Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den nu genom Grundlagarne fastställda liden för Riksdags fortfarande är, på sätt erfarenheten dänge visat, alltför kort, och troligen måste hädanefter, äfven med en förenklad arbetsordning befinnas otillräcklig; då, vidare, det synes mindre formligt, att Rikets Ständer serskildt skola begära något, som Konungen ej eger att vägra eller förhindra, och då ändtligen Konungens rätt, att, efter Fjerde månadens utgång, Ständerna åtskilja tillika förutsätter, att Riksdagstidens obegränsade förlängning beror af den ena Statsmagten, utan att den andras bifall dertill erfordras, har Constitutions-Utskottet, till undanröjande, dels af det overkställbar i föreskriften, dels af det ojemna i vilkoren för undantagen derifrån, trott sig böra hufvudsakligen gilla den gjorda motionen; I enlighet hvarmed Utskottet ock får, för den i Grundlagen anvisade behandling, vördsamligen öfverlemna nedanstående ändringsförslag: Regerings-Fo rmen: 109 §. ”Ej må Riksdag längre väcka, än Sea: månader ifrån dagen — >—. anmäle de det hos Konungen, jemte deras önskan, att Riksdagen Bih. till R. St, Prot. 1 g:de Häftet, 7. Ceni’ i luli ons-Ut skot tets Memorial iT;o 56. mStte fortfara någon viss inskränkt tid, hvarå Konungen gör det af - seende han t]enligt pr öfvar. Der så oförmodadt — belopp sig åtagil, då skola Rikets Ständer åtskiljasf och fortfare den förra uppgöra och utfärda.” Riksdags-Ordningent So § ”Riksdag ma ej räcka lä nere än Sear månader ifrån dagen •— anmäle del hos Konungen, femte deras önskan, att Riksdagen mätte fortfara någon viss inskränkt ti'!; Rörandes minst Tre Riks-Stånd må äfven slutas, innan Sear månader tilländagått, enär samtlige Riks-Slånden sådant begära och Konungen dertill lemnar bifall. Antom till Exp. Utsk, den 15 Nor, Memorial, till Ridderskapet och Adeln} angående en ifrån samma Ständ remitterad, men af Motiona ren icke uppgift ven anmärknings anledning.
Jag är tyvärr alls icke inne i Finska förhållanden, men att Finsk tidskrifts och särskildt C. G. Estlanders der publicerade inlägg i literära frågor mången gång varit mycket värdefullt, det har jag sett. Just genom att denna tidskrifts kritici lefvat i lä af vår dagsopinion, ha de ibland kunnat bedöma literära rörelser (Strindberg till dömes) med ett lugn, * Det var ej mänga veckor sedan V&amp;rt Land fylde nära nog en hel spalt med gensaga mot samma rabulist-tidskrift, derför att den vågat yttra någon mild anmärkning mot W. Det är onekligen oerhördt att man ej vill låta honom regera enväldigt. * * Detta skrifvet naturligtvis sans comparaison mellan Sylviadiktaren och kgi. sekter Moll. Jag nämde den senare här blott derför att W. förklarat sig högt » älska » » sådana böcker » som herr Molls dikter, » allt för ljufva att röra vid ». Han har för öfrigt rätt deruti att vår verld såge annorlunda ut, om det ej funnes författare af annan ull än den pjunkige kongl. sek tern.en oväld, sådan hvarken det unga Sverige eller herr Wir * sén kunnat tillegna sig. Men p&amp; herr W: s don Quixotiader är detta vädrande efter » venster * hitintills kulminationspunkten. Han döljer numera ej sin hersklystnad, sin harm öfver att det fins flera synpunkter än hans — lustigt var hans uttryck på tal om Stella Cleve » vi vilja alldeles icke här i Sverige hafva någon Goncourtliteratur » i V. L. 88), hvarvid hans » vi » onekligen är anspråkslöst — han uppträder obesväradt och dömer sin öfverman A. U. Bååth, i hvars dikter han icke med bästa vilja kan finna något » vackert och tilltalande » (V. L. 87, n: o 291 om Marit Vallkulla); och när en välmenande poetissa skrifver ett poem, deri hon besvär idealskalden att upphöra med att fålla domar öfver en tid, han är jäfvig att aöma derför att han icke förstår den, då svaras hon med ett anonymt poem i den utmärkta tidningen Vårt Land, ett poem deri det heter
