Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
253 Utsk. bearbetat, om förändring eller förbättring af det nuvarande representationssättet, och att icke ifrån denna grund öfvergå till helt andra frågor, som icke ens med vår nuvarande statsförfattning hafva någon gemenskap. Jag nekar ingalunda, att R. o. Ad. liar en grundlagsenlig rättighet alt äga hvilken mening som helst öfver dessa frågor, och att äfven söka att åstadkomma den lyckliga förening alt i gemensamhet återbringa till Const.Utsk. sådane tankar, som här varit föreslagna; men jag erkänner, att jag anser ett sådant begagnande af vår yttranderätt vara oformlig och incönstilutionel, ehuru den är ganska lagenlig. Mig synes, att frågan om reformer aldrig kan utgå ifrån något annat, än det nuvarande tillståndet, och alt det är till ståndsförändring eller förbättring, som mäste afses, — icke dess afskaffande. Sålunda anser jag, att alla de förslag, som afvika ifrån ståndsförfaltningen, eller ifrån RiksStms nuvarande existens, ligga alldeles utom frågan, och jag kan ej för mig göra fallligt, hvarföre man skall nu sä utsträcka denna fråga, då man mäste erkänna för sig sjelf, att denna riksdags Const.Utsk. icke är sä organiseradt, alt den aldraminsta möjlighet kan uppstå att derifrån söka frambringa något antagligt förslag, sorn skulle kunna godkännas af de nuvarande 4 Stånden på sina 4 sär kilda kamrar. Med öfvertygelse härom, har jag ansett det vara en alldeles förspilld möda, alt vid denna riksdag söka att tillvägabringa den stora, den efterlängtade utgången af denna långvariga tvistefråga. Jag har nödgats för mig erkänna, alt den ovillkorligen måste uppskjutas lill en annan lid, då passioncrne blifvit lugnade, da villomeningarne hunnit återvända till sans, då icke mera en förledande tidningspress sprider oro i landet, sökande att frambringa opiniönsyttringar, som icke kunna hafva del ringaste värde för den, som något tänkt öfver frågan. Jag har, under gårdagens debatt i synnerhet, med verkligt bekymmer hört åberopas don allmänna opinionen, såsom den, inför hvilken alla nu borde böja sig; jag tillstår uppriktigt alt min öfvertygelse är den, att ingen lagstiftning någonsin får böja sig för den s. k. allmänna opinionen.
Om man ock, emot det nu anförda skulle anmärka, att den af Bränvinsbrännerimedlen beräknade summa af R:dr 650,000 årligen, vore osäker innan sig visat huru en förändrad lagstiftning för bränvins 20* - 303 Den 31 December f, nr. tillverkning och försäljning kan komma att verka, så inses dock lätt, att, om ock hela detta belopp afföres ur beräkningen, statsfyllnadssumman dock ej blifver högre ån R:dr 724,000, till hvars fyllande, i mili tanka, en mindre del än hittills af skatter böra uptagas. Ingen kan högre än jag önska alt, genom hög bränvinsskatt både fördyra denna vara och minska icke blott dess omåttliga, utan äfven dess alldagliga bruk samt derjemte bereda Staten en betydligen ökad intrad, men jag kan likväl icke förbise, alt bränvinsbränningen hittills varit fästad vid jorden oell att, på samma gång man vill pålägga en sär deles hög skatt för tillverkningen af bränvin, man åtminstone i någon om ej motsvarande mån bör lindra några ganska besvärande servituter, som verka tryckande på jorden. Jag tillåter mig härvid fästa upmärksambelen pä t. ex. Fourageringsafgiften af indelta Kavalleriet samt Hustoch Rotehållares jemte Båtsmanshållels afgifler lili beklädnad, som skulle kunna lyftas från jorden, såsom det redan skett med åtskilliga likartade afgifler och hvilket skulle vara en stor lättnad för Rustoch Rotehållare, utan att mera än med ett temligen obetydligt belopp öka anslagen lill Arméens materiel, helst om de nuvarande ej så ringa lieklädnadskassornas behållningar med detsamma komme att ingå till Statsverket.
