Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nattens skuggor och spöken fly Och dagen ögat slår opp Och speglar strimmande arlasky I gräsets perlande dropp. Det sjunger och glittrar vid insjöns strand Ja, det är det gröna Södermanland! Herr Carl han gångar ur instängd kammar Och andas doften från ungbjörkstammar. Med spänstiga steg sin väg han tar Kring holmens sorlande brädd Och har ett vänligt Guds fred! till svar Åt Jesper, som kröp der rädd. Den gamle stackarn, som slutat sin rund, Stod fastväxt qvar med gapande mund: »Nej, maken såg jag då ej på länge! Hvad i all verlden kom åt den stränge?» En natt i Augsburg. I Augsburg jag en midnatt gick I månens ljus, Min skugga uppåt väggen smög På Fuggers hus. Den gamla staden låg i sömn, En dikt i sten, Med gaflar sirligt spetsiga, I månens sken. Och breda fönster glindrande Med rutor små Och ornamenter i gotik, Af ålder grå, Och stenansigten grinande Och drakars gap Fantastiskt läto mig förstå Mitt främlingskap. Men bäst jag vandrade omkring I nattens frid, Mitt inre öga såg en syn Från svunnen tid. Af mina fjät på öde torg Ur slummern väckt, Steg upp med sakta andesorl En bortdöd slägt, Patricier och handtverksmän I djupa led, Hvitklädda jungfrur, stadens råd Med gyllne ked, Och midt ibland dem, hög till häst, Så ljus och mild En segerherre, fromhetens Och styrkans bild. Och mödrar lyfte sina barn I famnen opp Att skåda räddaren från Nord Och Tysklands hopp. Hans fanor fladdrade för vind I blå-gult svaj I de förtrycktas frihets-vår, I folkens Maj. Och skarorna sig slöto tätt I hjeltens hägn Vid tusendes välsignelser Och blomsterregn. Nu synen svann – på öde torg Sken månen ner. Och jag stod ensam qvar, men ej Som främling mer. Jag kände, att här borgarrätt Jag också fått, Så visst som fosterland är mer Än torfvan blott, Så visst som dygnets tomma lif Är endast dröm, Men verkligt det, som ej förgår I tidens ström, Så visst som oss till egendom Och arf vardt skänkt Hvad höge andar verkat stort Och ädelt tänkt.
Justitieråden Wretman och Naumann anförde: »Den i förevarande § gifna regel, att, om befraktare äro flere, eger ingen af dem rätt att inlastadt gods åter utlossa, utan med skepparens medgifvande, stöder sig ej på tillräcklig rättsgrund Skepparen, som bär kan jemföras med depositarius, bör ej hafva bättre rätt än fraktgodsets egare. Om t. ex. en person ämnar med familj utflytta till främmande land, vare sig för att der bosätta sig för alltid, eller ban såsom konsul eller an nan internationel embetsman fått uppdrag att för viss tid derstädes sig uppehålla, för hvilket ändamål ban låtit inlasta sitt bohag i det skepp, på hvilket han äfven sjelf beslutit resa, men i god tid före fartygets afgång ändring sker i detta bans företag, så att han måste qvarstanna, bör det väl ej få bero på skepparen att en sidigt afgöra huruvida, det oaktadt, bohaget skall transporteras t. ex. till Amerika. Befraklaren bör rimligtvis äfven i detta fall tillgodonjuta den rätt, som i Norska Lagens 49 § är befraktare i allmänhet medgifven.» § 100. Justitieråden Qviding och Cramér ansågo ordet »behörige» här böra bortfalla, och Justilierådet Wretman förmälte sig, då stadgandet bär syntes åsyfta endast inrikes orter, anse följande tillägg erforderligt: Inträffar sådant förhållande å utrikes ort, förfares efter hvad derstädes stadgadt och öfligt är. Justilierådet
Huruvida bestämmelserna i i5 och 16 §§ låta förena sig med våra stadgar i öfrigt rörande mantals-skrifning och laga försvar, derom torde ej ringa tvifvel kunna uppstå; jag för min del åtminstone tror, att detsamma står i rak strid härmed och ehuru 16 § slutar med alt hänvisa till författningarne emot lösdrifveri och försvarslöshet under stadgande: ”att ”om något i detta afseende år att i anledning af dessa författningar anmärka, så gäller derom hvad i dessa författningar stadgas”, så tror jag likväl, att så vål dessa stadgar, som hitintills gällande Bevillningsoch Taxerings-förordningar, hufvudsakligen måste ändras, så framt beståmmelserne i dessa a:ne §§ ej blott skola blifva toma ord, utan möjlig tillämpning/' Af Herr Friherre Leijonhufvud, A., sorn förklarade sig i delta ämne bibehålla samma åsigter, han i Fattigvårds-Comitéen utvecklat och åberopade såsom sin reservation det serskildta ytti’ande Friherren uti Coinitéen afgifvit. Af Herr von Rosen: ”Utom det att jag förenar mig med Friherre von Kraemer i dess reservation att jordegare ej böra åläggas någon serskild fattigvårds-skyldighet för antagne hemmans-brukare och jord-torpare, får jag äfven reservera mig, i det afseende, att jag i förslaget saknar, att det i alla de fall, då enskild fattigvårds-pligt ifrågakotnmer, ej uttrycker, att förslaget ej bör ega någon retroactiv verkan/' Häruti instämde Herr Prosten Örnberg. Af Herr Christierson: ”Mot följande $$ i sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskottens förslag till stadga om fattigvården i Riket får jag anmäla erinringar, nemligen: IT - Lagsamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N;o 5, 47 §• 4.
