Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag begärde ordet i afseende på Hr von Hartmansdorffs yttrande, att redactionen af detta mom. af andra punkten i Utsk;s betänk, vore sådan, att förslaget, utan hinder af y5 §:n PiegFtn, kunde antagas, oberoende af något särskildt mellankommande beslut af K. M. och R. St. Detta bestrider jag helt och hållet, ty om icke K. M. och R. St. bestämma en annan beräkningsgrund för markegången, måste väl, enl. y5 §:n, de årliga markegångstaxorna lända till efterrättelse och blifva gällande efter deras siffror och icke efter några andia. Alt då säga att medel-beräkningen för 5 år skall tjena till efterrättelse för löne-uträkningarna, blefve en på sidan om formerna t i 11- vägabragt ändring, och i alla fall är icke denna ändring af Ständerna beslutad, samt lärer den icke, i afseende på detta betänk, i stats-reglei ;n, komma i fråga alt beslutas, utan beror afgörandet på det särskildta betänk., StalsUtsk. derom afgifvit, och hvilket ännu, om jag ej missminner mig, är i följd af återremiss under StatsUtsk:s handläggning, såvida förnyadt utlåt, ej redan inkommit. Jag har icke yttrat mig emot förevar, förslag annorlunda än villkorligt, och jag har intet emot det afslag Hr von Hartmansdorff tillstyrkt; men jag anhåller, att om Ståndet vill bifalla förslaget, det måtte ske med reservation för det fall, att R. St. och K. M. gemensamt besluta att de årligen fastställande markegångsprisen skola tjena till efterrättelse efter medelpriset för 5 år, ty på annat sätt kan icke nu förevar, förslag blifva lagligen verkstäldt i Sverige. Hr von Troil: Det var visserligen icke jag, som väckte förslag om tjenstemännens börande öfver det nu före - 45 Den i3 Augusti. dragna förslaget. Frågan derom framkastades af en annan ledamot på en af friherre-bänkarna. Det kan likväl vara ganska möjligt, att Hr von Hartmansdorff ej hörde det.
Ur sådana skäl tillstyrka Utskotten vördsamt: det behagade Rikets Högloft. Ständer till arfvode för Q4 Djur-Läkare inom lika många Län af Riket, a 50 R:dr till hvardera, bevilja en summa af Ett Tusen• de Tvåhundrade Riksdaler Banco, att på 2:dra Hufvudtiteln uppföras och utgå, utan beräkning af den resekostnads ersättning, som vid förefallande biträden bör af ansia» get till farsoters samt smittosamma sjukdomars botande godtgöras. Bil. t.Stats s,Allm.Besv.o.Oec.‘Utsk.Utl.N:o 47. 7 En Ledamots serskilda tanka varder harhos bifogad. Stockholm den *1 Julii 1829* Reservation af Herr Friherre Cederström, Jacob. Emot sammansatta Utskottens beslut, rÖ. rande anslag af allmänna medel, till arfvode och aflönande för Djur-Läkare i Länen, får jag reservera mig, hufvudsakligen på följande grunder: att, enär detta arfvode af endast 5P R:dr Banco årligen till blott en ringa del kom me att motsvara de löningsvilkor, som åt en skicklig Djur-Läkare böra beviljas, och bidrag af Länens invånare således i alla fall måste härföre påräknas, anser jag, att, då frivillige tillskott, såsom af godtycket beroende och derföre till sitt årliga belopp ovissa, icke få, för ett så angeläget ändamåls befordrande, tagas i beräkning, en årlig af* gift, icke öfverstigande en skilling Banco, af hvarje Mantalsskrifven person, må från 1830 års början härföre erlägga och af 8 Bilt,Statss.Allm Besv.ö.OecrUtsk. Utl.N:o47 hvilken sålunda uppkommande fond jag an. ser möjligt, alt nödige Veterinair*Läkare inom hvarje Län nöjaktigt kunna aflönas, utan att serskildt bidrag härtill af StatsVerkets medel skall erfordras. Jag hemställer alltså vördsamt till Bi. kels Högloft.
