Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dragoner icke vore i någon olika ställning med öfriga trupper, som på Ladugårdsgärdet sammandragas, är icke riktig; ty detta är Dragonernas årliga mötesplats, då deremot de andra trupperna endast tillfälligtvis äro der förlagda. För att således förekomma ett större ondt genom ett mindre, anhåller jag om bifall till K. M:ts Propos., hvarom jag vet att yrkande äfven i de andra Stånden blifvit framställdt. Hr af Wirsén. Thure: Ehuruväl Stats-Utsk:t i allmän het icke funnit skäl att tillstyrka de af K. M:t för Kavalleriet begärda anslag, hade jag dock hoppats att denna sparsamhetsanda icke skulle göra sig gällande vid anslags beviljande, sorn hade till föremål sjukas behöriga vård. De sjuka bruka ju vanligen så väl i goda som svåra tider omhuldas både af Staten och af den enskilde. Utslct har emedlertid icke funnit för godt att bifalla det af K. M:t i Nåd. begärda anslag till uppförande af ett sjukhus å Lif-Reg:tets Dragon-Corps’ lägerplats å Ladugårdsgärdet, och hufvudsakligen grundat sitt afslag derpå, att Corpsen icke vore i ett väsendtligt olika förhållande mot öfriga trupper, hvilka å berörde mötesplats äro till jvapenöfningar sammandragna. Utsk:t har likväl förbisett det väsendtligt olika förhållandet, att Lif-Reg:tets Dragon-Corps är den enda .indelta trupp sorn har ständig mötesplats å Ladugårdsgärdet. Öfriga Reg:ten och Corpser, som kampera derstädes, göra det endast vid läger och tillfälliga kornmenderingar; och är jag fullt förvissad att icke något af dessa Reg:ten å mötesplatsen i hemorten saknar ett Den 3 Mars f. m. 71 sådant sjukhus, som nu vore i fråga att för Dragon-Corpsens räkning uppföras. Utsk:t hänvisar visserligen till Garnisons-sjukhuset; men jag vågar hemställa, huruvida Utsk:ts Hrr Ledamöter tagit nog i betraktande det stora afståndet emellan Lif-Reg:tets Dragoners mötesplats och detta sjukhus, samt den deraf följande, för den sjuka alltid besvärliga och ofta högst menliga transporten?
Mitt yttrande afsåg dessutom egentligen, hvad som finnes stadgadt i resereglemente!, och derom tror jag ej, att jag misstagit mig. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å det nu föredragna i:sta mom. af Utsk:s förslag. Hopades starka ja och nej. Frih. Boye: Jag begär votering och anhåller, att contrapropostn må innehålla afslag. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposm: Den, som bifaller irsta mom. uti det af Oecon.Utsk. framställda förslag i samma Utskrs betänk. N:o 134 i anledn. af väckta motioner, angrde gästgifverioch postskjutsväsendet samt forvagnsinrättningar, voterar den det ej vill, voterar nei; Villner nej, anses R. o. Ad. afslå ofvannämnda irsta mom. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 27. Nej — 52. Frih. Rantzou och Hr Stuart reserverade sig emot det nu fattade beslutet. Frih. Cederström: Sedan R. o. Ad. nu bifallit första delen af hvad jag yrkat, anhåller jag om Hr Gr. o. Landtrars propos. på sednare delen deraf, nemi. att skjutslegan fr. o. m. nästa år må förhöjas till 24. sk. hrco milen. Frih. Boye: Så länge jag ej är öfvertygad om, att den nyss förbigångna voteringen hetyder ingenting, bestrider jag den propos., Frih. Cederström begärt. Jag anhåller, att det morn., hvarom vi nu voterat, må blifva uppläst, då hvar och en skall finna, att det förslag, vi afslagit, innehåller tillstyrkande af skjutslegans förhöjning till 2/j, sk. Att nu, under en annan form, åter framkomma med samma propos. , kan således ej vara rätt. Upplästes i:sta mom. af Utsk:s förslag. Frih. Cederström:
Att, till förekommande af missförstånd, det till allmän kännedom skall befordras, att ali gällande kraft och verkan af Reso.lutionerna på Krigs Befälets Besvär af ar 1723. och på Allmogens Besvär af år 1734, i hvad de röra Bord och Lösningsrätt för Rusthållare, upphört. 3:0 För att närmare bestämma förhållanr det, håfve Vi stadgat en sådan förklaring af 3:dje §. Kongl. Förordningen den 28 .Tuni 1 798, angående vissa omständigheter, sorn i Lagsök-. ningsoch Utmätningsmål böra iakttagas, att, utöfver Sex månader ifrån forfallotiden fördröjdt kraf eller underlåten .Lagsökning för Skulde-, bref, sfäklt till innehafvaren eller till viss man och Ordres, att inom Tolf månader infrias, icke må föranleda till annan förändring uti GäU denärens ansvars-skyldigh.et, ån att han, vid bristande godvillig betalning, ej kan bysättas, och att anstånd till skuldens gäldande jemväl kan af Executorn eller Domaren bevilljas: Att salunda ställde Förskrifningar, sorn ej in-, nehålla viss betalnings-tid, böra, vid fråga om devas executiva kraft, behandlas efter den ber räkningsgrund, föyberörde §. utstakar, och att om Gäldenär förbundit sig till betalning af så-. dari Den g Augusti 4 8'J dan skuldsedel , Inom viss tid efter skeende uppsägning, och densamma verkställes så tidigt att förfallotiden inträffar inom Tolf månader från den dag, skuldebrefyet är utgifvet, detsamma bör medföra enahanda verkan, som i händelse betalning varit; inom besagde tid ut* fäst, 4:0 I Förordningen den 28 Juni 1798, orr» .Afträdesoch Förmonssamt .Boskillnadsoch JJrarfva-mål, håfve Vi stadgat följande förändring, nemligen: i 4. §.
Domhafvandens biträde vid Militix-Boställs syner; 5:0 Förhöjning i Böterna för Part eller Vittne, som ifrån inställelse vid Under-Domstol förfallolöst uteblifver; 6:0 Cancellie-afgift för Ansökningsoell Besvärsskrifter i enskilta mål; 7:0 Stämningars och Communicationers verkstäl.’ lande af Kronobetjent eller Nämndeman, utan medföljande vittne; 100 Trot. Utdrag den Q Febr. 1818.’ 8:0 Föreslagne ändringar uti Lagens stadgande om Testamenten; 9.0 Föreslagen men afstyrkt ändring i Författningarne om Prestval. Från Allmänna Besvärsoch Fkonomi-Utskottet; angående 1:0 Yrkad befrielse ifrån Eevärings-skyldigheten för gifta personer; 2:0 Ett Spannmåls-Magazins inrättande i Borås; 3:0 Allmänna Fandsvägarnes rätande och förkortande; 4:0 MantalsskrifningarS och Uppbördsstämmors förrättande inom hvarje Socken särskilt; 5:0 Yrkadt förbud för Jordägare, att icke annorlunda antaga Torpare på deras ägor, än att sadane personer kunna af lägenheten hafva deras bergning; (>'■0 Yrkad befrielse för flere Kronohemman i Norra Halland ifrån skyldigheten att aflemna Bränntorf till Warbergs Fästning; 7:0 Skyldigheten att fortskaffa Bref och Ordres inom Begementerna; 8:0 Bruk och nyttjande af arbetadt Silfver ut-j öfver 10 lods vigt; 9:0 Det yrkande, att Marknader ej må begynnas dagen före eller efter någon Sön-eller Helgedag; 10:0 Ändring och inskränkning uti Krono-bref-’ bäringen; a 1:0 Yrkad rättighet för Städernes Magistrater, att utfärda Besepass. Från Siats-Utskottet, rörande 1:0 Sökt ersättning till Städerne för deras an^ del i Accisoch Bakugns-penningar; Prof.
