Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 47* > anledning af Banko-ombudet vid Götheborgs Lånecontor G. E. Ferlins ansökning om godtgörelse för 2000 R:dr, hvarmed han inlöst 2:ne falska assignationer å Lånecontorets i Banken ägande räkning N:o 2. X. B. 124. A. 253. XIII. U. 110. A. 294. — N:o 48. i anledning af ett RiksStånds återremiss å Utskottets utlåtande N:o 11. X. B. 124. A. 253. XI. 3. — N:o 49- * anledning af Ryttmästaren B. M. Martins ansökning om eftergift af öfverränta å ett lån i Bankodisconten. X. B. 124. A. 253. ■— N:o 5o. till svar å de ifrån Högh Ridd. och Adeln ankomne återremisser å Utskottets utlåtanden N:is 12, i5 och 17 samt betänkande N:o 20. X. B. 124. A. 254. ( 3. ) BankoUtskottets Meinorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — W:o 5i. i anledning af väckt motion om belåning af coJnnialvaror vid Handels-och Näringsdisconten i Götheborg. X. B. 298. XI. A. 21. — N:o 52. till svar å Vällofl.
Harnfeldt. om understöd af allmänna medel för en väg anläggning emellan Fredrika hyrka i Westerbottens och Björna kyrka i Westernorrlands län. 1 den mån folkmängden och odlingen inom de till Westernorrlands län stötande lappmarker fortskridit, har behofvet af kommunikationer, synnerligast emellan lappmarks-socknarne och kustlandet, låtit känna sig. Mest i ögonen fallande är detta förhållande inom de kustlandet närmast tillgränsande Fredrika socken i Westerbottens och Björna socken i Westernorrlands län, hvilka, i afseende på jordmån och odlingstillfällen icke stå efter de till nedra landet hörande församlingar. Att lappmarksinnevånarne, som nästan uteslutande utgöras af nybyggare och obemedlade hemmansåboer icke mägta sjelfve bekosta första anläggningen af de erforderliga vägarne, torde väl kunna såsom obestridligt antagas, hvadan och då Staten uppoffrat så stora summor på jernvägar i rikets södra orter, något synes böra offras på vägkommunikationer för Lappmarken, hvilken otvifvelaktigt skulle vinna hastig utveckling och förkofran, om vägkommunikationer der befordrades. I Lappmarken och fjellsocknarne i norra Ångermanland är klimatet hårdt, så att frostskador ofta inträffa, hvilket har till följd att spanmål från norra Ångermanlands 56 Motioner i BondeStåndet 1862. N;o 41. kuslsocknar måste upphemtas dels genom bärande oell dels genom klöfjande, i brist på banad väg. Genom pågående afvittring blifva fjelloch lappmarks-socknarne hardt skattlagde, i förhållande till äldre skattläggningar inom Westernorrlands och Westerbottens län. Vill Staten med tiden draga nytta af dessa skatter, bör den ock göra något för att desamma kunna fullgöras och ödeshemman ej uppstå. Om den öfverklagade fullkomliga bristen på kommunikationer, som är för dessa i flera afseenden vanlottade orters uppodling och förkofran i hög grad hinderlig, skall kunna afhjelpa», är bidrag af allmänna medel dertill af behofvet oundgängligen påkalladt.
