Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken, hvarföre det Danska myntet einottages i Hamburg till sitt fulla värde alden, att raan i Hamburg icke har något annat mynt än del. Danska och möjligen äfven det Preussiska. Om det Svenska myntet blefve lika med det Danska och Holsteinska, så skulle det ännu mindro än hittills emottagas i Hamburg, enär det derigenom blifvit till sitt silfverinnehåll förrainskadt. Det finnes i sanning ingen annan hjelp för saken än att göra en konvention, som bestämmer de olika myntens förhållande till hvarandra, och det är då aldeles icke nödvändigt, hvarigenom det ena landets mynt intränger i det andra efter ett förut öfverenskoinmet band att de skola vara precist lika, utan 0111 ock visserligen fördelaktigare att dc äro med hvarandra kommensurabla och cmotta - Pen 25 Februari f. m. 537 gas i upbörden inom de bägge länderna till ett visst pris är det allt som erfordras. Den egentliga oell mest öfverklagadc olägenheten af vållin gällande myntfot är den. alt det Norska myntet icke einottages i upbörden här i Sverige, enär en mängd gränsboer, som vid liqvider med Norrmän emottagit Norskt mynt och icke kunna använda detsamma bär i landet, måste med föilust utvexla det emot Svenskt mynt i Norrige. Ulen denna olägenhet und. mrödjes genom elt stadgande, att det Noiska myntet emottages i den Svenska upbörden till det värde, det eger efter dess tili si Ifve rliatt. Alla andra försök i detta hänseende anser jag vara fullkomligt fruktlösa. Hr Gripenstedt: Jag anhåller blott att få tillkännagifva. att den utväg. Gr. Frölich i sitt sednaste anför:de föreslagit, icke synes mig vara användbar, ty den omfattar icke aila de fall, som här förekomma. Utvägen skulle bestå deruti, att Hanken skulle utfästa sig alt efter 1830 års myntfot inlösa alla do sedlar, som före myntfotens förändring blifvit utgifna.
En talare har sagt, att orden i l:sta Kap. 2:dra §:n Missg.- B:n: ”den som gör gäckeri med gudstjensten, Guds ord och sakramenten, bote etc.” icke rimligen kunna af någon domare tillämpas på det fall, att de s. k. läsarne sjelfva utdela den heliga nattvarden. Jag vågar icke yttra mig så kathegoriskt, enär, såsom det torde vara R. o. Ad. bekant, vår Högsta Domstol flere t gånger utan meningsskiljaktighet tillämpat nyssnämnde lagbud på Den 14 November 27 sagde fall. Jag vågar icke öfter denna domare-korps fälla ett omdöme, som fråntager deras domslut all rimlighet; jag vill endast erinra, att hos denna korps redan länge den åsigt gjort sig gällande, att den, sorn utdelar nådemedlen med oinvigda händer, trotsar, hadar, gäckar dessa nådemedel. Jag försvarar icke denna åsigt; tvärtom — jag' har sjelf såsom domare i en lägre instans dömt på ett alldeles motsatt sätt; men jag har så mycken aktning för hvars och ens åsigter, att jag icke vill fälla ett sådant yttrande, som det, att Högsta Domstolens beslut i berörde hänseende äro orimliga. Då förhållandet beklagligtvis är sådant, att de flesta Underdomare tillämpa ifrågavande lagbud på det fall, då någon, till preslembetet ej invigd, utdelar nattvarden, att de flesta divisionerna i HofRätterne deremot anse lagbudet å berörde fall otillämpligt, men att Högsta Domstolen hyllar Underdomarnes åsigt, till följd hvaraf de allmänna åklagarne hafva sig bekant, att om dessa mål fullföljas till den högsta instansen, så blifva de tilltalade fällda; vid sådant förhållande frågar jag: är det icke af behofvet påkalladt att förändra ett lagbud, som gifver anledn. till så olika tolkning? Hurudan en lagstiftning än må vara, så är det nödvändigt att lagskiparne blifva ense om dess tillämpning, så att icke misstroende till domaremakten upstår, ty ett sådant misstroende är en oundviklig följd deraf, att olika domare tolka lagen olika. Man har här talat om Luthers ord, såsom egande företräde framför LagUtsk:s.