Då mycket medel utan tvifvel kommer att erfordras till läroverkens förändring och dithörande förnödenheters anskaffande, så skulle det ju vara alt aflägsna ändamålets ernående, om besparingarne derå finge användas till utländska resor, lärda arbetens tryckning och hvarjehanda annat, som höra till ecclesiastikstaten — ja till och med för barnmorskors och läkares bildande, hvilka äfven höra dit. Hr Silfverstolpe instämde med Hr von Hartmansdorff. Uppå härefter framställd propos. blef det ifrågavande Sale mom. af R. o. Ad. bifallet. Då sedermera Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla jemväl det 9:de morn., ropades ja, men derjemte anmälde sig och yttrade Hr Tersmeden: Jag anser att StatsUtsk. har fästat allt för mycken vigt vid den omtalade öfvergångsstaten, då Utsk. i detta mom. säger, att den ej får i någon mån rubbas, hvarken genom ”mar kegångseller andra förhållanden”. Denna stat är likväl, som jag tror, någorlunda hastigt uppgjord, så att den lätteligen skulle kunna behöfva rättas i åtskilliga delar. Visserligen är den uppgjord efter uppgifter från de respectiva stiften, men jag tror dock att stor obillighet dervid är begången, och att ganska stor orättvisa skulle vederfaras en del lärare, om denna öfvergångsstat skulle till punkt och pricka följas, utan att K. M. finge fästa afseende ä de reklamationer, som möjligen på ett och annat håll kunna göras. Serskildt ber jag alt såsom exempel derpå få nämna, att ifrån Wexiö stift skulle, är det mig sagdt, uppgifterne vara bygdå på olika grund än de öfriga. Likaledes är det tillförlitligt upplyst, att i afseende på rectorerne embetsgärden, jag tror på nästan intet ställe, blifvit tagen i beräkning; rektorerne hafva dock vid en eller annan skola i st. f. embetsgård serskilda hushyremedel af staden, hvilka dock i öfvergångsstaten blifvit beräknade bland lönevilkoren.
Inga skepp med män och vapen lägga ut från skärgårdsberg För att göda sunnan-kusten med vår sista must och märg Blott till vetenskapens rymder står den nye Carls begär, Dit styr tankens djerfva segling, dit idéers segerhär. Till oblodiga triumfer bröt han oss en strålfull led, Skapade med tålig forskning, der det vilda mod ref ned. På en grundval fast och säker han vår ära återbyggt, Sedan Riddarholmens krypta sig kring bragdstorheten lyckt. Skilda folk och zoner fira nu hans minnes sekeldag; Sveas gamla modershjerta klappar med allt högre slag, Och en stilla hviskning smyger ur ett rördt och tacksamt sinn’: Minnet tillhör hela verlden, men han var min son, blott min. I Svedenborgs trädgård. I södra bergen svärma barnen små Kring plank och stugor, I kapp med hvita fjärlar, två och två, Och sommarflugor. Och det är oskuld, lek och fröjdesprång Uti det fria, Tills klockan börjar ringa aftonsång Uti Maria. Den lilla Anna nickar gladt god qväll Till lekkamraten Och går se’n lydigt hemåt, rar och snäll, Till mor och maten. Hon vandrar hem och undrar, bäst hon går, Om natt som stundar Skall återskänka drömmen från i går, När snart hon blundar: En dröm om vackra barn med guldgul lock, Som frukter bära, En vänligt leende och luftig flock I drägter skära. »Jag undrar just, om änglar se så ut!» Hon frågar stilla Och hinner så till hemmets låga knut, Den kära lilla. Vid porten stannar hon – en plötslig lust Får magt med tanken: I hörnet syns en liten byggnad just Bland trädgårdspanken. »Det är ju der som han, assessorn, bor, Om hvilken spordes Att han ser andar – ja, så säger mor – Tänk om jag tordes! »En egen gubbe, full med rynkor små Kring ögonbrynen, Som ingen elak – folket säger så – Kan se i synen. »I går jag mötte’n. Han såg vänlig ut Som ingen annan Och gaf mig sockerkandi ur en strut Och kyss på pannan. »Jag tror jag vågar.» Nu assessorns grund Hon skyggt beträder Och rör vid lusthuslåset i en lund Af rönn och fläder.
