Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan olägenhet kan deraf visserligen uppstå, att allmogen har svårt att lära sig förstå, att någon förlust derigenom icke uppkommer, emedan hvad som förloras det ena året ersättes det andra året, synnerligast om det blir beslutadt, att medelpriset skall bestämmas efter 10 års markegång, då variationen mellan markegångsprisen icke lärer blifva så särdeles stor. I följd häraf vågar jag anhålla om propos. till bifall å hvad Stats-* Utsk. i första utlåtandet föreslagit, Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag för min delar af den öfvertygelse, att StatsUtsk:s nu sist afgifna förslag, att markegången skall vara satt emellan den siste Nov. och 4 Dec., är det, som under närvar, förhållanden mest öfver* ensstämmer med det rätta. Att den olägenhet skulle uppkomma, som Hr v. Hartmansdorff anmärkt, att besvären öfver markegångssättningen icke skulle vara afgjorda inom Thomas dag, anser jag icke vara en anmärkt)., sorn bevisar någon oriktighet i förslaget. Sådana besvär öro ofta under närvar, omständigheter icke afgjorda inom Thomae dag; och om de icke blifva det förrän i Febr. eller till d. 1 April i afseende på kronoräntorna, är någon tid derigenom icke förlorad, emedan slutliqviden förr icke behöfver vara verkställd. Det vore visserligen ganska öfverensstämmande med hvars och ens önskan, att genast kunna känna sitt debet, utan att någon förändring deruti genom besvär kunde upp* komma; men då det icke lärer vara möjligt, lärer det vara tid nog, då liqvidationstiden är så långt framskjuten, att besvären dessförinnan kunna afgöras. Thomae dag är endast en dag, inom hvilken uppsägning skall äga rum till leverering in natura. Den, sorn tror, alt det kan inverka på dess fördel alt leverera in natura, kan alltid på förhand inom Thom* dag begagna sig af sin vippsägpingsrätt, i fall han äger någon.
Imedlertid och i den mohn dessa medel successive förföllo , samt, pl sätt nyssnärndt är, i början äfven ordenteligen erlades, yppade sig den utväg, att med mindre omkostnad, på stället göra dem användbare, i den myntsort de ingingo, till liquid af Rikets utländska gäld, emot det att Krigs-Fonden redan i förskott uppbär sin ersättning här på stället af de 467* StutsJJtskitttets Bctiinkanden. medel, Kongl. Majit för nämnde Gälds liqulderande anvist. Kong'. Majit blef genom denna anstalt ock i tillfälle, att, redan innan de Preussiska medlen börjat inga, komma Svenska handeln till undsättning med utländske Fonder, under en redande allmän vexelhrist vid slutet af år 1815 och början af ar 1816, samt att, af de genom växel-försäljning influtne Svenska medlen, kunna låta betala Arméens donationer med 8öo,ooo Ridr jemte andre utgifter, som tillhörde Krigs-Fonden att gälda. På detta sätt hade Kongl. Majit reserverat tillgång, att inom förfallotiden inlösa de invisningar till betalning af Krigs-Skuld, sorn, af Krigs Commitéen utgifne -till en Summa af 900,000 R:dr, utaf Riksgälds Contoiret äro accepterade och den lista nästkommande Junii böra liquideras; men, enär Discomerne tid efter annan blefvo till deras Credit i förlägenhet bragte, har Kongl. Majit funnit Sig föranlåten, att af denna tillgång, låta lemna dero understöd, h varom Stats-Utskottet under sin handläggning vid desse ärender, erhåller närmare bet sked; och innestå sålunda af desse medel uti Götha-Canals Discont 522,300 och uti Malmö X> iscont, 74,100; utom ytterligare upnlupne rentor, men återstoden uti ofvannämnde belopp finnes tillgängelig, till en del redan förvandlad uti förenämnde slags
