Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län den 12 April Botkyrka och. 1860 anhållit, att då den åt innehafvaren af nämnda pastorat på lön anslagna vederlagsSalemsförspanmål, enligt Reduktionskommissionens beslut den 26 Mars 1700, rätteligen utgjorde 24 samlingar. tunnor, men sökanden i vederlag årligen erhållit endast 21 tunnor 6 kappar, anordning å det bristande beloppet, efter afdrag af halfva rågan, måtte icke allenast för framtiden, utan ock för de tre näst förutgångna uppbördsåren meddelas; och Landshöfdinge-Embetet i nämnda län genom utslag den 12 September 1860, då utredt och styrkt blifvit, ej mindre att omförmälda vederlag ursprungligen utgjort 24 tunnor spanmål, utan äfven att samma vederlag för närvarande åtnjötes med endast 21 tunnor 6{$ kappar i stället för, efter afdrag af halfva rågan, 22 tunnor 16 kappar, förklarat Pastor i Botkyrka och Salems församlingar berättigad att så väl för år 1860 som allt framgent i vederlagsspanmål oafkortadt för hvarje år åtnjuta nyssberörda belopp, 22 tunnor 16 kappar, äfvensom att af Kronan undfå ersättning för hvad han under de tre näst föregångna uppbördsåren för litet bekommit; samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collggium medelst utslag den 18 November 1862 detta beslut på det sätt rättat, att vederlagsspanmålen 24 tunnor skulle, efter afdrag af halfva rågan, med 22 tunnor 21£ kappar fast mål Kyrkoherden i Botkyrka och Salem årligen tilldelas, samt, hvad anginge tiden hvarifrån fyllnaden i dettä belopp 4 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Att efter nämnde 23 ar Bergslaget icJte till last räknas de uti j 741 års Transports ji:te §. upptagne Allmogens skyldigheter, hvilka Bergslaget Allmogen efterskänkt, och, såsom för Bergslaget utnbärlige, af Kongl. Majit och Kronan kunna vid den nya Regleringen återtagas. •po Att för öfrigt, efter de 2 5 åren Bergslaget vid Posseasionen af Silfver - verket må blifva bibehållet för sig och efterkommande en - gfors-U/skottets Betankanden, a387 Jigt 1632 och 1741 års Transporter, så länge de grufvan och Silfver-Verket efter rätt Bergsyis drifva och vidmagthålla, och derunder hafva att hålla sig vid hvad usta, 2ldra, 6:te, ytde, jorde, i2:te, J5:de och i7:de §. §. af Transporten den 9 September 4741 förmå, såsom dess skyldigheter och rättigheter, och vidare vid den enligt 3tdje mom, af detta Project blifvande fastställelse. 6:0 Att, då Grufvan hädanefter biifver vidlyftigare, dess utmål biifver i proportion utyidgadt så att, likmätigt 2 §. af 1741 års Transport, gvänsorne af den tracl, hvarinom den malm brytes och tillgodogöres, hvarutaf Silfverafgift skall erläggas, ti lbörligen blifva faststälde. 7:0 Att Bergslaget, så länge det innehafver Siifver-Verket, or ubbadt bibehålies d sin patt till de dammar, Canaler och Vattudrag, sorn ‘för verhets drift äro inrättade och från äldre tider varit det, jemte obehindrad Flottningsrätt på dem; samt 8:0 Att Nora och Enångers allmänningar hädanefter framgent mage bibehållas vid Silfver-Verket.