Adis återremiss i ämnet har, så vidt jag kunnat fatta frågan, ingalunda egt rum uti syftning att afslå dessa medels beviljande för ändamålet, utan endast till erhållande af en närmare utredning; och vid en diskussion, som föregick samma återremiss, vill jag erinra mig, att flere af 158 Den 2 September. Ståndets ledamöter uttalade sig i den rigtning, att samma medel skulle ställas till K. M:s fria disposition. Dessutom anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derå, att om R. o. Ad. nu afslår inbjudningen, blifver gången af frågans behandling sannolikt den, att Stats-Utsk:t vidblifver sitt redan afgifna, af 2 Stånd bifallna yttrande och uppmanar R. o. Ad. att i frågan fatta beslut, så att R. o. Ad. icke erhåller den i återremissen äskade utredningen. Vid sådant förhållande torde det vara lämpligast att utan vidare omgång fatta sitt beslut i frågan, och derföre förnyar jag min anhållan om bifall till inbjudningen. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Om denna fråga genom den omhandlade återremissen kunde erhålla någon vidare utredning, skulle äfven jag önska att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förut fattade beslut; men, såvidt jag kan uppfatta samma frågas framtida behandling, är någon sådan ytterligare utredning icke att af Utsk:t förvänta. På sätt den föreg:de talaren redan erinrat, hafva två Stånd bifallit Utsk:ts afstyrkande Utlåt.; och på grund deraf vidblifver säkerligen Utsk:t sin förra mening och afgifver en hemställan att R. o. Ad. måtte i ämnet besluta. Med den omtalta utredningen kommer således Utsk:t, efter all sannolikhet, icke att befatta sig. Vid sådant förhållande och då jag antager, att R. o. Ad., i likhet med mig, välvilligt omfattar denna frågas genomförande, anser jag att R. o. Ad. nu bör fatta sitt beslut och antaga Preste-St:s inbjudning. Frih. Armfelt:
Tanken på bysmedjan har dock nu det har en gång varit en hotande, motbjuvuxit ut till något mera: Harald ämnar att dande framtidslanke. — Hvilka dumma, grunda en läroanstalt, der gossar under hålles ett n u m m e r i veckan under hela qvartalet. För hvarje 5-tal abonn e n t e r, s o m s a m l a s, o c h f ö r hvilka a f g i f t e n i n s ä n d e s till R e d a k t i o n e n a f hans ledning kunna utbildas till dugliga handtverkare och till kunniga, rättsinniga män och medborgare. » » Ja, detta är något annat än Nora! » » Jag tycker det är sak samma, hvad arbetet kallas eller är, blott det är gagnande och har andligt lifsinnehåll. Låt fröken Nora först lära sig barnvården, lära den teoretiskt samt genom att sköta barnen i någon familj! Sedan kan hon ju sjelf upprätta en skola med tillhörande barnhem. Ja, tag blott uppgiften, krafvet, som det ligger, och utvecklingen följer med arbetet. Vi, svenskor, måste bland annat godt äfven lära konsten att börja smått och låta brodclen växa uttal blomma och frukt. » Parkens väktare kom för att skrufva till fontänen och stänga alla grindar. » Låtom oss bara komma ut! Det vore ohyggligt att bli innestängd! » utbrast Noras mamma häftigt, » Ja, fångenskap är ryslig. — Gif Nora fri! Eljes skickar jag min Harald att nedbryta jerngallren! » » Ah, Herre Gud! Jag sökte upp er två för att ge luft åt min harm och sorg och så — Ja, Nora skall i morgon dag få frihet! » » Hellre i dag än i morgon! » bad jag, som en smula kände till fröken Noras mamma. Ave. En sockerbit.
Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fem Ledamål pröfvas och afgöras af Fem Ledamöter, så ock af Fyra, der alla fyra äro möter, så ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense. Öfver vigtigare saker om slutet ense. Öfver vigtigare saker skola minst Sju döma. Ej må liera än skola minst Sju döma. Ej må flera än Atta Ledamöter på en gång tjens/goAtta Ledamöter på en gång i pröfnin rande vara. gen af något mål deltaga. Hänvisning: Bihang till Riks-St:ns prot. 3 Sami. Konst.-Utskits Mein. Ridd. och Adelns prot. d. 10 Okt. och 7 Nov. 1857. Preste-St:ts prot. den 14 Okt. och 11 Nov. 1857. Borgare-St:ts prot. den 10 Okt. och 11 Nov. 1857. Bonde-St:ts prot. den 14 Okt. och 11 Nov. 1857. 6 :o. Förslag till tillägg vid 28 § Regerings-Forinen, angående utländsk undersåtes rätt att i riket förvärfva och besitta fastighet. Itegeriiags-Formen. i§ 28. l:o Konungen äger att l:o Konungen äger att __ — -— —- -— höra. höra. 8 Konstilutiom-Ulskottcls Memorial AT.o 2. 2:o Konungen äger att genom na2:o Konungen äger att genom — turalisation till Svensk medborgare upp taga utländsk man i den ordning och utnämnas, under de vilkor, som uti särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag bestämmas. Sålunda naturaliserad utlänning njute samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man, dock utan att kunna till Ledamot af Stats-Rådet utnämnas. 3:o Konungen äge att meddela främmande makts undersåte tillåtelse alt i riket förvärfva och besitta fast egendom i den ordning samt under de vilkor och förbindelser, som i särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag bestämmas. Hänvisning: Bih. till Riks-St:ns prot. 3 Sami. Konst.- Utsk:s Mern.