Det är sannt, att sådant icke kan ske denna riksdag; men det hindrar oss icke att godkänna grundsatsen, hvarefter vi troligen kunna förvänta förslag till ändring i nämnde §, så att vi redan vid nästa riksdag kunna undanrödja det hinder, som i berörde afseende visar sig. För öfrigt vill jag icke ingå i något utförligare besvarande af de vidlyftiga anmärkningarna, hvilka, efter ett flyktigt afhörande, föreföllo mig såsom till det mesta innefattande en hop allmänna satser och declamationer, ang:de de skattdragandes bördor etc., och hvarom discussionen nu icke lämpligen torde böra komma i fråga. Erinra måste jag likväl härvid, att det just är från IiondeSt., som de flesta motioner i ämnet utgått och hvilka haft enahanda syftemål, som K. M:s propos., i hvad den rörer sjelfva hufvudsaken, nemi. räntornas återingående till Kronan. Sjelf är jag ock motionär i frågan, och jag tror mig derföre icke böra lemna något tillfälle att understödja, io8 Den j November. hvad jag deri anser vara rätt och i hvarje afseende för landet nyttigt. Remitterades till StatsUtsk. i sammanhang med återremissen af XJtsk:s utlåt. N:o 273. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 1 på dagen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Måndagen den 10 November 1834- Plenum kl. 10 f. m. Justerades t prot.utdr, för d. 6 dennes e. in. och 10 prot.utdr. för d 7 dennes. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s underd. skrifvelse!' till K. M.: N:o 192. om åbooch besittningsrätten af kyrkohemmanen i Halland; N:o 193. i anledn. af K.
Hufvudtitel uppföras ett reservationsanslag å 10,000 R:dr årligen, att af E. K. Majit, efter pröfning af inom de särskilda stiften för handen varande behof, till de ecklesiastika Konsistorierna disponeras, för att af dem användas till förbättring, der så påkallas, af Notariernes och Amanuensernes aflöning, äfvensom till bestridande af öfriga för Konsistoriernas expeditioner nödiga omkostnader. Lappmarks Ecklesiastikverk. 8:o. Enligt hvad det den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof bilagda Statsråds-protokoll gifver vid handen, hade E. K. Majit genom nådigt Bref den 17 September 1856 anbefallt Domkapitlet i Hernösands stift att, efter fullständig utredning af förhållandet med aflöningen för Ecklesiastikstaten i Lappmarken, uppgöra och i underdånighet inkomma med förslag till sådan reglering af dervarande Presterskaps löner, att dessa kunde utgå i penningar till belopp, som ansågos för Expeäitions-Utslcottets Förslag till under ä. Skrif velse, N:o 169. 5 en anständig bergning erforderliga. Uti underdåniga skrifvelser den 20 April 1859 och den 22 Februari 1860 hade Domkapitlet afgifvit förslag i berörda hänseende och dervid framställt de skäl, hvilka, enligt Domkapitlets tanke, förnämligast talade för en snart skeende löneförbättring åt bemälda presterskap.
