Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde vara allmänt bekant att ostfabrikationen i Sverige är en betydande landimannanäring och att i Skåne finnas flere osttryckerier, som förse icke blott hufvudstaden utan äfven andra landsorter med liela deras behof af denna vara. Jag kan ieke inse billigheten eller rättvisan af att nu nedsätta tullen på en produkt som utgör en bland de mest uppmuntrande artiklar för landtmannaindustrien och att dertill med vilja utsträcka nedsätluingen i tullen ända till hälften mot hvad den nu är. Att uppmuntra landlmannanäringen tror jag vara en bland de vigtigaste angelägenheter för lagstiftningen och man vårdar ej denna angelägenhet på behörigt sätt, om man bifaller Ulsk:s förslag. Frih. Gyllenhaal: Jag ber att få förena mig med Hrr Rääf och Printzensköld i afseende på hvad de yttrat om artikeln ost. Betydliga qvantileter af denna vara importeras årligen till Sverige, isynnerhet Holländsk ost, hvilken i en mängd fartyg begagnas såsom barlast. Jag tror alt den fattigare delen i allmänhet icke har råd alt köpa detta slags ost, och de som hafva det, må väl kunna betala en införseltull af 2 r:dr pr L$. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag måste deremot anhålla om bifall till Ulsk:s förslag. K. M. har ansett att tullen på ost kunde nedsättas lill 1 r:dr b:co pr \M. Utsk. har icke velat gå så långt, ulan föreslagit en tull af 1 r:dr 24 sk., hvilket jag anser vara tillräckligt. Hr Rääf har omtalat att ost kan få köpas i Småland för 4 r:dr LShdet. En lull af 2 r:dr såsom han önskar det, skulle dä utgöra 50 proc. af varans värde och till och med något derutöfver. Det är icke rimligt att vilja skydda en näring med så hög tull. Kan näringen icke bära sis utan densamma så utvisar det att näringen är onaturlig. Hr Rääf yrkar nu att man skulle tvinga konsumenlerne att förtära en sämre vara och detta skulle ske derigenom att man salle en hög tull på en bättre vara, på den vara som är smakligare och mera närande.
Lika ogrundad syneS mig farhagan för bristande Rörelse - L'pirål, ty om de Summor af Lsnoo» och Riksgälds-mynt, som hittilL 552 bliswik endast anwända wid agiskerinZsn, esler a^ andra orsaker warit ur allnänna rörelsen, men nu förmodas komma i omlopp, icke upsylla hwatz K alison m n ,ujndi?ac af Scvelmatzan, sa stmres ju ukmägar lii denna olägenhets ashjelpande, som tilstyiida Skaren örman. Efter min ' mening finnes ingen sann 06) fn'-komligt werkande resistälian, än den, som grundlagars e^- nom sammanskortcr, endast ställda under deras föra! s ning, ssm fä fig wsrkftällkgheren af drnsaunna mdragen. Defia sammanfforter böra bichqr biiswa i sorhällande ril hwar och ens sörmögs.ihcc, da Le, rarin.st fördelia, saker: skola will-gt utgå. Zf oftvan uprspadeskäl rrlayrker jag således bi all til de: H 'giofliga Hemliga U.skortelS Beräntanre > r.fia äiune'!. med tillägg, af hwad jag hast Len äran anföra, rörande enststida personers afhandlingar. Jag är förwifiad, at hrvarjs god Medborgare med nöje upoffrar hivod Vek allmänna btista krafwer och anser som pligt -ar'läkta de omiorger, som et oredigt Pers njriaewerk kilstynt-ar en Konung, somamötl Riksens Sander, med esk röms af egen först keist, dä FäNrnesiaudets förlägenhet derkii ussmanar, och som med iakttagän. Le af wänlig sparfamhei, anwisar Swen fika Man den wäg, stm endast kas, leda lii sjelfbestånd och borgerlig lycksalighet. Norrköping den 26. Maji i8oo. L. läsmmsrbsrg.
