Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bekänner, att jag vid detta tillfälle, som jag anser vara det grundlagsenliga för att gå till räfst med alla offentliga personer, äfven här nödgas uppträda med en anmärkn., som troligen skall bland flera ft. o. Ad:s ledamöter, och mest hos den, mot hvilken den riktas, väcka någon förundran. Denne ledamot är Hr Hjerta, med hvilken jag sedan mångå år tillbaka lefvat i förtrolig vänskap. Det olunder ett sådant förhållande, och då vi i de flesta allmänna ärenden delat samma åsigter, som jag med ledsnad funnit en artikel hafva influtit i den tidning Hr Hjerta utgifver, hvilken jag högligen måste ogilla. Jag är öfvertygad om , att den undfallit hans uppmärksamhet; men sedan den influtit, och då det är möjligt, att den kan fortplanla och utbreda gäsningen, äfven till dem, som icke böra deltaga i statssaker, så bör den icke lemnäs ohejdad fart. Det är möjligt, att artiklen kan blifva ansedd af dem, som icke känna utgifvaren eller icke vilja inse den goda tendensen af hans tidning, sådan den under manga år visat sig, såsom med afsigt incendiaire, och jag har derföre velat bereda Hr Hjerta tillfälle att förklara, det han förbisett tendensen af ofvannämnda artikel ; hvarjemte jag nu på förhand vill betyga honom min varma tacksägelse för det sätt, hvarpå han ådagalagt sin af mig aldrig betviflade fosterländska känsla. Jag har hört en annan ledamot af detta .Stund, Hr Lagerhjelm, i dag förklara, att han funnit det sätt, hvarpå Aftonbladet yttrade sig under i858 års händelser, varit af beskaffenhet, alt lian väntade att orden skulle komma alt tryckas med blod eller, som jag tror det sades, med röd i stället för svart färg: jag får deremot tillkännagifva, alt ehuru jag med uppmärksamhet följt samma tidning i landsorten på samma tid. fann jag deri ej annat än uppmaningar till Styrelsen att akta på lidens tecken, men tillika kraftiga uppmaningar till den orofulla allmänheten att iakttaga malta och sans; och denna rättvisa har jag ansett tnig skyldig all offentligen meddela.
De lån, hvarföre Riksgälds-Conlorets garantie kah erhållas, få ej ställas på längre förfallotid än /\t år, ej vara förskrifne med högre ränta än 5 procent och böra vara uppsägbara å Dypotheks-Föreningens, men ej å fordringsegarens sida, Eljte punkten gillades, Toljte punkten; härom bifölls Utlåtandet Nio 44?' Trettonde punkten antogs. Fjortonde punkten erhöll denna ordalydelse: Skulle Hypotheks-Förening ej uppfylla de förbindelser^ hvilka i dessst hufvudgrunder densamma åläggas} samt Riksgälds-Contorets Styrelse för Contorets säkerhet, skulle finna nödvändigt alt någon del af den meddelade garantien återtaga, eger Riksgälds-Contoret ålägga Hypolheks-Föreningen, att större eller mindre del af de garanterade lånen betala och att för den händelse sådant på annat salt icke låter sig verkställa, härtill använda af de enligt 5 punkten lill Contoret inbetalte medel; och kommer ifrån samma tid ali vidare räntebetaluing å de utgifne förbindelserna att upphöra. Femtonde punkten blifver så lydande; Vill någon delegare uti Uypotheks-Förening skilja sig derifrån, sä äligger honom, atti den ordning här förut föreskrifves, betala alla de*skulder, hvarföre han hos Hypotheks-Inrättningen häftar samt derefter i 5 år fortfarande ansvara för alla de förluster, Hypolbeks-Föreningett under nämnde tid Iean få vidkännas, och skall det alltså åligga den afgående, att härföre ställa nöjaktig säkerhet, innan äfgåendet utur Hypotheks-Föreningen får bifallas; Och Sextonde punkten förändrades till följande ordalag: Då sä många egendomar blifvit anmälde till afskiljande från Hypo - Trot. Utdr, d, 25 April i835 59 theks-Förening, att de återståendes sammanräknade värde icke uppgår till 2y3:delar af det i 8:de punkten utsatta minirai-belopp för IlypotheksFörenings trädande i verksamhet, anses Föreningen vara under utredning och bör, så fört utan skada ske kan, afsluta alla liquider och derefter upplösas. Momentet c. Första punkten ansågs böra alldeles försvinna.