Q Band, 16 Haft, l 2 Stats-Utskottcts Utlåtande j N:0 288. tion, hvarigenom stadgats, att allmogen i Skåne ej må åläggas andra tjensteskyldigheter, ände, som utgjorts år 1706, äfvensom af Kongl. Resolutiouerne den 12 December 1734 och 18 Juni 1779, hvilka ytterligare försäkrade allmogen om beståndet af indelningsverket no. m., och då det syntes vara förenligt med Statens fördel, att dylika, undertidernas lopp, tillkomne orättvisor på en gång och allmänt blefve afhjelpte, utan att derigenom lidanden förorsakades nuvarande innehafvare af Kungsgårdar och boställen, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte, i berörde afseende, fatta följande beslut: 1) att alla dagsverken och tjensteskyldigheter till Kungsgårdar .och boställen, i fall ej redan befrielse derifrån är genom serskiide Resolutioner vunnen, böra ovillkorligen innan utgången af nästkommande år åter försättas i det bestämda skick, som blifvit faststäldt genom de af Konung Carl XI för hvarje serskild provins senast utfärdade allmänna Författningar eller Reglementen (hvaribland för Skåne Reglemenlet af år 1695), så att ej mindre alla sedermera af allmogen frivilligt åtagna dagsverksoch tjensteskyldigheter, än de, hvilka genom Kongl. Krigsoch KammarCollegiernes eller Konungens Befallningshafvandes Utslag efter den tiden tillkommit och öfverskrida, hvad i berörde Reglementen finnes stadgadt, komma att med samma års slut upphöra, oansedt Utslagen vunnit laga kraft; 2) att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas att ofördröjligen låta undersöka, hvilka dagsverksoch tjenste-skyldigheter, som utgöras dels af de till Kungsgårdaroch boställen anslagne hemman, dels af sådane hemman, hvilka icke finnas vara i laga ordning till Kungsgårdar eller bostäl len anslagne, men, tillföljd af frivilliga åtaganden, häfd eller serskilda Resulutioner, nu äro sådane skyldigheter ålagde, hvaröfver uppgift bör till Kongl.
Det går nemi. an, att efter bränningstidens slut sälja bränvinsmätaren, och då är fördelningen af köpeskillingen ganska lätt. I öfrigt delar jag Hr Hjärnes åsigt, att kostnaden för inköp af dessa bränvinsmätare är ganska ringa; men jag skiljer mig från honom deruti, att jag anser dessa bränvinsmätare blifva en vinst för Staten, som genom dem slipper arfvodet 6 R:dr 32 sk., och i alla fall blir inköpskostnaden vida mindre än underhållet af kontrollörer. Propos. till bifall å förevar:de § blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Dessa §§ biföllos. Hr von Koch: Om jag med stillatigande afhört antagande af dessa §§, vill jag deremot icke godkänna hvad här blifvit föreslaget; men som jag anser del tillhöra K. M. att i detta, som i andra ekonomiska mål, härutinnan besluta, och K. M. utan tvifvel lärer höra Sin Högsta Domstol, anser jag det icke lämpligt att här ingå i detaljer. § 60. Frih. Raab: Jag erkänner, alt jag gjort mig skyldig till ett förbiseende, under det att denna § nedskrefs. Min upmärksamhet har nemi. blifvit fästad derpå, att i hela författningen icke finnes något direkt förbud emot ett förberedande upvärmande af mäsken genom annan inrättning än mäskvärmaren, och jag tror, alt eli sådant förbud, som icke finnes i författningen föreslagen, borde införas i 60:de §:n, och för åstadkommande häraf, anhåller jag om återremiss. Hr Brannerhjelm: Som ett sådant förbuds efterlefnad vore omöjligt att kontrollera, önskar jag icke, att det i §:n inflyter, utan anhåller att §:n måtte bifallas, sådan den är. Frih. Raab:
«Fröken sitter visst inte, om ej af embarras des richesses – jag kan blott beklaga mitt öde, och vågar ej ens vända mig till en ännu högre makt,» sade han, bugande sig för öfverstinnan, «för att få en bön uppfylld, som jag var nog djerf att nyss våga.» «Jag hade tänkt att låta Celestine sitta, emedan det blott var en person, som är i vårt hus, hvilken hon lofvat dansa med, – och hon kan rätt väl behöfva att svala af sig lite,» – tillade hon med en betydelsefull blick till Jernkrona. – «Ers nåd hade tänkt? det kan således ännu vara en skymt af hopp för mig,« – och öfverstinnan bagagnade sin myndighet, för att förmå Celestine att följa Jernkrona i dansen. Hon gick, men med döden i hjertat, ty hon såg en likfärg i detsamma sprida sig öfver Alberts ansigte. Men Jernkrona triumferade, och skämtade och skrattade, på det att Albert skulle tro att Celestine var animerad. Den som verkligen var animerad, var Alexis. Han varierade kottiljongen med galopad, masurka och allt möjligt, och gjorde Alexandra, som fick tillfälle att briljera, alldeles förtjust. Att han valde masurka-turen var kanske lite elakt, ty han kunde ganska väl förutse, att blott få par kunde deltaga i den, men han var en gång kommen på trafven med att förödmjuka dem, i hvilkas ögon han förut synts så obetydlig, och då äfven Alexandra omfattade propositionen om masurka med mycken liflighet, så spelades den upp, och sedan Alexis med mycken eclat hade gjort sin pas de deux med Alexandra, hade han sitt innerliga nöje utaf att se huru Stellan, doktorn, Jernkrona m. fl. gjorde mer eller mindre misslyckade försök att imitera deras mönster.
Beträffande Herr Winbergs motion om afgifterues betydliga nedsättning, får Utskottet, som, i anledning deraf, sökt inhemta de grunder, hvilka vid senaste LotsFörordningens författande blifvit följda, vördsamt upplysa, att, genom densamma, lindring egenteligen blifvit beredd åt inrikes sjöfarten, att deremot de högre umgälderna i allmänhet träffa utrikes seglationen, att Fyroch Båk-afgiften, som ingår till K. M:t och Kronan och icke må förblandas med Lotspenningarne, hvilka emellan Lotspersonalen fördelas, nu mera utgöres efter Fartygets lästetal, endast en Bång Betänkande n. aa5 gang för utgåendet eller inlöpandet, då sådan afgift, efter 1820 års Förordning, måste erläggas för hvarje ny lotsled, som under uteller inlöpandet passerades; samt att en mera liberal princip i afseende på bestämmandet af undantagen från Båkoch Fyr-afgifts erläggande, blifvit följd i 1827, än i 1820 års Förordning. Af hvad sålunda blifvit utredt och då Utskottet fullkomligen delar den åsigt, att inrikes communicationen bör i första rummet underlättas, äfvensom att utrikes sjöfarten, som vanligen bedrifves i större scala och med dyrbarare laster, äfven lättare förmår bära den tyngre bördan, samt dertill kommer, hvad samtlige Motionärerne medgifvit, att väsendtliga förbättringar i Lotsoch Båkväsendet äro af behofvet påkallade, och hvartill ökade tillgångar nu erfordras, kan Utskottet icke understödja förslaget om ifrågasatte afgifters nedsättning eller förändring för det närvarande; hvaremot Utskottet anser på en framdeles skeende pröfning må bero om, sedan Båk-inrättningen blifvit erforderligen utvidgad och förbättrad, densammas vidmagtbållande kan, med mindre än nu utgående bidrag, låta sig göra, i hvilken händelse B.. Sl:r äfven äga sig öppet lemnadt att medelst Fyr-och Båkafgiftens nedsättande förminska detta för StatsVerkets allmänna behof ej vidare påräknade anslag.
