Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den utgjorde i832 i ahl63g,4oö samt i diverse stycken 48,944? att papperstillverkningen, som på de första 10 åren ökats med blott omkring 3ooo ris per medium årligen, har på de följande 4 åren vunnit den ofantliga tillväxten af 26,000 ris årligen, så att densamma år 1832 utgjordes af 196,651 ris. Slutligen finner man, att lädertillverkningen, för hvilken uppgifterna ej gå längre tillbaka än år 1829, och som äfven fått vidkännas den inträffade minskningen i låneproc. likfullt varit under de sista 4 åren i ständigt tilltagande, så att då densamma år 1829 utgjorde i hudar 583,202 U samt i skinn 63,374 st., uppgick denna tillverkning år }83a till 751,572 U hudar och 77,925 st. skinn. Be lånberättigade, i CommerceCollegii tabeller specificerade, fabriksnäringarna hafva således i vida högre förhållande förkofrat sig under de år, då låneproc. förminskats, än unde;- den tid, då densamma förblef orubbad till sitt belopp, hvilket resultat i min tanke bevisar, att dessa fabriker numera vunnit det sjelfbestånd, att de utan fara kunna och böra vidkännas den minskning eller nedsättning i sina lånandelar, som en ökad tillverkning förovaakat, en minskning, hvilken 1818 års.
Må vi älska vårt fädernesland mera än hvaije annat land; men må vi ock lära barnet att ära och älska utländingen. Ocli i första rummet: låtom oss civilisera utländingen, om vi stå på en högre bildningsgrad än han. » Dessa ord af den ädle ' holländske fredsvännen Herman Molkenboer angifVa på ett ganska klart sätt så väl det största hindret för mensklighetens framåtskridande och frigörelse som ock det förnämsta befordringsmedlet derfbr. Detta hinder är den falska patriotismen. Detta befordringsmedel är uppväckandet af ett klarare medvetande om nationernas ömsesidiga pligter och gemensamma intressen. Med falsk patriotism mena vi det slags fosterlandskärlek, som yttar sig dels i en öfverdrifven uppskattning af allt som tillhör ens eget folk och land, med ty åtföljande ringaktning för andra folk, dels, att. man i förhållande till utlandet sätter sitt eget lands intresse högre än rättvisan och mot främmande nationer underhåller känslor af misstroende och groll för verkliga eller inbillade oförrätter, som de eller — rättare sagdt — deras styrelser tillfogat ens eget land och folk. Att hysa ett sådant misstroende och groll mot utländingen i allmänhet är visserligen nu mera hos alla civiliserade nationer en öfvervunneu ståndpunkt. Men ofta nog näras och underhållas sådana känslor omsorgsfullt, ja med en verklig förkärlek, gentemot någon viss nation, med hvilken ens egen legat i delo — en s. k. nationalfiende. En sådan är för tysken fransmannen, för gre-Ur Dagens Krönika. 7ken turken, fbr oss i en äldre tid vår stamfbrvandt dansken, i en senare ryssen. Nation alfienden har blifvit en buse, med hvilken man skrämmer olydiga barn. » Akta dig, ryssen kommer! » är ett sådant lystringsord, som ännu icke är alldeles bortglömdt.
Hon var det ej; men tycktes anse vår gissning för en compliment. Ingen ting, sade hon, kan vara angenämare, än en väl uppfostrad Irländare. Han förenar Engelsmannens liberalitet och uppriktighet och Fransmannens liflighet, med en nästan orientalisk fantasi och en egen nationell qvickhet och skämtsamhet. Om Skottarne dömde hon ej så fördelaktigt. Deras charakter tycktes i allmänhet stå lägre i Engelskt omdöme, än Irländarnes. Imellertid göra de i England lycka genom slughet, sparsamhet, ihärdighet. Man förebrår dem list. En Skottes bana i England från dräng till herre finner man ofta framstäld i carricaturer. Bath är den bäst byggda stad jag sett – hel och hållen af sandsten, med många rätt vackra byggnader. Pulteney Street är en af de angenämaste man kan se. De så kallade Crescents – hus bygda i halfcirkel, såsom ett architektoniskt helt, omkring öppna platser – behaga ögat. Staden ligger på en ojämn grund – till en del på kullar, och utsigten omkring är stängd af sådana. Vi bo nära pumprummet, der man dricker af det varma vattnet, och der det drickande och badande sällskapet samlas om förmiddagen. Saisonen för detta är nu här i sin höjd. Vädret är ovanligt mildt. Vi ha i dag 14 graders värma efter Celsii thermometer. – Nyårsdagen är i England ingen helgdag – om den ej infaller på Söndag: – derföre är ock idag Bal, som på en Söndag ej skulle tillåtas; ehuru den lär bli litet besökt, emedan Lady den och den har just i dag en Rout. Fasta landets nationer ha förenat Religion och nöje: – större andeliga fester äro folkfester: Söndagen både en andakts-, hvilo– och glädjedag. Här ej så. – I detta land har äfven glädjen varit en partisak. Carl I. förnyade 1633 sin fars edict, som tillät lekar och lustbarheter på Söndagen, för dem som bevistat Gudstjensten. De puritanske presterne nekade att läsa upp edictet och blefvo straffade med afsättning: de prester, som läste upp det, blefvo sedermera afsatte af det långa Parlamentet.
