Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera ankommo de öfrige Ståndens Takemän och Deputerade, hwarefter de, jemte de af Ridderskapct och Adeln utsedde Ledamöter aftäaade k vekan half 2, under Herr Baron och Landt-Marskalkers anförande, för att sill underdänig lyckönffans afiäagande, upxwakiaHanS Maj:t Konungen pä Desi höga födelse-dag. In iiäem krotocolll, n. kieminZ. Mandagen den 8 October. klenum klockan 11 förmiddagen. Upplästes ett ifrän Banco-Utskottet inkommit Memorial, af förleden gårdag, innefattande utlätande öfwer Konungens Nådiga Proposition af den 24 September, i afseende pä Jernwerks''örelsens upprätthållande, jemte bifsgadt utlätande af Banco-Fullmäktige öfwer samma ämne; afstyrkandes Banco-Utssottet pä det högsta all förändring af de för Banquens utläning pä Jern och andra exportabla effecter i allmänhet utfärdade stadgandcn; men tillstprkan des - Den 8 Ottober. 407 des att jemte det tiden för utmaning ä sädane effecter mä till Junii mänads flut blifwa för. längd, det mätte pä Banco-Fullmägtige ankomma att widtaga sädane mätt och steg för de förfallne länens äterbetalning, som i möjligaste matto kunna lindra och underhjelpa läntagarnes skyldiga bemödande i detta afseende; samt att för länen pä effecter i Uppstads-Wagarne kunna bewilja enahanda förmän, som för län pä effecter, hwilka uti Stapelstädernas Wägar ligga förwarade, fär äga rum. Lades pä Bordet. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets sista klc>ni-dag pä bordet lagda Memorial, rörande anwändandet af de till Finsta Expectance-Staten anflagne medel. Bifölls.
Och då kyrassiererna led på led stormade fram i sina rasslande harnesk, mörka och blanka, vilda och blodtörstiga — då gick det en hänförelsens rysning genom hela publiken. Jungfrun af Orléans har gjort mest lycka, antagligen emedan det är det mest bekanta af hittills gifna stycken. Glanspunkten här är könungaprocessionen med riddare och prelater, krigare och sjungande klerker, sköna damer och pager. Tåget syntes oändligt, och likväl var scenen fyld af en myllrande massa åskådare. Meiningame ha segrat trots sommarvärmen och chau-vinistema, ty de medförde något nytt. Något nytt, som var så fanatiskt och mäktigt, att det under alla förhållanden måste väcka intresse och framkalla diskussion. De ha vunnit sympati, de ha blifvit förstådda och erkända af somliga, de ha blifvit hånade som förargelseväckande gycklare af andra. Man kan diskutera, huruvida Meiningames princip är den riktiga. Ett är visst. De ha nått utomordentliga resultat på sin väg, och blott dumhufvuden våga bespotta så entusiastiska sträfvanden, så storslaget arbete. P. Nansen.Under munlåssystemet. Prolog till en svensk G-effken-historia. Bibliotekarien E. v. Q vanten, hvilken, som hvar man vet, är synnerligen väl initierad med de förhållanden, som stodo i samband med Karl XV: s unionsförslag, sade sig en dag vid vårt sammanträffande hafva för afsigt att i » Dagens Krönika * publicera några synnerligen intressanta aktstycken från denna period. Naturligtvis mottogo vi detta anbud med ett hjertligt tack. Saken var ju af onekligt intresse, icke minst nu, och herr v. Qvanten rätte mannen att i den riktigaste dager framställa * personer och förhållanden från det skiftesrika och för vår grannstat Danmark ödesdigra år 1864. Vi trodde allting klart, då » det vidunderliga inträffade ». Detta » vidunderliga » lemnar nu hr Qvanten sjelf närmare besked om i följande dramatiska skildring, som helt säkert icke endast af hela pressen, utan af hela den frisinnade svenska allmänheten skall