I det nuvar:de Svenska viltnes-edsformuläret upräkuas deremot en mängd omständigheter, de der anses kunna grundlägga partiskhet hos vittnet, och för hvilken partiskhet vittnet.ålvarnas att taga sig lill vara: såsom vänskap, skyldskap, svågerskap, gåfvor och skänker, räddhåga, hat eller afund, nytta eller skada; men som detta upräknande visserligen ej uttömt hela sferen af alla de bevekelsegrunder, hvilka beklagligen kunna förmå menniskor att afvika från sanningen, har lagstiftaren sett sig tvungen att ytterligare tilllägga orden: ”eller af hvad orsak det vara må.” Just delta tillägg utvisar, att hela det föreg:de upräknandet varit onödigt. Sedan man sålunda blifvit upmanad och utlofvat alt utan allt omsvep uppenbara hela sanningen, följer en ytterligare amplifikation af denna upmaning.i negatif form, eller att man icke skall ”dölja eller förtiga något, som till sakens och sanningens uplysning lända kan.” Allt delta synes mig vara att inveckla saken, icke att framställa den ålagda sanningspliglens utöfning i sin enkelhet, alt, genom afskiljandet utaf sådan tröttande vidlyftighet, återställa denna enkelhet, har varit Utsk:s syftemål, hvaruti enl. min upfattning, det inlagt ett ganska förtjenstfnllt och lyckadt bemödande. Utsk. har dessutom, enl. min tanke, ganska riktigt fästat upmärksamheten deruppå, att det kan ligga något förvillande uti den mellanmening af eden, hvaruti vittnet svär att uppenbara allt, hvad det fr agadt varder. Det är en känd sak, att månget vittne, isynnerhet bland de mindre bildade klasserna, sedan de mindre noggrannt eller föga fullständigt upgifvit hvad de i en sak känna, söka de freda sina samveten dermed, att de ej blifvit tillfrågade i afseende å de omständigheter de förtegat.
Inrättning erhållit en förändrad organisation och blifvit fördelad i Norra och Södra Allmänna Arbetsoch Corrections-Inrättningarna: den förra för Qvinnor, anlagd i en af Allmänna Barnhuset upplåten Egendom å Norrmalm, dit förra Spinnhusets Qvinno-personal den i3 Juli 1827 förflyttades; och den sednare, eller Södra Inrättningen, uppförd på Långholmen, i ändamål att utgöra ett systematiskt correctionelt Fängelse för personer af Mankönet. Till upplysningar om tillgångar, inkomster och utgifter vid dessa Inrättningar, så väl för derstädes verkställda Byggnader, som för Inrättningarnas under 96 liålls-ocli ad ministration s-kostnader, äfvensom i afseende på den der underhållna Fångpersonalens antal under ifrågavarande år, har jag ansett lämpligast, att vid denna Berättelse i underdånighet bifoga de Tabeller, som deröfver från Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar blifvit mig meddelade. Någon vidare framställning om dessa Cörrections-Inrättningars tillstånd och ändamålsenlighet, torde deslomindre här erfordras eller böra ega rum, som bemälde Styrelse lärer derom till Eder Kongl. Maj:t nyligen afgifvit en fullständig underdånig Berättelse. För öfrigt finnes i Hufvudstaden ingen annan Tvångs-, Arbetseller Corrections-Inrättning, än Fabriks-Arbetshuset, hvilket, inrättadt i en Staden tillhörig Egendom, är i 1828 års Berättelse uppgifvet till dess ändamål och beskaffenhet. För hvarje derstädes bysatt arbetares underhåll erlägges numera af Husbonden i allmänhet en afgift af 2 R:dr Banco i månaden till Häll-Cassan. Arbetslönerna äro lämpade efter de vid Fabrikerna vanliga, och användas till afbetalning å de bysaltes skulder till Husbönderna. År i832 var desse bysatte Arbetares antal 3i; och administrationssamt aflönings-kostnaden vid Inrättningen uppgick till 567 R:dr 82 sk. 10 rst. 5:o Stadens Inkomster och Utgifter, samt kostnad för Stadens Styrelse.
