Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den gamla väskan vet det, hon, hur UDga kinder ha bleknat, skäggprydda läppar ryckt af återhållen smärta och klara flickögon gråtit sig matta öfver bref, som räknat frändskap med skräppebladen. Den gamla väskan formligen strålar i dag, då ett bref dyker upp ur hennes gömma och lägges på den gamla stickande fruns solvarma fönsterkarm; brefväskan vet, ' att hon i dag medfört ett ljufligt och gladt budskap. — » Min gamla vän! Jag kallar dig så, dels emedan jag känner det så, dels därför att jag vet, hur du afskyr titeln tant (som på danska och skånska är liktydigt med flärd och lappri), men däremot älskar vårt gamla tilltalsord du, äfven då vi unga så benämna dig. Jag har dessutom i dag något att säga dig, som endast kan sägas åt en vän. Sigrid och jag ha nu • beslutat att göra slut på vår förlofning med — bröllop. Mitt gamla namn och min filosofie doktorsgrad skola ej hindra oss att rätta utgifter efter tillgångar och att lefva så, som oss lyster, utan afseende på det s. k. sällskapslifvets fordringar. Den anställning, jag nu fått, är visserligen allt utom lysande i ekonomiskt afseende, men lönen är dock ej mindre, än att vi två kunna lefva däraf och dessutom göra ' någon afbetalning på mina studieskulder, och jag har utsikt till befordran — med tiden. Sigrid har fått sin hemgift utbetald i en kontant summa, som nu skall användas till nödiga möbler och husgeråd; hön fruktar ej för, att jag skall låta min hustru lida brist på anständiga gångkläder, förstår du. Själf har jag i min lilla ungkarlsbostad några få möbler, och vi tänka helt enkelt behålla de två små rummen samt till denna » våning » hyra ett med dem sammanhängande större rum. Gud ske lof, att jag utan blygsel kan införa min unga brud i detta heml Där finnas inga stygga minnesskuggor, som kunna oskära vår kärlek; detta vet Sigrid också.
Vare det ock, när Banken sålunda brustit i betalning, hvar och en af Bamkens Borgenärer obetaget att väcka fråga om Bankens försättande i Concurstillslånd, derom anmälan bör ske hos Konungens Befallningshafvande, som genast undersöker Bankens ställning: gitter Directionen då ej visa, att den inträffade oförmågan härrört af en skyndsamt öfvergående tillfällighet, och att Banken alla sina Borgenärer förnöja kan, åligge det Konungens Befallningshafvande att låta inställa Bank-rörelsen, och öfverlemna målet till Domstol, som beslutar, alt Banken i Concurs-tillslånd försattes. När Concurs inträdt, har ock Bolaget förverkat rättigheten att vidare begagna sig af det erhållna tillståndet till Bank-rörelses bedrifvande. 16 §. Innehafvare af oinlöst credit-sedel eller invisning ege jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående §. Bankens Borgenärer tillägges, Bancooch Lag-Utsi otte na Betänkande, N:o I. 23 att lagsöka en eller flere Directionens Ledamöter, med samma rätt att använda utmätningstvång, som Lag och gällande Författningar i allmänhet medgifva emot gäldenär för skulder af den mest executiva beskaffenhet. I alla de fall, dä Ledamot af Directionen ej träffas hemma med Lagsökning eller å Bankens Contoir, äfvensom då flere Directionens Ledamöter skola |>å en gång samfalldt sökas, kunna de, som med Konungens Befallningshafvandes eller Rättens bud gå, å Bankens Contoir bevisligen afjemna, eller om det finnes stängd t, å dess dörr fästa skriftlig resolution eller kallelse; och galle då sådan åtgärd såsom laga delgifvande, »7 §• Hafva Directionens samtlige Ledamöter först undergått utmätning, men lull tillgång saknats i deras lösa egendom, kan bristen genom ny Lagsökning utkräfvas, under enahanda tvång hos den eller dem bland de solidariskt ansvarige Lottegare, mot hvilken fordi husegaren finner för godt sin talan rigla. 18 §.