mottagas med spänd uppmärksamhet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att bland R. O. Ad:s ledamöter och suppleanter uti förstärkta StatsUsk. fyore fyra för det närvar, icke i staden samt en invald till ordinarie ledamot uti StatsUtsk.; och då dessutom tvenne af StatsUtskrs ordinarie ledamöter vore med H. Ex:s tillstånd bortresta, samt R. o. Ad. endast valt sex suppleanter, uppstode nu brist af en ledamot. För att göra förstärkta StatsUtsk. fulltaligt och undvika, så mycket möjligt vore, förnyade val, föreslog H. Ex., att R. o. Ad. måtte i morgon e. m. kl. 5 anställa val af 10 suppleanter Uti nämnde förstärkta Utskott. Bifölls. Likaledes tillkännagaf H. Ex, Hr Gr. o. Landtm., att vid sednast hållna Talmansconference blifvit tillkännagifvet, Den ii Augusti. 311 ntt åtskilliga frågor fordrade snar handläggning af förstärkt BancoUtsk., i anleda, hvpraf man ansett nödigt, att ett sådant skyndsamligen valdes; och hemställde H. Ex., om R. o. Ad. skulle behaga företaga detta yal nästk. Måndags eftermiddag d. q.5 dennes, sqmt på samma gång utse io suppleanter, i följd hvaraf, då ledamöternas antal vöre 21, hvarje lista holde innehålla 3t namn. Bifölls. fl. Ex. yttrade äfven den önskan, alt R. o. Ad. vid håda ofvannämnda val måtte i möjligaste målto upprätta listorna i alphabetisk ordning, hvarigenom Betydlig lättnad vid uppsummerjngen vunnes. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, ntt Seorete^ laren i Svenska Acadeinien för If. o. Ad:s läkning aflernnat a5 billetter till Academieps i morgon inträffande offentliga sammankomst, och ntt de af Ståndets ledamöter, hvilka önskade att erhålla sådana b|lletLer, Lunde sjg hos Ridd.fiscalen deroni anmäla.
I anledning af förekommen framställning om upphörande af den Stats-verket föga inkomstbringande så kallade mötes-afgiflen, som af gemenskapen vid de indelda InfauteriRegementerne utginge med 8 sk. per man årligen, men med förändringar i beloppet för sista tjenstebref, alltefter afgångens tidigare eller seuare inträffande, derigenom uppbörden af denna afgift betydligen försvårades, hvarförutan densammas utgörande vid uppbördsmötena medförde för soldaten en eljest undviklig tidspillan, hafva Rikets Ständer sökt närmare kännedom om förhållandet i delta ämne och dervid iuhemtat, huruledes ifrågavarande mötes-afgift tillkommit genom frivilligt åtagande af gemenskapen vid de indelda infanteri-regementerne, för erhållen nedsättning i antalet af de förut 8, 10 å 12 gånger om året hållna kompani-mötena, och i början ingått till den så kallade general-förrådskassan, för hvilken reglemente blifvit utfärdadt den 13 Januari 1726, men sedermera, efter denna kassas upphörande vid medlet af 1700:talet, direkte tillfallit Stats-verket, samt att årliga beloppet af denna afgift för åren 1841 lill och med 1850 utgjort, i medeltal räknadt och efter afdrag af 2 procent uppbörds-provision, 1,894 R:dr 2 sk.; och som Rikets Ständer icke ansett med billigheten öfverensstämmande, att ifrågakomna, för Statsverket obetydliga afgift fortfarande utgår af gemenskapens ringa löne-förmåner, hafva, i likhet med hvad vid sednasle riksdag egde rum i afseende å de under namn af inskrifningspenningar, sventjenare-afgift, afskedspenningar samt permissionsoch lego-pass-afgiften af gemenskapen vid Arméen och Flottan dittills utgående afgifter, Rikets Ständer, för sin del, beslutat, att gemenskapen vid de indelda regementerne må, från och med år 1855, ifrån utgörande af den så kallade mötes-afgiftcn befrias. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc.
