Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var just på denna grund jag vågade fästa uppmärksamheten å denna sak. Då Grefve von Schwerin nu upplyst, att StatsUtskottet utarbetat ett förslag till beslut i denna del, finnér jag öfverflödigt att upptaga tiden med något vidare anförande rörande nödvändigheten af denna åtgärd, för att komma till ett så önskansvärdt mål. Men, för att bidraga dertill, att ändamålet må vinnas, anser jag, att man bör förena sig om att nedsätta anslaget till 25,ooo R:dr för framtiden, hvilket jag finner bäst leda till målet. Grefve von Schwerin: Efter den kännedom jag erhållit, är den föreslagne tillökningen högst nödvändig; man hör hoppas, att den i en framtid må kunna nedsättas, men för närvarande anser jag omöjligt, att med det anslag, som är, kunna bestrida kostnaderne, Uppå derefter gjord framställning, blef Åttonde Punkten af Ridderskapet och Adeln godkänd. Herr Hjerta reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. Nionde Punkten. Byggnader och Reparationer i Landsorterne. Tionde Punkten. Städers Friheter. 88 Den 12 O c t o b e r e. m. Elfte Punkten. Gästgifvares Friheter. Toljte Punkten. Färjor och Färjekarlar. Trettonde Punkten. TiondePröfvare. Dessa Fem Punkter blefvo, livar för sig, af Ridderskapet och Adeln bifallne. Fjortonde Punkten. Ramlösa Helsobrunn. Herr Munck af Rosenschöld; Eberhard: Oaktadt sjelf Intendent vid Ramlösa Hälsobrunn, bar jag först nu inhemtat, att ett Statsanslag till denna Brunn existerar. Jag får upplysa, att Ramlösa Brunn, hvad sjelfva hälsokällorna angår, icke är enskild mans, utan Statens tillhörighet, hvarmed vederlägges Utskottets skäl för uteslutande af berörde anslag bland Statsutgifterne. Det gifvés utomdess visst ingen Hälsobrunn i Riket, der så många fattige understödjas utan något publikt bidrag, som vid Ramlösa.
För - 400 Den 11 April. ordning derom, hvarmed den nu föreslagne, alldeles är öfverensstämmande, gifne föreskrift till undantag af Stämpel-afgift i mål, som hafva afseende på allmänna Onera, saknat mera allmänt behörig tillämpning och i sådana mål, af icke tvetydig beskaffenhet, flere Utslag skulle kunna företes, som på Charta skrifne, ej mindre ifrån de högre Instantier, än Konungens Befallningshafvande och Domstolar emanerat, men, i hvilka fall, ingen ansvarighet är för Vederbörande föreskrifven; så får jag vördsammeligen föreslå, att, så vida icke denna, som många andra föreskrifter, skall genom saknad efterlefnad, äfven hädanefter blifva en död bokstaf, någon sådan ansvars-föi bindelse för Vederbörande, till iakttagande häraf måtte stadgas, som säkert bereder Författningens efterlefnad, och anhåller alt denna anmärkning måtte få åtfölja Betänkandet om det lill Utskottet återremitteras, eller i annat fall, till Utskottets uppmärksamhet serskilt öfverlemnas. Då, uppå Herr Gref vens och LandtMar skalkens hemställan, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåg BevillningsUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteras, ropades Nej: föreslog Herr Grefven och LandtMar shalken att Betänkandet måtte gillas, hvilket bifölls. Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets un - Den 11 April. 40I under N:o 8 afgifne saint den 8 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga, dels otn inrättande af en tätare Postgång emellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i alla Län, dels om ett vidsträcktare begagnande af Post-inrättningen i allmänhet. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
Jag ej sakkunnig är, och var ej moder förr. KLYTAIMNESTRA. Det värfvet henne tillhör, som förlöste dig. ELEKTRA. Jag sjelf förlöste mig, och födde ensam barn. KLYTAIMNESTRA. Så utan grannar och väninnor är ditt tjell? ELEKTRA. Ej tiggare till vänner någon ega vill. KLYTAIMNESTRA. Nåväl, jag går, för att på barnets laga tid Åt gudar offra; och när denna tjenst jag gjort Åt dig, jag res till landet, der åt nympherna Min make offrar. Men mitt anspann, tjenare, Till krubban leden, och utfodren! När J tron, Att jag från detta gudaoffer ledig är, Infinnen er! Sin make ock man tjena bör. ELEKTRA. Stig in i tiggarkojan, och dig akta väl, Att i rökstugan ej din kappa sotig blir! Der skall du offra hvad åt gudar offras bör. Mjölkorgen finns derinne, och den brynte knif, Som dräpte tjuren, vid hvars sida du jemväl Skall ligga fälld, en brud i mörkrets boningar Åt den, du sof hos, ljusan dag. Den vännetjenst Jag gör dig, och du ger mig hämd för fadrens mord. KHOREN. Så brottet umgälls. Andre vindar blå- sa nu opp. I sitt eget badkar Min förste fordom mördad vardt. Men palatset gaf genljud, Och stentinnarne, medan han utbrast: o, Förfärliga qvinna, hvi mördar du mig, Som, vid tionde grödan, till fosterjorden är hemländ? Nu henne straffet drabbar, återvändt, Som kränkte äkta bädden, och sin stackars man, Omsider ländande till hemmets bygd Till himmelska och Kyklopeiska murarna, ihjälslog, i hvasslipadt hugg, Med yxan fattad uti hand. Beklagansvärd Är han, som den nedriga tog, till sin ofärd. ELEKTRA. Lik bergets lejoninna, ströfvande Bland skogens ekar, slikt utförde hon. KLYTAIMNESTRA. J barn, vid gudarne, ej dräpen eder mor!
