hy”sa den öfvertygelse, att med de nu beviljade anklagen för Indeldta Armeen en fullständig reglering ”af lönerne för dess Befäl bör kunna äga rum; och ”anhålla underdånigst, att E. K. M:t täckes, på det ”sätt E. K. M:t lämpligast linner, och i den molin Eetänkanden, N:o 325. i5 ”dertill anviste tillgångar blifva disponible, låta verkställa en sådan löne-reglering, som, uti närmaste öfverensstämmelse med Indelningsverket, bringar löne”vilkoren till möjligaste likhet inom samma grad vid ”hvarje Regemente eller Corps, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer samma underd. skrifvelse att innehålla: ”att R. St:r hos K. M:t i underdrhet ”anhålla, det K. M:t täckes med de sålunda beviljade ”Anslagen för Tndeldta Armeens Befäl: låta på sätt ”K. M:t lämpligast finner, och i den mohn anviste ”tillgångar dertill blifva disponible, verkställa en löne”reglering, med syftning till återförande af Befälets ”loner i öfverensstämmelse med Indelningsverket och ”medförande den möjligaste likhet uti lönevilkor för ”hvarje Grad inom samma Regemente eller Corps.” Voteringen härom utföll med 77 Ja och 42 Nej. Och som Ja vunnit, alltså är bifallet, att i sammanhang med anvisningen af anslaget för Indeldta Arme'ens Befäl, i underd. skrifvelse till K. M:t uttryckes; ”att R. St:r hysa den öfvertygelse, att med de ”nu beviljade Anslagen för Indeldta Armeen en fullständig reglering af Lönerne för dess Befäl bör kun”na äga rum; och anhålla underdånigst, att E. K. ”M:t täckes, på det sätt E. K. M:t lämpligast finner ”och i den mohn dertill anvista tillgångar blifva disponible, låta verkställa en sådan Lönereglering, som, ”uti närmaste öfverensstämmelse med IndclningsVer - i6
Men om, såsom jag förmodar, TJtsk:ts ledamöter sväfva i samma okunnighet som jag, samt Utsk:t, utan att närmare göra sig redo för ordets betydelse, endast afskrifvit den nu gällande förordningen, hemställer jag att ordet ”pardons-” måtte ur förslaget utgå. Helst skulle jag önska, att all kartering af K. M:ts domar efter värdet måtte upphöra; men, om sådänt ej kan vinna framgång, yrkar jag att närmare bestämmelser i detta hänseende måtte stadgas. Jag anhåller således om återremiss af denna §. Hr von Ehrenheim, Per Jakob: Por min del tror jag det bästa vore att borttaga hela detta stadgande om kartering efter värdet af K. M:ts domar m. m., emedan i de flesta fall detta värde icke kan rättvist bestämmas, och i alla fall det belopp, som på detta sätt inflyter, icke är af någon betydenhet. Ersättning derför kunde äfven vinnas derigenom, att man något höjde karteriugsafgiften i andra fall. För vinnande af detta ändamål anhåller jag om återremiss af denna del af §:n. Hr Printzensköld, Carl: Man ser i allmänhet, huru 401 >en 2fi Maj f. m. litet hvar ofta och gerna försöker alla möjliga utvägar för att vinna den största beqvämlighet, för att slippa hvarje äfven den minsta ansträngning af eftertanke och arbete. Den person inom Just.-Stats-Exped:en, sorn skall belägga de ifragav:de K. M:ts domar med karta, måste nu uträkna, efter hvad värde denna skall beräknas, och det är detta besvär han vill komma ifrån. Jag kan icke annat än beklaga, att svårigheterna vid denna uträkning skola vara stora, men tror dock att, om sådana verkligen yppas, ban bör kunna infordra upplysningar och i värsta fall hos K. M:t söka förklaring huru författnm skall tillämpas. Då jag emedlertid icke anser, att man för en tjenstemans beqvämlighet bör uppoffra en nu befintlig statsinkomst, och det är första gången man hör något klagomål öfver detta förh:de, anhåller jag, det stadgandet måtte få qvarstå oförändradt. Hr Cederschiöld:
