Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
kvistar tråden på sin Och dåraf bränsle ger, tar den lilla i sin vård, Som dignar ner. gård * Och mycket godt så tyst hon gör Uti sitt nya land, Hon vet, hoarför hon kom, hvarför Till denna strand! * Drottning Lovisa syntes stundom själf kvista af träden utanför sitt fönster vid Ulriksdal, hvarefter hon sände kvistarne som bränsle till någon fattig. HULTIYIANS Cacao E h u r u sommaren, under hvilken våra läsarinnor i stor mängd äro frånvarande från sina h e m och umgängeskretsarne spridda, ställer sig ganska ogynnsam för åstadkommande af en dylik massadress, och e h u r u dessutom tiden för densamma varit mycket k n a p p, h a r den af oss anordnade lyckönskningsadressen från svenska kvinnor till kronprinsessan Lovisa på hennes silfverbröllopsdag omfattats m e d e t t allmänt och lifligt intresse, scon bäst bevisar de djupa sympatier furstinnan äger rundt om i Sveriges bygder. Mellan tretton och fjorton tusen egenhändiga namnunderskrifter hafva inkommit, bland hvilka återfinnas representanter för skilda stånd och åldrar, från våra högsta kretsar och mängden af mera kända släkter och familjer till de breda lagren i blygsammare ställning, hvilkas deltagande i den enkla hyllningen ej torde vara den minst hjärtliga. Många namn, hvilka gjort sig ett rykte inom det offentliga lifvet, vare sig på konstens, literaturens eller andra områden, möta vi ock, liksom från flere håll kvinnliga korporationer af olika a r t i samlad trupp deltagit. Mänga landsmaninnor, som i främmande land vistas fjärran från hembygden, ha likaså begagnat detta tillfälle a t t sända sin vördnadsfulla hälsning. Samtliga de insända listorna hafva saminanbundits till e t t digert band, hvilket inledes af den lyckönskningsadress, hvars ordalydelse redan i I d u n meddelats. Adressen är utförd i guldoch färgtryck. B a n d e t i rödt skinn, enkelt, men gediget, förskrifver sig från bokbindaren Gustaf H e d b e r g och b ä r å frampärruen i guld följande inskrift: Till H. K. H. Kronprinsessan Lovisa af Danmark * Från Svenska Kvinnor * Genom Redaktionen af Idun *.
I sin uppfattning af ändamålet är han värma, i sin lystnad att hinna det hetta, i sin förenande sammanträffning dermed låga; hvarföre ock det vanliga språket ganska rigtigt kallar kärlek ”eld,” hans åtrå ”flamma”, och bibehåller för bröllopp alltjemnt den urgamla sinnebilden ”bloss” eller ”fackla.” Strida om oss och inom oss kärlekar, som äro hvarandra motsatta – ty detta kunna de vara, emedan de (såsom snart skall utredas) i allmänhet äro af tvåfaldig art: då väga vi mellan bäggedera, ända tills den enas eller den andras inflytelse har segrat; och vi hemfalla då under dess lydnad. Denna kärlek har då blifvit vår; och i sig sjelf är vår Vilja ingenting annat, än energien af vår kärlek, såsom till sin rigtning bestämmande och bestämd. Om vårt förhållande till den andliga solen gäller, i högre mening, detsamma, som om vårt förhållande till den naturliga: att vi lefva endast uti och af dess utstrålningar. Åtskilda i väsende och verkningar äro visserligen, oaktadt sitt föreningsband af det högsta gemensamma syfte, Andens verldsljus och Naturens; och denna åtskillnad skulle, om så fordrades, kunna visas af mången omständighet. Så t. ex. mäktar vår själ, i betraktelse, afsöndra sig från alla de yttre föremålen och fördjupa sig i en åskådning, som är hennes alldeles egna, och hvari hon ser sin inre verld långt klarare, än någonsin eljest; äfvenså tvärtom: hvadan kan sägas, att de båda verldsljusen, i collisions-fall, vexelvis undantränga hvarandra eller försätta hvarandra i skugga. Ofta ser det yttre ögat som mest, när det inre ögat ser som minst, – och omvändt; för att ej upprepa det redan ådagalagda, att medelst Naturljuset skåda vi blott utvärtes former, hvaremot vi medelst Andeljuset skåda de invärtes formerna, som äro nyttor och godheter.
