Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förhållande skall ytterligare komma att fortfara, i händelse raan heslutar en ökning af Sedelstocken, hvilken icke är grundad på Ökad production, eller på ökad fond i Banken. — Man har mycket tvistat om hvad som med RörelseCapital borde förstås. Utskotten hafva ansett sig böra till RörelseCapitalet hänföra endast det verkeliga myntet, eller Bancooch Riksgäldssedelstocken, samt, enär Disconternes tre proCentssedlar Hill en del 256 Den 6 Junii f. m. svar.it af; men Utskotten hafva så mycket mindre kunnat medgifva, att fulla beloppet af dessa tre proCentssedlar må uti llörelseCapitalet ingå, som en stor del deraf legat i förvar hos penningemannen, under afbidan på fördelaktiga speculationer, samt Götha Canal DiscontSedlar på iooo R:drs valeur, ehuru de vid större transactioner blifvit använde, dock ingalunda såsom löpande mynt gått man och man emellan. — En annan omständighet förekommer äfven. Då Riksens Ständer år 1809 så mycket anlitade Banken, stadgade de äfven en AmortissementsFond, för att derigenom sätta Banken i tillfälle, att kunna honorera sina sedlar; men 1815 års Ständer, hvilka fruktade att fortfarande af AmortissementsFonden skulle blifva allt för tryckande, beslöto, alt RörelseCapitalets belopp ultimo December 1814» skulle förblifva oförändradt, utan att Disconternas Creditiver i Banken deruti inberäknades. Genom de sist inträffade händelser, och FiiialDisconternes iråkade förlägenhet hafva dessa Creditiver blifvit i den män begagnade, att Bancooch Riksgäldssedelstocken vid 1817 års slut varit 3 Millioner större än 18 r4. Denna tillökning måtte kunna anses innefatta ersättning för den af Utskotten från RörelseCapitalet uteslutne tredjedel af 3 procentssedlarne.
Det är med ttnledn. af den jemförelse, som en väld talare uppställt mel - Den 4 December e. m. i43 lan det olika sältet att tillstyrka eliel' afgöra tvänne frågor, hvilka till sitt ursprung anses vara enahanda, sorn jag tager mig friheten erinra, att i afseende på den förstnämnda frågan, sorn Hr von Hohenhausen citerade, var det likväl ett skäl, sorn saknades, nemi. det som förefinnes i detta fall, alt den person, som skulle erhålla pension, befinner sig i betryckta omständigheter, hvilket ej var ådagalagdt i afseende på (rågan om pension åt den person, hvarom Hr von Hohenhausen talat. Jag vill icke ingå i bedömmande af den aflidne riksdagsmannens förtjenster, hvars enka och barn äro i fråga att pensioneras: jag tror mig kunna antaga, att majoriteten inom detta Hus icke tillerkänner honom alla dessa förtjenster i lika hög grad som det Stånd, hvilket han tillhört, men just derföre att han anses hafva representerat opinioner och tänkesätt, som icke alltid hyllas af majoriteten inom delta Stånd, skulle jag för min del tro, att det vore en handling eller eli bevis på fullkomlig opartiskhet, om R. o. Ad. begagnade delta tillfälle att icke dessmindre bifalla det förslag Utsktn framställt. Att den aflidne icke saknat förtjenster, derom är jag öfvertygad, ehuru de måhända på ena sidan uppskattas för högt och på den andra något för litet. Jag tillstyrker emedlertid bifall till tJlsktns betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Stalsoch BancoUtsksns utlåt. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärde. Frih. Gederström volering. Upplästes till justering och godkändes följande voter;sproposilion : Den som bifaller Statsoch BancoUtsk:ns utlåt.
