Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig, under åberopande af hvad Kongl. Maj:ts förut i ämnet aflåtne Nådiga Proposition innehåller, böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att den af Trippiska Arfvingar na nu fordrade lösnings-summa 86,625 R:dr, utgör omkring 7000 R:dr mera, än hvartill samma summa, beräknad efter de i Köpebrefvet lagda grunder, finnes uppgå, eller till omkring 79,500 R:dr; att, om Hemmanen tili Kronan återlösas, Kronan emot Kongl. Majrts den 13 April 17,96, i en tvist emellan Åboerne och Trippiska Arfving arna , meddelda Nådiga Dom, samt de Allmänna Författningarna rörande besittnings-rättcn å KronoHemman, icke kan erhålla någon annan rätt till de af dessa Hemman, som i653 voro Krono, än den Kronan eger i afseende på vanliga Krono-Hemman, till hvilken natur samma Hemman vid deras inlösande körn - ao Kongl. Maj. ts Nådiga Prapos. N.o 31. ina att återgå, i följd hvaraf äfven Åboer* ne då höra blifva berättigade att, när de det begära, Hemmanen till Skatte köpa; och att, om än med afseende derå, att Åboerne en sådan dem nu icke tillkommande rätt finge åtnjuta, en högre Skatteskilling, än den i allmänhet till Tio års Krono-värderings-räntor fastställda, '.kulle derföre bestämmas, antingen i följd af Skatte-värdering eller andra grunder, hvilket, utan inskränkning i Åboernes rätt, synes kunna ske , skulle likväl Kronan, derest, såsom det vill synas, löseskillingen för Hemmanen kommer att i Silfver utgå, af den inflytande Skatte-köpesld lii o gen vinna mindre betydlig ersättning för berörda löseskilling, helst, om Åboerne med någon förmon i Hemmanens Skatteköpande skola kunna ingå, köpeskillingen på det hela i det högsta till Trettio års Kronovärderings-räntor, eller inalles till omkring 25,ooq R:dr, kan beräknas.
Go 474 Den 29 Mars f. m, Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Posses förslag, att till iståndsätlande af Landskrona hamn skall beviljas 25,000 r:dr, hvaraf staden återbetalar en tredjedel med 5oo r;dr btco om året. Ropades ja och nej. Hr La gerhjelm, Pehr: Jag är ej fullkomligt säker om Gr. Posses förslag iir alldeles öfverensstämmande med Presteoch BorgareSttns beslut, men om så är, så lemnar jag min röst dertill. Jag har läst Presteoch BorgareStrns beslut, och med det tillägg, som Hr Lefren nu föreslagit, tvekar jag ej att lemna mitt bifall dertill. Hr Lefre'n: Jag skulle önska, att propos. blefve bifall till PresteSt:s beslut, så att man icke inom Utsk. kunde möjligen föranledas att tro, att någon olikhet ägde rum emellan vårt beslut och PresteStåndets. Gr. Posse instämde med Hr Lefren. Hr Westfelt, Nils: Jag har visserligen intet emot detta förslag, ehuru jag bekänner, att det tillägg, som Hr Lefre'n i sitt första yttrande framställde, i min tanke bör inflyta i beslutet, hvarom jag således hos Hr Frih. o. Landtm, vördsamligen anhåller. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att instämma i PresteSt:s beslut: att, med ogillande af hvad Utsk. yttrat i afseende å Landskrona hamn, för densammas iståndsätlande anvisas 25,000 r:dr, hvaraf §, eller t6,666 r:dr 32 sk., af det allmänna bekostas och eller 8333 r:dr 16 sk. af staden, som sistnämnda summa återgäldar med 5oo r:dr b:co för året. 3 5 punkten. Denna punkt befanns icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. 36, 37 och 38 punkterna. Dessa tre punkter biföllos. 39 punkten.
