Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades 3 prot.-utdr. för denne dag f. m. samt plen. prot. för d. 29 sistl. Mars e. m. Fortsattes pröfningen af StalsUlsk:s d. 16 och 19 dennes på bordet lagda uti. N:o 85, ang:de reglering af utgifterne under Riskstatens Fjerde hufvudtitel. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Då jag på f. m. hade ordet, förglömde jag att anföra, som ytterligare skäl för milt yrkande om inrättande af serskild Ingeniör-trupp, några omständigheter, dem det torde tillåtas mig att nu få framställa. Under sista kriget mellan Sverige och Ryssland 1808, kom man mer än en gäng och beklagligen ganska ofta i tillfälle alt erfara bristen af kunnige och vid fältarbeten vane timmermän, serdeles i ett land sådant som vårt fordna Finland, hvilket nästan i alla direktioner är genomskuret af djupa floder, strömmar och andra vattendrag, och hvilkas öfvergång under nämnde krig ofta måste fördröjas, i saknad af kunnige arbetare i brobyggnadskonslen och till skada för krigsoperationerne. Som bevis härpå, och då jag ej anser mig böra upgifva andra förhållanden än dem, vid hvilka jag varit åsyna vittne, vill jag till en början blott omnämna, alt efter affären vid Alavo der Ryssarne blefvo slagne och måste draga §ig tillbaka på andra sidan Wirdois, under hvilken reträt alla broar mer eller mindre förstördes, kunde Svenska trupperne, i saknad af tillräckligt antal kunnige timmermän, eller rättare, brobyggare, ej sä fort som möjligt i ordningsätta de mellan förenämnde ställen liggande broar, synnerligast den stora bron vid Wirdois, i följd hvaraf också fienden nästan ostörd kunde fortsätta sitt återtåg. Den bro äter, som vid Idensalmi låg emellan de Svenska och Ryska trupperne och efter slilleslåndels upsägning från Ryska sidan, af oss förstördes, iståndsattes likväl så hastigt af de fiendtlige broarbetarne, under Svenska artilleriets och infanteriets mördande eld, att den Ryska fördelningen kom i tillfälle att nästan samtidigt med de
I^l. 6 e. m. Xo»b/. ^Vdd/g-u L/,/'//ve/se t/// /i//re/v L/«>rde^ unZ-de/re/s «/v^u^??r/rde «/ ^/rr/rre^/e^ ^vd Ä. d?a/t/re?s/?r^/ (^//-ve/r Äoe^/ro/m^ e/e/r / Ooto^e/' /ä'^/./. Hit skrikvelse ak den 3o /kpril lö^l, liakva kikels 8iänder lros Xongl. Naj.l i underdäniglrel anliallil, ali som, oaktadt 8verige genom Iraeialer med Ilnglancl ak ilen 6 ^ovemlrer 1824 oell med frankrike ak den 2l Naji >836, slutit sig lill del körllund, sön, lremödar sig ali undertr^eka slakllandeln, samt nii Kongl. Naj:ls tradiga förordning ak den 7 danuari i836 oell tillläggei deitill ak den 1 Naji 8aillnia ar, ali sadan liandel ä>' kslagd ined liksslrakk, densamma likväl ännu lärer idkas pa 6n 8i. Lartlrelemv, Kongl. ^Iaj:l matts ! ljäder lata idlse, lluru slakveriet pä ön 8t. Lartllelem^ ina kunna akskakkas, sami vidtaga alla de utvägar, sorn kor vinnande ak deiia vigliga ändamål kunna kereilas ocdi linnas lämpliga. ^äk dei ullätande, Onvernören pä 8t.
