Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Revisorerne gjorda framställning, att värdet af det i gamla U11— diskontfondens räkenskaper upptagna ull-magasinshuset i Norrköping, jemte de i samma räkenskaper bokförda inventarier, måtte, på samma sätt, som blifvit föreslaget i fråga om det af Kommers-kollegium begagnade hus samt dertill hörande inventarier, uteslutas ur ull-diskontfondens allmänna redovisning och uppföras i särskild räkenskap, har äfven blifvit af bemälde Kollegium afstyrkt i sammanhang med dess yttrande angående ifrågasatt förändrad bokföring af sistnämnde hus; men som det, rörande fastighetsoch inventarievärdens redovisande i Stats-verkets räkenskaper, af Rikets Ständer föreslagna och af E. K. M:t föreskrifua samt numera allmänt tillämpade bokföringssätt, till vinnande af likstämmighet i redovisningariie för enahanda föremål, jemväl synes böra iakttagas i afseende på det, bland gamla ull-diskontfondens tillgångar, i dess räkenskaper upptagna hus, äfvensom der bokförda inventarier, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att värdet af ull-magasinshuset i Norrköping, jemte berörde inventarier, må, i stället för att på hittills iakttaget sätt bokföras, hädanefter upptagas i den särskilda räkenskap, hvaruti det hus, som af Kommers-kollegium nu begagnas, komme att redovisas. 3:o. Under erinran om det af 1847 års Stats-revisorer gjorda förslag, att de nu i skiljda räkenskaper upptagna gamla och nya ull-diskontfonderue måtte sammanföras, och då det syntes mindre nödvändigt och ändamålsenligt att under den oegeutliga benäm 1 - 14 Eccpeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:0 5. ningen diskont, fortfarande bibehålla en särskild bokföring och redovisning för gamla ull-diskont-fonden, särdeles om denna fond befriades från utbetalningen af det Direktören L. Hofman
Där fanns hos henne uttryck både för det vilda trotset och den kattlika smeksamheten hos den listiga ziguenerskan, och » säkert är, » säger en framstående kritiker, » att Dina Niehoff med denna roll tog ett stort steg framåt mot den dramatiska sångerskans svåra och så sällan fullkomligt uppnådda ståndpunkt. » På intet vis ha dock fru Edlings verksamhet och därmed följande framgångar inskränkt sig till dessa tre partier, om de ock torde vara de allmännast kända. Tvärtom vittnar en rollförteckning sådan som Alice i Robert, Pamina i Trollflöjten, Anna i Friskytten, fru Ström i Muntra fruarna, Berta i Profeten, Puck i Oberon, Inez i Afrikanskan med flere andra om ett mångsidigt och träget arbete i konstens tjänst. De tvänne senaste partier, hon utfört under innevarande spelsäsong, äro nalurligen i friskt minne — slafvinnans roll i Lakmé och just ofvannämnda Alice vid reprisen af Robert. Vid Musikföreningens utförande af Berlioz ' » Faust » utför fru Edling Margaretas parti. Dina Edling lefver sedan år 1882 i ett lyckligt äktenskap med ingeniör Gunnar Edling. En moders bild. Fyra sånger af Charlotte Lindholm. (Belönade med hedersomnämnande af Svenska akademien den 20 dec. Ynglingen. Uti barnets lustgård rosor växa, Men de hafva törnen — äfven de; Gossen för sin nya, svåra lexa Muntra leken måste öfverge. Under öfningar och upptåg, glada, Yaclcra söndagsjackan får en skada; Bannor vankas, ingen moder kär Gossen vid hans motgång huld står när, Färdig att den stygga rispan stoppa, Torka lårarne, på kinden droppa. Växlande emellan sorg och fröjder Gossens dagar fly, och innan kort Ynglingen beträder lifvets Jiöjder, Ser, att barndomen är svunnen bort. Nu är allvar — rena allvar bara, Unga kraften duger ej alt spara, Sinnet, nyss till yster glädje stämdt, Sysslar icke mer med lek och skämt. Nu det gäller läsa till tentamen: » Hur skall pröfningen väl falla ut, Skall jag lyckligt genomgå examen, Eller kanske » kuggad » bli till slut?