Mäklaren är en sådan offentlig myndighet; fich leverans-conlracterne hafva, så som leveranserne nu bedrifvas, någonting rättlöst, emedan man dervid uppenbarligen afstår från det, Som uppgifves vara föremål för den ömsesidiga förpligtelse!!; alltså bör iqke mäklaren, såsom organ för samhällsmyndigheten och på dess vägnar, deråt lemna stadfästelse. Allm. Bes voch Ekon.-Utskottets Betänkande, JS:o 3y. 11 Delta skulle också med allt skäl kunna utsträckas ännu längre, såväl för ett följdrigtigt iagttagande af principen, som ock för att mera i roten angripa det öfverklagade onda. Sjelfva slulsedlarne, när de äro af lörenämnde beskaffenhet, borde icke mera än emellan de primitiva contrahenterne hafva den giltighet, att de af domaren i civil tvist må kulina tilldömas bindande kraft. Exemplet af ett Preussiskt Påbud, utfärdad* i Maji månad innevarande år, angående leveranser på tid af jernvägs-actier, visar, huru ett land, der man onekligen gått långt i den juridiska forsjtningen, vågat gifva efterdömel af en sådan bestämmelse. Der stadgas nemligen, utom tjenstens förlust för mäklaren, sorn gjort slutning om ”differencer", äfven att domstol ej får till pröfning upptaga en klagan om sådana skillnader, som uppkomma emellan prisön vid slutningen och prisen vid leverencens uppfyllande; hvarjemte öfriga bestämmelser i samma Påbud äro af den beskaffenhet, att de med ens gjort slut på hela denna hasard-spelshandel. De contraherandes personliga beskaffenhet utgör en slutsedels egfentliga garanlie. Vid en öfverlåtelse kan denna garantie ej så uteslutande åtfölja, att icke affairen sedan blir något helt annat, i följd af tredje, fjerde, o. s. v., contrahentens beskaffenhet.
När således ett tvifvel uppstått om rätta innehållet, synes det icke onödigt, att gifva §. en sådan tydlighet, att detta tvifvel må upphöra. Det är så mycket behöfligare, som en af de betänkligheter, man yttrat mot realisation, varit fruktan att den nu, icke mer än tillförene, skulle äga bestånd, just derföre, att Rikets Ständer skulle kunna med Banken egenmäktigt förfara. Jag tror således, att Utskotten haft allt fog, att göra sin framställning om behofvet af ett Rikets Ständers beslut i detta fall. Om nu Ständerna derjemte yttra, att man tillika behöfver bestämdare föreskrifter i egenskap af CivilLag, så äger BancoUtskottet anledning att gemensamt med Lagutskottet ingifva ett förslag dertill. I annat fall förblifver man i8a Den 9 Julii e. ra. i samma obestämda belägenhet, som förut. En värd Talare har tretten Civil-lag allena göra tillfyllest, och att det vore lika fåfängt att stadga något i Grundlagen, emedan om Konung och Ständer förenade sig om dess tillintetgörande vid samma Riksdag, förslag derom väcktes; så skulle intet kunna hindra dem. För min del trodde jag aldrig, att man skulle här åberopa sådane Grundlagsförändringar, som höra till revolutioner; ty såsom sådan måste man betrakta en öfverenskommelse emellan Konung och Ständer, hvarigenom de bryta lagliga formen. Just derföre att en Civil-lag kan förändras vid samma Riksdag, men icke en Grundlag, är det, som jag önskar, att penninge-väsefldets bestånd måtte af både befästas. Friherre Cederström: Det har blifvit anfördt såsom skäl för nödvändigheten af en ändring i 72 §. Regeringsformen, att Rikets Ständer egenmägtigt disponerat Bankens medel. Detta hade jag verkeligen icke väntat af en Ledamot af BancoUtskottet, hvilken bör känna BancoOrdningen, Man bar åberopat brist på tydlighet i 72 §. Regeringsformen. Jag hade snarare väntat, att man ställt do summor Ständerna tid efter annan på Banken anvisat, i samma cathegori som lån i discontväg, eller lån på fastighet, hvilka enligt BancoOrdningen skola återbetalas.