"Vi Svenskar äro visserligen käcka menniskor i allmänhet och sälja vårat b* dyrt då det gäller; men mod i välfärdsfrågor är icke så allmänt, och misströstan bemäktigar sig måhända mången, ty rådighet i faror af den°a beskaffenhet kan just icke mera påräknas hos oss än hos andra nation0* med inskränkta tillgångar. Förmågan att uppställa betänkligheter i syster0 och att fota dessa byggnader på idkeliga Gondolier, är deremot, jemte e° icke ringa grad af missundsamhet, något, som man vill påstå ingår u11 folklynnet. Om dessa momenter, hvilka män icke kan neka förefinnas de* och hvar, sättas i verksamhet vid en catastrof efter första oredan, hvad sättes i stället för del nedrifna? hvad säger vår finans-historia härom? Jag har här kanske gått utom ämnet; men jag bär trott mig bör* icke underlåta anföra de opinioner, som jag erfarit lefva omkring wlSr oell hvilka jag äfven delar, så länge de icke öfvergå till ytterligheter. Politisk Författning. Kammarverk: Tinder de sednare fem åren hafva inga ödeshemn^0 eller nybyggen blifvit upptagne, eller några hemman i ödesmål förfång På Recognitions-skogarna inom Öster Sysslets Fögderi äro hemman ska® lagde til ^ mantal. Posthemman i Wermland äro 54 och Gästgifvaregårdar i3o. Hos Eder Kongl. Maj;ts Befallningshafvande hafva under de fem &fe ’g sorn denna berättelse omfattar, blifvit sökte förordnanden för Landtroäta att verkställa 499 laga skiften och i56 andra förrättningar. Statsbidrag: Uti min förra berättelse anmärkte jag arne slags Ska1, ' såsom, efter mitt omdöme, saknande billig grund, enär de, lagde pä ^ ädlade varor, icke beräknades af tillverkarens vinst, utan af varornas i deras förädlade skick, nemligen räntan af Salu-sågar och af Stång/61 hammare eller den så kallade Hammarskaften. Sedan den tiden har skälig Hildrig i detta beskattnings-system blifvit vidtagen, hvad
Det är sannt att hyttelaget är på visst sätt ett bolag, nemi. i afseende på byggnadsoch Den 17 Maj. värraningsskyldighelen, men det är också alli, ty derefter upphör helt och hållet beskaffenheten af bolag. Vill en bergsmau forsin räkning afverka sin malm och sina kol efter dygn, så får han derför efter dygn betala hyltlaget och göra det hell och hållet för sin räkning; de öfriga intressenterna hafva intet att göra roed den blåsningen. Annorlunda vore förhållandet om, så sorn en del bergsmän öfverenskommit, gemensamma blåsningar skedde inom hyttorna, hvilket skulle ock gifva bättre jern ; men då detta ej lyckats att vinna efterföljd, så fortgår den gamla praxis, alt hvarje bergsman blåser för sig, hvilket vanligtvis gifver ett ganska dåligt tackjern. Jag tror mig härigenom hafva visat alt beskaffenheten af bolag ej räcker längre än i afseende på byggnadsoch värraningsskyldighelen. Således höra de kol, som här äro i fråga, alldeles ej till hyltelaget såsom bolag, utan de äro helt och hållet för hvarje särskild bergsmans räkning. Dessutom då motion är väckt af 3:ne bergsmän, så bör man väl tro motionärerne bättre känna ifrågavar. förhållande, än det kan vara kändt af personer, som aldrig haft med hyttor att göra. Det var en annan sak, äfven som Frih. Cederström oranämde, nemi. att skogarne i bergslagerna äro mycket bättre bibehållna än vid bruken. Del lärer dock ej alldeles vara förhållandet, ty der finnas bergslager, hvarest under de gamla förhållandena skogarne blifvit alldeles förstörda. Jag kan derpå citera ett exempel ifrån den ort der jag bor. Den der s. k. hyltan, d. v. s. sora ej numera är någon hylta, utan der det endast finnes skogsägare som försälja sina kol till hyttorna, den byn har mycket skog ännu; men der nära intill är ett hyttelag, som kolar och blåser tackjern, och den hyttan har nästan ingen skog qvar. Således tyckes detta snarare vara ett bevis på, att den gamla författningen verkat mera skadligt på skogen, än den nuvar. skulle komma att göra. På grund häraf, yrkar jag bifall af Ulsk:s betänk. Frih.
