Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium öfver Konungens Befallningshafvandes berörde framställning afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och till densamma i så väl ena, som andra afseendet tillstyrkt nådigt bifall, har Kongl. Majit uti till Rikets nu församlade Ständer aflåten nådig proposition af den 23 Maj detta år behagat tillkännagifva, att Kongl. Majit tagit detta ärende i öfvervägande och dervid, enär, jemlikt hvad Konungens Befallningshafvande upplyst och vitsordat, ifrågavarande nya väg löpte genom föga bebodda trakter samt de menigheter, hvilka det ålåge att vägen underhålla, i allmänhet befunne sig i sådane omständigheter, att de voro i behof af det understöd, som genom de föreslagna vägafgifternas tillgodonjutande kunde dem beredas, funnit skäligt i nåder tillåta, att af dem, som för resor till eller ifrån Norrige begagnade vägen emellan Funnäsdalen och Skotgaarden, vägafgifter måtte af Hede tingslagsboer uppbäras till de uti det insända taxeförslaget upptagna belopp, samt alltså å samma förslag meddelat fastställelse för tiden till slutet af år 1806; att. beträffande Konungens Befallningshafvandes underdåniga hemställan att, för upprätthållande af ett ständigt gästgifveri vid Malmagen, måtte beviljas ett årligt anslag af 200 Ridr Biko, äfvensom att legan för den derifrån utgående skjuts finge beräknas till 40 sk. samma mynt milen för hvarje häst, så enär ett skjuts ombytes-ställe på ifrågavarande öfver fjällen gående 4| mil långa väg emellan Funnäsdalen och Skotgaardens skjuts-stationer vore oundgängeligen nödigt samt ådagalagdt blifvit att åboerne å nämnde hemman icke förmådde att, utan bidrag, gästgifveri hållningen och skjutsningen ensamme bestrida, men ortens i allmänhet mindre bemedlade invånare icke skäligen borde helt och hållet betungas med den härtill erforderliga utgift. Kongl.
För Lovisa försvann tiden under skämt, smek och omvexlande förströelser, ty för att göra fröken Nora till viljes instuderade hon den ena rollen efter den andra, utan att någon pjes likväl någonsin fördes upp, ty teatersällskapet blef aldrig rätt ense om saken, emellertid var man jemt sysselsatt med declamation, sångöfningar, rollers inöfvande, omsorgen för garderoben och dylikt, och innan man visste ordet af hade man den första Maj i händer. Under Julhelgen hade kyrkovården hållit ett, hvad man på landet kallar, "dundrande" bröllop åt sin dotter. Baron Y s och prostgårds-herrskapet, jemte nästan alla ståndspersoner deromkring samt alla närmare och aflägsnare slägtingar och vänner till brudparet voro bjudna. Marenius förrättade på Elsas uttryckliga önskan vigseln; denna önskan föranleddes af Lottas sista ord till henne. Ehuru mörka och obegripliga, ingåfvo de flickan en oförklarlig motvilja att låta viga sig af Walter. Vi ärna ingalunda besvära någon med en beskrifning öfver något så trivialt som ett landtmannabröllop i vårt eget land. Vår afsigt är endast att låta våra läsare lyssna till tvenne gummors prat. Den ena är enka efter en hemmansbrukare i grannskapet; den andra en treflig och allvarsam borgarhustru från Helsingfors, faster till bruden och barnfödd i denna by. Sedan dansen kommit väl i gång, satte sig de båda qvinnorna, som icke råkats på flere år, i ett hörn af rummet, och språkade om gammalt och nytt samt gjorde sina små anmärkningar öfver brudparet och gästerna. Brudsvennerne, eller som de här kallades marschalkarne, skulle efter gammal sed se gästerna till godo, med att passa upp och deremellan dansa med bygdens tärnor; men en af dem, en ung man med ett hyggligt utseende och klädd i sjömansdrägt, syntes vara antingen trött eller likgiltig för nöjet, ty så snart han tjenstaktighet icke togs i anspråk, höll han sig aflägsen från det glada hvimlet. Detta anmärktes snart af borgarmadamen, och hon frågade hvad del var för en. Drar ni intet känsel mera till er egen gudson Erik? frågade den andra. Det är ju min yngsta gosse; men det är sant...