Ingenting grumlade hennes lycka, ty då den » förtjusande lilla arftagerskan », som icke hade begrepp om förställningens konst, med strå- lande ögon såg den unge baron Waldemar nalkas och med ett tacksamt leende lade sin arm i hans, då såg hon icke den mörka blicken i månget manligt öga och hörde icke den giftiga ton, med hvilken vänner och tanter hviskade bakom solfjädrarna: » Man skall få se, att den lilla blåögda oskulden kniper sig en Manuskript, som ej antages till införande, återsändes, så vida porto bifogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. baron. » Allt detta hörde och såg hon icke, derför var hennes lycka så oblandad, hennes sinne så rent. Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 2 5 öre pr 4 spalt, petitrad ( Ingen annons införes under 1 krona " bleka qvinnor der inne, som plockade fram några kopparslantar på den smutsiga disken, och den trinda, rödmosiga hökarfrun virade in en fläskbit i ett flottigt tidningspapper och räckte dem, eller små trasiga ungar sprungo med en tår grädde i en sprucken kopp och ett bröd under armen. Några voro blåbleka med håliga ögon, andra sågo friska och rödkindade ut; men det var icke så mycket hungern som icke mera trasorna och orenligheten, som afskräckte den unga flickan och kom hennes läppar att mumla: Oskulden hade knipit baronen, de voro förlofvade, men förlofningen skulle icke eklateras, förr än fästmannen återkom från Paris, dit han sändes af regeringen. Guérita var så ung, icke sjutton år ännu. Då gick hon en afton på Östergade. Hon stannade framför ett af de lysande fönstren och betraktade en praktfull baldrägt. » Den skulle Waldemar bestämdt tycka om! ». » Waldemar ». hennes tankar flöto ut i soliga » Nej, nej, jag kan icke, jag vill icke bli drömmar, medan ögonen dröjde vid sidenets fattig. » böljande veck och rosornas fina blad. Hon ryste och hennes bara, blåfrusna hänHon kände, att någon närgånget betraktade der skälfde under den gamla själen, och hon henne, och såg upp.
Jag anhåller blott om propos. derpå, alt 3 § af Utsk:ns förslag, såsom blifven öfverflödig genom den förändrade rcdaclion af i §, som 11. o. Ad. antagit, måtte få förfalla, och att vi sedan må få öfvergå tili 4 § Den iG Mars e. m. af Utsk:ns förslag, sorn äfven nn blir den 4^e i ordningen, sedan 11. o. Ad. redan antagit 3 §§. Frih. Roye: Under den skiljaktighet i meningar, som im förekommit, har man, på ena sidan, åberopat hvad som genom votering i förmiddags Lief afgjordt. Måhända finnas bär flera än jag, som icke kunna bestämdt minnas, hvad den dervid segrande nej-propos:ti innehöll, emedan den, om jag så får yttra mig, blef omskrufvad i sista ögonblicket. Jag anhåller derföre, att denna contrapropos. ina af Ridd.- secret. blifva uppläst. II. Ex. Ilr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Jag tror det vore nödigt att efter den tvist, som nu uppstått, Ridd.- secret. uppläste ailä de §§, som R. o. Ad. antagit. De redan af R. o. Ad. antagua 3:nc §§ upplästes. Frill. Boye: Förvissad genom den uppläsning, som nu försiggått, att Hr v. Troil har ganska rätt, understödjer jag lians begäran, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes proponera R. o. Ad., att 3 § i Utsklns förslag må anses hafva förfallit. R. o. Ad. beslöt, att 3 § af Utsktns förslag skulle förfalla. 4 § af Utskottens förslag. Ilr Lefren: Den af Utsk:rpföreslagna 4 § innehåller ordet: häradsrätten, hvilket gifver tillkänna, att Utskins mening varit, att privatbanker kunde anläggas annorstädes än i städer. Gr. Frölichs emot denna § svarande 5§ förutsätter deremot, att sådana banker endast i städer kunna uppstå.