Jag får dä äran upplysa, att eli BancoUlsk:s förslag, som nu är under uppsättning, lillstyrker, att Bankens behållna grundfond malte uppbringas lill ett belopp af 10 millioner r:dr, således fullkomligt i öfverensstämmelse med det förslag, som Hr Rosenblad nu väckt. Om delta af R. St. bifalles, 400 Den 20 November e. ra. så återstår att af delta årets Bancovinst, för att fylla denna summa, anslå circa 600,000 r:dr; men då denna vinst för de förra åren utgjorde 950,000 r:dr, hvarifrån dock bör afgå tillfälliga capitaivinster, omkring 95,000, anser Utsk. alt af 1844 års vinst 250,000 r:dr kunna till Riksg.cont. öfverlemnas. För de kommande åren kan Bancovinslen med säkerhet beräknas till S00,000 r:dr årligen, som till och med 1847 utgör en summa af 2,400,000 r:dr, hvarjemte Disk. föreslår, att den från Riksg.- cont. uu utgående capilalafbelalning af 88,000 r:dr för obligationer äfven borde upphöra. Härigenom skulle för nämnde Conior uppslå en tillökning under de följande 2:ne åren af 264,000 r:dr. Likaledes har BancoUtsk. föreslagit, att disconlrörclscn måtte till Riksg.cont. öfverllyltas, hvarigenom äfven tillgångar uppkomma. Den vinst på discontrörelsen, som redan för är 1S44 inllutit, utgör circa 450,000 r:dr. Vidare har Utsk. föreslagit, alt de i Banken samlade, särskildt reserverade fonder matte ingå i den gemensamma grundfonden, hvarigenom äfven i påföljande års böcker komrne alt uppdehileras såsom tillfällig capitalvinst circa 240,000 r:dr, nu utgångna i handclsdiscontrörelsen.
Dernäst reserverar jag mig emot borttagandet af de ut~ och införselförbud, hvilka hitintills varit i tulltaxan bibebållne. Af den majoritet, hvilken inom Utskottet dikterat besluten, har den grundsats öppet blifvit uttalad och aldrig förnekad, att detta borttagande endast borde utgöra begynnelsen till en fortgående nedsättning i tullsatserna å dessa nu skyddade och för fäderneslandet vigtiga fabrikater. Dermed sysselsatte fabrikanter och näringsidkare måste alltså anse den nu föreslagna åtgärden, såsom första steget till förstöring. Del kan ej heller förnekas, att lurendrejeriet mera fruktar förbud än höga tullar; och då de ena borttagas, men för de andras verkliga erläggande nödiga kontroller icke endast försummas, Utan till och med förhindras, kan man svårligen anse Utskottets förslag för annat än en dödsdom öfver våra näringar. Lika litet kan bestridas, att de tillverkningar, hvilka nu skyddas af förbud, äro för fäderneslandet af stor betydenhet, eller att dc, 94 Bevillnings-Ulskollets Belänkunde, Jtä 3. i jemförelse med Sveriges tillgångar, sysselsätta ansenliga kapitaler och ål talrika menniskomassor bereda ymnig eller tillräcklig arbetsförtjenst. Och när de tillika befordra den inhemska omsättningen, samt sprida välmåga vida omkring sig, när deras framåtskridande af alla sakkunniga erkännes; då synes ingen verklig fördel, men väl både allmänna och enskilda olyckor kunna framkallas genom det nu så ifrigt och ensidigt yrkade utplånandet af förbuden. Sverige, med sitt aflägsna läge, sina svårare naturförhållanden, sina inskränkta hjelpmedel, kan och bör aldrig inlåta sig i täflan med rikare industriella folk. Dess ära och sjelfständighet bevaras bäst genom förnöjsam flit och måttliga anspråk. Äro förbuden väl borta, så finnes ingen möjlighet, att vid inträffande öfverproduklion i utlandet, eller vid andra tänkbara verldshändelser bevara arbetsamhetens välgerningar åt eget land; ty störtas, vid en deraf uppkommen konkurrens, våra fabriker i grus, så återstår för arbetaren endast ett val — emellan tiggarestafven och våldet.