Men den föreslagna tariffsatsen af 1 ridr 32 sk. banko per skålpund utgör, beräknad efter 23 procent utaf värdet, icke den sanna medeltullen; då den icke lemnar 25 procent skydd åt kläden af högre pris än 62/s ridr banko per skålpund, motsvarande 5 ridr banko per aln, hvaremot en tullafgift utaf 2 ridr banko per skålpund, åtminstone skulle gifva 25 procent skydd åt kläden af 8 ridr banko värde per skålpund, motsvarande 6 ridr banko per aln. Bestämmes lullaf - 86 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13• giften lägre än 2 r:dr banko per skålpund, så mäste följaktligen hela den betydliga tillverkningen af något iner än medellina kläden, i värde uppgåenge till 7 ä B r:dr banko per skålpund, sakna ett behöfligt skydd. Ty för de än finare klädesslagen, uppgående i pris ifrån 8 lill 15 r:dr per skålpund, eller från 624 r:dr till 10 r:dr banko per aln, blifver skyddet äfven med 2 r:dr banko per skålpund ännu vida mindre, men då denna tillverkning icke är föremålet för den allmännare förbrukningen, så harden ej här upptagits i beräkningen, enär det måste vara angelägnast att den störste och hufvudsakligaste tillverkningen upprätthålles. Genom antagandet af 2 r:dr banko per skålpund såsom medeltull å valkade, tvåskaftade helylleväfnader, ernåddes äfven den stora fördelen, att tariffen förenklades, att de tvenne olika tullsatserna för valkade, två- och flerskaftade helylleväfnader försvunne, och alt följaktligen förtullningen af alla slags valkade helylleväfnader kunde verkställas efter en enda tariffsats, hvarigenom en väsendtlig lättnad skulle uppstå för tulltjenstemännen och de trafikerande och många misstag och missbruk förekommas.
Och så löste han af sitt finger den lilla släta guldringen, som han gifvit Sigrid för sex år sedan; den lilla ringen, som genomgått så många öden, som legat förlorad en gång på hafvets botten och blifvit återfunnen, som sedan i ett ögonblick af sorg och ångest blifvit återgifven åt honom, Isidor, men som nu till sist återkommit till sin rätta ägarinna. Lugn och trygg slöt sig Sigrid tätt intill sin trolofvades bröst. Och än en gång sjöng det i hennes inre, den evigt jublande sången om kärlekens allmakt. Det var sol, det var ljus, det var en ny vår i luttrade och pröfvade människohjärtan. sista blick dit ned. Signe stod vid hans sida och kastade en sista hälsning i blommor till sin döda moder. Fadern lyfte henne helt sakta Novell för Idun af Ali. därifrån. — Så gingo de hemåt. Sigrid stod ensam kvar: ingen hade sett henne. (Forts, och slut.) Isidor och barnet hade icke anat hennes närvaro, egrafningsdagen var inne och den lilla prohennes, som lefde kvar för dem båda. cessionen skred sakta öfver kyrkogårdens Från den tiden blef det åter glädje i det lilla gångar. I närheten af den öppna grafven hemmet hos fru Moss. Sigrid lefde upp på nytt stod Sigrid på en plats där hon trodde, att hon och hon skämtade åter och log, fast måhända skulle förblif va obemärkt. Hon ville se Isidor, hon icke fullt så glädtigt och barnsligt som förr. ville läsa i hans drag historien om de fyra år Och hon drömde ljufva drömmar i vintertid. som gått. Om ett år skulle Isidor komma; om ett år, om Där gick han bakom sin hustrus kista, blek och ett år! — jublade det inom henne, och hon allvarlig, och liten Signe klängde sig ängsligt sjöng på nytt om sin lycka. fast vid hans hand. Sigrid såg dem båda närma På julekvällen kom det första budskapet från hennes hjärtas älskling. Det var ett bref i stort sig. — Signe, Signe! — ropade det i hennes själs format och det kändes så underligt styft och innersta. — Jag har gifvit dig en far, ett hem, tjockt.
