Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Rikets Ständer sålunda meddelat Utlåtande i de delar af detta mål, som uti E. K. M:s Nådiga Skrifvelse innefattas, hafva Rikets Ständer jemväl till pröfning förehaft hvad de förvaltande Verken anfört till ett närmare utredande af de serskilda förhållanden, som, enligt Rikets Ständers underd. skrifvelse af den 17 Mars i83o, ega rum dels med åtskilliga städers jord, som hittills varit befriade från deltagande i Båtsmanshållet, dels ock med köpingarne och deras innehafvande jcrd; hvarvid, med ledning af hvad nämnde Embets-Verk derom upplyst, Rikets Ständer funnit godt, för deras del, besluta: att, för ali inom Stockholms och öfrige städers staquet varande jord, som icke är till tomter Expeclitions-TJtshotteis Förslag till tind. Skrifvelse N-0 188. indelad, skall bevillningssumman sammanläggas med den för städernes hus och tomter, och samma jord såmedelst deltaga i roleringen, och att till stadsjord, underkastad serskild ordinarie rotering, endast må hänföras den, utom städernes nuvarande barriére belägna, dem tillhöriga fundations-, donationseller sjelfegande jord, som är ständig rotering underkastad, på hvilket sätt den till Rörstrand hörande jord, likasom Stadshagen och Långholmen skola i ordinarie Båtsmansbållet med städerne deltaga; att städerne Fahlun och Östersund endast för hus och tomter samt borgerlig rörelse, men ej för innehafvande jord, komma att bidraga till städernes Båtsmanshåll; samt att åter Sala, Marstrand och Waxholm skola från rotering helt och hållet vara frie; dock komma sistnämnde 3:ne städer samt Fahlun att åtnjuta berörde förmoner, endast så länge de dertill föranledande orsaker fortfara.
Den enda möjlighet, att icke upphäfva, men att förvandla Carlberg till blott en ApplicationsSkola för de Miiitaira vettenskaperne, vöre inrättandet af en Politecknisk Skola, der alla de ynglingar förenades, hvilka för sitt framtida yrke egentligen behöfva Mathematiska Studier, såsom Bergs, Hydrauliska, och Civile Architecter, Artillerister, Ingenieurer, Fältmätare, Skeppsbyggare, Navigateurer m. fl. och hvilka vid circa 17 års ålder derifrån borde utgå till ApplicationsSkolorne; men detta ehuru visserligen fullkomligare i sin generella åsigt, skulle likväl långt ifrån att medgifva en af Motionairerne åsyftad besparing betydligen öka kostnaderne för Staten, dels för inrättandet af den stora Politeckniska skolan, och dels för inrättandet af de derpå följande ApplicationsSkolorne, hvarafden för LinieOfficerare kunde qvarblifva på Carlberg, och den för Artillerille och IngenieurOfficerare (hvilka ganskaväl kunna förenas) på Marieberg, som redan är beslutadt ehuru ännu icke utfördt. Det årligen från KrigsAcademien utgående antal Cadetter anser den ene värde Motionairen vara större än hvad som erfordras att fylla Arméens behof, likväl är medeltalet af årligen utgående Cadetter (sedan Academien blifvit delad i 5 Classer) blott 20 å 25; afgången i Den J 5 Maji f. M. »6!5 Arméen sedan krigit i medeltal 90, vid Flottan 10, summa 100, hvaraf således blott f:del kan ersättas meddelst de från Carlberg utgående Cadetter, som ej tyckes vara öfverdrilvit. Man talar om kostnadenj förhållandet emellan Carlberg och Upsala är följande: en från Upsala utgående TheologieStudent kostar Staten efter hvad en värd Ledamot Herr Gref* ve von Schwerin upplyst 4,000 R:dr Banco; en från Carlberg utgående Officer circa 1000 R dr.