2:0 ang:de anslag till inköp af fysiska apparater och mekaniska modeller för Svenska Slöjdföreningens i Stockholm inrättade Söndagsoch Aftonskola; 3:o ang:de understöd af allrrfahna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens by i Plede Tingslag af Jemtlands län på vägen från Långå by tili Norrska gränsen; 4:o ang:de anvisande af ett kreditiv tili betäckande af kostnaderna för anskaffande af likare och modeller för mått och vigter åt GeneralLandtm.Kont. och ProvinsLap.dtm.Kontin; 5:o ang:de ersättning till Landskin i Orebro län för löningsjord, som blifvit afträdd för jernvägsanläggningen emellan Orebro och Skebäck; samt 6:0 ang:de åtskilliga inom Götheborgs och Bohus län belägna kronoholmars afgiftsfria uplåtelse till allmänt begagnande. Föredrogs och remitterades till BankoUtsk. K. M:s d. 17 dennes f. m. ankomna och på bordet lagda Nåd. Propos. till R. Stil-, ang:de beviljande för Myntverkets behof af ett räntefritt lån från R. St:rs Bank å 50,000 Edr Rmt. Föredrogos och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 17 dennes f. m. ankomna och på bordet lagda Nåd. Propos-r till R. St:r: l:o ang:de förvandling af en inom Färentuna härad i Stockholms län utgående skättetitel, under namn af tegelved; och 2:o ang:de pensionsrätt för Ofverjägmästaren Anders Henrik Kasten. Föredrogs K. M:s d. 17 dennes f. m. ankomna och på bordet lagda Nåd. Skrifvelse till R. St:r, med det af särskilde komiterade afgifna Ilen 18 Juni. 4G5 afgifna underd. utlåt, och förslag, ang:d6 åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning. Hr Palmcrantz. Joh. Mauritz:
Till henne lämnade vi lilla Greta mot en öfverenskommen ersättning för hvarje månad. Själfva höllo vi henne med kläder, och syster Signe, som var mycket händig, sydde små näpna klädningar. Jag stickade sockor och strumpor, och alla lämnade hvar sitt bidrag, så den lilla var alltid så nätt och prydligt klädd. Fosterföräldrarnes glädje var hon, » lilla Greta solstråle », som vi kallade henne. Hon hade ärft moderns fagra guldglänsande hår — glädje och lefnadslust lyste i de milda bruna ögonen. l Då hon var fyllda 2 / z år, kom en af » mammorna » helt glad och visade oss ett bref, däri släktingar till henne, godsägarefolk på Jylland, som voro barnlösa, bad » syster Henny » hjälpa dem med att få ett fosterbarn. Det skulle vara friskt, alldeles värnlöst och helst en liten flicka. Vi sågo på hvarandra, både glada och sorgsna — glada, ty nu skulle barnet få ett godt hem och uppfostran — • sorgsna, ty vi skulle mista en solstråle på vår så ofta mörka och tunga väg, och troligen skulle vi aldrig få se henne mera. Svårt var afskedet från de hederliga, hjärtegoda fosterföräldrarne. Genom bref hörde vi, att Greta snart hade fästat sig vid sin nya omgifning och var glädjen i hela huset. Jag har aldrig återsett henne, » vårt barn », men fick nyligen genom en af » mammorna » veta, att hon blifvit en vacker, god flicka samt förlofvad med en ansedd man. Vi sjuksköterskor få se så mycket, som är svårt och tungt — vi få mer än någon annan människa en inblick i hjärtats hemligheter. Det vi då få se vill ofta lägga sig som en tyngd öfver vårt sinne, men ej ett ögonblick få vi sluta ögonen för allt det goda och sköna, som finns i denna världen. Vi måste fånga solstrålarne, för att kunna sprida glädje och tröst. En dylik är du för mitt minne och hjärta, » lilla Greta solstråle ». » NÄR V ÄNGLARNA GRÅTA ». I SUTTO vid den sprakande brasan, mamma och jag. Hon höll mig på sitt knä, och jag kröp djupt, djupt in i hennes famn.