Det senare torde således till innehåll och uppställning närmare ansluta sig till den » gamla Idun » och skall äfven inrymma de modebilder, vi lofvat meddela. Det är emellertid vårt hopp, att Idun, som i sin delvis nya skepnad dock gömmer sitt gamla hjärta för allt, som sammanhänger med de svenska hemmens och den svenska kvinnans verkliga intressen, äfven hädanefter skall blifva dem kär — ja, dubbelt kär, då vi nu komma dubbelt ofta! — r SALONGEN I KRONPRINSESSANS JÄRNVÄGSVAGN. MED KRONPRINSESSAN DERN. TILL SÖ- I. M EDAN tusen sinom tusen svenska hem redde sig att i glädje och gamman i fulltalig familjekrets fira årets största högtid, måste makan och modern i vårt kronprinspars hem lämna sina kära, för att åter i ett sydligare klimat söka bot för sin vacklande hälsa. Eedan länge hade läkarne påyrkat hennes färd, allt ifrigare, j u närmare den råa nordiska vintern ryckte våra bygder, och endast äldste sonens öronsjukdom hade hållit henne kvar. Sedan farhågorna för densamma häfts, anträddes emellertid resan söderut den 14 december. Vi ha trott, att det skulle intressera vår läsekrets att en gång i tankarne något närmare följa denna vår kronprinsessas årliga färd mot sydligare breddgrader och ha därför gått i författning om att från densamma efter hand kunna lämna några ordets, pennans och kamerans bilder. Vi göra i dag den första början, och som en lämplig inledningsbild ha vi valt den interiör af salongen i kronprinsessans eleganta och komfortabla järnvägsvagn, vår artist tecknat här ofvan. Denna vagn, i hvilken kronprinsessan nu som annars anträdt sin resa 3 — söderut, innehåller, utom salongen, sängkammare och rum för uppvaktningen. Kronprinsessan, som på sin resa åtföljes af friherrinnan Alströmer, hvilken flere gånger förut varit henne följaktig, tillbringar nu julen i föräldrahemmet i Baden — väl den käraste hviloort, hon kunnat finna, under den långa resan!
— Flera af dessa sednare synas mig redan i motiverna till betänk, fullt vederlagda, och skulle det vara orätt att upptaga den långt framlidna tiden med att upprepa hvad der finnes anfördt, då ådagalagdt är, att en stor del af de olägenheter, som ansetts skulle blifva en följd af förslagets antagande, redan för närvar, förefinnes, och snarare skulle komma att hädanefter afhjelpas än förökas. Emot samma § har blifvit anfördt, att Kronans rätt skulle komma alt förnärmas. I slik händelse skulle jag vara den siste att biträda §:n, men af hvad hittills anfördt blifvit, har jag icke kunnat öfvertygas om någon sådan våda. Kronans rätt är försäkrad genom den summa R. St. sig såsom bevillning åtaga , och hvilken af Riksg.contoret ovillkorligen skall utbetalas. Fördelningen af utskylderna, sättet hvarpå de skola utgöras, och tillsynen derå, bestämmes af R. St., äfvensom de verkslällighets-åtgärder, som anses ändamålsenliga, och detta, utan att Kronans rätt kan anses förnärmad. Uti den s. k. minimi-tariffen ligger ytterliggare en garanti , att den utgående bevillningen ej kommer att understiga den summa, hvartill den är beräknad. Det är hvarje Pröfn.comite's bestämda åliggande att tillse, att afvikelse från denna tariff icke äger rum. Vid uppskattning af andras egendom kunna, oaktadt bästa vilja och föresats, stora misstag lätteligen ske äfven af personer, som inom en ort äga betydlig localkännedom; men a! t, vid jemförelse 11 af 2:ne summor, misstaga sig om, huruvida den ena understiger den andra eller icke, är, utan uppsåt, omöjligt.