Dertill gifves i min tanke ingen annan utväg, än att låta inbetalningarne å dessa lån verkställas på samma sätt, sorn till alla andra allmänna utlånings-cassor; hvadan jag föreslår antagandet af följande redaktion: Desse Ränteoch Capita lafbeta In in gar verkställas , genom låntagarnes egen försorgs medelst insättning i Rikets Ständers Bank jör RiksgäldsContorets räkning och Banco Attestens aflemnande i RiksgäldsContoret. Friherre Cederström:* Bland de olägenheter Herr von Hartmansdorff ansett uppkomma, ehvad medlen sändas directe till RiksgäldsContoret eller nedsättas i LandtRänterierna, erkänner jag visserligen deri, att låntagaren måste, jemte den bestämda ränteoch capital-afbetalningen, öfversända den lösen för det rekommenderade brefvet, som RiksgäldsContoret måste erlägga; men om i den allmänna Kungörelse, som kommer att utfärdas rörande liela denna låneinrättning, den ordning för inbetalningarne J14 Den 5 Murs f. m. antages, att låntagaren, i fall han vill begagna rättigheten att med posten insända medlen directe till Riksgäldskontoret, skall, jemte det bestämda beloppet, öfversända lösen för det reeommenderade brefvet och postporto för RiksgäklsContorets svar, så tror jag, att alla de öfrige olägenheterne utan svårighet kunna häfvas. Ty, hvad cassation af trasiga sedlar beträffar, så kan den förekommas om låntagarne i den omnämnde allmänna Kungörelsen, jemte erinran om den förlust som åtföljer försummad inbetalning och lånens löpande med öfverränta, tillika underrättas, att de blottställa sig för samma risk i händelse odugligheten af någon öfversänd sedel föranleder till dess cassation. Men att, till undvikande af dessa småsaker, inleda allmänheten att för dessa utminuterade lån hålla serskildta commissionairer för medlens insättande i Banken, kan jag icke tillstyrka, såsom mindre nyttigt.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: att, sedan Rikets Ständer, medelst skrifvelse den 5 Juni 1841, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, huruledes Rikets Ständer beviljat särskilda anslag för uppförande, så långt anslagen hunno, af nya fängelser efter cellsystemet, nemligen 900,000 R:dr till länsfängelser, 100,000 R:dr till häradsfängelser och 300,000 R:dr till stadsfängelser, och Rikets Ständer tillika framburit den önskan, att en fullständig plan måtte varda uppgjord i afseende på erforderliga fängelser af dessa slag inom hela riket; så hade dels åtskilliga cellfängelsebyggnader blifvit företagna och fullbordade, dels i öfrigt, för ofvanberörde ändamål, förberedande åtgärder egt rum, efter hvad här nedan förmäles. De redan fullbordade fängelserna voro: för Stockholms län med 90 celler, för Linköpings län med 102 celler, för Christianstads län med 90 celler, för Gefleborgs län med 66 celler och för Carlstads län med 78 celler; och vore af Mariestads länsfängelse ena flygeln med 42 celler alldeles färdig; länsfängelset i Fahlun med 66 celler i det närmaste fullbordadt, äfvensom det i Wexiö med 90 celler borde blifva färdigt under nästa år. Nya fängelsebyggnader voro beslutade och till grundläggning påbörjade: för Stockholms Stad med 169, för Wenersborgs län med 90 och för Carlskrona lä i med 90 celler; hvarförutan tomt vore inköpt för ett häradsoch stadsfängelse vid Wimmerby. Under omförmäldta cellantal beräknades emedlertid icke de till disciplinära straffrum ämnade mörka cellerna och ej heller de ljusa celler, hvilka användas, icke såsom fängelserum, utan till administration och bevakning. För de fullbordade fängelserne hade kostnaden varit: för länsfängelser i Stockholm R dr 151,500: Linköping „ 124,341: 34. 10.
Geometrista Chartor, sä wäl som PergamentSBref, maga förses med Charta-SiMala pä det salt, att densamma sjelswa Handlingen paklistraS, hwarwid ätminstone sä mycket af papperet jemte fiämpelen bör fasthaftas, all dera kan tecknas till hwad Dokument densamma hörer. Utlemnar Landtmätare, eller annan »vederbörande, dylike Handlingar, utan att salunda wara charterade, ersatte den felande Chartans warde och plikte Sex Riksdaler Tretttotwä Skillingar. zois Den >8 Augusti. nan orsak wällat Chartans oduglighet, hwarwid för Papperet stall betalaS Nio Runst. Arket. Allt understcf med Stämpladt Pappers upp» bärande af högre betalning an utsatt är, förfalssning eller annan grof förbrytelse straffas efter AU, manna Lagen. ö- 2;. Chane,Sigillake-Contoiret stall alltid hafwa i bcredstap tillräckligt Stämpladt Papper as alla de särskilda valeurer som i r §. uppräknade äro, sa att requifrlioner dera frän Försaljningsmannen samt Lands-Contoiren blifwa genast expedierade. Till Wäxiar stola Fyra särstildte Stämplar inrättas af »lindre storlek, att nyttjas pä fint Pap, per af manligt Wäxel-format I Stockholm stola, genom Öfwer, Stäthäl, larens försorg minst Trenne särstilde Försäljnings, Contoir inrättas, ett i Staden, samt ett a hwar, dera Malmen, hwilka Contoir böra hallas öppne till Charie, försäljning alla Söcknedagar, ifrån kloc, kan >c> till r förmiddagen och fran klockan 4 till 6 eftermiddagen, emot åtnjutande af nedanstående Prv, wiflon I alla öfrige Städer antager Landshöfdingen nödige Försäljningsmän med enahanda förbindelse och willkor.