Lika klart är det, att, när skärgårds-artilleriets officerare, såsom förslaget antyder, större delen af sin första officers-tid få sysselsätta sig med sjömätningar, skola de erhålla en öfverlägsen lokalkännedom i skärgården, som deremot omöjligen kan förvärfvas af officerare vid örlogsflottan, hvilka för utbildningen af sitt yrke måste vistas på öppna sjön. Den föreslagna delningen skall sålunda inom hvarje vapen utbilda yrkesskickligheten vida högre än hvad nu är möjligt, då arbetet icke är fördeladt. 88 Den 11 November f. m. Hr Skogman har påstått, att det är alldeles omöjligt för en officerskorps att lära sig allt som, enligt förslaget, skulle åligga skärgårds-artilleriet, nemi. att manövrera kanonbåtar, uppkasta fältverk, bygga stängsellinier, handtera undervattensminor, föra landstignings-artilleri i land och söra garnisonstjenst. Det är märkvärdigt, att en sjöofficer kunnat yttra detta; ty, alltsedan jag kom i tjenst, har allt detta ålegat och åligger ännu en sjöofficer, med undantag af hvad som sista året tillkommit, nemi. utläggning af minor och stängsellinier (men dessa förrättningar hafva dock äfven lemnats åt sjöofficerare när de varit disponibla) och dessutom hafva de måst fullgöra alla de pligter, som tillhöra örlogstjensten och oceanseglingen. Då nu Gr. von Plåtens förslag fritager skärgårds-officerare från dessa sednare åligganden, så måste det väl blifva en lättnad och ingalunda någon ökad börda eller omöjlighet för dem att fullföra, hvad dem enligt förslaget tillkommer. Hvad beträffar användandet af manskap att draga landstigningskanoner, är detta icke något nytt, utan har i alla tider tillhört och ännu tillhör såväl vår egen örlogsmarin, som alla utländska mariner. Hr Skogman begriper icke, hvad vintersegling har för sammanhang med flottans delning, men jag begriper det, och tror mig kunna göra det begripligt för hvar och en, sorn vill fatta det.
Landtm, förklarade, att lill följe af 29 §:n Riksd.Ordn, komme de anmälda anledningarna till an märkning att remitteras till Const.Utskottet. Hr Ihre, Albrecht Elof, uppläste till prot. följande; Statsministern för utrikes ärendena Hr Frih. Stjerneld har, jemte bifogadt läkarebetyg öfver sjukdomsförfall, i en till mig insänd förklaring afgifvit upplysningar, hvilka, såsom ägande gemenskap med StatsUtsk:s nu föredragna betänk. jag anhåller att för Högh R. o. Ad. få uppläsa: ”Då jag erfarit huruledes man velat finna stridighet och motsägelse uti innehållet af två särskilda af mig i egenskap af Statsminister för utrikes ärendena under den 3 oell den 7 Mars sisth år aflåtna embetsskrifvelse!' ang:de cabinettscassans tillstånd; och då jag föreställer mig, att förhällandet med berörde skrifvelse!' skall komma alt vidröras under H. R. o. Ad:s förestående öfverläggning rörlde StatsUlskts betänk. N:o 427> har jag af sådan anledning ansett mig, fastän af sjukdom hindrad att personligen deltaga uti discussionen, dock ej böra lemna tillfället obegagnadt att afgifva en enkel förklaring, ang:de tillkomsten och betydelsen af mina om för mäld a em betsy t tran den. Uti skrifvelse af den 20 Febr. sisth år, som den 29 i samma månad blef mig meddelad, begärde R. St:s Const.- Utsk. genom dess ordförande utaf t. f. Hofcancelleren att bland annat erhålla del af det eller de inför K. M. uti ministeriella mål förda prot., ang:de ett lån, som förmodades hafva blifvit för c a b i n e 11 s ca s s a n s räkning år i836 eller 1837 af dåvar. Statsministern för utrikes ärendena frami. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt uti England upplaget.