Mått och vigter samt justering deraf, i anledning af väckta motioner i fråga om förändrade bestämmelser rörande—: B. II. 322, 373, 431, A. 444; U. lil. 397, 430, 466, A. 484; E. V. 581. Mälthus eller badstufvor och rior å krono-hemman och boställen, i anledning af väckt motion angående upphäfvande af stadgandena om byggande och underhållande deraf: B. IV. 84, 136, A. 136; E. V. 139. Mönstrings-slätten vid Asarum, i anledning af väckt förslag om tillstånd för bevärings-skyldige från Listers och Bräkne härader att undergå vapenöfning å nämnde slätt, i stället för den vanliga exercisplatsen Warnö i närheten af Karlskrona: B. I. 393, 460, A. 460. Mörner, Grefve Carl Göran Detlof, angående hans anhållan att vid val till Ordförande i Riddarhus-Direktionen icke komma i Ståndets åtanka: II. 321. Mörner, Friherre Carl Otto, f. d. Ofverste, angående pension åt honom; motion af Friherre Thure Cederström: se Motioner. Mörner, Grefve Carl Robert Stellan, dess yttranden: I. 89, 104; II. 431. Mörner, Grefve Johan August, dess yttranden: II. 430; IV. 246. N. Nasafjäll grufvor, angående anslag för en kommunikations-Ied emellan nämnde grufvor och Rana-fjorden; motion utaf Herr Ludvig af Wetterstedt: se Motioner. Nathorst, Johan Theophil, Sekreterare i Kongl. LandtbruksAkademien, angående pension åt hans döttrar, Ida Mathilda, Emma Amalia och Bertha Diona; motion af Grefve Carl Göran Detlof Mörner: se Motioner. National-belöning åt Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern, angående; motion af Herr Gustaf Mauritz Stjernsvärd: se Motioner.
F. Nu innehålier R. F:s 57:de §, som bekant är, den satsen, att folkets beskattningsrätt utöfvas af R. St:r allena. Hvad innebär nu Den 25 April e. m. 513 nu begreppet beskattning? Tydligen ingenting annat än att dels ålägga nya skatter, dels öka de redan för handen varande. Intetdera är Konungen iriedgifvet — med ett enda undantag i afseende på tullen å span mil, — oell intetdera har han heller gjort. Den 60:de §:n åter förbjuder, att bevillningar kunna i andra fall än det nämnda af regeringen förhöjas. Om nu begreppet förhöja icke lärer kunna antagas vara identiskt med nedsätta eller borttaga, utan tvertom eger en de sednare diametralt motsatt betydelse, så är ju Konungens prerogativ att i folkets intresse till skattebördornas lindring modifiera Ständernas beslut i bevillningsfrågor härmed oförtydbart konstateradt. Lika litet kan af R. F:s 61:sta § något stöd hemtas för ifrågavarande förslag. Denna § bestämmer nemligen endast tiden, intill hvilken den åtagna bevillningen skall utgöras, och om de deri afsedda afgifter heter det ingalunda, att de skola förblifva oförändrade, hvilket ock vore en orimlighet, då Konungen eger obestridd rätt att höja spanmålstullen. Att den samla regeln, som bjuder, att hvad som icke är förbjudet, det är medgifvet, äfven här måste vara gällande, torde svårligen kunna bestridas, och, enligt min tanke, böra vi skatta oss lyckliga, att Sveriges Konung verkligen eger en sådan magt, hvilken innebär ett verkligt skydd emot de enstaka intressenas ensidiga anspråk. Ett bifall till ett förslag, sådant som detta, ett inträdande på banan af en dylik opposition, icke öppen och oförställd, utan som på omvägar måttar sidohugg, skulle otvifvelaktig! komma att alstra misstro och slitningar emellan regering och representation; ett förhållande, som hvarje god medborgare, hvarje välsinnad representant bör, i hvad på honom beror, söka förekomma.