I Kronprinsens, sedermera Konung Adolf Fredriks, krigsmakten till lands och sjös omfattande utmärkta Promemoria till Rikets Ständer af den 18 November 1743, förekommer rörande sådane större öfningar följande: ”vid mötens hållande skulle det ock skaffa en god nytta, om flere Regementer, der det utan Allmogens och landets alltför stora känning ske kan, stötte tillsammans på sina mötesplatser, helst Cavallen och Infanteri tillhopa, ty då kunde de exerceras uti attaque emot hvarandra samt chargerande och flere nödiga stycken. Derigenom kunde ock en egalité erhållas i Armeens excercicg, helst om ifrån andra Regementer sig der då Officerare ville infinna; och till att vinna redigt begrepp om sysslorna i fält, så kunde Infanterie och Cavallen tillsammans formera små läger till undervisning, icke allenast uti sådane Krigs-operationer, som vid en Annee dagligen förefalla, utair ock i sådana, sorn annars vid hvar och en Situations ombyte sig ändra. En sådan öfning skulle ändå verka en större nytta, om någon del af fält-artilleriet och infanteriet derigenom finge begrepp om styckens göromål och effekt i fält.” I Krigs-befälets ofvanämnda underdåniga memorial till Kongl. Maj:t den 18 April 1761, föreslås ibland öfrige hufvudgrunder för armeens organisation, att. bestämmas borde: huru regementena uti fördelning kunna med beqvämlighet inrättas, Generaler dem tilldelas, som hafva inseende öfver excercicen, och huru regementena i dessa fördelningar ej allenast årligen kunde tillräckligen blifva excercerade, utan ock vissa år måga kunna stöta tillsammans, med hvad mera dertill hörer. Kongl.
St:s Utsk. tillåtet att i förekommande ämnen communicera sig med ett annat Utsk. Då embetsverken blifvit ålagda att meddela upplysningar i förekommande mål, så har raan visserligen svårt alt tänka sig någon ratio legis dertill, att ett R. St:s Utsk. skulle nödgas behandla ärendena, hvilka i alla fall uti deras betänk:n erhålla den aldrastörsta offentlighet, med så mycken hemlighetsfullhet, att ett R. St:s Utsk. skulle vara förhindradt att få meddela ett annat Utsk. underrättelse om det behandlingssätt, som Utsk. ansett sig böra gifva åt ärendena, äfven om delta skulle kunna leda till 1 iksdagsärendenas skyndsammare, bättre och andamålsenligare Le - Den 11 M a j f. ra. behandling än eljest. Förhållandet är visserligen det, ali lagstiftaren icke förutsett detta Utsk:ns sätt att cominunicera sig med de andra Utsk:n genom prot.utdr.; men man har funnit saken så enkel oell naturlig, alt det borde falla af sig sjelft, all det aldrig kan förmenas ett Utsk. att genom prot.utdr. meddela ett annat Utsk. upplysningar, hvaraf detta Utsk. kan vara i behof. Jag är visserligen nu urståndsatt alt kunna citera något historiskt i detta afseende; men det torde icke blifva svårt, om man gör sig den ringaste möda att ådagalägga, att det ingalunda ar någon innovation, alt genom prot.utdr. meddela upplysningar till ett annat Utsk. ronde ett ifrågavar. mål. Om verkligen det prot.- utdr., hvarom nu är fråga, hade innehållit en bestämd uttryckt anmärkn.anledn., så vill jag visserligen medgifva, att det varit ett fel i expeditionen, att icke de ordalag, sorn i detta afseende äro i grundlagen föreskrifna, hade blifvit begagnade.
Friherre von i^ol^eeln, LoisttL Imävis, I den förmodan, at Konungens Ämbets - 666 Den Z Augusti. betsmän icke wägra, at meddela sina tankav öfwer Financerne, och at Utskottet äger alla nödiga uplpsningar tilupgörande afen Financeplan, tror jag, at Utstottet rån med säkerhet och finner fullkomligen i sin förmåga, at sjelf sammanfatta en sadan: och ifrän denna min < tanke afsiär jag ej utan votering. Grefwe Os Ig, 6gr6ie, sgcob, Högloft. Ridderffapct och Adeln täcktes tilläta mig nämna, det jag med wifjhet wet, at ConstitutionsUtskottet redan sedan nägon tid haft under öfrverwägande den frägan, finn rörer^ uplysningars inhämtande ifrän Konungens Ämbetsmän och Publika Werk, säsvm et ämne omedelbart hörande til Riksdags-Ordningen. Ridderfkapet och Adeln torde säledes finna, at denna fräga bör ffiljas ifrän närwarande öfwerläggningsämne; och kan detta sä mycket lättare ffe, som Riksdags-Ordningen snart lärer wara, at ifrän Constitutions-Utffottct förwänta, dä Riddcrffapet och Adeln äger sin rätt fullkomligen öppen, at deröfwer deliberera och besluta. Jag fär inlerpellera Riddarehus-Secreteraren, säsom Ledamot af Constitutions-Utskottet, at intyga, om icke sädant är sakens förhällande. Underteknad Riddarehus-Secreterare bejakade Grefwe vs ig Lgräiss yttrande. Friherre kos se, cgri venris, hemstälde tll Herr Grefwen och Landtmarssalken, om icke Pro - Den Z Augusti. 66? Propositionen kunde göras med tilläggning af Herr ?LUimLns förbehåll. Herr Grefwen och Landtmarstalken yttrade sig ej anse nägot hinder deremot wara, och uprepade derpå sin förut gjorda Proposition jämte det af Herr kLKiman föreflagne »vilkor.
