Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Finnes dervid annat innehåll, än stämpel och betyg utmärka, ansvare Justeraren, såsom ofvan i i5 och 21 §§. sagdt är, och vare egaren saklös, så framt han icke i underslefvel bevisligen deltagit. Tredje Artikeln, om Bevillnings-afgifterne. 28 §. Beskattningen för bränvins-bränningen kommer att utgå endast efter pannerymden, i enlighet med nedanstående Tariff, som bestämmer den afgift, hvilken för sex. månaders bränningslid skall erläggas för hvarje serskild class af bränvins-brännings-redskap. JBev.-, Lagsamt Allm. Besaoch Oecon.- Utsk:s Betänkande N:o 6. i3 Tariff pä V annerjmds-afgiften Pannerymd. *s p: 5. OQ Caj 1 rS QC/) T Afgift för i:sta classens bräuvinsAfgift för 2:dra classens bränvinsbrännings-redskap. ! 1 Afgift för 3:dje classens bränvinsbrannings-redskap. Afgift för 4:de classens bränvinrbrännings-redskap. Afgift för 5:te classens bränvinsbrännings-redskap. brännings-redskap. Afgift för 6:te classens bränvinsAfgift för 7:de classens bränvinsbrännings-redskap. K:r R:dr sk. r, R:dr Siv. r. Pvrdr |sk. r. R:dr Siv. r. För dem, som anmäla sig att endast under trenne månader utöfva bränvinsbränning, blifver den i Tariffen utförda afgift till hälften förminskad. 29 §•
Det kunde hända, när kronprinsessan i hela glansen af sitt behag — om hon ändå inte varit så graciös och så förtjusande älskvärd så hade man kanske förlåtit henne! — när hon kom åkande på corson, Monte Pincio eller Borgheservillans park, befälde de påfviskt sinnade prinsessor och hertiginnor, som också promenerade der, sina kuskar att, så fort de mötte kronprinsessans ekipage, genast på ett i ögonen fallande sätt vända om och köra hem. Att hvarken prinsar eller prinsessor besvärade sig med att helsa på kronprinsessan var naturligt. Den påfviska högadeln uppbjöd för öfrigt all sin förmåga för att visa det nya konungahuset sitt förakt. Lyckligtvis har huset Savoyen allt för mycken sjelfkänsla för att icke sätta sig öfver dylika småsaker. Polisprefekten i Rom ville utfärda en order, som skulle sätta en gräns för denna skandal, men Viktor Emanuel ville icke höra talas derom. Då man en dag vid en middag på hofvet talade om detta oskick, sade konungen helt högt: » En af mina förfäder (Amadeus V I I I af Savoyen, hvilken som påfve kallades Felix V) har också burit den tredubbla kronan, men han satte så föga värde derpå, att han kastade henne för fötterna på motpåfven Eugenius IV. Och nu skulle ättlingarne af den, som upptog henne, anse sig stå högre än ättlingarne af dem, som bortkastade henne! Låt dessa narrar löpa! Jag frågar ej det ringaste der efter! » Historien upprepades och gjorde intryck. Konungens stolta hållning, som delades af hans son och sonhustru, förfelade ej sin verkan, och de ohöfligheter, som under första året varit regel, blefvo under det andra undantag för att sedan helt och hållet upphöra. Man vet ej hvem som gjorde första steget till försoning, men säkert är, att fiendtligheterna minskades och småningom låtsade båda partierna som om de aldrig funnits.