Län, Johan Ericssons motion, om ett tillägg tili 17 Cap. i3 § Handels-Balken, fann Ridderskapet och Adeln för godt att vid nämnde Memorial N:o 116 låta bero,. S. D. Föredrogos å nyo och lades till handlingarne LagUtskottets den 1 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 115, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 2, öfver Herr Theologi* Lectorn m.m,. Lars Laurenti motion, det rättigheten att kalla Huspredikanter måtte upphöra, eller åtminstone varda i vissa hänseenden i nsk ränk t; N:o 117, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 82, öfver väckta motioner, om upphäfvande af Kämnersräller, Lagmansätter och Riddare-Synerätter, samt om ändring eller upphäfvande' af ålskillige Lagens rum, rörande Rättegångsordningen. S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut kottets den 1 den - * 48 Fröt. Vt dr. den 3 Sept. nes på bordet Ingele Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphäfrände af de inom Riket på åtskilliga ställen vidtagne spärrnings-anstalter mot Cholerafarsolen Lief, vid förnyad föredragning, af Ridderskapet och Adeln afslaget, S. D. Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den i dennes på bordel lagde Betänkande N:o 35, i anledning af Herr Rydins, C. G} motion, angående ytterligare stadganden i afseende på granskning oell cassationaf förslitne sedlar, Lief samma Betänkandet af Ridderskapet och Adeln återrerailteradt.
Men är man en arrangör med smak, så hopför man icke alla slag af sådana, kreti och pleti, utan gör ett passande urval, så att sällskapet ej blir allt för blandadt. Hellre än att i trädgården ha en mängd olika, men alldagliga blomsterfysionomier, håller man sig till ett fåtal sorter och söker hos dessa sådana, som i ett eller annat afseende höja sig öfver den stora mängden. B Blommornas drottning är ju rosen. Men man måtte visst tro, att hon hör endast de stora herrgårdsträdgårdarna till, ty det är ej ofta man träffar henne annorstädes. Och dock är hon mer än någon annan blomma lämplig för alla trädgårdar, dels derför att hon ej behöfver ordnas i några konstmessiga grupper för att taga sig bra ut och dels derför att hon en gång planterad pryder sin plats flere år utan att kräfva stort besvär. Derför — vill du ha din trädgård fin, riktigt afundsvärdt fin, skaffa dig då rosor! Men inte dessa buskager af vanligtvis skära rotäkta rosor, som snart urarta till en misspryduad i stället för prydnad, utan välj dig en liten samling fina, förädlade rosor. En grupp sådana kan inte öfverträflfas af något i skönhet. Hvar du skall få dem ifrån? Jo, från plantskolorna. Det finnes ju många sådana i vårt land. En af de förnämsta torde helt säkert Ramlösa plantskola vid Helsingborg vara. Åtminstone hvad rosenodlingen angår. Då jag i fjor sommar vistades i Helsingborg, var jag i tillfälle att bese denna storartade anläggning. Det var en fängslande syn — hela skogar af rosor • — högstammiga och lågförädlade — såsom man sade mig till ett antal af omkring 3 5 0 0 0 i mer än 2 5 0 olika sorter och färgnyanser. Och hur glad jag vardt, när jag bland denna mängd igenkände åtskilliga af dem, jag egde der hemma i min anspråkslösa trädgård 4 0 mil från Helsingborg! Det var mig, som när man bland främmande menniskor oförmodadt finner gamla, goda, kära vänner. Från denna plantskola kan du således få hvad du önskar i rosväg. Skrif under adress Direktör N.