Slutligen har Canzli-Styrelsen, i afseende på Revisorernes anmälan, att, af de 7000 Exemplar å Finska Catechesen, som blifvit på Fondens bekostnad genom trycket upplagde, 4ooo Exemplar äro till utdelning i Lappmarken afsönde, skolat i underdånighet upplysa, att utaf de för framtida behof afsatte 3ooo exemplar, nu, under förvar i Riks-Archi vet härstädes, återstå 2,930 ex., sedan 70 ex. blifvit, under den i3 April 1831, afsönde till Consistorium i Carlstad för att utdelas bland Wermlands Finnallmoge. Canzli-Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och G. af WETTERSTEDT, D. v. Schulzenheim. P. Wahlström. Jon. G. Liljegren. G. A. Bruncrona. Alb. Ihre. Stockholm den 20 Februari 1333. Carl Magnus Arrhenius. C 10 ) Underd. utlåtande af Committerade för Andra Lif-Gardets CassernByggnad, i anledning af R. Stils Revisorers Berättelse af år i833. St o rmägtigste Allernädigste Konungl Uti Nådig Remiss den 16 i denna månad har Eders Kongl. Maj:t täckts anbefalla Comitterade öfver Cassernbyggnaden för Kongl. Andra Lif-Gardet alt afgifva underdånigt utlåtande rörande det, vid granskningen af Redogörelsen för Cassernbyggnadsmedlen intill i83o årsslut, af Rikets Ständers Revisorer anmärkte och uti i832 års berättelse anmälte förhållande, att för sjelfva Cassernhusens fullbordande, i öfverensstämmelse med derom afslutadt Entreprenad-Contract, skall erfordras iooo R:dr utöfver hvad Rikets Ständer för Cassernbyggnaden anslagit, ehuru oundgängliga Uthus dessutom saknas; och få Comitterade rörande detta ärende följande underdånigst andraga.
Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om förvärfvande för Statens räkning af f örra Allmänningen Trenningshult m. m. (Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Bel:de N:o 55.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, att inom Gäseneds härad af Elfsborgs län för tjugu år sedan funnits en kronopark, vid namn Trenningshult, af 1,200 tunnlands vidd, hvilken, enär densamma var den enda inom häradet, hvarifrån invånarne kunde förses med timmer till sitt byggnads-behof, förklarats genom Kongl. Maj:ts Nådiga beslut af den 10 Mars 1832 höra förblifva under allmän vård och förvaltning, med vilkor, att kostnaderne för skogens uppmätning, indelning till trakthuggning och framtida bevakning skulle af häradet bestridas. Sedan likväl, vid de i anledning häraf hållna sammanträden, sex socknar afsagt sig delaktighet uti allmänningen för att ej behöfva deltaga i berörde kostnader, hvilkas bestridande ensamt af de öfriga socknarne ansetts alltför betungande, hade, uppå en af sådan anledning gjord underdånig ansökning, allmänningens fördelning på hemmanen blifvit medgifven.
Härad, på mer och mindre afstånd från Östersjöns strander, ett större skogsförråd finnes, an som, med nu gällande föreskrifter om ägarnes rättighet till användande däraf för Ortens behof, ärfordras, hvarigenom de nästgränsande Skånska orterne kunna förses med hvarjehanda byggnadsämnen mot utbyte af dessa skoglösa orters ofta öfverflödiga och i vanpris varande spannemål, derest rättigheten lill sjötransport på första hand lämnades åt jordägaren, utan att vara bundne vid Köpmannens godtyckliga betalningsgrund; Alt sorn utförseln af ved till Skåne är Blekinges invånare förbuden annorstädes än vid .Pukaviks Lastageplats, hvilken af högst få inom Länet kunnat begagnas, hafva skogarne utan synnerlig förmon blifvit tillgrepne till svedjande, och r der sådant icke fått eller kunnat verkställas, till askbränning; Och att, i stadgandet om Seglations-rättighetens inskränkning, grund torde ligga till den så länge öfverklagade misshushållningen med enskildte Skogarne, då af sex famnar eller stafrum ved, icke erhålles genom förbränning iner än en tunna aska, hvilken, sedan till dess vidare förädlande en famn ved blifvit använd, betalas med högst Tre Riksdaler Banco; I anledning hvaraf, och till afhjelpande af sådan® tryckande olägenheter, Jon Jonsson föreslagit och hemstält, att Allmogen i Bräkne Härad må vara ebetagit, att ifrån alla de hamnar eller lastageplatsen hvilka såsom tjenlige inom orten kunna utses, få till hvad plats som hälst i Skåne sjöledes transportera ved, byggnadsoch redskapsvirke, och de samma der afyttra, antingen mot Lagoch Besvärs-Utsiottens Betiinkanden. j6i contant betalning, eller utbyte af spannemål, likasom att det icke må förvägras innevånarna i Skåne att få till Blekinges hamnar föra deras spannemål och victualievaror.
