Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grundsatsen att ett sådant accumulerande af tjenster ej skall vara medgifvet, uttalas visserligen äfven nu af Departements-Chefen, men de inskränkningar och förbehåll, hvarmed den beledsagas, skola, enligt min underdåniga tanke, till betydlig del förlama dess verkan vid tillämpningen och ej sällan medföra olägenheter och obehag, hvilka genom ett sträugare vidhållande af grundsatsen kunnat undvikas.* “Att innehafvare af sådane tjenster, för hvilka lönerne med afseende å mindre trägna tjenstegöromål blifvit bestämde lill lägre belopp, än hvad för deras vederlikar i allmänhet kommer i fråga, må med vederbörande Chefers eller Embelsverks begifvande kunna förena flera dylika befattningar, synes mig nödvändigt ali medgifva, så vida man vill undvika att göra organisationen dyrare än behofvet oundgängligen kräfver, äfvensom det ej eller synes mig obilligt alt, efter vederbörlig pröfning af förhållandena, förening af 2 tjenster inom lägsta tjenstegraden må, med Kongl. Majris Nådiga tillstånd, undantagsvis kunna ega rum; men alt utsträcka tillåtelsen längre, så att t. ex. inttehafvaren af ett Råds-Embete eller annan högre befattning inom ett Kollegium må äfven kunna bekläda en Kanslisteller Kammarskrifvareeller Notarieeller Ombudsmans-ljenst inom annat publikt verk, endast lönen för sistnämnda befattning med några riksdaler understiger den normala bestämmelsen för dylik tjenst, synes mig ej rådligt.* Bil. N:o I till Kongl. Mnj.ts Nåd.
Ad. kan lätta sitt beslut ang:de 10:de §:n oberoende af beslutet ang:de denna och följande §§; dock ber jag att få nämna, att äfven i det fall, att en dylik misshandel skett af hastigt mod, kan straffet bestämmas ända till 4 års straffarbete. En ganska allvarsam anmärkning mot Utsk:ts förslag i denna § är den, att derigenom föranledts nedsättning af straffet i 5:te §:n ända till ett år, då någon af hastigt mod dräpt en 488 Den 15 Juli f. m. annan, af hvilken han blifvit retad. Anse R. St:r att detta är för ringa straff, då har CJtsk:t orätt, men nekas bör väl icke att ju sådana dråp kunna inträffa, då gerningsmannen, retad af den dödade, utan mening att dräpa, blott i afsigt att slå till, varit orsaken till en persons död, och om omständigheterna i öfrigt äro mildrande, kan anses hafva tillräckligt umgällt sitt brott med ett års straffarbete. Detta är den yttersta konseqvensen af den nu ifrågav:de nedsättningen, och jag erkänner derföre att man gör rätt, då man vid afgöraudet af denna fråga äfven betraktar den inverkan, som den har på 5:te §:n. Gr. Hamilton: De skäl, som tala för bibehållande af förut gällande straffbestämmelser, hafva redan blifvit af föreg:de talare utvecklade. I afseende å detta brott skulle jag likväl icke motsatt mig en nedsättning, om icke en dylik åtgärd för konseqvensens skull äfven skulle medföra straffnedsättningar i andra §§. I afseende å redaktionen af sednare mom:t kan jag icke dela de föreg:de talarnes åsigter. Tillfölje af den förändring, som blifvit gjord i Irsta mom:t, hvilket Utskrt gifvit följande lydelse: »Hvar som i uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid eller i lo år», synes mig att det icke vore lämpligt att i sednare mom:t använda den ordställning, som blifvit i den K. Proposm begagnad.