Den anmärkning, sorn emot mig blifvit sjord, att, i anseende till mina politiska åsigterr hafva frånträdt ämnet, kan jag icke godkänna, då Statens politiska förhållande utan ali tvifvel måste vara grunden för försvars-anstalternes beräknande. Min öfvertygelse har alltid varit, att det vore utom Riksens Ständers omfång att, till den grad här sker, bestämma hvarje detaillesumma, och jag förnyar således min vördsam* 3fdt U«* 3:8 September /• «. ma begäran, att Utskottets Betänkande icke mätte punctvis företagas, utan att sjelfva hufvud» summa nu måtte till Ridders.fcapets och Adeina, bifall , eller jämkning framställas, då den jern» na samman af 3 milliomer, sorn jag föreslagit, torde kunna blifva c°ät,rarpj opoaitioor mea, ora ixiin tanka icke bifalfes, vill jag ej med dess, ytterligare utvecklande onödigt upptaga discus.-, alonen utan får d| denna nan mening gälla få som min enskilda reservation emot ett annai; förfarande.. Herr Majiek af Rosenskjöld:, Eberhard: Konungen har i sin Rådiga Proposition, förklarat Sitt syftemål vara, att iakttaga en fullkomlig, neutralitet. I ' en tidpunct, då du flesta Europeiska Makter ära i strid , fean ett neup saliiets..sy.st,em. lätt förvandlas, ull ett försvars?- tillstånd. Jag, anser således-, tiden Icke rast vara ktr ne, att minska eller inskränka våra stridskrafv ter. Man bör snarare, under iakttagande af em noggrann neutralitet, vara rustad tili; strida. Mot StatsUtskottets förevarande Utlåtand®, anhåller jag att få göra e-n anmärkning. StatsrUiskottet kar tillstyrkt ett fortfarande anslag för fullbordandet af Andra XiifGardets Caseinbyggnad. Min mening är väl icke, att fortsättningen af uppförandet af denna byggnad är onödig; men den bör ske på Stockholms Stada bekostnad , icke på Statens.
Directionen har likaledes för denna Riksdag fått Bolagets uppdrag, enligt uti StatsUtskottet uppvisadt Bolagsstämino-Protocoll, att å dess vägnar ingå till Konung och R. St.T med anhållan om bidrag till Canalens fullbordan, och deribland uttryckeligen äfven att söka den nu ifrågavarande förskottssumman; detta har äfven StatsUtskottet, oaktadt min anhållan derom, ej intagit i dess ProtocollsUldrag; jag tror dock R. St:r äga fordra all den upplysning i desse hänseenden sorn kunde lemnäs, när Utskottet i4o Stats-Utskottets funnit sig befogadt att göra anmälan härom hos II. H. St:r. Då emedlertid på detta sätt R. H. Siris sammanstämmande heslut, att de 100,000 R:dr skola genast utlemnas, ej allenast redan blifvit länge uppehållit, utan ock af detta nva dröjsmål hotas, att snart förfela hela dess ändamål; och jag omöjligen har kunnat göra för mig tänkbart, att R. H. St;r med ett sådant besluts uttryckande skulle hafva afsett, minst utan att närmare bestämma det, att för de 100,000 R:drs utlemnande erhålla en särskild förbindelse af GöthaCanalBolag, till hvars kallande enligt Reglementet 2 månaders tid erfordras, har jag nödgats mot alla ofvannämnde behandlingsåtgärder reservera mig, och anhålla att denna Reservation må åtfölja Utskottets Beslut till RiksStånden. Uti hvilken Reservation Hr Lagmannen Nardus till alla delar instämt. N:o log. Utlåtande öfver de hos H. R. o. A. samt hos Hederv. BondeStåndet gjorda anmärk» ningar vid Betänkandet N:o 25, rörande tryckningen af sistnämnde Stånds Protocoll vid innevarande Riksmöte samt deras aflefverering till R:g:sContoret. (R:gs-A.) Detta Betänkande, som under den 26 Januari blifvit bifallet at Ilögv.