Ehuru äfven jag, för min del, delar den af Hr von Knorring uttalade åsigt, att Hr Anrep, sedan han erhållit merberörde anslag, icke bort tillåta sig några afvikelser från de å Riddarhuset befintliga genealogier, vill jag dock icke, uti hvad uppå mig beror, motsätta mig utbetalningen af dessa 400 rdr; men har begärt ordet, för att upplysa om en omständighet, som gifver vid handen, huru pass trovärdiga 54 Den 2 Maj e. m. de utaf Hr Anrep gjorda tillägg äro. Hr Anrep liar nemi. angrde Adliga ätten,N:o 456, Aminoff, uti Attartaflorna infört att nämnde ätt härstammar från Pharaonerna i Egypten. Detta är en den värsta blunder, som en historieskrifvare kan tillåta sig. En aktad ätt af familjen Aminoff, men något fåfäng, hade förnummit, att en obelisk blifvit öfversänd från Egypten och skänkts till Kejsar Alexander, samt försport att på samma obelisk fanns inristadt: »Aminoff Pharao den 4:de.» Med anledning deraf berättade han, att Aminoffska ätten härstammade från Pharaonerna. Jag är dock i tillfälle att upplysa vår värde ledamot, Hr Anrep, att jag i Rom sett en annan obelisk, derå äfven namnet Aminoff lanns åtecknadt, äfvensom att oftaberörde namn Aminoff uti öfversättning betyder: »fecit.» För öfrigt är temligen säkert att ätten Aminoff, så väl som vi alla andra, härstammar från vår gemensamma bekante, Noack. Då Hr Anrep gjort sig skyldig till en sådan blunder, kan man deraf sluta sig till, hvad värde flera af hans andra uppgifter kunna ega. Jag har endast ansett mig böra lemna denna upplysning, på det man icke må tro, det Hr Anrep uti sina uppgifter hvarken är någon Fryxell eller Geijer. Frih. Cederström, Claes Henrik: Minst af allt hade jag väntat att Hr Anrep skulle motsätta sig Utsk:ts ifrågav:de hemställan.
St. utlofva och försäkra, att hvar och en, som någon Bancosedel eller förbindelse innehafver, skall derför njuta full betalning, enligt den i i §. stadgade grund, och all utvexling af Svenskt silfvermynt emot sedlar efter denna grund skall, sedan Bancofullmägtige hos K. M. i underd. anmält, att de af R. St. för vexlingen beslutade åtgärder hunnit verkställas, vidtaga å den tid, K. M. genom utfärdad allmän Kungörelse dertill bestämmer.” Nu hafva Fullmägtige ej kommit i tillfälle att göra den omförmälda anmälan , utan tvärtom veta vi alla, att den ej kunnat ske. Vilkoren äro ju alltså icke uppfyllda; och jag är öfvertyg gad, att både Konung och Representation, om de med kallsinnighet undersöka det fattade beslutet, skola finna, att detsammas förändrande ej innebär återtagande af någon gifven lofven, utan blott förklarande, att lagen till vissa delar redanupphört och alltså icke kan anses gällande. ao Den 20 Februarii f. m, Hr Rosenblad, Bernh.: Då jag i sista plenum hade den ärån yttra mig i detta ämne, upptog jag frågan så fullständigt, som mitt förtroende till H. R. o. Ad:s tålamod möjligen kunde tillåta. Jag skall också i dag icke missbruka detta tålamod med att omsäga, hvad jag redan anfört. Jag skall, i afseende på Hr Nordenanckar, inskränka mig till att hänvisa honom, rörande grunden för Bancofullmägtiges afdrag från den beräknade sedelstocken af förskottet till Riksg.-Gont. — det mest temporära af alla Bankens lån — till i83o års Revisorers godkännande; och dem lärer man ej kunna skylla för för stor benägenhet att underlätta realisationen. Beträffande min alternativa beräkning, utan afdrag af hvad assigneringsräkningarna öfverstiga 2,400,000 R:dr, hänvisar jag till sidan 183 i sista Statsoch BancoCJtsk:s Betänk.