N: 0 jq nslanken Lånerörelse intill nästa Riksdag., om hufvudgrunderne derför 6 _ 2 Aterrerniss ..•* 6 — 2 — Utlåning på kort tid och emot rörlig pant . * 6 — 2 Aterrerniss b — 2 — Utlåning på orörlig pant och längre terminer Aterrerniss 6 6 2 2 dess län, utgifne mot vilkor att återbetalas i Silfver, angående Liqvidationsgrundcn, enär de före utsatt termin skola gäldas .. 6 3 — dess Lånerörelse, sammanfattning af Riks-Ståndens beslut öfver Utskottcs Betänkanden derom 6 — 3 — anmälan att de i Mern. Nio io5 föreslagne omröstnings-propositioncr komma att förfalla 6 — 3 — Lån till vissa Städer och Corporationer . 6 — 2 Aterrerniss 6 — 2 — Lån i Discontväg . 6 — 2 Aterrerniss 6 — 2 — Utlåning för handeln och den större rörelsen 6 — 2 Aterrerniss 6 — 2 —. sammanfattning af Riks-Ståndens beslut angående uppupplåning m. m. enligt Mern. 53 & 8a 6 — 3 Aterrerniss i ämnet .. 6 — 3 Förstärkt Banco-Utskottets beslut 6 — 3 — anmälan rör:de förändring i Mern. Nio 120 6 .— 3 —. hemställan, huruledes Maximi-summan i UpplåningsDisconten skall beräknas . 6 — 3 — förvarande af
I afseende på sjelfva principen kan jag icke vidare yttra något annat, än att ilen är särdeles enkel och lättfattlig för en livar, som aldrig så litel vill fästa uppmärksamhet dervid» Emot förslaget hafva tvänne talare framställt anmärkmr, hvilka lill största delen förut blifvit upptagna och vederlagda i Utskis förslag; de hafva nemi. sagt, att det icke vore ändamålsenligt att organisera ett embetsverk med tvänne Statsministrar som ordförande!': hvad den omständigheten angår, att det icke skulle vara lämpligt att en Statsminister vore ordför. i ett förvaltande verk, så kan jag för min del icke instämma i en sådan åsigt; ty om detta skulle vara ett steg till förändring af vår Collegiala styrelseform, är jag dock fullt öfvertygad alt det skulle vara ganska lyckligt om en gång i framtiden våra Statsministrar erhöllo ett mera direct inflytande på ärendenas gång än nu; och något grundlagsvidrigt eller något stridande emot hittills öfliga förmer tror jag icke heller förefinnes i förslaget, enär jag vill påminna mig att Just Statsministern varit ordför. i K. Mts nedre Just.- revision, hvadan StalsUtskts förslag i denna del icke torde förtjena det klander, sorn man gjort sig den mödan alt mot detsamma anföra* Angtde förslaget rörtde en hel annan organisation af det nu befintliga s. k. Convojcommissariatet, så vågar jag påstå att betänk, tvifvelsutan vaiit ofullständigt, 0111 icke Utsk. yttrat sig 0111 den möjliga förändring i organisationen deraf, som borde uppkomma i följd af ett sådant förslag. Grunden till den mening Utsk. framställt ligger, som det kan synas för hvar och en, r aktning för 20 H. 17 Den 10 Februari f. m. jemlikheten emellan de begge nationer, som bidraga lill sjöfartsfonden.