Den 5 Maj:i J. »t. mäste anhörige gjort sjg urarfva, och skulden ejj räcker till att betala Biorgeoärerne, ^kala dessa i alfa fall betala full fattigprocenb Det är väl ganska berömligt af motionairen, att halt sökt höja fattigprocenten; men det är väl ej eller aflägse boende Borgenärer, hvilka skola underhålla en annan orts fattige. Skulle någon annan värderingsmethod begagnas änden vid Bouppteckningar nn brukliga, genom värderingsman, så bör först en sådan vara gifven sorn är väl grundad, och sådan att rätta värdet icke öfverstiges Af dessa anledningar yrkar jag återremiss af Betänkandet. Herr af Malmborg, Abraham: För att icke uppehålla Ridderskapet och Adeln med öfverflödiga anmärkningar i detta ämne, får jag endast upplysningsvis nämna, att fastighetsvärde vid Bouppteckningar, bör enligt nu gällande författning, upptagas sådant det vid sista bevillningstaxering blifvit den till Bouppteckning uppgifne fastigheten åsatt, samt att det är Domare ålagdt, att vid Bouppteckningars uppvisande, tillse det berörde f öreskrift blifvit iakttagen^ och så länge den icke blifvit i laglig ordning vpphäfven, lärer något vidare härutinnan ickb behöfva anmärkas. Herr von Hartmansdorff, Augmji: Om det förhåller sig så, som Herr af Malmborg yttrat, synes discussionen vara öfverflödig. Jag \et ej hvilken författning Herr af Malmborg ttteuat^ men enligt Ltshottets Betänkande är det, Den 5 Maji /, mk 4* genom 1818 års Chartae-Sigillatae förordning, stadgadt, att Testamenten å fast egendom, hvil* ka, till bevakande vid Domstol, uppvisas, böra vara eharterade eftGr det värde, hvartill sådan fastighet vid sista Bevillningstaxering blifvit uppskattadt. Om den hittills varit för dryg, så bör man likväl hoppas af närvarande Bevillningsutskott, att det uppgifver billiga taxeringsgrunder för fast egendom. I sådant fall inser jag ej hvarföre ifrågavarande afgifter icke skulle erläggas efter hemmansvärdet.
Vidkommande derefter de väckte molionerne om nedsättning till större eller mindre del af det indeldta så val cavalleriet som infanteriet, samt om Passevolancens upphörande, anse Utskotten dessa motioner redan vara besvarade i Stats-Utskotlels Utlåtanden, dels angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Dih. till R. St. Tredje Hufvud-titel, dels rörande förvaltningen af Mölesoch Tross-passevolance-fonderne, och Utskotten kunna derföre icke i förevarande ämnen tillstyrka någon lindring i de med rustnings-besväret och kneckte-hållet förenade onera, utöfver den, hvilken Rikets Ständer, i anledning af SlalsUlskotLets nyssnämnde Utlåtanden beslutat. Slutligen, och hvad angår frågorne dels om nedsättning af redan contralierade hästvacance-afgiften, dels om prolongation af hästvacance-conlraet, i den moa de löpa till ända, få Utskotten yttra, att, sorn vacance-afgifterne grunda sig på frivilligt ingångne contract, och redan blifvit till deras nuvarande belopp, ibland Stats-verkets inkomster af Stats-Utskoltet upptagne, och samma Utskott likaledes uti sina Utlåtanden Ntris 227 och 33o,utom i denna fråga, äfven yttrat sig i afseende å den begärda prolongalionen af liästvacance-contractena vid eu del Regementen och Corpser, så anse Utskotten, att då dessa ämnen således redan blifvit af Stats-Utskottet behandlade samt Rikets Ständers pröfning derefter underställde, de nu icke kunna lill någon ytterligare åtgärd föranleda. Stoskholm den 26 November 1840. Ank. till Exp-Utsk. dea 27 November, kl. 6 e. a Betänkande, i anledning af väckt motion rörande remonteringen vid Kongl. Skånska Dr a gon-lie gement et.