Jag har dock visserligen sökt taga kännedom örn antalet af de utlemnade exemplaren, ehuru jag lin icke kan påminna mig detsamma bestämdt. Men det erinrar jag mig, att, utom hvad som förut blifvit lemnadt till försäljning i Boklådorne samt lill åtskilige Ståndsoch UtskottsLedamöter, Rikets Ständers Revisorer så väl i8a5 som 1827 erhållit, åtminstone de flesta af dem, 11 H. 9 i3o Den 3 Februarii e. ra. hvar sitt exemplar; och under innevarande Riksdag har ett stort antal exemplar af Bihangen blifvit till Utskotten utdelclt; äfvensom många allmänna Verk och Auctoriteter i Stockholm på begäran bekommit flere exemplar af så väl Protocollen som Bihangen. Om återremiss af Betänkandet kommer att äga rum, samt Ridderskapet och Adeln åstundar veta, huru upplagorne af Protocollen och Bibangen blifvit använde, så torde dervid göras den begäran, att Utskottet måtte utreda och inkomma med uppgift på dispositionen af de exemplar, som Herr Riben anser ännu böra vara qvar utöfver det af Utskottet nu uppgifna antal. Hvad åter beträffar det i StatsUtskottets beslut saknade yttrande om Bihangen, så tror jag detta härröra af miss-skrifning eller tryckfel, emedan efter orden: ”äfvensom att 25 ex. af RiksStåndens Protocoll,” borde stå': jemte Bihang. Sådant vill jag åtminstone påminna mig att beslutet var i Utskottet faltadt. Grefve von Schweririj Fredrik Bogislaus: Friherre Palmstjerna, som sitter uti RiksgäldsAfdelningen af StatsUtskottet, har redan besvarat eu del af hvad som emot Utskottets ifrågavarande Betänkande blifvit anmärkt.
Byrä derinom, för handläggning af ärenden, rörande elementarläroverken 8 90 - b. 21 Maj b. 14 Maj b. 17 Maj b. 14 Maj » anslagen för, se Stats-reglering. Ecklesiastik-Eollegium, om inrättande deraf * 8 89 b. 21 Maj b. 14 Maj b. 17 Maj b. 14 Maj Ecklesiaslili-staten, om tiden för afoch tillträde af dertill hörande hemman 7 2 9 b. 50 April b. 17 April b. 25 April b. 19 April Edet, Lilla, skatteköp af gamla slussen derstädes 5 4 1 174 å. 28 Juni å. 28 Juni å. 2 Juli å. 2 Juli Svar på återremiss 4 1 295 — b. 15 Aug. b. 14 Aug. a. 15 Aug. a. 16 Aug. Djurberg, Guslafva 6 4 50 — b. 28 Juni b. 28 Juni b. 2 Juli b. 28 Juni Fleetwood, C. J. ... 6 1 52 — b. 9 Juli b. 5 Juli b. 9 Juli b. 5 Juli Frendin, G 6 1 22 — b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars b. 2 April Gödecke, C. A 6 1 55 — b. 9 Juli b. 5 Juli b, 5 Juli b. 5 Juli 5 ™ I g sg rji C! pr e/i E. t/> ~ _. "1 —s O < -o 2. ° c/T ^ cd PV Samling. Afdelning. CD 3 2 ® 3 5’ a' 2° pr as 05 3 3 CL Q. CO CD * Iliks-Ståndens Beslut. pr 3 -1 D— CD Ih £ 3 — CL 03 crq CA 1 » CD en C Kidd. o. PresteBorgareStåndet. Bonde• N:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.