Hvad den förra omständigheten angår, är det obestridigt, att genom tidniugarnes förökade antal, så väl i Stockholm som landsorten, samt befolkningens tilltagande begär att af deras innehåll skaffa sig kännedom, posterna blifvit i betydlig mån betungade och att det möjligtvis äfven kunnat inträffa, att i en eller annan landsort förökning af poslhästarnes antal kunnat blifva af behofvet påkallad, men å andra sidan måste väl ock medgifvas, att stämpelafgiften ökats i förhållande till tidningsnumrens antal; och då nu härtill kommer, att Utskottet ej kunnat erhålla någon upplysning, som bestämdt ådagalägger, huruvida stämpelafgiften, som ingår till Riksgälds-kontoret och således kommer Stats-verkct till godo, är tillräcklig eller ej till godtgörande af tilläfventyrs förökad skjutslega, samt Utskottet, såsom jag tror, på goda skäl sökt förekomma, att tidningar, som portofritt från tryckningsort blifvit afsönde, må med posten utan afgift åter befordras dit, betviflar jag högeligen, att Utskottets motiv i denna del förtjenat det afseende, man deråt velat lemna. Beträffande det exempel, man velat hemta från andra länder, är det i mia tanke ännu mindre tillfyllestgörande. Det är väl sannt, att tidnings-stämpeln i andra länder är högre, och tidningarne dyrare än i Sverige, men icke böra dessa omständigheter utgöra ett skäl för Sveriges inbyggare, alt, då nödvändigheten icke ovilkorligen påbjuder det, utgöra en förhöjd beskattning för tillfredsställande af sin skafvan och sitt behof, att erhålla underrättelser* om hvad i allmänna eller enskildte angelägenheter sig tilldrager, eller för vinnande af den upplysning och bildning, som af tidningar borde kunna hemtas. Man må ock icke föreställa sig, att priset på tidningarne endast k om me att ökas med den förhöjda stämpel ofgiften för hvarje nummer. Detta hade äfven bort inhemtas af eifarenheten från andra länder. Skälet härtill är lätt att inse.
– Min själ kör icke min Landau en fram och tillbaka mellan sentimentala betraktelser, det får man säga, men hvad går åt dig Julie? Ödmjukaste tjenare, jag tror du är ledsen – Då måtte man kunna hoppas på att få öronljud i afton En betjent: Salveradt. Allmänt uppbrott. Friherrinnan Fjellsköld, hjärtinnerligt belåten, att medelst ett Whistparti hafva hulpit sina begge ej husvanda gäster, Grefven och Kammarjunkaren, öfver ett par timmar af deras lefnad, förs ut till matsalen af den förra, Amalia af den sednare. Efter alla andra kommer Onkel T. med Julie, ej munter mer, emedan hon är sexton år och fruktar att Gustaf, i anledning af aftonens tilldragelser, skall fatta något förtvifladt beslut. Hon skrämmer likvisst upp sig sjelf onödigtvis, ty Gustaf, ehuru förargad och misslynt, är ännu ganska långt ifrån något slags beslut. Vid bordet, under det Onkel T. af Grefve Y. får veta, att han allrahögst gifvit 50 R:dr för mycket för sin Landau, öfvertänker Julie något sätt att, med bibehållande af sin egen värdighet, försona sig med sin Kusin. Efter supéen, medan God natt önskas och åter önskas af sällskapet, ber hon Gustaf drömma om Herr Säfling, hvilken hon ej finner vacker, och dessa ord hade en förträfflig verkan: Gustaf sof hela natten, men drömde likväl endast om Julie. Frågor samt ”egna och tillegnade” Tankar, hvilka kunna finnas uti ett yngre fruntimmers hufvud, utan att hufvudets egarinna alltid rätt vet, på hvad sätt hon bör besvara de förra, eller hvarest hon kan inflicka de sednare. När jag rätt tänker derpå, hafva verkligen Napoleon, Beethoven, Göthe, Pestalozzi, Heber, Kjernell, med flera stora och goda menniskor inandats jordatmosferen på samma gång som jag. Hvarföre har man ändå ibland haft ledsamt? Ett fruntimmer har sagt om sig och om oss alla hennes medsystrar: „Vi äro skapade att försköna verlden men icke att beherrska den.“ Jag kan ej uti allt dela hennes mening.