Det torde derföre vara nödigt, att de, eller åtminstone en af dem, eger den kännedom i det handtverk, hvaruti mästareprof göres, att han af den sökandes beteende och handlag under vissa delar af arbetet kan pröfva hans färdighet och förmåga att fuMgöra profvet. 1 anseende härtill får Utskottet vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den ändring uti ofvanberörde moment att af de tvänne trovärdige och oväldige män, hvilka skola intyga, att mästareprof blifvit förfärdigadt af den, som detsamma, för vinnande af mästareskap, företer, minst en bör vara sakkunnig i det yrke, hvaruti mästerskap sökes. Deremot och enär det förhållande kan inträffa, att i stad, der mästareprof företes, för vinnande af mästerskap i ett handtverk, icke finnas tvänne ojafvige mästare i samma handtverk, afstvrker Utskottet motionärens förslag att af de fem rättskaffens män, hvilka ega bedöma mästareprofs giltighet, minst tvänne skola vara mästare i det handtverk, hvari mästerskap sökes. 26 ,§*. I afseende å denna § har Herr Hjerta, Lars, anfört, hurusom syftemålet med det deruti förekommande stadgande, hvarigenom rättigheten för hvar och en att med lofligt arbete sig sjelf försörja, vore erkänd, i betydlig mån motverkades eller försvårades genom den föreskrift, hvarigenom försörjningsrätten gjordes beroende af en föregående serskild anmälan hos offentlig myndighet med tillhörande lösen af tillståndsbevis; och då kostnaden derför vore betungande för de vanligen obemedlade personer, som sökte tillstånd att utöfva en sådan rätt, och den anmälan eller uppgift, som i allt fall måste ske vid mantalsskrifningen, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 106. 7 lemnade tillräcklig ledning för den derpå följande taxering, har motionären föreslagit, ali omförmälde § måtte förändras till följande lydelse: ”Ästundar någon att, efter hvad i 12 § säges, handtverk eller annan handtering såsom försörjningsmedel utöfva, ege rättighet dertill utan föregående anmälan.”
Utslag af mig ändradt, så att Kungörelsen icke i detta mål ogillas vidare, än till föreskrifterna i 5:le och 6:te punkterna, hvarigenom rättigheten till spisnings hållande vid Auctioner, göres beroende af Kongl. Majus Befallningshafvandes pröfning och tillåtelse; deri Länsstyrelsen alltså har att, genom nytt kungörande, behörig rättelse meddela. Herr JustiticeRådet Bredberg förenade sig med Herr JustitiaeRådet Engelhart; Herr JustiticeRådet Stråle med Herr JustitiaeRådet Grefve Snoilsky; Herr JustiticeRådet Themptander med Herr JustitiaeRådet Nyblaeus; och Hans Excellence Herr JustiticeStatsMinistern Grefve Rosenblad med Herr JustitiaeRådet Grefve Sparre; Men då sålunda Högsta Domstolens fleste Ledamöter ansett HofRätten hafva varit behörig, att med målet taga befattning, ansågo Herr JustiticeRådet Grefve Sparre samt Hans Excellence Herr JustiticeStatsMinistern sig äfven böra ingå i pröfning af sjelfva saken, och förklarade dervid sig instämma i det yttrande, Herr JustitiaeRådet Grefve Snoilsky deruti afgifvit; i enlighet med hvilket yttrande Kongl. MajUs Nådiga Utslag under den 9 November sistlidna år är utfärdadt. I anledning af förre Sergeanten vid Konungens Lifgarde till häst C. F. Gegerfeldts hos mig skriftligen anmälda klagan emot StadsFiscalen i Götheborg, AdvocatFiscalen F. C. Greiffe, såsom den der, genom sin hos Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs
Hamiltons yrkande om tullfrihet vid utförseln af artikeln ved, funnit sig, i anledning af öfrige ofvan omförmälde trenne motionärers framställningar, 62 BeviUnings-Utskottets Betänkande JVi 23. icke böra uti de nu gällande tullbestämmelserna för ifrågavarande trädvaru-artiklar föreslå någon förändring. Ehuru arbeten, som tillverkas af Snickare och Svarfvare, äro och böra vara från utförseltull frikallade, öfverensstämmer det med antagna grundsatser, att sådant inhemskt träd virke, som utgör råämne för dylika arbeten, är underkastadt tull vid utförsel. Dock anser Utskottet afgiften, som för detta virke nu är bestämd till 10 procent å värdet, utan skada kunna nedsättas till hälften; hvadan Utskottet vördsamt föreslår, att för Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget:
Stats« samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Håkan Nilssons från Skåne motion om anläggande af Köping i Wittsjö by af Vestra Göinge Härad och Christianstads Län samt anslag till Post Contors inrättande derstädes; 2:o Johannet Johanssons från Götheborgs och Bohus Län motion, angående förbättrande af fiskerien inom Bohusländska skärgården; 3:o Nils Jeppssons från Skåne motion, angående lindring i inkvarteringsskyldigheten vid tågande ti uppers marcher; 4:o Ephraim Larssons från Elfsborgs Län motion om lindring i Kronobrefbärings-skyldigheten; 5:o Peter Gabrielssons från Kronobergs Län motion om lindring i Roterings-skyldigheten inom nämnde Län; 6:0 Pehr Mårtenssons från Jönköpings Län motion om lindring i Postförings-skyldigheten; 7:o Eric Anderssons från Stora Kopparbergs Län motion, angående medel till upphjelpande af communications-anstalterne inom Dalarne; 8:0 Måns Jössessons från Skåne motion, angående upphörande af portpenningar vid Christianstads fästning samt anslag1 af stats-medel till Garnizons-skolan derstädes, såsom ersättning för hvad densamma genom porf-penningarnes upphörande skulle komma alt förlora; 9:o Peter Pehrssons från Calmar Län motion, angående vissa rättighe - Prot. Utdr. d. Q Mars 1840. 99 ler för äldre såg-qvarnar, i öfverensstämmelse med de förmoner, som äi'o tillagde efter år 1830 inrättade salusågar; oell 10:o Johannes Anderssons från Skaraborgs Län motion derom, attWestgötlia Regemente fortfarande måtte förblifva Infanteri samt att Häst-vacanceafgiften må nedsättas. Banco• och Lag-Utskotten: Lars Bengtssons från Skåne motion om upphörande af föreskriften, i afseende på beviljande af uppbud å sådane egendomar, som till säkerhet för Bankens med flere inrättningars fordringar äro pantförskrifne. Lag» och Bevillnings-Utskotten: David Anderssons från Halland motion, angående ett förändradt beräkningssätt vid erläggande af expeditions-lösen och stämpladt papper.