Hus skulle vid början af denna riksdag så förstå grundlagen, att remiss af en motion kunnat vägras, då frågan kunnat lagligen väckas. Ilr Lagerhjelm: Frih. Cederström har redan framställt den meningen, att ja-propos:n icke skulle bestämma, hvart remiss skall ske, och då Clefve ingens tanka lörqväfd; ty det berodde sedan på 11. o. Ad:s pluralitet, att bestämma hvart remiss borde äga rum. Kan en klarare och enklare propos. framställas? — Och jag är derom öfvertygnd, att, i händelse R. o. Ad. beviljade remiss, man säkert skulle utan votering komma öfverens om, till hvilket Utsk. remissen borde ske. Hr Ribbing, Ceng t: Jag har visserligen icke förut på delta rum hört hvad som brukas eller icke, oell jag kan således icke förvillas deraf. Jag läser endast Riksd.Ordtus 4g och der står: ”livar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej Ståndet enhälligt genast densamma til! vederbörligt Utsk. förviser, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske.” Nu har denna fråga legat på bordet, och således måste, efter ordalydelsen, remiss nödvändigt ske, så vida icke Ståndet jemlikt 56 §:n uttryckligen beslutar, att ärendet må nedläggas. Jag vet icke heller någon annan utväg att komma från denna fråga, än att Ilr Frih. o. Landtm, lill Ståndet hemställer, huruvida Ståndet anser ärendet böra nedläggas, och svaras derpå nej, måste remiss ske. För öfrigt har en talare åberopat 55 §:n till stöd för sin mening; men delta I as endast om ärende, icke om remiss. Jag anser högst äfventyrligt, att misstydning kan iiga rum uti en så tydlig § som 4g och jag vet icke, hvart det skall taga vägen, om grundlagen så tolkas. Frih. Boye:
[1464] [1608] Ett fruntimmer med ett par tusen kronors kapital kan få ingå i en lö- nande affär; eget rum och fritt vivre samt andel i vinsten. Dessutom full säkerhet för insatta medel. Svar till » A. T. », Iduns byrå. IDUN 1890 smälter man den vid svag eld, silar märgmassan genom en sil i ett djupt fat och rör däri med en träsked, medan den kallnar, och tills den blir mjuk och smidig. Då ihälles någon parfym, rose eller jasmin, och pomadan nedlägges i små burkar, som väl öfverbindas med blåsa och papper ofvanpå. Förvaras i svalt rum. L. H — m. Folkskollärarinna Sparsamma i smidighet och elegans är [1624] VARNING-. Läkareråd. Abonnent i H — m. I sådant fall kvarstår troligen något, som bör operativt behandlas. Fortsätt tills vidare med insprutningar af ljum koksaltlösning (1 proc.) Siri. Frågan kan ej af oss besvaras. Bertha. Försök att af en jodkaliumlösning (20: 300) taga en matsked 3 gånger dagligen. — Har han ej tillfälle att få massagebehandling? Lunten. Tvätta hvarje morgon med tvål och vatten samt flere gånger under dagens lopp med en lösning af Öfvermangansyradt kali (l: 300) med följande pudring med p o - tatismjöl (på ett stycke vadd). — Naturligtvis oskadligt — Ni kan vara glad, om kuren lyckas. Sara. Gör ett försök med airopin, om det ännu ej skett. Medlet fås ej utan läkares recept. Prcstfru. 1) Han bör använda den behandSnörlifvet LA COQNETTE. EMMA GJÖRLING " ITLBEPRINPPTANRIR B illigaste sättet att hålla småpojkar snygga är att hos A. Williamson Stockholm, Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp, köpa helylle hemstickade Tricotkläder för 3 — 8 års pojkar. De som till påsk önska hafva af dessa kläder torde med första insända order, emedan jag till julen måste afsäga mig öfver tusen order, som för sent inkommo.