Komme att redigeras på delta sätt: I förra puncten: ”Fullmagterna böra — efter föregånget ordentligt val, N. N. (för PresteStåndet ifrån N. N. Stift, Universitet eller Akademie”') m. m. I sednare puncten: ”Fullmagterne underskri fves: PresleStåndets för Stiften och Universiteten j af vederbörande Consistorier, och för WetenskapsAkademien > a) dess Prceses”. m. m. Stockholm den 24 September i8a3. Ankom den 3 October 1823. Memorial till Riksens Ständer, med förslag lill en ändring i i3 §. Riksdagsordningen, med afseende å Universitetens Representations rätt. Enär den dubbla bemärkelsen af ordet ”eger” förekommande i det nyligen af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer samfällt antagna nya momentet i i3 §. Riksdags Ordningen, möjligtvis kunde föraideda olikhet i tolkningen eller åtminstone villrådighet dervid får, till meningens bestämmande, och då Representanters ställande synes för framtiden böra utgöra en Universiteten tillerkänd rättighet, icke en dem ålagd pligt, ConstitutionsUlskottet för Grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen underställa Riksens llöglofl. Ständer det förslag att, i början af ofvannämnde i3 §:ns sednare Momentet ordet ”ege,” må förändras till: "vare berättigade.” Stockholm den ?4 Sepfiember 1823. s a44 Constitutiohs-Utskottets Betänk anden. Ankom den 3 October 1823* Memorial till Riksens Ständer, med förslag till en ändring i i3 §. ('RiksdagsOrdningen, för bestämmandet af, Universitetens Representanters valbarhet. ) f Det, under innevarande Riksdag, af Riksens Ständer beslutna och af Kongl Maj:t i Nåder gillade Grundlagsstadgande, i kraft hvaraf Upsala och Lunds Univers! tet vunnit Representationsrätt inom Pre steStåndet, innehåller bland annat att til Riksdagsmän skola utses Professorer endas från de Werldsliga Faculteterna.
Fäster man sin uppmärksamhet vid det andra slaget af undersökningar som erfordras före beslutet om en jernvägsanläggning, eller de statistiska arbetena, så förefinnas ännu mindre tillräckliga grunder för ett säkert omdöme, hvilket system vore för hela riket det rätta. Alla de faktiska upplysningar rörande dc särskildta städernas och orternas ekonomiska och induslriela förhållanden, som inom andra länder i detta hänseende tjenl lill ledning, saknas bär, och den beräkning af blifvande trafik, som plägar anses för sådant ändamål särdeles vigtig, finnes för ingen enda af de föreslagna banorna utförd. Vid sin underdåniga anhållan 0111 uudeisökuiugarnes anställande uttalade Ri kets Ständer äfven den önskan, alt förslagen måtte uppgöras, med hänsigt till kommunikationsväsendet i allmänhet. Del hade varit i hög grad önskligt, att i synnerhet systemet för vallenkommunikationerna hade blifvit vid de uppgjorda förslagen mera afsedt. Vid flere af kommunikationslinjerna kan nemligen fråga uppstå, huruvida en kanal eller en jernväg ar mest öfverensstämmande med rörelsens behof. Oundgängligt slutligen, vid eli väl beräknadl bestämmande af ett stambane syslem, synes afseende! på bibanornas anslutning vara. Att söka uppfatta den bästa planen för ett jernvägsnät ulan att laga i betraktande riktningarne för bibanorna, kan lätt leda till beslut, hvilka man i det följande gerna skulle vilja förändra. Landels olika naturliga bildning i dess särskildta delar föranleder i delta Bih. lill K. Si. l'rot. 11156 & 11157 4 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 2 10 Bil. lill Slats-Utsliottets Utlåtande Jtä 60. hänseende till de största olikheter; ofta bör sträckningen af en stambana hufvudsakligen bestämmas med afseende på de bibanors riktningar, i förening med hvilka den först kan rätt utveckla sina verkningar.