ÖfversteLieutenanten Tornerhjelms Dotter Eleonora i5o Bruksldkaren S. Owen 2000 S:a Penningar 54544114 10 25 Den sednast afslutade, eller 1828 års, Allmänna IndragningsStat, upptog ett anslag uti Penningar af 25o,o45 It:dr, hvartill förenämnde beviljade tillökningar läggas, då den erforderliga Anslags-surnman skulle belöpa till 3o4,589: i4- >o. i penningar, eller 31,990: 1. 4- mera än de 270,599: i3. 6. som vid 1823 års StatsReglering blefvo anslagne för Allmänna IndragningsStaten; men som under loppet af år 182g en icke obetydlig afgång å densamma inträffat, och åtskillige nu gjorde anslag förrnodas komma att till en början någon tid blifva besparde, hvarigenom 1823 års penninge-auslag 270,599:13. 6., jemkadt till jemna 270,000 R:dr, ansetts kunna fortfarande upptagas, oberäknadt hvad som tillkommit genom Allmänna MagasinsContorets flyttande på IndragningsStat med ett anslag af 28,348: 6. 8., hvilket dock, med hänseende, dels till den piacering till andra tjenster som med personalen möjligen kan ega rum, dels till möjligen inträffande afgång, blifvit beräknadt till endast 20,000 R:dr, så kommer endast ett Penninge-anslag af 290,000 R:dr att erfordras, och återstoden i4,58g: 14. 10. att fyllas af de inom IndragningsStaten befintlige tillgångar. Till följd häraf kommer Anslaget för Allmänna IndragningsStaten att sålunda beräknas: Penningar 290,000. hvartill kommer hvad som till Statsbristsummans jetnnande erfordras 16: aq. 10. * ^ 290,01b: 29. 10. Span mål in natura i33 T:r.
Edith nickade jakande och satte sig i en gungstol nära fönstret. »Majoren helsar er alla, Edith också, men framför alt hoppas han, att hans förtjusande lilla guddotter befinner sig riktigt väl.» »Såå! Jag må säga, att det är en uppmärksam gudfader jag har. Han riktigt öfverhopar mig med artigheter, och ändock har jag icke en aning om hur det kom sig, att han fick rang, heder och värdighet af att blifva min gudfader.» »Hur det kom sig? Har du aldrig hört det, Camilla. Det är en lång historia», svarade modern leende, i det hon såg upp från sitt bref och lade ned det på sybordet. »Åh, tala om det för oss, mamma!» »Sch! Sakta i backarne! Fredrik sofver der inne. Nå ser du, saken var den, att när jag första gången såg majoren var han icke som nu en gammal tvärvigg, som plågade hela verlden med sin gikt, utan en ung löjtnant på modet, som valsade som en engel. Gud, hur han valsade! Vi hade råkats på flere baler, så sammanträffade vi en gång på en tillställning ett par veckor före den qväll, jag skulle ta’s in i Amaranthen. Vi sutto öfver en dans – åh herre Gud jag mins det, som det skett i går. Jag hade satt mig i soffan i ett sidorum. Musiken från balsalen tonade in då och då, man hörde ljudet af dansande par och stundom skymtade ett hvitt släp, ett frackskört eller en uniformsrock förbi den halft öppnade dörren. Han satt bredvid mig. Vi pratade lifligt hit och dit. Så kom samspråket på Amaranthen, och jag sade bland annat: »Jag skulle så gerna vilja hafva några af mina älsklingsblommor, violerna, på balen, men que faire i vårt barbariska land.» »Violer, intet annat! Det skall jag skaffa er, fröken.» »Åh, herr löjtnant! Lofva inte mer än ni kan hålla. Nu för tiden är det blott i sagorna, som man kan plocka blommor under snön.» Han log, och samtalet blef afbrutet. Dansen slutade, och en mängd par vandrade in genom rummet.