N;o 43. 44. 338 Den ty April, Biskopen Doctor Faxe, ankommit, hvilka tillkännagifvit bemäite bägge RiksStånds bifall till Constitutions-Utskottets förslag, rörande Grundlagsfrågors behandling. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockan j tilli 3. In fidem protocolli A. G. Silverstolpe. Måndagen den 17 April. Tlenum klockan 5 eftermiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum, den 17 April 1815- S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att remittera Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, angående Götha Canal ar b tets fortgång och ytterligare befrämjande , till Oeconomie-, Statsoch BancoUtskotten, hvilka skola aga att först öfverse och granska Canalverkets närvarande tillstånd samt de för dess fortgång upp - Den 17 April. e. tu. 339 gjorda planer och caiculer, och skyndsamt med sitt utlåtande deröfver till Riksens itänder inkomma. Ut .supra. Upplästes ett Memorial från StatsUtskOttet, af den 11 April, i anledning af Konungens Nådiga Proposition, angående upptagan. de och erkännande af några Svenska undersåtares fordringar. Beträffande först Herr Ministern Peijroni och Herr CanzliRådet Loger, svärds fordringar, tillstyrker Utskottet, uppå anförda skäl, att de till betalande erkännas och liqvideras efter enahanda grunder, som, i afseende på Svenska Män tillhörige obligationer uti Holländska och Brabantska Lånen, af Rikets Höglofl. Ständer blifvit reglerade och fastställde, så vidt, med hänsigt till fordringarnes olika beskaffenhet, dessa grunder kunna användas och tillämpas.
Betjenter, jägare, kuskar, lakejer och taffeltäckare m, fl., lika tned dem i städerne, § 14. Biljard-egare, för biljarder vid helsobrunnar, se § 14. Gerningsmän eller sockenhandtverkare, af hvad handtverk som helst, samt handsågar e, stampare och socken-byggmästare: med öfver tre mantalsskrifne arbetare B:ko R:dr 3: — med tre d:o d:o » »Simed två d:o d:o » » 2: — med en eller ingen » »1: — Gesäller, j dem i städerne, § 14. Guvernanter j Gårdshandlverkare B:ko — 24 sk. Hofmästare, Hushållerskor, Huspredikanter, Hästhandlare, Kammarjungfrur och Kammartjenare, Kockar, Linvräkare, Rättare öch ladufogdar vid landlegendomar • Se anmärkningen för inspektörer, frälse-, moni. 1. Salpetersjudare :~i* Kronans, frie från afgift efter denna artikel. Private B:ko R:dr 2: — Sjömän, lika med dem i städerne, 14. Spelmän, häradsoch sockne-, » »2: — V(landningar, se § 14 mom. 2. lika med dem i städerne, § 14. lif vill n in. g s - Ul s kott e (s Belänkande, M 4. 29 3:o. För följande personer på landet utgår afgiften åter efter nedanstående serskilda grunder, nemligen: Informatorer hos enskilde, lika med tjenstemän, j§ 2. Läkare, lika med dem i städerne, § 14. Skeppsredare och farlygs-egare, å hvad ort och ställe som helst, taxeras lika med dem i städerue, § 9, saint för alla däckade eller odäckade fartyg af minst fem svära lästers drägt och deröfver ä 4 sk. 8:ko per läst. Skollärare, som antingen hafva egna skolor eller biträda vid sådana inrättningar, lika med tjenstemän, se §,2.
*'» ’ • - ‘ r-*f f .*>- f (janblagbe ttriö ^ongf. $poltce^ammat*en t (Stocholm Él* 1830. brottmål, ^vcilfa blifvctt till ytterligare åtgårb öfverlemna* be tili ©tabs* od? ilanbs*5Domftolaf. görfalfFning af 23anfo* odj 0£ifögälbé*feblar 4 bito af Drlof&feblar, @f*ulbfeblar ocf> anbra ipanblingar i4 ta, lagbe å lön .., '. 2 23arn, mantpårbabe ocf) illa befjanblabe 2 £>råp Söafteré oclj fpatrullerå ofrebanbe ^angarö lööjläppanbe @tölber @natterier 1 8 3 829 i49 35ebrägerier ocf) orebligt förljållanbe af flerfalbig beffaffenbet 2 SönfMäge 1 (Slagsmål 18 brottmål, f>n?tl£a anfiå t brift af bevisning od? i afvag 5lngåenbe tit) efter annan inlemnade fal|?a SBanfofeblar 27 Ufalebeö inlemnade faljfa 0tiBgälbé*feblar 8 33arn, utlagbe i enjftlbaé IjuS/ utan att tnöbrarne eller be, forn gerningen tnerffMt funnat upptäcFaö Stolffer emellan ^anbtmerfare ocf) beraö arbetare famt fjuöbönber ocf) tjenffefjjon -892 Sranöport 962 Bil. N:o 6. c. Sammandrag öfver de i Götheborgs Låne-Contoirs Rörelse begagnade Bankens Fonder, Afkastningen deraf, oell dess användande för Åren 1829, 183o och 1831. Den 31 De cemb er CO *<i 29- År i83o. Skald.