Har han någonting emot mig, så kunde han ju ändå för magisterns skull ta modet på sig och göra oss den äran. Baronen gissade nog rätt, att kapellanen Ortman icke kunde rätt med honom, och att det var blott derföre, som Ortman icke infunnit sig. Baronen smålog sardoniskt och bet på sin underläpp, men då Harald icke genast svarade, fortfor han: – Kan han icke på ett par timmar lösrycka sig från sin ämabla skyddsling och lemna henne i den gamla hushållerskans händer. – Å ja, hvarföre kunde han inte det göra – svarade Harald, som icke ville motsäga baronen. Denne, som emellertid nu gerna blifvit motsagd, gentog vidare: – Men om pastor Ortman verkligen tycker, att den gamla obildade qvinnans sällskap under en tid af en eftermiddag eller så blefve menligt för ... – Jag tror ej, att pastor Ortman tycker så – inföll Harald. Liksom han icke hört dessa Haralds ord, fortfor baronen: – För hans pupill, till hvars bildande han såsom fosterfar med skäl anser hvarje timme och minut vigtig och böra väl användas, så ... går det ej an att han hemtar henne med sig. Vågar han inte det? Då Harald härvid såg baronen lugnt i ögat och dröjde med svaret, återtog denne: – Kanske tycker pastor Ortman att en icke tillräckligt lång tid förflutit, sedan hennes första nattvardsgång. Men ... – Jag tror ej Pastor Ortman tycker så – inföll Harald – det går väl ej an att bli eremit för det – tillade han nästan lättsinnigt, liksom han anat, hvad baronen ämnat säga och snartsagdt talat ur dennes själ. – Eller kanske tycker han, att hon ännu är för litet inkommen i det konventionella lifvets former. Men sådana naturbarn taga sig ofta bättre ut, än vi, vanligt folk, – som göra allt efter mamma och pappa och andra mönster. Sticka de någon gång lite tvärt af, så blifva de derigenom så mycket pikantare och än mera intressanta. Men kanske herr magistern af allt detta tror, att jag är mera mån om hennes hitkomst, än om Pastor Ortmans?
F ö r en m ä n n i s k a s timliga existens torde v ä l, näst det att » få litet i sig », frågan o m h v a d m a n skall ha på sig vara den viktigaste, och G u d vet, o m icke en hel del af våra damer rent af betrakta det spörsmålet s o m n:r 1. Det är därför hög tid, att j a g för m i n a läsarinnor in på det område, s o m upptages af textiloch beklädnadsindustrien. D e n n a bransch är synnerligt väl representerad h v a d stoff och tyger beträffar. Däremot äro ut ställningarna af färdiggjorda plagg jämförelsevis sparsamt företrädda. Det är en händelse, som ser ut som en tanke, som den tanken nämligen, ätt o m ett godt material till en klädning finnes, så bör en kvinna aldrig stå i förlägenhet för att få klädningen färdig, skulle hon också vara tvungen att själf taga sax o c h nål i hand! Och det är en tanke, som jag vill kalla förnuftig. Man må vara glad åt, att likna liljorna på marken i fägring och ljuft behag, men man behöfver ej därför attrappera deras egenhet att icke sy, ej heller spinna. Utställarne af garn och väfnader äro så många, att jag ej kan åtaga mig att nämna alla, som kunde vara förtjänta af omnämnande, utan måste inskränka mig till de mest framstående. Inom garnbranschen utställer Kamgarnssp inner iakticboiaget Göta, Borås, förträffliga saker af ull, medan Almedahls, Rydboholms, Nåäs, Kampenhojs o c h Jonsereds fabriker bäfda sitt goda renommé för bomullsgarner. Då jag emellertid misstänker, att de flesta af Iduns läsarinnor ej gå så grundligt tillväga, att de köpa garn för att däraf förfärdiga beklädnadspersedlar åt sig och de sina, böra vi kanske öfvergå till väfnaderna.