Barnhuset öfverlemnas, komme att förläggas på Kungsholmen, vore denna omständighet, i anseende till den lifsfara, hvarmed transporten af de späda barnen, särdeles under den kalla årstiden, vore förenad, en vigtig anledning för jemväl barnhusets förflyttning til! Kungsholmen, som dessutom hade sund belägenhet, friskt vatten, vore aflägsen från den stora och störande rörelsen, samt säte för hufvudstadens medicinska läroanstalter, till hvilka jemväl nämnde inrättning i viss mån borde räknas; — och att Direktionen vid de undersökningar, som till utrönande af en tjenlig plats för inrättningen egt rum, funnit deu tomt, som nu disponeras af Stockholms stads och läns Kurhus och sträcker sig från Handtverkaregatan ned till Mälaren med ett jemförelsevis högt läge, sluttande mot söder samt med frisk luft från landoch sjösidan, erbjuda synnerliga fördelar för ordnandet af ett Barnhus; men då Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 27 Juli 1815, öfverlat i t nämnde tomt, som tillförene varit nyttjad till bränvinsbränneriverk, att, under förbehåll af Bankens panträttighet deruti, begagnas för den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län, och egendomens upplåtande för annat ändamål således icke torde utan Rikets Ständers samtycke kunna af Kurhusets Styrelse medgifvas, hade Direktionen för Allmänna Barnhuset underdånigst hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig proposition derom, att, derest öfverenskommelse om v ilkoren i öfrigt kunde mellan Direktionerne för Kurhuset och Barnhus-inrättningen träffas, rörande oraförmälde tomts öfverlåtande till Barnhuset, och Kongl Maj:t skulle en sådan öfverenskommelse i nåder gilla, Rikets Ständer för sin del måtte förklara hinder icke möta för densammas afslutande och framtida bindande kraft.
Den större afkomst al dessa boställen, utöfver hvad till grund för 1833 års lönereglering blifvit på många ställen beräknadt, och hvartill de efter förnyad värdering kunde komma att uppskattas, borde då, sedan nya aflöningsstater blifvit fastställda, minska en del Regementers och korpsers behof af kontanta fyllnadsanslag. hvilka sednare derefter skulle rättas. En sådan undersökning och reglering skulle likväl icke kunna medhinnas inom kortare tid än måhända 3 till 4 år; och jag anser Indelta Arméen icke kunna, under afvaktan härå, undvara en nu i hög grad behöflig lönförbättring, så framt ej en del af befälsplatserna skola blifva obesatta och innehafvarne af de öfriga vara i saknad af tillgångar för betäckandet af oumbärliga tjensteoch lef nadsbehof. På alla dessa grunder föreslår jag nu i underdånighet: l:o. Att en provisorisk stat må fastställas, hvarefter aflöningen för indelta Arméens Befäl och tjenstemän tills vidare bör beräknas och utgå. 2:o. Att vid hvarje indelt regemente eller korps må, till aflöningens bestridande, i första rummet bibehållas och användas de tillgångar, som för närvarande finnas regementet eller korpsen anvisade. 3:o. Att, till bestridande af hvad som, utöfver dessa tillgångar, kan erfordras till fyllnad i den provisoriska staten, måtte på Fjerde Hufvudtiteln anvisas ett efter behofvet lämpadt Förslagsanslag. Att, i händelse något år ett regementes eller korps’ äldre lönetillgångar enligt nu gällande stat och anvisning skulle, efter skedd förvandling till penningar, öfverstiga den provisoriska statens slutsumma, (hvilket likväl icke. utom med högst lå undantag, torde inträffa], öfverskottet må, i förhållande till de provisoriska lönebeloppen samt med alseende å tiden, hvarje löntagare under aflöningsåret skolat dem åtnjuta, efter procentberäkning (pro rata parte) på regementets eiler korpsens samtlige löntagare särskildt fördelas och till dem utbetalas. o:o.