Iteg.F. bjuder att vederbör, embetsverk skola afgifva utlåt, den likväl icke ovillkorligen föreskrifver att de afgifna ullälrn skola åtfölja K. M:s propos. i ämnet. Hvad denna fråga nu specielt beträffar, kunna vi således anses vara i fullkomlig okunnighet derom, huruvida sådane utlåt:n derutinnan infordrats eller icke. Om nu Ständerne ingå till K. M. med den föreslagna begäran, och det då befunnes att hvad de önska redan vore verkstäldt, så skulle de ju utsätta sig för allmänt åtlöje. I hufvudsaken instämmer jag med Ilr Gr. Anckarsvärd uti den åsigt, alt det vore ändamålsenligast och lyckligast för landet om läntepersedlarne kunde förvandlas uti kontanta penningar. Deremot har här blifvit anmärkt, att största delen af räntegifvarne föga dermed vore betjente och att de i allmänhet skulle önska att hellre utgöra sin ränta i spanmål än i penningar. Comiterades betänk, upplyser likväl att från 1825 t. o. m. 1844, således under loppet af 20 år har af afradsoch tiondespanmålen, i medeltal endast 5000 utaf 55,000 tunnor, blifvit lemnad in natura. Man får väl antaga att tiondegifvarne sjelfva någorlunda säkert beräkna hvad som är med deras fördel bäst öfverensstämmande; och då man ser att icke mer än ungefärligen ^nlel af all räntéspanmål blifvit in natura levererad, så torde det kunna antagas för gifvit att största fördelen för räntegifvaren är att fä betala sin skatt kontant. Men det är en fördel icke blott för honom, utan jemväl för landet i allmänhet, att få räkenskaperna förenklade och att möjligen kunna inskränka antalet af embetsman. För den skattdragande är det en fördel alt han derigenom kan sjelf granska huruvida den debetsedel, som honom lemnäs, är öfverensstämmande med hvad han bör i skatt betala, hvilket nu icke är fallet. I fråga härom har man yttrat alt det älåge K:s rådgifvare att vaka deröfver att kronans inkomster icke förminskas.
De visste, att hans skarpsinnighet hade utletat tusen andra sätt att förstöra penningar. Hans slöseri var af alldeles eget slag. Landet kring Athen hade fordom varit ryktbart för sina olivplanteringar. Attikas bergsluttningar voro då beklädda med skogar af detta herrliga och nyttiga träd, helgadt, som man vet, åt Pallas Athena. På Krysanteus’ tid voro dessa skogar i det närmaste försvunna, och Attika hade förlorat den förnämsta af sina inkomstkällor. Krysanteus ville komma henne att flöda med ny ymnighet, och han kämpade, utan att tröttna, en jettekamp mot natur, menniskor och tidsförhållanden, för att återskänka de nakna bergen sin prydnad och deras eländiga bebyggare sin välmåga. Striden hade nu fortgått i tjugo år och Krysanteus ännu icke förslappats, uppmuntrad, i stället för nedslagen, af den jemförelsevis obetydliga framgången af sina ansträngningar. Landtegendomarne omkring Athen hade under stadens sjelfständiga och lysande tid varit mycket dyra; nu lågo de till stor del öde. Krysanteus inköpte sådana ödeliggande fält, insatte sina frigifna slafvar till förpaktare af desamma och hade den glädjen att se skördar vaja, der förr knappt fanns fårbete. Men denna glädje blef i det närmaste hans enda jordränta, ty prokonsuln Annæus Domitius kände visserligen å ena sidan den sanningen, att „der ingenting är att taga, der har kejsaren förlorat sin rätt“, men drog å andra sidan häraf den följdriktiga slutsatsen, att der någonting är att taga, der bar kejsaren icke förlorat sin rätt. Den praktiska tillämpning, han gaf häråt, var lika följdriktig som slutsatsen sjelf och ledde i en cirkel tillbaka till premissen, den förstnämnda sanningen. Endast den personliga afgiften – „nässkatten“ – steg under kejsar Konstantii tid till 26 guldstycken. Hvad skulle då Krysanteus göra?