Någon torde anse pluralitetens dervid förklarade tanke böra minoriteten förbinda; någon annan, att tystnad och uteblifvande från sammankomsten innebär ett bifall till hvad som vore föreslaget; och ehuru de fleste alltid skulle anse, det utan bestämd föreskrift ingen kunde för någon annan än sig sjelf förbindelse åtaga, kunde likväl skiljaktiga resultat vid enahanda förhållanden uppkomma, som icke utan anledning lemnade en ovisshet i det hela, i hvad mån besluten inne *■ * fattade en mer eller mindre vidsträckt förbindande kraft. Det kunde ock hända, att benägenheten att efterkomma hvad som blifvit föreslaget kunde bereda intrång i efterkommandes rätt och der enskildta åtaganden kunde komma i stridigt 'förhållande med allmänna rättigheter och leda till inskränkning i de sednare, hvilka likväl, utöfver gränsen af contrahentens lifstid, icke kunde för en arfvinge till ärfd egendom medföra någon förbindelse. Då härtill kommer, att i ärenden af vigt, befullmägtigade Däris - Deputerade ofta icke erhålla, om icke gerna emottaga, ett vidsträcktare obestämdt uppdrag, men kostnader för sådana Deputerade blifva i alla fall för orterna icke obetydlige; så, med afseende å alla förenämnda skäl, tror jag mig äga anledning tillstyrka den underdåniga anhållan, att provincielle sammankomster i ämnen, som röra allmänna skyldigheter och föranleda till utgifter, i synnerhet icke må äga ruin, samt att de upplysningar eller yttranden, som från Orter - 464 Den 12 Juni v' Oitérna kunna nödige anses, maga genom Socknestämmo - Pmtoco!ler Landshöfdingarne meddelas, med rättighet för hvar och eri att till Landshöfdingen särskildt yttrande afgifva, utan att de angifvande medföra någon förbindelse för dem, som sig icke utlåtitr Provincielle sammankomster hafva i äldre tider redan varit mindje hehaglige, och derföre äfven under envåfdstiden sällan ägt rum; och att man sä tänkt för mera än etthundrade är sedan, upplyses af Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Konung Carl XI. af år 1677, så lydande:
Troligtvis hafva de, utsvultna och förfrusna, icke egt krafter nog att värja båten mot vindbyarne, den har kantrat; och nu äro väl de sträfsamme männerna ifrån all timlig sorg, men enkorna och barnen fylla våra öron med sin klagan. Och ändå äro ej dessa de enda, som ha rätt dertill. En likadan sorg har träffat flera bland våra olyckliga qvinnor, ty ej mindre än tre karlar ha förut i vinter förlorat lifvet, under försök att uppehålla det.” Efter ett litet afbrott, hvarunder Arve i Birgers liksom i Erikas och Gabriellas ansigtsdrag läste det mest oförställda deltagande, fortfor han: ”Som jag anser roten till allt detta onda väsendtligast ligga i svårigheten att stilla lifsbehofvens kraf, har jag ernat anlägga en liten handel på fiskläget. Den snåle juden Holmgren har nu slagit all rörelse under sig, och det har otaliga gånger svidit i bröstet på mig och retat mitt sinne, när jag sett hur den uslingen förfar med de stackars fiskrarne. Meningen är nu att söka utverka privilegier för mor, att få idka rörelse; men för att sätta sjelfva förslaget genast i verkställighet, hvilket är nödvändigt, om det skall komma till nytta, fordras en pålitlig borgen. Och jag har kommit hit, för att be herr Haraldson härom.” Det behöfdes knappt den tårade, uppmanande blick, som Erika skickade sin make, för att stadga ett beslut, han redan från början fattat. ”Det är glädjande,” sade han i en ton, som vittnade om den aktning, Arnman ingifvit honom, ”att se en så ung man, som herrn, med sådan håg och god vilja söka verka för de fattiges bästa, och det vore både synd och skam att vägra den hjelp, som en kan lemna till ett så nyttigt ändamål. Om herr löjtnanten behagar, kunna vi tillsamman någon af dagarne resa inåt Götheborg; och jag ansvarar att vi skola komma provianterade tillbaka. Arves ögon glänste af en fröjd, som hedrade hans menniskoälskande hjerta; och med en rörelse, hvilken fullkomligt tolkade hans tacksamhet, räckte han Birger handen.