Af denna framställning följer, att Konungens rådgifvare, ehuru de tillstyrkt stadfästelse å reglorne för Svanå bruks aktie-bolag med afseende å dervid förekomna serskilda skäl, likväl icke i allmänhet ansett bildandet af aktie-bolag för inköp ech brukande af jordegendom vara med statens fördelar i allo öfverensstämmande. För en sådan åsigt kunde ännu åtskilliga skäl tilläggas. Hufvudanledningen för bildande af aktie-bolag är sammanbringande af en större kapitalstyrka för ett lukrativt företag, för hvilket i dess början, eller då företaget skall grundläggas, hvarken i materialier eller i produkter något egendomsvärde ännu finnes, som kunde för bolaget på grund al real-credit underlätta möjligheten att anskaffa penningemedel. Personal-crediten i form af utställda aktier på mindre summor, blir derföre här en naturlig utväg för delta ändamål, och det af lag aktie-bolag medgifna privilegium, att deltagare ej ansvarar för mer af bolagets skulder, än han insatt, är ytterligare ett medel i samma syftning. Men om ändamålet med bildande af ett aktie-bolag är inköp af jordegendom och jordbruk, uppstår ett annat förhållande. Sjelfva jorden, såsom sådan, är redan det bästa fundament för realcredit, och för att under ett sådant förhållande kunna anskaffa erforderliga penningemedel, är aktie-bolags-privilegiet så mycket mindre behöfligt. som inteckningshvpotheket redan Irån början här är att tillgå. Om således ock jord-inköpet, enligt allmän lag, ansåges vara tillåtligt på ett aktie-bolags firma, ehuru specifikt namngifna köpare ej förekomma, följer dock deraf ej, att aktie-bolags-privilegiet rörande gälds betalning borde tillkomma äfven ett sådant bolag. Bildande af aktiebolag för nu nämnda ändamål har dessutom andra ganska betänkliga sidor. Genom den kapitalstyrka, de förmå sammanbringa till sin disposition, skulle stora jordegendomsmassor kunna hopas i deras händer, hvaraf verkningarne på förhand knappt kunna beräknas.
~ ~ r i k k h s k a p e iir n en talang, och talanger lia alltid erklints nyttiga för lrviniiorna, iinder det a t t ett odladt förstiind och faktiska kiinslsaper ansetts som mer oanvandba.ra artiklar. Man ar ytterst belåten med en skol: ^, som vill lera flickan att skrifva tre friiwinande språk, en kunskap, som Iion sedan sh sällan liar praktisk anviindning för, inen inan frhgar ej efter om Iion diir lär sig a t t skrifva korrekt sitt eget modersnihl. J a g skulle kunna anföra otaliga exempel p % ytligheten i v i r kviiiliga iingdoiiis skolbildning, I i m i flickor finnas livilka visserligen last tre spr&amp;k, inen sta okiiiiniga inför de alldagligaste salter ocli företeelser, förviixla Jönköping och Linköping, tro a t t rilrsdagsiniiri och stadsfiilliniiktige iiro liktydiga, tveka i livilket väderstreck solen går upp, Iia aldrig Iiört talas oin Göthe och Sliakespeare. o. s. v., Ocli dessa exeinpel gro, så otroligt, det later, ej gripna nr luften, utan lieintade ur niin egen erfareiiliet angkenclc kiinskapsinåttet efter slutad skoll&lt;urs Iios språltkiinniga, ja, t. o. m. intelligenta unga Itvinnor. Hvilken stånclpiinkt man för öfrigt må intaga till matlagningsiiinnet, därom torde alla vara ense, a t t inan mHste söka rkda bot för ytligheten i flickornas bildning, ej ytterligare iiiiclerblHsa densainina. Liksom » kokfrågan » och livad darined sanlinanliiinger pH mötet absorberat alla andra intressen, liar den afven i denna artikel alltför mycket inkrgktat P&amp; det starkt begriiiisade iitryinniet. J a g i16ste d#rför %l.iiiija mig ihed a t t endast omiilirniis fröken Anna Saiidströins