Läa har, uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskotts handläggning rcmilteradt memorial, anfört, alt, då allmänna Lagen icke stadgar 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utslottets Utlåtande, AT:o 126. »traffränta eller böter för den gäldenär, sorn försummar att, på bestämd tid, betala sin skuld, vore det icke billigt, att de skattskyldige äro underkastade en sådan påföljd för uragllåten leverering af ränteoch qvarntullseller mantals-kolen till Stora Kopparbergs Bergslag, och alt dessutom det, till |:del af kolens markegångsvärde, bestämde bötesbeloppet skall vara oskäligt bögt, då kolen böra levereras inom den 24 Februari och uppbörden af ersättningen och böterne, i den nion, natura-levereringen uteblifvit, verkställes i påföljande Mars månad, så att bötesbeloppet i sjelfva verket skall utgöra ränta för 3 veckors eller högst en månads dröjsmål med betalningen. Då nu kolåtgången för Bergsbruket skall vara betydligen minskad, så alt, utom skaLtekolen, icke skall erfordras en åttondedel af hvad, som fordom förbrukades, hvaraf följt, att uppköpspriset numera aldrig skall öfverstiga, men väl ofta understiga, markegången, förmenas Bergsmännen, då natura leverancen åsidosattes, blifva fullt godlgjorde genom ersättningen efter markegångspris utan all förhöjning, hvarföre motionären föreslagit, att böterne måtte alldeles upphöra. Med Johan Ericsson hafva sig förenat Riksdagsmännen Anders Göransson och Anders Olsson, äfvenledes från Stora Kopparbergs Län, hvarjemte den sistnämnde, uti ett till Bonde-SLåndet iulemnadt serskildt anförande, yrkat, att hemmans-ränte-kolen måtte få lösas efter markegång och skyldigheten all aflemna qvarntulls-eller mantals-kolen alldeles upphöra. Enligt hvad, som inhemtas af Stats-Utskottets Betänkande N:o 235, är af Riksdagsfullmägligen Eric Andersson fråu Stora Kopparbergs
Länsmanslöner, om anslag till 3 nva, på Blekinge Läns stat. XI. 29G. XII. R. 35. XIV. B. 346. XVII. Länsmän, angående föreskrifter för deras tillsättande samt löneanslag. VI. 536. VII. R. 5g, 74. XIV. B. 171. A. 332. XXI. U. 225. XXIII. A. 124. XXIV. E. 347. — angående ersättning åt, för resor, som anställas för för segling af brännvinsbränningsredskap. Se Ersättning, — angående fribrefsrätt för. Se Fribrefsrätt. •— extra, och andra polistjenstemän utan lön, om afskaffande af. VII. Lärare-seminarier, angående inrättande af, samt några dermed sammanhängande förändringar i afseende på läro - ( 19° ) verken. III. 107. IV. R. 53. X. B. 91. Å. 112. XVIII. U. 226. XIX. A. 299. Lön, angående beräknande af, för lills vidare förordnade embetsoch tjenstemän, ni. m. VII. B. 5i5. VIII. A. 117. XI. U. 188. XII. A. i4r. Löneanslag för en formbinderska vid Bankens pappersbruk Tumba, angående, samt om en elevs inöfvande i formbindning. VII. B. 298. VIII. A. 101. X. U. 298. XI. A. 21. — om förhöjning i, för gästgifvarne i Herjeådalen. XVIII. B. .75. XIX. A. 244. E. 481. Löneersättning för Lieulenanten Gustaf Magnus Haid, om utbekommande af. III. 98. IV. R, 53.