IDUN 1894 efter följer den nästan viktigaste proceduren, ansiktsmassagen, som uppfriskar ansiktsmusklerna och sätter blodet i omlopp. Därmed är behandlingen afslutad, och man återvänder med en hy, betydligt vackrare och fraichare än den, med hvilken man kommit. Särskildt bland damerna torde den nya behandlingen kunna påräkna största intresse. • Teater och musik. Kungl. operan hade på sitt senaste lördagspro gram satt en konsertafdelning af mindre vanligt intresse. Man tick där nämligen tillfälle stifta bekantskap med en fransk violinist vid namn Henri Marteau, hvilken, ehuru föga mer än tjugu år gammal, dock redan synes hafva nått mästerskapet. Hr M. är en äkta konstnär, det märker man genast, och som sådan i besittning af ett det noblaste föredrag, en ädel och klangfull ton samt den mest korrekta stråkföring. Därjämte förstår han tydligen till fullo uppfatta den innersta me ningen i hvarje tonverk, som han föredrager. Brahms violinkonsert (d-dur) var det nummer, hvarmed den unge mästaren introducerade sig hos vår publik, och då man betänker, att denna konsert är en af de mest svårspelta kompositioner, som någonsin skrifvits för violin, häpnar man öfver den oerhörda lätthet, med hvilken alla svårigheter öfvervunnos, på samma gång som kompositionens karaktär kom till sin rätta tolkning. Den store Joachim, hvilken tonsättaren tillägnat denna konsert, hade näppeligen gjort det bättre. Synnerligen poetiskt föredrogos Griegs Vår sång och Godards » Adagio pathétique ». Den talrika publiken, som i början förhöll sig något reserverad, var redan efter adagiot i Brahms konsert fullständigt eröfrad, och bifallet blef för hvarje nummer allt mer entusiastiskt. Tvänne extranummer gåfvos, nämligen en af Brahms ungerska danser och ett preludium af Bach. Brahms violinkonsert ackompagnerades förträffligt af k. hofkapellet, de öfriga numren af hr Lang. Hofkapellet utförde därjämte ett andantino med variationer ur Normans stråkkvartett i c-dur, stämningsfullt och fint, samt uvertyren till Fidelio.
Denna Statens granskningsrält, som ingalunda bör med något slags censur jemföras, omfattar läroböcker i alla ämnen utan undantag, och äfven sådana, som tjena till lärjungarnes hjelp och ledning, såsom t. ex. lexiea och mera dylikt. Af granskningsnämnd godkänd lärobok må vid läroverk, der Ephorus på lärarekollegiets förslag så beslutar, till begagnande införas.” Utskottet kan ej annat än instämma uti de skäl, som motionären till stöd för sin framställning anfört, och lill hvilka Utskottet alltså tillåter sig alt hänvisa. Då läroböcker förete en stor olikhet dels i afseende på planen, som är än inskränktare än vidlyftigare, dels i afseende på ändamålsenlighet och brukbarhet, synes det icke med skäl kunna eller böra Gfverlemnas åt hvart och ett särskildt läroverk alt, utan föregående granskning, antaga hvilka läroböcker som helst.
Skrifvelse, N:o s3i. 651 stads sida medgifves, sorn ock alla för egendomens framtida underhåll nödiga reparationer samt tillika ansvarar för alla egendomen åtföljande onera; d) att ökadt och, så vidt möjligt är, tillrärkligt utrymme heredes till förvarande af Riksmusei samlingar; e) att Yetenskaps-akademiens natur-historiska samlingar blifva med dem, som tillhöra Riksmuseum, införlifvade, så vida icke testatorers förordnanden deremot lägga hinder i vägen; och f) att serskilda räkenskaper öfver användandet så väl af nu ifrågavarande som af de förut till Vetenskaps-akademien och Riksmuseum anslagna medel må upprättas och underkastas granskning af Rikets Ständer samt deras Statsutskott och revisorer. 10:o Vid 1840—1841 årens riksdag beviljade Rikets Ständer 1,000 r:dr för en gång, till kostnadernas bestridande vid inredning af en ny lokal för de under Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademiens vård ställda samlingar, samt för dessa samlingars flyttning och ordnande.
