Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Utstött öfwerlemnar desta anmärkningar, förwäntar "Kongl. Maj:t att huru haldst förhällandet mellan "Riksgäldsoch Brandförsäkringswerken blifwer be. "stämdt, det förra dock alltid mä uppfylla sin gifna "förbindelse att, wid förefallande behof emot Hypo"thek af Intecknade Reverser biträda allmänna Vrand"försäkringswcrket med län emot fem ProCent ärlig "ränta; en förbindelse pä hwilken den redan gjorde isutläningen af en stor del af BrandförsäkringsFon"den sig grundar. "Kongl. Majit förblifwer Riksens Ständers "StatsUtstott med Kongl. Nåd och ynnest wäl be* "wägen. bläns Järt». 536 Dm n November. Uti det Betänkande, angående RiksgäldsWerket, som SlatsUtstotlet lätit författa, har StaksUtstöttet redan afgifwit berättelse om den ätgäro, i afseende pä allmänna BrandförsäkringsFvnden» som StatsUtstottet trott sig böra wid aga; Och sär, i anledning af Kongl. Maj:ts vfwan intagne Naviga Proposition. L-tatsUlstottet nu omständeligen utreda hela förhällandet jemte de härifrån hemtade stät för StatsNistottels af Directionen för Allmänna BrandförsäkringsFonden i underdånighet öfwerklagade för» farande. När Allmänna BrandförsäkringsWerkek är 1782 inrättades, behagade Kongl. Maj:k i Räder tillåta, att Allmänna Brandförsakringsmedlen skulle fa insättas hos dä warande Kongl. Riksgälds Directionen emot ärlig ränta af fem för hundrade, titt hmilken ända medlen äfwen kommo att för bemälde Directions räkning uppbäras; Och dä BrandsörsäkringsFonden behöfde att lyfta större eller mindre del af sädane hos kronan infatte medel, skulle ingen' uppsägning behöfwaS, utan penningsrne pä anmälan, erhällas.
Och detta sköna lif, denna vackra jord, dessa goda menniskor, allt, allt – skall jag lemna – och dö! O! denna mörka graf, der jag ensam skall ligga – huru ryslig!“ Hvad Ellna sade, hvad hon gjorde, var nu allenast till tröst och lindring för hennes bror. Och likväl var hon så djupt olycklig, men hon tänkte aldrig på sig sjelf. Hon sade till Edward: „Solen, min bror, har en undergörande kraft, kom till fönstret, och lät den lysa öfver dig; se här en mjuk stol, se här syrener som jag skaffat mig för dig, känn deras sköna ångor, om vintern isynnerhet gifva de likasom våraningar åt alla våra känslor.“ – Eller: „hvila dig mot mig, min bror, du skall då sitta rätt beqvämt, och jag så stilla!“ och med broderns hufvud lutadt mot sitt bröst, satt hon orörlig hela timmar, bemödade sig att andas i samma takt med honom, och återhöll hjertats oroliga slag. Eller ock: “Ser du hur skyarne dela sig, hur himlen klarnar? den liksom öppnar sig och strålar så mild och blå öfver oss. Det är den Allgodes svar på min bön, som nyss så brinnande gick upp för dig. Vår sällhets himmel var mulnad: den skall klarna, du skall icke dö.“ Stundom äfven sökte hon att med skämt och lek väcka hoppet i hans och hennes eget bröst. Hon dansade för honom, kastade lekande kring honom det lätta flor, som hennes händer i tusen behagliga former lät sväfva kring hennes egen etheriska varelse. Hon sjöng för honom dessa små romancer och visor, som taga lifvet så lätt, och som låta det till och med kännas lätt för dem, som lyssnande låta sig vaggas af deras lekfulla toner. Men då blott ett matt leende, melankoliskt återsken af de förra saliga, sväfvade fram på Edwards bleka läppar, då slocknade hastigt alla hoppets strålar i Ellnas ögon, och Tvillingarne gräto tillsammans. Ofta uppmuntrade hon honom, att njuta af dessa lifsförnyande medel, som isynnerhet i lungsot användas för att hindra den svaga lifstråden att så tvärt afbrytas, och dem hon med egen hand alla beredde.