För ordnandet af de från samtliga Presterskapet i riket infordrade uppgifter å deras löneförmåner 9,000 Kongl. Komitéen för uppgörande af förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning 4,557 52 Kongl. Komitéen för utarbetande af förslag i afseende å de återstående arbeten, som erfordras för National-musei inredning, m. m. 2,492 74 Ersättning till innehafvarne af vissa kungsgårdar i Skåne och Skaraborgs län för dagsverksskyldighetens upphörande 21,147: 42. Dito dito 495: 8. 3,363 21 89 rsåttning för bristande proste-tunna 57 Till Landshöfdingen i Kopparbergs lån m. m. 0. af Geijerstam, ränta å till Stats-kontoret levererade öfverskottet å influtna medel för exproprierad jord från kungsgården Noret 178 90 Kostnader för ordnande af Läns-arkiverna i Gefleborgs, WesterNorrlands och Jemtlands län 681 Tillhopa 171,697 29 2:0. Af Läns-Sfyrelserne anordnade, sedermera till Förskottstitel omförde och i Rikshufvudboken balanserade medel: Rotefrihets-ersättning till vissa länsmän i Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län 1,564: 20. Ersättning för bristande proste-tunnor : 42: 86. Dito till innehafvare af roterade ecklesiaslikboställen 9,230: 54. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Två trippande rådjur med spensliga ben för en jättemussla jag spände; de hålla vid trappan i månens sken, och tömmen af blåklintslingor är, och vagnen som lyktor irrbloss bär från svartaste träsket i skogen. Och du skall sätta din späda fot pä marmorns blänkande trappa, och jag skall skynda dig, blonda, och bära din spindeWukskappa. emot in min kära, skälfvande flicka, och sprudlande vin ur en blommas jag bjuda dig skall att dricka. kalk slott. Kvinnornas palats. " » Kvinnornas palats ». Hvilka stolta o r d! 1 5 s e p t. Gerda Meyerson. Första oktober. V an någon klok o c h förståndig människa förfV klara, hvarför man just valt första oktober till flyttdag? Antagligen är det väl för att få in några gladare mellantoner i den grådaskiga ledsamheten o c h för att stuka den glada lättsinniga människan g e n o m att få henne att inse, hvilket flarn hon är i ödets o c h almanackans händer. Tänk bara på dessa arma stackare, s o m för skolors och ämbetsverks skull måste flytta in till staden omkring den första september! Räknar man åtta dagar — o c h detta är ytterligt lågt — till dess den nya våningen blir färdig från inflyttningsdagen, så har man att vänta sig en ytterst angenäm sejour på f e m veckor bland halmvirade gungstolsben, omaka kaffekoppar o c h spräckt gammalt fasligt porslin. Och då den slutligen kommer, hvilken hemsk dag är den icke, den stora höstflyttningsdagen. Utanför porten håller en ofantlig rustvagn, o c h ofvan från fönstret tittar m a m m a bekymrad ut för att se kusken klättra ned öfver byråar o c h bord, sättande sina leriga klackar in i bolstrar o c h smörbyttor o c h bärande sig i allmänhet åt, s o m o m han ej hade en aning o m jämviktens lagar — hvilket han kanske icke heller har. På ett b o r d i köket ses kokerskan uppflugen m e d en damborste viftande åt alla håll, ej olik en fruktansvärd stridens Valkyria, sväfvande i rök och d a m m öfver slagfältet.
Oell nur Iiurtill lug^68 det vict 8i8tu 8tut8-reAlerii>A u^^kordu un8luA 26,460: — 8i< skulle kemte ldukvud-Vitelns unsluAs-summu klikvu 48,616:32. med 56 lunnor 8jlunmul under lonerne. 8;ctt6 HulViiä-liteln, II^s»!o"8 viii sista lliksduZ till ett belo^^ uk k:dr 161,660, med 51 Gunnor 8^unni!rl uniler lönernu. l?u sutt 8tut8-0ontoret8 lulg^du keruttelse innellullsr, 6lek vid 8i8tu Iliks<lu^, i ukseende den su kulluds (lentonul-uk»ikten, den koruildrinA uk Ilikets 8tunder Ileslutud, utt 8ummu uk^iit tlorde tor liumtiden, i köreninA ined Vllmunnu LevillninAen, deluiterus oell njljdlurus sumt till lliksAulds-Oontoret in^u, llvuremot susom ersättning till de 8tiktelser, 8om uk Oentonul-ukgikten vurit deluktige, u 8jette Hukvud-liteln uppkördes unslug, svurunde emot medium uk llvud dennu ukgikt tor 10 ur, eller uren 1821 till oell med 1860, utgjort, nemligen till V7udstenu Ixrigsmunslrus-Oussu 64,000 oelr till ^miru1itet8 kvrigsmuns-Lussun 5,000 1l:dr, livilku ersuttuinAur, till83mmun8 utgö - 48 ramle 39,000 Il:clr, (loek ansagos köra vill kvarbo kiksdag, ^ia grund ak det under livi. sistkörklutna tiden ädagalagda korkallande, till beloppet kestämmas.