Danko-Utsk:s Utlåtande, N:o 51. 3 Rosenblad, B., väckt motion, hvaruti hufvudsakligen anföres: att chefssamt kamererare-befatlningarne i kassa-afdelningen, serdeles den förstnämnda, vore bland de mest magtpåliggande tjenster inom bankoverket, emedan hela säkerheten af kassa-rörelsen ytterst h vi Jade på den noggrannhet, hvarmed dessa befattningar bestridas; att, detta oaktadt, bemälde chef förutom lönen, som berodde af hans ålder i kommissarie-tjenstegraden, och 3oo riksdaler i missräknings-penningar, icke innehade högre arfvode, än hvar och en af de öfrige aldelningsoch kontors-cheferne inom verket, eller 200 riksdaler, och att kassa-kamereraren, jemte lönen 1,200 riksdaler, ålnjöte ett arfvode af endast 200 riksdaler för tragen tjenstgöring, ehuruväl, då denne tjensteman lika med kassachefen vore ansvarig för den så kallade dagvexlings-kassan, hvilken under hela expeditionstiden underhåller jemna vexlingar med kassörerne, hvarvid missräkningar lätt kunna förefalla, billigheten fordrade att kamereraren tillädes missräknings-penningar till enahanda belopp som chefen, samt alt, enär kassörerne, genom hvilka all vexling och lill största delen all insättning och utbetalning af penningar i banken besörjes, dervid förluster genom missräkningar ej kunna undvikas, under expeditionstiden egde att för bankens räkning mottaga, och likaledes för dagens rörelse, uppå reqvisition, utbekomma penningesummor till hura höga belopp som helst, billighet och omtanka påkallade, alt en tjensteman med så mycket förtroende och så stor ansvarighet bereddes i säker löneinkomst tillfälle till en tarflig utkomst; varande, på dessa grunder, af motionären föreslaget, det mätte chefsai fvodet för kassa-afdelningens chef förhöjas från 200 till 3oo riksdaler, arfvodet för trägen tjenstgöring åt kamereraren i nämnde afdelning jemväl höjas från 200 till 3oo riksdaler, och till denne tjensteman eller den hans tjenst förrättar dessutom anslås 3oo riksdaler i missräknings-penningar, samt det för hvarje af bankens kassörer bestämda arfvode för trägen tjenstgöring förhöjas från 100 till 3oo riksdaler, allt banko.
Häruti instämde Herrar Winbladh, Alund, Bergelin, Westerstrand, Dalenius och Meijer, samt Riksdags-Fullmägtigen PPeterson från Calmare Län. O/o/ Mansson fran Blekinge Län. Emot Rikets Höglofl. Ständers sammansatta Bevilfningsoch Oeconomie-Utskotts den 17 Mars genom votering fattade beslut, rörande hqsbehofs bränvins-bränningen, får jag anmälg. följande reservation. Derigenom att i §. i 3^dje Artikeln af Kongl. Förordningen den 19 Maji 1824, angående bränvinsbränningen, blefve, på sätt Utskotten tillstyrkt, bibehållen, anser jag att jordbruket i allmänhet skulle tillskyndas skada och förtryck, enär nemligen, genom stadgandet, att bränvins-pannor eller kittlar må vara t i Ilai ne af hvad form som helst, de större bränvins-fabrikerne skulle lemnäs ett ytterligare tillfälle att, på mindre hemmansegares bekostnad, draga till sig vinsten af 104 Lil-1. Bevilin.- Lagoch Oec.-f tsk. Bet.
Höghets blifvande Gemål, men häraf py, eller i rundt tal 44,000 É:dr, borde enligt den delningsgrund, som, med afseende å de förenade Konungarikena Sveriges och Norriges olika folkmängd, blifvit antagen, belöpa sig på sistnämnde Kike, Svenska Statsverkets bidrag till omförmälda hofhållning måtte under benämning: »DD. KK. HH. Hertigen och Hertiginnan af Östergöthland» uppföras å RiksStaten T) e n 21 Mars e. m. med det återstående beloppet 106,000 It:dr R:mt; hvaremot det hittillsvarande anslaget för DD. I(K. TIH. Arffurstarne, 20,000 R:dr B:ko, eller 30,000 It:dr R.-mt, hvaraf någon andel icke längre klefve för H. K. H. Prins Oscar erforderlig, ansetts kunna för »DI). KK. lill. Hertigen af Dalarne och Prinsessan Eugenie» be stämmas till 20,000 B:dr och sfiledes minskas med 10,000 R:dr sistnämnde mynt. Med hänsigt till de ökade lefnadskostnader, som för II. K. Ii. Hertigen af Östergöthland måste blifva en följd af Dess förestående förmälning, ämnad, efter hvad upplyst är, att under innev:de år äga rum, hemställer Utsk., att den af K. M. i berörda afseende äskade summa, 106,000 R:dr R:mt årligen, må af 11. St:r beviljas.» Jag vill nu i främsta rummet fästa R. o. Ad:s upmiirksamhet derpå att StatsUtsk. talar om en »antagen beräkningsgrund.» För min del kanner jag i detta afseende icke något beslut, hvarpå ett sådant antagande kan grunda sig. Jag vill icke neka att det väckt min förundran, att K. M:ts Regering, anfört en antagen beräkningsgrund för fördelningen mellan Sverige och Norrige såsom grund för den summa som bör från Sverige utgå.