»Dä va’ I som blinka, inte han. Hva’ skulle dä bli åf, om han kom te lifs igen! Han kunde göra om testamente’ – å då stå vi där.» Klockaren såg på henne stadigt. Hans ansigte återfick småningom sin naturliga färg, och han tog upp knifven, ehuru med darrande hand. »Ja, det var nog jag, som blinka», sade han, ehuru tungan just som nekade göra tjenst. »Jag ska’ lägga fnöske på skårorna å sluta rakningen i måron, då det blir dagsljust. I detsamma tyckte sig Lisa se som en svag ryckning i likets högra hand och började att högljudt ropa på hjälp. »Tig I», sa Brita hest. »Ä’ han int’ dö’, så blir’n strax, å då blir I stormor på Lögde, Tänk på man eran – å på pojken». Lisa betraktade henne förvirrad. Det kändes som om hon stod på något, som ramlat hvarf efter hvarf, men så slog hon armarne kring den döde och började ropa på hjälp så gällt och ihärdigt, att rummet inom ett par ögonblick fyldes af folk. En stund senare var Lögde skådeplatsen för ett tumult utan like. En af drängarna körde i fullt galopp efter doktorn, en annan efter prästen. Inne i storstugan låg hus-styran i kramp, och ute på backen hade pigorna skockat sig alldeles som vid åskväder. »Dä va’ ert fel», snyftade Brita, emellan attackerna, till klockarfar, som stod bredvid med något omtvistlig värdighet och bjöd henne Hoffmans droppar på en sockerbit, »hadde int’ I snåle’s på knifven, så hadde dä aldri’ skett, å ja’ aldri’ sagt ol, som ja’ aldri’ ment – å som ja’ kom’ te å skämmes yga ur mej för i all min ti’.» Med raska steg och mössan käckt skjuten på sned kom lill-Olle ur skogen – men hvarför uppehålla sig vid hans sorg. Den var lika onaturlig som häftig.
December samma är mot enahanda Ränta blifwit ulgifwit. Liv Ehuru Conroiret redan den 8 April 1805, ansags äga sä berydelig fond uti Bankomynt, som kunde umbäras för Conkoirets egne utgifter, att Herrar Fullmägtige tilltrott sig kunna understödja Gölherorgs Stad med 202,000 No. Specie; och Herrar Fullmägtige samma dag äfwen bewiljat Commerce - Rådet kjörnberg ett län af 32,202 Ro. Specie samt andre ulläningar till betydelige Summor derefter kommit i gang; finnes likwal det icke wara almanheten kungjorde, att län uti Contoiret kunde erhällas. Stats.Utskottet har icke kunnat inse, i hwad matto det ffolat wäcka nägon för Cvntoirets Tredit skadelig upmarksamhet, om genom en annonce Uli Tidningame blifwit tillkännagiswit, alt Contoi ret - ic>c>2 Den i8 November. ret hade en genom tillfällige händelser samlad och för nägon tid umbärlig fond i Bancomynt att emot wista wilker förränta. Deremot synas flere fördelar genom ett flikt kundgörande hafwa kunnat winnås.
Finnande Utskottet, i förening härmed, någon annan förändring i Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan för närvarande icke böra ske, än att, å de ställen, såsom uti Carlskoga Harad i Nerikej samt flere Tracter i kVermlundj hvarest den nu betalas med mindre än sammanlagdt 12 sk., den bör till detta belopp fullt för hvarje Matlag på Landet förhöjas, och beräknas å alla Orter lika, nemligen den StatsVerket förbehållne Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan, ^delar af afgiften med 9 sk., och Tingsgästningspenningarne Jdel med 3 sk.; hvarjemte, på sätt ej mindre K. M:ts Bef:h:de i Wermland funnit nödigt, än ock i serskildte till Utskottet remitterade motioner, ifrån Högh R. o. Ad., af HerrTörneblad, C. P., och från Hederv. BondeStåndet, af samtelige RiksdagsFullmägtige från nämnde Län blifvit yrkadt, Wermlands invånare böra befrias ifrån utgifter för Fångföl ingen och kostnaden derföre i detta Län, såsom' i allmänhet, till följd af K. Brefvet d. 2 Februarii 1819, äger runi, af StatsMedlen utgå. Vidkommande de uti Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan inbegripne Tings glist ning s-penningar ^ hvilka allt hittills varit ställde till Iläradshöfdingarnes och Nämndens enskildta disposition, och redovisas i allmänhet af Kronofogdarne, men å de fleste ställen i Betänkandet). 189 Dalarne af Nämnden; så är, i enlighet med den princip, att de för vissa Verks och Inrättningars underhåll bestämda allmänna afgifter böra, så vidt ske kan, till StatsVerket ingå, och motsvarande belopp för de vederbörande Verkens läkning i RiksStaten anslås, af K.