Stockholm den 8 Februari 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Febr. 1860. Presle-Ståndet den A Borgare-Ståndet den A Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af gjord framställning om förklaring af föreskrifterna angående verkställighet af straff-arbete. (Lag-Ulsk:s Utlåtande N:o 7.) S. A. K. Rikets Ständers Juslitie-Ombudsman har, i sin till riksdagen afgifna allmänna redogörelse, förmält sig hafva funnit, att vid verkställande af ådömdt straff-arbete nödig enhet uti de exekutiva myndigheternas åsigter och förfarings-sätt saknas, så att, på sätt af fång-förteckningarna synes, bestämningen “en rnånad“ för straff-arbete blifvit inom några län beräknad till 28 dagar, inom andra efter kalendern och i de öfriga lill 30 dagar. Till dessa olika tolknings-sätt saknas icke anledningar uti olika lagrum och författningar, hvarföre Rikets Ständer ansett lagstiflnings-ålgärd nödig till befordrande af en allmän, lika lagskipning; och då straff ådömdt för år beräknas efter kalendern, hvarom meriingarne icke äro delade, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad Lag-Beredningen föreslagit, ansett månaden i förevarande fall böra äfven beräknas efter kalendern, hvarigenom reda och lätthet vid straffs verkställande vinnes. Den skilnad i strafftid af en eller par dagar, som derigenom kan uppkomma för särskilda, lill straff-arbete på lika antal månader dömda personer, har synts Rikets Stän - 54 Expedilions-Utshollets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 34. der vara alli för obetydlig för alt förtjena afseende, helst då straff-arbete aldrig ådömes på kortare tid än två månader, och då det torde vara omöjligt att för en och samma förbrytelse tillämpa ett för alla qvantilatift lika straff.
Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 15 dennes afgifne, samt den 23 i samma månad pä bordet lagde, Betänkanden: 1) Angående sådane civile Embetsoeh Dm 27 Maji. 507 Tjenstemäns samt Betjentes uppförande på Allmänna IndragningsStaten, sorn vid afskedstagandet hafva fyllt 70 år, och innehafva indeldte löner. 2) Angående Krono-Allmänningen Maglehems Kungs Ohra och Den dödas lott kallad i Christianstads Län. 3) Angående Sala Silfververk. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogos Statsutskottets gå väl den 6 sistlidna April afgifne Utlåtande, angående Statsreglering?^ i hvad sorn rörer RiksStatens s.dra Hufvudtitel, som ock den 15 dennes meddeldte, samt den 23 i samma månad på bordet lagde yttrande, i anledning af de vid nyss nämnde Utlåtande gjorde anmärkningar, beslöt Ridderskapet och Adeln att berörde s:ne Utlåtanden till alla delar gilla, samt instämde tillika uti det af Presteoch Borgare-Stånden den 23 dennes dervid gjorde tillägg, att hos Kongl. Maj:t skulle i underdånighet anhållas det Kongl Majk täcktes af de på denna Hufvudtitel först blifvande besparingsmedel låta anslå nya löner på juStitireRevisionsExpeditionens Stat för tvänne Protocolls-Secretgrare tvänne Cancellister och en Secreterare hos Herr Justitiae-Cancelleien. Ut supra.
Den 9 F e b r u a r i. ovilkorliga pligt, såsom mig synes att remittera denna motion, tager jag mig friheten, i afseende på de hufvudgriinder, som man önskar få bestämda, till de af Hr Bildt upgifna, nemi. valbarhetsoch valrätts-qvalifikationerna ytterligare lägga en enda tredje, som synes mig icke mindre vigtig nemi. bestämmande af valdistrikternas antal och storlek. För mig skulle det åtminstone alltid vara ett ovilkorligt skäl att förkasta ett förslag till valordning för R. o. Ad., om distrikterna fastställdes till ett så ringa antal, som i det nu uplästa Riddarh.Utsk:s Mern. föreslås. Jag anser nemi. att när inom ett distrikt ett visst antal ledamöter skola väljas, man genast kommer in på kapitlet af vallistor och att då i sjelfva verket genom stora valdistrikter valfriheten blir uphäfven. Jag tager mig således friheten hemställa att om Riddarh.- Utsk. inkommer med ett förslag till hufvudgriinder för vallagen, deruti äfven måtte nptagas ett förslag till bestämmande af valdistrikternas storlek. Hr Cederschiöld: Efter som det vill synas mig, lärer jag vara den enda, som bestridt remiss. Jag anser mig derföre böra förklara alt för den händelse ett från Const.Utsk. inkommande, hvilande grundlagsförslag kan anses vara en så beskaffad händelse, som får föranleda nya frågors väckande, så har jag orätt, men har jag åter icke orätt derutinnan, att. grundlagen icke afsett att något sådant ifrån Const.Utsk. eller något annat Utsk. inkommet Mern. skulle kunna utgöra en så beskaffad under Riksdagen inträffad händelse, som enl. 56 § Riksd.Ordn. må föranleda nya frågors väckande, så lärer väl motionen vara för sent väckt och således icke kunna remitteras. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Mot en sådan tolkning af grundlagen, som Hr Cederschiöld sökt göra gällande, måste jag protestera. 56 § Riksd.Ordn. angår endast allmänna ärenden, men icke R. o. Ad:s enskilda.