Det skulle synas som i en sådan fråga som denna grundlagens ord borde vara så tydliga, att icke mera än en propos. borde komma i fråga; men då dels discussionen upplyste, att grundlagens ordalydelse kunde tydas på mera än ett sätt, och Hr Landtm, ej heller för sin del kunde uppfatta 69 §:n Reg.Ftn på ett sådant sätt, att den kunde gifva Hr Landtm, anledning att till följe af 55 §:n Riksd.Ordn. vägra någon af de propostr, som blifvit begärda, ehuru Hr Landtm, visserligen vore öfvertygad om hvad grundlagens anda och mening vore, torde R. o. Ad. finna, att det enda lagliga, som Hr Landtm. nu*hade att göra, vore att i vanlig ordning framställa propos först i öfverensstämmelse med hvad han förmodade Utsk:s mening hafva varit, och sedan, om R. o. Ad. icke besvarade denna propos. med ja, att framställa den andra propostn , som under discussionen blifvit begärd; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåg StatsUtskts mern. N:o 499 endast böra läggas till handlingarna. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverröstat ja, begärde Hr von Hartmansdorff, Gr. Horn m. fl. votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition: Den som anser, alt förstärkta StatsUtsk:s mern. N:o 499 endast skall läggas till handlingarna, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Åd., att den 22 voteringen, angtde i5g punkten, skall återremitteras till ny omröstning, och att meni. i öfrigt skall läggas lill handlingarna. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 52. Nej — 28. Frih. Cederström, Anders, reserverade sig emot det fattade beslutet. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Jag anhåller också att få reservera mig emot beslutet.
Utom den i min sista berättelse *) nämnde ångbåt Elfkungen, om 20 hästars kraft, som gör bestämda resor emellan Hernösand och Nylands samt Sollefteå lastageplatser, i Ångerman-elfven, har ännu en ångbåt Angur, om 40 hästkrafter, blifvit af samma bolag, som äger Elfkungen, byggd, och begge omvexla nu i turerna uppåt Ångerman-elfven, så att hvarje dag en af dem afgår och kommer. Staden Sundsvall har dessutom på aktier byggt ett ångfartyg, Sundsvall, af 80 hästkrafter, som hvarje vecka på 24 å 26 timmar gör direkt resa emellan nämnde stad och hufvudstaden, likasom staden Hernösand, äfven på aktier, låtit bygga ett nytt ångfartyg, Hernösand, om 70 hästkrafter, hvilket innevarande år börjar direkta turer på 26 å 28 timmar emellan sistnämnde stad och hufvudstaden. Tvänne mindre ångfartyg, det ena om 50 och det andra om 16 hästkrafter, underhålla reguliera förbindelser, dels emellan de särskilda orterna på Medelpads-kusten, dels emellan dem och södra Ångermanland. Postgången inom Länet är äfven under qvinqvenniet betydligt förbättrad. Postkontoret är förflyttadt ifrån Bjästa till Örnsköldsvik och särskilda postexpeditioner anlagda i Nyland och Ullånger; postgång en gång i veckan fram och åter är, enligt Kongl, brefvet den 26 Oktober 1855, inrättad emellan Borgsjöbyns postgård och Haverö prestgård; postgången emellan Hernösand och Sollefteå samt emellan Sollefteå och Backe är förändrad, samt postlådor på flera ställen inrättade till betydlig lättnad för korrespondenterne. Slutligen må i sammanhang härmed nämnas, att Länet med underdånig tacksamhet emottagit underrättelsen derom, att Kongl. Maj:t nyligen i nåder bifallit anläggande på Statens bekostnad af en elektrisk telegraf emellan Länets städer och hufvudstaden. *) Sid. 17. 11 § 2. lnvånarne. Att invånarnes anta! år ifrån år ökas visar nedanstående tabell för landsbygden: Mantalsskrifne. Skattfrie. Vid qvinqvenniets början funnos