Alnängarne åtgått för jernvägen mellan Orebro och Skebäck, och att följaktligen nämnde expropriations-me del borde till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att blifva för Rikets Ständer disponibla, men deremot ett fem procent å samma medel motsvarande belopp uppföras å Riks-statens sjette Hufvud-titel, för att årligen till Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län utbetalas. Stats-Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; och då det bör antagas, att kungsgården Noret, genom förvärfvande af en hitintills saknad men för hvarje innehafvare af kungsgården behöflig boningslägenhel kommer att vinna en tillökning i värde, fullt motsvarande den uppoffring, Staten för hyggningens inlösande skulle få vidkännas, har Utskottet, på grund häraf, ansett skäl vara för handen alt till bifall hos Rikets Ständer förorda de af Kongl. Majit i afseende på användandet af ifrågavarande expropriationsinedel föreslagna åtgärder, helst Saten härigenom för all framtid frikallas från skyldigheten att lill hoställsinnehafvaren årligen utgifva det räntan å lösningssumman motsvarande belopp, hvaraf han, i händelse de för expropriering af kungsgården tillhörig jord influtna medel till statskassan oafkortade Stats-Ulskotlets Utlåtande M 186. 19 ingå, otvifvelaktigt är berättigad att såsom godtgörelse för minskade löneinkomster komma i åtnjutande. Som likväl lösesumman för ifrågavarande, lägenhet ännu icke blifvit definitivt bestämd, och således den boställsinnebafvaren tillkommande ränteersätlning, som bör beräknas å återstoden af expropriationsmedlen, efter afdrag af löseskillingen, ännu icke kan uppgifvas, synes det Utskottet lämpligast, att denna ersättning utbetalas af Kongl.
R:dr, allt banko, för hvar och en af de öfriga Sparbankerne, som dertill sig anmäler; så har Utskottet väl ansett dessa nyttiga inrättningar böra fortfarande bibehållas vid en dylik förmån, af hvilken på sednare tider dock endast Sparbankerne i Stockholm, Malmö och Christianstad sig begagnat, men för sin del trott det vara lämpligast, äfvensom ledande till förenkling i göromålen inom Banken, derest Sparbanks-kreditiven beviljades i enahanda lorm och efter hufvudsakligen enahanda grunder, som gälla för kassa-kreditiv åt enskilde personer; hvaraf skulle följa, att den summa, hvilken afses såsom kreditiv åt Sparbankerne, borde öfverflyttas till och sammanföras med den under Diskont-direktionernas förvaltning ställda fond, hvarifrån kassa-kreditiv åt enskilde personer utgå, och att således de Sparbanks-kreditiv, som nu utgifvas från Bankens Låne-Afdelning, komme att hädanefter meddelas af Banko-diskont-direktionen i Stockholm, i likhet med hvad som eger rum vid Låne-kontoren, hvilkas Direktioner, hvar och en för sitt distrikt, för närvarande bevilja kreditiv åt derstädes befintliga Sparbanker. Med anledning häraf har Utskottet, som här nedan kommer att vidare yttra sig om de vilkor, hvarunder kreditiv—x'ätt i Banken må Sparbankerne fortfarande tillgodokomma, nu skolat hemställa, 17:o Att ofvanberörde 165 § måtte utur Banko-reglementet få uteslutas, äfvensom Utskottet, på grund så väl häraf, som af Utskottets i 16:de punkten gjorda framställning om upphörande, från och med nästa års början, af den Fahlu bergslag hittills beviljade kreditiveller lånerättighet å så kallade kopparsedlar, tillstyrker, 18:o. Att 166 §, enligt hvilken Banko-fullmäktige ega att disponera 200,000 R:dr Banko till kreditiv åt Fahlu bergslag samt Sparbankerne, måtte ur Banko-reglementet få utgå. 28 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37.