Landet eller BondeStåndet för ondt deraf, alt Anréen hålles i stridbart skick: att densarpraa får directe uttaga sina förnödenheter utan krigsgärd: att de närliggande provinceme icke blifva i nödens stund förstörde genom uttagandet af hattar oell fordon, nard ett ord, hvad ondt är väl deruti, alt Riksens Ständer genom en klok åtgärd jemna och förena det allmännas nytta med enskildes interesse? På sadane grunder hade OpcomieUtskottet stödt sitt första Betänkande i denna fråga, och jag får, med åberopande deraf, tillstyrka, att den punkten uti det senare Betänkandet , som innehåller att endast Manskap skulle i extra Rotering få presteras, mä förkastas, samt att deremot må lemnäs öppet åt Kongl, Majit, att med Rotehällarne ingå contract om lefvererandet af hästar i stället för Soldater, I afseende på hvad Herr von Heijne yttrat, angående sättet att afsluta ifrågavarande contract, får jag erindra, att OeconomieUtskottet uti dess första Betänkande föreslagit, att dylika contract borde inför serskildta Jemknings-Commissioner afslutas. Da behöfves icke några Läns-sarnmankomster, som jag fruktar icke eller i något fall äro nödvänd iga. Herr von Hartmansdorff, Augast: Friherre Öderström har hufvudsakligen förekommit mig, i utredandet af de ämnen , hvilka jag ämnade vidröra. Dhn 7 Oktober f. m. i/tf Jag skall således blott tillägga några ord. _ Herr Riben har indelat sina anmärkningar under 2:ne synpunkter: den ena i afseende å den Militairiska nyttan deraf, att icke hela Roteringen utginge i manskap, i hvilket fall, den värde Ledamoten erkänt rigtighefen af den utaf Friherre Björnst jernäs föreslagna förändring. Idet andra afseendec åter, frågas, huruvida det vore juridiskt rätt, att göra någon blandning af hastar och Manskap.
”Jo jag känner det nu och finner, att det kan uppoffra äfven sitt kärleksföremål, och det blott för en nyck som skall heta ömhet för barnen. Derföre är det bäst att den försmådde lemnar rum åt de mera älskade, de lyckliga.” ”Gå ej,” sade Elisabeth och qvarhöll ångestfullt den bortgående, ”lemna mig ej så. O, jag älskar dig så varmt och vill uppoffra allt för dig.” ”Vill du komma i morgon?” frågade han nästan sträft. ”Ja jag kommer, jag gör som du vill, allt hvad du vill, bara du inte är ledsen.” ”Tack du goda,” sade Rudolph innerligt och slöt den älskade till sitt hjerta. ”Förlåt alla obetänksamma ord jag nyss yttrade och glömm dem. Det var min varma, men fruktande kärlek som framkallade dem.” Man undrar kanske öfver det tålamod, hvarmed Elisabeth emottog Rudolphs förebråelser, men den som det gör, känner ej huru mild och tålig den qvinna blir, som i sina egna ögon sjunkit, ehuru hon i sjelfva fallet bibehållit sig ren och skuldfri. Känslan af egen skuld gör en själ, ännu oförderfvad, mild och undseende emot andra, och en varelse som, om också oskyldig, likväl ser sig utesluten från verldens aktning, hvilken så många mera brottsliga ega, den stöter ej så gerna ifrån sig de få hjertan, som ännu äro henne tillgifna, om äfven de stundom äro orättvisa. Ensam blefven, försjönk Elisabeth i djupa sorgliga tankar. Hon stridde mellan pligt och kärlek. Ogerna lemnade hon sitt barn och ogerna ville hon vägra den älskade att uppfylla hans bön. Heta tårar fuktade hennes kudde under nattens ensliga timmar, och då hon om morgonen, efter en kort slummer, vaknade, var hon ännu obeslutsam. Hon steg sagta opp och smög till vaggan, der den lilla låg under stilla qvidande; men vid modrens åsyn tystnade all klagan, hon smålog och räckte ut sina små armar. Med en känsla af ånger slöt henne Elisabeth till sitt hjerta. ”Nej, jag kan ej lemna dig,” sade hon.