Domstolen nu utöfvat functionerna af en verklig instans, är antalet af dessa verkligen för stort; men om altså en instans skall försvinna, hemställer jag, om det ieke är bättre, att häradsän lagmansrätterna afskaffas. Det förefaller mig klart, att då endast en instans kommer att finnas under Hofrätt, är det af högsta vigt, att skicklighet och erfarenhet der råder, på det målen i fullkomligt utredt skick må komma till Hofrätten, hvarest alltid måste saknas den närmare localkännedom, som erfordras för att åt alla tvistemål lemna den tillförlitliga utredning, som kan utgöra grunden för ett domslut. Jag hemställer då, om icke en sådan större skicklighet snarare bör vara att påräkna från lagmans-än från häradsrätterna; och dessutom äro lagmännen högre embetsmän och domare, än häradshöfdingarna, hvadan jag icke kan finna billigt, att de skola stå efter för de sednare. Jag har måhända icke uttryckt mig nog klart; men min mening är, att om en af våra domstolar skall borttagas, bör det hellre blifva häradsrätterna än lagmansrätterna. LagTJtsk:s betänk. N:o 82 blef af R. o. Ad. afslaget. Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk. N:o 84 öfver Hr G. Holms motion, att skriftliga berättelser uti mål, som hos rådstufvurätt fullföljas, måtte varda afskaffade, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs och bifölls LagUtskts d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda betänk. N:o 85 öfver Hr G. Holms motion om upphäfvande af en del särskilda domstolar eller s. k. fora privilegiata. Hr Tham, Wolrath: Jag har ansett det ändamålslöst att borttaga tiden med en discussion i detta ämne; men D e n 16 Augusti f. ra. 101 jag fär härvid för första gången afgifva min reservation emot ett R. o. Ad:s beslut. Jag skall skriftligen utveckla mina skäl.
Majus denna Lag ankomna Nädiga swar till Riksens Ständer angående Landt-tulls inrättningen, dateradt den 7 i denne mänad, uplastes och remitterades till Dewillnings-Utskoltet. 6t supr». lex krotocolln §. isti. 'iUrÄAsrllir. Utdrag Den 17 April. 849 Utdrag ak Protocollct, hältet hos Bondc-Standet den ^5 Mars 1310. S. D. Uti km »plast Protocolls - Utdrag af den roj denne manad, hemställer Stats - Utskottet huru förhällas bör med den fräga, uti hwilkcn L af Niks-Ständen stadnät emot angäendc Kongsgärvarnes framtida disposition, huruwida de böra borta-rendems eller försäljas; och beslöt Ständet akt detta ärende jämlikt 6a §. NcgeringsFormen ssulle till det förstärkta StatsrUtffottets afgörande öfmerlcmnas. l-tt suxrs. iprotoeoUo 8, L. 'lUrLZLräk.' Utdrag af Protokollet, bältet bos Bottde-Ständet, wid Riksdagen i Stockholm den iz, 14, rg och 16 Mars r8io. S. D. Bonde-Ständet, som titt slutelig ätgärd förebaft Bewrllnings-Utstvttets