A. 41* StatsUtskoltets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 75. angående sökt rättighet för staden Wadstena, ätt återbekomma hvad sorn blifvit inbetaldt å ett lån för cbolera-kostnaderS bestridande. VI. B. 3gjg. VII. A. 44- — N:o 76. i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren \ i8'35j 1837 och i8Jcj afgifna berättelser örn samma år verkställd granskning af Statsverkets, Samt ahdrä af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1832, 18»3, 1834s i835j 1836 och i837: VI. B. 644. VII. 74. N:o 78; i anledning af Rikets Siänders Revisorer* åren i835, 18 >7 oell 183g afgifna berättelser angående för valtningen af Mötesoell Tröss-passevolancé-fondei na. V. B. 441. vi. 737. XIX. Å. 5*. XX. U. 370. XXI. 17. A. 98. — N:o 79. i anledning af erhållna återremisser å SlalsUtsköttets betänkande N:o 32, angående den lönereglering, Som erfordras i följd af Statsrådets förändrade Organisation. V. B. 398. VR B. 3. A. a3o. VII. B. 297. VIII. A. 82. XI. U. 63; E. 63. —- N:o 80. i anledning af väckta förslag om bestämmande af pénsidnsrätt för Statsrådets ledahiöterj i sammanhang med deh lönereglering, som af Utskottet föreslagits i följd af Statsrådets förändrade organisation. — N:o 8i. i anledning af S. F. Lanngös ansökning 0111 prolongation åt arrendet å Lunda kronohemman eller skatteköp derå. VI. B. 532. IX. U. 387.
Förhvdiiingsoch Press♦...;. Kardus-, färgad! Omslags-, Tobaks-, Maculatur-, Tryeklimmadt och olimmad!, Kort-, Concept-, Tapetoch Po lér-papper Skrifoch alla andra slag hvilt, ej specificerade Post-, aila slag Färgad!, pressadt, glaceradt, tryckt, figurerad!, försilfradt eller förgvldl Papperstapeter och Border Paraplyer och Parasa/ler: af siden eller halfsiden, ulan afseende i sednare fallet på silkets större eller mindre qvantitet andra slag l^van lite t loi Tull beriilili ingen. Ji i» Forse Is-lul 1. 1 ISiksinynt R:dr öre. 1 skålp. 40 Fri. Olja, Terpentin-, se Terpentin-olja. Vitriol-; se Svafvelsyra. Ornamenter, Architektoniska; se Bildhuggeriarbeten. Ossa Sepias; se Fjäll, Hvalfisk. Ostron; hänföras under Musslor. Paddy; se Ris. Pailletter; se Gulddragare-arbeten. Paradiskorn; hänföras under Apotheksvaror. Pastellkritor; se Krita. Förslag lill Tull-taxa. 507 Paraplyer och Parasoller: Delar deraf: Ställningar Öfvertyg, tillskurna eller sydda, förtullas lika med det väihadsslng, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. Fodraler: af läder, lösa eller påsätta af tyger, lösa, lörlullas lika med väfnaden, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. Pennor, Skrif-, alla slag /liim. Askars och Kartors vigt inbegripen. Penslar Peppar, alla slag Perlemor, oarbetad arbetad, oinfatlad infattad med Guld och Silfver, väges med infattningen och fort ullas såsom den. infattad med andra ämnen; se Bijouterivaror. Perter, äkta, oinfuttade eller infattade oäkta:
Vi hafva vid riksdag efter riksdag, i de mest högtrafvande ordalag, på detta rum hört vårt blomstrande tillstånd ådagaläggas; och sådant oaktadt vill man att deli sk jutsningsskyldige jordbrukaren skall qvarstå uti det slafviska förhållande, att emot sill vilja och någon gång till sin stora skada, på skjutsrät tarens bud, vare sig watt eller dag, vare sig under hvilket väder som helst, vara skyldig spänna sin häst ifrån plogen, ifrån hölasset, frun det med oväder hotade sädeslasset, som understundom utgör bans enda förhoppning för . utvägarne att bestrida kronoutlagorna och försörjningen för sig och för de sina, och detta för att fortskaffa en resande, utan att ens få bestämma den ersättning, lian anser sig böra hafva för ett så orimligt och för den fria menni skan så förödmjukande besvär, som skjutsningsskyldigheten ålägger. Under den tillväxt i rikedom, under det affärslif, som upstått sedan det påtvingade skjutsbesväret ordnades, vill man att den skjutsskyldige jordbrukaren allena icke skall tå blifva i åtnjutande af några civilisationens fördelar. Hvad menar man, under sådane förhållanden, när man benämner sig ett fritt folk? Ar friheten blott en ordlek? Gäller den blott eller har den blott afseende å öfrige handels-, industrioch näringsidkande medborgare, men icke å den till tvångskjuts skyldige jordegaren? Ar den skjutsskyldige jordegaren en Paria eller en sämre menniska än de öfrige folkklasserne, efter han fortfarande skall till dem stå uti ett tvunget lin (lerd ån ig hetsförhåll ande? Att jordens frigörelse ifrån tvångskjutsningen skulle utgöra en orättvisa emot de öfrige samhällsklasserna, hvilka hitintills varit frikallnde från all kostnad i och för detta oundgängliga samhällsbehof, har beklagligtvis vunnit inflytelserika förfäktare inom BorgareStit, och eget nog, deribland ifrån, sorn jag vill minnas, en fordom inom detta hus ifrig och varm försvarare af folkets frioch rättigheter.
De skola motioneras inom Slånden, de skola beredas af Utsktn, samt slutligen blifva föremål för R. Sits öfverläggningar och beslut, dem R. St. hafva att hos K. M. anmäla, så framt icke R. St. i frågan sjelfve äga beslutande-rält, då någon sådan anmälan till erhållande af K. M:s sanclion ej behöfves. Ingenstädes få vi komma fram med försök att på annan väg, än den grundlagen föreskrifver, inleda oss på en bana, hvarpå vi ej kunna inträda utan att vara i revolutionstil Istånd. Samme värde talare har äfven yttrat, att uti det svar, son} från Statsrådet blifvit iemnadt på Utskts förfrågan om Den ta September f. m; 33i något prot. funnes, innehållande lind. påminnelser af Statsrådet lill K. M. om ministerens coinplettei ing, Utsk. ej hålli t den upplysning, att några sådana påminnelser ej blifvit gjorda. Jag måste saga att, om ett sådant svar verkligen blifvit afgifvet, så beklagar jag, att äfven K. M:s Statsråd, sorn expedierat detta svar, misstagit sig 0111 formen; ty Utsk. får icke begära prot. annat un uti ett bestämdt mål och för en viss dag, måste således veta hvad det begär, och då först kan från den andra sidan svaras, att ett sådant prot. icke finnes; men icke äger Utsk. rätt alt få svar på förfrågningar, om Statsrådets ledamöter uti den ena eller andra frågan gjort K. M. föreställningar. Statsrådets ledamöter hafva inga andra skyldigheter sig ålagda af grundlagen och ansvarighetslagen, än att i förekommande frågor sig yttra. Det är helt tydligt, att K. M. med Statsrådet öfvei lägger om ärendena i den ordning de föredragas, och att Han äf ven i fråga om rådgifvarepersonalens complettering ej kunnat undgå att rådföra sig med dem. Detta är så enligt sakens natur, alt ingen af Const.Utsk:s ledamöter bort tveka om alt sådant ägt rum och måste äga rum, innan någon tillsättning kan ske.