Då öfverträdelse af 46, 47» 4$ 0°h 4,9 §§• eger rum, skall ansvaret efter enahanda grunder bestämmas. 46 §. All försäljning af bränvin på öppna farvägar vare förbjuden, och må utdelning eller mätning deraf icke ske på torg, i hamn eller å öppen gata inom stad, icke heller under marknad å landet, vid det ställe, der stånd eller bodar för sjelfva marknaden äro uppsatte, utan bör säljaren föra bränvinet, i stad, till köparens hemvist, eller eljest inom hus och gård, samt vid marknad å landet, på serskildt dertill af Kronobetjeningen anvisadt ställe, för att till köparen uppmäta hvad han till minst en kanna åslundar. Den häremot bryter, böle som i nästföregående §. stadgadt är, 36 B ev-, Lagsamt Allm. Bcsv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande N:o 8. ocli blifve derjemte, vid hvarje slik händelse, förlustig det bränvin, lia» å sådant olofligt ställe medfört. 47 §■ Uti öppna salubodar, bodkamrar eller på apothek må icke bränvin, med eller utan droguer eller andra tillsatser, emot eller utan betalning, i minut utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig bränvins-minutering i 4-5 §• stadgas; och vare dessutom Borgare sitt burskap och Apothekare sitt privilegium förlustige. Den, som vid bruk och herregårdar, efter serskildt aftal med egaren,., lemnar spisning å.t hans husfolk eller åt till egaren ankommande resande och deras betjening, bote Tjugu R:dr, om han vid andra tillfällen än målliderne, eller till andre personer än ofvannämude, utminuterar bränvin. Förbryter han sig oftare, bote Fyratio R:dr, och håfve icke vidare frihet, änskönt han derom med gårdsegaren öfverenskommit, att mat och dricka tiil förtäring på stället afyttra.
Jag kan icke, om jag än derföre gåfve mitt lif, lofva min Emma en, ända in i ålderdomen glad och sorgfri lefnad, men jag hoppas, jag vill arbeta på, att glada minnen ifrån hennes barnaår, skola åtfölja henne ständigt, öka under glädjens tider hennes sällhet, och om hon skulle hemsökas med sorger, äfven då bidraga till deras lindring! (Amalia talade med så mycken värma att hennes röst darrade och tårar lyste fram i hennes blåa, öppna ögon). Jag (fattande hennes hand). Häruti tänka vi alldeles lika, min goda Amelie, hvad sjelfva saken beträffar, och hela vår tvist uppstår i detta, såsom i de flesta menskliga fall deraf, att vi ej kommit öfverens om att lägga samma mening uti samma, af oss begge lika mycket begagnade ord. – Äfven jag vill att barndomen skall vara glad, och hvad finnes väl beklagansvärdare, än en oskyldig, outvecklad varelse, på hvilken en börda blifvit lagd, som den starke, den redan fullvuxne med möda kan uppbära, uti hvilkens drömmande sinne sorgen utsår sina frestelser, endast svårligen besegrade af det, som redan vaknat? Nej äfven mitt hjerta har djupt och innerligt rörts vid åsynen af någon sådan vissnande knopp – men – Gud vare tack och lof – sällan, högst sällan har jag träffat derpå; allt för ofta deremot på barn, som lida af en motsatt ytterlighet. Nu för tiden predikas om glädje för barndomen, det är sant, men jag frågar, hvad är det för en glädje? – Föräldrar och Vårdare börja tro – så förefaller det mig – att de små allenast kunna glädjas åt det samma, som de förbildade stora; de tyckas nästan fordra af dem, att de skola göra det – de söka på allt sätt att vänja dem dervid – och hvad äro sedan barnen? Brådmognade menniskor med de storas fel, laster, någon gång förtjenster, uti svaga, genom dessa obehöriga tillsatser ännu mer försvagade kroppar – och äro de sedan glada?