Begärdes på bordet. Hr Anckarsvärd, Theodor Wilhelm, väckte en motion, N:o 71, om beviljande af ett anslag å 44,000 rdr till Diakonissanstalten i Stockholm. Remitterades till Stats-Ctsk:t. Hr von Francken, Alfred August, uppläste en motion N:o 72, om ett anslag å 100,000 rdr till uppförande af en fyrbyggnad på Svenska Högarnes Båkland i Stockholms skärgård. Bordlädes. Hr Bennich, Axel Gustafsson, uppläste två motioner: N:o 73, om utarbetande af förslag till samtlige Landtränteriers indragning och öfverflyttande af deras kassaförvaltning på bankinrättningarne m. m.; och N:0 74, om löneförhöjning åt Landshöfdingarne i Jemtlands och Norrbottens län ni. m. Dessa motioner begärdes på bordet. Den 14 November. 107 Frih. Cederström, Claes Henrik, afgaf en motion,N:o 75, om anvisande af ett årligt anslag å 30,000 rdr, till understöd åt mindre undervisningsanstalter för döfstumma barn. Remitterades till Stats-Utsk:t. Hr Roij, Adolf Fredrik, väckte en motion, N:o 76, om utfärdande af ny skogslag m, m. Remitterades till Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t. Hr von Geijer, Bror, uppläste en motion N:o 77, ang:de ändring i gällande stadgande om betalning för å militie-boställe för Kronans behof huggen ek. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. Hr Fåhraeus, Edvard, afgaf en motion, N:o 78, ang:de anslags beviljande till ett nytt fullständigt Elementar-läroverk i Stockholm. Remitterades till Stats-Utsk:t. Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm, väckte en motion, N:o 79, om förhöjning af den åt aflidne Majoren Lönnroths enka beviljade pension. Remitterades till Stats-Utskd. Frih.
Då Professor Boheman uppnått en ålder af nära 69 år och under 52 år varit i Statens tjenst anstäld samt, enligt Vetenskaps-Akademiens vitsord, med utmärkt nit och skicklighet sin Intendentsbefattning förestått, hvarförutan han till Riksmuseum öfverlemnat värderika entomologiska samlingar, hemstälde Statsrådet, det täcktes Kongl. Majit hos Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå, att ett belopp af Fyratusen Riksdaler, motsvarande det belopp, som af statsmedel utgår till emeritilöner för Professorer vid Universiteterna, måtte å allmänna Indragningsstaten uppföras, för att, från och med månaden näst efter den, då afsked från Intendentsbefattningen varder Professor Boheman meddeladt, honom såsom pension för hans återstående lifstid tillgodokomma. 25. Äng. inlösen Vetenskaps-Akademiens underdåniga skrifvelse den 10 nästlidne månad, hvaruti — för Naturhijemte förmälan, hurusom, enär uti den för Naturhistoriska Riksmusei Intendenter utfärdade storiska Riksinstruktion vöre dem förbjudet att hafva egna samlingar, Palaeontologiee Intendenten dera^Intendenten städes, Professoren Nils Peter Angelin, förklarat sig villig att till Museum öfverlemna sina derstädes Prohögst betydliga samlingar inom nämnda vetenskapsgren, utgörande mera än 96,000 exemfessoren N. P. plar och uppskattade till ett värde af öfver 40,000 Riksdaler, mot det att lian dels erAngelim pahölle 3,000 Riksdaler till inköp för Musei räkning af sådana dyrbarare arter, som nu i ICts°amlmara sam'inoarne saknades, men vid uppställningen vore oundgängliga för den allmänna öfver* s m ingar. sjgjen ay fornverldens naturalster och ej med årsanslaget kunde anskaffas, och dels finge, från och med år 1866. årligen uppbära 2,000 Riksdaler Riksmynt, — Vetenskaps Akademien, på det att berörda samlingar, hvilka hade ett ganska högt vetenskapligt värde och, Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd.