Följden af allt detta kommen I snart att sjelfva inse. Älsken T edert barn, så låten I det aldrig börja att läsa och skrifva, förr än det har fylt 7 år. Jag hör redan: nonsens, huru kan det vara möjligt! Möjligt vore det, om I önsken det väl. Af den mängd barn, som undervisas tidigt, finnes inte ett, som läser med nöje oeh som ej finner, att boken är en plåga, då deremot barn vid 7 års ålder finna i läsning lika stort nöje, som i hvilken som helst annan sysselsättning, för att man ej har tvingat dem i förtid. Tänk bara efter. Hvarför tvinga ej föräldrarne sina 5 år gamla barn att sticka strumpor, väfva mattor, utan endast läsa. Hvarför misshandlas det vigtigaste i hela uppfostran? Kanske mången svarar: » Jag vet ej, med hvad jag skall sysselsätta barnet, som uttröttar mig med frågor och stoj, derför skickar jag det till skolan för att blifva af med det. Eller antages en lärare, som får taga hand om det. » Tycken I, att det är rätt? Jag har undervisat barn i olika åldrar. Endast de barn lärde sig fort att skrifva och läsa flytande, som voro fylda 7 år. Deremot de barn, som började vid 5 års ålder, hade svårt att lära sig, ja, t. o. m. ett par år gingo IDUN tiil billigaste pris och på bästa sätt utför alia möjliga uppdrag till tjenst för Iduns ärade läsarinnor. Båda föräldrarne bådo henne komma hem till dem. Men Axels mor dolde ej, hur nöjd hon var. Nu hade A x e l att välja. Det stod honom fritt att låta viga sig utomlands, det hade flera än han gjort, men då måste han taga afsked ur tjensten och bryta sig en ny bana i främmande land. Men det vågade han ej, hvad skulle han lefva på, om han lemnade sin tjenst? Fine kunde ej af hålla sig att tänka, att den tyske fiolinisten, som friat till henne, ej skulle begärt bättre än att med henne som sin hustru fri och obunden få resa från land till land. Men Axel var hvarken fri eller obunden, och af honom kunde hon ej fordra, att han skulle offra sin framtid och sitt fosterland för hennes skull.
Men då årspriset icke öf, ■verstiger medelpriset, kan uppsägning till leverans in natura ega rum , så val af Räntegifvare som af Räntetagare, på sätt hittills skett ; dock att, i händelse årspriset understiger medelpriset, Räntegifvaren vid levereringea .till Räntetagare!! erlägger skillnaden uti contant; b) Rå uppsägning till leverans in natura icke skett i behörig ordning Och tid, erlägges det uträknade medelpriset såsom lösnings-pris i vanlig tid af Räntegifvare, samt derjemte för spanmål hittills vanlig forsel-lön af i6 /sk. Banco per tunna; c) För de räntor, som äro Kronan behållne., afstår Statsverket så väl uppsägningsrätten som forsel-lön för spanmål. Af de i anledning af sistberörde motion gjorde och af Utskottet delgifne anföranden, har Utskottet inhemtat, huruledes åtskilligej Ledamöter af Ridderskapet och Adeln bestrid t motionen, hvilken, efter deras förmenande, innefattade ett bestämdt upphäfvande af Ridderskapets och Adelns fattade heslut, och sålunda, såsom stridande emot Grundlagen, icke bort upptagas eller remitteras; hvaremot andre åter densamma understödt, såsom varande den enda utväg, hvarigenom Ridderskapets och Adelns beslut i andra punkten kan vinna tillämplighet. Hvad i ena och andra hänseendet blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru Utskottet finner motiven för Friherre Palmstierna. s motion öfverensstämma med de åsigter, Utskottet uti dess, ander Sti‘ts-Xlt skot tets U flätande A:o 417» 7 N:o 3p3, afgifne Betänkande uttryckt; likväl, och då berörde