Omkring åren 985–990 höll den praktälskande isländske höfdingen Olof Höskuldsson ett gästabud, hvarmed han invigde en nyuppförd manbyggnad å sin gård Hjardarholt. En så ståtlig byggnad hade man ditintills icke sett på Island. Panelningarna, takbjälkarne och taket voro prydda med bilder, om hvilka det säges, att de voro så vackra, att man tyckte salen se mycket präktigare ut, när tak och väggar ej voro behängda med bonader. Bland de inbjudne gästerna var skalden Ulf Uggeson. För att hugfästa tilldragelsen och roa värdfolket och gästerna hade denne diktat ett kväde, som skildrade salens utseende och därför kallats Husdrapa. Särskildt hade sången till uppgift att noga beskrifva salens bildvärk, som framställde åtskilliga mytologiska tilldragelser: Heimdalls strid med Loke om Brisingamen, Tors strid i Hymers båt med Midgardsormen, samt episoder ur Baldersmyten. I likhet med alla den tidens bildvärk voro de af Ulf Uggeson besjungna af en symbolisk-allegorisk karakter. Därom vittna de strofer af Husdrapa, som kommit till vår tid. Bildvärkets mästare hade bemödat sig om att genom bifogade symboler så mycket som möjligt klargöra hvilka personer hans figurer föreställde och hvilka de tilldragelser voro, som han afbildade. Ulf Uggeson å sin sida framställde i ord en så trogen kopia som möjligt af hvad konstnären framställt i bild, hvadan han också, till gästernas roande, besjöng som rena värkligheter de symbolisk-allegoriska elementen i bildvärket. När konstnären ville göra tydligt, att en af de personer, som deltogo i Balders likfärd, var Oden, lät han denne följas af Odens korpar och hans valkyrior. Fördenskull sjöng Ulf Uggeson, att korparne och valkyriorna följde Oden i liktåget. När konstnären ville klargöra, att med en annan af hans figurer menades Fröj, sällade han till denne åkerbrukets symbol, galten Gullenborste; Ulf Uggeson sjöng fördenskull, till åhörarnes förlustelse, att äfven galten deltog i likfärden.
N:o 27, öfver väckta motioner örn afskaffande af prestoch pastoralexamen inför konsistorierna, m. m. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 30 dennes bordlagde Betänk. N:o 39, i ani. af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetyg. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 31 sistl. Oktober och protokollet för den 13 nasti. Juni f. m. Föredrogs Vällofl. Borgare-St:s den 31 sistl. Oktober på bordet lagde prot.-utdrag N:o 481, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-St:s, vid pröfning af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 188, i ani. af K. Propos. ang:de Krigs-Colhii ombildning till en armé-förvaltning, lättade beslut, bland annat, alt R. St:r skola uttrycka den åsigt röran de behandlingen af frågor om tjenste-tillsältningar m. m., hvilken på sid. 18 i nämnda Utlåt, omlörmäles i det stycke, som börjas med orden: »I följd af» och slutas med orden: »vid gemensamma sammanträden afgöras.» Frih. af Ugglas, Gustaf: Då bifall till det förslag, som innefattas i Borgare-S(:s nyss upplästa inbjudning, skulle innebära ett frångående af det beslut, R. o. Ad. efter långvarig diskussion och votering fattat i fråga om Krigs-Colhii ornbildande, får jag anhålla att R. o. Ad., med vid blifvande af förra beslutet, måtte lägga inbjudningen till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt förut i frågan fattade beslut och lade Borgare-St:s prot.-utdrag till handlingarne.
Förordningen den 30 Maj 1835, stadganden meddelas angående inländsk mans arfsrätt, der han frånvarande är, saknas likväl all föreskrift derom, huru förfaras bör, då arfvinge varit till namn och vistelseort känd vid det tillfälle arf honom tillföll, meri rest bort eller försvunnit, utan att sedermera låta sig afhöra eller arfvet tillträda; samt att, enär deraf understundom inträffat alt arf, som funnits i allmänt förvar eller enskild vård, aldrig kunnat med laga verkan af den bortrestes eller försvunnes medarfvingar eller rätlsinnehafvare utfordras, det således vore af vigt, att omförmälde brist i lagstiftningen varder aflijelpt; för hvilket ändamål motionären föreslagit, alt genom en särskild författning måtte stadgas: "att i händelse arfvinge varit till namn och vistelseort känd, då arfvet föll, men sedermera, innan detsamma blifvit lyftadt eller tillträdt, rest bort eller forsvunnit, samt icke inom tio år gjort sitt arfsanspråk i laga ordning gällande, domstolen må vara berättigad att vidtaga sådan åtgärd med stämnings utfärdande, som i Kongl, förordningen den 30 Maj 1835 föreskrifves, och det med enahanda påföljd, som i nämnde Kongl. Förordning blifvit stadgad.” Bih. till R. St.