Besvärs-och Ekonomiutskottet under N:o 5i afgifna svar på samma ålerremiss innehåller. i84 Stats-Utskottets Kommande1!, i följd af detta ytterligare Utlåtande i frågan om regleringen af RiksStatens ^..-de HufvudTitelj och då de af Utskottet för Professoren Ling föreslagne 2000 R:dr, i fall desamma af R. Sttr varda beviljade, böra af RiksgäldsContoiret utbetalas, den högre AnslagsSnmman å denna HufvudTitel, såsom den i Utlåtandet N:o i34 är upptagen med i4j,8i4:45' 4- att minskas, genom afdrag af förut upptagen ersättning till Upsala Academie i,44°* 82. —» till R:dr 140,374: i3. 4» 9:0 I sammanhang med de anmärkningar, som inom V. Bur gar (‘Siandet blifvit gjorda i afseende på den föreslagne regleringen af 4:de HufvudTiteln, är af Hr Noréus framställd den önskan, att Utskottet ville taga i betraktande, huruvida icke en underdånig ansökning måtte hos K. M:t göras om infordrande af SpecialStater för Clerecieoch LåroVerkens Anslag i KronoTionde och Penningar, en åtgärd, hvilken ofelbart skulle leda till den närmare kännedom, som fordras för uppgörandet af Embetsmanna-Staten på 4;de HufvudTiteln, på enahanda sätt som nu föregått med den 3:dje HufvudTiteln, och dertill äfvenledes borde höra, att alla Ecclesiastique-Staten tillhörande KronoBostiillen uppgä/vos och uppskattades. Och har Hr Santesson med Hr Noreus förenat sig, beträffande SpecialSlaterne öfver Clereciet och UndervisningsVerken, såsom nödvändige hjelpkällor, då R. St:r finna ett sådant specielt tillvägagående böra ske. Ut - I Betan kan cl en, N:o 240. i85 Utskottet medgifver, att B.
Mera än ett århundrades historia, och trenne successiva myntförsämringar ådagalägga hvilka förfärliga olyckor RiksBankens felaktiga organisation ådragit landet; och hvem vet hvad som genom RiksBankens styrelse och förvaltning ännu kan återstå ? eller hvilka inverkningarna å Banken kunna blifva af ett krig, af de vidt utseende behofven för de i så stor skala beslutade jernvägs-anläggningarne genom utländska lån? af behofven för Stockholms befästande; jemte alla andra möjligen upkommande nu tidens penningeätande påfund. Meningarne äro visst icke f. n. odelade att. fördömma den lånerörelse RiksBanken bedrifver å borgens-förbindelser å fastighetsinteckningar; medelst lån på fleråriga omsättningar m. m. som visst 392 Dan 24 Februari. icke kan räknas till fördelaktigt inverkande på krediten, på handel och näringar, och på industrien i allmänhet. Så länge RiksBanken i största skala föregår med exemplet af dylik Bank-verksamhet, inses mycket val svårigheterna att för PrivatBank-rörelsen stadga mera ra t ion el t ändamålsenliga förfoganden. Jag har frågat mig sjelf och andra, huruvida det icke gifves någon möjlighet att åstadkomma någon ändring i det nu för handen varande eländet. Jag erinrar mig härvid den kemmit.é, som i sådant ändamål redan för 35 eller 36 år sedan sattes och ibland hvars medlemmar, om jag ej missminner mig befunnos af Gr:ne Schwerin, Björnstjerna, af Wirsén och Presidenten Skogman. Resultatet af denna komité b 1 ef ett Betänk., som djupt ingrep i hela Bankväsendets organisation, ålan föreslog, vill jag minnas, att inlåta enskilda aktieegare i RiksBanker, för att derigenom gifva dem en form mera öfverensstämmande med sednare tiders utvecklade begrepp om bankrörelse; och troligen äfven i afsigt att trygga myntvärdet emot RiksBankens understundom ådagalagde alltför lättfärdiga Bankoväsendets förvaltning. Förslaget blef emellertid icke bragt till någon påföljd, troligen till följd af den räddhåga för alla mera genomgripande reformer, som då utmärkte styrelsen. Hvad som för R.
Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att Krigs-Colkii organisation är endast tills vidare af K. M. fastställd, äfvensom lö^s neregleringen derstädes. Om nu R. St. på grund af en enskild motionärs förslag skulle fastställa en organisation, som af K. M. hvarken blifvit föreslagen eller godkänd, så vore sådant i min tanke ganska olämpligt, och jag tror att icke en gång motionären sjelf skall neka alt sådant vore att gä baklänges med saken, ehuruväl motionärens insigter och ställning så väl i samhället som inom representationen, äro sådane alt de måste högt värderas, äfven då fråga är om organisationen af ett militäriskt verk. Sakens gång har likväl varit sådan, att den endast ur det nyss nämnda skälet bör afstyrkas. Det torde dessutom icke dröja alltför länge, innan man finner den organisation, sorn tills vidare är i Krigs-Colhm anbefalld, tåla vid någon förändring. Då K. M. finner alt-organisationen blifvit nog pröfvad och de förändringar, som möjligen kunna erfordras, blifvit vidtagne, torde det icke dröja länge innan Nåd. Proposm till R. St. inkommer, hvilken uplager både organisationen och löneregleringen, och då är i min lanke tiden inne för R. St:s bepröfvande af frågan, men icke förr. Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till StalsUtsk:s Utlåt, i denna punkt. Frih. Cederström: Hr Printzensköld har fästat upmärksamheten derpå, att här mindre vore fråga om en löneförbättring för Krigs-Colkii tjenstemän, än en öfverflyllning på Riks-Staten af de löner hvilka f. n. utgå ur de under Krigs-Colkii serskilda förvaltning stående kassor. Låt äfven så förhålla sig, jag beder likväl att få fästa upmärksamheten derpå, att en sådan öfverflyllning i alla fall icke kan ega rum, utan alt betunga Statsverket med en motsvarande utgift.
M. anmälde en sådan önskan, gjort sig reda för, huruvida Biskoparne äro, såsom embetsman, beliöfiige. och säker!, hade de icke begärt, att deras löner skulle regleras, om de ansett, att der^s embeten icke borde bibehållas. Den åsigt, som motionären funnit så allmänt omfattad inom alla de kretsar, der han upträdt, att nemi. åtminstone en större eller mindre del af nu befintlige Biskopar kunde och borde indragas, delades således icke af E. St:r vid sista Riksdagen, och jag kan då icke föreställa mig, att R. St.-r skulle göra sig skyldige till en sådan inkonseqvens, som att vid den innevar:de antaga motionen. Det är icke att begära, att motionären skall känna Kyrkolagen eller alla de punkter i andra författningar, som handla om Biskoparnes embelsverksamhet; men det finnes redan i det allmänna lifvet så många fall, då Biskopen omedelbart ingriper på ett sådant sätt, att hans verksamhet ovilkorligen gifver sig tillkänna. Man kan icke undgå att veta, att han har den högsta upsigten öfver själavården och allmänna upfostran, elementar-läroverken och folkskolan, öfver fattigvården, sjukvården samt det sedliga tillståndet inom stiftet; att han skall, genom årliga visitationer, undersöka tillståndet inom församlingarna, och dervid bringa rättelse, der sådant behöfves; att han skall hålla allmänna prestmöten, för att inhemta noggranna uplysriingar om förhållandena inom stiftet, samt bereda presterne tillfälle att öka sina insigter och öfverenskomma om det sätt, hvarpå de mest ömtåliga och magtpåliggande förhållanden böra behandlas. Månne icke dessa ouphörligt återkommande och för hvar och en märkbara pligter, som Biskoparne hafva sig ålagda, äro tillräckliga bevis på vigten af deras embeten ? Det är också icke möjligt, att alla dessa åligganden kunna fullgöras af en central-auktoritet för hela Riket. De måste skötas af personer, bosatta i olika delar af landet, och som tillika äro utrustade med mer än vanliga egenskaper.
Hr von Hohenhausen: På sätt Frih. Stjernstedt sagt, var i första betäk. nämndt r:dr silfver. Nu önskas alt det i stället må beta Hamb. b:co. Hr Rosenblad har erkänt och uppgifvit, alt Hamb. b:co r:dr kan ibland vara något mer, ibland mindre än r:d Svenskt silfver, och alltså per medium detsamma som r:dr silfver. Då nu i betänk, begge delarne finnas upptagne, och den ena, eller r:dr silfver, stöder sig på ett förut fattadt beslut, så vet jag ej hvad derom är att säga, och då äfven ordet Hamb. b:co finnes utsatt, så är ju all trygghet vunnen för Bancofulim. alt handla, och Hr Rosenblad, sorn är en af dem, har ju också härutinnan, efter. 3C4 Den 5 Maj. hvad jag tyckt mig finna, förklarat sin sécurité mot Waxholms fästning, eller hvad det var för slags ansvarighet han omnämnde, som jag ej så noga minnes. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s hemställan. Frih. Cederström, Jaeob: I afseende på den anmärk ta olikheten af tillstyrkandet i det första och det senare morn., så måtte den vara förfasligt lätt hjelpt derigenom att man säger: Hamb. b:co, lill beloppet motsvarande 500,000 r:dr silfver. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. 0111 R. o. Ad. behagade bifalla BancoUtsk:s mern. N:o 5(5, med villkor att BancoUtsk. uti bancoreglem. gåfve åt ifrågavar. stadgande en bestämd och tydlig redaction. Ropades ja. Upplästes och Indes till bandlingarne ankomne prot.utdrag från PresteSt. af d. 28 sistl. April och från BorgareSt. af d. 3 dennes. Justerades 2:ne prot.utdr., innehållande R. 0.