Han bokstafligen rusar in på » kontoret », och utan att akta på några små » klingelikling » — det sista af Lundströms signal — skyndar han fram till telefonen och ringer pä för att komma till stationen och så till banken. Lundström får hans signal i örat och förstår verkligen, att det är någon som ringer på — svarar: » Halloh »! — » Hvem där »? — » Lundström, Lun-n-dström! — » Jag vill ha banken. Nu har dom kopplat rasande, » muttrar K. En kort afringning och så ny påringning. Nu frågar jag bara: hade Krook fått något svar från centralen? Och hade telefonfröken hört att han ville till banken? — Nej! Men det där var ju bara småsaker för K. Vexeln, vexeln! — Så ringer Mattson på. » Bolagshandeln »! — » Klart bolagshandeln. » Men innan fröken hinner koppla samtalet, ringer bolagshandeln och vill fram, icke till Mattson, utan till en annan abonnent. Hvad är att göra? M. är en riktig » krutgubbe », icke går det för sig att nu säga honom att: » det är upptaget », sedan han nyss hört: » det är klart ». Enda utvägen är att bedja mannen på bolagshandeln först svara Mattsson. Emellertid har M. redan ringt. » Halloh! är någon där? » — » Brummer » (en främling, för tillfället inne i boden). » Brum-Brum-Brummer — jag vill ha bolagshandeln, » och utan att akta på B — s: » halloh, halloh, men det är ju, » etc. ringer han af och därefter till stationen igen. » Ge mig bolagshandeln!)) Samtalet kopplas för andra gången och M. ringer på nytt. » Är det bolagshandeln? » Ja, det kunde han ha frågat nyss också. — Ännu ett fall. A. och B. ringa samtidigt pä till stationen. A. som först får svar — en måste ju bli den förste — vill till B., men icke är det därför sagdt att B. vill till A. För att undvika oreda har telefonisten då alltid den utvägen att säga A. att B. är upptagen. Men tänk då, om B. ändå ögonblicket därefter ringer på till A.
Men då allt är honom undergifvet, då skall ock sjelfve sonen varda undergifven Honom [Gud], som hafver undergifvit honom allt, på det Gud må vara allt i allom.“ (1 Cor. 15, 22–25, 28). Den hänsyftning, som Paulus här gör på de fiender, hvilka Messias framför alla har att bekämpa, leder oss öfver till att betrakta en vigtig sida af hans frälsningsmission. Han är demonernas besegrare. Det messianska rikets förnämste fiende är djefvulen med hans härskaror. Genom Adams synd har mörkrets furste erhållit öfver menniskorna en magt, från hvilken de icke genom sig sjelfva kunna räddas. Redan i Henochs bok är frälsningen genom Messias hufvudsakligen uppfattad ur denna synpunkt. Vid domen, som Messias håller, skola de genom jordiska qvinnors lockelser fallne englarne (Guds söner i Gen. 6, 2, 4) bringas till sin yttersta straffort (Hen. kap. 18, 11– 19 m. fl. ställen); demonerna och satanerna kastas i den eviga elden. Just i de begge århundradena före Kristus får demonläran en städse vexande inflytelse på sinnena: den dualistiska verldsåskådningen drifves till sin yttersta praktiska konseqvens, tron på djefvulens och demoniska magters tillvaro och ingripande i de menskliga förhållandena förgiftar folkets inbillningskraft och härjar lik en farsot. Det hvimlar af besatte i tiden närmast före och vid Jesu uppträdande. I samma mån som det onda vexte, måste man känna längtan efter Messias som befriare från detsamma. Också, jumer historien nalkas tiden för Jesu lefnad, desto mer finna vi läran om Messias såsom menniskoslägtets förlossare från djefvulen utbildad till hvad den var i Jesu dagar, sådan den af nya testamentets skriftställare förutsattes som bekant.