Så spatserade han ett slag över däcket fram till aktern, och när han åter nalkades fördäcket, ville det sig, att han kom mitt emot den skära okända, som stod och såg på maskineriets rörelse. Ser du, sade han och höll fram sina händer, jag har också kastat min ring i sjön. Det var det bästa vi kunde göra. Först ett skarpt mätande från topp till tå, strax därefter likväl ett knappt märkbart, men ganska gott leende, en fint sprittande min, som genast försvann, utgjorde hennes svar. Är ringen i sjön? å då! tillade hon. Jag hoppas en gädda redan har slukat honom, sade sergeanten. Min tog en stor abborre. När nu, återtog sergeanten och böjde huvudet, gäddan slukar abborren, som jag hoppas snart sker, så kommer ändå de bägge ringarna att ligga under samma hjärta! Det sista utviskades med en öm dragning på orden, men som alldeles misslyckades för sergeanten. Flickan vände sig tvärt bort utan att svara, och blandade sig med de övriga jungfrurna. Prosit junker! sade han till sig själv. Avbiten på ny stat! och varför tala om hjärta? och på däck! Men ett gläder mig: hon misstyckte inte, att jag vågade ett du till henne. För den skull och alltså, aldrig mamsell mera! Han gick ned i matsalongen och handlade sig en cigarr, som han också tände, kom upp igen satte sig med hög och fri uppsyn på sin koffert, drog långa rökmoln ur cigarren, och såg superb ut. Han märkte att den behagliga glasmästardottern flera gånger liknöjt gick förbi honom, stundom jämkande på den skära silkesknuten under hakan och fingrande på de gentila halsduksspetsarna, som föll ned över bröstet. Hon talade livligt med de andra jungfrurna och syntes högst ogenerad. Cigarren, likt mycket annat i världen, tog slut. Sergeanten kastade den lilla stumpen, som ännu glödde, bort ifrån sig, med avsikt att få den i sjön. Men stumpen var så lätt, att den blott nådde ett stycke fram på däcket, låg där och rykte. Vips kom en fot, med den allra nättaste blanka känga på sig, och trampade ut den, så att den slocknade tvärt.
Den, som bifader hvad Stats-Utskottet uti afgifne Utlåtanden af den 13 sisth Maj och den a9 derpå följande Junii angående MauufacturDiscont-Fonden, föreslagit, i håga om Riksens Ständers till granskning af StatsRåneooch Riks-Gälds-Verkens Räkenskaper förordnade Rejyisorers rätt, att, i händelse de för Fonden* Siats-Utskottets BetänkandenVo4$ förvaltning föreskrifne grunder icke följas, indraga det ytterligare Creditiv å Ranken, för nämnde Discont-Inrättning, som vid denna Riksdag fastställes, voterar Ja; den det ej vill Nej; Vinner Nej; så kommer något vilkor af sådan rättighet för Revisorerne icke att fästas vid anslåendet af omförmäldte Creditiv. Efter Voterings-Sedlarnes öppnande, hafva' befunnits 75 Ja och 43 Nej, hvarjemte en Voi terings-Sedel såsom dubbel blifvit Casserad: Och. då Ja altså vunnit, så är följaktligen bifallet hvad Siats-Utskottet uti afgifne Utlåtanden a£ den 13 sisth Maj och den 19 derpåföljde Ju-' ni angående Manufactur-Discont Fonden, före-*,1 slagit i fråga om Riksens Ständers till gransk-, rting af StatsBanco-och Riksgälds-Verkets Rä-<: kenskaper förordnade Revisorers rätt, att, i händelse de för Fondens förvaltning föreskrifne grunder icke följas, indraga det ytterligare Cre-' ditiv å Ranken för nämnde Discont-Inrättning^ som vid denne Riksdag fastställes : Hvilket För-’ stärkta Stats-Utskottet får vördsamligen anmäla*' Riksens Högloft. Ständers Förstärkta Stafse Utskotts Memorial angående en förnyad Tulltaxa, I följd af erhållne Remisser fran sämtelige Riks*- Stånden har förstärkta Stats Utskottet, likmätigt Bihang till Ruks.St. Prat. 1S17 - 'HUS. 4'.dc Sami.