Skrifv. N:o 108. Motion N:o 22, om ändring i tiden för bränvinstillverknings-afgiftens erläggande. Sainmans. Bevilln.- Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 1, Utlåt. N:o 7, Mern. Bevilln.-Utsk. Mern. N:o 22. R. St. underdån. Skrifv. N:o 118. Motion N:o 23, om förändrad grund för fördelning af de för minuthan del med eller utskänkning af bränvin och andra spirituösa drycker inflytande medel. Sammans. Bevilln.- Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 5. Motion N:o 24, att alla af militieboställen utgående arrenden måtte hä danefter till Statsverket ingå, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51. Motion N:o 25, om förändrade grunder för väghållnings-skyldighetens utgörande, m. m. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk, Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. N:o 40. Motion N:o 141, om ändring af 8 § i Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypoteksbank för riket. Banko-Utsk. Mern. N:o 4. Konstit.-Utsk. Mern. Sammans. Stats-och BankoUtsk. Utlåt. N:o 10 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 142, om ändring af den vid Statens jernbanor uppförda hägnad. Allm. Besv.- och Ekon. Utsk. Betänk. Björkman, Johan Magnus, från Elfsborgs län. Motion N:o 118, om ändring . af gällande föreskrifter, rörande val af organist, klockare och skollärare. Sammans. Lagsaint Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
Ro« ten någon afgift aftvingar; 9:0 att, emot åtnjutande af en sådan befrielse, hvarje Rusthållseller Rotenumer bör, under berörde femton år, till Kongl. Majit och Kronan årligen i fredstid, uppå tvänne terminer, erlägga Sju Riksdaler Banco i contanta penningar, samt hvarje Rusthåll vid de beridna Regementena derutöfver, till hästens utfodring, aflemna 25 Lispund hö, hvarje Lispund till endast 20 marker beräknadt, en tunna bafra samt 5 Lispund råghalm , efter Statssamt Allm. Besv.o>Oec. Ut sk. Vit. N.o 72. 65 Rusthållaren eget, inom af Kongl. Majit föreskrifven tid , - tillkännagifna val, antingen i fullgoda natura-persedlar lefvererade vid anvisadt magasin å Mötesplatsen , eller ock i contanta penningar liqviderade , efter det för året inom hvarje Län fastställde markegångspris; 5:0 att på de ställen , der Roten, i stöd af äldre eller senare Contract , är förbunden att bestå Soldaten kost och öfriga behof under Möten, likasom i de orter, der Rotehållare deras rätt till ersättning af Soldaten sig redan afsagt eller framdeles kunna afsäga, bllfver Passevolanren Rorehållarens egen och odelade utgift; hvaremot inom de Regementen, der Soldaten åligger att, vid slika tillfällen, sig sjelf med matsäck förse och han från denna skyldighet icke är genom Rotehållarens frivilliga begifvande befriad, Rnteliållaren eger rätt , att, genom innehållning af Soldatens lön och andra inkomster af Rolen, eller genom dagsverken af Soldaten åt Roten, de senare efter Länets Markegångspris beräknade , göra sig ersatt för så stor del af de erlagde Sju R:dr, som återstår, sedan ersättning för den skjuts , hvartill Soldaten förr varit af Roten berättigad , efter ett af Konungens Befallningshafvande fastsiälldt medelpris, blifvit Soldaten till godo beräknad; 64 StaisSamt Ailm. Besv.a. Oec.