Vid en tidpunkt, som den närvarande, då en liflig agitation p &amp; g h i Tysklalid till förmån för universitetens öppnande äfven för kvinliga stndenter. en agitation, som i allmiinliet mötts med hårdnackadt motstånd, var en artikel som den ofvannaiiinda synnerligen agnad ett väcka iippinarksainliet, shsoin utgörande ett viktigt inlägg i den iinder debatt stiiende frågan: är kvinnan värd att komma i åtnjutande af den högre akademiska bildningen? Tyvärr erhöll man har i Sverige kännedom oiii.lierr Sundbecks artikel först nara två å r sedan den stått att läsa i den tyska tidskriften, livadan den i Tyskland haft god tid att göra sin fulla effekt. Så snart emellertid dessa ' uttalanden om vara kvinliga studenter blifvit bekanta, väckte desainina inom Upsala universitet den största ovilja., hvilken ovilja fann ett uttryck i tvenne till ~Akadeinische Bliitters insändaprotester emot herr Sundbecks artikel, den ena från universitetets irofessore&lt; den andra från studentkkren. Den först nämndn protesten ar undertecknad af inemot tjugo ordin. och e. o. professorer ur de juridisks, medicinska och filosofiska fakulteterna, af hvilka, efter hvad ett bref frhn Upsala meddelar, nästan alls haft tillfälle att examinera kvinlig? studenter och äfven annorledes kunnat bilda sig ett omdöme om deras studier och satt att förliåll ' a sig såsom akademiska medborgariiinor. Professorernas protest, affattad på tyska språket samt daterad den 8 februari 1893, iiieddela vi liar med benäget tillstånd i ordagrann öfversattning: B I er drade tidning qf den 16 rnqi 1891 förekanmer en af herr C. L. Szcndbeck zcnderteclcnac2 artikel, sStu.dentinnen », lcvilken först nzc komnit till vår kdnnedom. Emot den lcdri af förf. gjorda franastdlbzingen af de ska~cdinaviska hvinlign studenternas wföl-ande, och det aflytande de utöfva p&amp; tonen
Borgare-Ståndet ankomna Protokolls-utdrag N:ris 217 och 221, hade nämnde Riks—Stånd för sin del godkänt Bevillnings-, Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 4, angående vilkoren lör bränvinstillverkning jemte det vid samma Betänkande lögade förorunings-lörsfög, allenast med de förändringar uti förordningen, att i -i de morn. af $ 22 Uteslutas orden Prot.-Ufdrag den 13 April 186Q. 551 ”ocä redskapen förseglad” och att rubriken för Artikeln IV erhölle lydelsen ”om tillsy n vid hränvinstillverkning och desidieria ghvarjemte öfrige lliks—Stånden blifvit inbjudne att i Borgare-Ståndets beslut i dess helhet angående ofvannämnda Betänkande och förordnings-förslag sig förena. Vid föredragning häraf beslöt Ståndet att, med vidblilvande af sitt i ämnet Örut fattade beslut, lägga Protokolls-utdragen med inbjudningarna till handlingarna. Den 15 April. Frän Höge. Presle-Sldndet. S. D. Efter derom af Biskop Millén väckt fråga, beslöt Preste-Ståndet för sin del, det Rikets Ständer må utse Tolf Ledamöter, tre af hvarje Riks-Stånd, för att i egenskap af Delegerade å Rikets Ständers vägnar öl verva ra Hans Majestät Konungens och Hennes Majestät
Tannström, Kansli-Råd, Pension för honom, se L« Moine, Regerings-Råd. Testamenten, förklaring efver Lagen derom, Remiss II: 4G8. 486. Theater, Kongliga, reparation å husen, S. U. Bet. IV; 802, Besl. IX: 303. 3o4. 309. 331. S, U, Bet, IV: 1287. 439, — dess underhållande, S. U. Bet. IV: 1336. Först. S. U. Mern. IV; 2010. Skrif. X: 583. Thomsson, Engelsman, dess införskrifvande, S, U. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE RIDDERSKAPET OCH ADELN, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm ÅR 1862—1863. Tredje Häfte t. STOCKHOL!!, Trkckt hos E. Westeeli, 1863. ■' ' .1 /. i: ■■ ui. • !(*! ■ Onsdagen den 4 Ulars 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 28 sistl. Februari e. m. och pleni-prot. för den 3 nasti. Januari. Gr. Lewenhaupt, Garl Magnus Kasimir: Med stöd af 23:dje §:n Riddarh.-Ordn., får jag vördsamt, anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats såsom ledamot i Banko-Utsk:t. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i Banko-Utsk:t efter Gr. Lewenhaupt. Efter föredragning af K. M:s den 28 sist). Februari på bordet lagde Nåd.
På dessa grunder och då motionen icke ens antyder, huruledes Kronans inkomst af köpeskillingar skulle förvaltas och användas, samt den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade försäljning af smärre fiske-lägenheter, hvilka alltid på kortare tid utarrenderades och hvarå arrende-anbud stundom icke erhöllos, ingalunda är jemförlig med den af motionären nu ifrågasatte åtgärd, linner sig Utskottet böra afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti förevarande motion är vordet föreslaget. Stockholm den 19 Maj 1854. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagne kronobonden i Tjörns härad> (I. A.) Uti en från hedervärda Bonde-ståndet till Stats-Utskottet remittérad motion har riksdags-fullmäktigen Lars Rasmusson ifrån Götheborgsoch Bohuslan framställt de olägenheter och den tunga, som nuvarande bestämmelser om tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagne kronotionden af korn inom Tjörns härad, eller att densamma skulle levereras under Fe Bih. till R.