Utskotten anse det vara en så beskaffad mensklighetspligt, att i hvad möjligt är rädda och hjelpa den, sorn genom olyckshändelse råkat i fara och nöd, samt således äfven den, som genom uppkommen vådeld är nödstäld och till räddning af hus oell egendom behofver biträde, att denna pligt hvarken kan eller bör genom någon författning bestämmas; Och Utskotten finna altså det icke vara lämpeligt att föreslå antagande deraf. Riksens Högloflige Ständers pröfning varder detta vördsamt hemstäldt. Stockholm den 14 Februarii 1818. Lag - samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi-Utskottens Utlåtande angående j'6- reslagen indelning af Byevägar. I anseende till den olika tunga hemmansinpe - 134 Lag * och Fesvärs-Utskottens Betänk andin, hafvare och aboer vidkännas af skyldigheten att underhålla de öfver hemmanens ägor löpande Byavägar, enär af de, intill hvarandra gränsande, eiler å samma trakt belägne, hemman, berörde vägar till betydlig längd sträcka sig öfver somliges ägor, hvaremot, öfver de andres ägor, sådane vägar antingen icke ära, eller till en ringa sträckning blifvit tagne eller anlagde, men alia hemmanens åboer af de samma hafva lika fördel, och deraf sig betjena, för att framkomma till de allmänna indeldte vägar, samt till Kyrka, Ting och Quarn, har Btksdags-Fullrnägtigen för Wessbo Härad af Jönköpings Eän, Johannes Arfvidsson, uti ett ti'l Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit Memorial, yrkat, att, innom hvarje församling, hvar och en innevånare må vara pligtig att deltaga uti underhållandet af besagde nödvändige vägar, eller att åtminstone så många hemmansägare eller brukare, som sig af vägen till sine resor betjena, må lill sådant deltagande vara skyldige; Äfvensom att, i händelse grannarne sig erne
Finnas ej så många lånsö»kande, att alla lilla fondens tillgångar kunna till dertill i första och andra rummet »berättigade personer utlånas, då må lån till en eller flere personer utlemnas till hvil»ket qvantum som helst. »§. 14. Den från lilla fonden låntagna spannmål skall återgäldas med 2 kap»pars årlig ränta på samma sätt, som om lån från stora fonden i 12:te §. sagdt är. »§. 15. Till Magasins-inrättningens vård och förvaltning utses af delägarne på »sockenstämma, som årligen hålles i slutet af September månad, 3:ne af Inrättnin»gens delägare, som äro hemmansägare och kände såsom vederhäftige för hvad de så»som Magasins-föreståndare kunna komma att hafva om händer.
Adelsvärd, Erik Seth, beviljad 3:ne veckors ledighet, räknad frän d. 19 uti innevar. månad; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1413. Hr Råfelt, Anton. Upplästes ett af Hr Holst, Carl Ludv. insändt salydaiule mern.: Sedan den permission, sorn Hr Gr. o. Landtm, benäget mig meddelat, numera lilläudalupil, och en påkommen sjuklighet betager mig möjligheten, alt ännu på några veckor kunna inställa mig i bufvudstaden, får jag vördsammast afsäga mig den mig uppdragna Bänkmans-befaltning uti 10:de Bänkin:s-afd., med anhållan, alt likväl fortfarande fä vara i åtnjutande af min riksdagsmanna-rätt. B. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, tiilkännagaf, att i följd af denna afsägelse val afen Bänkman inom 10:de Bänkm:s-afd:n komme att förrättas i början af nästa plenum. Föredrogs ånyo SlatsUtskis d. 9 och 12 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 38, ang.-de regleringen af utgifterna under riksstatens lista hufvudtilel. Delta utlät, företogs punktvis till afgörande. l:o ang:de ansin g lill 11. K. II. Kronprinsens hofhållning. Ex. Ilr Gr. Posse, Arvid: Hvad StatsUlsk. i dess nu föredragna betänk, föreslagit, öfverensstämmer väl icke i allo med K. M:s nåd. propos. i ämnet, enär Utsk. tillstyrkt, att förhöjningen i anslaget till H. K. II. Kronprinsens hofhållning icke borde utgå förr än frän och med början af det år, som H. K. Höghets förmälning äger rum; men det oaktadt anser jag, att delta betänk, bör af 11. o. Ad. bifallas, ty i följd af den befattning, jag inom K.