Antogs sit hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 18, med förslag lill tillägg vid 46 § Riksdags-ordningen, angående sammanträde af Riks-S:ånden för gemensamma öfverläggningar, äfvensom, i sammanhang dermed, till ändring af åtskilliga §§ i Riksdags-ordningen och Regerings-foimen. Återremitterades, med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanka, att, i öfverensstämmelse med den i Biskop Hallströms reservation uttryckta mening, 2:ne Stånds sammanstämmande beslut erfordras i fråga om de föreslagna sammanträdenas hållande. N:o 19, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet ,N:o 8, innehållande förslag till tillägg i 59 § Regerings-formen och 27 § 1 momentet Rikédags-ordningen, angående Kongl. Maj:ts Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof. Utskottets i detta Memorial gjorda hemställan bifölls. N:o 20, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 9, innehållande förslag till ändring af 68 § Riksdags-ordningen, rörande revisionerna af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd m. m. Ansågs å Preste-Slåndets sida icke erfordra annan åtgärd än att luggas till handlingarne. S. D. Remitterades lill Stats-Utskotlel en af Doktor Gumcelius, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, i Ståndet denna dag väckt motion, angående en förändring i dispositionen af det till inrättande af en teknisk skola i Orebro vid innevarande Riksdag beviljade anslag. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Stats-Utskottets Utlåtande N:o 164, angående hegardt och af Kongl. Maj:t i nåder förordadt ytterligare anstånd med inbetalningarne å de staden Cimbritshamn beviljade hamnbyggnadslån.
» Och du har aldrig sett henne förr? » » Jo, det har jag. Vi gjorde bekantskap i somras, då hon var hos sin morbrors, som ha en vacker villa utanför Petersburg: dit var IDUN 404 Ueka 1895 hjäpfan. Skiss. &gt; X I an ni tänka € er, vi få inte ha något 1 V främmande i kväll. Hon har gifvit bägge jungfrurna lof att gå nt. » Gärtrud var alldeles röd i ansiktet, när hon strax efter frukosten kom inspringande från köket med denna upprörande nyhet. Hennes fjortonåriga blod svallade af .förbittring, och hon strök upp sitt kortklippta cendréfärgade hår, så det stod som en tupé öfver pannan. Tom, hennes ett år yngre bror och Ester, hennes två år yngre syster, hvilka sutto vid salsbordet och njöto sin söndagsledighet vid ett par rolighetsböcker, tittade upp med öfverraskade och förbluffade miner. Det var Matildadagen, bägge flickornas namnsdag. De buro detta andra namn efter sin aflidna mor, och det var liksom till firande af hennes minne, som de varit vana vid att den dagen alltid få bjuda ett par vänner till sig, och T o m brukade också passa på tillfället att taga hem någon af sina bekanta, så att de skulle få » litet lifvadt ». » Äh, det är inte sant, » sade T o m. — » Det vågar hon inte ' » » H o n », det var husförestånderskan, hon som skulle vara dem i mors ställe, men som snarare blifvit deras gemensamma fiende. Det var hon, som körde stora flickorna i säng klockan åtta om kvällarna, för att sedan få läsa sina romaner i lugn och ro inne hos sig. ' Det var hon, som stängde in de minsta barnen, de sju och åttaåriga smågossarne, som fångar i deras lilla trånga rum, hvilket de nästan aldrig fingo lämna annat än för skolan och middagsmåltiderna. Det var hon, hvars dåliga lynne satte fruktan i hela huset, en fruktan så stark, att den dref en till feghet och dumheter.