Delta kapital hade blifvit bestämdt tili 20 och icke, såsom vid Stade-tullens aflösning, lill endast 15A gånger uppbördens medelbelopp, af det StatsUtskottets Utlåtande N:o 166. skäl att inkomsten af Slade-tullen icke, livad dess progressiva stigande beträffar, kunde jemföras med inkomsten af Schelde-tullen, som under de sednasle tio åren i det närmaste fördubblats, då deremot Stade-tullen under de sednasle tio åren af dess tillvaro endast ökats med något mera än 50 procent, och att, du värdet af tullen stöde i direkt förhållande till densammas afkastning, det vore rättvist och billigt alt afseende blefvc fästad! på den hastigare och mera bestämda tillvexten af den inkomst, som skulle försvinna. Emellan vederbörande stater skulle atlösningskapitalet, enär Schelde-tullen utgått, icke af varan, ulan efter fartygens drägtighet, fördelas i mån af deras sjöfart på Schelden, men, då det ansetts, alt Schelde-tullens upphörande erbjöde ett särskildt intresse för Belgien och att detta lands andel derföre icke horde bestämmas efter den allmänna regeln, ville Kongl. Belgiska Regeringen, för alt befrämja sakens framgång och ehuru Belgien allt hittills ensamt burit hela hördan al denna tull, som under åren 1830 —1802 uppgått till eli sammanlagdt belopp af omkring 30,000,000 Francs, samtycka till alt Belgien, utöfver dess bidrag efter förenämnda beräkningsgrund, 3,683,160 Francs, erlade så stort belopp att Belgiens andel komme all utgöra 12,000,000 Francs, hvarigenom del kapital, som skulle emellan öfriga stater fördelas, nedginge till 24,000,000 Francs, och Sveriges bidrag komme ali utgöra endast 543,600 Francs.
Och ehuru det cj kan förnekas, att de, efter hvad motionären anmärkt, hvar ä sin ort, ofta äro de enda, hvilka besitta de egenskaper, som i omförmälda hänseende fordras; torde man likväl, vid öfvervägande af grunderna för förbudet i denria del, tinna hurusom försigtigheten talar för förbudets bibehållande. Detsamma är äldre än gällande lagstiftning. Hedan under sjuttonde seklet blef, i sammanhang med den mängd föreskrifter, sorn då meddelades i anledning af domstolsoch rättegängs-väsendets omgestaltning, stadgadt, att den, sorn är Konungens betjent, ej må drifva någon rättegång, för en annan, utan Konungens tillstånd: och dervid afsågs, å ena sidan, det allmännas fördel, och, ä den andra, rättssökandes gagn. Genom sakdrifvare-yrket hindrades nemligen tjenstemäiinen att uppfylla sina skyldigheter emot det allmänna, pä samma gång enskilde parter, sorn anlitade dem, esomoftast blefvo i sin rätt uppehållne i följd af deras försummelser, hvartill jnnehafvande tjenstebefattningar åberopades såsom anledning. Omsider lossades dock banden. Det tilläts således kronans betjente i allmänhet att med sina förmäns bifall, biträda parter vid rättegångars utförande och att låta sig i egenskap af fullmäktige begagnas; men alltid undantogos de, hvilka hafva kronans uppbörd; och ifrån denna princip afveko ej heller 1734 års lagstiftare. De hade städse för afsigt att förekomma, att de, sorn hafva kronans medel om händer, skulle in trasslas i sådana förhållanden, sorn minskade det allmännas säkerhet; och derföre iörbödos kronans uppbördsman att ej allenast åtaga sig fullmäktigskap för enskilde, utan äfven att vara förmyndare. Men härtill kom ett icke mindre vigtigt skäl. Kronans uppbördsman å landet eller kronofogdarne äro under-exekutorer, och det tillhör dem i sådan egenskap att verkställa utmätningar på grund af fällda domar och utslag i afgjorda mål.