Dm 2r Zebruaru. gällande Auctioneringssätt. emedan Kongl. Maj:t och Kronan för alla sa Kongsgärdar som MilitiäBostallen, hwilka under de sednasie förflutne 10 ären efter denna methooe b!ifwit förauctioncrade, erhållit en efter Egendomens beskaffenhet tilt det högsta updrifwen afkastning, hwilken alwen torde härledr sig lill nägon del deraf, att dä Auction hällits pä en och samma dag bäde uti Kongl. Kammar-Collegio och Lands-Cancelliet i Orten, ingen egentelig sammansättning af Speculanterne till Auclions prisers fällande kunnat upgöras. Sedan Stats-Utstoltet således wördsammeligen meddelat dest utlåtande i hwad som rörer ett närmare förklarande af Utskottets Betänkande, rörande i fraga marande Kongs och Kongs-L.rdnoärdar, derwid Ukstouet utestutit alt yttrande öfwer sädane i Respeciiwe Riks-Ständen .upkomne anmärkningar, hwilka angä de Kon sgärdar, som warit nnder Kongl. Mfftts Höga Företrädares Enffildra disposition, derom Ut kotret fartadt ert serskildt Betänkande, som till Risens Högloft. Ständer nu öfwerlemnas; Cä anser Urskotlek sitt öfriga äliggande blifwa, att meddela wördsamt swar i anseende till de uplysningar, hwilka dest Respeciiwe principaler serdeles inom det Hcderwarda Bonde-Ständek uti ätstiliige omständigheter, hwilka med Krouo-Godsen äga gemenskap, Skats-Ukskvrtet affordra!. Hos Högloft. Aidderstapet och Adeln har Herr k^oräenkolps anmärkt, att Bergshamra under Ulrichsdahls Kongsgård stall för mer an ioc> är tillbaka wara för en ganska läg ärlig afgift lill ewärdeug ego bordllämnadt. Om
Stander haf^ wa dessutom wid denne Riksdag kilidtit, att den skuld, för hwilken Kongl. Allmänna Magazins-Inrättningen hoSafiedneCancelli-Radet mm. A bertz 0 sfs Sterbhus t Hamburg hästar, utgörande i Capital Etthundrade Femtio Tusende Fyrahundrade Riksd. Hamburger Banco, samt upplupen men obetalt ränta Fjorton Tusende Etthundrade Åttatio Fyra Riksdaler 4<? ss. 5 r. eller tillsammans 164,;84 R:d. 4o ss. c r:st. Hann burger Banco, och hwaxa Kongl. Allmänna Magazins-Directionen meddelar närmare uppgift, stall ös, werfivttas pä RikSgäldsContoiret; Och kommer med liquiden af berörde stuld att förhallas pä lika sätt, som med Contoirets öfriga Utrikes Gäld, 2 Ark tagne Län, dels sst liw' restes, och dels Lif-Rätttor, samt dessutom sörsallne, men obecalre Jnteressen. Riksens Ständer hafwa dctzurom wid denna Riksdag t llatit rc rc. Delta Moment gar ut. Ark. Si88 Den Augusti. 2 ArtRiksgälds - Contoirets Fonder, Inkomster, saint Contoiret särskildt bewihade förmohner. - §- Till liquiderande af os, wannämnde Gäld och suogörande at deIärsiilde för, bindellerl, hwilka wid den, re Riksdag dessutom blist Wik RikSgäldS-Contoiret olagde, äro nedan uppräk, rode Fonder och Inkom, sier NlksgäldSContoiret tillstagne samt särskilde förniohner detsamma bewil/a, de r:o. Hela Len sakalla, de Allmänna Bewillningen och Krigsgärden, som Riksens Ständer wid denne Riksdag särikildr sig atogit och hwilken dliswit paraknad att ärligen sisla utgöra Twa Millioner Femhundrade Tusende Riksdaler Specie. 2:0. Ordinarie
Maj:t har likväl ansett nyssnämde förutsättning destomindre kunna eller böra läggas till grund för behandlingen af denna fråga, som (ill undanrödjande af den allmännare missbelåtenhet, hvilken, synnerligast på sednare tider, yppat sig icke blott angående post-skjutsen utan äfven angående skjutsnings-bestyret i sin helhet, det torde blifva nödvändigt att innan kort en omfattande reglering i dessa hänseenden vidtages; men vare sig att denna förestående reglering, sä vidt den rörer postskjutsen, till en början mäste hufvudsakligen komma att bestå i en skälig, efter tidens fordringar lämpad, förhöjning af skjutslegan, hvilken förhöjning, såsom förut blifvit nämndt, enligt General-Post-styrelsens uppgift, skulle för hvarje skilling per mil öka den årliga utgiften för Postverket med omkring 10,000 R:dr, eller att regleringen redan för närvarande kan utföras medelst en mer eller mindre genomgripande förändring i hela systemet för poslbefordringen, så är det tydligt att, med afseende å Sveriges stora utsträckning och beskaffenheten af landets kommunikalions-anstalter, dessa förändringar icke kunna aflöpa utan ganska betydliga utgifter för Postverket. Under sådana förhållanden och då det är af högsta vigt att post-anstalternes fortgående utveckling för öfrigt icke förhindras af bristande tillgångar, anser Kongl. Maj:t icke rådligt alt Post-verket, för den närmaste framtiden, beröfvar sig en femtedel af Verkets väsendtligaste inkomst, äfven om, såsom otvifvelaktig! är fallet, grundad förhoppning förefinnes att, genom brefvexlingens tillvext, åtminstone i viss mån ersättning kan påräknas för förlusten; ty under de år, som nödvändigt måste dessförinnan förflyta, skulle Post-verket, en af de vigtigaste anstalter för allmän och enskild förkofran, löpa fara att blottställas för brist eller åtminstone förlägenhet om nödiga medel.