Han gick dit men damerna hade just aftonen förut återvändt till Skåne. När han kom hem från sin misslyckade upptäcktsresa satte han sig att besvara brefvet: Stockholm den 23 oktober. Fröken Alma Hagberg. Ni är mig en fin liten fröken! Om jag inte visste att ni i grund och botten är lika förargad på er själf, som jag är det, så ville tonen i mitt bref bli ännu mer förebrående. Men nu ska’ här bara skymta mellan raderna en mild och dämpad melankoli öfver att ni snoppat en arbetsdag från mig. Jag tillbragte lördagen på klappjagt efter ädelt vildt. Jag genomsnokade alla hotell i närheten af Gustaf Adolfs torg; men ingenstans hade man sett den der lilla fröken, som jag ville ha reda på. I hotell Germania såg det lofvande ut i begynnelsen. Der bodde en skånsk fröken med sin tant – namnen kunde portieren inte erinra sig. Hur ser hon ut – flickan? Ljus eller mörk? – Ljus. (Bien!) – Liten (nå ja!) mager (!?!) medelålders (jag lomade af). På Rosenbad fans en enslig Malmöfröken, som hette Haglund. Jag bad att få se på henne men det kunde inte låta sig göra, mente man. Hon var för rästen mörk, sa’ man. Jag gnodde vidare. Små fröknar som komma till stora städer ska’ inte begära att man ska’ vara så förälskad i dem att man utan vidare adressangifvelse anar hvar de hålla hus. I stället för att sitta och skrifva sprang jag omkring i Kungsträdgården och på Norrbro och tittade på småfröknar. Jag förstörde min middag med att dricka chokolad hos Bergs och jag rökte tio små cigarrer af idel nervositet. På kvällen gick jag i dramatiskan och tittade på småfröknar; men allt förgäfves. Små fröknar som komma till Stockholm och ämna bli några dar ska’ inte gå och hoppas möta sina vänner på gatan. Små fröknar ska’ ta stadsbud och skrifva ett par ord på en lapp och skicka upp på redaktionen och få adress och så vidare, ögonblickligen. Och så:
Omläggning af en del af vägen vid folén af Åhreskulan, nära Åhre kyrka, med ett anslag af 533 R:dr 16 skillingar; 5:o anbringande af en vågbrvtare i Räfsunds-sjön till skydd för den förut med statsbidrag iståndsätta landsvägen vid Maij viken, i sträckning emellan Östersund och Sundsvall, hvartill från 6:te hufvudliteln anvisats 896 Ralr 32 skillingar; 6:o äfvensom den i förra berättelsen omförmälde anläggning af 7| mil ny väg i Härjeådalen från Långå by till Riksgränsen mot Rörås i Norrige blifvit fullbordad och kommer nu att afsynas; 7:o med ett sedermera år 1852 beviljadt anslag af 4,450 Riksdaler är sistnämnde vägsträcka kompletterad med en ny väg på södra sidan af Ljusneelf från Långå by till Hede kyrka, fem fjerdedels mil, hvilket arbete äfven är lill afsyning färdigt; hvaremot med omläggning på åtskillige ställen af vägen inom Undersåkers och Åhre socknar i sträckningen mot Norrige, hvarom i förra berättelsen är nämndt, prolongation blifvit beviljad till bosten innevarande år. Varande härförutan under arbete upptagande af ny väg öfver såkallade Grubbkälsskogen, hvarigenom på resa från Östersund till södra delen af Jemtland och Härjeådalen vinnes 1 |:s mil kortare landväg jemte det tvänne färjsund undvikas; och är till detta arbete, beräknadt att kosta 24,952 R:dr 32 skillingar 2 r:st., af Eder Kongl. Majit den 23 Februari nästlidne år i nåder beviljadt ett anslag af 18,700 R:dr Banko. Rörande det uti föregående berättelser omförmälda förslag för beredande af farled genom Ströms stora vattendrag, i norra delen af Jemtland, mellan Stamsele i Ångermanland och Qvarnbergssjön vid gränsen af Jemtland mot Norrige och Thunsjön derstädes, är numera förklaradt, det frågan derom för närvarande kommer att förfalla.