Vid veterinär-inrättningen i Skara åter, som, i öfverensstämmelse med grundläggarens föreskrifter, har för ändamål att lemna undervisning i veterinärvetenskapen och bilda skickliga hofslagare för landsortens behof, och som står under en direktion, inför hvilken föreståndaren föredrager ärendena, medan deremot Sundhets-kollegium har öfverinseende öfver sjukvården och undervisningen, bestrides denna sednare af tvänne lektorer (af hvilka den ene tillika är föreståndare) en adjunkt samt en instruktionssmed. Såsom kompetens stadgas för lektorer och adjunkt att hafva ådagalagt grundliga studier, jemte för veterinärlärare erforderliga kunskaper och skicklighet. För att antagas såsom lärling äro vilkoren enahanda som de för veterinär-inrättningen i Stockholm ofvan angifna. Men ehuru lärokursen skall innefatta undervisning i hela veterinärvetenskapen, får dock utgångsexamen ej omfatta andra kunskaper, än sådana, som erfordras för utöfning af hofslag ar e-yrket, hvadan ej heller de i Skara utexaminerade eleverna hafva kompetens till tjenster med lön af allmänna medel. Med kännedom af dessa förhållanden skall man lätt fatta betydelsen och vigten af de anmärkningar, som i afseende på veterinärundervisningen blifvit framställda. De förnämsta af de anmärkta bristerna äro: saknaden af samband emellan undervisningsanstalterna i Stockholm och Skara; det provisoriska i den sednares verksamhet; derstädes utexaminerade djurläkares obehörighet till beställningar med aflöning af allmänna medel; lärarnes vid begge anstalterna ringa antal; de alltför låga fordringarne på förkunskaper hos ele - Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-UIsköttets Betänkande M 19. 7 verna, då de vinna tillträde till undervisningen; och brist på tillfälle för djnrläkare-eleverna att förvärfva praktisk öfning i husdjursskötsel. Efter hvad Utskottet inhemtat, har giltigheten af dessa anmärkningar i allt väsendtligt blifvit erkänd af alla deni, hvilkas yttrande i ämnet blifvit af nedannäninda anledning infordradt.
Om jag kunde antaga, att de öfriga Stånden skulle gå så varsamt tillväga framdeles, som de gjort vid denna riksdag, skulle jag gerna antaga förslaget; men jag har följt tiderna för mycket och sett, att i alla länder, der den s. k. liberalismen börjar blifva rådande, hvilken i sig sjelf icke annat är än republicanism, raan ej vet, hvar man slutar, när man gifvit sig in på dess bana. Jag yrkar afslag på motionen, men skall visserligen icke bringa saken till votering. Frih. Cederström, Jac.: Frih. Ehrenborgh har ganska riktigt uppgifvit de anledningar, hvarföre ej redan vid 1809 års riksdag Utskm tillerkändes rättigheten att utse sina ordförande!', nemi. att R. o. Ad. ägde emot de andra Stånden dubbelt antal ledamöter inom Utskm, och att Utskm voterade Ståndsvis. Då ändring häri icke då vanns, blef det en följd, att rättigheten för Utskm att välja ordförander ej heller kunde vinnas, i hvilken likväl en stor del af R. o. Ad. ville ingå, väl vetande, att R. o. Ad. hvarken såg elementer till aristocrati eller democrati med Utskms organisation böra befrämjas, utan endast committe'er bildas för utredning och uppfattning af R. St. tillhörande ärender. Afseende borde altså icke mera hafvas på det ena Ståndet framför de andra, utan helt enkelt på en ändamålsenlig organisation för målens beredande, och således föll det sig klart, att om Utskm lingö bland sig välja ordförande!-, skulle de ock finna sig böra för honom hafva det förtroende, att han fick välja secreterare, oell denne sitt cancelli. Deremot, som det nu tillgår, då R, o. Ad:s främsta ledamot är ordför., händer det ofta, att hail icke får tillsätta secreterare, utan att både denne, cancellister och t. o. m. vaktmastare genom Votering utses. Man allägsnar sig mycket från ämnet, om man tror, att inom organisationen af en arbetande committé', som endast har alt utreda mål, man vill inpassa theorierna för det hela.