R:dr, med hvilken sednare summa, utan förvaltnings-kostnadernas ökande, icke blott den numera fulltaliga krono arbetscorpsen skulle kunna jemt sysselsättas, utan ock de inre verkens slutning och försvarbarhet vara att emotse inom 5 till 6 år samt således den af fästningen påräknade nytta för landets försvar, till icke obetydlig del, vinnas redan i den närmare framtiden. De fördelar, som genom beviljade högre årsanslag till fortsättande af denna fästningsbyggnad skulle för det allmänna uppkomma, synas mig väl vara i det anförda så klarligen ådagalagda, att någon vidare bevisning derför icke borde behöfvas; men jag utber mig dock i underdånighet att, till jemförelse, ännu få lemna några, på offentliga handlingar grundade uppgifter om den kostnad, tid och arbetskraft, som i andra länder blifvit använda på fästningsbyggnader af ungefär den omfattning, som Carlsborg. Fästningen Posen t. ex. har kostat 10,000,000 R:dr Svenskt Banko och kostnads-beräkningarne för Germésheim och Ulm uppgå för hvardera till 14,000,000 R:dr samma mynt. Bayerns hufvudfästning lngolsladl var, oberäknadt kostnaden för bestyckning och militära byggnader, beräknad att erfordra en utgift af 18,000,000 R:dr, men kostade i sjelfva verket 21.702,555 R:dr Svenskt Banko. Blotta skillnaden emellan dessa sistnämnda tvänne belopp utgör mera än hos oss ifrågasättes såsom anslag för utförandet af en stark och fullständig depot-fäslning. Posen och Ingolsladt blefvo dessutom fullbordade inom 8 till 20 år, och vid de flesta af ofvanberörda fästningsanläggningar har större arbetsstyrka varit begagnad under ett enda år, än under sammanräknade 25 vid Carlsborg. Vid här förut uppgifne förhållanden måste det, för en hvar och utur alla synpunkter, visa sig högst oförmånligt för riket, att Carlsborgs fästningsbyggnad lortsättes med så ringa årsanslag som det, hvilket i sednare tider varit dertill beviljadt, och jag skulle derföre brista i embetspligt, om jag icke yrkade anslagets förhöjande för framtiden.
Straxt härefter säger reservanten: ”Afven på spanmålsproducenten kan det icke annat än göra ett nedslående intryck, om lian finner att, under de år då lian får en riuga produkt att afsätta, alla bemödanden och åtgärder syfta derhän, att på ett konstladt sätt nedsätta priserna på det mindre belopp spanmål han har att afsätta, då deremot inga serskildta förmåner kunna lemnäs honörn, då en bättre gröda förorsakar sådana prisfall, att han icke får sin vara fullt betald”. Detta står i slutet af reservationen ; i början deraf står åter, att spanmåls-import-tullens uphäfvande skulle tjena till ingenting, emedan icke någon spanmål i anledn. deraf skulle komma att införas. Nu frågar jag, hvad är det för en conseqvens deruti, att först säga att åtgärden skulle skada landtbrukaren, och sedan att densamma icke skulle hafva någon påföljd? I afseende på den skada, som skulle upstå för landtbrukaren, så är det tydligt att deii skulle bestå derutinnan, att priserna på spanmål skulle sänkas öfvermåttan. Nu hafva vi oss alla bekant, att i Holland och England samt i de utländska Ostersjöhamnarne slår spanmålen vida högre i pris än hos oss. Då står det ju landtbrukaren öppet att exportera spanmålen dit och få det höga priset för sin vara. Han kan således icke förlora på den föreslagna åtgärden. Köpmannen kan icke heller förlora derpå. Äterstår således arbetaren, och jag beliöfver icke ingå i någon bevisning derom, att icke han äfven skulle vinna derpå. Jag tror icke att prisen skulle sjunka så mycket, att han skulle vinna serdeles mycket derpå, men någon vinst skulle dock för honom upstå, derigenom att han vore säker att åtminstone få spanmål, och man hade då vidtagit alla de åtgärder, sorn stöde i ens förmåga för att skaffa honom spanmål. Jag tror att detta medvetande skulle verka mycket lugnande, såsom en föreg:de talare sagt. Hvad nu beträffar skilnaden emellan ett exportförbud och import-tullens uphäfvande, så vill jag anhålla att äfven i delta afseende få vidröra reservantens yttrande.
