Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner mig dessutom i mina tänkesätt och grundsatser äga en fullkomlig opartiskhet i frågan, deri jag endast utgår från min öfvertygelse om nyttan för fäderneslandet samt hvad j ig genom min lilla erfarenhet trott mig finna nödigt och nödvändigt att förbättra i den vigtiga del af landets styrelse, som nu är underkastad Ståndets mogna bepröfvande. Förslaget innefattar i allmänhet, enligt min tanke, lika så vigliga som nödiga förändringar. Jag tror tillika, att af de önskade reformer i vårt nuvar. statsskick, som här mänger. gång framställas, är med grundadt allvar och än måhända med någon lättsinnighet, finnes ingen af den vigt, som den reform, förevar, förslag afser. Skall en tredubbel ansvarighet åligga en Konungens rådgifvare, nemi. inför eget samvete, inför Konungen och inför Representationen eller inför landets lagar, skall en sådan ansvarighet vara af nytta eller förenad med möjlighet för /honom att uppfylla deras anspråk, som af honom kunna fordra ansvar, måste honom lemnäs tillfälle att verka på ärendernas gång. Att han förflyttas från en stillastående punkt, från en död verkningskrets till en lefvande, mäste' vara nyttigt för landet, i fall han är duglig, och tillfredsställande för honom, emedan han då kan påräkna att blifva rättvist bedömd. Utsk. synes nu, likasom förr, hafva utgått från den åsigt, att i Statsrådet borde införas så mycken verksamhet som möjligt, och dess förslag åsyftar ej endast en föredragningsskyldighet för 8 af Statsrådets ledamöter, utan §ynes äfven sträcka sin afsigt derhän, att de må komma i tillfälle att bevaka de ärenders gång, som tillhöra det departement, för hvilket de komma att blifva chefer. Detta skall leda till en administrativ gång af administrativa ärenden, och jag har länge funnit anomalien af fordringarna på ett theoretiskt skärskådande vid hvarje åtgärd i administrativa ärenden. Bland Utskrs hufvudprinciper förekommer likväl en, uti hvilken jag ej kan instämma. Flera värda talare hafva redan förut yttrat samma tanke. Lika med Ilr Lefren anser jag Just.Statsministerns dubbla egenskap af ledamot i Konungens Statsråd och Högsta Domstolen icke vara full-.
Län undfått rättighet att, under vissa vilkor, från deras genom afvittring eller eljest bestämda områden, till sågverken afyttra sågtimmer af minst io tums diameter i lilländan; äfvensom alt Kammar-Collegium samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i WesterNorrlands och Jemtlands Län blifvit anbefallde att inkomma med underdåniga utlåtanden, huruvida nämnde förmon äfven må utsträckas till dessa båda Län; och då, i Utskottets tanke, icke är lämpligt att, förr än denna fråga blifvit slutligen afgjord, åt krono-åboer och nybyggare i de fyra norra Länen medgifna rättigheten att anlägga egna sågqvarnar, hvarmedelst också en rubbning möjligen kunde ske uti de sågverksegare af ålder förunnade förmoner, tillstyrker Utskottet, att ofvanberörde motion för närvarande måtte lå förfalla. Stockholm den 3 Febr. 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Febr. kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående inventering af Statens, inom hufvudstaden befintliga, förvaltande Verks Cassör. (I. A.)
På Konungens befallningar, veten I. MÅNS N. Är det så att vi betraktas som fångar? MAGISTER O. Långt ifrån! Men det är icke rådligt att gå ut ännu på en stund. MÅNS N. OCH ANDERS P. byta platser oupphörligt och äro oroliga. FÖRSTA AKTEN MÅNS N. Här sker något ondt; jag känner det i bröstet på mig! ANDERS P. Det måtte vara hett härinne för jag är så svett. Vill inte Magistern dricka ett glas öl? MAGISTER O. Nej, stor tack! ANDERS P. Eller ett glas vin? MAGISTER O. Tack, tack, inte för mig. MÅNS N. Men det är riktigt Rhenskt. MAGISTER O. nickar nekande. Trumslag utanför. ANDERS P. utom sig. Blir det ett slut på detta i Herrans Jesu namn? MAGISTER O. reser sig. Jo, nu är det slut! GUSTAV VASA Går mot dörren, öppnar den; Budet kastar fram på bordet tre blodiga rockar tillhörande Ingel H., Nils i Söderby och Magister Stig. Se! MÅNS N. OGH ANDERS P. Blodbad igen! MÅNS N. Och utan dom och ransakning! MAGISTER O. För två år sedan ransakades och dömdes, men för att låta nåd gå för rätt och för att utröna om det var allvar med ångern lät konungen förrädarne gå lösa. När han då genom kunskapare erfor att de voro oförbätterliga och fortfarande gingo omkring med upproriskt tal, beslöt han exekvera domen. Ser I, så ter sig saken när den framställes i enlighet med sanningen. MÅNS N. Det gick likafullt ett tal, att allt skulle vara förlåtet och glömdt... MAGISTER O. Glömdt, såvida nämligen brotten icke förnyades, men alldenstund de förnyades, så blef icke glömdt, endast gömdt. Det är klart som logica! till Herman Israel. Herr Syndicus Herman Israel; dessa två trovärdige män... I ären ju trovärdige? FÖRSTA AKTEN MÅNS N. OCH ANDERS P. Hoppas det! MAGISTER O. Svaren ja eller nej, om I ären trovärdige! MÅNS N. OCH ANDERS P. Ja!