BIHANG TILL 10 C 01,1 VID Laetima Riksdagen i Stockholm År 1840. •#« FJERDE SAMLINGEN. jAfilelnlngcn: Stats-Ut skottets Memorial, Utlåtanden och Betan kanden. åkMWmM SA9GDS3. Stats-Utskotlets Utlåtande, N.O 2ot. 1 N:o 201. Ank. till Exp. Vtsk. den 3 Juli, kl. 1 e. m. Utlåtande j i anledning af ålerremiss ä utlåtandet IV.'o 43 j * an~ ledning af fråga om Calmar Läns delning. (U. A.) Det af Stals-Utskottet, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Calmar Läns delning uti 2:ne Län, under N:o 43 afgifne Betänkande, som B »rgareoch Bonde-Stånden bifallit, har deremot af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet blifvit återremitteradt. De väsendtligaste anmärkningar hafva varit: att då Kongl. Propositionen och dervid fogade handlingar fullkomligt utreda de mångfalldiga olägenheter, hvilka uppstå derigenom, att, då Länet är 30 mil långt och Residenset är beläget i ena ändan, hafva sådane personer, som äro boende uti den andra ändan eller Länets norra del, 24 å 26 mil att resa, då de behöfva begifva sig till residens-orten; att den föreslagna åtgärden således åsyftar beredandet af en betydlig lättnad för ett stort antal invånare i provinsen, vid hvilket förhållande det vore orätt att drifva en annars rigtig sparsamhet så långt, att Staten skulle undandraga sig en nödvändig kostnad, ledande till trefnad och belåtenhet för en mängd medborgare; att det af Stats-Utskottet begagnade skäl, att flere andra
Bifölls. utte punkten, 2 mom. i utlåt Nto 214. Hr von Hartmansdorff: Då det ifråga var. anslaget till hämmande af smittosainma sjukdomar är af Utsk. hemstäldt att blifva förslagsanslag, har jag dervid ingenting annat att anmärka, än förbehålla, att H. R. o. Ad. icke måtte under de omnämnda q,000 rtdr äfven innefatta anslaget för medico-legala besigtningar, 3,000 rtdr, hvilket Utsk. synes af misstag hafva gjort, utan särskildt bifalla, att detta äfven blifver ett förslagsanslag. Det nu föredragna 2 mom. bifölls. utte punkten, 3 mom. i utlåt. Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å hvad Utsk. i utte punkten af utlåt. Nto 214 hemställt, rörtde anslagets för smittosamma sjukdomars botande samt för medico-legala besigtningar förklarande såsom ett förslagsanslag, anmälde sig Hr von Hartmansdorff och yttrade: Det förra mom. angår blott åtgärder i afseende å smittosam ina sjukdomar. Det är i det följande mom., som frågan om medico-legala besigtningar förekommer. I anledn. häraf föredrogs nu äfven 4 morn. i 1 itte punkten af utlåt. Hr von Hartmansdorff: Jag tror icke, att det går an att i samma propos. upptaga begge mointn. Uti det första har Utsk. tillstyrkt, att de g,000 rtdr, hvartill anslaget för smittosamma sjukdomars botande hittills uppgått, mätte såsom förslagsanslag uppföras. Vore de 3ooo rtdr för medicolegala besigtningar, på sätt Utsk. säger, i. af de förra 9,000, behöfdes ingen ny propos., utan man kunde, lika med Utsk., genast sätta i fråga en lind. skrifvelse till K. M. med begäran, att nämnde besigtningar icke matte utan verkligt behof företagas.
Hvad åter beträffar formen, så torde icke vara mycket att derom strida, så vida frågan är af privilegii natur, så att Konungen och 3 Stånd icke kunna derom besluta. Jag vågar visserligen icke deruti bestämt motsäga den värde talaren, som till stöd för denna åsigt uppläste en § ur presterskapets privilegier; men jag skulle likväl tro, att, då här icke är fråga om någon rubbning i presterskapets inkomster, utan förhållandet blir enahanda sorn förut, blott med den skillnad, att en församling inom Riket kan få en mera absolut visshet än bittils om en god själavård, så kan frågan icke egentligen sägas' ingripa i presterskapets privilegier. Detta är likväl en sak, som jag icke nu kan med visshet yttra mig om. 384 Den 20 Octobert Hr von Hartmansdorff: Frih. Hamilton har sagt, alt de 13 tunnorna vore en verklig behållning, och att när de varit det för conrectorn, så blefve de det äfven för kyrkoherden i Örebro. Nu är förhållandet, att conrectorn har skött pastoratet icke med comminister utan med adjunct. Om pastorn i Örebro skulle fortfara på samma sätt, så uppkommer visserligen genom lltsk:s förslag en förändring af kyrkoherdar, men ingalunda en förbättring i själavården. När ändamålet icke kan vara det förra, utan det sednare, ser jag icke något skäl, hvarföre man skulle åstadkomma förändring utan förbättring. Vidare säges det, alt församlingen borde vinna derpå att kyrkoherden vore pastor i Örebro i st. f. conrector, emedan pastorn vore förnämare. Det vore väl om den egenskapen att innehafva ett större pastorat medförde förmågan att bättre sköta ett prebende. I det fallet skulle inga församlingar vara lyckligare än de som äro prebenden åt biskoparne. Men när nu inträffar, att biskoparne hafva 3 till 4 prebenden och derjemte stiftet samt läroverket att sköta, så kan man väl föreställa sig, huru mycket hvarje prebende-församling får godt af biskoparnes utmärkta egenskaper. Jag fruktar det ginge ditåt med Ekers församling i förhållande till kyrkoherden i Örebro, som redan har, om jag icke bedrager mig, 3 prebende-församlingar och tillsyn öfver tvenne stora skolor.