Slcaltelcommissionerna bestå af statens och kommunens, aflönade såväl som icke lönade, tjenstemän, hvilkas samverkan möjliggör afseendet på både pligt och billighet vid undersökningen om de skattskyldiges inkomstförhållanden. Embetsverket för skatteväsendet (Board of inland revenue) har sig anförtrodd högsta ledningen af allt hvad till skatteväsendet hörer jemte uppsigten öfver skalte-embetsmännen. Dessa utgöras af speciallcommissarieme och skatteuppsyningsmännen. Specialkommissarierne (for special purpose) väljas af skattkammarkommissarierne och valen meddelas åt parlamentet. De äro, till följd häraf och i sin egenskap af lönade tjenstemän, att anse såsom särskildt representerande statens intresse. Dock kan deras olikartade befattning icke fullkomligen motsvara ett sådant antagande; ty de hafva såväl att vid bristande tillgång på generalkommissarier besörja desses åliggande, som ock alt verkställa beskattningen enligt schedula C (med undantrg af nedannämnda banker och kompanier), äfvensom att bevilja de i lagen medgifna afkortningar enligt schedula?. A och C samt tillåta indirekt erlagda skatters återbäring till personer, hvilkas inkomster icke uppgå till 100 pund. De hafva dessutom att enligt den skattskyldiges eget val och med förbigående af generalkommissarierne meddela utslag på inkomna besvär samt uppgöra öfverenskommelse!- med personer, hvilka enligt schedula D äro skattskyldige, men icke vilja låta beskatta sig af generalkommissarierne. Skatteuppsyningsmannen (surveyor), som är en aflönad embetsman, öfvervakar, rättar och jemkar preliminära åtgärder, som assessors i och för taxeringen vidtaga, och är sedermera närvarande vid taxeringskomitéerna, hvarest han fungerar såsom kronans ombud, i det han eger att till generalkommissariernes speciella pröfning hänvisa sådana beskattningsfall, hvarvid han anser, att taxermgskomitén begått tel eller handlat i strid med hans öfvertygelse. Lönen varierar emellan 160 och 400 pund. Inspektorn är hans förman.
Maj:t i nådig Skrifvelse den 4 November sistlidna år behagat meddela, den för ifrågavarande företag af staden utsedda Ryggnads-direktion, uti en af E. K. Majcts Befallningshafvande i Wermlands län lill E. K. Maj:l insänd och förordad skrift, i underdånighet anmält: — att då för den nya hamnkanalens sammanbindande med sjön Wenern ingen annan tjenlig plats varit att tillgå, än iidoppet till omförmälde pråmkanal, men berörde kanal tillika med sjelfva hamnen tillhörde det hittills varande hamnbolaget, uti hvilket staden varit delegare med 100 aktier, hade staden, för att helt och hållet komma i besittning af hamnen, varit nödsakad att inlösa de öfriga 34-4 aktierna i nämnda bolag samt för detta ändamål utgifva 53,401 R:dr 64 öre, så alt, med tillägg af nominalvärde! å stadens egna aktier, 30,000 R:dr, en summa af 83,401 R:dr 64 öre erfordrats allenast för alt kunna få börja arbetet på ett område, som till största delen ursprungligen varit stadens gemensamma tillhörighet; — att, som det befunnits, alt den gamla hamn - 94 Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse !S:o iC8. bassinen, hvilken, enligt gällande föreskrifter, bordt vara tio fot djup under Wenerns lägsta vattenstånd, icke höll mer än 8! fots djup, och alt pråmkaualen derifrån till Klarelfven i allmänhet ej hade mer än två fots i stället för tre och en half fots djup, Direktionen mäst föranstalta otti uppmuddring af så väl hamnbassinen som pråmkanalen, hvilket arbete redan medfört en kostnad af 9,375 Ridr 51 öre och ytterligare erfordrade en summa af 16,550