Visserligen vore det samhälle högeligen att lyckönska der ingen hade anledning att tvifla det Högsta Instantiens beslut någonsin vore stridande mot rättvisans fordringar. Men det mål hvartill lagskipningen bör sträfva vore dock ej ensamt härigenom fullkomligen uppnådt. Dertill fordras nemligen äfven att tidpunkten för rättvisans tilldelande icke oskäligen fördröjes, så att den frukt, sorn bort blifva följden af rättvisans åtnjutande, till större delen eller helt och hållet under tiden galt förlorad. Jag vill visserligen icke bestrida att det rådrum af fyra dagar, som Lagen medgifver domaren att vid en vigligare saks föredragning sig nogare betänka på beslutet, understundom kan vara alltför kort, och jag skulle derföre ingalunda vilja motsätta mig ett förslag, som hade till föremål att göra den för Domaren bestämda betänketiden 2, 3 eller 4 gånger så lång; men icke lära högsta domaremaktens medlemmar af den omständigheten att den i Lag bestämda betänketiden är alltför knappt tilltagen, kunna hämta grundad anledning att låta en till "'afgörande föredragen sak, snart sagdt under en obegränsad tiderymd, hvila utan beslut.
KammarRättens ÖfverRevisionsDepnrtements-Contor för Allmänna MagasinsÄrendenas utredning granskade räkningar uppgöres af nämnde Contor och innefattar tiden imellan den i Maj det föregående året till samma dag det derpåföljande, har för a:ne år eller från den i Maj i83a till samma tid år i834 blifvit af Revisorerne gran skad och upptager; Dc])e (; •' Äret fr. d. i Maj Året fr. d. t JBalance: I Länen utestående Credit: JBalance: Kopparbergs d:o 3,137: — 5. Hallands d:o . , • • 10,929:41. 4- Götheborgs och Bohus d:o 8,143: 39.10. Denna Redogörelse har icke gifvit Revisorerne anledning till något särskildt anmälande. ( ^8 ) SpanmäIs Cr edilin-Fonilen. Denna Fonds redogörelser för åren i832 och 1833 sahna anteckning om undergången granskning i Kongl. KamraarRätten, dit sednare årets Hufvudbok först den 22 sisth September, eller sedan Revisionsförrättningen var börjad, för sådant ändamål blifvit aflemnad. Förhållandet med Inkomster och Utgifter under nämnde år är följande: Debet: B ahmee från föregående året: Inkomster: — Balance till följande äret: Balance från föregående året: Balance till följande året: Hvad dispositionen af dessa medel i allmänhet beträffar, så har den på visst sätt redan varit underkastad Rikets Ständers pröfning, enär den Redogörelse öfver i83r och i832 årens undsättningsanstalter, som Kongl.