Preste-Ståndet gifvit Utskottet tillkänna, att de i ofvannämnda Utlåtande, N:o 22, förekommande voterings-propositioner blifvit af Ståndet godkände, med den Bevillnings-Utskotlets Memorial, N.o 28. anmärkning allena i afseende på den 2irsla, alt iVey-propositionen ejer borde erhålla följande lydelse: ”Vinner Nej, kommer Contra-propositionen att innefatta Borgare-Ståndets beslut, att ordet: rättmätiga, må utbytas mot ordet rätta.” Utskottet får i anledning häraf vördsamt meddela, att, vid förefallande voteringar till utrönande af Contra propositioner, sådant vanligen utmärkes så väl uti Jasom iVey-propositionen; men då, ehuru, i afseende på ifrågavarande proposition, detta icke blifvit iagttaget, härvid likväl förekommer, att ingressen till Ja-propositionen antyder voteringens ändamål, och att, näst efter iVéy-propositionen, förekomma orden: ”för votering i hufvudsaken, ” samt de 3:ne öfrige Riks-Stånden utan anmärkning godkänt alla voterings-propositionerne uti berörde utlåtande, anser Utskottet PresleStåndets beslut icke föranleda till någon åtgärd. Stockholm den a5 Februari 1840. STOCKHOLM, I. Bevillning s-Utskottets Utlåtande, N.-o 29. 1 Ank. till Exp. Utsk. den 4 Mars, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet, JV:o i3, angående stämplade pappers-afgiften.
— Nu är det väl sannt, att det icke alltid är kungsord hvad korrespondenter berätta, äfven om de äro speciella och skrifva från själfvaste Paris, men vi kunna j u alltid få tro så länge, att hans utsago, som återigen skall grunda sig på Christina Nilssons egen, verkligen kommer att bekräftas. » N å än se ' n? » torde kanske någon säga. — » Ä n s e ' n. » Det måtte väl vara nog, det, • för att skingra alla de moln, som den evinnerliga norska frågan och det icke mindre, tyckes det, evinnerliga vintervädret ända in i sommarmånaderna uppjagat på fosterländska pannor. — Christina Nilsson har, såsom det nu för tiden så vackert heter, ingått i folkmedvetandet såsom » den enkla bondflickan », och det torde finnas både i Småland och andra landsändar tusenden, som föreställa sig henne svänga sig bland grefvinnor och markisinnor i vadmalskjol och rödt pannband kring det ljusa håret uti parisersalongerna. Eller om icke detta, åtminstone att hon i sinne, själ och hjärta förblifvit under all sin glans och härlighet det okonstlade naturbarnet. Sådan är legenden, hvilken ännu i lefvande lifvet bildat sig om henne; men lik de flesta legender, har den platt intet gemensamt med verkligheten, såsom de nogsamt känna, hvilka veta, att grefvinnan de Miranda just är en af denna fin-de-siéele-kulturens praktblommor — som — ja, som icke egentligen ha någonting alls gemensamt med naturen. Det enda jag har mot Christina Nilsson, som jag för resten icke har den äran att känna personligen, det är att hennes lysande exempel förvridit hufvudet på allt för många små svenska sångfåglar och ingifvit dem inbillningen, att de voro näktergalar allihop. Hvilket sedan ej befunnits vara fallet och ledt till ledsamma missräkningar. * * * Har någon af Iduns många läsarinnor under en vistelse i Frankrike tillbragt någon tid i Fécamp och därunder möjligen bott i den lilla inackorderingspension, som hölls af monsieur och madame Marécat?