Prestc-ståndet den S Korgare-ståndel den 5 Bonde-slåndct den 6 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående en författning rörande allmänt kyrkomöte. Med afseende å den betydelse, sorn allmänt kyrkomöte eller synod skulle komma att inlaga i den Svenska kyrkans Författning, hafva Rikets Ständer öfverenskommit om den lag i ämnet, som här nedan finnes intagen. Redan i det andra århundradet af vår tideräkning förekomma synoder, för biläggande af stridiga meningar angående troshegreppen och kyrkliga bruk inom den kristna kyrkan; och de framstå omsider såsom en medlande länk emellan de enskilde församlingarne, hvilka dervid uttala sin tros medvetande och bestämma sitt kyrkliga lifs ordning. Ilos de första tidebvarfvens kristne rådde ock den åsigt alt, enär församlingarne utgjorde kyrkan, egde ej allenast prester utan äfven lekmän deltaga i synoderna; och denna åsigt upplifvades genom Reformationen, sorn vid ordnandet af kyrkans författning företrädesvis sökte stöd i de äldsta kristna församlingarnes bruk. Det var ock på synoder, som Reformationen genomfördes och fastställdes. Och Iros oss hafva äfven kyrkans lära, lithurgi och ordning tillförene blifvit reglerade vid allmänna kyrkomöten. Omförmälde kyrkliga representation blef emedlertid ej erkänd i 1686 års kyrkolag. Statsförfattningen hade ock åt Konungen, såsom Svenska Kyrkans öfverhufvud, öfverlemnat alt ensam besluta i större delen af de ämnen, hvilka fordom utgjorde föremål för öfverläggning vid allmänna kyrkomöten. Följden häraf har varit den, att kyrkans angelägenheter sedermera hufvudsakligen blifvit behandlade vid riksdagarne af Preste-ständet, under benämning clerus comilialis. lith. ti/l B. St. Supp t. 31 242 ExpeditionsUtskottets Förslag till anderd, tkri/relse A:o 257. Bebofvet af en kyrklig representation liar likväl allt mer oell mer börjat uppfattas och erkännas.
Surs Banks återstående fordran för dess förskott till liqviden med f d. K. Famillen; Hvarom K, M:t uti Dess Högstberörde Nåd. Proposition gjort framställning med förslag att till samma liqvids verkställande må användas StatsVerkets Öfverskotter för åren 1827, 1828 och 1829, som förmodas dertill lenina tillgång. Då, utom detsamma Öfverskotter, såsom outredda, icke kunna till sitt belopp bestämdt uppgifvas, anvisningar derå vid denna Riksdag dels redan blifvit föreslagne dels för andre oumgänglige behof lära komma i fråga, har Utskottet icke ansett sig, för uppgörande af denna liquid, hvars verkställande förr eller i en annan ordning än som förut stadgad blifvit, ej eller synes af nöden, böra tillstyrka någon disposition af meranämnde Öfverskotter, utan torde, i Utskottets tanka, ifrågavarande för f. d. K. Famillen å Allm. Indr.Staten uppförde Summa än vidare der qvarstå och till Banken årligen anordnas intill dess Bankens fordran till fullo blifvit godtgjord. 12:0 Genom Nåd. Remiss af den 3 dennes har K. M:t till Utskottet öfverlemnat så väl ett Utdrag af Högts. H. K. II Prinssessan Sophia Albertinas Testa - Betänk anden, N:o i5i. 38 r mentariska Förordnande, sora de ifrån K. Mits RiksMarskalksEmbete inkorane Handlingar, rörande Pensioner och Gratificationer för H. K. H:ts Hofstat och Betjening, hvarvid K. M:t tillika i Wäder förklarat, det K. M:t förväntar, att R. St:r skola, så vidt tillgångarne medgifva, vidtaga en sådan reglering af ifrågavarande Pensioner och Gratificationer, som öfverensstämraer med H. K. H:ts i detta hänseende yttrade önskan. Förenämnde TestamentsUtdrag innehåller Högts. H. K. Htts i lifstiden förklarade önskan, attil. K. Mit täckes i Nåder gilla, bekräfta och stadfästa II. K.