Jag har begärt ordet egenteligen i anledning af Herr von Troils anförande, men är till det mästa förekommen af den siste talaren. Det återstår mig egenteligen blott att fästa uppmärksamheten på ett uttryck, så väl i Utskottets, som i Herr Rosenblads redaclionsförslag, nemi.: att Banken skall för alltid 'vara skiljd frun Rikets Statsverk. Detta uttryck är i mitt tycke så obestämdt, att jag har mycket svårt att göra mig klar reda för detsamma. Jag fruktar att tider kunna komma, då man kan gifva annan betydelse deråt, än man nu synes föreställa sig. Det kunde t. ex. hända, att StatsContoret förbjödes att insätta sina medel i Ranken, och ott Den 17 Februari i f. m. att StatsContoret började en särskilt rörelse, hvilket kunde föranleda till betänkliga följder. Jag vet cj hvad begrepp man skall fästa vid detta uttryck; och alla sådane uttryck, vid hvilka Lagstiftaren icke kan fästa ett klart begrepp, äro vådliga, emedan de i framtiden kunna tydas på annat sätt, än man först menat. Jag hemställer derföre, om hela denna mening behöfver intagas i §:n, så mycket mera som man stadgat, att sedeln skall inlösas efter ordalydelsen, hvaruti Sedelhafvaren har en tillräcklig garanti. Men en annan sak finnes dessutom i Herr Rosenblads redaction skiljaktig ifrån Utskottets, nemligen i afseende pä dispositionen af Bankens 'vinstmedel. Herr Rosenblad har sagt., att Rikets Ständer äga disponera vinsten, så vida ej Konungen anser den behöflig för Bankens grundfond. I Utskottets redaction står, att Rikets Ständer ej äga använda annat eller mera, än den årliga vinsten. I Herr Rosenblads förslag är således icke så klart förbjudet, som det borde vara, att Kongl. Majit och Rikets Ständer gemensamt icke få tillgripa Bankens medel. Herr Munck af Rosenschöld: Äfven för mig är det uppläste förslaget, ej tydligt. Jag, så väl som flera andra, behöfva förklaring deröfver. Der står: Sveriges Rikes Bank vare för evcirdeliga tider skiljdfrån 62 H. *o Den 17 Februarii f. m. Rikets Statsverk.
Sett §ögfte har mälftguat nteb ture och pttre lugn be är, forn förflutit feban ©bert ftfta famtnanträbe. Stlmäl haf^a falnat bagar af oro och Befpmmer. Unber bet ena, fräfbe en ojemut fallen fförb n>tbflräcft allmän unb Unber bet anbra, gpnnabt af pmntgare gröba, hotabcS boel SUfct, i följb af en t ©uropaö frugtbarafte länber httttllö oerhörb 23ibang till St. ®t. ^rotofoll 1847 & 1848, 2 2Ifb. 1 fäbeäBrtft, att fc ftg Beröfluabt egna Beböfftga tillgångar, genom cu Bråbfiörtab utförfet b eraf, fnoitfet pafattabe båmmaitbe åtgärber, bluarttft 3ag, af Sfttu ÄonungSftga tottgt, faun Sfitg uppmanab. ©efja Brb.bfamttta förbåUattbett (ivo inål t cfc uter. ©tt mttb g-ev fint bär luäfftgnat luara tegav ecb gtfintt SDfj efabe antebuingar titt taeffambet. Sticit erfarenbetenå luarntttgar Bora t cfc gfömtitaS. 3a g (fatt för ©ber, (Stebe hervar ecb ©tnenffc Stian, föreftå be förfeganben 3ag anfer tämpttga att, t inöjttgafte måtto, trygga 9iifct mot luåborna af bi;(tfa ffiftcn Dd) Befria ©ber Äonnng ifrån luafet emellan ttöbcnö ocb etänbetS ocftcr