löfte han gifvit sin döende första hustru att ej gifta Der var en lek emellan dagrar och skugom sig och, gripen af en ny, allvarlig böjelse, ingår gor på skogsbottnens saftiga blomstermatta, en andra förbindelse. Oss förefaller detta grundmotiv i det hela ej vara och på den bjertgröna mossan samt öfver de af så allvarlig art, att det fullt kan gifva betingelse bruna, vissnade löfven invid bokarnes ålgrå, åt de ganska skarpt tillspetsade konflikter, förf. i glatta stammar lågo stundtals stora darrande sitt skådespel — ty det verkar mera skådespel än solfläckar af hvitt ljus. Här var nog för en komedi — låter oss följa; förnekas kan dock ej, att det är ganska fyndigt bygdt, likaså eger dialogen målare att studera. erkännansvärda förtjenster. Men efter den första veckans förlopp börUtförandet var på samtliga händer högst förtjenstfullt. Fru Hartman, som på sin part fått ett af jade fiskelägets befolkning tvifla på, att främStaffliet stod dessa naiva och yra flickpartier, i hvilka hon särlingen var landskapsmålare. skildt briljerar, förde genom sin spirituella och roorördt i en vrå af kammaren, färglådan var ande framställning en välbehöflig flägt af friskt hualdrig öppen, och blott med en bok i hanmör in i den ternligen tunga » komedien ». Fru Baickström gaf en tillfredsställande bild af den samden sågs den unge mannen ströfva omkring vetsmarterade äkta mannens andra hustru; fru Fahluppe på berget. man, hrr Fredrikson och ITillberg förnekade lika. Det skulle ju kunna vara, att han der litet på något vis sitt längesedan stadgade rykte. uppe ifrån studerade ljusbrytningarna öfver Prestationen mottogs med lifligt bifall. Den lilla spanska, uppsluppet farsartade efterpjevik och haf samt bränningarna nere vid bergets fot; men han hade så litet ro i sig sen, återgifven af hrr Hedin, Fersonne och Bceck— » E n g o d qvinna gör en g o d m a n. » karlen, och ingen egentlig naturvän var han heller.
Utskottet har visserligen icke förbisett den omständigheten, att, genom vidtagande af berörde förändring, det med protokolls-utskrifningen förenade arbete upphört; men då den erhållna lösen utgjort en, tjensterne åtföljande, påräknad inkomst och Hof-rätternes kanslipersonal är i allmänhet svagt lönad, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i ofvannämnde hänseende föreslagit, Rikets Ständer måtte, såsom ersättning för ifrågavarande förlorade sportelinkomster, å stat uppföra: För Svea Hof-rätt r:dr 700: „ Götha Hof-rätt „ 565: „ Hof-rätten öfver Skåne och Blekinge „ 265: 3:o. Till iakttagande vid stats-regleringen under sistförflutne riksmöte hade Kongl. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, att, sedan lagmansbostället Näsby vid midfastan 1844 åter tillfallit lagmans-embetet i den förenade Stockholms, Södermanlands och Gottlands läns lagsaga, komme, likmätigt Kongl, brefven den 6 September 1791 och den 3 Februari 1841, den ännu på stat qvarstående hälft af lagmanslönen på Gottland, utgörande, med inbegripen ersättning för derunder beräknade 23y2 tunnor spanmål, 272 r:dr 4 sk., att till stats-verket indragas; men som, vid Riks-statens ordnande, den irring emedlertid inträffat, att nämnde lönebelopp, hvilket var upptaget å allmänna indragningsstaten för år 1844, blifvit icke allenast derifrån uteslutet, utan äfven afdraget från det till Svea Hof-rätt och derunder lydande Justitie-stat på andra hufvud-titeln belöpande anslag; har Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, att samma Hof-rätts stat, som icke bordt genom afdrag af ifrågavarande lönebelopp minskas, måtte åter godtgöras af afdragssumman med 272 r:dr 4 sk; och anser Utskottet sig böra härå tillstyrka bifall. 4:o. Genom Kongl.