A t 321 Den aS O c t o Ii e r f m. qvar på golfvet. Jag tror icke att han har rätt uti det öfverlemnande han vill göra till Const.Utsk. Jag har hört detta i går, och jag har hört detsamma lörnyas i dag. Jag anhåller derföre att få erinra, alt det å ena sidan är vår skyldighet alt gifva, och å den andra Const. Utsk:s rättighet att få veta hvad som är vår mening; men huru uppfylla vi denna skyldighet, nnr vi, i stället för att säga hvad sorn är vår mening, öfverlemna åt Const.Utsk. att göra hvad det behagar ? Jag vill icke på sådant sätt bortlemna min öfvertygelse. Jag är för gammal alt ställa mig under förmyndare och tror mig icke heller behöfva det, aldraminst under Const.Utsk:* förmynderskap. Jag anhåller derföre, alt man ville upphöra med allt tal om sådant öfverlemnande. Const.- Utsk:,* skyldighet är att sammanjemka Ståndens meningar; men för att kunna göra det, är det äfven Utsk:s rättighet att få veta hvad vår mening varit. Jag anhåller om propos. till afslag å Frih. Hamiltons förslag angtde den der friheten, som är så liberal att det är ingen frihet, om icke för intrigerna. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har tillförene flera gånger yttrat, att jag önskar att R. o. Ad. numera ville öfverlåta åt Const.Utsk. att behandla de stora frågor och grundsatser, som redan inom detta Stånd blifvit afgjorda; men då det är möjligt, alt äfven förevar, ämne anses såsom en hufvudprincip, hvarom R. o. Ad. vill uttrycka en gemensam tanke, så anhåller jag att få yttra, det jag i detta fall mäste göra afseende på hvad jag anser vara möjligt framför det som kunde vara det aldrarättaste.
Mätningar, afwägnmgar och wärdcringar, hofwa wäl, som förr bcrördt är, till denna segelfart blifwit anställde; men som Kartor och nödige Beskrifningar deröfver ännu saknas, sä täcktcS E. K. M. r näder läta anbefalla dem wederbör, att desamma med första uppglfwa; och som, efter Direktören stfsiunbsr^s berättelse, ännu icke blifwit undersökt, huru djupt wattnet är, sä wäl i de sjöar, genom hwilka denna Kanal kommer att tzä, som i hafswikcn Slätbaken kallad, hwilket likwäl är nödigt att weta, innan Kanalens djup och bredd kan utsättas, sä blifwcr först oundgängligt att en sädan undersökning, om tnöjligk är, nu i denna sommar företages, och att sedan derefter af tillförordnade EmbetSmän utstakas hwqrcst - Kana - Den i September, 27 Kanalen skall framgå, samt nppskattas hwad den till djup och bredd kan kamma att kosta. Sedan allt detta föregätt, täcktes E, K. M. r nädcr täta kungöra samtelrga i oswannawnda orter warandc Landshöfdinge - Embeten , med hrrad willkor Entreprenaden i meranämnha durchfart uppsäkeH för bäde Inoch Utländske, samt sedan, dä de sitt ptlätande dexLfwer i nnderdänighet afglfwit, ; nädcr stadfästa bwad dä öfwerenskommct blifwjt, till ewär; helig efterlefnad och säkerhet för dem, som deri sedermera deltagande mavda, . Mchsens Ständer framhärda med djupaste wördnadj - Stormäkligsie Allernadigste Konung! Lhertz B-ongh. Maj.ts - ' ' ' allcrundcrdänlgste, tropkrgtigstr tjenare och undcrsätare Pa Ridd^axets och AdelnS magnar, 7^. 6.