- Svartsjukan är en gruvlig plåga, Rakel. Tacka din Gud, att hon icke hemsökt dig. Hon förvandlar hjärtat till ett ormbo, varur tusen giftiga gaddar framsticka och sarga vårt inre. - Jag vet det, sade Rakel till sig själv. Myros av vinet livade tunga började äntligen förlamas. Sedan hon pratat än en stund och allt oredigare, tystnade hon, och hennes andedrag vittnade snart, att hon sjunkit i djup sömn. Då tog Rakel barnet i sina armar och steg upp. Den lille gossen vaknade och började kvida, men tystnade åter, sedan hon lagt honom vid sitt bröst. Hon lindade honom omsorgsfullt i den nu urblekta slöjan, som Baruk en gång skänkt sin dotter för att därmed lysa i synagogan, gick mot dörren, stannade där, kastade än en blick omkring den usla kammaren och sade, i det hon betraktade den sovande Myro: - Farväl, goda olyckliga syster! Rakel tackar dig för din välvilja och ömhet. Måtte Gud för ditt hjärtas skull visa dig barmhärtighet! Med dessa ord lämnade Rakel kammaren och steg utför den trånga trappan ned till en gata, som förde till hamnen. Det vidsträckta, av tempel, portiker och förrådshus omgivna hamntorget låg tyst och folktomt under det stjärngnistrande himlavalvet. Man hörde endast böljorna, som skvalpade mot kajen och fartygen. Rakel lyssnade till dessa suckande och likväl friska toner. De förekommo henne som en maning att icke tveka, en vänlig viskning från havet, att dess famn stode öppen för att vyssa olyckliga hjärtan till ro. Hon ställde sina steg åt det håll, varifrån den manande sången nådde hennes öra. Utan att vara sedd av någon, stod hon snart på en av de breda marmortrappor, som förde till vattenbrynet. Hon lutade sig ned, och en bölja stänkte sitt skum på hennes panna. Det kändes friskt och upplivande. Barnet, som hon bar i sina armar, vart oroligt och började gråta. Rakel tystade den lille med kyssar och smekande ord.
Stockholm den a6 Maj 1815. Vå HöglofL Ridd. och På HögVördiga PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledamöters På Vällofl. Borgafe-StånPå Hedervärda Bonde - H. F. Strömfelt. vägnar vägnar Joh. Olof WnIlin. dets Ledamoters vagnar E. G. Holm. Ståndets I.edarnöters vägnar Petter Jernström. A. J.' Uppläst hos samteligä Riks - Stånden d. 8 .Timi. Vördsamt Memorial: r 'Jenom ett till Hedervärda Bonde - Ståndet ingifvet och till Lag-Utskottet remitteradt Memorial, hafva Riksdags - Fullmägtige fran Kronobergs Län Petter Johansson och Johan Johansson föreslagit, att genom utfärdande Förklaring måtte bestämmas, att Frälse - Rentor böra anses såsom lös egendom, samt att, ehuru vid skeende köp, skifte eller gafva, af berörde Rentor, de derom träffade afhandlingar skola lagföljas å den ort, der jorden ligger, genom uppbud å allmänna HäradsTing, börd deraf likväl icke ager rum; äfvensom att i öfrigt, enär Frälse - Renta eller jord borttestamenteras, Lagens stadgande i i3 Gap. i §. Arfcla-Balken om Testamentes bevakande endast skulle iakttagas; men att den, som testamentet fått, tillika icke är pligtig att med Rentan eller jorden lagfara på sätt Jorda - Balken vid köp, skifte eller gåfva, förordnar. Enär nu mera rättighet är hvarje medborgare i Riket lemnad att förvärfva fast egendom af hvad natur som helst, och den Renta, sorn antingen vid försäljning a: Skatteeller Jordägande Rätten till ett Frälse-hemman blifvit eller varder betingad, eller på annat sätt fran Kongl Maj:t och Kronan kommit i enskild mans ägo, enligt vederbörlig lagprincipe bör betraktas såsom fast egendom, hvarföre ock genom Kongl.