Utlåtande röran de bran vins bränningsrätlighelen i Städerne; ångåendeKro fiö-Tionde Spannemålens utgörande till Stockholms och Malmö Barnhus, med det förtydligande Utskottets sednare Utlåtande innehåller ; om förändrad grund för byggnadsskyldigheten 1 afseende på Prestgårdar, der Stad och Land utgöra en Församling; rörande ändring i lerminerne för höst-marknader i Städerne Upsala och Norrtelje; i anledning af gjorde armärkningar vid Utskottets Betänkande om användandet af den till Städerne donerade jord; angående förtydligande af 46 §. uti Kongl. Skogs-Ordrhngen af den 1 Augusti i8o5; i anledning af åter remiss utaf Utskottets Betänkande i fråga om uphörande af de Sjö-och Stapel-Städer ne beviljade afgifter för fartyg, som besöka Kö - pingar Den 39 November f, m 257 pingar och Landthamnar , samt der inlaga läster; om yrkad befrielse för Gottlands hemmansägare, att in natura aflemna Skalte-Tjära ; angående rättighet för ägare af enstaka hemman i allmänhet, att Lill andie personer under full ägande rätt upplåta viss del af hemmanets ägorymd ; om förändring af liden för mönstringars förrättande; om användande af Ekebark vid såkallade Engelska Läder-Garfverier; om rättighet att vid Skattlagde husbehofs eller lego såg qvarnar få försäga så stort antal stockar som häldst; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets betänkande angående förslag lill upphäfvande eller ändring af vissa stadgan den i Kongl. Majrts förnyade Skol-Ordning af den 16 December 1820; samt angående Stads-rättigheter för Ronneby köping. Expedition s-Utskottets: Om antagande af ytterligare arne Extra-Ordinarie Canzlisler med 1 R:dr 24 sk. Banco Tractamenle om dagen , räknadt från den 1 Julii innevarande år m. m.; med hemställning , att Rikets Ständers beslut, i anledning af väckt fråga om skyldighet att in natura lefverera hö och halm till Kongl.'
Stockholms slott den 2 mars 1802 GUSTAF ADOLPH Förordning angående ansvaret å brännvinsförbrytelser i Stockholm och Göteborg, samt tillsynen mot sådana förbrytelser; Stockholms slott den 9 mars 1802 Stadga för Stockholm och Göteborg angående tillverkning, försäljning och transport av brännvin. Ingen som inte har tillstånd får tillverka brännvin eller destillera. Dryga böter och förlust av redskapen. Påträffas mäsk bötes 15 riksdaler och mäsken tas i beslag. Brännvinsredskap såsom panna, hatt, slang, kittel med fals, löst bröst och pipor får ingen inneha utom kopparslagare, som ibland skall tillverka och laga sådana redskap till Bryggare Societeten. Andra näringsidkare som behöver sådana pannor skall anmäla innehavet. Påträffas redskap skall de konfiskeras och böter betalas. Redskapen skall sedan slås sönder eller förseglas om ägaren vill sälja dem till en kopparslagare. Han skall i så fall själv hämta pannan. Skall den föras till andra städer skall tullbevis från överståthållaren företes. Kopparslagaren får inte utan extra tillstånd göra brännvinspannan större än 90 kannor. Till Stockholm och Göteborg får införas den vanliga reseprovisionen av ett stop per person samt 1 kanna per person som anländer med större segelbåtar. Den rätt Vi förbehållit Oss och Kronan genom att låta arrendatorer av Göteborgs Kronobränneri bränna och förse Göteborgs och Bohus läns skärgård med brännvin, omfattar alla fiskelägen, salterier och trankokerier eller andra ställen där folksamlingar finns. Annat brännvin får inte transporteras, uppläggas eller säljas. Vid förseelser mot olovlig brännvinshantering svarar mannen, även om hustrun utan hans vetskap sysslat med den olovliga gärningen. Detsamma gäller för hans husfolk och tjänstehjon. Alla och envar skall anmäla om de känner till någon som förbryter sig. Undantagna är barn mot föräldrar och tjänstefolk mot husbondefolk, så länge de är i tjänst. Visitation får anställas från klockan 5 på morgonen till 9 om aftonen i bryggarstugor eller lönnrum där verksamheten antas äga rum. Den som utför visitationen skall bära ett synligt tecken att han har fullmakt att utföra detta arbete. Ingen får hindra dem i deras arbete. De har inte något ansvar, om de inte skulle upptäcka någon förbrytelse. 2 / 3 av värdet på det beslagtagna brännvinet, mäsken eller redskapen tillfaller målsägaren eller åklagaren.