– Men mors porträtt upprepade blott med än större eftertryck: »Du skall gifta dig, Mattsson.» Gamle Mattsson hade stor respekt för mors porträtt. Det hade varit hans rådgifvare i många tvistiga fall, och han hade alltid farit väl af att lyda det. Men denna gång förstod han ej rätt dess handlingssätt. Det syntes honom, som om porträttet handlade alldeles i strid med förut tillkännagifna åsikter. Fastän han låg där och drömde, mindes han tydligt och klart, huru det var första gången han ville gifta sig. Just då han klädde sig till brudgum, lossnade spiken, som porträttet hängde på, och föll till golfvet. Han förstod då, att porträttet ville varna honom för giftermålet, men han lydde det ej. Han erfor dock snart, att porträttet haft rätt. Hans korta äktenskap hade blifvit mycket olyckligt. Andra gången han klädde sig till brudgum, gick det på samma sätt. Porträttet störtade till golfvet då också, och den gången tordes han ej gärna vara olydig. Han rymde bort från brud och bröllop, tog hyra som matros och reste flere gånger jorden rundt, innan han vågade sig hem igen. – Och nu steg detta porträtt ned från väggen och befallde honom att gifta sig! Hur god och lydig han än var, tillät han sig att tänka, att det dref gäck med honom. Men mors porträtt, hvilket återgaf det bistraste ansikte, som skarpa vindar och salt hafsskum kunna utmejsla, stod allvarligt som förut. Och med en stämma, som under många år öfvats och stärkts af att bjuda ut fisk på stadens torg, upprepade det: »Du skall gifta dig, Mattsson». Gamle Mattsson bad då mors porträtt besinna, hvad det var för ett samhälle han lefde i. Alla fisklägets hundra hus hade spetsiga tak och hvitrappade väggar, alla fisklägets båtar hade samma byggnad och tackling. Ingen där brukade göra något ovanligt. Mor själf skulle varit den första att sätta sig emot ett sådant giftermål, om hon bara lefvat. Mor hade hållit hårdt på skick och sed. Och det var ej skick och sed där i fiskläget, att sjuttioåriga gubbar gifte sig. Då sträckte mors porträtt ut sin ringprydda hand och rent af befallde honom att lyda.
Detta innebär ett tvifvel om beståndet af vår inre frihet; likasom Grefve Frölichs anförande innebär ett tvifvel om beståndet af den yttre. Jag ogillar det förra icke mindre än det sednare. Herr Stjerngranat > Henrik_, hade inlemnat följande, som upplästes: Ingen kan i högre grad än jag skatta nyttan och värdet af Indelningsverket lör Arméen, men omöjligen kan jag öfvertygas, att denna stora inrättning rubbas, eller till sin grundval skakas, om Indelta Soldaten Commenderas af Befäl, som åtnjuter contante Penningelöner i stället för Spannemål och Persedlar, helst då Rege~ xnenternes Chefer, Majorer och Capitainer, hvilka egentligen äga tillsyn och ansvar för Regementer och Compagnier, äro vid sine Boställen bibehållne, sedan alla öfrige Regementet tillhörande Boställen, genom Kronans försorg, på längre tid blifvit bortarrenderade. Deremot anser jag rakt stfidande mot sednare liders kraf, att Subalternoch Underofficerare bebo och sköta Boställen; nyttigare både för Staten och sig sjelfve användes af dem den tid, de icke äro i activ tjenstgöring, dermed, att de söka förvärfva theoretiska kunskaper eller förkofring i dem de redan vunnit, än örn de Den 33 December f. in. skulle använda denna tid med att sköta och bruka, sina merendels små Boställen, dera de utan vård och tillsyn ofta nödgas lemna vid så många oförmodat påkommande tjensttillfälligheter. Tjensten skulle på delta sätt möjligen blifva en bisak och Boställets skötsel en hufvudsak, för att deraf kunna lefva, då desse i alla fall lemna en ringa och knapp vinst. Icke Staten, men Befälet, tror jag skulle blifva ensamt lidande, om icke en säker och pålitlig garantie lemnäs för ett oförändradt värde af desse Penningelöner i hvad conjunctur som helst; denna garantie är i Kongl.