Dessa 80 biljetter utlem nades - Den 20 Januari. 9 nades af Ridd-Fiscalen aftonen före hvarje plenum, emellan kl. half till 8 och 8 till de förstkommande. R. o. Ad. beslöt, alt vid denna riksdag främmande åhörare skola erhålla biljetter till bevistande af Ståndets öfverläggningar, på samma sätt som vid sista riksdag ägde rum. Uppå derefter framställd propos., blef Frih. Boyes, Ludv., motion remitterad till det blifvande Ridd.Utsk. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, vid föregående riksdagar, det varit vanligt, att R. o. Ad., i likhet med de öfrige Stånden, ägt sin särskilda klubb. Då instruetionen för Ridd.Direct. icke innehåller någon föreskrift om vidtagande af anstalter derom, före riksdagens början, hade endast genom Ridd.Secret. innan riksdagens början, några åtgärder på förhand blifvit vidtagne , på det att R. o. Ad icke vid ankomsten hit mätte sakna hvad som vid föregående riksdagar funnits; och hade de vanliga rummen i operahuset, som Ståndet redan kände, blifvit för ändamålet upplåtne. Det berodde nu på R. o. Ad. att fatta sitt beslut, i afseende på begagnandet af dessa rum och fortfarandet af den nyss började klubben, på sätt R. o. Ad. funne tjenligast och lämpligast. Hr Frih. o. Landtm, hade ansett sig skyldig att för Ståndet anmäla, hvad som sålunda skett; på det att det icke för R. o. Ad. mätte vara obekant, att hvad vid sista riksdag i allmänhet blifvit af R. St. beslutadt, rörande Ståndets klubbar, vid denna riksdag blifvit tillämpadt på R. o. Ad:s. Hr von Troil, Emil: På sätt Hr Frih. o. Landtm, haft godheten erinra, hafva R. o. Adis ledamöter, sedan början af denna riksdag, funnit en klubb för deln beredd i de K..rummen uli operahuset.
Emedan Bondeståndet icke i detalj pröfvat förslaget, samt bestämmelsen om varm mat biel' på goda grunder af Utskottet föreslagen och af två stånd godkänd; hade ordet »varm» ej bort uteslutas vid revisionen af förslaget. § S 1:a morn.: Konseqventare och klarare torde följande red. vara: »Ej må utskänkning af eller minuthandel å landet med bränvin idkas af den, som drifver» etc. Harige nom undvikes ordet »därmed», och begreppet »idkas» kommer att tillhöra äfven utskänkningen, ej blott minuthandeln. För begge åsyftas enahanda föreskrift. Dock hade helst hela detta mom. bort uteslutas, enär förbudet deri ganska lätt eluderas, och det dessutom för ordningens vidmakthållande är bättre att Myndighéterne få direkt vända sig mot en mer förmögen och ansedd person (en handlande) än mot en s. k. »ansvaring», en fattig gumma eller en dylik, som har föga att våga, vare sig anseende oller egendom. — Om en förmögen och för samhällets väl nitälskande handlande v ille, i en mindre stad, såsom bolag i vissa städer gjort, öfvertaga alla krogar, för att minska oordningarna och osedligheten å dem, borde det icke vara Myndigheterna förbudet att antaga ett sådant välvilligt och välgörande anbud. Derföre hade Utskottets förra förslag bordt bibehållas. Se sid. 10 i motiv, till Bet. N:o 13, och detta förslag § 10, mom. 2. § *3 Mom. 1, •punkten 2, torde heldre kunna lyda: »Soknenämnden skall däröfver, före slutet af April, till kyrkoherden lemna yttrande och, om bifall till utskänkningen tillstyrkes, nämna den trakt, hvarinom den må idkas. Kyrkoherden inhemte» etc. § 22. Mom. 1.