Om den, som tillverkar bränvin i Större bränneri, dervid under en månad öfverskrider det enligt 43 § tillåtna högsta tillverkningsbelopp; håfve han förbrutit öfverskottet, erlägge derför afgift enligt 39 §, förhöjd med en fjerdedel, och bote första gången ett med den förhöjda afgiften lika belopp, andra gången afgiftens dubbla belopp samt derefter vid hvarje ny sådan öfverträdelse fyra gånger afgiften. § 67. Destillerar den bränvin, som icke är berättigad att sådant tillverka, eller verkställer någon destillering under tid, då bränvins tillverkning ej är tillåten eller hvarför anmälan icke skett och afgift blifvit erlagd, eller begagnar någon under tid, hvarför han till bränvins tillverkning i Mindre bränneri sig anmält och afgift erlagt, till destillering större eller annorlunda beskaffad redskap, än han uppgifvit, och till hvars begagnande han är berättigad; gälde afgift, beräknad till det belopp, sorn, i förhållande till den vid deslilleringen begagnade redskapens afverkningsförmåga, i tillverkningsafgift utgå bort, i fall redskapen under tiden varit till bränvins tillverkning begagnad, dock för minst en månad och, i fall destilleringcn än längre fortfarit, för 2, 3 eller liera månader, tiden beräknad på sätt i 59 § föreskrifves. Bil. M 1 till Särsk. Utsk. Bet. J\i 8. 3 18 liar vid destillering blifvit använd större eller mera afverkningsförmåga ägande redskap, än som anmäld är, skall från afgiften afgå det belopp, hvilket för den sednare redskapens begagnande blifvit förskottsvis erlagdt. Den, som destilleringen utöfvat, bote dessutom ett belopp lika med det, som bort i afgift för loflig bränvinstillverkning utgå, och håfve den begagnade redskapen förbrutit. § 68. Apothekare, som för pharmaceutiska behof nyttjar deétilleringspanna af större rymd, än medgifven är, eller destiileringspannor utöfver tillåtet antal, bote från och rned 13 r:dr 16 sk. till och med 133 r:dr 16 sk. § 69.
Hamilton vill gå allt för långt, då han yrkar uteslutande af bestämmelsen om frejd och att sökanden skall råda öfver sig sjelf och sin egendom, när de i andra läll qvarstå. Mig åtminstone synes att man bör kunna begära att man, då man kommer in i en verkstad eller handelsbod, icke får att göra med en vanfrejdad person. Samhället bör hafva den aktning för sig sjelft, att det icke proklamerar den sats, att en vanfrejdad person skall ega samma rättigheter som den, hvilken icke förspillt sitt medborgerliga anseende. Hr von Koch: Jag kan icke följa med Gr. Hamilton, alldeles så fort som han vill gå. Jag tror att Utsk:t tagit ett långt steg på banan och att man, om man vill gå längre, möjligen snart riskerar ett steg tillbaka. Jag kan icke finna annat än att Utsk:l på ett tillfredsställande sätt löst frågan, enär det icke måtte vara för mycket hegardt, att den, som håller verk - Den 13 Juni f. m. 195 stad och således skall hafva tillsyn och ansvar för sina biträden, är en välfrejdad person, och jag tror icke att något land är så liberalt att det tillåter fästningsfångar och dylika att drifva handel, åtminstone med biträde af andra. Då jag för öfrigt anser att man icke bör begära allt för mycket, för att kanske icke få något alls, anhåller jag fortfarande om bifall till Utskits förslag, med iakttagande af den lilla redaktionsförändring, jag tagit mig friheten föreslå. Gr. Mörner: De erinringar, jag tagit mig friheten göra, föranleddes deraf, att jag ansåg, att på den föredragna punkten kunde lämpas uttrycket, att »hvad deri är godt, är icke nytt, och det nya är icke godt.» Jag har icke heller af den försiggångna diskussionen blifvit rubbad i denna min åsigt. Att en skrifvelse till K. M. skall innehålla något, vill jag visst icke förneka; men mig synes att man dervid icke behöfver nämna annat än hvad man vill hafva förändradt. Är man belåten med hvad som redan är stadgadt, behöfver man icke skrifva.