När jag kom hem från marknaden, såg jag bror min i sängen, på min plats. Sinnet kom på mig. Jag blef blind, det for öfver ögonen som en tjock säck. Tänkte jag, att hon hade flyttat till loftet? Kunde jag tro annat än att hon låg bredvid? Han var en ung vacker sjöman och det dröjde inte en minut. Yxan hängde der den alltid brukade hänga, der på den klykan! Hvass var den. Och fort gick det. Midt i pannan. Han kom lätt ifrån det, han. Stor-Jaska stönade, som om han hade ett tungt lass att draga. Han visste icke att hvarje ord träffade ett hjerta. Den unge mannen knep ihop läpparne, hans ärliga blå ögon tårskymdes. Jaska fortsatte. Så sprang jag. Jag visste icke, att hon, hustrun, såg mig der uppifrån. Jag trodde jag dödat henne med. Den natten gick. Morgonen, dagen. Jag sörjde. Jag sörjde. Jag sörjde mig galen. På skeppet tog de mig för att jag var stark. I ryssens land fick jag bära sten till en kyrka... Herre Gud, hvad jag sörjde henne. Den unge mannen såg fullt på sin far ... den ena tåren efter den andra for honom ned för kinderna. Den österbottningen, som talade om att der i hans hemort en man blifvit mördad, utan att man funnit mördaren, han visste inte att mördaren, det var jag! Hustrun sörjde sin man, sa' han ... fast hon visste, att han var en så grof brottsling... Anna Katri, Anna Katri ... aldrig gjorde du något, som ondt var. Han teg. Nya drängen tog ordet: Mor tänkte, att far hade månadssjukan och var galen af den ... hon sörjde sa länge... När jag föddes, tog hon plats... Så va' vi tillsammans, tills jag blef tolf är. Hon talade om hvad far var ... förr än det skedde. Och så varnade hon mig för bränvin. Af bränvin blir man tokig. Mor var en bra menniska, hon! Anna Katri, Anna Katri... När du blef tolf år? Då tog mor plats hos gästgifvarens, och så... Så? Fick hon en annan. En annan?
Byråns och dess föreståndares verksamhet, förekom full anledning för det antagande, att det biträde, som af Sekreteraren påräknades, afsåg bearbetningen af nyssnämnde grenar af statistiken; hvarföre ock det villigt medgafs af Rikets Ständer, att jemte Föreståndaren, anställdes, i egenskap af Sekreterare, ännu en i statistiken hemmastadd Tjensteman samt lönen i enlighet dermed bestämdes. Anordningen afdon statistiska Byrån blef dock af Regeringen verkställd på helt annat sätt, än det af Regeringen framlagda och af Ständerna godkända förslag bestämde, enär, i stället att 2:ne, göromålen fullt vuxne, personer skulle vara att tillgå i Föreståndarens och Sekreterarens personer, vid Byrån anställdes utom Föreståndaren tre personer, hvilka i alla hänseenden och således ej mindre i afseende på göromålen än beträffande lönerna, ställdes bredvid hvarandra. Anledningen till denna förändring, hvartill ^Regeringens befogenhet skäligen kan vara tvist underkastad, måste vara antingen att icke mera än en person med statistiska insigter är för verket erforderlig, eller ock att fyra sådane anses behöflige. Det sednare alternativet synes vara det sannolika, emedan bland skälen för den så beskaffade anordningen jemväl förekommer, att dessa tre personer skulle vara Afdelnings-chefer; äfvensom att de, vid Föreståndarens frånvaro, skulle skiftesvis förestå hans befattning. Men hvilketdera af dessa alternativer, som må utgöra grunden för anordningen, synes denna vara föga ändamålsenlig, med afseende så väl å göromålen, som å kostnaderna. Göromålen fördela sig naturligen i 2:ne arter, sådane som fordra insigt i statistiken och dess hjelpvetenskaper, och andra, som äro rent mekaniska, såsom räkna, skrifva* mottaga handlingar och böcker, registrera och catalogisera dessa m. m. Om nu endast