TJtsk. cl. 19 Juiri, Betänkande} i anledning af väckte motioner, rörande den Siatssamt Allni. Be sv. och Oecon.oUlsk. Betänkande N;o 3 7 ersättning Inqvarteringsgifvare lör tillkomma för mat y som dt tågande trapper lemnäs» Hedervärda BöndeStånJet har till StatsUtskottet remitterat arne Motioner i detta ämne , nemligen: r:o af R i k s d a gs f u 11 m äg ligen Nils Persson ifrån Södermanland , som anfört, att då med Passevolancemedlen som af Rustoch Rotehållare årligen erläggas, skola bestridas,. Mand annat, alla indelta truppers Marchekostnader, vore äfven billigt, att Inqvarteringsgifvarne, som ofta sjeifve äro Rustoch Rotehållare, blefvo för den mat, de åt tågande trupper måste lemna, fullt ersatte;, och sorn delta nu ej eger rum, enär priset, som å en dagportions beståndsdelar i MarkegängsTaxorue utsättes, sällan uppgår lill mer än hälften af portionens verkliga värde, har motioivairen, med hvilken Riksdagsfullmiigtigen Jonas Eriksson ifrån Södermanland och Per Eriksson ifrån Wermland sig förenat, hemställt, att Kongl.. Kungörelsen den 27 Augusti 1816 måtte i berörde afseende sålunda ändras, alt ersättningen för em måltid åt tågande trupper till Sex (6) skillingar Banco för hvarje inqvarterad person bestämmes» 2:0 af Johan Andersson ifrån Jönköpings
Stånd återremitterat denna punkt, ett Stånd åter bifallit densamma, vill jag, för min del, icke motsätta mig återremiss äfven härstädes, på det ItiksStånden icke må stanna i allt för olika beslut ang:de denna punkt, hvilket skulle försvåra ett resultat. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag har redan un der en föreg:de discussion uttalat min åsigt, att konventikel-plakatet borde ändras i enlighet med K. M:s Nåd. Förslag, med den inskränkning likviil, att ingen skulle få hålla religions-sammankpmster, eller vid dem upträda som talare, utom den församling han tillhör. Jag anser, i likhet med en föreg:de talare, att orsaken till den jäsning i sinnena, som visat sig i religiösa ämnen, till en stor del är att härleda från den författning, som förbjuder sammankomster i religiösa ändamål. Men jag tror, att om också denna olägenhet skulle undvikas genom att, på sätt LagUtsk. föreslagit, uphäfva denna författning, så skulle deremot en mängd oordningar kunna upstå, om det tillätes personer att i främmande församlingar upträda som predikanter. Jag anser det således vara af stor vigt, att ett förbud häremot intages i den nya författningen, och tillstyrker derföre en återremiss af denna punkt. Frih. Alströmer, Jonas: Jag har förut alltid hört Hr Ce derschiöld yrka, att man vid stadgandet af ett förbud äfven borde fastställa en straffbestämmelse, för den händelse att förbudet öfverträddes; men denna åsigt synes Hr Cederschiöld hafva frångått vid detta tillfälle. Om man nu stadgar, att ingen får upträda som predikant utom den församling han tillhör, så hemställer jag, hvad man väl vill göra om detta förbud ej efterlefves.