På grund häraf tillstyrker jag underdånigst att Eders Kongl. Maj:t täcktes, i öfverensstämmelse med 87 § i Regerings-formen, till Rikets Ständers antagande framställa följande Förslag till Förordning angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat: Vill någon å svensk embetsmyndighets dom eller utslag söka verkställighet genom utmätning i gods, som finnes i främmande stat, hvars lag medgifver sådan verkställighet; och har från det domen eller utslaget meddelades den tid förflutit, efter hvars förlopp beslutet, enligt den främmande statens lag, ej må verkställas, med mindre detsamma varder genom nytt beslut åter försatt i exsekutiv kraft; då må sådant nytt beslut sökas hos Ofverståthållare-embetet eller annan Konungens Befallningshafvande; och varde gäldenär, så vida han, efter erhållet tillfälle att öfver ansökningen sig yttra, icke deremot framställer sådane jäf, att handräckning till domens eller utslagets verkställande ej skulle enligt svensk lag kunna beviljas, ånyo ålagdt att utgifva hvad genom förra beslutet blifvit honom ådömdt.» Uppå Stats-rådets öfrige ledamöters hemställan, täcktes Hans Maj:t Konungen, med bifall till hvad Hans Excellens Herr JustitieStatsministern sålunda tillstyrkt, godkänna detta förslag till nådig Proposition, sådan den, nu justerad, finnes detta Protokoll bilagd. Ex protocollo Oscar David Egge. 24 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 37. Auk. till Eip.-Utsk. den 17 Nov. 1862, kl. 1 e. m. Kongl. Majis Nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en ny Strafflag; Gifven Stockholms Slott den 23 September '1862.
Hvete 449 tunnor; Råg 23,915 » ; Korn 33,505 » ; Hafre 34,610 » ; Blandsäd 7,220 » ; Trindsäd 405 » ; eller tillsammans 100,104 tunnor». »2) Af Lin förbrukas inom länet omkring 30,000 Ltt och säljes omkring 10,000 L«, dels såsom lin ä 6 R:dr L«, dels såsom gröfre väf ä 25 öre alnen eller tråd ä 50 öre «.» »3) Angående nyodlingar och förbättringar hafva mycket osäkra och otillfredsställande uppgifter erhållits, hvarföre Förvaltnings-Utskottet, hellre än att sannolikt beräkna dem för hvarje socken, anser sig böra nämna, att nyodlingar till åker pågått i hela länet, men att grundförbättringar endast vid de större egendo marne och af några få mindre jordägare företagits». »4) Sockenuppgifterne innehålla i allmänhet en klagan öfver bristande tillgång på arbetare; men i Förvaltnings-Utskottets tanka är arbetskraften inom länet tillräcklig, der icke anspråken sträcka sig öfver det vanliga beliofvet, och med undantag af tillfälliga förhållanden, som erfordra ett betydligare anlitande af arbetskraften, såsom t. ex. jernvägsarbeten och dylikt. Från denna, enligt Utskottets åsigt, allmänna regel utgör dock Sunnerbo härad ett undantag, i följd af dervarande befolknings vandringslusta och begär att sysselsätta sig med handel». »5) Dagsverkspriserna hafva utgjort i medeltal: för karldagsverke om sommaren 1 R:dr, d:o om vintern 67 öre; för qvinsdagsverken om sommaren 50 öre, d:o om vintern 33 öre».