Det är just dessa yttre medel, dessa små älskliga arbeten barnen förfärdigat och ej så mycket Fröbel-litteraturen, som vunnit allmänhetens hjärta för systemet. Barnens glädje vid gåfvan, vid leken och vid sysselsättningen i anstalten hafva förklarat Fröbels idéer för föräldrarne. För vidare främjande af dessa sträfvanden är julmarknaden ett ej mindre viktigt och verksamt medel. Hela den fröbelska lekmaterielen finnes där i små trefliga kartonger, köpes beredvilligt, och på så sätt upplåta föräldrarne sitt hem för den högsinnade pedagogens idé. All glädje och sorg, som träffar de små, vet » tant » i barnträdgården att dela med dem. Dockornas väl och ve ligger henne ömt om hjärtat. Hunden, katten, hönsen och grisen därhemma känner hon till och är lika ledsen som barnet, när ett af de nyttiga och snälla djuren skall offras för kokerskans skull eller för ålderdom. Det är ju gifvet, att hon får veta, när mamma fått en ny kappa eller pappa en käpp; hon vet att sätta värde på ett så- dant förtroende och låtsar om ingenting. Ja, hennes lif blir gladt och hennes sorger blifva mindre bland de sorglösa. Herrens välsignelse hvilar öfver hennes arbete. Då vi en gång frågade en » Kindergärtnerin », hvarför hon valt detta yrke, svarade hon: » Jag hade ej råd att vara sysslolös, och min mor, som var enka, ville jag ej lämna ensam. Nu hjälper hon mig med de minsta, och vår ekonomi förbättras allt mer och mer. Jag har alltid tyckt om barn, och det solsken de sprida öfver vårt stilla lif kan jag ej skildra med ord. » Och du platssökande unga flicka, som mot » fritt vivre » eller ringa lön bjuder ut dig åt alla håll, dig ville vi tillropa: » Gäck och gör sammaledes 1 » Den som ej har tillfälle att studera ämnet i utlandet, kan säkert genom att noga studera skrifter angående » Fröbels Kindergaten » oeh med någon praktisk erfarenhet på detta område samt med ett varmt hjärta för de små blifva en duglig » Kindergärtnerin ». Och hvilken hälsosam syssla mot att sitta som kassörska, telefonfröken eller dylikt mellan fyra väggar.
Stats-Contoret upplyst i frågan angå - Sttits-ZJiskoltets Utlåtande IV.-0 22. 5 ende del Öfver-Läkaren, Doctor D. Ekeland, genom Kongl. Brefvet d£h g Februarii 1837, tillagde arfvode af 200 R:dr, för bestridandet aföfverFält-Läknre göromålen vid Allmänna Garnisons-Sjukhuset, under den tid Öfver-Fält-Läkaren m. m. von Döbeln varit beordrad att åtfölja En af Rikets Herrar, Fältmarskalken Herr Grefve von Stedingk vid beskicka ningen till Ryssland år 1826, anser Utskottet samma fråga böra förfalla. §• 5. Då Carlbergs Kungsgård, för sine derunder a fnyste 4 mantal, njuter säterifrihet, och på sådan grund icke är skyldig att deltaga i Prestgårds» Byggnad, med flera sådane onera, samt vid tvänne serskilda tillfällen förut, då enahanda bidrag af samma Kungsgårds hemman ifrågakommit, den dertill erforderliga kostnaden af Kongl. Maj:t funnits böra bestridas, år 1817 af extra utgifts-medlen och år 1820 af de medel, hvarmed dylika utgifter förut blifvit bestridde, hafva Revisorerne ansett den kostnad, hvaruti samma Kungsgård, enligt Kongl. Majlis Nådiga Bref den i5 November 1826, efter mantalet deltagit med Solna församling, för en då förestående byggnad och reparation å församlingens Prestgård samt Klockare-boställe, och hvars belopp, i följd af Kongl. Brefvet den 3 Februarii 1827, blifvit af åttonde Hufvud-titelns anslag för byggnader och reparationer i landsorterna anordnad och utbetald, desto hellre bort godtgöras af extra utgifts-fonden, som, i fall sådane utbetalningar äfven för de öfrige Kungsgårdarne ifrågakommo, anslaget, för underhållet af Kronans hus och byggnader i landsorterne, skulle allt för mycket af för detsamma främmande utgifter medtagas.