M. eller från do honom underlydande styrelseverk varda till efterrättelse meddelade, så att K. M:s Befhde, sorn det åligger att skyndsamt till Riksg:sKont. insända de till detta verk hörande medel, så snart de hunnit inflyta, deremot icke får till StatsKont., såsom Statens allmänna kassa, inskicka de ordinarie upbördsmedlen i annan ordning, än detta embetsverk föreskrifver, emedan K. M:s Befhde icke kan på förhand veta, hvilka utbetalningar som, på grund af Konungens eller StatsKont:s beslut, kunna komma att från Ränterikassan verkställas. När en sådan sträng lagstiftning i afs:de på förvarandet och förvaltningen af Statens medel förefinnes; när denna lagstiftning derjemte visat sig så omsorgsfull om Statens säkerhet, att den icke allenast tillagt Staten förmånsrätt hos sina upbördsmän, utan äfven med hårdt straff belagt hvarje oredlighet å deras sida, så att, vid första tecken till ett dylikt förhållande, den skyldige genast inmanas i häkte och ställes till rätta för sin förbry telse, hvilken lagstiftning i allt äfven gäller för alla Tullkammarföreståndare, endast med den skillnad, att dessa Kronans tjenstemän i landsorterna skola minst en gång i månaden, eller oftare om deraf göres behof, till GeneralTuIlStyrelsen insända sin upbörd, för att insättas i Banken, jemte det att de för denna upbörd skola inför GeneralTuIlStyrelsen månadtligen aflägga fullständig redogörelse; så tillåter jag mig fråga, om det är väl betänkt, att vilja med några penndrag tillintetgöra en så beskaffad lagstiftning, den der för Kronan och dess säkerhet att icke dess inkomster förskingras eller försnillas, är af så mycken vigt, och i stället öfverlemna dessa inkomster till förvar hos Privatoch Filialbanker, de der äro helt och hållet enskildta inrättningar, stående under sina delegares styrelse och förvaltning, och öfver hvilka inrättningar
Pass, rese-, till inrikes orter eller Norge: dä passet gäller för två eller flera personer ... — 40. då passet afser blott en person — 15. Pass, Tullkammares, för till utrikes ort gående: öppna båtar — 15. inhemska eller dermed lika berättigade, däckade fartyg ... — 50. andra utländska d:o 1: — Palenler (Privilegia exclusiva) 23: — Prernie-qvittens; se Försuknngsbref. Prestebref — 40. P, •irna vexlar i utländsk myntsort skrifvas på stämplade vexelblankelter efter nedanstående tarif: Silfver-Rubel. Preussisk, Ilamburgisk o. Liibsk Kurant. Norsk Specie och Hamb. B:ko B: dr. Holländsk Kurant B:dr. Danskt Riksdaler Riksmynt. Pund Sterling. Francs. Stämpelns belopp i Svenskt Eiksmynt. Privilegier; se Tillståndsbevis och Patenter. Protester; se Nolarialsbref. Expedit iöns-Utskottets Förslag till under d. Skrifvelse N:o i 27. 379 R:dr öre. Iläkningar; se Skuldebref. Sjöassuransbref utgifna af inhemska försäkrings-inrättningar: lill och med 200 R:dr — 10. för hvarje 100 R:dr derutöfver — 5. Sjömansrulla; se Folkpass. Sjöpass; se Pass. Skiljobref i äktenskap och trolofningar — 25. Skuldebref af alla slag, godkända räkningar, godkända eller protesterade vexlar och enskilda as sig nationer, de må innehafvas af enskilda personer eller publika verk, böra, då de för domaren eller exekutor uppvisas, lörses med stämpel till tretio öre för hvarje fulla 100 R:dr af kapitalvärdet; dock äro dessa handlingar från stämpel fria, när de i konkurs bevakas. Testimonia Academica ■— 15.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 7 och 8 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 30, i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg uti de om Skiftesverket i Riket gällande föreskrifter, afslogs den af Utskotten tillstyrkta ändring af 1 §. i Skiftes-Stadgans 12 Kap., samt blef förevarande Betänkande i öfrigt bifallet, utan annan förändring, än att, uti Utskottens förslag till förändrad lydelse af 2 kap. 2 § af samma stadga, infördes orden ”bränna eller bortföra jord eller torf’ i stället för orden ”flåhacka eller bortföra matjord.” Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 59, med voterings-propositioner rörande Utskottets i Memorialet N:o 57 afgifna förslag till tillägg i 109 § R. F. och 80 § R. O., blefvo ifrågavarande voteringspropositioner af Ståndet godkände. F 516 Prot.-Utdrag den 14 November 1854. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 21, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 15, angående väckt motion, om tillhandahållande, på allmän bekostnad, af ett officielt dagblad å vissa ställen, blef Utskottens i Betänkandet N:o 15 afgifna tillstyrkande af Ståndet bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Memorial N:o 32, i anledning af från Hederv.