»Ja, man ska’ väl det», svarade kamraten undergifvet. I ladugården började den tunga, arbetsamma vinterrengöringen, men ute i hagen fortgick festen till senan kväll. Sol, frihet, ljus, vatten, som var rent och blått, gräs som smälte uti munnen! Åh, en sådan fest det var! En skugga fans det ändå. Janne låg på logen och gret, som om hjärtat velat brista, af harm öfver att ha blifvit tagen på hornen utaf Pius – men det var något som ingen brydde sig om! På fältet. Landsvägen sträckte ut sig som en dammig, grå strimma; gräset på dikeskanterna var afbrändt och förtorkadt; inuti skogen rådde tystnad, endast ett par bofinkar läto emellanåt höra ett sömnigt: chip, chip! Middagshettan var kommen. Ute på åkern gingo en man och en kvinna i arbete. Han, ännu ung, med runda, kraftiga skuldror, röda kinder och tjockt, grågult hår, genom hvilket svetten plöjde mörka fåror. Hon, omkring fyratio, senig, utarbetad, med kantigt ansigte, stora händer och magra, röda ben sönderstuckna af åkerstubben. Slag efter slag lade han ned den guldgula, svajande säden; slag efter slag tog hon upp med sin skära och lade i bundtar på de utlagda halmbanden, som sedan skulle vridas ihopa till kärfvar. Solen gassade allt hetare, själfva fjärilarna flögo med tyngda vingar. Mannen svalkade sig allt emellanåt med en klunk dricka ur en trästånka, som stod i skuggan af en tall; kvinnan däremot skakades, trots värmen, af frossa, och pannan var våt af kallsvett. Slutligen blef hon efter, först obetydligt, men sedan mer och mer; till sist satte hon sig ned på marken, hvitare i ansigtet än sin tröjärm samt tydligen på väg att svimma. Mannen vände sig om, men sade ingenting. När han slutat sitt slag, gick han tillbaka, tog skäran ur handen på henne och började betänksamt och långsamt att taga upp. »Bli’ inte ond, Karl August», sade hustrun, som nu hämtat sig litet, nästan ödmjukt. »Dä går nog snart öfver.
Z29 ställa cn alldeles oeeonomiff fraga, fem rörde de i Plikt-Casian linder denna Riksdag influtne penningar. Det more redan i Orebro, enligt Ordnings-Stadgan, beflutit, att detza medel ffulle till en liten hjelp ät nägra fattiga Adeliga Enkor anwändas. Det äterstode nu blott att bestämma huru mycket bords tilldelas hwar och cn som häraf kunde komma i åtnjutande, och af hwem utdelningen ffulle kunna tjenligast werkMllas. I afseende pä förra frägan föreflog Herr Grefwen att dcsia gäfwor mätte stfferas till icke under 5 och icke öfivrr 10 R:dr Ba.neomynt; och i afseende pä den sednare wille han hemställa om icke, dä deHa summor mäste wära sä ringa, en skälig granlagenhet emot de Personer som as dem kunde blifwa delak. tiga, fordrade att tilldelningen icke crholle någon werklig vublieitä^ hwarföre Herr Grefwen pros poneräde att Ridderffapet och Adeln mätte anmoda Herr Baron och Landt-Marskalken, att denna tilldelning efter sitt eget granlaga ompröfwande werkställa, Hörr Båkön och Landt-Marskalken fragade om icke denna befattning egentligast tillkömme Riddarhus-Utskottet? ' ^ Grefwe körner yttrade sig, icke det bestrida, men trodde att ändamälet af en större discretion wid tilldelningen bättre wunnes om en person hade sig densamma anförtrodd. Herr Landt-Marskalken hemstälde härefter till Ridderffapets och Adelns bifall det af Gref Vibd. sch 2ld. p)rsh. M:s 67^, 62. we ZZO Den Z November. we körner förestagna minimum af 6 R:dr och maximum af 10 R:dr Bancomynt, samt att utdelningen mätte werkstättas genom HerrLandtMarffalken, som derföre ffulle redowisa. Samtycktes.
Vidkommande deremot slutligen dels kredituppiagstarifen, uti hvilken minimiqvantiteterna för upplaget blifvit gjorda beroende derpå, att godset uppgår till minst 300 r:dr tullvärde, hvarjemte transitoafgiften utgår med en procent af de upplagda varornas sålunda bestämda värde, dels ock de fall, då, enligt 24 §. i tulltaxeunderrättelserna, föring icke får tillgodonjutas med mindre införda varor uppgå till ett efter tulltaxebestämmelserna beräknadt värdebelopp af 300 r:dr, samt då enligt 23 §. gods under transporten tagit skada och förthy bör tillgodonjuta lindring i tullafgifterna, utbad sig föredragande departementschefen att här nedan få närmare uppgifva de förändrade grunder, sorn ändamålsenligt må i stället för tullvärdena kunna dervid följas. Såsom i öfrigt ledande till åsyftad förenkling och förkortning af tulltarifen föreslog departementschefen i underdånighet: att alla varor, som äro eller blifva befriade från afgifter vid införsel, må ur sjelfva tarifen uteslutas, och efteråt i ett sammanhang uppräknas, och att taxan, såsom i åtskilliga främmande länder Lil. A. til. B. Agal Alabaster m. fl. til. F. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 19 är iakttaget, må fördelas i två hufvudafdelningar, den ena för inkommande och den andra för utgående varor, i hvilken sistnämnda icke heller upptagas de varuartiklar, som kunna tullfritt utföras, men hvilka dock, enär de utgöra det ojemförligt största antalet, icke torde behöfva särskilt uppräknas, utan den erinran endast böra vid slutet af tarifen göras, att tullfrihet äger rum för alla i densamma ej förekommande och med afgift belagda varor.