Allmänna bestämmelser. §. 27. Den, som till straff-arbete, efter denna förordning, dömd är, skall insättas i länseller kronohäkte eller å fästning eller annan allmän straff-inrättning; och varde hållen Ejcpeditions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. 557 till det arbete, hvarpå tillgång i häktet eller vid inrättningen finnes. Går tiden för straff-arbetet ej öfver sex månader, bör detsamma i länseller kronohäkte verkställas. §• 28. Har någon, som till dylikt arbete förfallen är, derjemte, efter annan lag, gjort sig skyldig till arbete å fästning, skall hela arbets-stralfet ä fästning verkställas. §. 29. Genom denna förordning sker ej någon förändring i hvad som stadgas uti krigslag i afseende på dem, som lill krigsmakten böra. §. 30. Finnes eljest någon skyldig till brott, som i denna förordning ej upptaget blifvit, men hvarför, efter hvad särskildt stadgadt är, till straff såsom för tjufnad dömas skall, då bör straffet efter denna förordning utsättas; kommande, der straffet af dubbel tjufsrätt är bestämdt, 3 §. här ofvan att tillämpas. 2:o) En Förordning af följande innehåll: Straff af spö eller ris må ej vidare någon ådömas; skolande i de fall, der ovilkorlig bestraffning af spö eller ris är stadgad, fängelse vid valten och bröd i stället åläggas, med iakttagande af de grunder för stralfmätning, som i hvarje fall stadgade äro. 3:o) Att genom en Förordning må stadgas: Kyrkoplikt, vare sig offentlig eller enskild, skall ej hädanefter någon ådömas; blifvande förthy hvad lag och författningar i detta ämne innehålla till all kraft och verkan upphäfdt. Samt 4:o) en Författning af denna lydelse: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Den ena af dem, som vunnit Utskottets tillstyrkande förord, nemligen den mellan Dalkarlsberget (eller sjön Wickern) och Möckeln, är icke en gång annat än något oegentligt, en hibana, då man för att från dess ändpunkt komma ut på nordvestra stambanan bar att passera sistnämnda sjö, hvilken omständighet, utom två omlastningar, medför en annan olägenhet, nemligen att trafiken en del af året är afbruten. En så beskaffad utfartsväg för ortens produkter, ehuru väl värd att beredas, då god peuuiugetillgång det medgifver, kan jag icke anse vara af den tvingande nödvändighet, att icke kunna anstå ett år, hvarföre jag ock anser att motionerna om denna bana böra afslås." af Herr Bohmansson samt Riksdagsfullmägtige Carl Ifvarsson och P. O. Hörnfeldt. Emot tide punkten, angående jernväg mellan Arboga och Köping: af Herr Domprosten Sondén: “Att nu bevilja understöd åt Köping—Arbogabanan, särdeles under den åt ingen annan enskild jernväg beviljade form af anslag utan återbetalningsskyldigket, synes förutsätta större resurser än man hittills vid denna riksdag ansett sig ega. Den ifrågavarande bandelen sammanbinder två orter vid Mälarens strand, hvilka genom detta läge ega beqväm transportled äfven för tunga varor. Det stora tillflöde å vestra stambanan man af denna bit väntar, skullo uppkomma genom att derå leda trafiken från Uttersbergs-banan förbi Köping åt Örebro, der den ingår på nämnda stambana. Men då icke blott den utväg är för Uttersbergstrafiken öppen att från Köping vända sig till Arboga, utan att på Mälaren direkt komma till utskeppningsorten, så bör det väl icke vara så brådtom att försöka leda denna trafik förbi Köping—Mälaren—Stockholm Ståts-Utskottets Utlåtande JN:o SO. 59 till Göteborg, att ju försöket åtminstone ett år skulle kunna uppskjutas och ifrågavarande anslag afslås.“ af Riksdagsfullmägtige Carl Ifvarsson och P. O. Hörnfeldt.