Det är likväl oändligt lättare för en fiende, helst då han kan genom sjötransporter hemta en del af sina behof, att lefva uti ett inkräktadt land, än det är för dess försvarare att derinom finna sina förnödenheter. Ju mera man i sådant afseende kan för fiendens framryckande göra landet till ödemark, under det man uti fasta platser försäkrat dess försvarare tillgångar af alla slag, ju mera eger man visshet om krigets utgång till landets fördel. Härtill äro således i min öfvertygelse fasta platser, på väl beräknade strategiska punkter af en oeftergiflig nödvändighet. Städers befästande, härleder sig ifrån Borgerskapernas behof af skydd emot Feodalväldets öfverrumplingar. Befästningskonsten måste i följd häraf afse de tätt sammanförda husens möjligaste fredande för antändning. Därifrån de höga murarne, med blott sina krön af jordvallar, hvartill en sednare tid, ansåg sig föranlåten att lägga de mångfaldigade utanverken. Jag anser lyckligt att Sverige icke äger några befästade städer. Befästningskonsten vinner derigenom en betydligare frihet för anordnandet af det på en gång ändamålsenligaste och mest kostsamma befästningssätt, för de behof, jag redan i det föregående antydt. Valet af punkter; af belägenhet i afseende å markens beskaffenhet; äfvensom för möjligheten af dess sättande under vatten; af dessa punkters förläggande inom bergstrakter, med beräkning å de svårigheter marken vid sådane förete, för approchernas anläggande; — allt är vid våra förhållanden i detta hänseende fritt; och ett fält för snillets, och för den strategiska blickens bearbetning. Skulle dock en sådan plan, för anläggandet af fasta platser, ifall den finnes riktig, icke kunna utföras inom en ej alltför lång lidervmd, så är detta detsamma som ali erkänna den vara overkställbar; och man måste då stå sitt kast. Jag har redan år 1828 till R. o. Ad:s prot. mera utförligt yttrat mina åsigter i enahanda riktning, rörrde Sveriges försvar; och ehuru dessa mina tankar icke lyckades vinna något afseende, har jag ej funnit anledn. frånträda något af hvad jag då yttrade.
Min erfarenhet och min öfvertygelse instämma helt och hållet med de yttranden, som af Hrr Ribbing och von Rosen blifvit afgifna i delta hänseende. Jag bestrider ej det rationella i frågan om mäskekarens beskattning företrädesvis för pannorna; men jag har ej kunnat af Frih. Cederströms invändning deremot komma till öfvertygelse om, huruvida det med förhållandet inom vårt land låter praktiskt utföra sig. Jag känner visserligen icke, huru många af de 1828 eller 182g inom Piiket skattskrifna 120,000 pannor finnas qvar; men jag vet, alt fåtalet bland dem finnes i ordentligt ordnade bränneriet-, och hvilkas mäskekar skulle kunna uppmätas till en beskattningsåtgärd. Det blefve således det ojemförligt större mertalet af brännerier, som icke äga mäskekar, der en sådan beskattning ej kunde komma i fråga, lika litet som någon controll, och jag har ej i Utskrns betänk, funnit någon uppgift på huru en så beskaffad controll, som denna, skulle kunna sträcka sig till hvarje stuga, eller till brännerier, som grunda sig på 3oo rtdrs hemmansvärde. Jag tror att controllerna skulle blifva omöjliga, och biträder således Gr. Hamiltons förslag, som afser pannerymdens beskattning i stället för mäskekarens. Gr. Horn: Den siste talaren har ganska rätt yttrat sig i den åsigt, hvarifrån han uppfattat frågan, då han förklarat, alt det är omöjligt att tillämpa principen af mäskekarens beskattning på hela massan af brännvinstillverkningen i Riket; men jag får fästa uppmärksamheten på, att det förslag, hvarom nu talas, icke innebär ett sådant stadgande. Frih. Hamilton har nemi. undantagit karens beskattning i alla sådana brännerier, som hafva pannor af 3o kannors rymd och derunder. Frih. Hamilton har således beräknat omöjligheten att tillämpa den af honom föreslagna beskattningsgrunden på den stora massan af mindre brännerier i Riket. Jag tror således, att i ett rätt ordnadt bränneri det är lätt alt tillämpa denna Frihlns metod, och lika med Frih.