Utskottet har tagit ärendet i öfvervägande; men då denna ersättningsfråga, i den utsträckning motionären deråt gifvit, innefattar ett ämne af mera invecklad och vidlyftig; beskaffenhet, och det icke skäligen lärer få förväntas, att ett Rikets Ständers Utskott kan eller bör sig häröfver yttra i annan ordning, än sedan ären det blifvit af vederbörlige embetsmyndigheter behandladt och utredt, hvilket åter icke egt rum; samt enär rotehåilarne vid Westmanlands regemente i allt fall hafva sig obetaget, att, der dem så godt synes, i ämnet göra underdånig framställning Slats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 228. a hos Kongl. Maj:t, som icke lärer underlåta att, efter vederbörandes hörande och i händelse anspråken i nåder pröfvas vara, uti större eller mindre mån, med rättvisa eller billighet öfverensstämmande, till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, finnér Utskottet sig sakna skäl, alt i anledning af Carl Erssons motion tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 50 Juni 11548. Ank. till Eip. Utsk. d. 1 Juli, kl. 11 f. m. Memorial, angående trycknings-kostnaderne för Riksståndens protokoller■, samt utdelandet af de vid Riksdagens slut öfverblifna exemplar af dessa protokoller och dertill hörande bihang. Rgs Afd.
N.o 468. 2g en sådan anstalt ansetts vara af behofvet hädanefter mera påkallad än någonsin tillförene, emedan, i samma mon som Postporto för tyngre bref och paketer förhöjes, communicationen, serskilda orter emellan, i detta afseende försvåras och för mången mindre bemedlad alldeles förhindras, om icke andra utvägar till dess underlättande vidtagas. R. St. hafva icke eller vid behandlandet af denna fråga förbisett det 0- lämpliga i våra nu varande skjutsnings-anstaller, eller de lyckliga följder, som i många fall skulle uppkomma , om skjutsningen kunde förändras från en ovilkorlig skyldighet för Jord-egarne till ett frivilligt åtagande för enskilda, af hvilken Medborgareclass som helst, och då forvagnars inrättande torde vara det mest ändamålsenliga, kanske enda medlet, hvarigenom förrberörde önskansvärda förändring må kunna beredas ; hafva R. St. ansett, att icke längre bör fördröjas med införandet af ett fortskaffningssätt, som i nästan alla Europeiska länder med stor fördel begagnas. I fråga dernäst om sältet att åstadkomma en sådan inrättning, har det visserligen icke undfallit R. St., att det vore bäst, om företag af dylik beskaffenhet alltid kunde öfverlemnas åt enskilda omtankan; men då de försök, som på denna väg hos oss egt rum, städse varit partiela , och deremot en 3o Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v. N.o 468. Paket-postoell Forvagns-inrättning, om den skall motsvara
Bancofullmägtige må ej köpa vexlar till högre cours än i32 sk:r för 1 frdr Hamb. b:co; noga tillseende, att sådant vexelköp ej må ske, förrän det visat sig, att coursen läng - Den 12 Maj e. m. 5? lungre tiel hållit sig så hög, utan benägenhet att falla. Vexeluppköp niå ej äga rum utom i det fall, att tillgången visar sig större än behofvet, och således må Fullmägtige aldrig å börsen anmäla sig till uppköp af någon viss summa. 2:0 För hvarje 100,000 r:dr specie, sorn upphandlade blifvit, nedsättes den cours, Banken betalar, med 1 sk., så att, då 5oo,ooo r:dr specie blifvit upphandlade, ej mera än 128 sk. må betalas. Dermed fortfares tilldess coursen nedgått till 124 sk., hvarunder Bankens cours ej nedsättes. 3:o Skulle allmän missväxt inträffa, sä att spannmål från utrikes ort måste införas, och det visa sig, att för ett sådant behof silfver skulle komma att utföras, må Hrr Bancofullmägtige sälja vexlar till 133 sk. på Hamburg. 4:o Ali annan vexelförsäljning vare Fullmägtige strängeligen förbjuden; men de böra, sedan fonden så länge burit ränta, att transportkostnaden dermed betäckes, införa reelt mynt till metalliska fondens förstärkning. Om den således föreslagna rörelsen med klokhet bedrifves, uppkommer deraf den följd, att den behållning, Banken erhåller af dess inflytande inkomster, genast i betalning för vexlarna utgår i allmänna rörelsen, utan att öka folkets skuldsättning till Banken, hvars uppdrifvande jag för min del anser skadlig. Bankens vinst är dock icke disponerad, utan belinnes uti reel valuta, hvilken R. St. kunna vid deras sammankomst till utomordentliga behof använda; och då sådana troligen aldrig lära komma att tryta, fordrar klokheten att dertill samla tillgångar och icke vara satt i nödvändighet att för hvarje sådant behof ytterligare öka Rikets skuld.