Län åter väckt fråga om rättighet för bemälde räntegifvare, att räntehöet äfvensom halmen antingen med penningar lösa, eller ock, på de förra levereringsställena, in natura få allemna, om de före Thotnsedag derom göra an-* malan; OchUtskottet skulle tveka att desi sålunda nu åter väckta motionen i någo-t hänseende understödja, om icke Kongl. Maj:t redan täckts lemna så många bevis på Dess Nådiga beredvillighet, att i allmänhet alse vederbörandes lättnad och beqvämlighet vid utgörandet af de Kronan immediate behållna räntor. Med kännedom alltså häraf och enär den a( Räntegifvarne nu begärda optionsrätt af antingen leverance in natura, eller contant lösen, icke annorlunda lärör verka på anslaget och regisringen med under-: Besv*. och Oecon. Uts\. Bet:de. N:o 36. 31 hållet viel Hofstallet, an att den genom StaisContoirets försorg föranstaltande foderupphandling för Stallets behof blifver större eller mindre, i det förhållande, sorn mer eller mindre räntehö och halm hvarje år in natura levereras, hemställer Utskoitet vördsamt, huruvida Rikets Ständer må, genom underdånig Skrifvelse, hos Kongl. Mpj:t anhålla oin ofvanomförinälde optionsrätt för meranämnde Räntegifvare; dock tror Utskottet sig böra härvid tillstyrka dels, att den föreslagna anmälningstiden för hö- och halm-räntans utgörande in natura må bestämmas, icke till Thomae dag, såsom några Motionairer yrkat, utan tidigare, t. ex. den lö
Summa var upptagen uti en bland Verificationerne till Hufvud-Boken befintlig Bakning m-ed Götha Canal Discont-Verk, äfvensom att både Capitalet och den upplupne Räntan nemligen för år 1814 24,78 : 24. —• för år 1815 ' - " - 21,783: 16. — Summa 46,570; 40. — rigtigt influtit oell blifvit till Kongl. RänteXainniaren för Stats-Verkets räkning lefvererad; och hade det af Revisorerne anmärkte förhållande, att uti 1814 års Bok upptagas lefvereringar såsom verkställde inom. den 31 December 1814, hvilka skett under loppet af år 1815, harieth sig derifrån, a!t, i följd af Kongl. Maj:ts .Nådiga Förordnande i Skrifvelse deri 12 Januari! 1814, lefvererirtgur endast behöft görassuccessive, efter Rcqvisitiorier, som i denna del blifvit af Kongl. Stals Contoiret gjorde. I anledning af hvad sålunda utredt blifvit och då jonvförmäld(e insättning i Götha Canal Discont-Verk grundal sig pa Kongl. Maj;ts Högstberörde Nådiga Bref, har Stats-Utskottet ansedt Riksens Ständers Revisorers anmärkning i denna del ej föranleda till annan ytterligare åtgärd, än att Riksens Höglofl. Ständer torde bos Kongl. Majit i underdånighet yttra den önskan, att Tull-Räkenckaperne hädanefter så inrättas, Stats-ZJtsiottets Betänkanden'. 1697 alt sjelfva. Hufvud - Boken utvisar förhållandet med lefvereringarne och hvarigenom de från Tull-Verket till Stats-Verket ingående summor komma att till alla delar öfverensstämma med Kongl. Ränte-Kammarens
Nådig öfmerhet och landsfreden, tar han sig en starkare dosis, blir förfallen och laglydig, soswer i lika underdänighet af sig ruset pä stallet för att icke ofreda landöwägen och fortsätter sedan sin politissa dpgdewandel till nägon annan krog, blir ossyldig och oanfäktad, ty för fylleriet ansamt anklagas ingen, sädank ssnlle ssada debiten för bränwinstillwerkare och bränwinsUkpranglare: Epilheker som icke illa pasta pa de fläste bcsiagsman och more destnkom en oförlätcliz fynd mot den supbroderliga kärleken Det kan icke wara minsta twiswel nnderkastadt, att den nn gällande bränwinSstadgan karfwar en total omstöpning, och enda fragan lärer bliswa angående sättet