Herr Grefven och LandtMarfkalken anmodade Herrar Electorer, att med första sara-i manträda, för att utse en Ledamot i EevillningsUtskottet efter Herr Tham, Wollrath, sorn begärt och erhållit Herr Grsfvens och LaudtMarskalkens tillstånd, att från Riksdagen afresa. 564 &en 29 Octobcr c. nt. Upplästes och lades på bordet följande frän nedannämnde Utskotts inkomne Memorial och Utlåtanden : Från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUiskotten t Af den 18 dennest N:o 562. I anledning af väckte Motionei om inrättande af en Fristad för mindre brottslingar, och om försvarslösa personers användande till uppodlingar och colonisering. Af den 21 denness N:o 563. I anlndning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut, under den 27 Junit och 30 Julii serskildt afgifne Betänkanden, angående understöd af Staten för Höganäs Stenkolsverk. Från Statsoch BevillningsUiskottetti Af den 14 dennes: Angående Postfrihet för Utkommande Tidningar, och deras förseende med Chartas-Sigillatre Stämpel. Från Expeditions-Utskottet* Af den 28 dennes! Angående kallelse till nästa Riksdag, Den 29 Octobtr «, m. Justerades följande; Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 29 October 1823. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från StatsUtskottet inkomnes samt den 3 och 23 dennes eftermiddagarne på bordet lagde, Utlåtanden ; Af den 24 sistledne September: Angående verkställd granskning af redogörelsen för 1817 cch 1818 årens Riksdagskostnader. Af den 21 dennes ; N;o 551.
Skjöldebrand, samt en ledamot att inträda i Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk. under Frih. Fleetwood, Fredr. Ulrik Miles, beviljad 3 veckors ledighet, räknad från d. 24 dennes. Fortsattes pröfningen af BankoUtsk:s betänk. N:o 42, med förslag till reglering af bankens låneoch krediliv-rörelse. Härvid förekommo: 33, 34, 35 och 36 punklerne. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt. 37 punkten. Den 19 April e. mj 199 Den förevar, puukt rör:de tiel af Hr Skogmans vid Ulsk:s betänk, fogade reservation, upplästes på begäran af Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi'., som derefter yttrade: l)ä Hr Skogman, som är president i det embetsverk, under Ilvars vård denna diskont är stäld, vitsordat diskontens öfverflöd af medel, förmodar jag, att It. o. Ad. icke bifaller betänk., utan anhåller jag, alt detta kreditiv må fortfarande bibehållas vid dess nuvar. belopp 1,500,000 r:dr b:co. O Hr Akerman, Fredr.: Inom Utsk. har jag delat Hr Skogmans i dess reservation uttalade åsigt och äfven instämt i densamma. På grund af de skäl, som under förmiddagens plenum blifvit utvecklade, förenar jag mig med den siste värde talaren och hemställer, alt R. o. Ad. äfven i denna punkt måtte vidblifva livad som stadgades vid sisla riksdagen i fråga om denna lånefond. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Österberg och F. A. Segersten i underdånighet anfört, att den i nu gällande tulltaxa stadgade tullafgift för ”platter af horn” och för ”oarbetadt horn,” nemligen för det förra slaget 2 sk. banco per U., efter ett tullvärde af 24 sk., och för det senare 6 r:st, efter ett tull värde af 16 sk., mycket bidraga att göra förenämnde, i följd af flere omständigheter under senare tider föga lönande handtverk, ännu ofördelaktigare samt försvåra all täflan i pris med utländningen, enär inom riket icke funnes och sannolikt icke kunde uppstå någon fabrik för hornplatters tillverkning, hvilken, för att löna sig, måste vara tilltagen i mycket stor skala och beräknad för en vida större förbrukning, än som här i landet kunde ifrågakomma, samt ofvanberörda tullafgift numera utgjorde dubbla beloppet af varans inköpspris och fyra gånger värdet af råämnet; till ådagaläggande hvaraf blifvit åberopadt det förhållande, att för ett af bemälde Österberg innevarande år från Hamburg införskrifvet och härstädes förtulladt parti hornplatter, som å inköpsorten kostat 728 R.-dr 42 sk. 8 r:st banco, tull, tolag och öfrige umgälder uppgått till ett sammanräknadt belopp af 217 R:dr 37 sk., utgörande omkring 3o procent af varans värde; med anledning af hvilket allt, sökanderne anhållit om nådigt förslag till Rikets Ständer, att tullafgifLen för införsel utaf ”platter af horn” må nedsättas till 6 r:st per U. samt till hälften af detta belopp för ”oarbetadt horn.” Öfver denna ansökning har Kongl. Commerce-Collegium, efter vederbörandes hörande, afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och dervid upplyst, dels att för den uti den underdåniga ansökningen omnämnde af J.