Ar det deremot meningen att icke ställa sig lag och författningar till efterrättelse, utan trotsa lagen och blott under skydd af den enskilta böneandakten föranstalta församlingar, som ickeäro erkända, då kan jag icke finna annat än alt det vöre att gå dessa anläggningar för mycket tillhanda, om man stadgade att de skulle vara fria från skatt. Vilja dissenters bilda särskilda församlingar, så hafva de rätt dertill; men, såsom förhållandet är med baptisterna i flera delar af landet, är det en helt annan sak. De hafva icke velat bilda särskilda församlingar, utan förorsaka endast oro och split i landsorterna. Skall man då uppmuntra dessa halft enskilda, halft offentliga sammankomster derigenom, att, om endast den lokal, hvari dylika sammankomster hållas, kallas för bönehus, är den fri från skatt. För min del tror jag icke att det finnes något skäl dertill, utan anhåller vördsamt att 1$. o. Ad. icke måtte i denna del bifalla motionen. Hr von Koch: Jag tror att någon sammanblandning af begreppen här eger rum. Det synes mig nemi., såsom jag nyss nämnde, icke troligt, att egaren af ett sådant bönehus eller kyrka deraf har någon inkomst, men deremot kan jag ganska väl föreställa mig att sekteriska predikanter taga betaldt af sina åhörare, icke för deras plats i kyrkan, utan för predikan. Skulle det så vara att egaren af dylika byggnader på ett eller annat sätt visste att deraf bereda sig någon inkomst, så bör han derför erlägga inkomstbevillning, och jag skulle vara den siste att i detta fall föreslå något undantag, men deremot anser jag att det icke vore rätt att pålägga sjelfva byggnaden, som icke ger någon inkomst, fastighetsbevillning, utan önskar att U. o. Ad. äfven måtte bifalla sednare delen af motionen, utan den inskränkning, som Hr Carlheim-Gyllensköld föreslagit, ty jag tror att i de fall, då egaren af dylika byggnader deraf har någon inkomst, träffar man honom säkrare och rättvisare genom inkomstbeskattning än genom fastighetsbeskattning. Jag anhåller således att det Höglofl. Ståndet ville bifalla såväl förra som sednare delen af motionen. Hr Carlheim-Gyllensköld:
Kanske uppehålles han här af den filosofi, han medfört från universitetet, hvilken man alltid ser svart på hvitt i hans magistersdiplom. Dock ingen undgår sitt öde. Under skepnaden af ett pastorat lurar det också ofta på den utmagrade skolmannen, för att göra honom mången annan högtuppsatt jemlik, som fått en syssla, hvilken han ej kan sköta. Dock skulle jag för min del gerna taga saken från en mindre ofördelaktig sida. Under det nemligen fattige och hungrige benrangel i allmänhet endast få löfte om godt hull på hinsidan grafven, så synes man vilja inbilla skolmannen, att han tillhör de honoratiores, hvilka böra komma dit i presentabelt skick, och hvilka man derföre här bör göda; hvarföre äfven han på sistone sättes till smörtunnan. Det är dock olyckligt, att hans käkar oftast genom bristande vana att tugga något blifvit odugliga, och han får hålla sig till det bedröfliga alternativet att blott trösta sig sjelf med sin egen lära, medan en äkta prest, som väger sina aderton lispund, med verkligt eftertryck kan trösta andra och tala om den fattiges och hungrandes tillkommande lycksalighet. Så kan den lycklige pedagogen lyckligt undgå äfven denna sista frestelse, isynnerhet om han oftare är i tillfälle att buga sig för högvördigste herr biskopen och hans nåd landshöfdingen – båda hans gamla lärjungar. Mången har med stor heder genomgått den, men jag ämnar, som bror vet, icke våga mig dit. Eljest vore det besatt frestande att, sedan man i trettio år pluggat in vetande i ett par tusen små skallar och predikat sig hes öfver vetenskapens höga värde, ställa sig på en sådan der predikstol och säga: ’allt menskligt vetande, kära pojkar och flickor, är bara snack. Dermed kommer ni icke himmelriket, menniskans sanna mål, en half tum närmare.