Enär staden Landskrona sedan sistledne riksdag undfått kreditupplagsrätt, liar sådant iakttagits i den förteckning, som i 12 §. förekommer, öfver de städer, hvilka åtnjuta denna rättighet. 3:o. Som värdeförlullning numera icke eger rum för någon af de varor, hvilka äro till kreditupplag berättigade, har 4 morn. af 12 §., såsom saknande tillämplighet, funnits böra utgå. 4:o. Då den i 4 mom. af 13 §. lill förmån för utländningar medgifna högre tullrestitution, än i 3 mom. tillerkännes inhemska skeppsredare, innebär orättvisa mot dessa och icke synes behöflig för de fullt sysselsatta skeppsvarfvet, bär detta stadgande ansetts böra uppbäfvas, hvaremot och enär fartyg, hvilka för eget behof å utrikes ort blifvit försedde med skeppsinvenlarier, icke synas böra för desamma belastas med tull, så länge inventarierna förblifva i fartygets bruk, föreskrift i afseende härå blifvit i 4 mom. af berörde §. infördt. 5:o. Sedan, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 18 Juli nästlidet år, den i 15 §. af tulltaxe-underrättelserna medgifva tullrestitution för segelduk af hampa och lin samt för packväf af hampa numera upphört, har sådant blifvit i berörde §. iakttaget. 6:o. Till undanrödjande af all tvekan, huruvida och till hvad belopp besättning å fartyg, kommande från aflägsnare orter än Medelhafvet och Levanten, är lill loring berättigad, har ett tillägg härom blifvit i 19 §. inlaget. 7:o. Då Rikets Ständer ansett, att, för den, enligt 22 och 26 §§. i tulltaxe-underrättelserna, stadgade beräkning af den städerna tillkommande tolag samt andra efter viss procent af tullvärdet utgående allmänna afgifter, sådana värden böra af Rikets Ständer fastställas så väl å de varuartiklar, för hvilka vid sistlidne riksdag förtullningsgrunden förändrades och hvarå, då tullvärdeskolumnen ur tulltaxan uteslöts, General-tullstyrelsen, på E. K.
Stånd anföra: att så vida ett alltför högk pris bestämdes å den riade ©Iler torkade sädén* Stats-Utskottets Betänkanden. jemförelsevis emot den oriade, vöre anledning befara, att Maga z, ris* Ir. rät 11) i n gens förråd skulle fyllas af Utiä . d >k säd ; hvarjemte en och annan af Ståndets Eect^möter, utaf flera skäl anse nödigt att tori: inrättningar höra anläggas. Innan Ståts-Utskottet 'hl Riksens Högloft, Ständer fann sig böra föreda de möjliga utvägar, hvarigenom_Magaxins-Inrättningens Spannmäls-Uagei skulle komma att hesta af liad eller torkad säd, blef. detta vigtiga ärende på det nogaste öfverväga StatsUtskottet fann nogsamt, att bästa och rättaste sättet till ändamålets vinnande skulle vara, att genom lämpelige förhöjningar i prisen uppmuntra 'Uandtbrukarne, att sjelfve torka sin säd, men ansng derjemte, att, då de bördigaste Provincerne. i Riket just äro de, som sakna ålgång på ved och bränsle, vore detta ett oöfvervinncr igt hinder fur företagets framgång i en större omfattning, hvilket äfven tillräckligen ar ådagalagt, derigenom, att Magazins - Directionen fl er fal dige gångor fruktlöst försökt, att till högre priser erhålla rind eller torkad Spannmål. Utskottet förutsåg dessutom, att, om än Magazins-Directionen bestämde i ä 2 R;dr högre pris för En tunna torkad eller liad Råg och i proportion för de öfrige Sädesslagen, emot oriad Spannmål, skulle ändock deri förnämligaste delen af Intraderne, jemte Kronans Afradsoch Ränte-Säd, komma att bestå af otorkad elier oriad Spannmål, enär ingen allmän användbar Inrättning att torka urtröska! Säd, så, att den bibehåller sin fullkomliga godhet och fröbarhet, ännu är känd, hvilket, i förening med brist på Skog, skulle ut' Stats-Utskottets Tetånkanden.