Enligt § 1 har Herrar Revisorers uppmärksamhet blifvit fästad å följande förhållanden: a) att den på Norska statsverket belöpande andel uti anslaget till konsulat-utgifternas bestridande för revisionsårets lista och 2:dra qvartaler, hvilken uti utländskt mynt influtit, blifvit insatt hos ett handelshus i Stockholm, som i löpande räkning derå godtgjort 3 procents ränta,] men att för årets båda sednare qvartaler någon sådan deposition icke egt rum; b) att härvid de influtna medlen i kassaredogörelsen upptagits al pari, eller 133f Riksdaler Svenskt mynt per 100 Mark Hamburger Banko, då deremot utgifterna i samma myntslag påförts en kurs, vexlande emellan 134 ^ och 135J; samt c) att räkenskapen finnes uppställd på ett sätt, att Revisorerne icke kunnat närmare utreda anledningen till förestående anmärkta förhållande. Ehuru jag först den 28 Juni 1862 tillträdt min förenämnde befattning, i egenskap af Chef för Kongl. Utrikes-departementets Kameral-afdelning, anser jag mig dock böra söka utreda de anmärkta förhållandena äfven i hvad de röra årets 2:ne första qvartaler, hemställande vördsammast till Eders Excellens’ bedömande, huruvida någon ytterligare förklaring härutinnan bör affordras min företrädare. De vexlar, i hvilka Norska statsverkets bidrag till Konsuls-fonden inbetalas, äro, såsom lydande å större belopp i Mark Hamburger Banko, icke direkte användbara för denna fonds utgifter, hvilka nästan uteslutande utgå i mindre poster och ofta i ojemna tal. Min företrädare öfverlemnade derföre vanligen till ett handelshus (Herrar Michaelson & Benedicks) med hvilket Kongl. Utrikes-departementet sedan längre tid tillbaka haft löpande räkning, dessa vexlar, å hvilkas belopp handelshuset från insättningsdagen godtgjorde fonden 3 % ränta. Vid redogörelses afgifvande inoch utbalanserades derefter dessa medels odisponerade belopp i samma myntslag, som då jemväl alltid beräknades - 278 — efter samma kurs eller al pari, till vinnande af större lätthet vid utredningen af fondens ställning.
Den 52 Augusti; rörande Oeconomiska besigtningar å Kyrkoherde-Boställen. 32:0 angående lindring uti Kro no-brefbärings-skyldigheten, 35:o i anledning af väckt fråga om tillåtelse för de uti så kallade Finnskogarne, på gränsen emellan Sverige och Norrige, bosatte Finnar, att iå upprätta särskilde Kyrkor och Församlingar. 3*:o om ändring i Kongl. Kun görelsen den 4 Maji 1778, angående Wadstena Krigsmanshus-afgifternes erläggande, 55:o i anledning af föreslagne hiedel till befordrande af Gymnastiska öfningar. 36:0 Den 22 i anledning af Väckta frågor, angående de i Riket vistande Judar. 3y:o <- rörande förhöjning i betal ningen för tågande Trouppers underhåll m. m. 38:o Den 25 rörande ändring af Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o3, om Tiondesamt Ränte-gifvares och tagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. 39:0 Den 27 Augusti; angående särskilde Provincial-Läkares tillsättande i åtskillige Län. 4o:o Den 10 September; rörande vissa föreskrifter, i afseende på meddelande af Pass åt lösa Personer. 116 4i:o Den 22 September; angående BergsSexmans befrielse ifrån deltagande i Skjutsningsbesväret. 42:0 angående en förändrad ordning i afseende på förseglade anbuds öppnande vid Entreprenade-Auctioner. 43 :o Den 3 o om åtskilliga nya Post-Contoirs inrättande m. m. 44:o rörande grunderne för organisationen af Rikets Landtoch Sjö-Försvar. 45:o Den 4 October; angående Militaira Undervisnings-V erket. 46:o Den i5 October; angående upphörandet af det så kallade Klampare-laget i Götheborg. 4y;o angående egares af Skatt lagde Husbehofseller Lego-Sågqvarnar sågnings-rätt.