Frågan 0111 rusthållares inom det så kallade K ungs öhrs län befrielse från erläggande af utgående Insen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras, bar, enligt hvad af handlingarne synes, redan år 181 5 varit under noggrann skärskådning, då Konungens befallningshafvande i Westmanlands län, deröfver hörd, yttrat» att, genast vid upprättandet af indelningsverket inom Westmanland för Kongl. Lifregementet, de så kallade jordeboksoch hcmmanlalsdagsverkena å hvarje rusthåll i Åkerbo härad icke blifvit indelade utan äro Kongl, Muj:l och Kronan behållne, emot det att rusthädens augjnentsräntor blif vit till derefter lampadt högre belopp bestämde och. anslagor, hvaruti Kongl. Kammarkollegium i underdånigt utlåtande den 20 December förrberörde år jemväl instämt, och till följe hvaraf Kongl. Maj:t i nådigt bref den i3 Februari 181afslagit rusthållarnes underdåniga ansökning i ämnet. Vid den förnyade undersökning, som i detta ärende egt rum, på grund af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den r5 Maj 1848, hafva såväl Konungens befallningshafvande i Westmanlands län som Kongl. Kammar-kollegium kommit till ett alldeles motsatt resultat, eller alt tillstyika bifall lill sökanderna-s framställning om befrielse frän losen af förrbemälda räntedagsverken, hvilket ock föranledt Kongl. Majrts derom aflåtne nådiga proposition Af de serdeles inkomst-afdelningen lillhandakomne vidlyftiga handlingar halva vi icke funnit någon upplysning, som kunnat rubba de åsigter, hvilka blifvit af myndigheterna uttalade vid målets första behandling, en tanka den äfven är volden delad af Kammar-kollegii President Herr Friherre Stuts-Utshs V t lutande, IV:o 158. 7 Cederström i dess det sednare utlåtandet åtföljande reservation
Vetterns mot solstrålarna glindrande kristall, i detta ögonblick kanske så jemn, som ytan af glaset, i hvilket läsaren söker uppfånga dem, för att antända sin respipa, så genomskinlig, blå och klar, att hvarje liten sten på den blanka sandbotten, hvarje fisk, svängande sig på djupet, kan skönjas från vattenbrynet; – denna kungligt nyckfulla sjö blir inom en kort stund försatt i så vresigt lynne, att den vräker grågula vågor, höga som hustaken, kastar deras hvita skum högre än kyrktornet, samt med hafvets buller och dess vilda skick sköljer stranden ända upp till boningshusens bakgårdar, och brottas med kyrkmuren. Längst i söder från staden begränsas synkretsen af det vördnadsbjudande Taberg, hvars dunkla hjessa krönes af himlabågen. När bergskonungen rynkar ögonbrynen och moln samla sig på hans herrskarepanna, så vet man redan i den några fjerdingsväg bort belägna staden, att oväder och nederbörd förestå, huru klar luften än må vara i öfriga väderstrecken; men då den väldige, med ljusnad uppsyn, skådar ned på sina i stoftet krälande undersåter: tornspiror och skogstoppar, som drista höja endast förstulna och vördnadsfulla blickar upp till majestätet och dess thronhimmel af stjernbeströdd azur; då motser man, midt under störtskurarna, snart vackert väder. Tabergsgubben är hjelten i alla ortens sagor, det outtömliga ämnet för barnens förvåning och inbillningar. O »Då jag var liten«. ”Då såg jag månan öfver kullen tåga, Och tänkte: stod jag nu på kullen der, Så kunde jag med lätthet se och fråga Hvem som den gubben uti månan är” Må läsaren ursäkta, att vi fört honom ända ned i den lilla staden, der endast den hvitmenade kyrkan och rådstugan samt det grå hofrättshuset äro af sten, men de öfriga, dels brädfordrade och målade, de flesta röda, andra gula, en del hvita och några gröna, dels reveterade så, att de fullkomligt likna stenhus.