Och så längtade hon så öfver all beskrifning att en qväll ensam få rå om sin älskling! Bara hon kunde skicka bort dem alla; hushållerskan, husjungfrun, kammarjungfrun, alla, och bara behålla kokerskan och betjenten hemma! Om hon kunde få sin man att bjuda dem alla på teatern! Allesamman på en gång. Det gick. En gång och två gånger. Nadja smög sig ut klockan half åtta och kommerserådinnan »tog inte emot». Hon sände ut dem af husfolket, som mest besvärade henne, endera på långväga ärenden eller ock på teatrar och konserter. Huspigan Lisettes gardist hade glada dagar, han tog permission i alla väder, och de båda, Lisette och han, försvunno tillsammans afton efter afton borta vid »Arcadien». Hushållerskan, en ännu ung, men icke vacker flicka, var kusin till en fennomanstudent. Han förde henne alltsom oftast till nationela tillställningar, än var det teater och än bal. Hon var en hygglig flicka och kom bestämdt hem kl. 10, om det inte var bal. I det fallet var hon hemma precist kl. 1/2 12. Men kammarjungfrun, »fröken» Carolina Snygg, hon njöt mest af den nya välsignade friheten. Hon kände en fattig kompositör. Det var en nocturne, som gick längs Boulevarden, från Trekanten och till Sandviksstranden, ibland, då det var den »stämningen», styrde de sina steg till gamla kyrkogården, bland grafvarne. Här fans en bänk. Han borstade bort snön med sina bara fingrar, hon satte sig och han satte sig. De klagade öfver verlden, verlden, som förföljde dem. Hon trodde på honom och han på henne. Båda tviflade de på Gud. Och i de kalla vinteraftnarne suto de der och njöto af sina lidanden. Men i det varma rummet hemma hos kommerserådets satt den unga modern allena och matade sitt barn med komjölk ur en kautschuktut. Hon tvättade honom och gjorde honom så fin och ren. Och då han var färdig, gick hon med honom längs golfvet, söfde honom med små barnsliga vaggvisor och med hundrade kyssar.. Så lyckligt!
För öfrigt liar Comitéen så mycket mindre ansett ai IVejurds-systemet vara det, hvilket man först måste öfverge, för att komma till nödiga relörmer i arfslagarne, sorn Comitéen uppgjort och bifogat eli alternativt förslag, för den händelse, alt nyssberörde inskränkning af friheten att råda.öfver arfvejord, skulle pröfvas än vidare böra qvarstå. Efter Utskottets tanka är tiden åtminstone ännu icke inne för en förändring i denna del. Beträffande testaments-friheten efter Stadsrätt, så torde Utskottet endast behöfva hänvisa lill de i förra Betänkandet upptagna motiv. Och hvad slutligen angår frågan om upphäfvande af bördsrätten i stad, må erinras, att, i de emot Utskottets Betänkande i denna del gjorda anmärkningar, det första och hufvudsak ligaste skälet för Utskottets vägran att motionen understödja, blifvit förbigånget, det nemligen, alt stadgandena om bördsrätt till försåld fast egendom i stad hafva, ibland annat, till syftemål alt förekomma, det sådan fastighet, under sken af köp, obehörigen bortgifves. Detta skäl finner Utskottet icke vara i ringaste måtto vederlagdt; och Utskottet tror sig, på grund af detsamma, icke böra frångå sin yttrade mening om bebofvet af bördsrällens bibehållande, hvad stads-fastighet vidkommer; i följd hvaraf något utlåtande öfver Herr Dalmans vilkorligen 24 Lng-\Jtskottets UMande A’:o 169. gjorda motion, om förkortande af lag farts-liden i stad, icke erfordras.