— Vid dessa förhållanden hade Kongl. Maj:t, uti till Rikets åren 1834 oell 1835 församlade Ständer allåten Nådig skrifvelse, jemte meddelandet af Sitt beslut ' andra med indelningsjemnkningen i Blekinge gemenskap ägande frågor, gifvit Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Majit, i afseende på sättet för öfverskottsräntornes prestation, funnit: att dessa räntor väl borde till ränteegarnes förmon framdeles utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmans-rustningen enligt 1685 års contract hörande prestationer, men icke egentligen under de år 1835 varande räntegifvande hemmansegares åbolid; att detta liquidationssätt, för att undvika en våldsam rubbning i egande-rätten, kunde vidtaga först efter 20 års förlopp, räknadt från och med år 1834, under hvilken liderymd ombyten af åbo vanligen inträffade och blifvande åboer kunde på räntornes förändrade liquidationssätt förberedas; att innehafvarne af sistnämnde hemman, hvilka, hellre än att räntorna sålunda liquidera, önskade deltaga i effectiv rustning med närbelägne rusthåll, som borde åtnjuta motsvarande rustningstillskott, skulle ega i föreskrifven ordning derom göra ansökning; att då upplyst blifvit, att en del räntegifvande hemman vid skattläggningstiden fått så höga, hemmanen i sednare tid icke motsvarande, räntor sig åsätta, att dessa räntor, förvandlade från ett ringa penningebelopp lill effectiv rustningskostnad, skulle tilläfventyrs kunna Statssamt Allm. Besv. ock Ekon.
Delta är icke möjligt, om R. St. endast begära en för falin. Dessutom hafva Utsk:n i vissa punkter föreslagit böter ända till 33| R;dr, hvilkas bestämmande kan vara ganska rikligt, i händelse Ständerna begära, att Konungen måtte utfärda en förfatin. utan deras ytterligare deltagande. Deremot är det icke riktigt, om Ständerna anse lämpligare att anhålla om Propos. i ämnet vid nästa Riksdag, i hvilken händelse Konungen kommer att föreslå böterna. Utskm hafva föreslagit en ändring i 15:de kap. Byggninga-B:n. Detta är en lagstiftningsfråga, som skall afgöras genom Konungens och R. Sttrs gemensamma beslut. Den önskade förändringen kan således icke åstadkommas genom Konungen allena, berföre, och emedan författnm skulle i många hänseenden betydligt röra eganderätten, anser jag lämpligast, att R. St. icke nu anhålla, det Konungen måtte utfärda en förfatin., utan att Han i stället behagade vid nästa Riksdag aflåta Propos. i ämnet. Jag hemställer alltså, om icke Ståndets beslut bör blifva antingen, att vi skola begära utfärdandet af en förfaltn., i enlighet med Utsk:ns förslag, eller ock inskränka oss till att eudast begära Propos. vid nästa Riksdag, ^ag anser destomera angeläget, att i främsta rummet få delta afgjordt, som vi först då kunna rätteligen behandla de serskilda punkterne i Utskms förslag. Frih, Raab, Adam Christian: Här är fråga om föredragningssältet, och jag skall icke utlåta mig om annat. I detta afseende instämmer jag med Hr von Hartmansdorff. Utskm hafva framställt åtskilliga förändringar och förslag lill beslut. Sedan Utskm gjort delta, sluta de med hemställan derom, att R. St., i de delar de godkänna dessa förslag, ville till K. M. ingå med begäran om utfärdandet af en författn. i ämnet. Utskm hafva dock icke trott sig kunna framställa något förslag om ordnandet af Jägeri-Staten, och det lärer vara ovedersägligt, att hvilken förfaltn., som än utkommer, kunna dessa icke göras efterlefde i landet.
BevillningsUtskottet: efter Hr af Petersens, Carl Herrman, N:o 2o85 Hr von Köhler, Christer Wilh. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att nästk. Lördag d. i5 dennes val komme att förrättas af R. o. Ad:s 6 revisorer vid 1835 års revision af Stats-Banco-och Riksg.- verken. Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtskrs d. 6 dennes e. m. på bordet lagda memor. och utlåt:n: N:o 2g5. ang:de förhöjd beräkning af ehart* sigillataemedlen; N:o 296. i fråga om Jemtlands läns invånares befriande från erläggande af öfverskotts-, rökeoch provincialläkarelönetillskotts-medel; N:o 297. i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos., angrde f. d. allm. magasinsfonden samt betalningsvilkoren för erhållna spannmålsunderstöd, som åtskilliga dervid afgifna yttranden samt i sistnämnde ämne väckta motioner; N:o 298. i anledn. af väckta motioner, rör:de förändring uti de vid sisth riksdag stadgade grunder för granskningen och approbntionen af förslitna smärre riksg.sedlar; N:o 2.99. i anledn. af Hr Rosenblads, B., afgifna motion, rör:de utdelning af R. o. Ad:s prot. för föregående och innevar. riksdagar. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Innan Hr Gr. o. Landtm, föredrar det betank., hvartill rubriken börjat uppläsas, anhåller jag få yttra några ord i afseende å K. M:s nåd. propos. om ett utländskt låns upptagande till hypotheksföreningar. Denna propos. blef emot vanligheten remitterad utan förutgången bordläggning, och du jag ej vid tillfället var närvar. utber jag mig att nu i korthet få dervid framställa några anmärkningar.