— I)en anmärkningen eger visserligen sin rigtighet, att Sedel-stockens fullkomligen bestämda belopp icke låter tänka sig annorlunda, än så, ätt dess maximum bestämmes, och det öfriga öfverlemnas åt behofven i Iandet att alltid åstadkomma det förhållande, gom med dem instämmer. Likaså hafva Utskotten aldrig betraktat denna antagna summa af 30 millioner annorlunda, än såsom en calcul^ Si« Banco*Uiskottett Betflnkandtn. tlons-grund för att utröna, hvilka anslag kunde komma att bevijas, utan att rubba myntvärdet; hvarvid afseende afven ansetts böra hnfvas å den i sakens natur grundade omständighet, att, af de fleste Crediti v • anslagen, alla merendels ej på en gång äro till hela deras fulla belopp begagnade, och således verkliga utevarande Sedelbeloppet aldrig så stort, sorn de calculer utvisa, der fulla summorne måste intagas. Det har då i detta afseende varit alldeles likgiltigt, antingen denna sammanräknade summa, 30 millioner, framstälts såsom resultat af alla de särskildt bestämde summornes sammanläggning, eller såsom hufvudgrund, hvarifrån besluten örn de särskilda anslags-frågorne borde utgå; och delta har äfven i betydligt afseende varit orsaken dertill, att Utskotten uti den bestämda summan inberäknndt Linesummorne å jern och exportable effecter till det belopp, sorn per medium vid flere föregående års slut vanligt varit, emedan eljest, örn detta skulle uteslutits, antingen zlffran för Sedelstockens bestämning, hade bordt blifva s8,800.000 R:dr, eller ock någor nytt anslag tillkomma, hvarföre Utskotten för sin del icke kände något föremål eller något erkändt behof.
Häruti instämde Stats-Rådets öfrige ledamöter; Och behagade Kongl. Majit i nåder bifalla hvad Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern sålunda hemställt; i följd hvaraf nådig Proposition skulle till Rikets Ständer af* låtas, på sätt bilagan till detta protokoll innehåller. Ex protocollo IV. Ducker. Hisö Ank. till Exp.-Utsk, den 7 NoV. 1859, kl. 2 e. tili KONGL. MAJiTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Stunder om förordnande af en Stais rådsledamot i afseende pä handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 och 4-2 §§ omföl malda riksdagsärenden) Gifven Stochholms Slolt den 21 Oktober' 1850. Kongl. Majit vill härmed gifva Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit i nåder förordnat Statsrådet, Kommendören med Stora korset af Kongl. Majits Nordstjcrne-Orden Nils Predrik Wallensteen att, under innevarande riksdag, ut - 6 Kongl, iluj.ts Säd. Skrifvelse N:o 3. öfva den befattning med riksdags-ärenden, som enligt 36 oell 42 §§ Riksdagsordningen. en ledamot af Statsrådet tillkommer. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Jdatnm ut supra. CARL. Ludv. /Urnqvist. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 21 Oktober 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre Oe Geer, Ilans Excellens HcrrStats-Ministern flir Utrikes Ärendena, Frih. Manderström, råden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Sedan Kongl.
Febr. — 3682:26, 8. och för Wendes Artillerst, efter Statt af sist nämnd-dag - ,7... Hwarjemte Stats-Utstottet i Betänkande af ben 4 i denne mänad till. styrkt flyttning pä denne Stat af Lönerne för 3me EmbetS, och Tjenstemän, som efter fyllde 70 är med bibehällande deraf erhållit Alsted, nensi.: Stats,Commifiarken Nauckhoff 8a« Commerce,Rädet Chierlin 800 och Controllcuren wid Controll Werket öfwer Guld, Silfwer och Tenns förarbetning i Riket, Hamberg 400 2000. Wi - >260 Den 9 Julii. Widare har Stats, Utskottet inhemtat, att af de z.nc HofJntendenter svin lönades pa >809 och föregående arens Stater har den z:djc, Hof,Intendenten af Sillen, blifwit förbigången och icke pa Indragnings Staten ar 18-0, uppförd, samt att KonglMajit derföre den z» Januarii 13 rr förordnat, det borde han af förräntade besparingar tills widare åtnjuta de z;o Riksdaler, som honom tillkomma. Af sadan anledning har denna Lön nu blifwlt till Indragning wid Hof-Jntendenten af Sillens afgång eller befordran pa Indragnings,Staten uppförd med 352. I följe af en Remist fran Wallofl. Borgare-Ständet pä der gjorde Motioner, har för Chirurgie Magister Osbeck, i anseende till dest uppgifne Methode att emera Veneriska smittan, en Pension blifwit forestagen af zzz Och stuteligen har StatsUtskottet pä skäl, som dest wördsamma utlakande af den 4 i denne manad omständeligcn innehåller, förestagit, att för en Committé till öfweriecnde af de Economiske Författningarne,m.m. till Den 9 Julil. Is6r till nasta Riksdag matte anstas en Summa arl. af 5020.-
Län, med hvilken flere Ledamöter sig förenat, Sven Heurlin från Kronobergs Län, Nils Persson från Södermanland, uti hvars anförande åtskillig® Ledamöter instämt, Anders Ericsson från Örebro Län, Lars Hansson från Bohus Län, Botvid Jonsson från ÖstergÖlhBih, tili R. Sr. t 2 Lagsamt Allm. B: sv. och Occon.-JJi skottens U, hit an de N’,o 4r. land, Nils Insulin från Stockholms Län, Johan Ericssoti från Stora Kopparbergs Län, Olof Olsson från Östergöthland, Anders Andersson från Vesterås Län, Nils Magnusson från Calmar Län, Gustaf Apelqvist och Olof Jeppsson från Blekinge, Nils Månsson från Malmöhus Län , hvars yttrade tanke flere Ledamöter förmält sig gilla, Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län, Jan Peter Jansson från Stockholms Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län, Peter Ekebonij Anders Andersson och Johannes Christoffersson från Skaraborgs Län, Lars Larsson från Elfsborgs Län, Nils Strindlund från Vester-Norrland , Lars Larsson från Skaraborgs Län, Peter Persson och Johan Andersson från Jönköpings Län, Olof Lindbeck från Halland och Anders Brisman från Skaraborgs Län.