DETTA MEDEL BÖR, SÅSOM FÖRSTA HJÄLP, ICKE SAKNAS I NÅGON FAMILJ, I SYNNERHET UNDER INFLUENSA-,., KOLERAELLER ANDRA EPEDEMIER. ETT ENDA PROF ÖFVERTYGAR BÄTTRE ÄN NÅGON KUNGÖRELSE. BOTAS SLAG H A L S F L U S S GENOM STATION I SKANDINAVIEN KOSTA 12 SMÅ ELLER 6 DUBBELFLASKOR KR. SÄNDAS MOT EFTERKRAF. Chr. Sansens LABORATORIUM I KÖPENHAMN HAR EN SERIE UNDERSÖKY L:O. SYREBILDANDE BAKTERIERS LIFSVERKSAMHET, OCH HAR DÄRVID KONSTAattester till förfogande. " ^PR JAG VARNAR MOT INKÖP AF VÄRDELÖSA FÖRFALSKNINGAR OCH BER ATT NOGA IAKTTAGES ATT PÅ HVARJE DEGEL MÅSTE OFVANSTÅENDE SKYDDSMÄRKE OCH FIRMA » SCHUTZENGEL-APOTHEKE DES A. THIERRY IN PREGRADA » VARA INBRÄNDT. SÄRDELES VERKSAMMA RESULTAT E Z C E M, FORT. BAKTERIEV I D ALL S Ä R - R E F O R M A R, SJUKDOMAR GIFVETVIS HELST: SÄTTES TILL EN BULJONGKULTUR AF NÄMNDA BAKTERIE BLOTT HÄLFTEN AZYMOL (33 PROCENTS UTSPÄDNING), SÅ DÖ VID RUMSVÄRME TERATS, ATT FEM PROCENT (V20 UTSPÄDNING) VARIT TILLRÄCKLIG ATT HINALLA KOCKERNÄ FULLSTÄNDIGT INOM EN MINUT.
Jag vågar lill Frih. Raab hemställa, om icke hans syftemål kan vinnas lika väl utan V0’ Den 9 Augusti f. ni. 139 tering, enär Betänk., såsom bekant är, åtminstone ifrån BorgareSt:t redan är återremitteradt. Frih:n kan ju då i Utsk. erhålla den rättelse, sorn i det här framstäldta förslaget, möjligen kan erfordras; men att här uptaga tiden med votering tror jag icke tjenar lill någonting. Frih. Baab: Jag kan icke efterkomma den till mig ställda upmaningen. öplästes till justering och godkändes följ:de voter:s-propos:n: ”Den som vill, att, såsom den 15:de §:n af en blifvande förordn. ang:de vilkoren för bränvins försäljning, införes ett sålydande stadgande: ”Då K. Befh:de enl. nästföreg:de § meddelat tillstånd lill minuthandel med eller utskänkning af bränvin, bestämme näst derefter för socknen sammanträdande TaxeringsKommité del kannelal bränvin, som anses å hvarje sådant ställe årligen blifva försåldt. under den tid, för hvilken tillståndsresolutionen är gällande”, löstalja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder berörde stadgande till Särskildta Utsk. öfverlemnadl, för att ytterligare granskas och jemkas. Vid voteringensslut befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 17. Nej — 15. Med anledn. af det sålunda fattade beslutet, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att B. o. Ad. torde finna, att uti 17:de §:n, jemlikt det vid densammas antagande gjorde förbehåll, borde, i st. f. ”8:de eller 12:te §:n, åberopas ”S:de, 12:le eller 15:de §:n”. Hopades Ja. §:n 18. Hr Braunerhjelm: Utsk. har här förutsatt 5 olika betalningsterminer.