Vi afresa i morgon och taga, för att förströ molnen på Birgers panna, den stora omvägen öfver Tavastehus och St Michel till Nyslott, samt derifrån öfver den berömda Pungaharjuåsen till Imatra vattenfall, i närheten hvaraf Ros' egendom, Muistola ("Minnets hem"), är belägen. Sålunda får jag se ett godt stycke Finland och det i det angenämaste sällskap jag kunnat önska mig. Vår resa till Muistola torde komma att upptaga tre å fyra veckor. I September återkomma vi till Helsingfors... och sedan? Här sluta Erik Stenrots "dagboksanteckningar" och som nu alla våra bekanta begifvit sig på resor, följa äfven vi deras exempel. Ödemarkens lif. Vår berättelse tvingar oss att lemna det vackra Stockholm och äfven dess ännu blott halfvuxna kusin ibland nordens hufvudstäder, det glada Helsingfors. I stället för salongslif i glacéhandskar, musikaliska aftonunderhållningar samt folkhvimlet i Stockholms Strömparterr och Helsingfors' esplanad, bjuda vi läsaren på raka motsatsen af allt detta. Dit vi föra honom, der skina nu väl sol och måne också och måhända till och med i ännu renare majestät än öfver de stora städernas prunkande palatser och bullersamma gator, men ehuru der är lif och rörelse, äfven der, så har dock icke menniskans vilja framkallat dessa tillvarons yttringar, utan krafter, hvilkas anor gå ännu längre tillbaka i tiden, än de öfver sin paradisiska härkomst så stolta adamiternas. I ödemarkens verld, der de ännu otyglade naturkrafterna ha sin fria tummelplats och lefva sitt oförfalskade lif, i denna hemlighetsfulla verld gripes vandrarens bröst till en början af ensamhetens ängslande inflytande, ty han fattar blott dunkelt elementernas ursprungliga och allvarliga språk, detta naturens urspråk som i otaliga dialekter bär ett vittnesbörd om samma skapares allmakt, ur hvars outgrundliga väsende äfven menniskan framgått, hon, hvars planer och verk blott äro stora då de mätas med hennes egen uppfattnings måttstock.
Det utlåtande, Domkapitlet, på sätt här ofvan förmäles, afgifvit, rörande frågorna om Domkapitlets behörighet att i saken slutligen döma samt om den lemnade besvärshänvisning, innehåller först en erinran, att Kongl. Förordningen den 23 Oktober 1860 icke upphäfde de författningar, som ålägga Domkapitlen att vaka öfver presters förhållande i lära och lefverne och således ej de författningar, Domkapftlet ginge att åberopa, såsom grund för sitt förfarande. Derefter utvecklas, huruledes Domkapitlets behörighet att upptaga och till slutligt afgörande handlägga detta mål skulle vara klar, i följd af Kongl. Brefvet den 7 December 4181 § 4, som stadgar, att det tillhör Consistorium att upptaga och afgöra alla de mål, som Utslag. 73 sorn röra en prests förhållande i embetet och ankomma på föreställning, afhållande från tjensten på viss tid, eller embetets förlust. Det vöre nemligen såsom Consistorium underlydande embetsman, det vöre för brott emot de löften, han vid prestvigningen afgifvit, emot de förpligtelser, han i aflagd embetsed sig åtagit, emot de åligganden, sorn Kyrkolag och stadgar för honom utstakade, som Kyrkoherden Hallin blifvit inför Consistorium kallad, varnad och slutligen afsatt.
Då detta lån, i sådan händelse, skulle komma att betalas med pharmaceutiska Institutets ärliga tillgångar, vore det ock billigt att Institutet, hvilket för närvarande lika mycket är ett Statens som Apothekare-soeietetens läroverk, finge egandérätt till huset. Detta torde dock juridice helt och hållet blifva Apothekare-soeietetens egendom och mäste följaktligen, i händelse Institutet framdeles komme att alldeles skiljas från Societeten, från densamma inlösas. På denna punkt befinner sig för närvarande det pharmaceutiska Institutet i afseende på sina materiel» tillgångar. Dess ärliga inkomster uppgå sålunda, dä man deruti inberäknar räntan å ett, till Institutet doneradt kapital, stort 3,000 Rd:r R:mt, samt, de afgifter, som af de studerande erläggas och hvilka kunna anses årligen i medeltal uppgå till 450 Rnir Runt. till 8,100 R:dr Runt, af hvilken summa enligt nu gällande stat utgå: till lön åt läraren i pharm. Naturalhistoria och ph.irmacognosi 1,000. „ , „ „ „ Kemi, med åliggande att, tillika undervisa i elemen terne af Geologi och Mineralogi 1,500 „ „ „ , „ Mathematik och Physik 400 „ „ , „ „ Laboratorn 1,200. och dessutom för åliggandet att. undervisa i pharmaceuti.sk 358 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 186. till arfvode åt Inspektor 200. „lön ät en vaktmästare 400. »Hyra 2,000. „Ve'd och lysningsämnen 500. Dä dessutom utgå till Ion ät en laboratorii-dräng 400, sä. återstå til! laboratoriets underhäll, anskaffande af för laborationsölbingarne nödvändig materiel, samlingarnas kompletterande, inköp af för undervisningen nödvändiga instrumenter, samt af böcker rn. rn. endast 300. 7()0. Summa R:dr Runt 8,100.