Behållen vinst Runt 233,379: 16. A hela Diskont-rörelsen blifver behållna vinsten för år 1862 alltså R:mt R:dr 622,777: 10. Då Handelsoch Närings-diskont-fonden, enligt Banko-reglementet utgörande 6,700,000 R:dr, under årets lopp blifvit dels i följd af Banko-fullmägtiges beslut minskad, dels från reservfonden vid särskilda tillfällen förstärkt, samt Allmänna Diskontfonden, som vid årets början uppgick till 6,025,000 R:dr, från den 28 Januari utgjort endast 5,890,000 R:dr, bör vid en kalkyl öfver den behållna inkomsten ä bålla fonderna tillsammans, 12,590,000 ,R:dr, denna inkomst, utgörande . '. Runt 622,777: 10. ökas med ränta ä 5 procent å de belopp, hvarmed Handelsoch Närings-diskont-fonden varit under en del af året minskad, utgörande 29,236: 11. R:mt 652,013: 21. men deremot förminskas med icke allenast enahanda ränta å de summor, hvarmed samma fond, utöfver sitt i Reglementet bestämda belopp, varit under året ökad, uppgående till 5,416: 67. utan äfven ränta å de 135,000 R:dr, hvarmed Allmänna Diskont-fonden under 28 dagar af äret öfverskjutit dess här ofvan upptagna belopp, eller 525: — 5,941: 67. då alltså Runt 646,071: 54. blifver det belopp, som bör utgöra grunden för beräkning af den behållna inkomst, som ifrågavarande till Diskont-verket anvisade fonder lemnat, motsvarande 5,13 procent.
Ofvanintagne 23 § innehåller nemligen, i afseende å sättet för vinnande af inteckningsförnyelse, att »om borgenärs' hemvist är utom det härad eller den stad, der den egendom ligger, hvari inteckning skett, han må inför Jiätllen i den ort, hvarest han bor, förete inteckningshandlingen» &c. Den sålunda gjorda bestämmelse om ett visst forum, hvarmed afsigten endast synes hafva varit att angifva det forum, som i allmänhet måste anses vara för borgenären beqvämligast, skulle dock lätteligen kunna gifva anledning till den tolkning, att om uppvisandet skett inför annan Rätt, — såsom om en å landet bosatt person uppvisade ett inlecknadt skuldebref för närmaste stadsdomstol,—ett sådant uppvisande icke i ifrågavarande hänseende skulle medföra samma verkan, som om det skett vid gäldenärens forum domicilii. Justitie-ombudsmannens omförmälde förslag föreBih. till B. St. 7 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 4 26 Lag-Utskottets Betänkande M 43. bygger en sådan tolkning; och om man ock ville anse förslaget derutinnan mera såsom en förändring, än såsom en förklaring af gällande lag, så synes dock en sådan lagförändring vara på giltiga skäl grundad; hvadan Utskottet vördsamt tillstyrker, det malle Rikets Ständer för sin del besluta, att, med upphö/vande af 23 § i Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818, nämnde § skall erhålla följande förändrade lydelse: »Då inteckning förnyas skall, uppvise borgenär inför Rällen i hufvudskrifl den handling, hvarå inteckningen beviljad är; och skrifve