' Den 2 Februari angående dea sednast fastställde Bevillningens fortfarande för åri8i8; 3. Den 17 Februari om Postfrihet för Städernes Magistrater och Domstolar vid KronoUppbörds-medlens och Brortmåls-Ransakningarnes afsändande; 4. Dan 4 Mars angående förhöjning af Ler gan för Postskjutsen; 5. Den 6 Juni angående understöd af Tullmedlen för Höganäs Stenkols-Verk i Skåne; samt 6. Den 6 Juni i anledning a< Nådig Proposition om befrielse från Bränvins Bevillningen för åren 1810, jgn och 18 is af Personer å Landet, sorn icke ega eljer besitta jord. §■ 10. Serskildt har Prest-Ståndet, i fullföljd af sin vid 18 to års Riksdag' ingångne och den 16 Maj år 1815 förnyade Förbindelse, åtagit sig, att intill nästa Riksdag årligen till Vadstena -Krigsmanshus Kassa eller ock Amiralitet*- Krigsmans-? Kassan erlägga Tre Procents afgift af den Bevillning, hvartill Eklesiastike Embetsoch Tjenst-' män för sine .Lön-inkomster årligen taxeras, hvilket sammanskott, såsom hittills, fördelas på det sätt, att detsamma ifrån de Orter i Riket, utaf hvilka Centonalen och öfriga Krigsmanshusafgifter till Vadstena Krigsmanshus-Kassa ingått, emväl dit lefverera?, men att sammanskottet der" emot frän de Orter, der Centonalen och nämn-? Riksdags-Beslutet'. 737 de afgifter blifvit til! Amiralitets-Krigsmans-’ Kassan erlagde, till sistnämnde Kassa aflemna®. §• ii De serskilde summor, som enligt 63 §. Regerings-Formen böra för oförsedde händelser afsättas och anslås, håfve Vi afsatt och anslagit: den ena i Vårt Riksgälds-Kontor till belopp af En Million Femhundra Tusen Riksdaler .Banko, att tili Kongl. Majit utbetalas, en tredjedel vid utomordentliga tillfällen och behof på Kongl. Majus Nådiga tillkännagivande, men de öfrige
Herr Friherren trodde då, med afseende jemväl å det åberopade exemplet från Franska Lagen, det kunna här antagas, att, om det personligen lasteliga tadel, hvarom Lagförslaget handlar, skulle kunna möta era straffande Lags tillämpning, mäste det innehålla en sådan beskyllning för egennytta eller låg handling, som, om den vore sann, beröfvade den beskyllde andras aktning; af Herr Friherre von Stedingk: att han i den förevarande Kongl. Propositionen igenkände Kongl. Majrts fortfarande omtanka att bereda lugn och säkerhet åt sina undersåter, men kunde likväl icke biträda densamma af tvänne skäl. För det första, att då hvarje Svensk medborgare egde granska Regerings-åtgärderne, kunde klandret deröfver ganska lätt framträda, utan alt man förnärmade Konungens Majestät, hvadan den, som sådant icke iakttoge, finge skylla sig sjelf; och för det andra, att, ehuru Herr Friherren vore öfvertygad, att sådant icke nu skulle inträffa, det likväl i en framtid kunde hända, att de obetydligaste förseelser komme att qvalificeras till egenskap att förtjena någon grad af de föreslagne straffbeslämmelserne. Då man stiftar Lagar, borde mantaga framtiden, och icke blott det troliga, utan äfven det möjliga, i beräkning. För öfrigt ansåg Herr Friherren tio års fästning vara en icke lindrigare påföljd än dödsstraffet; 16 Lag-Utshottets Betänkande N:o 165. af Herr von Hartmansdorff: att behofvet af ifrågavarande Lagförändring vore påtagligt; oell då förmala hinder ej nu ligga i vägen alt den åstadkomma, hvilket, efter Herr von Hartmansdorff,s åsigt, varit händelsen vid 1823 års Riksdag, emedan Kongl. Maj:ts då aflåtna Nådiga Skrifvelse i ämnet icke innehöll något Lagförslag, samt enskilda motioner nu äfven blifvit gjorde, innehållande nödige förslag för vidtagande af sammanhängande rättelser i det hela, tillstyrkte han desamma på de skäl Herr Ribbing år 1823 fullständigt anfört; af Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs
Jag behöfver i detta fail, endast åberopa 72 §, RegeringsFormen, der^det Stari Riksens Ständers Bank förblifver hädanefter , sorn den hittills varit, under Riksens Ständers egen garanti och värd, sä att den ostörd mä J örvaltas aj de Fullmäktige, hvarje Ständ dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorde äro, eller vidare af Riksens Ständer göras kunna; 'ägande. Riksens Ständer allena rätt att genom Banken utgifva sedlar, sam för mynt i Riket mä erkannas. Ytterligare står uti 5 2 §. Riksdagsordningen, att Riksens Stånders vid hvarje Riksdag äga att utfärda instruction för BancoUtskottet om Binkens förvaltning. Deraf synes det mig vara klart, att Riksens Ständer äga vid hvarje Riksdag besluta ändringar uti BancoOrdningen, hvartill frågan om B mkens publicitet ostridigt lärer höra. Denna anmärkning år i Öfrigt fullkomligen besvarad af Grefve von Schverin, sä att jag ej bör längre uppehålla Ri Iderskapet och Adeln dervid. I afseende på sättet att afgöra detta tuål hemställer jag, om icke första proposition bör blifva i likhet med hvad Herr Hjerta föreslagit, bock med det'.'tillägg, att BancoUtskottet anmodas, att genast inkomma med uppgift om Bankens tillstånd i alla dess delar. Hvad den frågan angar, som i tredje momentet är upptagen, nemligen om dy. lika uppgifter på bestämda tider, framdeles böra ske, får j-'g vål instämma uti den tanken att Bankens tillstånd bör periodiskt uppgifvas, men måhända kan denna fråga hvila, till dess Betänkandet om Finance-Regleringen hunnit inkomma, 99 Den f Maji f. m. Herr Tham Wolrath, hade inlernnat ett gå lydande Memorial; (Se Bilagan N:o 4.) Grefve von Schverin:
– Och således är det temligen lätt att utreda hans slägtskap till jungfrun också, – sade jag skrattande. – En förbannadt treflig och glad pojke var han emellertid, han må för öfrigt vara slägt till hvem som helst. Åhja! Likväl var han mjeltsjuk och besynnerlig emellanåt. – Nå, hvar är han nu? – Han är död, – sade Lennartson med ett besynnerligt uttryck. – Död! Åh det var skada, han var just en sådan som brukar göra lycka i verlden. När dog han? – För ett år sedan. – Nå så frid öfver hans stoft! – men vi ha kommit ifrån ämnet, du ville berätta mig något, – Just om honom, ja – Det är en annan sak. – Vet du hvad; tvenne rum hafva varit att hyra i det der gamla huset förut en gång. – Du har en besynnerlig förmåga att tala osammanhängande, – sade jag otåligt. – Det kan så tyckas, men det kommer deraf, att jag icke vet om jag skall omtala för dig hur Herbert dog eller ej. – Han dog då icke på vanligt sätt? – Icke efter min tanke, men du skall kanske se saken på annat sätt och endast skratta åt mina inbillningar. – Berätta mig då – Nå väl! För ungefär ett år se’n, satt jag en afton, i skymningen, i min kammare och rökte. – Jag bodde då, som jag sagt dig, midt emot det der ominösa huset – det knackade på dörren, och vid mitt ljudliga ”stig in”, öppnades den, och en karl inträdde, som jag i början icke igenkände; det var Herbert, som jag året förut lemnat i Upsala; vår glädje var ömsesidig att återse hvarandra, ty, som du mins, bodde vi tillsammans vid akademien och voro dessutom barndomsvänner. Han hade kommit med ångbåten samma qväll och ännu icke skaffat sig rum; jag tillbjöd honom att stanna öfver natten hos mig, hvilket han antog. Snart voro vi inbegripna i den lifligaste konversation; alla våra glada barndomsminnen ifrån hemorten, våra äfventyr och upptåg vid gymnasium och akademien – allt mönstrades och kommenterades med sådan ifver, att vi helt och hållet glömde att tända ljus, då hastigt ett starkt sken på väggen midt emot fenstret nästan upplyste rummet.