Jag är visserligen öfvertygad derom, att Statens brist på tillgångar är orsaken, hvarföre StatsUtskottet ej tillstyrkt de Danska Fyringsmedlens användande lill Svenska Lotsoch Fyrinrättningens förbättring. Jag kommer vid denna Riksdag ej ofta att votera Ja till begärdte anslag, men likväl till några, som jag tror skola bära goda frukter i kommande tider. Delta anser jag isynnerhet inträffa med hvad man anslår till vårt LotsVerks upphjelpande; ty det är oberäkneligt, huru vigtig denna inrättning är för handeln och sjöförsvaret. Jag fortfar derföre alt yrka afslag på Utskottets förslag att ej använda de Danska Fyringsmedlen till LotsVerkets behof, hvartill de ursprungligen äro bestämde. Herr Lagerhjelm: Jag hemställer, om icke discussionen nu svänger sig kring en 88 Den 3o April f. ra. punkt, som ej för närvarande bör vara föremål för öfverläggning härstädes. Frågan är nu blott, om de Danska Fyringsmedlen skola under serskild Titel beräknas bland Statsinkomsterne, eller uppföras under rubriken: Ersättningarj samt till hvad belopp de böra upptagas; men frågan om anslag till Fyringarne, synes ej förekomma till discussion och afgörande på sitt rätta ställe, förr än när UtgiftsBetänkandet, der detta ämne är afUtskotlet behandladt, blifver härstädes föredraget. Jag tror, att om Herr Grefven och LandtMarskalken täckes framställa Proposition till bifall på Utskottets ifrågavarande förslag, så skall icke någon finna skäl att afslå det, enär det är enhvar öppet att, när UtgiftsBetänkandet förekommer, yrka desse medels användande till Fyringarne. Grefve Horn: Jag hemställer, om icke samtelige Talarne skulle blifva bäst belåtne och tillfredsställde, ifall InkomstTiteln Danska Fyringsmetlel bibehålles. Då ser man deraf i framtiden, hvartill desse medel egenteligen varit ämnade. Jag anhåller derföre om afslag på Utskottets project, att uppföra dem under Rubriken: Ersättningar, och om bifall lill den gamla Titelns bibehållande. Grefve Possej Arvid:
Ståndspersonerne i Löne* ägde, berörde år, jord, uppskattad tilt 1,318,694 R-'dr, belastad med e(t inteeknad skuld stor 631,775 Rcdr, eller 47! procent af värdet, hverén»0*’ Länets allmoge, med en jordmassa, värderad till 6*856,698 Rulr var' enligt nämnde års rnteckningsprotoeoller, skuldsatt för endast 906,49* R:dr elter blott l3f procent af jord-värdet. De serskilda folkklassernas ointecknade skulder, kunna naturligt?1* hvarken uppfattas eller tant rall er as» men troligt är att de stå * 1*^* — i3 — förhål lande som de inlecknade och då till det ofvannämnda kommer åtfr .an adelns uteslutande rättighet alt besitta Säterier upphörde, fyratioslu stycke» bebyggda Herregods och Sätesgårdar r länet, utgörande *e*lio hela mantal, kommit i allmogens händer, efter det de uuderlyande Frälsehemmanen, förut och sedermera gått samma väg; så är det längre ett problem, olan snarare ett axiom» att Länets besutna all. °8e eller Bonde-Slåud lyckligtvis befinner sig, som ofvan är sagdfc, * tämmelig! välstånd. Detta aftar deremot dageligen och synbarligen i Såkallade högre Stånden, bland hvilka, med undantag af ännu qvarIarar*de verkelige godsägare, det högre Presterskapet oell löntagande .Pikets män, röjer sig mycken förlägenhet, särdeles hos ur tjenst gå ugne dilairoch C-ivil-Embetsmiin samt atulia Ståndspersoner a Landet» .°rt* med tjenstehjon måste bruka sina små, oftast skuldsatta, gårdar och . e vant sig att lefva som allmogen en utväg som dock slut ellgen mäste blågås om de icke skola aldeles gå under.