Rikets Ständer, som inhemta! alt Ralaljons-Predikantens i Götheborg tjensle-åligganden äro af trägen beskaffenhet, hafva trott sig böra medgifva, ali någon tillökning utöfver den lör honom af E. K. M:t äskade aflöning beviljas och derföre bestämt lönen för bemäldc Balaljons-predikanl lill 750 R:dr, hvarigenom, dä Rikets Ständer i öfrigt icke funnit något alt erinra r id de af E. K. M:( äskade ■ löneförhöjningar, den erforderliga anslags-tillökningen uppgår lill 2,200 R:dr R:mt, hvilken blifvit beviljad ali. utgå i öfverensstämmelse med bifogade tabell N:o 13. !7:o För M c dicie als tole n har E. K. M:t äskat en tillökning af 3,437 R:dr 50 öre; hvarjemte E. K. M:t begärt, all, i hufvudsaklig likhet med hvad redan vore Bataljons läkarne vid arméen beviljad!, jemväl ål Flottans Balaljons-läkare, hvilkendera graden 96 Expeditions-Utskottets Förslag till andord. Skrifvelse N.o 195. de lin innehafva, i stället för dem nu, efter 8 års tjenstgöring, tillkommande 50 procent löneförhöjning, mätte medgifvas förmånen all, efter 6 års oafbruten och berömlig tjenst i nämnde egenskap, kunna, uppå vederbörlig anmälan bos Kongl. Maj:!, fran Allmänna Indragnings-staten erhålla årlig förhöjning af 200 R:dr å innehafvande lön ocii, efter vidare i 4 är fortsatt enahanda tjenstgöring, ytterligare en lönetillökning af 100 R:dr allt Riksmynt. i anledning häraf hafva Rikets Ständer, på de skäl och under de vilkor, som i särskild underdånig skrifvelse skola hos K. K.
Med il landtliushållningens utöfvande förenade binäringar äro deremot så mycket beroende af särskilda lynnen, vanor och andra omständigheter, att de ej kunna anses inverka på landtliushållningens gång i allmänhet, utan böra särskildt upptagas. Bränvinsbränningen gör likväl på liera orter ett undantag, och torde derföre ställas närmast i sammanhang med landthushållningens hufvudsakligaste föremål. Egentliga åkerbruket har från 1842 till 1847 föga förändrat sig. Något större delar af åkern hafva väl de sednare åren användts till klöfver, men i det hela obetydligt verkande på foderlillgångarna och icke motsvarande den förminskning häruti, som den mot förra tider så betydligt utvidgade potates-odlingen medfört. Denna sistnämnda växt hade år 1846 utträngt andra på långt större fält, än som var förenligt med vidmagthållandet af åkerjordens bördighet; men dess lätta och fördelagtiga afsättning till bränvinsbrännare förledde mängden att år efter år utvidga sina potatesodlingar. Emellertid förnyade sig då den gamla erfarenheten, att all öfverdrift straffar sig sjelf, och potates-sjukan, som det året så allmänt spridde sig inom länet, förtog ganska hastigt den förut rådande benägenheten att till denna rotväxt använda såväl tjenlig som otjenlig jord. Numera är jordbrukaren angelägen att härtill utvälja blott en passande jordmån, och de llesta bränvinsbrännare hafva nedsatt sitt pris på potäterna. Produktionen af potäter nådde troligen med 1846 sin största höjd. Det reguliera cirkulations-bruket har ej vunnit insteg hos jordbrukarne i allmänhet. De anföra mestadels till skäl, att detta ger mindre höstsäd än det gamla brukningssättet; att höstsäden likväl är den som ger säkraste afkastningen, största inkomsten och största fodermängden; att cirkulations-bruket är kostsammare, enär det erfordrar en förökad arbetsstyrka, och att en blandsädsskörd ger större tillgångar för kreaturens utfodring än en skörd af något grässlag.