Bristen kan ligga i att anslagen från odlingsfonden inte främjat företag av större vikt och omfattning, därför att fondens inskränkta belopp och den för större odlingar fastställda företrädesrätt. Då Vi nu fått svar från samtliga lanthushållningssällskap har Vi för kännedom meddelat som följer: 1: o Lån till understöd för uppodlingar får av banken endast beviljas till odlande av kärr, mossar, sanka och vattensjuka ängar samt stenbunden och skogbeväxt oländig mark. Lån får inte ges till upptagande av gamla ödelagda åkrar eller släta ängar, där rothuggning och stenbrytning inte behövs. Odlingslägenheten som lånet söks för bör vara minst trenne tunnland. 2: o Den som vill låna, anmäler sig hos Lanthushållningssällskapet, som förordnar två kunniga och ojäviga män att syna och beskriva odlingslägenheten. 3: o Sökande anger tiden och sättet som han vill verkställa odlingen på samt kostnadsförslag. 4: o I Stockholm och Stora Kopparbergs Län, där Lanthushållssällskapet inte finns, lämnas anmälan hos Våra befallningshavanden. Samma gäller flera andra län, där lanthushållssällskapet inte anser sig kunna ingå i de av Ständerna föreslagna åtgärderna eller satt sådana villkor för sin medverkan, att det inte stämmer med Ständernas föreskrifter. 5: o Beskrivningen insänds och granskas och sedan bestäms lånets belopp och terminerna. 6: o Mellan 10-50 riksdaler för tunnlandet må kunna lämnas som lån, beroende på svårigheterna med odlingen. Högsta lånesumman fastställs till 2.000 riksdaler. 7: o En del av lånesumman, dock inte över hälften, får lämnas som förskott. Sedan utbetalas återstående när första delen är använd. 8: o Räntan är 2 %. Efter 3 år börjar lånet amorteras med 1 / 5, tills det är fullt återbetalt efter 8 år. 9: o Till säkerhet för lånet ställs borgen, som förnyas varje år. Kommer löftesmannen på obestånd eller dör skall låntagaren genast skaffa ny. 10: o Istället för borgen kan inteckning tas i låntagarens fasta egendom. 11: o Lånet gäller inte för redan verkställda odlingar så vida de inte är utförda, medan anmälan behandlades. 12: o Två gånger om året insänder lanthushållssällskapet nya låneanmälningar, med tillstyrkta bifall eller avslag.
RorgareStåndet ingifvet Memorial föreslog, om icke till Rikets Ständers Statsutskott borde remitteras, att, såsom en följd af hvad år a8r?, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, blef beslutadt, gä i författning om be - StatsUtskotlets Betänkandert. 303 Stämmandet af den fond, som till ersättningen kunde användas, samt alt infordra Utlåtande af den Comrriittée, hvilken haft sig uppdraget, att granska ifrågavarande förluster och fordringsanspråk, så vida utredningen deraf ännu kommit till verkställighet, meri i alla fall så besörja, att detta för månge Svenske Handlande vigtiga Ärende, skyndsamt må varda fullkomligen äfslutadt. Uti häröfver afgifvit Betänkande, hvilket af Rikets Höglofl. Ständer godkändes, anförde StatsUtskottet, huruledes den af Herr Hagertnån väckte fråga blifvit vid 1812 års Urtima Riksdag upsknten, på den grund, att förlusterne till deras beskaffenhet och belopp då icke voro utrödde. Och som en sådan utredning, efter hvad hos StatsUtskottet blifvit uplyst, ännu saknädes, så ansåg StatsUtskottet sig icke varå i tillfälle, att Herr Hagermans motion till pröfning uptaga. Med rätta förhållandet är således icke MverensStämmande hvad uti Herr Thunells Memorial blifvit a 11 förd t att nemligen*. Rikets Hög. loftStander redan, bid 1SU2 nes Urtima Riksdag skola förklarat och ansett billigt, att de Svenske Medborgare., hvilka så oskyldigt lidit förluster, medelst Upbringningar af makter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande, borde derföre, undfå Ersättning, och att Rikets Hiiglofl• Stander jemväl skola löfvat dettill anslå Fond, enär rätta beloppet bore utrönt. Beträffande i öfrigt Hörrar Thunells och Eckhoffs Motion, så fåf StätsUtskottet, i anledBihdng lill Riks-St.