N:o 18 och 19), öfverlemnas underdånigst. Då Komitén icke för den del af materielen, som är afsedd för försvaret i skärgårdarne, funnit sig kunna föreslå någon bestämd cert eller närmare angifva dess beskaffenhet, kan Komitén ej heller med någon tillförlitlighet beräkna den personal, som för ifrågavarande materiels användande erfordras. Att en så beskaffad sjökrigsmateriel, som Komitén i det föregående i allmänhet föreslagit, kommer att inverka på bemanningens antal, så att detta ej blifver så stort, som hittills erfordrats och som från de flottan nu tillhörande corpser och trupper kan lemnäs, synes med säkerhet kunna antagas; men då Komitén ej kan bestämdt uppgifva behofvet för den nya materielen, har den funnit sig ej för närvarande böra tillstyrka annan eller större inskränkning i den för flottans bemanning afsedda personal, än att densamma åtminstone må lemna tillgång för behofvet vid en allmännare rustning af den materiel, som i närmaste framtiden finnes att tillgå. Bilagorna N:o 20, A och B, utvisa det förslagsvis beräknade behofvet till fartygens bemanning och Bilagorna N:o 21, A, B och C, så väl nämnda behof, som det för varfven och stationernes bevakning, garnison m. m., jemte tillgången samt personalens fördelning för de särskilda ändamålen, allt under öfvergångsperioden. Till bevakning och garnison i Carlskrona hafva endast 4000 man upptagits, ehuru Chefen för Ingeniörcorpsen i Komitén meddeladt yttrande (Bilagan N:o 16) uppgifvit att, under nu befintliga förhållanden, en talrikare styrka vore erforderlig. Komitén har likväl, med afseende derpå, att en del af den äldre materielen endast undantagsvis torde komma att aflägsnas från stationen och således i allmänhet bör lemna ett ej oväsendtligt bidrag till dess försvar, trott någon tillökning ej behöfva beräknas i det af bemälde Chef, under förutsättning af försvarets förstärkande genom ännu icke anlagda befästningar m. m., uppgifna antal.
Jag anhåller likväl alt få fästa upinärksamheten på en olämplighet i redaktionen, som ganska lätt kan afhjelpas. Utsk. tillstyrker nemi. ”en millin för påbörjande af en i riktning åt Jönköping gående stambana från Malmö lill den pä nordliga sidan af sistnämnde 'stad belägna punkt, hvilken K. M. kan finna lämpligt bestämma.” För min del kan jag icke inse, hvartill eli sådant bestämmande skall tjena. Men har Utsk. rätt uti att meddela en sådan bestämmelse i förslaget om Malmö-Jönköpings-banan, så har Utsk. ovilkorligen orätt uti, alt icke intaga en dylik bestämmelse i förslaget om Slockholm-Götheborgs-banan. Som emedlertid, enl. min åsigt, hela bestämmelsen är olämplig och öfverflödig, anser jag, att förslaget bör sluta med orden ”från Malmö”, och anhåller således om bifall till punkten, med uteslutande af den på sagde ord följande mening. Hr Bildt: Mot den redaktionsförändring, Gr. Lagerbjelke föreslagit, har jag ingenting att anmärka. Det är otvifvelaktigt, att de utmärkta sista orden äro alldeles öfverflödiga, men, för alt försvara Utsk. för beskyllningen, att i detta hänseende hafva tänkt något annat än Utsk. uttryckt, ber jag att få nämna, det den sisla meningen tillkommit på det sätt, att sedan flera olika redaktionsförslag blifvit inom Utsk. framställda, åtog sig en ledamot att sammanjemka dem, med bibehållande, så vidt möjligt, att de utaf serskilda ledamöter förslagsvis framställda uttryck; och så inflöt den 208 Den 1 November f. m. anraärkla öfverflödiga slutmeningen. Sedermera ville man, efter fattadt beslut, ej vid justeringen göra den minsta ändring i ordställningen, helst som åtskilliga ledamöter fruktade, att om något ord derur borttoges eller tillädes, kunde den mödosamt sammanjemkade meningsföreningen möjligen blottställas för alt ånyo söndras. För min del finner jag, lika med Gr. Lagerbjelke, att dessa ord böra utgå.'