Krigsoch Sjö Ministrarnas ekonomiska Fördelningar disponera och redawrlä hwad till hwarLera förswarsgrenen ärligen bestas, of den summa, fom tttt militära föränderliga behoswen ak Rikets Ständer anstäs KrigsMinisterns administrativa göromäl kunna fördelas i irenne hunvudstycken: ilo Instruktionen och der Teoretiska af AriZSwektLnstapen, såsom grunder af alt Mi ferär styrka. 2ro AcmLttg tjenstbarhet och ekonomi, Utt-S der praktisk uta?eckltn§ af dest ändamål, och Z o Underhälls försörjningen af afskedade orkeslösa och dlesterade V>rigsmän« Detzs tre hmwuddelar, den Danande, dm werkande och den Försörjande, mäste nödwändlgt äga fqmdand siusemcliau, för att utgöra nr helrz Den ro Januari!. 6rz helc; de äro Lock i werkställigheten af hvarannan alldeles oberoende matzor, och jag har trott befordra enkelhet t machinens gäng och bibehålla möj, lighecens gräns lör KrigsMmisternS arbetsfvrmäga, dä de likasom ArmLDivisionerne utgöra af hvarandra oberoende, sjelfständiga, ester Konungens nädiga assigter genom KrlgöMtNtstern allena mobila matzor *)- I. Instrukrions-Fördelningen. Det militära uppsostringswerket, underwisniagen, Reglementens förfallande, böckers utgifwande » Krrgswetteuikapen, och ett allmänt foste till indrin, gande af kunskap och upplysning i Armen, är rätta grundwalen för militära styrkan sch espritn. Denna wrgliga det, forn utgör början, men likwäl rlt särskilt helt af administrationen, tillhör onekligen KrigöMinisterns styrelse och utgöres för öfrigt a! Guvernören för KrrgsAkademien, SlöMmistern, GeneralAdjutanten, GeneralFältTvgniästaren, Ehe« ferne för de Sc-entifika Corpser, och de Embetsmän Kongl. Maj:t af särffilt förtroende dertill kallar.
Med anledning af hvad motionären framställt, far Utskottet vördsamt upplysa, att, emedan kvrkornes medel i allmänhet icke tillkommit endast genom försa ml in gar nes enskildt gjorda sammanskott och gåfvor, utan äfven genom den vin-och byggnads-säd, som Kongl. Maj:t och Kronan skänkt och bestått, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt bref den 6 Juni 1/97, förklarat församl ingar ne oberättigade att, efter behag och eget godtfinnande, använda berörde medel, hvilka ställts under tillsyn af vederbörande Landshöfding och Consistorium, som jemväl fått sig uppdraget att pröfva, huru vården deraf handhafves och att rätta deremot förekommande fel. Då sålunda redan blifvit stadgadt, huru ifrågavarande medel hora förvaltas och användas, samt, i händelse af egenmägtigt förfarande dermed, det ankommer på vederbörande att i laglig ordning påkalla rättelse, får UJskottet, som anser några ytterligare stadganden rörande oftanämnde medel, icke vara af beliofvet påkallade, vördsamt hemställa, att Eric Perssons motion icke må till någon Rikets Ilöglofl, Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 16 Juni 1840. Bih, lill R. St. Besv. och Ekon. Ulsk. Betänkande> N.o 5g. Ank. till Exp. Utsk. elen 18 Juni, kl. g f. m. Betänkande j i anledning af vuckt fråga om rättighet för väveriidkare i Stockholm att i husen få utbjuda och afyttra sina väfnaderj vare sig af bomull, linne eller ylle. Uti ett ifrån Wälloflige Borgare-Ståndet till detta Utskott remitterad t memorial, har Herr M.