M. i und. bönfalla att, för sin del, blifva från denna förändring i nåder förskonad; ty, för att låna ett uttryck af en värd talare i mitt granskap, för hvilken jag hyser en stor högaktning: ”en sådan lagstiftning får jag undanbedja mig”! ehuru jag aldrig, om icke digerdöden hemsöker, kan komma att ärfva en qvadrattum af Sveriges jord. Örn det af mig berodde att, vid en möjligen förestående omröstning, bestämma propos., och contrapropos, skulle de blifva ungefärligen af följande lydelse: Den der vill ytterligare påskynda inträffandet af den tid, då Sveriges sjelfägande allmoge skall förvandlas till jordtorpare ät Banken och capitalisten: den der vill befordra tillväxten af backstugufattigdom: den der vill efter möjligheten hasta med den upplösnings-process, hvarmed en välsignad början skett längst för detta, för alt blifva qvitt all Adel, först till gagnet, straxt derefter äfven lill tomma namnet: den der förmenar, eller låtsar förmena, alt en lagbunden monarki ändock kommer att äga bestånd i Sverige: den som vill att jorden ännu allmännare, ännu fortare skall förvandlas lill en ur hand i band löpande handelsvara, och anser kärleken till den ärfda torfvan såsom ett föremål för den upplystes smålöje — han voterar ja; Den det icke vill, voterar nej. — Vinner nej, vare Utsk:s förslag, om ändringar i Giftermålsbm samt i 3:dje cap. Årfdabm förkastadt; dock med förbehåll af öfverläggning om dess alternativa förslag, rör:de utsträckning af istadarätten. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Vi hafva tillräckligt många jurister, som önska att sätta lagens grimma på naturen, för att jag skulle vilja ingå i någon undersökning, huruvida naturen skulle vilja låna sig lill piedestal åt den nya lagen. I frågan om fältet för den attack jag skulle vilja göra på Utsk:s förslag är jag brydd i anseende dertill, att frågan här blifvit skärskådad från så många sidor, att för mig knappt blifvit lemnad någon annan än den physiska.
Bevillnings-Tulltariffen bör innehålla bestämda afgifter för alla varors obehindrade inoch utförsel samt Tullbevillningen derefter utgå och redovisas, med iakttagande af den genom 60 och 89 paragrapherne Regerings-Formen Konungen tillagde höga ratt, att till befrämjande af allmänt väl, genom offentligen kungjorde författningar, på längre eller kortare tid, i afseende pä ofvan omförmälte inoch utförsel samt Tullens bestämmande å spannemål annorlunda i nåder förordna. Till Högloflige Ridderskapets och Adelns egen upplysta pröfning öfverleinnar jag 19® B,n n sét/giiäti f. m. valet emellan dessa båda förslag, och vågar för mili del tro, alt mitt skall närmast stå tillsammans med helheten i det Tull - bevillningssystein Utskottet, för Rikets Högloflige Ständer framlagt. * Vid detta tillfälle torde det tillåtas mig att fästa Högloflige Ridderskapets oell Adelns uppmärksamhet på de grunder, som så till sägandes varit stödjepunkterne för Utskottets arbete, grunder af frihet och ordning, hvilka den närvarande tiden askar, i stället för det i en äldre tid antagne, saint ännu i vissa länder qvarhållne system alt, genom inskränkning och tvång, befordra handeln och vissa handaslöjder, på det att desse synnerligen hägnade anstalter skulle i sin nion genom en förment befordran af Statens välmåga, vedergälla den omvårdnad, de på öfriga näringsgrenars bekostnad åtnjutit. Det prohibitiv.? systemet har blifvit ansedt såsom hufvudsakligast skyddande Manufacturerne, hvilka under åberopande af gammal häfd, framställas såsom de sanna och ovanskeliga medlen till ett Rikes välmåga. Främmande länder omförmäles hafva derigenom blifvit försatte i ett blomstrande tillstånd, och om man någon gång nödsakats vidgå, att Staten verkeligen genom dessa inrättningar förlorat, uppgifvas en växande folkmängd och idoghet såsom ersättning derföre.
Sedan jag deröfver infordrat Landshöfdin» geEmbeteis förklaring, hvilken jag ej kunnat godkänna, har jag den 11 December samma ir öfverlemnat handlingarne i målet till AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt, meil anmodan att för bemalie felaktiga beslut LandshöfdingeEmbetet lagligen tilltala , och har i följd deraf bemälte AdvocalP iscalsEmbete uti skrifvelse till mig den g April innevarande år inberättat, det Kongl. HofRätten genom Utslag den 8 i sistnämnde månad, för åtalad Lagstridig behandling med Carl Persson , dömt Lands höfdingeEmbetet att böta LandsKammereraren Tjugo och LandsSecreteraren Tjugofem Riksdaler Banco I anledning af anförde underdåniga Besvär är äfven bemälte Carl Persson, genom Kongl. Majus Nådiga Resolution den x November 1815 , ifrån den honom ådömde krigstjenst befriad. Uti Allmän Kungörelse af den 2g Maji innevarande år, har LandshöfdingeEmbetet i Skaraborgs Län förordnat, det, tillförekommande af Hästars skrämsel och andra vådliga följder för resande och vägfarande , inga väder» qvarnar efter nysnämnde tid, fingo på'närmare afstånd, än Etthundrade alnar ifrån Landsvä - s28 Justitia Ombudsm. Emb et sBerått elser. garne uppföras, vid vite af Tio Riksdaler Banco och äfventyr af qvarnens vräkande, hvilket genom KionoJBetjeningens försorg borde verkställas; hvarjemte det blifvit ålagdt de personer, sorn redan inom nämnde afstånd ifrån Landsvägarne uppfört väderqvarnar, att inom en månad efter Kungörelsens uppläsande ifrån Predikostolarne, vid ofvan stadgade vite och påföljd af qvarnens nedrifning genom KronoBetjeningens åtgärd , hafva deras qvarnar utflyttade på det afstånd ifrån Landsvägen, som uti. berörde Kungörelse blifvit föreskrifvit.