Men det är kanske just den olyckliga utgången af detta forsök, i förening med den stora brist som f. n. råder på unga dugliga skådespelare af båda könen och som väl föran-ledt, att t. ex. fröken Zetterberg måste uppträda på samma afton i » Gringoire » och » Den gifte mannen i staden och på landet », det är kanske just denna oroväckande fattigdom på unga krafter, som orsakat, att teatrarnes högste styresman på fullt allvar tagit i tu med det redan gamla förslaget att genom en ordentlig utbildningsskola vid konservatoriet skaffa sig för scenen fullt användbara unga sångareoch skådespelareämnen. Ijänge ha teatervännerna i Stockholm yrkat på elevskolans flyttning till konservatoriet och omdaning där, jämte undervisningsanstalten för operasångare och sångerskor, till ett fullständigt lyriskt och dramatiskt läroverk. Mångfaldiga gånger har äfven den som skrifver detta, en gång också i denna tidskrift, framstält önskvärdheten af en sådan anstalt, ja oundvikligheten däraf, i fall vår sceniska konst icke skall helt och hållet duka under. Nu tyckes saken verkligen komma till stånd, och jag tror mig icke begå någon ogran lagenhet, om jag här omtalar, att kgl. teaterstyrelsen insändt förslag i saken till musikaliska akademien, hvilken f. n. är sysselsatt med att granska förslaget för att däröfver yttra sig, samt att det efter all sannolikhet icke kommer att möta några hinder, allra hälst som man anser, att förändringen låter göra si£ ntan extra penningeuppoffring. De medel, som hittils an-vändts för elevskolan vid kgl. teatern, öfverflyttas till kon-servatoriet, som for öfrigt tager saken helt och hållet om hand. Några enskildheter kunna ännu ej meddelas, enär granskningen af förslaget väl icke, då detta nedskrifves, ännu är afslutad, och man således ej hittils hunnit med några närmare bestämmelser för förändringens genomförande. Att saken emellertid är på god väg måste glädja hvarje vän af vår sceniska konst. Den bildade och med scenens fordringar fullt förtrogne konstnär, som nu står i spetsen för våra kgl.
M:ts Bef:hde i Länet i behörig ordning anmältes att öfvertaga arrendet af ifrågavarande KronoHemman, några dagar derefter eller den 9 sisth Januarii, innan han ännu tillträdt detta Hemman, i underd:het sökt nedsättning af något mer än f uti det fastställde af honom frivilligt öfvertagne Arrendet för de återstående 17 Arrende-åren, som skulle utgöra för Staten en förlust och för Hammardahl en vinst af sammanräknade 901 Tunnor Spannemål; och långt ifrån att Collegi11m funne någon anledning, att lika med LandshöfdingeEmbetet understödja Hammardahls, på en af honom uppgjord vinstoch förlust-conto stödd ansökning, har Collegium ansett sin pligt vara, att destoheldre i underdthet tillstyrka afslag derå, som Nådigt bifall till den sökta nedsättningen , föranledd antingen af lättsinnighet vid afslutandet af en handling som borde stämplas med allvarsamhet, eller af beräkning att förskaffa sig en icke förtjent förmon af det allmänna, skulle gifva anledning till enahanda försök af andre Arrendatorer af Kronans domainer. Tilläggandes dock Collegium, att om den förra händelsen här skulle vara fallet, att Hammardahl icke förr än efter Arrendets öfvertagande uppgjort den beräkning öfver de dermed åtföljande besvär och förmoner, som hade bordt förutgå afhandlingen, Collegium öfverlemnade till K. M:ts Nåd. pröfning, huruvida Hammardahl - 2m* Betänkande n, !\:o 161, 162. 17 mandahl inåtte förunnas den förmon, att inom en viss bestämd tid afsäga sig arrendet med den i4 Mars nästkommande år* och ifrågavarande Hemman i föreskrifven ordning genom ny ArrendeAuction utarren* deras under de från den tiden återstående 16 år. Utskottet finner sig böra instämma uti de skäl till afslag, å Capitainen Hammardahl* begäran om nedsättning i olvanberörde Arrende, som af K. KamroarCoIlegium blifvit åberopade, och föreslår derföre vördsamt: det samma begäran icke må af R.