Der folken äro öfvergående från gamla despotiska former till nya, samhälliga; men icke Folkundervisningen, eller ej en gång den högre undervisningen, blifvit af dessa nya former uppfattad; stå de under öfvergångstiden i ett helt annat förhållande än det, hvari man vanligen skådar dem. Man ser nemligen el-, jest ynglingen utur undervisningsverket utgå, med ädlare grundsattser än han sedan som un. dersåte kan, i allmänna lifvet, följa; men dä, ser man återigen i första tiderne, män, som ynglingarne skulle vörda, om de lärde begripa dem och följa om de kunde fatta samhällets sanna fördelar. Under denna tid tvistar ej allena den lefvande Samhällsandan med de gamla formernes döda bokstaf, enligt tingens vanliga ordning; utan samhällsContractets lefvande bokstaf nödgas äfven strida emot de döda formernes utlärde eller nyss inlärde anhängare. Under ett sådant vacklande tillstånd,' är kanhända en overksam administration den bästa, näst efter en fullkomligt ädel. Under dess overksamhet blifva de endast till undersåtare danade ynglingarne, såsom män bildade till medborgare. Menskliga naturkraften, der - Den 5 Maji e, mi ^ 41 vid lemnad till sig sjelf, rättar då de misstag, hvari man hade fallit, om magten förstått att leda allt och att till allt anvisa behagliga platser och sysselsättningar. I en sådan tid uträttas föga, det är sannt; men den är ock korrt, och i dess spår framträder en annan, en lid, då den kraftfulla generationen, af egen erfarenhet inser nödvändigheten af undervisningens och Samhällsformernes öfverensstäm' ruelse i den stora uppfostringsanstalten, Staten; och denna tid biifver då verkfamhetens tidy den bättre tid, då frihetens varde icke mera betviflas; ordningens bud icke missförstås; uppfostrans och lagen goda anda, sprider enighetens lugna kraft ibland lyckligare slägten. Jag anser mig endast böra söka bestrida den lära, som Herr Grefve Mörner framstäldt, att Grundlagen icke bör blifva ett föremål för allmänna undervisningen. Jag skulle likväl kunna beskyllas för att glömma, att jag yttrar mig till Svenska Riddersmän, om jag dervid skulle försöka, att öfvertala.
I enlighet härmed, bör ock Ordförande i Sockne-Nämnd icke ega alt ulan Pastors samtycke utsätta Nämndens sammanträde å tid, då Pastor af andra crnbetsgöromål är förhindrad att sammankomsten öfvervara.’’ Häruti förenade sig Herr Friherre Krcemer 3 Herr von Rosen 3 Prosten Thuden samt Herr Levin; den sistnämnde likväl endast i senare delen af Biskopens reservation. Af Herr Contracts-Proslen Gumcelius: ”Såsom Kyrkoherde i en församling, der flerfalldiga municipala inrättningar efter hand uppkommit och utbildat sig, har jag nog erfarit det goda och nyttiga i deras verkningssätt, för att, med full öfvertygelse om dylika Lagsamt Allm. Bes v.- och Elon. - UIskallens Betänkande, N:o 4. 33 dylika inrättningars allmänna behöflighet, påyrka deras införande öfverallt i vårt land. Utskotten synas mig likväl nog mycket hafva inskränkt den föreslagna Sockne-Nämndens verkningskrets, då de endast afsett en likformig sammanföring af redan för hand varande inrättningar, såsom KyrkoRåd, samt Skoleoch Faltig-Directioner, men deremot endast tillåtit, ej föreskrifvit de mångfaldiga, för en församling gemensamma ekonomiska angelägenheternes öfverlemnande åt denna Nämnd, ehuru just dessa företrädesvis tyckas böra förvaltas af en sådan. Visserligen röjer sig häruti en varsamhet att ej redan i sin början göra inrättningen mindre begärlig, derigenom att den blir mera besvärlig; men då gränsorna för dess verksamhet ej äro svåra att bestämma, utan tvertom af hvar och en lätt kunna öfverses, synes det hafva varit vida bättre att genast söka utbilda inrättningen till att omfatta hela sin naturliga verkningskrets, än att blott göra den half, och således uppenbart ofullständig. Der ingen municipai-anda ännu är väckt, blifver det troligtvis lika svårt att lifva hågen för åtagandet af communal-bestyr, antingen dessa äro mer eller mindre omfattande.