— Pingst; poem af på heloch halfbuteljer, tredubbel — Hvarför han inte gifte sig; af På ättiksprit på större flaskor, alla dödsbädden; skiss af (Forts, försedda med etiketter, innehåloch slut.) — Nägra ord om handarbete; af Ett pingstminne; af lande fabrikens — Små- namn. [1896] notiser från kvinnovärlden. — Teater och musik. — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs historia, af V I I I: På främmin väfskola i Linköping mottagas mande jord. (Forts.) elever i såväl enkel som konstväfFörslag till matordning för veckan 2G maj — 1 juni. — Matlagning. — Efterrätter. — nad samt handarbeten. Under juni, Huskurer. — Toaletten. — Bakning. — Alljuli o. augusti kan väfkursen pågå å männyttigt. — II varjehanda. — Handarbeten. Bref besvaras pr omg. — Tvätten. — Bohaget. — Inläggning. — landet. A d r. : Fru Läkareråd. — - Frågor. — Svar. — Breflåda. Olga. Sven. Red. Liljeholmens Vinfabriks Daniel Fallström. Ahrne. — Vilma LindJié. Britte. ' — Marit. Jolian Nordling. Den, som önskar fin och godanjovis, bör hos herrar handlande efterfråga Benj. G. Mollen &amp; Ctos i Lysekil och i synnerhet Mollens » Victoria-Anjovis », hvilken är non plus ultra. (G. Fjärde häftet å 60 ör Innehåll: Såser (slutet), Eaguer, * Färser, Kroketter, Frikadeller, Queneller, Bissoler, Klimpar, Makaroni, Nudlar, Bavioli, Polenta, Bostadt och stekt bröd, Piggvar, Hafstunga (början). (G. Wallenberg, f. Ström, Nykvarn &amp; Linköping. l [1352] — • • — n A-i« ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher gratis åt Iduns abonnenter och for uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning.
Denna summa torde blifva fullt tillräcklig att bestrida den annuitet, som under nästkommande statsregleringsperiod erfordras till ränta och amortering för ett lån å 35,000,000 R:dr. Man kan nemligen antaga, att de till jernvägsbyggnaderna beviljade anslag och lån icke komma att utgå till högre belopp, än högst J:del under hvartdera af de 3 nästinstundande åren, samt alt, om ock mera än denna tredjedel af lånet under hvarje af dessa år skulle indragas, ränteinkomsten af det öfverskjutande beloppet för tiden, intilldess medlen behöfva för jernvägsbyggnaderna användas, bör fullt betäcka annuiteten för ett motsvarande lånebelopp. Den summa, som utöfver nämnde räntevinst under åren 1864—1866 erfordrades till den årliga för - 14 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o ISO. räntningen och amorteringen af ett iån å 35,000,000 R:dr, skulle således, ifall annuiteten beräknades, likasom för 1860 års lån, till 5i procent, kunna antagas, för år 1864 till 5i procent å 11,666,6663 lt:dr 641,666$ R:dr. „ „ 1865 „ d:o „ „ 23,333,333$ „ 1,283,533| „ „ „ 1866 „ d:o „ „ 35,000,000 1,925,000 „ Summa 3,850,000 R:dr. Ehuru således, enligt denna beräkning, skulle uppkomma ett öfverskott af 1,065,984 R:dr 38 öre, har dock Utskottet, för sin del, ansett att detta öfverskott icke borde tagas i beräkning vid lånesummans bestämmande. Det har nemligen, såväl under föregående riksdagar som under den nu pågående, både inom och utom representationen yttrats en allmän önskan, att de lån, som för Svenska Statens räkning erfordras, måtte, derest vilkoren blefve antagliga, upptagas i England.