Det har ej undfallit Bewillnings-Utstottet / at bäde i Halland och annorstädes i Riket funnes Hemman, hwilka icke kunde uptaqas i warde til 2000 R.d., men just för Lenna orsak lyda orden i förslaget/ 2000 R:d. och derunder; och den afgift sadane Hemman komma ar betala synes i alla sall icke för dryg/dä densamma är uptagen til z R:d./ och i deha z R:d. äro inberäknade alla de särskilda Bewillnings-^rticlsr som förr wörö Hemman älagde. För öfrigt anser jag mig stylvig, at j tid uplysa, det BewillningsUtstottets repetition är beräknad efter et Bewillnings-belopp af 2 Millioner R:d./ och at sedan detta belopp blifwit med en half Million sörhöjdt, lärer utan twifwel afgiften böra, med 25 procent förhöjas/ hwilket jag trott mig icke böra förtiga. Den af Utskottet föreslagne Hemmans-classiiicationen bifölls. Wid der stadgande i detta första moment, at et högre wärdes utsättande ej ma grunda sig pä särskilda dyrbara eller betydliga åbyggnader, ansäg Nidderstaper och Adeln böra tilläggas, och anläggningar» Wid femte momentet om privsta Hus i Städerne, innefattande twenne af Utskottet framställda AlternLtiver, yttlgde sig Gref - 44Z Den 9 Mars. Grefwe ve la Laräik, at dä hus i Sta» berne borde såsom fast egendom anses, tycktes det wara billigt, at för dem, enligt första alternativet, erlades bewillning; tiliäggandes Herr Grefwe», at i Bewillnings-Utskottet hade Ridderskapet och AVetns och Bonde-Standets Ledamöter warit af denna tanka. Uppå gjord proposition bifölls detta första alternativet. Wid 8:de momentet, rörande afgift för Larackör, yttrade sig: Herr krintrskölö ffrifteligen:
På grund häraf och då omsorgen, att åt ett så stort antal barn och ynglingar meddela en för deras behof tillräcklig skolbildning, skäligen må anses mera än hvad som med blott 3:ne lärare kan nöjaktigt utföras, helst de flesta af det jemt tillvexaude antalet lärjungar uppehålla sig vid läroverket från 9:de till I5:de och I6:de året, samt Rikets Ständer vid föregående riksdagar funnit skäligt att till fem-kjassiga läroverk uppflytta sådana stads-skolor med hvilka den nu ifrågavarande kan anses fullt jemförlig, (såsom t. ex. i Mariestad, Borås, Eksjö, Sundsvall, Carlshamn, Piteå och Haparanda,) vågar jag vördsamt förslå att Lidköpings elementarskola på stat uppföres såsom fem-klassigt läroverk med Rektor och fem Kolleger. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 28 November 1862. Guslaf Rhodin. .M 128. At Herr Rootlll Om anslag till en för ångkraft afsedd jernväg från Helsingborg ma Landskrona lill Eslöf vid södra stambanan. Vid tvänne föregående riksdagar har jag från denna plats haft äran afgifva motion om en jernväg till Helsingborg, och vid sistlidne riksdag väckte Helsingborgs dåvarande representant, herr Eneman, fråga i enahanda syfte, utan att dessa vördsamma framställningar hitintills lyckats tillvinna sig Rikets Ständers bifall. Alla de skäl, som i så hög grad tala för jernvägens fortsättande till Helsingborg hafva alltför ofta blifvit antydde och utvecklade, för att jag nu skulle behöfva åter upprepa dem. På en omständighet anhåller jag emellertid att ännu en gång få fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet, den nemligen, att
Pä lika sätt har StaksUtleottet gäkr kill wäga wid fräga om ett SilfwerW rk: det har ej tilltrodt stg att tillstyrka annat, än att om, efter gjord undersökning, dest understödjande befinnes nyttigt, dce mätte ät Hans KonglMaj. t öfwerlemnas, att anflä Medel dertill. Grefwe Ds lnLaräis. Nyttan alde kö re tagne od lin» gärne i Lappmarken är af flere bewrst. Frägan som >m ar under öfwerläggning är blott, om utwäg till penningar, att till detta ändamål ansta. Nar nu Högloft. Ridderstapel och Adeln en gäng beslutat en Nionde Hufwud-titel till förmän för Jordbruket och g s«l», ll I, is häfwcn, och således icke något mer erfordras, än en anhållan hös Hans Maj.t det han räcktes omfatta detta ämne med den nädiga upmärkfamhet, det synss förtjena. Herr KIwAlxor, Lsrät. Öm de bada ändamälen kunna winnås, det ena af Grefwe DantlnLs lrau - Den 26 Zebru-rii. 125g Kaulen upgifwet, att medelst nägra niatzars och myrors utgrafwande i Lappmarken. frostnätter stola före» tommas i de Södra Mikels P owincier. och dek an, dra as Herr Major 8taol von wolstein, art med ett ärligt understöd af 2000 R:d. Banco innom Sex ärs lid u odla ,0,000 Tunneland jord, har jaq för min del icke något emot Stals.Utstortels Betänkande öfwer denna fcaga. Herr Keuterkjslm, Larl, hade inlemnat ett Dictamen sä lydande: Dä Högloft.