Ett och annat kunde väl ännu vara att tillägga om sbadligheten af allt stillastående; men då så mycket derom från en annan sida blifvit yttradt, ehuru tillämpningen deraf på förevar, fråga af StatsUtskts pluralitet är förbisedd, slutar jag, hvad kustpiecerna eller bombkanonerna angår, med den reflexion, att några veckor förrän StatsUtsk. afstyrkte anslag till a4 st. bombkanoner för Svenska kustförsvaret, hvilket likväl kan ifrågakomma från Torneå till Svinesund, gjorde Danmark, med en vida mindre kustutsträckning, på grund af vidlyftiga och väl utförda försök, hvaraf resultaterna blifvit mig meddelade, en beställning hos Svenska styckebruksägare på icke mindre än 66 dylika piecer. Bland de under innevar. riksdag af K. M. äskade extra anslag är onekligen det för gevärs anskaffande ett af de mest nödvändiga; det oaktadt har StatsUtsk., ehuru erkännande nyttan af att complettera gevärsförråden, afstyrkt detta anslag. Medgifvas måste likväl, att för försvaret af eget land och der detta försvar bufvudsakligast är grundadt på massan af nationen, hvilken i behofvets stund måste gripa till vapen, är geväret det första och oundgängligaste krigsbehofvet. Det land, som äger invånare, som vilja försvara sig, och der vapen i tillräcklig mängd finnas för att sätta i deras händer, endast detta land kan anses ointagligt, och vi kunna ej nog ofta påminna oss, att Finlands förlust till stor del föranleddes af brist på gevär för att utdela tillden folkmassa, som endast och allenast anhöll derom. Frankrike företer för oss i nämnde väg sednaste exemplet af en illa beräknad sparsamhet. Vid eller efter i83o års revolution fattades gevär för att sätta armeen på krigsfot för det då öfverhängande kriget. Man var lycklig nog att för tillfället i England få sådana till köps och försåg sig med 2Öo,ooo st., men fick endast dåliga gevär till ett ganska högt pris. Den nya Styrelsen sökte då att, så fort som möjligt, afhjelpa det begångna felet, och landets gevärsfactorier sattes med betydlig kostnad i verksamhet.
I anledn. af Frih. Raabs uppgift, det jag skulle hafva yttrat, att räntepersedlarna skulle förvandlas till spanmål, hvilken spanmål skulle levereras in natura, får jag förklara, att jag icke uppgifvit något sådant. Jag har blott framställt den åsigt, att liela räntebeloppet borde till alla sina persedlar, spanmålen inberäknad, förvandlas till penningar, och dessa efter samma medelberäkning valveras lill spanmål såsom beräkningsgrund för löntagarnes ersättning i penningar, men att den spanmål, som under jordeboksoch hemmanstalsräntorna begripes, må af räntegifvare kunna uppsägas lil! leverering in natura. Gr. Morn, Claes Fredr.: Då jag täger för afgjordt att de fleste utaf de få ledamöter afPi. o. Ad , hvilka qvarstannat i plenum, önska återremiss af betänk.; så vore det öfverflödigt af mig att ingå i någon vederläggning af hvad som blifvit yttradt. Jag vill blott i förbigående nämna något, som är af vigt för opinionen, nerol att Utsk. egentligen grundar betänk, på de mångå motioner Utsk. erhållit från BondeSt., och hvilka alla gått derpå ut, att räntorna måtte utgå i penningar, dervid man icke borde draga i betänkande någon uppoffring å Statens sida, för att komma från det nuvar. trasslet med räntornas utgörande in natura. Frih. Cederström: Det är i anleda, af den siste värde talarens yttrande, som jag nödgas komma tillbaka till den af mig uti ett föregtde yttrande åberopade handlingen, för att upplysa huru det förhåller sig med BondeSt:s yrkande i det uppgifna hänseendet.