Maj, angående väckta frå» gor om allmänna Skogshushållningen i Riket och SkogsBetjeningens samt JägeriStateos indragning; hafvandes Utskottet dels tijlstyrkt dels. afstryrkt hvad i dessa ämnen blifvit yrkadt; och var derjemte Utskottets Betänkande åtföljdt af s:ne Ledamöters särskilta meningar i ämnet. Upplästes ett ProtocollsUtdrag från Con•titutionsUtskottet, af den 3o;de Maj , hvar - De» 3 Jttni. e. m. 119 uti Utskottet förmäler, att till dess åtgärd från Hedervärda BondeStåndet blifvit remitterade 3:ne Memorial: i:q om en jemnare fördelning af allmänna onera; 2:0 om indragning af JustitieOmbudsmansEmbetet; 3:00m Prestgårdsbyggnad och underhållande. Anmälande Utskottet derjemte att, så vida i dessa Memorial något skulle anses höra till Utskottets åtgärd, sådant ej genom remiss ifrån något Stånd kan till Utskottet öfverlemnas; och att följaktligen Utskottet, i sakens nu varande skick, icke kan sig med dessa öfverlemnade Memorial befatta. Detta ProtocollsUtdrag, såsom endast ad notitiam aflemnadt, lades till Handlingarna. Upplästes och lades på bordet följande från Lagutskottet inkomna Memorial: 1:0 Af den 2o:de Maj, angående yrkadt föreslående af en Lag, som stadgar att personer, hvilka skola i häkte hållas, antingen för undergående af straff eller under afvaktan af ÖfverRätts Utslag, må, efter det de erhållit dom vid StadsRätt , genast varda från Stadens häkte till närmaste Krono-häkte förflyttade, och der på publik kostnad underhållna och vårdade; yttrandes sig Utskottet, uppå anförda grunder, icke anse sig äga anledning tillstyrka antagandet af berörde föreslagna$åtgärd. 120 Den 3 Jani. t. m. g:o Af den 2o:da Maj, angående en sådan'föp» klaring öfver 27. Cap. 1. §.
De, efter nyssnämnde tidepunkt, å detta arbete nedlagda ytterligare kostnader äro icke för Revisorerne till beloppet kända, men lära, enligt erhållna upplysningar, vara ganska betyd - 22 — 170 — liga. För öfrigt har af tillgängliga handlingar icke kunnat utrönas, hvaraf berörde ansenliga tillökning i den beräknade kostnaden tillkommit, och det utan Kongl. Majtts nådiga tillstånd. Revisorerne, som tagit den numera fullbordade byggnaden i ögonsigte och af räkenskaperna funnit kostnaderna derför ganska dryga, anse ännu ej ådagälagdt, huruvida nyttan af denna byggnad verkligen svarar emot de nedlagda kostnaderna, och få derföre anmäla här ofvan anförda förhållande; men anse sig dock böra uttala den öfvertygelse, att större sparsamhet och omtanke kunnat vid ifrågavarande byggnads uppförande iakttagas. § 12. Barnhusets tillgångar i kontanta penningar, fordringar, uti ån ta medel och förskotter uppgingo, efter afdrag af skulderna, vid 1846 års början, till 537,793: 12. 3. men vid 1847 års slut till endast 474,134: 13. 11. Den rörliga fonden har alltså under ifrågavarande år minskats med 63,658: 46. 4, oaktadt barnhuset under samma tid, utom de årliga inkomsterna, fått uppbära gåfvooch testaments-medel till ett sammanlagdi belopp af 6,544 Rdr 21 sk. 4 rst. samt danaarfs-medel med 25,658 Rdr 1 sk. 4 rst. Detta ofördelaktiga resultat härrör hufvudsakligen af de i nästföregående §. omförmälda kostsamma byggnadsföretag, men visar äfven, att, efter afräkning af kostnaderna för dessa arbeten, inrättningens utgifter under ifrågavarande år ändock betydligt öfverstigit dess inkomster, sedan likväl från dessa sednare afdragits ofvanberörde, till inrättningen influtna, gåfvooch testamenissamt danaarfs-medel. Hos Kongl. Maj: t anhöll o