Då det nu emedlertid är en obestridlig sanning, att Banken utställt sine Sedlar för Silfver, låtit dem på gamla Fonden, på fasta grunden, på eifecter och i synnerhet på namn, representera mynt: dragit vinst af Medborgare på dessa operationer; inledt sig och dem uti vidlyftiga Credit - förhållanden , och sålunda icke mera står på den punkt af trygghet och aolidité, som var dess ursprungeliga inrättning förbehållen; så har den ej heller samma rättigheter, som fordom, att ställas isolerad för sig: utan måste den göra uppoffring af sin vinst, för att ej till ytterligare förstöring bringa, hvad genom dels oöfvervinnerliga omständigheter och olyckor, dels i följd af inrättningarnes beskaf - 1198 Statsoch Banko-Utskottens B stänk and etti fenhet, blifvit tili förlägenhet bragdt, men möjligtvis genom mellankominande åtgärder ännu skulle kunna bevaras. Min mening om sättet att reglera den för handen varande oredan, har', i fråga om BanJkens biträde dertill, hufvudsakeligen varit den, att d<it vore bättre göra en direct uppoffring utaf en del af Bankens fordran hos Disconterne, och bibehålla fria händer i mynt-regleringen för öfrigt, än att låta den senare blifva beroende af Discont-regleringen. Till en del äxo de visserligen i alla fall af hvarannan beroende i men så mycket sorn möjligt har jag trott, att detta borde iakttagas, som en hufvudregel. Denna uppoffring, den må än kallas en uppoffring af Nationen, är efter min tanka ingenting mindre än en skyldighet mor Nationen sjelf; ehuru, som jag förut ofta yttrat, icke en laglig förpligtelse till Disconternes Borgenärer. Om än Beredningens Ledamöter skulle vara af en annan tanka, skall detta ingalunda hindra mig att frimodigt yttra min, och att likväl icke befara deras misshag. Det är deremot en pligt att icke ingå i vederläggning af en annans tanka, annorlunda än genom en närmare utveckling af sin egen.
Likväl vill jag tro att hans namn var Hecklin; men för att vara rätt säker, vill jag se efter i de omtalta brefven, ty hans dopnamn bör ju äfven utsättas. Jag har dem icke nu förhanden; de minnen deras åsyn och hvarje ord i dem återkalla, ha varit mig alltför smärtsamma... Men häradshöfdingen reser, väl icke bort så snart, att vi icke en annan gång kan talas vid om saken, eller huru? Det beror på en liten omständighet; äfven jag önskade lära känna en person, och kanske... Ljudet af en ringklocka som anmälte någon fremmande, afbröt det som Ferdinand icke utan en viss grad af förlägenhet ämnade tillägga. Frun gick sjelf för att öppna den tillåsta tamburdörren. Det var Ida som kom. Ah, se välkommen min lilla söta mamsell! Hvarföre har mamsell låtit gumman så länge vänta på detta nöje att få se mamsell hos sig? Förlåt mig, fru assessorska, men jag rår mig icke sjelf, eljest skulle jag förr haft den äran; men i dag äro de alla borta. Nå nå, hvad som är gömt, är icke förlorat; men stig nu in i förmaket, och blif icke rädd, för det att jag har en ung herre hos mig. Herrskapet äro ju icke fremmande för hvarandra? Och der stodo nu de båda unga, ansigte mot ansigte. Han rodnade af glädje, hon af öfverraskning; ingendera fick fram ett ord. Deras ömsesidiga förlägenhet smittade deras värdinna. Det föll henne in, att detta nästan hade utseendet af att vara ett af henne sjelf tillställt möte. Ehuru oskyldig hon var, blef den goda frun dock helt förbluffad af denna tanke. Häradshöfdingen fann sig likväl först, och yttrade huru fägnesamt det var att mamsell Ida gjort assessorskans bekantskap. Vår bekantskap är alldeles färsk, ty häradshöfdingen har sjelf hört de första ord vi vexlat med hvarandra, försäkrade gumman, ifrig att så fort som möjligt aflägsna hvarje sken till misstanke å hans sida.