Utskottets förslag till underrättelser om hvad vid Taxans verkställighet iakttagas bör; så beslöt Ståndet alt antaga Utlåtandet jy*o 29, med de i N:o 45 gjorda förändringar, utom i hvad rörde i5 J\. om credit-upplag, i afseende hvarå Utlåtandet N;0 2g, utan förändring eller tillägg, gillades; och lät Ståndet slutligen bero vid hvad Utskottet yttrat i VII afdelningen af Utlåtandet N:o 45. S. D. Föredrogos ytterligare Lag-TJtskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 165, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring i 5 Cap. 1 §. Missgeriiings-Balken, som ock de i sammanhang härmed väckta motioner, återremitterades; och N:o 168, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 122, i anledning af väckta motioner, angående förändring i vissa delar af nuvarande Lag-stad gauden om giftorätt och arfsrätt m. m.: Ståndet beslöt att till alla delar alsia bägge nyssberörde Betunkanden, N:o 122 och 16S. Den Prot. S. D. Föredrogos å nyo Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 66, med förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Bergs-Brukens representation; gillades till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 67, med förestående tillägg i 16 §. Riksdags-Ordningcn, återremitterades med den anmärkning, som förklarades för Ståndets gemensamma tanka, att Universiteten ej böra åläggas att sända Fullmägtige till Riksdagen, förr än det blifvit afgjordt, huru deras Fullmägtige skola aflönas; N:o 68, med ändrings-försläg vid 72 §, Regerings-Formen, samt ett deraf föranledt tillägg i 70 §.
Hvad nu Just.EevisionsExpedit:ns i tabellen litt. d uptagna Stat beträffar, så hafva endast de delar deraf, som innehålla löneförslag för Begistratorerne samt Kanslisterne och Kopisterne, till följd af deremot gjorda anmärkmr blifvit återremitterade, hvaremot ingen anmärkn. förekommit emot löneförslagen för RevisionsSekret:ne, Prot.Sekvet:ne, 'Vaktmästarne m. m. Jag tror således det vara rättast att definitift besluta ang:de alla dessa delar af tabellen, så att endast de delar deraf, som tillkommit till följd af Utslcs yttranden uti de redan återremitterade punkterna litt. a, b och c, till Utsk. återremitteras; och får jag således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om framställande af en sådan propos. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han kanske missförstått Hr v. Köchs yttrande, men att meningen förmodligen var, att propos. skulle framställas å bifall till tabellen, med undantag af'de delar, som förut blifvit återremitterade, eller de förslag, som innefattas i momme a, b och c. Hr Bildt: Då, enl. min upfattning, det är ett förbiseende af E. o. Ad. att ej bafra begärt propos. å bifall till de delar af tabellerna, hvaremot anmärkn. ej blifvit gjord, hemställer jag, huruvida saken ej skulle kunna hjelpas derigenom, att Hr Gr. o. Landtm., sedan hela Utlåt, blifvit genomgånget, till R. o. Ad. framställer propos. å bifall till alla de delar af de i Utlåt, förekommande tabeller, hvarom ingen discussion u-pstått eller hvari StatsUtsk:s förslag och K. M:s Propos. sammanstämma. Jag tror, att denna utväg numera är den bästa, ty det torde ej vara välbetänkt att genom underlåtenhet att fatta definitiva beslut, lemna frågorna öppna. Gr.
Efter hvad jag föreställer mig har han ej heller varit ensam i rådslaget till det af Kongl. Maj:t i Nåder tagne beslutet: deruti han sålunda ock haft stöd af mera bepröfvad förfarenhet i sådane slags måls behandling. Med ExpeditionsSecreteraren Bergström inträffar, att han uti förhanden varande fråga befinner sig i nära lika förhållande, som, i afseende på Sundel], gaf anledning till anmärkning mot Herr Quiding. Riks-Stånden sysselsätta sig nemligen nu att afgöra en fråga af högsta vigt för Herr Bergströms välfärd och Embelslnanna anseende, utan att han är i ringaste tillfälle, att få frambära någon förklaring, Den 27 Maji. 437 eller utveckla grunderna, hvarefter lian handlat, för dem som skola döma honom. Herr Quiding har tillfälle, såsom Ledamot af Högloflige Ridderskapet och Adeln, att åtminstone inom detta hus, göra ett försvar gällande; men det saknar Herr Bergström alldeles: liksom hans innehafvande Embete ej heller medgifver entledigande utan Laga dom. Huru mycket mera ömt är det icke då, när det gäller den frånvarandes, den svaga res rätt? Jag tror för öfrigt, att Expeditions-Secreteraren Bergström uti förhanden varande fråga är ganska oskyldig. Förhållandet dermed är, efter hvad mig blifvit sagt, sådant, att Regementet, som enligt författningarne har rätt, att blifva liördt i Boställs Arrendefrågor, aldrig lämnat sitt begifvande till Lundbergs anbud; utan inom Laga tid dragit det under Konungens pröfning; och Capitains-Boställen få dessutom icke hortarrenderas, utan Kongl. Majrts särskilta Nådiga tillstånd. Det var först vid 3:dje auctionen, som Lundberg gjorde anbud. Det antogo Collegierne: men Chefen protesterade deremot: dock utfärdade Collegierne Contract för Lundberg. Häröfver besvärade sig Regementet i underdånighet hos Kongl. Maj:t, och samma dag besvären inkommo, communicerades de med Collegierne, som deröfver äfven borde höra vederbörande, och Lundberg blef också hörd. Han har sålunda fått njuta Lagen till godo.