Seraphimer-ordens-gillets till K. M. den 8 Oct. 1828 aflåtna und. berättelse (tryckt), Malmö, Wadstena och Upsala central-hospitaley tala om dessa R. St:s aldrig nekade, alltid verksamma och fruktbärande åtgärder. Läkarevården om sinnessjukdomar har i sednare tider ernått en helt ny, mera curativ riktning. Om de större detentionsoch förvaringsanstaiterna alltid blifva nödvändiga tillflyktsorter för våldsamma, obotliga dårar; så finnes en annan dass med fredligare sinnesrubbning, ofta bland mera bildade, som i behof af ömmare och fördragsammare behandling, med deras vanor och lefnadssätt öfverensstämmande, erfordra ett friare utrymme för den sjuka själens återförande till sans, och för åtnjutning af mera lugnande föremål, än hvad som inom dystra boningar och fängelselika murar kan åstadkommas. Fridhemska kurhospitalets anläggning i den aflägsnaste delen af K. Djurgården, med en vidsträckt rymd, den skönaste naturomgifning och utsigt, åsyftar utbildandet af endy - Den 7 Mars f. m. 189 lik friare, och nied en inskränkt personal, omsorgsfullare vårdoch botriingsanstalt. Då förslaget derom hos K. M. framställdes — år 1833 — blef det underslödt af de fleste hufvudstadens utmärkte läkare och vettenskapsmän. Deras vitsord om en sådan inrättnings ändamålsenlighet framfördes till thronen af en man, åt hvars förslag 11, St. förr lemnat en gynnande uppmärksamhet, af frami. Prot.secretm P. A. Borg. Han är icke mer att påkalla enahanda deltagande; men den föreslagna stiftelsen förvandlades ifrån enskild till allmän och icke tillfälligt beroende, i det K. M. nåd. tillät stamboks utfärdande öfver hela Riket, i ändamål att för grundläggningen insamla nödiga medel, jemte det K. M. förordnade en särskild förvaltning till medlens upptagande och användande. Med dessa, genom allmänhetens behjertande, sammanskjuta välgörenhetsbidrag, blef Fridhems-förvaltningen satt i tillfälle att inköpa en vidsträckt park, å hvilken K.
Bränvinsbränningens inställande eller andra till den ekonomiska lagstiftningen hörande mått och steg skulle uti inkomsterna kunna uppkomma: så erfordras utan tvifvel någon åtgärd till afböjande af de olägenheter, Betänkanden, N:o 387. 411 sora dylik brist skulle förvålla. Enär dessutom på RiksgäldsContoiret äro anvisade åtskilliga Lån och Creditiv, för hvilka ingen annan tillgång finnes än lån, och Creditiven äro af den beskaffenhet, dels att man icke kan på förhand beräkna om och när desamma blifva behöfiiga, dels att deras utbetalning icke alltid kan fördröjas, intilldess medel hinna upplånas, utan måste bestridas af RiksgäldsContoirets under händer hafvande tillgångar; så visar sig ifrågavarande åtgärd desto ouingängligare. Men att dertill välja den utväg, som Hr Crusenstolpe synes hafva åsyftat, att nemi. låta vissa anslag, efter K. M:ts bepröfvande utgå företrädesvis, och de öfriga stå tillbaka, kan Utskottet desto mindre tillstyrka, som en allmän osäkerhet och oreda samt ökade kostnader derigenom skulle i styrelsens särskilda grenar förvållas. Under förutsättning alltså, att de af R. H. St:r beviljade anslagen af hvad beskaffenhet som helst, ovillkorligen böra vara att tillgå på béstämda tider, och till utsatt belopp, får Utskottet vördsamt hemställa: att, derest någon brist tillfälligtvis skulle uppkomma uti det påräknade beloppet af de till Statsverket eller R:g:sContoiret anslagna inkomster och tillgångar, hvilken ej af öfverskott, eller andra för handen varande medel betäckes, R:g:sContoiret må, på sätt äfven tillförene öfligt varit, anskaffa skillnaden genom lån, dock under förbehåll, att dessa i mon af blifvande tillgångar återbetalas, och att de i det hela icke få öfverstiga hvad som till de be - ^,3 S t a t s - U t s k o 11 * t * stämda anslagens, samt de beviljade och begagnade lånens eller creditivens fyllande erfordras.