Stad. Härad eller Tingslag. Folkmängd den 31 December 1855. Antal Landstingsmän. Hela antalet Landsför Stad. för Hä- rad eller Tingslag. tingsman för Länet. Umeå 1,654 1 Skellefteå . Norrbottens Län. Stad. Härad eller Tingslag. Folkmängd den 31 December 1855. Antal Lan Ille förstad. dstingsin. för Hä- rad eller Tingslag. Hela antalet Landstingsman för Länet. Enligt sednast fastställda taxeringslängdei' utgör summan af den Slatsbevillning eller 2:dra Art., seni är påförd all i mantal satt jord inom Nordbo socken, 220 R-.dr 60 öre Riksmynt, hvilken summa, delad med socknens hela förmedlade hemmantal, 21 1/2 mantal, gifver elt medelbelopp af 10 R:dr 63 öre pr mantal. Mantalets inedelbevillning inom socknen upptages således, enligt 59 § af Kongl. Förordningen om kommunalslyrelse å landet, lill Ellva (4 4) R:dr Riksmynt. Personer. Hemmanens. Till bevillning taxerad fast egendom, rörelse och näring, löne-inkomst, o. s. v. ■ i | Påförd 1 Stads-bevillning efter 2: dra Art. Påförda Skalteören. Jordeboks nummer. Förmedladt mantal. för jord. för Rö- relse och Näring. för Lön m. m. Summa Skatteören. : i mantal satt. icke i mantal satt. Frosten Gryzelius Lagmannen Corvin Klockaren Klangsson Mälaren Bergström Att förestående skalteörelängd blifvit i Kommunalstämma med Nordbo socken denna dag granskad och godkänd, betyg» Nordbo i Sockenstugan den 0 December 00. N. N. Stämmans ordförande. N. N. N. N. Formulär Lill. B. Debiteringsoch Uppbörds-Längd för Kommunal-utskylder i Nordbo socken år 1859. Påföres Utskylder lor Skalleören för Personer af lön oell | annan inkomst. j af rörelse j och näring. ' i mantal satt. icke i mantal satt. qvinnor. män.
Beträffande motionens sisla punkt, hvilken innefattar klagan öfver det inflytande, som, genom föreskrifvandé af lönevilkoren vid recruter* antagande, skall å Ollicerarnes sida utöfvas; så får Utskottet vördsamt upplysa: att, genom 2 Mom. 10 §. 1 Cap. i 3 Delen af Kongl. Majrts, den 1 Mars 1819, för Arme'en utfärdade Tjenstgörings-Reglemente, samt de Författningar, hvarpå detsamma sig grundar, blifvit Regements-Chefeu förbjudet alt tillvälla sig någon myndighet öfver Rusteller Rotehållarne, eller af orätt förstådt nit, till Rolens betungande, tillvägabringa och bereda soldaten andre förmoner, än deni Författningarne medgifva, samt att, i 9 Mom. 13 §. 11 Cap. i nämnde Del af Tjenstgörings-Reglernentet finnes stadgadt, alt Contract emellan Rusteller Rotehållare!! samt Recrulen skall i Compagnie-Chefens närvaro, före recruteringsmölet, upprättas; och aldenstund det i berörde afseende för Regements-Chefen utfärdade förbud äfven måste gälla för Compagnie-Chefen, hvilkens befattning vid Lego-Contracts upprättande således bör inskränka sig till uppsigt derå, att innehållet af delta Contract, hvilket bör grunda sig på sjelfva Knekte-Contractet, icke är emot detsamma, eller i ämnet utkomne Författningar, stridande; fördenskull och som, vid detta förhållande, något obehörigt inflytande, i det afseende Molionairen anmärkt, icke kan ega rum, i annat fall, än om meranämnde förbud af Regementseller Compagnie-Chefen öfverträdes; men dylika öfverträdelser böra, på sätt och i den ordning Författningarne utstaka, genom anförande af klagomål å vederbörlig ort, till rättelse anmälas; alltså ansel Utskottet, att ej heller i anledning af denna del af motionen någon ålgärd påkallas. Hvilket allt till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt ofyerlemnas.