Uppriktigt taladt, men utan att vilja såra, så FRÖKEN brusar upp. menär han? Hvad för slag? Hvad för slags tydningar? Hvad tydligare. Det ser illa ut att föredra en af sina underhafvande för andra som vänta samma ovanliga ära... FRÖKEN. Efter fröken inte vill förstå, så måste jag tala JEAN undfallande. Jag, husets herrskarinna, hedrar folkets dans med min närvaro, och när jag nu verkligen vill dansa, så vill jag dansa med en som kan föra, så att jag slipper bli utsatt för löje. Att föredra! Hvilka tankar! Jag är förvånad! JEAN. Som fröken befaller! Jag är till tjenst! Tag det inte så nu att jag befaller! I afton äro FRÖKEN blidt. vi ju till fest som glada menskor och lägga bort all rang! Så, bjud mig armen nu! Var inte orolig, Kristin! Jag ska inte ta din fästman ifrån dig! fröken. JEAN bjuder sin arm och för ut PANTOMIM. Spelas så som om skådespelerskan verkligen vore ensam i lokalen; vänder vid behof ryggen åt publiken; ser icke ut i salongen; brådskar icke som om hon vore rädd publiken skulle bli otålig. KRISTIN ensam. Svag fiolmusik på afstånd i scottishtakt. KRISTIN gnolande efter musiken; dukar af efter Jean, diskar tallriken vid slaskbordet, torkar och ställer in i ett skåp. spegel ur en bordslåda, ställer den mot syrenkrukan på bordet; tänder ett talgljus och värmer en hårnål, hvarmed hon krusar håret i pannan. Derpa ut i dörren och lyssnar. Återvänder till bordet. Derpå lägger hon af sig köksförklädet, tar fram en liten Hittar frökens qvarglömda näsduk, som hon tar och luktar slätar den och viker den i fyra delar o. s. v. på; sedan breder hon ut den, liksom i tankarne, sträcker den, JEAN in ensam. Och folket står och grinar åt henne bakom dörrarna. Hvad säger du om det, Kristin? KRISTIN. Ja, men hon är galen! Ett sådant sätt att dansa! ju alltid så der konstig. Men vill han komma och dansa med mig nu? Ack, det är ju hennes tider nu, och. då är hon JEAN.
Maj:ts gifna Dom, inbetalt hvad dem i ofvanberörde målto ålegat, så att, i och genom den af Fabrikören Swartz deponerade summa, Verkets hela Capital-fordran är till fullo ersatt, och eftergift endast eger rum, i afseende å den upplupna räntan efter förfallodagen, finnér, vid slikt förhållande, sig ega allt skäl till den tillstyrkan, B anco-ULs kottets Fetänkanda IV.o 72. 53 att det af Fabrikören Sivare anmälda och, medelst aflemnade contanta medel, provisoriskt verkställda accords-.a ilbud förklaras antagligt, samt Hulphers, enligt dervid gjort förbehåll, varder för allt vidare kraf från DiscontYerkels sida befriad, 2:0 Vid den år 1827 förrättade Revisionen hade äfvenledes inhemtats, alt, sedan för tvänne lån, det ena på igo R:dr uti A. Fryckstedts namn, med borgen af J. Sundblad och M. Fryckberg, och det andra på 90 R:dr uti J. Sundblads namn, med borgen af A. Norberg och P.) Jernström, såsom afbetalning ingått till f, d. Riks-D iscont-Verket, i följd af executiva åtgärder, 100 R:dr å det förra, och 66 R:dr 3a sk. å det senare, återstoden af dessalån måst, sedan af öfriga ansvariga personer, såsom utfattiga, ingenting stått att erhålla , bevakas uti Sundblads concurs, deruti , efter omsider erhållen redovisning, icke eller något funnits, så hade, vid ytterligare sökt verkställighet å Concurs-domen emot Sundblad, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Fahlun till
Stats-Utskottets i 2:dra punkten af Utlåtandet N:o 54 gjorda hemställan, att Rikets Ständer, för fortsättande af nordvestra stambanan från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika, måtte anvisa en summa af 500,000 Riksdaler, har blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet; hvaremot BorgareStåndet, med afslag å Utskottets i denna punkt framställda förslag i fråga om rigtningen af nordvestra stambanan, beslutat, att nämnda bana skall sträckas från Christinehamn öfver Norum och Nilsbysundet till Arvika, hvarjemte Ståndet, för banans fortsättande i denna rigtning, anvisat en summa af Femhundratusen Riksdaler; och har Bonde-Ståndet, med afslag å Kongl. Maj:ts Proposition, för såvidt den afser att bestämma rigtningen af nordvestra stambanan genom Wermland mellan Christinehamn och Frykerud och anvisandet af medel till byggande af denna bandel, beslutat, att Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes till nästa riksdag genom jern vägsbyggnadsoch trafikstyrelserna närmare undersöka och utreda de tekniska förhållandena