Den enda rimliga mening det varit mig möjligt att finna i detta stycke af memo rialet är, att hvar och en inrättning, blott derföre att den af Konung Carl XI blifvit införd, skulle vara ofelbar och aldrig un der lidernes längd behöfva uphäfvas eller ändras. — lag får dervid erhindra om en annan Konung Carl XI:s inrättning: det envälde han ville grunda för sig och sitt bus, som inom kort lid kostade Sverige öfverväldet i norden. ■—■ Jag tror det vara nog sagt om hans ofelbarhet, och ehuru jag erkänner, alt hans afsigter voro patriotiske, tror jag dock ej han kan fritagas från den menniskor i allmänhet vidlådande bristfällighet, att understundom taga miste om medlen. 2l6 Den 19 Februarii e. ro. Att den gamla boställsjorden nu kan underhålla ett ökadt antal Befäl, derföre att folkmängden inom liela landet tilltagit, är en sats, som sjmes mig öfverflödigt att vederlägga; meri deruppå, att de nuvarande lÖnerne äro mer än tillräck 1 i ge, emedan derföre betalas accord, får jag svara, att ehuru små lönerne inom ett embetsverk, af hvad slag som hälst, ock må vara, torde det alltid vara möjligt att erhålla en personal af tillräckligt antal, men måhända ej af erforderlig duglighet. — Att det sednare inom arme'en äfven hittills varit möjligt, tror jag kommit af den militaira tidsanda, som varit en naturlig följd af de stora och långvariga krig, hvilka börjat vårt tidehvarf. Herr Ribbing yttrar: "O/re en rättvis"lig reduction inom Indelningsverket ägde ”rum, så att de lägre graderne återfå hvad "dem tillhöra, så är redan derigenom till ”stor del vunnit hvad jag yrkar, och fle”re Sub alter nOffi cerare skola derigenom få ”tak öfver hufvudet.” Jag påstår, att derigenom vore alldeles ingen ting vunnit, utom för RegementsChefsgraden, som då fick de indelningar, hvilka Generalerne nu innehafva. — Hvar och en af de andra graderne fick lemna ifrån sig ungefär lika mycket, som den återfick.