Denna föreskrift är, efter min åsigt, orättvis och obillig, emedan städerna derigenom alltför mycket blifvit gynnade framför landsförsamlingarne, hvaraf en del kunna erhålla några tiotal Riksdaler, då vissa städer tillfalla flera tusende, änskönt en stor qvantitet af det bränvin, som försälj es i städerna, afyttras för landsbygdens behof. Det torde ej kunna förnekas, alt landsförsamlingarne äro i lika stort behof af denna afgift som städerna, dels för inrättande af sockenbibliolheker, som ännu torde saknas i en stor del socknar, och dels för andra nyttiga kommunala inrättningar. Jag får derföre vördsamt föreslå: att, med ändring af ofvanberörde § i Författningen om bränvinsförsäljningen, stadgas måtte: alt Adelar af den inom hvarje län inflytande utskänkningsoch utminuterings-afgiften, som är anslagen åt kommunerna, aflernnns i Landtränteriet, hvarifrån det på hela länet sammanlagda beloppet genom Konungens Befallningshafvande fördelas på samtliga städer och socknar, i förhållande till hvarderas folkmängd, alt af dem användas till kommunala behof. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 12 November 1062. Pehr Eriksson, Irån Gefleborgs län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Ola Olsson från Blekinge, om åtskilliga ändringar i Kongl. Förordningen den 26 Oktober 1860 angående bränvinsliUverkving. Då jag nu går att föreslå nödiga förändringar i Kongl. Förordningen den *26 Oktober 1660 angående bränvinstillverkningen, torde jag böra förulskicka den anmärkningen, att, enligt denna Förordning, dylik tillverkning är tillåten under fem terminer; att den minsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan får ske, är 300 kannor och den största 1,000 kannor bränvin, samt att afgiften för meranäinnde tillverkning skall erläggas förskottsvis för halfva lillverkningslerminen i sender. Dessa föreskrifter vågar jag anse vara i hög grad orättvisa och jemväl betungande för den mindre bemedlade jordbrukaren.
Jag tror, alt det praktiska sättet att gå tillväga för alt vinna tid, vore alt följa Ulsk:s betänk, och gå i den ordning, som Ulsk. framställt, ty det brukar alltid gä fortast då, och jag förenar mig med dem, som hylla den grundsats, som är uttalad, önskandes att vi ju förr desto hellre måtte börja med den första artikeln och så fortgå, ty på det sältet vinna vi tid och ännu myckel mer, vi t ra nq u i I ise ra de individer, som önska framställa hvar och en sina asigter och få dem underkastade Ståndets bedömmande. llr Printzenskjöld, Carl: Sedan så inånga ledamöter yttrat sig, hvilka alla, med undantag af den siste talaren, yr - 15S Den 11 Januari f. ni. kal afslag å Utsk:s betänk., men jag varit den bland Ulsk:s ledamöter, som, jag erkänner det fritt och öppet, ifrigt arbetat för det resultat, hvartill Utsk. kommit, så torde det måhända anses förmätet af mig att vilja försvara Utsk:s tillgöranden i dessa delar. Förutseende att jag i detta fall möjligen icke kan vinna framgång, men öfvertygad som jag å andra sidan är, alt hafva handlat i fäderneslandets intresse, lika väl som de ledamöter äro det, hvilka med mig icke dela lika tanka, anser jag för min pligt alt uppträda, för att, i hvad på mig beror, och så vida jag förmår, söka ådagalägga, att Utsk. icke, på sätt beskyllningarne innehålla, skridit öfver gränsorna, hvarken af dess behörighet, eller den aktning och vördnad, som det varit skyldigt Konungens nåd. propos. Den förste talaren har uttryckt sin förundran deröfver, att Utsk., då det å ena sidan erkänner grunderna för Konungens nåd. propos., medelst bibehållande af hufvudgrunderna i nu gällande taxa, likväl endast till orden verkställt detta förklarande, och genom förändring af tullbestämmelserna på icke mindre än £ af hela det antal varuarliklar, som i nämnde taxa finnas upptagne, frånträdt den princip, som Utsk. sålunda i början af sitt betänk, förklarat sig gilla.