En talare har sagt, att det egentligen är det unga Sverige, som i dag har yttrat sig emot det framställda förslaget, oell att det gjorde det derföre, att det icke hade samma kärlek för fäderneslandet som de äldre. Jag tror alt detta yttrande, om man närmare granskar dess betydelse, är af den beskaffenhet att den värde talaren sjelf icke skulle hafva önskat dermed framkomma. Hvad sjelfva saken angår, hade också jag helst sett att den ifrågavar. motionen aldrig blifvit väckt och i öfrigt delar jag de af Frih. Raab och Hr Gripenstedt yttrade äsigter. Gr. Spens: Jag skulle icke hafva ytterligare upptagit den långt framskridna tiden, om jag icke ansett nödigt alt betyga min tacksamhet för den talare, som beredt mig elen för en 56 års man kärkomna tillfredsställelsen, att ännu kunna anses såsom ung. Hvad meningen kunnat vara med denna kompliment, kan jag dock icke rätt förstå, lika litet som meningen med de yttranden i öfrigt, hvilka, såsom det förefallit mig, innehållit ett bedömande af de motiver, som legat till grund för bestridandet af motionen. Man har bland annat satt i fråga, huruvida tvisten numera rörde annat, än att R. o. Ad. genom bifall till betänk, visade, att den hade aktning för sig sjelf. Jag tror, att så länge Sveriges R. o. Ad. ännu såsom Ständ tillhör Svenska folkets representanter, det är angeläget, att icke uppdraga en gräslinea emellan Svenska folket och R. o. Ad. Det tyckes på vissa yttranden, som om Sonderbundet vore afslutadt och interventionen således vore att förvänta. Jag upprepar hvad jag redan yttrat, att vi böra handla såsom representanter och icke af något kotteri-intresse. Jag afstyrkcr bifall till betänk. Härefter hördes starka rop på propos. O o Hr Akerman: Den otålighet som gifver sig tillkänna sa snart en talare slutat sitt anförande, vittnar om pluraliletens önskan att snart komma till slut med frågan, och detta förhållande ålägger mig alt vara kort. En värd ledamot har yttrat, att under det motstånd som här uttalats, läge frågan om representationsförändring.
Det nu förevarande betänk., som engenlligén endast afhandla!' frågan om hvilka de st ra lia r ler äro, som böra ligga till grund för det nya straffsystemet, är af beskaffenhet, att i fall R. St. detsamma nu bifalla, äro R. St. likväl derigenom ingalunda hvarken moraliskt eller juridist förhindrade, att då sjelfva detaljbestämmclserne lill pröfning förekomma, göra de modificalioner, hvilka icke strida emot sjelfva systemet. R. St. hafva redan år 1815 i afseende på straffbestämmelser och straffsystem hufvudsakligen uttryckt alldeles enahanda åsigter med deni, hvilka ligga lili grund för detta betänk., äfvensom R. St. i skrifvelse af d. 15 Juni 1841, ang:de anslag lill fängelsebyggnader, väl icke sä uttryckligen som 1815 uttalat sådan åsigt, men likväl antydt, alt de i ämnet hyste enahanda tankar, dä som förr. Under sednare lider hafva de fleste civiliserade länder antagit strafflagar, hvilka stå i hufvudsaklig öfverensstämmelse med dem, hvartill grunderne här finnas uppgifne, och helt nyligen har Konungen af Belgien till Kamrarne gjort framställning om lagförändring i likartad syftning. I många hänseenden bemödar sig Svenska folket alt på civilisationens fält taga jemna steg med andra länder; och jag kan icke förmoda, alt det nu i detta skulle vilja stå tillhaka. Jag hoppas således, alt R. o. Ad. äfven skall genom sitt beslut i denna fråga gifva en hyllning åt de åsigter, som både förut bär och i andra länder gjort sig gällande. För närvarande har jag ansett detta vara nog i sjelfva saken. Skulle åter under discussionens lopp anmärkntr göras, som kunna påkalla svar, vägar jag förbehålla mig att fä dem bemöta; inskräu - 108 Den 26 April f. m. kande jag mig således nu till den anhållan, all R. o. Ad. malle bifalla LagUlsk:s betänk. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Utsk. har sagt, att allmänna rösten påkallar en förändring i brottmålslagen.