på Norum—Nilsbybanan och de ekonomiska fördelarne med afseende å hvardera af de båda bansträckningarna. Enär sålunda de tre förstnämnda Stånden, för fortsättning af nordvestra stambanan beviljat ett anslag af Femhundratusen Riksdaler, ehuru två af dessa Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, beslutat, att ifrågavarande stambana skall anläggas från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika, hvaremot, enligt Borgare-Ståndets beslut, nämnda bana skall sträcka sig från Christinehamn öfver Norum och Nilsbysundet till Arvika; får Utskottet, vid det Stats-Utskottets Memorial N:o 68. förhållande att Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden afslagit Bonde-Ståndets inbjudning att förena sig i dess beslut samt sistnämnda
N:o 3, funnit för godt med ändring deraf besluta, att ett anslag, stort 9000 r;dr, på 3:dje hufvudtiteln skall uppföras till ersättning åt inqvarteringsgifvare, för skilnaden mellan det belopp, som till dagportioner, enl. markegångsberäkning af portionernas beståndsdelar, uppkomme och af passevolance-medlen ufginge vid indelta armeens marscher till och ifrån reg:ts-befälsoch rekrytsamt exercis-sqvadronsrekry t-och remont-möten, och det portionsvärde i rund summa, som vid de årliga markegångstaxornas upprättande komme att uppföras, innefattande kostnaderna så väl för sjelfva dagportionen, inberuknadt brödet, sorn för vedåtgången, kärlens begagnande, m. ra., samt alt detta anslag måtte anses såsom ett reservations-anslag, så alt hvad under ett år ej utginge borde, utan att sammanblandas med titelns öfriga besparingar, afsättas lill bestridande af ett kommande års utgifter för samma ändamål; uti hvilket beslut PresteSt. inbjudit de öfriga Stånden att instämma. J.: Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt att vidblifva sitt i ämnet förut fattade beslut. Den 16 September e. m. 461 Likaledes upplästes ett prot.utdr. af den 1 1 sisth Aug. från PresteSt., af innehåll, att vid pröfningen af 6:te punkten uti StatsUtsk:s utlåt:n N:is 54 och 2i3 Ståndet, sora beviljade det af Utsk. i utlåt. N:o 54 tillstyrkta årliga anslag af j5oo r;dr, funnit detsamma böra sålunda fördelas: För 1 intendent, med ansvar för vården af det hela 1600. t conservator 5oo. 2 elever 3oo. i ritare 5oo. —• — Till de öfriga 4 intendenternes aflönande, att af Ii. Vettenskaps-akaderaien fördelas . 2400.
Kandidatens blickar sväfvade ut öfver landskapet och försökte få fäste vid någon detalj, men förgäfves; hvad han såg var endast tvänne högröda fläckar, tvänne bloddroppar, som brunno på ett par bleka, finhylta kinder; och de växte och växte, tills de möttes, flöto ihop och täckte hela synkretsen. Det prasslade bakom dörrförhänget, men ingen gaf akt därpå. D e sutto ännu kvar på samma plats, medan kylan spred sig vidare och vidare in i blodet, upp till hjärtat och läpparne, där orden lågo färdiga att uttalas. Då prasslade det igen vid dörren. Förhänget drogs undan, och doktorn syntes med ett vinglas i handen. Han lade en egendomlig tonvikt på orden: » Hvad ser jag, här ha vi ju våra båda rymmare. Huru, fröken Berger, kandidat Stare, få vi kanske den äran? ! » Kandidaten kunde ej dölja en darrning i rösten, när han vände sig till sin dam. » Förlåt, fröken Berger, att jag så länge tagit er tid i anspråk », och därpå till doktorn: » Herr doktor Werner, vi stå genast till er disposition! » * * * När ljusen voro släckta i societetshuset, och det lilla sanatoriet låg där drömmande i höstmånens skimmer, flyttade fröken Berger fram en stol till fönstret därnere i en af villorna vid elfven, steg upp och satte sig med ryggen lutad mot fönsterposten. Hon satt och såg på elfven, som flöt nedanför bred och ljus lik ett väldigt sifverband, och hon följde den med ögonen ända bort till kröken, där den försvann i skuggan af fjället. I morgon skulle den lilla bogserångaren komma för att hemta henne och de andra ned till hafvet, och sedan skulle hon aldrig mer se denna tafla, lefvande som nu. Hon slöt ögonen för att inprägla den i minnet med alla dess detaljer: husen, elfven, fjället med dess smutshvita snöhätta och skogen, den mörka, djupa furuskogen, som utgjorde ramen till det hela. Men så småningom kom där en annan bild in i ramen och trängde undan fjällen och elfven — och bilden antog allt tydligare kandidat Stares anletsdrag. Hur kom den dit. Ja, det visste hon knappast.