Det ä r sann a adelskvinnor, diktare n skil - drar, nä r ha n berätta r o m Baner s ädl a maka, som uppmana r si n lill e so n at t glömma, eller nä r ha n tälje r o m Frun på SaMmlt, o m hvilken folke t säger: » Majorskan, j a ho n ä r äkta. Om hva r oc h e n kvinna, so m förekommer i Snoilsky s dikter, gälle r liva d ha n själ f sagt, fas t me d anna n betydelse: » Jag ve t blott, jag, at t de n störst a kvinn a — alldeles ick e va r gjor d a f sten. » Hans kvinno r är o ick e a f sten, d e st å för os s lefvand e oc h verkliga. S n o r r e s rimkrönikor. in. Från alla missers land det budskap hit oss når, De Iröitnai på den dumma lyxen, Att kvinnan sig ännu med kjol består, Och vilja vandra uti bara byxen. En » frigjord » liten miss för detta ändamål Har bildat nyss en liten klubb, Där hvarken kjol ej heller stubb På någon ledamot man tål. Men som ännu det kunde stöta Den stackars mänsklighet, som ej är mogen för Att misser utan kjolar möta, En smula varsamhet man iakttaga bär — En klokhet jag ej nog kan prisa — När man skall ut på gatan gå För att offentligen sig visa, En kjol dras blygsamt ofvanpå, Som, hissas högre upp, alt folk sig vänja hinner, Tills den så småningom totalt försvinner. Från samma stolla land jag nyligen försport, Hur man en märklig upptäckt gjort, Som hälsas skall med fröjd af mången liten mamma, En vagga funnits upp så sinnrikt sammansatt, Att när i den hon lagt sin kära lilla skatt, Så kan hon gå sin väg » me ' samma ». Hon trycker på en knapp, och vaggan går på stund, Hon trycker på en ann, och nappen sticks i mun, Och så ett litet nät är skickligt spändt däröfver, Att ungen aldrig ramlar ur, Men ligger riktigt som i bur Och har så rart hvad han behöfver, Att mamma vandra kan allt efter eget val På föreläsning eller bal.
I de Den ii Juli. *047 I de Instructioner , som på 1680-talet utfärdades, till'rättelse för hvad vid Båtsmanshållets i hdel nili? iakttagas borde, förordnas, att det både till enkla talet och till förbubblingen indelas skulle och såsom de ofvan citerade stallen i r6go års Båtsmans-Contracter med Landtrotär och Städer visa, blef äfven i dessa Contracter uttryckligen stadgadt, att FördubblingsBåtsmän skulle i krigstider prsesteras ; af sådan anledning och sedan Kongl. Majit genom Nådiga Bref den 23 Maj 1788, den 19 Juli 1789 och den 10 Januari 1790 befallt, att alla vacancer af Båtsrnanshållet skulle récrutéras och Fördubblingen tillsättas; blef ock, under nyssnämnde krigsår, vacance-afgift beräknad och erlagd, ej mindre för Landt-rotarnas, än Städernas Fördubblings-vacancer , och under 1808 och 180g årens krig iakttogs samma grundsats. Af hvad
Canzli-styrelsens så kallade band-cassa och ett, räntan å dess capital-fond motsvarande, stats-anslag, blef delta memorial af Ridderskapet och Adeln afslaget, på den grund att, då 2:ne Riks-Stånd afslagil det af Utskottet i ämnet afgifna utlåtande, N:o 32, Ridderskapet och Adeln ansåg frågan om ifrågavarande handcassas capital-fonds öfverlemnande lill Riksgälds-Contoret vara förfallen och således icke kunna utgöra föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskolt. S. I). Föredrogos ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärs■ och Ekonomi-Utskottens den 30 sistlidne November e. m. på bordet lagda utlåtande, N:o 11, angående väckt fråga om lindring uti krono-brefbä1 ings-skyldighelen. S. D. Föredrogos ånyo och afslogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Economi-Utskotlens deri 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåtande, ,N:o 14, i anledning af väckta motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af så kalladt Niirnberger-kram, 111. m. S. D. Föredrogs ånyo och bi föllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde deri 4 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 15, i anledning af väckt fråga, att Landshöfdinge-sätet i Götheborgs och Bohus Län måtte förläggas till Uddevalla, och alt af staden Götheborg med dess område måtte bildas ett Ståthållareskap; N:o 16, i anledning af väckt motion om rättighet för väghållare inom Åkerbo härad alt hemta väglagnings-ämnen å Kungsöhrs skog och utmark; N:o 17, i anledning af väckt fråga om indeldta soldatens befriande Bih. till R. St.