Maskeringen är likaledes ypperlig och särdeles karaktäristisk. Hvilken kontrast mellan narren Tonio i » Pajazzo » och den stolte konung Karl den femte af Spanien i » Ernani »! Man skulle knappt kunca tro, att samme konstnär vore i stånd att lösa tvänne så olikartade uppgifter. Visserligen fick man här endast se tredje akten, den nere i grafhvalfvet, men den bild hr d ' A. här gaf af konung Karl den femte var synnerligt imponerande, och man fick, härsärskildt tillfälle att höra hela vidden och klangen af sångarens mäktiga stämma. Att båda nu nämnda prestationer framkallade det mest entusiastiska bifall, behöfva vi väl knappast nämna. Hr d ' Andrades gästspel, för hvars åstadkommande k. operadirektionen förtjänar det varmaste erkännande, afslutades i onsdags med » Don Juan ». — Lady Hallé ' s uppträdande å kungl. operan har framflyttats till instundande tisdag. K. Dramatiska teatern gifver allt fortfarande hvarje dag » Madame Sans-Géne » för fulla hus. Till regissör och instruktör vid Dramatiska teatern har antagits dir. H. Christiernsson vid Södra teatern. Ett godt vall » Lille Eyolf » i Stockholm. För sex fulla eller välbesatta hus har nu direktör Alb. Ranft med sällskap å Vasateatern uppfört Ibsens nya stycke, och publikens intresse och tacksamhet ha därvid Musikföreningen gifver sin 40:de konsert tisdagen den 2 april i Musikaliska akademien, hvarvid uppföres Händels oratorium » Josua » med biträde af fru D. Edling och fröken A. Malmström samt hrr Sal. Smith, O. Lejdström och M. Bratbost. Fröken Tora Hwass gifver sin uppskjutna konsert nästkommande torsdag den 28 dennes. Oupplösliga band. och. ni vet h u r högt jag älskar er. » » Har jag då inte s a g t? betänk emellertid h u r kort tid j a g h a r på mig för att söka förmå er glömma ett gammalt tycke och. och att fatta ett n y t t. J a g ber er inte n u om ett afgörande svar, Gabriella.
Betänkande öfver RiksdagsFullmägtige Herr Lars Gustaf Ålands och Pehr Erikssons från Kronobergs Län Motioner om den ändring i 2 och 3 af 3 Capitlct ÅrfdaBalken, att Syskonbarns rätt att, vid arftägt emellan sidoarfvingar, träda i sin aflidne Faders eller Moders ställe, må utsträckas till syskons barnabarn och deras afkomlingar. jrlos ValloA. Borgare-Ståndet har RiksdagsPullmägtigen Herr Alund och hos Heder vänla Bonde -Siandet RiksdagsFullmägtigen från Kronobergs Län Pehr Eriksson, i afgifne memorial, anfört: Herr Alund: att den i afseende på sidoarfvingars inbördes arfsrätt i 2 och 5 af 3 Cap. ÄrfdaBalken gifne föreskrift , alt representationseller, såsom den ock benämnes, istada-ratten upphörer med syskons barn, så att syskons barnabarn och fjermare afkorn - iLagUtsioilils Betänkande N:o 66. j lingar äro uteslutne ifrån rättigheten j att träda till arf i deras aflidne Faders eller Hoders ställe, länge varit öfverklagad såsom en orättvis och til! vidriga föijder ledande afvikelse från de allmänna grunder, hvarpå arfsrätfen hvilar. Och som lagarne om arfstägt borde rätta sig efter det förhållande , sorn egt rum emellan arflåtaren och arfvinge!), samt
Maj:ts Nådiga Proposition den 1 i denna månad, angående förändrad lydelse af 1 § 23 Gap. Ärfda-Balken och tillägg lill 7 § i 20 Gap. af samma balk. S. D. Remitterades till Allmänna Fes varsoch Ekonomi-Utskottet : l:o Anders Nilssons från Östergöthlands Län motion, om upphäfvande af Kongl. Kammar-Collegii rätt alt ändra markegångstaxa!); och 2:o Anders Tryséns från Östergöthlands Län motion, om upphörande af Brooc!) Quai-afgifler i Stockholm. S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterades: Motioner och anföranden, rörande folkundervisningen af Pehr Saldström från Stockholms, Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, Petter Jonsson från Skaraborgs, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands, Pehr Matisson och Mauritz Sahlen från Wester-Norrlands, Ola Svensson från Malmöhus, Anders Jonsson från Östergöthlands, Nils Petter Pettersson från Calmar, Nils Pehrsson från Kronobergs, Lars Norrby från Gottlands, Olof Larsson från Gefleborgs, Jöns Mänsson från Malmöhus, Anders Sundholm från Stockholms, Anders Ericsson från Elfsborgs, Pehr Olsson från Upsala, Sven Jonsson från Jemtlands, Lars Larsson från Elfsborgs, Olaus Ericsson från Bohus, Niclas Nilsson från Calmar och Johan Petter Andersson från Elfsborgs Län; 2:o Kongl. Majlis Nådiga Proposition af den 5 i denna månad, angående bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordegande-räll till de så kallade kyrko-hemmanen i Halland och i sammanhang dermed ett memorial af Jtengt Gudmunsson från Hallands Län. S. D. Till Stals-Utskottet remitterades Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse af den 5 i denna månad, angående åtskilliga kyrkoherdars underdå - Prot.-Utdrag, den 22 Augusti 1844' (i9 niga ansökningar om löne-förbällring af indragen behaglig lids förläningsspanmål.