alt werkställa den. Harn gerna ss»l« 'le jag icke hafwa äran atk foresta eli fullständigt för - Den 25 April. ZI förstag till en pasiande bränneristadga; men min jag nödgas blygsamt tillstå det obetydliga erfarenhet i, en kcmst den jag af tölpagkigher, lange önskat att fä räkna bland de förlorade, men af uplysningen änteligcn lärk anse bland de mockra; detta inskrä-"er niia till blotta nygiften afnägre enkla grunder, hwilka i deras enfaldiga män, kanske icke skola wara ogagnelige loin materialer för en bdfwande branwinsförordning, och dem jag täger mig friheten att framställa i följande momenker neml. i:o Ehuru en total indragning, med permanent förbud af bräuwinSbränningeu i Swerige, är nu wera hwarken möjlig eller gagnelig, är den likwäl hwad städerne ensamt angar, bade »verkställbar och nyttig.
Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o i8. 18 trupperna, som dessa kunde genom garnisons-tjenstgöring i hufvudstaden förvärfva; att, hvad numerären af den stående hären beträffade, infanteriet, efter förslaget, vore 864 man talrikare än det närvarande, hvilket härledde sig derifrån, att de rotar blifvit beräknade att rekrytera, som nu vid de indelde trupperne hölles vakante; och att kavalleriet, hvaraf |:delar vore indelt och i:del värfvadt, väl blifvit minskadt med 796 man; men dels vore i stället en krigsreserv af 982 man, med samma antal hästar, anvisad, dels borde, enligt Herr Stjernsvärds åsigt, hädanefter icke andra krig för landet ifrågakomma, än försvarskrig, och i våra lokalförhållanden funnes alltså en giltig anledning till kavalleriets förminskning i fredstid; att, beträffande artilleriet, detsamma väl blifvit förminskadt med 944 man, men i stället vore dertill anvisad en krigsreserv af 1,228 man och 1,962 hästar; att den föreslagna förändringen i detta vapen medförde en fördel derutinnan, att då uti vår närvarande fält-artilleri-organisation inginge blott åkande och ridande artilleri, med ett sammanlagdt kanon-antal af 128 kanoner, fördelte i batterier af 8 kanoner hvardera, men deremot saknades så kalladt fot-artilleri, så vore i förslaget behofvet af sistnämnde vapen afsedt, och deremot uteslutet det s. k. ridande artilleriet, som icke medförde annan fördel framför det åkande, än den af ett större antal reservhästar, äfvensom, enligt samma förslag, antalet af kanoner kunde ökas till 144 stycken, utan att utgifterna derigenom hlefve större; att ingeniör-vapnet för närvarande helt och hållet saknade trupp, men att de arbeten, som ålåge nämnde vapen, likväl voro af den speciela beskaffenhet, att för deras ordentliga verkställande behöfdes öfvadt manskap, åtminstone i så tillräckligt antal, som erfordrades för monitorer; att beväringsmanskapets nuvarande öfningar voro utan det ringaste ändamål, enär de tolf dagar, ”hvilka en gäng för alla för hvarje beväringsyngling äro anslagne” till bibringandet af hvad för honom, i egenskap af soldat, erfordras, äro i sådant hänseende alldeles otillräcklige, så framt förnyelse och vidare utveckling af öfningarne ej egde rum under derpåföljande år; och att, då den förökade kostnad, som beväringsmanskapets efter behofvet förlängda öfningar och dermed gemenskap egande förhållanden skulle medföra,