Jag har nu s % ofta haft prof af Farbrors godhet att de numera aldrig förvana, men endast röra mitt hjerta. Jag blef af snöyra hindrad flere dar p&amp; niiset, s % att jag ej kom hit förr an den 12 om morgonen. Farbrors bref frAn Orebro hade di. redan varit har länge, utan att jag af \ %r difficila Postmästare kunnat pricist fatt veta ankomstdagen. Sii väl för brefvet som inneliggande 1000 Kdr far jag förklara min skyldiga tacksamhet. Dii jag s&amp; val härigenom som genom mitt tillämnade etablissement kommer Farbror på s % stora depenser ar jag öfvertygad att Farbror arrangerar sakerna si, att jag icke kommer att göra mig n e o n förebrAelse att ha missbrukat Farbrors godhet, till skada för dem som dertill äga lika rättighet. Farbror förstar den saken bast sjelf och är utan tvifvel äfven s5 rattvis som ädelmodig. Med anledning af Farbrors gunstiga löfte skall jag med det första uppgifva ungefär den summa jag tror mig behöfva till bosättning. dag uppgjorde val p % Ramen, med tillhjelp af Anna och hennes mor, en slags kalkyl häröfver, men den är väl föga ackurat och jag iiiiiste p&amp; stallet göra förfragningar om ungefärliga priset pU. de förniimsta artiklarna. Ehuru jag skall söka till att arrangera allt med möjligaste Ekonomi, förutser jag dock att det blir kostsamt. Detta smärtar mig s i mycket mer som jag nödgas derigenom ii ngo falla Farbror till last. Men mitt öde är nu en g h g bestämdt, att ha allt af andras godhet, och ingenting af mig sjelf. Det fägnar mig p % det högsta att Farbror deltar i min förtrytelse öfver Bruks Patron M-s ovärdiga uppförande. För egen del kunde jag skratta deråt; men det var förmodligen icke ensamt iimnadt mig. Jag undersöker icke om han handlat af ilska eller blott obetanksamhet: jag vet mig icke ha förtjent den förra; och jag förlater icke en g h g den senare. Det var ett nagot för starkt faoiiljedrag.
Ständer äfven ansett hans efterlemnade familj böra hugnas med något understöd för dess framtida bergning. Då emellertid, enligt hvad upplyst blifvit, Fredius enka eger alt uppbära från Civilstatens Pensions-kassa 750 Ridr och från Stockholms stads Inqvarteringskommission 150 R:dr, eller tillhopa 900 R:dr årligen samt hon således icke är utan tillgångar för sin och sina barns utkomst, hafva Rikets Ständer funnit sig böra endast i så måtto bifalla ifrågavarande framställning, att Ofverkommissarien Fredius enka, Margarelha Theresia Lieberath, må på allmänna Indragnings-slaten tilläggas en årlig pension å 300 R:dr. 51:o. Enligt hvad hos Rikets Ständer blifvit anmäldt, alled i början af nästlidna år f. d. Ofver-Dykeri-kommissarien Ela/ .lohan IVestbeck, hvars medborgerliga förtjenster, vitsordade af 3:ne tid efter annan erhållna guldmedaljer, äfvensom genom uppfinningar oell förbättringar al åtskilliga dykeriapparater för upptagande al fartyg och lastgods å djupt valten, hvarom han från trycket ulgifvil beskrifning med tillhörande ritningar, föranledt Rikets Ständer, alt redan vid 1823 års riksdag tillägga honom en pension pä allmänna Indragningsslaten af 000 R:dr B:ko; hvarjemte Westbeck år 1855 af E. K. Majit, vid afskedslagandet från Karantänsbefälhafvareoch Karantänsmästarebefattningarne i Marstrand, hugnades med Karanlänsmästare-lönen 125 R:dr B:ko såsom pension. Vid förrättad bouppteckning efter den aflidne hade boets tillgångar upptagits i värde lill 121 R:dr 60 öre och skulderna till 1,041 R:dr 59 öre R:mt.