Län, der desse skulder icke ännu blifvit godtgjorda, Curhus-afgiften cj utgöres till högsta beloppet 5 sk., utan blott med 3 till 4a sk., samt ersättning för ifrågavarande fordringar jemväl redan till någon del ingått, funnit sig icke kunna tillstyrka afskrifning, utan trott, att förnyad underd. anhållan bör om berörde medels återgäldande göras; så föreslås ock nu att, med afdrag af hvad som utaf ofvannämnda .10,882:16.8. influtit, nemi. år 1823 180: 12.10. 1824 522: i5. 3. tillhopa 702: 28. 1. återstoden R:dr 10,179:36.7. må fortfara att i Räkenstaperne balanceras. För alla här nedan upptagne utgifter, hvilka dels härrört ifrån uppkomne brister uti förslagsvis gjorda Anslag, dels ock grundat sig på och föranledts ifrån R. St:rs Beslut, tillstyrker Utskottet R. St:rs bifall till deras afskrifning i Räkenskaperne. 1:0 Utgifven ersättning till Hofstallet för år 1820 förlorade 1,800 LÄ ArrendeHö utaf Sundbyholms Kungsäng, enligt K. Br. d. 19 Mars 1822 333: 16. - Det, ifrån och med Midfastan år 1820, gällande nya ArrendeContractet om närnn Transport 333: 16. - Betan kanden, N:o 155. 4■ 7 Transport 333: 16. - tle Kungsgård innefattar icke vilkoret af lefverering af Hö in natura, ehuru Hofstallet för utfodringen förut ifrån detta håll påräknat nämnde qvantum Hö. 2:0 Ersättning för afskrifning af 1819 års arrende för Eldgarns KronoÄng, 812: 2. n. Denna utbetalning grundar sig på K.
Mitt första anförande var så till vida ofullständigt, som jag, vid min begäran om afslag å Utlåt., icke derjemte anhöll det-R. o. Ad. malte för sin del besluta, att R. St. uti aflåtande underd. skrifvelse ville anhålla, det K. M. läcktes låta verkställa fullständig utredning i ämnet, samt derefter lill R. St. afgifva den Nåd. Propos., hvartill förhållanderna kunna föranleda. Uti Hr Bildts anförande har insmugit sig ett litet miss tag, hvilket understundom ganska lätt kan hända äfven den noggrannaste. Den värde ledamoten har omnämnt de i ämnet aflålne återreraisserne, såsom utgjorde de definitiva beslut. Så är dock icke förhållandet, och vid andra tillfällen har den värde ledamoten i likartade fall noga skiljt här emellan, på sätt jag äfven ansett och anser fullkomligen formenligt och rikligt. Således hoppas jag enahanda åsigt jemväl nu må göra sig gällande. Den siste värde talaren har funnit en oriktighet uti mitt yttrande så till vida, som skulle jag hafva anfört, alt Sundhets-Kolhra helt och hållet afstyrkt tomtens öfverlemnande. Detta misstag tror jag mig icke hafva begått, i det jag endast erinrat derom, att Sundhets-Kolbm ansett tomt-andelen icke böra till Serafimer-Lazarettet öfverlemnas på mer än 50 år; hvilket tydligen tillkånnagifver den åsigt, att tomten icke borde för alltid Carolinska Institutet afhändas. Nu citeras visserligen hvad Kolhii Ordförrde motionsvis begärt; men han har härvid endast uttalat sin individuella önskan; men med all aktning så väl för Ordförande-kallets betydelse, sorn för personens utmärkta egenskaper, kan det väl icke påstås, att Ordför:dens Den 23 Augusti. 113 mening alltid och nödvändigtvis måste vara Kolhii ? Åtminstone hade sådant i det speciella fallet bordt upgifvas, jag begär ej mera. Denna håga blef visserligeD redan år 1837 hos K.. M. anhängiggjord; men under den långa lid, som sedermera förflutit, har K. M. icke funnit för godt, att derom göra någon framställning.