Jag vill ej neka, att den verkeligen existerar, men blott upplysa, att med dessa beslut tillgått så, att den afdelning, som beredde målet, tillstyrkt, att underdånig skrifvelse borde afgå, men att i Utskottens plenum den i N:o 3i uttryckta mening vunnit med en rösts pluralitet, hvaremot en motsatt åsigt af ämnet, sedan Utskotten blifvit förstärkte med ett par frånvarande Ledamöter, sedan gjort sig rådande. För min del behöfver jag ej yttra, att jag instämmer i begäran om återremiss, då min mening i frågan finnes uttryckt i min Betänkandet åtföljande reservation. Herr von Hartmansdorff,\ August: Man Den 4 Jun ii f. ra. har sagt, att Betänkandet bordb återremitteras för att föranleda Utskotten att tillstyrka en förnyelse af den underdåniga framställning i ämnet, som Ständerne vid sista Riksdag beslöto; men för min del kan jag ej inse, hvartill det skulle tjena att upprepa det samma, som man en gång sagt. Den Store Gustaf Wasa yttrade till sina söner, att: ”Bättre vore en gång säga och dervid blifva, än ioo:de gånger tala.” Denna regel synas Rikets Ständer vid detta tillfälle böra desto häldre iagttaga, som Konungen, enär Han, under de fem års tid, som förflutit, sedan förra skrifvelsen afgafs, ej funnit sig befogad att bifalla Ständernes framställning, icke heller lärer finna skäl dertill, blott på grund af en påminnelse från Rikets Ständer. Finnas andra skäl, borde Rikets Ständer hafva anfört dem, hvilket ej är förhållandet. — Herr Cederschjöld bar anmärkt, att Kongl. Majit ej ägde rätt, att, utan förnyad framställning å Ständernes sida, besluta öfver frågan. Denna mening kan jag ej dela, ty saken hörer till föremålen för 8g §. Regeringsformen, om hvilka Konungen kan förordna när Honom så för godt synes. Att saken en gång blifvit behandlad såsom lagfråga, kan ej för alla gångor betaga Konungen denna rätt, enär §. förblifvit oförändrad.
Då Hr Akerman yttrat den förmodan, grundad som han säger på den erfarenhet han äger, att brottens antal, på del sednare decennium, ej, i följd af de lindriga straffbestämmelser, som under detta decennium blifvit stadgade, tilltagit mot hvad förut varit händelsen; så ber jag honom hafva godheten att gä till brottmålstabellerne, och der särskildt undersöka förhållandet, dels hvad andra resan stöld beträffar, folden tid då denna stöld var med spöstraff belagd och för den tid som förflutit sedan delta straff för nämnde brott upphörde och i stället förvandlades till fängelse vid valten och bröd; dels ock med inbrottsstöldernas antal under det sjelfva inbrottet ovillkorligen medförde straff af spö eller ris, jemförelsevis till antalet af dem, sedan en mildare bestraffning för delta slags brott blifvit införd och han skall då finna, att den förmodan han yttrat, alldeles icke har någon grund i verkligheten. Det skall tvertom häraf visa sig, att efter lagförändringen båda slagen brott betydligen tilltagit; och då, efter hvad jag med visshet tror mig känna, det har händt, att en fånge, inom ett korrektions-fängelse der ensamhetssystemet kunde verkställas, i 13 månader undergått cellfängelse, utan att någon märkbar förbättring hos denne person derigenom kunnat åstadkommas, samt ett rykte, till hvilket jag icke saknar ?6tJ Den 18 December f. in. anledn. att sätta förtroende, berättat, huruledes en person, som smakat på cellfängelsets omtalade ledsnad och obehag, ändock ej funnit dem svårare, än att han, vid den kalla årstidens annalkande, begärt att under densamma fä i cellfängelset qvarsitta, så torde man häraf kunna göra sig en skäligen tillförlitlig föreställning om den ringa grad af verksamhet lill brottens förminskning eller förekommande, som cellstraffet uti sig innefattar. H. Ex. Hr Gr. Posse: Hr von Hartmansdorff yttrande gifver mig anledn. förmoda, att jag otydligt uttryckt mig, då jag första gången yttrade mig.