Län i vilkoren för betalandet af Undsättningsskulderna efter 1826 års missväxt. XLIX, B. 96. L. A. i i q. — i fråga om Indelningsjemkning och lindring i Båtsmanshållet inom Blekinge Län. XLIX. B. 96. L. A. 119. LI. E. 64. — med anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande angående Dykerioch Bergnings-anstalterna i Riket. XLIX. B. 281. L. Ä. 276. LVI. E. 46. — i anledning af yrkad jemkning i den provincen Skåne ålagde Ordinarie Rotering. XLIX. B. 282. LI. 3. Lill. Å. 36. A. 76. LX. U. 127. LXI. 61, LXIII. A, 62. E. 127. — i anledning af gjord hemställan om de Skånska InfanteriRegementernes befrielse från Garnizons-tjenstgöring under fredstid. XLIX. B. 282. L. 281. LX. A. 237. — i fråga om Städernes InqvarteringsBesvär. L. B. 68. LIV. 2a3. LVII. A. 214, LX. E. 3. — i anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af Utmarken å Öland, samma Utmark åsätta ränta. L. B. 283. LIV. A. 235. LVII. E. 3. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Belänkauden, Memorialer och Utlåtanden angående en jemnare fördelning al Roteringsbesväret vid Westerbottens Regemente. LI. B. <)i. LIV. Å. 144. LX. U. 127. A. 242. LXIV. E. 81. — med anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande rörande MötesPassevolancen för Indelta Regementerna. LI. B. 91.
Indragning af sådane tjenster, hvilka ej åt sina innehafvare medföra full sysselsättning, samt fördelning af dessa göromål å andra tjenstemän, hvarigenom besparing tillskyndades Statsverket och tillgångar vunnos till en nöjaktig aflöning åt de tjenstemän, som bibehöllos, har länge utgjort den plan, som för tjensteregleringen varit inom riket följd; och denna grundsats öfverensstämmer lika mycket med Statens fördel genom besparing och genom tjensternas bättre förvaltning, som med ett billigt afseende på tjenstemanna-korpsens ställning, då sålunda ej längre personer förledas att, vid unga år, emottaga en ordinarie beställning, å hvilken de hvarken kunna påräkna ens den tarfligaste bergning eller framtida befordran, och ej heller vinna den utbildning, som bör vara ett vilkor för en sådan befordran. Men, äfven med förutsättande af bifall till något af de utaf motionärerne föreslagna sätt till indragande eller förändrande af Regements-auditörsplatserne, komme likväl, vid verkställigheten deraf, allt för många detaljbestämmelser att blifva behöflige, för att Utskottet skulle kunna nu framlägga eller godkänna en fullständig plan till berörde förändring. Utskottet inskränker sig derföre nu till att hos Rikets Ständer föreslå, det må Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit i nåder tillse, huruvida icke, antingen på något af de sätt, som nu blifvit föreslagne, eller annorledes, Auditörs-tjensterne vid regementena må kunna umbäras och deras göromål å andra tjenstemän öfverflyttas, eller ock tjensterne undergå sådan förändring, hvarigenom nu anmärkta olägenheter afhjelpas. Stockholm den 27 September 1860. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, L860. Sammansatta Statssamt Alim. Beer.- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o -37. I ,JW »9. Aak. till Kxp.-Utsk. den 3 Okt. 1360, ki. 1 e. a.