SifalebeS må afbrag ffe för följande utgifter, nemligen: aflöning etter annan erfättning titt vikarie etter tjenftebiträbe, prefterffapetd f. f. ©ärben od) Sarén, vänta od) amorteringöbiörag titt Öfmerbpggnabd Snbelta, lifafom andra i fpanntåt etter pcrfeölat utgående, löner upptagas titt bet kontanta belopp, be efter febnaft för orten faftjtälbt marfegångSpriS utgöra. 5öib beräkningen af behållen infomjl af arbete iakttagas för öfrigt be i bejja pänfeenben meddelade beftämmelfer od) närmare föreffrifter, forn o fm an åberopade iujtruftion för beroittningStareringarneS roerkfiä(ligf)et innehåller. ö e it) i 11 n i u g d Senuttitiitg för iitfotnfi af fapital etter arbete eger irfe rut», nar atta be utaf fapital etter arbete uppfomna årdinlomfler, fammanräfnabe, icfe uppgå titt $t)ra 9iär atta be utaf fapitat etter arbete uppfomna årdinfomfler, fammanräfnabe, icfe öfroerfiiga (Stt Silfen Éttaljunbra ttiifdbaler, äro Sreljitnbra ttiifdbater beraf fria från besittning. SOBibare äro från utgöranbc af infomfibetiuttntng frifnttabc: a) 6taten, fprfor, afabemier etter metenffapliga famfunb, jernfontoret, få tänge betta toerfd loinftmebet titt allmänt npttiga änbamål anrcänbad, länend l)itd
Dess rörelse grundar sig ej uppå dess Disconträtt, utan uppå privata insättningar, hvaremot utgifvas 3 procents-sedlarj och sådane sedlar utgifvas den mot ej af RiksDisconten. Det förefaller mig ofelbart, att, om den i BancoUtskottets Memorial nu föreslagna förhöjning Den 3 Juni. e. m. 99 1 RiksDiscontens Discontratt i Banken beviljas, skall denna Discont inom några veckor hafva, utöfver hvad nyttigt är, utsträckt sirt rörelse. Jag tillstyrker, på denna grund, att Memorialet måtte återremitteras. Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm'. Söm jag hört att BancoUtskottets Betänkande icke blifvit rätt fattadt, anhåller jag att få lemna några Upplysningar^ År 1809 fixerades ett maximum för Riks* Discoatens Utlåning , hvarjemte stadgades, att den åt Götha Canal lemnade Discontratt skulle af detta maximum afgå. Maximi-summans belopp är mig ej tillåtet att uppgifva; mert ponera att den vore 5,000,000, sä följer deraf, att endast 4,200,000 R;dr finge af RiksDiseonten utlånas, enligt 1809 års föreskrift. Då BancoUtskÖttet vid i8i2 års Riksdag inhämtade, att lånrättigheten af Götha CanalBolag sällan begagnades, och oftast icke öfver beloppet ät 2öo,ooq R:dr, ansåg Utskottet olämpligt att, titan ändamål, hålla fulla summan af 800,0O0 R:dr i beredskap, under ert tid då lånbehof hös Allmänheten redan började tilltaga. Utskottet biföll derföre , att RiksDiscontDirectiottett finge disponera‘6oo,ooo R:dr af Götha CanalDirectionens lånrätt, då den icke vöre begagnad; men med vilkor, att indraga utlåningen i samma mån, som Götha Ca« nals begagnade Discontratt öfversteg 200,000 Riksdaler, to» Den 3 Juni. e. m.
Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. J7 Aug. 1857, kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af framställda förslag, dels om förhöjning af Hä radshöfdmgars sami Borgmästares äfvensom extra Domares i brottmål ersättning för skjuts och dagtraktamente, dels ock i fråga 0771 rätt för Häradshöfd)7ig alt vid extra förrättningar beräkna skjuts och dagtraktamente för eli skrif var e-biträde.
Prat. 1840■ 8 Sami. 20 Haft. 2 io Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkandej JV:o JJ. vid Jury tillgår, aflägga en i formulär föreskrifven edsförpligtelse , innan de deras domarekall få utöfva. Stockholm den 7 Juli 1840. Anlt. till Exp.-Utsk. den n Juli, kl. 4 *• m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om uppförande af en hrygga vid Blockhus Uddes Tullstation. Riksdagsfullmägtigen Stefan Andersson från Stockholms Län har, uti ett den 7 nasti. Mars till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån till detta Utskott remitteradt Memorial andragit, att enligt gällande författningar åligger det alla mindre fartyg, från Storbåtar till Roddbåtar, hvilka besöka Stockholm, att vid inloppet dit, anlägga vid Blockhus-Udden, för erläggande af serskild Tulloch Drätsel-afgift, och då, vid sådant förhållande, billigheten tyckes fordra, att derstädes för de trafikerande funnes en lämplig brygga, hvarvid fartygen kunde anlägga, men en sådan för närvarande saknas, hvarigenom de sjöfarande tillskyndas betydliga olägenheter; så har motionären, lill afhjelpande deraf, föreslagit, alt, derest skyldigheten att lägga till vid Blockhus-Udden, än vidare kommer alt fortfara, en brygga derstädes måtte anbringas på bekostnad a( Tullverket och Stockholms Stads Drätsel-Commission. I anledning af hvad sålunda blifvit föreslaget får Utskottet vördsamt upplysa, dels att, efter det ifrågavarande motion blifvit väckt, har Kongl. Majit, uppå derom gjord underdånig ansökning, uti skrifvelse till General-Tullstyrelsen den 24:de nasti.