Invånarne på Gottland äro de enda, för hvilka ett serskildt stadgande i afseende på rättegångars fullföljande finnes meddeldt, och detta stadgande medger dem endast den förmon, alt, i mål, sora ifrån dervarande Under-Rätter gå till Svea Hof-Rätt, inora halfva fatalietiden inlemna deras bevakningshandlingar till Lands-Cancelliet, för att, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, fortskaffas till Hof-Rätten. I betraktande häraf, finnér Utskottet sig föranlåtet att vidblifva dess i förra Utlåtandet redan yttrade omdöme. Flere Ledamöters serskilde yttranden bifogas. Stockholm den 22 October i834« Reservation af Ledamöterne utaf Boude-Ståndel, hvilka, uppå de af Motionairen anförde skäl, tillstyrkt den yrkade lagförändringen. Ankom till Exp-Utsk. den 20 Oclober. Betänkande öfver Herr Ernil von T rails motion, om ansvarsbestämmelser för den, som, med uppsåt, origtigt upprättar räkenskaper och handlingar, som till allmän nytta och rättelse äro. Uti elt ifrån Högloft. Ridderskapet och Adeln lill Utskottet remitteradt anförande, har Herr Emil von Troil yrkat: alt Utskottet mätte för Rikets Ständer föreslå ett lagstadgande, innehållande straffbestämmelse för den, sorn uppsåtligen, i afsigt att förvilla förmän eller andra medborgare, upprättar Kronans räkenskaper och handlingar, som till allmän nytta och rättelse äro, i strid med hvad han vet rätt och sannt vara; till hvilken motion Herr von Troil förmält sig hemta anledning deraf, att Stats-Utskottels Betänkande N:o 145 visade, det ett sådant, på en gång för allmän säkerhet högst vådligt och i moraliskt afseende högst straffvärdt förfarande, enligt nu gällande Författningar, ej kunde straffas. Utskottet kan icke biträda Motionairens mening, angående behofvet af ny straffbestämmelse i afseende å det i motionen beskrifna brott.
Vresvet elen 3o iXovemlier i8/ji, flir 8t:>ten8 rulininA inliöptu till ett ^ri8 ut' inulle8 20,000 Il:clr L:eo, llvartill 1 so>8tu rummet unvuncle8 8tut8ve>liet8 1l08 8tuclen uAuncle torsrum 8tallen voro lilcvul 8ä slirtullnu, utt Kon^l. Nuj:t, uncler elen Oeeemller i8/^3, tunn 8iA sorunluten i Naclér tororclnu om cieru8 omll^Munäe, livar till en Ii08tnucl us 13,4^0 sl:clr t>erä!inut8 ut^u; oell llur I^riA8-6olleAmm numera us^itvit re<loAörel8e sor 8inu i enu oell unclru us8eenclet vicltu^na ätAärcler till un8liutl'un(le ut' 8tuil oell muAU8in sor »uinjxunen i 5l8tucl, ut' llvillien reeloForel8e inliemtu8, utt ut' cle utul' Detts underdäniga betänkande, deröfver Leneral-Lefälllafvaren uti i:8ta Nilitär-Digrietet 8ig yttrat, dvarefter ej mindre (llielen för IngenieurLorp8en 8ig utlätit, än äfven Krig8-6ollegium med ytterligare utlåtande i ämnet den 16 Nar8 i843 inkommit, Ilar liitintill8 ieke i 8in Ileldet till l^lädig pröfning företagit8.