Sedan R, o. Ad. återremitterat litt. d, tror jag att äfven litt. e bör få följa samma väg, emedan de sammanhänga med hvarandra, hvarföre jag instämmer med dem som yrkat återremiss. Efter nu först till bifall å fÖrev:de morn. framställd propos., som besvarades med Nej, blef detsamma på grund af de deremot gjorde anmärkn:ne återremitteradt. Mom. lill. f. Frih. Cederström: I öfverensstämmelse med den åsigt, som synes hafva förmått R. o. Ad. att återremittera de föregule punkterne, får jag äfven med afseende å denna punkt anhålla om återremiss. Jag tror icke att det vore nyttigt, om någon tjenst tilläfventyrs under en längre tid på detta sätt befunne sig i ett provisoriskt skick. För att icke trötta R. o. Ad. ville jag icke, vid den förra, härmed närbeslägtade punkten, ingå i en så utförlig un dersökning i ämnet, som kanhända vederbordt. Man har likväl sedermera enskildt sagt mig, att mitt yttrande i så måtto varit ofullständigt, enär jag förmenades hafva förbisett, att terminus a quo för tjenstetid vid beräknande af pensionsrätt visserligen efter behörigen erhållen fullmakt fått retroaktift tagas från inskrifnings-dagen såsom’ extraordinarie. Men dervid får icke heller förgätas dels att en temligen kort praescriptionstid är för fulimaktshafvanden stadgad vid begagnandet af sådan rättighet, dels ock att det merändels måste upkomma en ganska stor och för en obemedlad tjensteman verkligen betungande summa af obetaldte retroaktiv-afgifter att på en gång (för hela tiden mellan hans inträde i verket och till dess han fått fullmakt) erlägga, om han skall framdeles få någon pension utur CivilStatens pensions-inrättning.
Dertill kommer afgift till Handelsoch Sjöfarts-fonden 3 r:st., samt Tolag, stämpeloch vågpenningar 5,3ff r:st., eller tillsammans 3 sk. r:st. Afdrages derifrån den beviljade utförselspremien i Norrige med 11 r:st., återstår 2 sk. 3,50 r:st. Deremot äro raffinadörerne i Sverige underkastade införselstull å råsookret, utgörande med afdrag af belöpande tull-lindring i medeltal, 2 sk. 3 r:st., afgift lill Handelsoch sjöfartsfonden 2170- r:st. Tolag och vågp:r, lT2ff r:s!, eller tillsammans 2 sk. r:sl., motsvarande efter beräkning af 70 proc. produkt för raffineradt socker 3 sk. 8,2a r:sl. Drages härifrån det afgiftsbelopp, som skulle drabba det Norrska raffinadsockret eller 2 sk. 3,3,j r:st., så finnes uppenbarligen den Norrska fabrikanten för hvarje skålpund raffinad-soeker hafva 1 sk. 4,90 r:st. i fördel framför den Svenska. Jag är lika mycket som någon annan angelägen, alt de unioniella förhållanderue behandlas med all möjlig grannlagenhet, men ehuru jag i allmänhet hyllar den grundsatsen, alt de inhemska näringarna skola skyddas medelst måttliga lullafgifter, är jag likväl lika angelägen, alt det skydd, som genom Statsmakternes beslut fastställts, må vara en sanning. Jag anser det följaktligen icke värdigt representationen, att med likgiltighet åse, att sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom näringarnas Den 13 Juni. 9 skydd ominletgöres. På sådan grund har jag tillstyrkt Ulsk:s förslag och anhåller ytterligare om bifall dertill. Gr. Sparre: Det glädjer mig höra, att den siste talaren med mera insigt än jag egnal sin upmärksamhet åt frågan och jemväl granskat den upgift, jag ur en Svensk tidning åberopat. Jag erkänner, att den i samme uppgift förekommande beräkning grundade sig på förutsättningen, att ur råvaran skulle erhållas 90 proc. raffineradt socker.