Raab: Enär Hr Gr:n o. Landtmm upropat mig, begagnar jag tillfället alt förklara, det jag afstår från mitt yrkande, och instämmer med dem, som begärt återremiss. Häruti instämde Gr. von Rosen. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att, sedan Gr. von Rosen och Frih. Raab afstått från deras särskildta yrkande, i afseende på förevar:de punkt endast återstodo 2:ne ifrågastälda propos:r, nemi. dels Hr Bildts yrkande, alt punkten måtte bifallas med tillägg af de stadganden, sorn finnas uptagne i Hr Bildts reservation och hvaraf den första punkten skulle ingå såsom ett tillägg till Utsk:s förslag, och de öfrige borde uptagas i den nummerföljd, hvari de uti reservationen förekomma; dels ock Frih. Sprengtportens m. fl. ledamöters yrkande om återremiss. 190 Den 22 September e. m. Hr von Troil: Jag liar begSrt bifall till punkten, sådan den är, utan något tillägg, och anhåller följaktligen för min del, att, derest Hr Bildts reservation skulle komma i fråga, densamma då mätte till Utsk. återremitteras. Frih. Klinkowström: I likhet med Hr von Troil, har äfven jag begärt bifall lill ifrågavar:de punkt, ulan tillägg eller förändring. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att, då enl. grundlagen propos. till bifall alltid måste framställas, han icke ansett nödigt, omnämna det derom gjorda yrkande, samt yttrade derjemte', alt då Hr Bildt, som yrkat bifall till punkten, naturligtvis måste instämma med dem, som yrkat enkelt bifall, R. o. Ad. torde tillåta, att, om Utsk:s förslag blefve bifallet, Hr Bildts reservation finge blifva föremål för serskild behandling; hvartill svarades Ja. Sedan härefter propos. till bifall å förevar:de punkt blifvit framställd och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr.-0. Landtm, alt han funnit Ja öfvervägande.
Elin hade altid tyckt om vackra kläder, och det ryste i henne, när hon tänkte därpå. Hon kände afsmak för att så der höra till anstalten och drog sig instinktlikt bort i ett hörn för sig själf. Hur sågo de ut dessa kvinnor. Somliga helt unga flickor med vackra drag och rikt hår, somliga äldre med grofva ansigten. Men hon tyckte, att allesammans buro ett gemensamt drag af trötthet och öfveransträngning. Kinderna sågo infallna ut, och öfver hela ansigtet hvilade en vaxartad blekhet, som sträckte sig från halsen, öfver pannan och ända upp till hårfästet, medan ögonen hade en stark glans. Hon tyckte sig ha sett detta i högre eller lägre grad hos dem alla och hon kom att tänka på, att detta kanske berodde på, huru länge de varit där. Hon kände sig förskräckt och fick lust att springa ifrån altsammans, när en dörr aldeles bredvid henne gick upp, och föreståndarinnan kom in. Hon kastade en snabb blick omkring sig och vinkade sedan åt Elin. – Skynda dig och knäpp opp, sade hon, så att doktorn slipper att vänta. Hon gick hastigt vidare och fram till de öfriga. Elin kastade en skygg blick bortåt fönstret, der de andra stodo. Hon rodnade häftigt och såg sig förvirrad omkring, utan att efterkomma uppmaningen. I det samma kom doktorn in. Han gick direkt fram till henne, knäppte själf upp klädningen och undersökte hennes bröst. – Det är bra, sade han. Hon vågade ej se bort åt fönstret till de andra. En känsla af skam kom öfver henne, och hon var nära att brista i gråt. Som i en dröm märkte hon, hur föreståndarinnan kom och i vänlig ton underrättade henne, att hon var antagen. Hennes kinder brände, när hon gick ut genom salen, och med snabba steg gick hon framåt gatorna och direkt hem till Gottfrid. Han reste sig upp, när han fick se henne. – Jag väntar besök, sade han. – Ja, bevars, sade hon, jag skall strax gå. Jag skulle bara säga dig, att jag inte vill amma. Jag ser, hur de ser ut, som håller på me’t, och jag vill inte låta suga ut mig på det sättet. Då kan jag så gärna arbeta på annat sätt, och förr vill jag arbeta, så jag spottar blod, än jag rakt går och förstör mig. För det där står jag aldrig ut med.