Föfedrögs Bevillnings-Utskotfets den 6dennes afgifne Memorial, deruti Utskottet anmält, att vid pröfning af Utskottets under den 2$ sistledne Martn meddeldte ytterligare Utlåtande, angående Grunderne för den Allmänna Bevillningen, Bonde-Ståndet förblifvit vid dess den 19 1 samma månad fattade beslut, i de delar, sorn angå Capitations-afgiften och Beskattningen af vissa Öfverflöds-Varor, men deremot fränträdt detsamma, i frågan rörande Beviltnings Grunden för 2:dra Articeln , samt i den delen instämt i Utskottets uppgifne och af de öfrige Riks-Stånden gillade Förslag, hvarigenom a:dra Puncten bland de af Utskott# fram’ Den f April. 289 framställda omröstnings-frågor komma att förfalla. Uppå derom af Herr drefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Bevillningsutskottets ifrågavarande Memorial, till det förstärkta Stats-Utskotttt öfverlemnadt. Upplästes Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 1 dennes , innefattande inbjudan, de till de öfrige Riks-Stånden, att med PresteStåndet instämma i det beslut, att de vidlyftigare Utlåtanden, hvilkas tryckning kunde fordra en längre tid, skrifteligen måtte blifva till Riks-Ståndens granskning inlemnade, på det att genom afbidande af tryckningen, Riksdagen icke måtte förlängasj och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att för sin del öfverlemna till Herrar Ordförande i Utskotten, att under den återstående delen af detta Riksmöte , med afseende ej mindre å Målens vidlyftighet, än den skyndsamhet de kunna fordra, låta be-, 6örja, att Expeditionernö antingen tryckte eller skrifne, varda tlil Riks-Stånden inlemnade. Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den ? sistlidne Martii afgifne samt den 1 och 4 dennes eftermiddagarne på bordet lagde Betänkande, öfver den af Friherre Mannerheim, Lars Ridd. och Ad.
största • V högaktning p, i — H P &lt; 5P En ung " bildad flicka CD. ' S v a r till » G. 1. », Ostgöta Correspondentens k o n t o r Linköping. (G. S v a r till H. (G. Pris 35 kr. p r m å n a d. Wattman, Upsala. Träffas k l. 4 - 6 e. m. butik, M a l m torgsgatan J. G. H a m m a r s Lampkök. J. G. Svar: » M », Mohärad. är O. Becklins Patent-Elite-Pomada. G o d a rekommendationer. S v a r: » 175 », Apoteket, Askersund. Idun Stockholm. Iduns Kungl. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. » Bamgarderoben » Fredagen den 5 augusti 1898. AHm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgitvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : .T. Nordling. Wilhelmina Den 12:te i förliden juli månad ingick i sitt 80:de år en kvinna, som i den svenska konstens häfder har ett, om äfven ej l y s a n d e namn, dock ett, hvilket symboliserar ett varmt intresse för tonernas konst, ett redbart sträfvande, ett intagande och behagligt väsen samt ett blygsamt underskattande af egen förmåga. Vid namnet Wilhelmina Fundin är för öfrigt förbundet minnet af vår operas storhetstid, med andra ord: Jenny Linds dagar. " Wilhelmina Kristina Fundin föddes i Stockholm den 12 juli 1 8 1 9; hennes föräldrar voro kantorn vid Kongl. Slottskapellet Carl Axel Fundin och Kristina Margaretha " Wikström. Fadern måtte, såsom man af hans lefnadsställning kan förstå, varit musikalisk och således i arf — det tycks nästan det enda — åt dottern lämnat vackra anlag för och djup kärlek till tonernas konst.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att under densamma yrkats dels bifall till Utsk:ts Mern., dels afslag derå och dels att detsamma, på grund af deremot gjorda anmärkningar, måtte till Utsk:t återremitteras. Hr Lefrén: Då jag ensam begärt afslag, förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss. Efter det H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att afslag å Menad jemväl blifvit af Hr Printzensköld yrkadt, anmälde sig den sistnämnde och förklarade sig afstå från berörde yrkande, samt instämma i den af Hrr Flach och Lefrén framstälda begäran om Mem:ts återremitterande. Den af IL Exc. Hr Gr. o. Landtm, härefter gjorda propos. å bifall till BankoUtskits förevide Mern., blef med starka ja, jemte åtskilliga nej, besvarad; och förklarade II. Exc. sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Flach begärde votering. Uplästes och godkändes följande voteringspropos.: Den, som bifaller BankoUtsk:ts Memorial N:o 14, ang:de sättet för behandling af frågan om Bankovinstens användande, löstalja; den det ej vill, röstar Hej; vinner Nej, varder förenämnde Memorial, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utsk;t återremitteradt. 262 D • il 1 F e b r u * rf. Vi<1 voteringens slut befunnos rösterna hafva ulfallit sålunda: Ja — 104. Nej — 27. Föredrogs Högv.