Men om man också alldeles öfverdrifvet vill anse såsom rakt förloradt hela den summa, som vid 1843 års slut varit lagsökt och icke influtit före den 5 December samma år, så kommer man lill en förlust af 7,936 r:dr i medeltal för alla 28 åren, hvilket utgör ungefär eller -§ proc. Jag vill nu härmed jemföra Engelska Bankens lånerörelse och fonder. Enligt Parlamentets tryckta rapporter för år 1832, bilagorna N:ris 59 och 60, utgjorde Engelska Bankens lånerörelse på handelsdocumenter i medeltal, under 37 år, från och med 1795 till och med 1831, 7,300,000 £ Sterling och de verkliga förlusterna 31,696 £, som gör i medeltal proc., hvilket belopp förhåller sig till vår Banks förluster såsom 21 till 18. Detta torde i någon mån kunna visa, att Directionen efter sin förmåga fullgjort sin skyldighet att icke lemr 356 Den 12 April e. m. na til Ian utan säkerhet, och att dessa harr icke äro så dåliga som man velat påstå. På de af mig anförda skäl, anhåller jag, att, med afslag å mom. a), b), c), d), e) och f) i § 25, R. o. Ad. måtte antaga följande momenter: ”a) Bankens fond för utlåning genom Bankodiseonten i Stockholm samt lårecontoren i Götheborg och Malmö bibehålies vid dess närvarande belopp, nemi. 5,850,000 r:dr b:co för Bancodisconten, 2,100,000 r:dr för Götheborg och 1,100,000 ndr för Malmö ”b) Dessutom äga dessa Discontverk att begagna ägande reservfonder, innehållna räntemedel och af sparbankerne insatte summor, på sätt nu är medgifvet.” I händelse något prot.utdr. i ämnet skulle från PresteSt. hafva ankommit, anhåller jag att det måtte uppläsas, emedan jag har anledn. att förmoda, att ett någorlunda likartadt beslut med mitt förslag der blifvit fattadt.
— Gerhard! » » Hvad önskar mamma? » frågade unge baron, som utan synnerligt större framgång än under middagen bemödat sig att väcka fröken Mariannes intresse och därför pratiskt och prosaiskt börjat slå sig ut för bankdirektören. Hvad mamma önskade, fick hvarken han eller nå- gon annan veta, ty med detsamma inträdde, oanmäld, en af konsulns kontorister, hållande kvällens Postoch Inrikes-Tidningar i hand. Konsuln rynkade ögonbrynen, och konsulinnan antog en min af ytterlig förvåning. Den enda af värdfolket, som ej tycktes taga den underordnades djärfhet hårdt, var unga fröken Marianne, hvars kinder till och med fingo en färg och ögonen en glans, som igendera delen förut haft under hela middagen. Och den unge baronen, som satt vid hennes sida, kunde ej undgå att märka den plötsliga förändringen. Hans blickar följde riktningen af hennes och kommo så- lunda att fästa sig på den unge man, hvars inträde förorsakat all denna rörelse. Det var icke en man af den unge gardesofficerns värld och följaktligen honom fullkomligt obekant, men hvilken såg ut att vara af ganska god värld ändå. Hans mörkgrå helkostym afbröt visserligen mot de andra herrarnes frackar, men den var af elegant snitt och bars med ledighet på en högväxt och välbygd kropp. Ansiktet var icke så fint och vackert som baron Gerhards, men hade mera uttryck af manlighet och kraft. Det ljusa håret var lätt krusigt och uppstruket. » Hvad vill herr Aronson härh frågade konsuln sträft. » Låt herr Aronson stiga fram och taga en kopp kaffe först med oss, » insköt fröken Marianne med ett bortskämdt barns egenvilja. Herr Aronson bockade sig, tacksam för denna vänlighet, för fröken Marianne, men tycktes ej ha tid eller håg, åtminstone ej det förra, att följa uppmaningen. Han närmade sig konsuln, som satt i soflan bredvid friherrinnan, och räckte honom Posttidningen, tilläggande som förklaring: » Hela Tyskland är förklaradt kolerasmittadt! » Konsuln for upp ur soffan med en ed, som visserligen icke passade i en så fin salong, och som nä- stan kom den fromma friherrinnan att falla baklänges. » Tyskland förklaradt kolerasmittadt!