Revisorerne hafva vidare förmenat, att förluster för ManufacturDisconten genom låntagares, reversutgifvares och löftesmäns obestånd mera sällan skulle inträffa, om pröfningen af de för erhållande af lån utur densamma inlemnade säkerhetshandlingar med mindre undseende verkställdes, än som nu stundom syntes hafva ägt rum, och derest vid disconteringen tillsåges, att det nu icke sällan inträffande förhållande, att mindre kände låntagare ömsesidigt belåna hvarandras utgifna reverser, så vidt ske kunde, för framtiden förekommes. I anledning häraf får Collegium i underdånighet anmäla, att, enligt 5 §. af 1817 års Nådiga Reglemente angående Manufactur-Discontfondens förvaltning, det åligger Collegium att tillse, att ej andra personers namn och förbindelser antagas till säkerhet vid låns beviljande utur Fonden, än sådanes, som äro kände såsom förmögne eller för god credit, och att, i händelse tvifvelsmål yppas i anseende till både låntagaren, sedelutgifvaren eller acceptanten, efter omständigheterna äska särskild borgen, eller ock låta den lånsökande, om han kan, aflemna annat hypothek, till fyllnad i säkerheten; hvarjemte Collegium, då så nödigt pröfvas, äger affordra lånsökande fabriksidkare, som är bosatt utom Stockholm, vederbörande Hall-Rätts eller Magistrats utfärdade bevis rörande såväl hans egen, som revers-utgifvarens, acceptanlens eller löftesmannens vederhäftighet, samt att för öfrigt, vid frågor om nya lån till personer, som redan häfLa för större eller mindre summor, af de i Manufactur-Discont-Contoret förda annotations-böcker hemta underrättelse, huru de förut uppfyllt sina förbindelser och om de varit tröga betalare eller under lagsökning.
St:r och just af R. o. Ad. godkänd för några dagar sedan, då R. o. Ad. beslöt att utlottning skulle vara det system, man borde följa i st. f. det af StatsUtsk:t förut föreslagna. Gr. Lagerbjelke har sagt att skillnaden mellan premielån och amorteringslån är den att räntan i dessa sednare är lika för alla obligationer samt icke så flektuerande att vinstspekulationen . skall få för stort fält att röra sig på, med ett ord att de äro icke hvad man kallar lotterilån. Nu är dock förhållandet att det finnes s. k. premielån, som gå med 2 å 3 proc ränta och som således hafva ungefär samma karakter som vanliga lån. Jag vidhåller min förut uttalade åsigt, att man bör öfverlemna åt K. M. att utfärda det ifrågav:de förbudet, om han så finner skäligt. Hr Hjärne: Den siste talaren har trott att de som talat för antagande af BorgareSt:ts beslut, skulle hufvudsakligen hafva utgått derifrån att riksdagen vore så nära sitt slut och att man endast ville sammanjemka besluten. Har man icke andra skäl härför, kunde man gerna hafva underlåtit att åberopa dem. Man har här i afs:de på lån gjort en jemförelse mellan Riksg.Kont.. och hypoteksbanken. Denna jemnförelse är alldeles oriktig. Riksg.- Kont. kan ifråga om uptagande af lån rätteligen ega ett vidsträcktare fält för sin verksamhet än hypoteksbanken, som icke egentligen är till för att drifva bankrörelse, utan för att vara en medlare mellan hypotheksföreningarne och långifvnrne. Jag begärde ordet egentligen för att fästa upmärksamheten derå, att det af Den 20 Oktober f. ra. 30!» BorgareSt:t föreslagna tillagg är fullkomligt öfverensstämmande med den åsigt, som föranledde B. o. Ad. att göra en temligen vigtig förändring i den 9:de §:n, som gick ut derpå att fråntaga hypoteksbanken rättighet att, om jag så får uttrycka mig, »vigilera» lån på kortare tid och derigenom inträda på sätt och vis i samma befattning som en privatbank.