För anskaffning af 4,000 st. re [flade, infant er i gevär under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863 har E. K. Majit funnit ett anslag af 450,000 R:dr nödigt, att utgå årligen med en tredjedel under nästkommande statsreglerings-period; och dä Rikets Ständer ansett angeläget, att Arméens gevärslörråd årligen erhåller sådan tillökning, att det beräknade beholvet för förrådens kompletterande framdeles må kunna fyllas, hafva Rikets Ständer anvisat det äskade beloppet, att utgå pä sätt E. K. Majit föreslagit. För Forlipkationsbehof. 29:o. För fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad har E. K. Majit föreslagit, det 300,000 Ridr mätte beviljas alt under åren 1861, 1862 och 1863 utgå med en tredjedel årligen; och då Rikets Ständer äro öfvertygade om angelägenheten, att denna fästningsbyggnad bedrifves med all den skyndsamhet, som med afseende på tillgängarnes begränsning kan åstadkommas, hafva Rikets Ständer till E. K. Majits nådiga framställning i denna del lemuat bifall. 30:o. Till fortsättning af fäslningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, derför årliga anslaget under innevarande statsreglerings-period utgör 80,050 Ridr, har E. K. Majit äskat en förhöjning lill 90,000 Ridr under hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863, eller tillhopa 270,000 Ridr; men enär Rikets Ständer ansett någon tillökning i den för ofvannämnda ändamål hittills utgående årliga anslagssumma ej böra ifrågakomma, hafva Rikets Ständer till dessa fästningsbvggnaders fullbordande beviljat enahanda belopp, som vid sisllidne riksdag härför anslogs eller 240,150 Ridr, hvilket kotnmer alt under nästinstundande statsreglerings-period utgå med en tredjedel årligen. 31:o. Till befästningsarbetet vid Rindö i Stockholms skärgård har E. K.
3:o af den anledning och i den ordning mom. litt. o omförmäler. m) Filialbanks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexeldiskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning, samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom reglemente, som kommer att tili Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas. n) Uti den revision, som årligen bör förrättas öfver Filialbanks räkenskaper och förvaltning under det förutgångna året, skall ett af Banko-fullmäktige utsedt ombud deltaga. o) Skulle vid revisionen emot Filialbankens förvaltning göras någon anmärkning, som af Banko-fullmäktige godkännes, bör rättelse i anmärkta hänseendet beredas. Följer ej rättelse, vare Fullmäktige berättigade, att uppsäga, till större eller mindre del, den Filialbank lemnade försträckning till inbetalning inom sex månader. p) I händelse nuvarande privatbanker komma att upphöra, äro, jemlikt Irsta punkten 2:dra mom. här ofvan, 2,300,000 Rrdr afsedda att ersätta den minskning i rörelse-kapitalet, som deraf skulle blifva en följd, vare sig att denna ersättning sker förmedelst inrättande af nya afdelnings-kontor utaf Riksbanken, eller genom anvisande af nödiga medel till redan varande Lånekontor, eller i och för bildandet af Filialbanker. Till sådane Filialbanker, som, utan ändamål att ersätta upphörd privatbank, kunna bildas, ega Banko-fullmäktige att använda ett belopp af 1,300,000 Rrdr, hvilket, i fall flere dylika banker skulle samtidigt uppstå, dem emellan fördelas, efter Fullmäktiges bepröfvande. q) Nämnde belopp af 1,500,000