Ständer hafwa wid detta Riksmöte wisar mängfaldiga rros bade af ädelmod och rältwisq medelst eftergift af balance-mäl; ersättning för accords-summor ehuru de blifwit lill högre belopp ulgifne än Forsa tninqarne utstaka; huru kan man dä assia en Medborgare att fa ersättning för den egendom som i detta ögonblick annu lagligen tillhör honom och san icke utan ert ytterligare magtspräk frankannas honom och anhäsler således att detta ärende till ny pröfning af StatsUtskottet mätte företagas. Grefwe b.rlntin^kauken , Albreckt, yttrade sig anse deria wara ett enskilt mål och protesterade i anledning deraf emot den begärda remisien till SkalsUtskottet. Friherre 8tae1 deremot yrkade, att detta mäl genom remisi till Stars-Utffottet mätte upragaS. Grefwe Lkörner, Aclolpl» 6örgn. Jag kan »visit ej annar än inkresiera »nig för en lidande man och önska att han »nätte erhålla uprättelse. Hwad för öfrigt den af Friherre Ltael framstälde fak beträffar kan jag deröfver icke ytna »nig, emedan jag ej kan döma om hwad jag icke känner; men hwad jag tycker mig kunna med wisihet inse är att beskaffenheten af saken är sädan, akt bervin ej tillkommer Riksens Ständer och ej Skars-Utskottet att döma, uran - Den 27 ZebruarU. 1413 utan bör detta säsom cit sarstildt mål höra till laga Domstols befattning och endast der rättelse sökas: ty att här uptaga detsamma more snörrätt stridande emot y') §is i Regerings - Formen fullkomligen tydliga föreskrift. Friherre 8tae^ von Hollstein. Jag för min del kan ej annat finna an att dä Kongsgärdarne stä omedelbart under Riksens Ständer mätte det tillkomma Seats-Ui skottek, att om allt hwad derom angär, undersöka och pröfwa. Grefwe Dolma.
Upplästes till justering och godkändes ett från Exped. Etsk. under N:o i54 inkommet förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. M. i afseende å förslag till ändring i 5 J j5 cap. Ärfdahtn, Frih. Palmstjerna, Carl Otto, hade inlemnat ett så lydande anförande: Af enskilda angelägenheter förhindrad att hädanefter oafbrutet vara vid riksdagen närvarande, nödgas jag afsäga mig den plats uti StatsUtsk., hvarmed jag genom R. o. Ad:s förtroende blifvit hedrad. Då jag derjemte är ledamot uti Hemliga Utsk., får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade tillåta mig att fortfarande bibehålla min riksdagsmannarätt. bifölls. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot uti StatsUtsk. efter Frih. Palmstjerna. Upplästes arne prot.-utdr. från BondeSt. af d. 6 och från PresteSt. af d. ii dennes, rörrde de af nämnda båda Stånd fattade beslut angrde Bevilln.-och Oecon.Utskms utlåt. N:o 5 i fråga om brännvinsbränningen; innehållande BondeStrs prot.- utdr. dessutom en inbjudning till de öfriga RiksStm att i hvad BondeSt. beslutat sig förena, samt PresteStrs prot.- utdr. en anhållan hos R. o. Ad., att denna fråga med det första matte företagas. Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord framställan beslöt R. o. Ad., som redan förut föreskrifvit, att frågan om tullbevillningen borde blifva det första mål, som komme att föredragas näst efter de nu till pröfning företagna förslag till ändringar i grundlagarna, att brännvinsbränningsfrågan skulle blifva det första mål, som företoges näst efter den om tullbevillningen. Fortsattes pröfningen af Constit.Utskrs memor, ]N':o 35 med betänk, om Nationalrepresentationen.