Hos E. K. M:t har Knäreds församling i Hallands län, jemte förmälan, hurusom, sedan församlingens gamla, till en del förfallna kyrka, med afseende så väl ä utrymme som beskaffenhet, befunnits icke längre kunna motsvara sitt ändamål, och församlingen, af sådan anledning, för några år tillbaka, efter vidtagna förberedande åtgärder, gått i författning om uppförande af en ny kyrka, i öfverensstämmelse med dertill uppgjord och i vederbörlig ordning stadfästad ritning, samt detta kostsamma, och för socknens innevånare i hög grad betungande, byggnads-företag vid slutet af September månad 1848, hunnit nära sin fullbordan, församlingen genom olyckshändelse blifvit beröfvad nästan hela frukten af sina ansträngningar, enär den nya kyrkobyggnaden, genom tornets instörtning, till stor del förvandlats till en grushög, i underdånighet anhållit att, då församlingen genom detta olycksfall blifvit försatt i en så mycket svårare belägenhet, som den, i hopp om den nya byggnadens snara fulländning, redan förut hade till någon del låtit nedrifva den gamla kyrkan och sålunda nu befunne sig i saknad af ett passande och värdigt rum för sin offentliga Gudstjenst, på samma gång den icke egde förmåga alt bestrida de för ny kyrkobyggnad erforderliga kostnader, E. K. M:t, med afseende å dessa förhållanden och enär en emot kyrkans byggmästare och hans borgensmän påbörjad rättegång, hvilken syntes blifva långvarig, lemnade 208 Expeditions-Ulskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o lil. föga utsigt att för den gjorda förlusten vinna någon ersättning, i nåder måtte täckas af allmänna medel tilldela nämnda församling en så stor summa, att en ny kyrka kunde derför uppbyggas. Efter det Öfver-intendents-embetet, i ett på E. K.
Först och främst är antalet kubikfot i en ark med gifna dimensioner lätt uträknadt och det är tydligt, att den skulle vara totalt otillräcklig att rymma ett par af alla de större djuren såsom elefanter, giraffer, flodhästar, bisonoxar, bufflar, hästar, åsnor, zebror, qvaggor, elgar och de mångfaldiga arterna af hjortslägtet, gnu och andra stora antiloper, lejon, tigrar, björnar och andra köttätare, för att icke nämna något om jordens oerhördt talrika lägre djurverld, fåglar, reptilier, snäckor, insekter o. s. v., hvilka alla förgjordes genom en allmän öfversvämning, som försatte jorden under vatten öfver ett år. Vi vilja icke heller inlåta oss på de ofantliga förråd af foder för de växtätande och kött för de köttätande, som måste inrymmas i arken för mer än tolf månaders konsumtion eller på omöjligheten för arktiska och tropiska djur att lefVa tillsammans ett år under samma temperatur. Ej heller är det mindre svårt att inse, huru vid utsläppandet ur arken de växtätande kunde existera tills en ny vegetation skjutit upp ur dén genom en årslång öfversvämning uppblötta jorden, eller hur de köttätande kunde existera utan att uppäta de enda paren af växtätande djur, hvilka voro de enda invånarne på denna jord en lång tid efteråt. Ej heller är det möjligt att förklara den nuvarande fördelningen af djuren i olika geografiska områden, om alla hade utgått från en gemensam medelpunkt, ett berg i Armenien. Kunde kängurun t. ex. med ett skutt ha hoppat från toppen af Ararat till Australien utan att lemna något spår efter sig i några mellanliggande trakter? Eller hur kan berättelsen hålla streck med det faktum, att långt före någon tänkbar tidpunkt för syndafloden en ofantlig mångfald både af species och typer af landtdjur existerade, hvilka gradvis utvecklades till mer och mer specialiserade former och hvilka Jingo sin tillvaro under olika perioder, växte till, blomstrade och slutligen dogo ut och försvunno?