Ständer, om denna afgifts nedsättning icke höra göras, hej lat den ov,leor] g n med år 1827 kommer att upphöra och undsättningen icke skulle vära af något väsendtligt inflytande, enär; Riksens Ständer lära flint alf något nytt eller förlängdt Gontract, icke kan ega rum utan Riksens, Ständers fucutgungne rnedgifvat d Stockholm den 7 Augusti 1823, N;o 426, Ankarn den i§ Äng, i8*5« Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskotts Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om lindring i Rustnings - skyldigheten uti Södra delen af Bohus Län. Från Hedervärda Bonde-Ståndet hafva StatsSamt Allmänna Besvärj»- och Ekcnomi-Utskotten 86 S t a t s - U (s k o 11 e t s B e t ä n k a n d e n. (lil gemensam handläggning falt emottaga ett af f. d. Talmannen Lars Olsson, samt BiksdagsFullmägtige C. F. Berg, E. Svensson och Anders Mattesson, alla från Bohus Län, ingifvet Memorial, hvaruti anföres, huruledes Högstsalig Konung Gustaf lil, redan år 1773, funnit Busthallarne vid Norra Esqvadronen af Bohus Läns Begornente så besvärade af Bustnings-skyldigheten, att de måst derifrån befrias, och i stället, erhållit Botering; deraf följden varit telen, att vederbörande åter kommit i någorlunda välstånd< Inrievånärne i Södra delen af Länet skola deremot ännu vidkännas Bustnings - skyldigheten; hvilken, alltsedan år 1791, då de åtogo sig en Vacance-afgift på 50 års tid af 5 Tunnor Spannernål årligen per Nummer, blifvit så mycket mer tryckande, som örtens tillgångar derigenom till större delen åt annat håll medtages; Och Ilar, under åberopande af desse med flere uppgifna bevekande omständigheter, blifvit hemställdt, det Inn6vånamn i Södra delen af Bohus
Den för närvarande befintlige Fonden eller tillgången synes väl icke vara större, än sorn för utgifternes bestridande än vidare erfordras , intill dess Siitpeter-Näringen hunnit den åsyftade fullkomlighet oell stadga, sorn är att hoppas af dess redan vuridne framsteg; men huruvida det årliga bidrag af 58.000 R:dr, som Kongl. åMaj:t i Nåder låtit utgå af den till FörsvarsVer ket anslagne Summan, må böra fortfarande och för hvarje år utgå, är en fråga, sorn allena ankommer pä Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning. Utskottet har inhämtat, att Kongl. Majit i Nåder sisth år funnit detta anslag kunna för det året tills vidare umbäras och medlen i stället böra disponeras i och för de öfrige militaire angelägenheterne; och Utskottet tviflar ej, det Kongl. Majit, allt efter sig företeende omständigheter, i denna del förordnar, enär hela anslaget för Försvars-Verket står till dess Nådiga disposition, på sätt nödigt och nyttigast finnes. Hvilket allt vördsammeligen underställes Riksens Höglo!]. Ständers bepröfvande. Stockholm den 26 Maji 1818. (Bda*«n eller Utlåtandet af Committerade för SaltpeterÄrendes ne uteslutes bär såsom serskilt tryckt och kringspridd.) Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande angående de qf Riksens Stan - Siats-Utskottets Betänkan den.