Stockholms Casseurs-Contor. Murmästaren C. G. Haglunds oredoviste Förskott å Tullhus-reparationskostnad Götheborgs Casseurs-Contor. Utestående hos diverse personer ifrån år 1814, sorn af Kederlags-Inspection till Debitering uti Ink:de Tullkammarens Journal blifvit uppgifvit Tullmedel R:dr 4,785: 7. 4- Convoy-medel . „ 692: 3. 2. Oredovisade beloppet för uppköpte och till Kongl. Räntekammaren lefvererade Vexlar, i stället för med protest från Hamburg återkomne, jemte protest-omkostnader .. Återbetald Tull för Vin till G. N. Borgerts Sterbhus enligt f. d. Kongl. General-Tull-Directionens Ordres af d. 3i Dec. 1822 . B a 1 a n c e efter aflidne Uppbörds - Tullförvaltaren H. G. Borgman Stockholms ConfiscationsContor. Af vice Consul Bohse i Köpenhamn, oredoviste Auctionsmedel , Transport Tillfällige Balaneer. 1,092 147 418 47 22 1,658,30 Suraman bevakad i Haglunds Concours och balanceras framgent i afvagtan på möjligen blifvande tillgång hos Haglund. i83o d. 14 Julii har Kongl. GeneralTultStyrelsen beviljat afskrifning af motstående belopp. Summan bevakad uti HandelsBolagct J. & O. Halls Concours, och fortgår balanceringen uti Räkenskaperne, i afbidan på tilläfventyrs blifvande tillgång hos bemälte HandelsBolag. Till säkerhet för denna summa hade Borgerts Sterbhus deponerat en Götheborgs Discont-Obligation å 1000 R:drB:co, den f. d. Tullförvaltaren Lindström bordt, men försummat bevaka, hvarföre Lind I ström är vorden sökt, samt genom laga kraftvunnit Utslag dömd att betala med motstående belopp, som genom lön-innehållning kommer att verkställas, efter det Lindström förut ådömde ersättningar hunnit liqvidcras.
Det landet Ataroth, Dibon, Jaeser, Nimra, Hesbon, Eleale, Sebam, Nebo och Beon, Som Herren slagit hade för Israels menighet, är beqvämt till boskap, och vi dine tjenare hafve boskap; Och sade ytterligare: Hafve vi funnit nåde för dig, så gif dinom tjenarom detta landet till eget; och så fare vi intet öfver Jordanen. Mose sade till dem: Skulle edra bröder draga i strid, och I skullen blifva här? Hvi omvänden I Israels barnas hjerta, att de icke skola draga utöfver, uti det land, som Herren dem gifva skall? Alltså gjorde ock edra fäder, då jag sände dem ifrå KadesBarnea, till att skåda landet; Och då de voro komne ditupp, allt intill den bäcken Escol, och sågo landet, omvände de Israels barnas hjerta, så att de icke ville in uti landet, som Herren dem gifva ville. Och Herrans vrede förgrymmade sig på den tiden, och han svor, och sade: Detta folket, som utur Egypten draget är, ifrå tjugu år och deröfver, skola ju icke se det landet, som jag Abraham, Isaac och Jacob svorit hafver; derföre, att de mig icke troliga efterföljt hafva; Undantagnom Caleb, Jephunne son, den Kenisiten, och Josua, Nuns son; ty de hafva Herranom troliga efterföljt. Så förgrymmade sig Herrans vrede öfver Israel, och lät fara dem hit och dit i öknene i fyratio år, intilldess en ände vardt på allt det slägtet, som syndat hade emot Herran. Och si, I ären inträdde uti edra fäders stad, att syndarena skola vara desto flere, och att I också Herrans vrede och grymhet ännu föröka skullen emot Israel. Förty om I vänden eder ifrå honom, så varder han ock ännu länger låtandes eder blifva i öknene, och så förderfven I allt detta folket. Då gingo de fram, och sade: Vi vilje allenast bygga här fägårdar för vår boskap, och städer för vår barn;