Allt detta gaf ingen upplysning. Nu återkallade han i sitt minne hela sitt samtal med Andrada och genomgick det stafvelse för stafvelse. När han då påminte sig dessa ord: ”jag var ingen Lusitano, utan från den föraktade colonien,” och sammanband dem med den öfriga berättelsen, uppgick för honom ett ljus. Det är således i Portugal, sade han för sig sjelf, ”det är i ett aflägset kloster” dessa båda Clementinor blifvit inspärrade; jag skall icke hvila, förrän jag funnit det, om det än skulle blifva mitt lifs hela sysselsättning. Men lyckligtvis är detta land icke stort, jag skall genomleta det från början till slut. Tre månader derefter suckade Agostinho: detta land är väl icke stort, men det innehåller ändock en olycksalig mängd af kloster. – Och likväl hade kan hittills endast genomletat ett par af de små nordliga provinserna. Mödan och svårigheterna dervid voro vida större och mera tidsspillande, än han i början föreställt sig. Det var redan icke lätt att erhålla en fullständig uppgift på alla dessa kloster; många lågo spridt och aflägse, i ödsliga trakter, och det var just dessa, dit hoppet i synnerhet vägledde honom. Ännu svårare var det att få se alla deras förborgade, djupt beslöjade innevånarinnor. Eftertanke och vana började dock småningom lätta hans bemödanden: ankommen till ett kloster, gjorde han sig säkert underrättad, om någon sedan de sista tvenne åren der tagit slöjan. Detta var icke särdeles svårt att utröna, och lyckligtvis voro sådana slags kloster icke särdeles många; men nu bestod svårigheten i att få se de nyinvigda. Djerfhet, list, guld hjelpte honom ömsevis; dock hvarje gång han, efter ett fåfängt sökande, aflägsnade sig från en sådan ort, darrade han af fruktan, att ett litet misstag, ett bedrägeri kunde för alltid föra honom från målet. Med ett icke tröttnande tålamod hade Villaflor nu fullbordat dessa mödosamma forskningar, ifrån den ena ändan af riket till den andra. Ofta hade han kämpat med röfvare, stundom segrat, stundom blifvit plundrad.
Länsmans-lönereg/eringei}, delning på Länen, af lönerne 39. Löfås Silfververk, Berättelse om dess drift, m. m 168, 268, 285. 11 m. Magasins-fondens räkenskaper, afskrifning af deri balance rade summor 143. Magistrats-personer, arfvode för besigtnings 37, 71. ersättning för inventering af Landt Ränteri-medel , 127. Malmö f. d. Discontverk, dess utredning m. m. 12. 1841 och 1843 årens Revisioner af dess räkenskaper • . 21- Manufactur-Discont-Fondens förstärkning, angående . ; . 24 Mariebergs egendom, skuld för inköp deraf, angående 60, 155, 255. Mariebergs läroverk, arfvode till en lärare för Civil-in genieurer 156,230. —. — stipendier för Elever ibid. Markegångs-prisens bestämmande, ifragaställde förändringar i afseende å lil, 237. Martebo myr, befrielse från återbetalnings-ansvar för delegare i 120. MiddendorffS, Controllören, befriande från ädömdt ersättningsansvar i och för Tullförvaltaren Finérs balance 88, 209, 286. Militie-Bostalls-Cassan, Krigs-Collegii Artilleri Afdelnings skuld lill densamma för inköp af Mariaeberg 60, 155, 255. Missväxtår, Behöfvandes undsättning i, ; . 160, 305, 316, 323* Montén, Häradshöfding, angående lön åt, . 35- Motala Kronofiske, nedsättning i arrendet för 59. Museum, national, anslag för bildande af 202, 244, 300. Mynthusets inredning till embetsrum åt Stats-Departementen 147. Mä/lången och Ammungen, Båtled emellan, . 156.