Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hjärtverksamheten är ofta retlig och stegrad, så att den s. k. nervösa hjärtklappningen, ofta i förening med oregelbunden hjärtverksamhet och nervösa smärtor i hjärttrakten, är ett vanligt symtom. Dålig sömn eller t. o. m. sömnlöshet inställer sig ofta för att förvärra de ofvan nämnda symtomen och är ibland det allra plågsammaste af hithörande lidanden. Dessa äro de allra viktigaste symtomen, men en mångfald andra, med de förra analoga, från kroppens alla olika delar, kunna ock bidraga att ytterligare stegra det onda. Vid de nervösa sjukdomar, som man brukar karaktärisera såsom hysteriska, är ej tröttheten så framträdande, ej heller ser man här den nedstämning af lynnet, den oro och ängslan, som ofta är så utpräglad vid neurastenien. Vid de hysteriska lidandena är det viktigaste momentet den ytterligt stegrade psykiska retbarheten. Denna är så stegrad, att till följd af de obetydligaste orsaker svåra symtom, så- som lamhet, kramp m. m. kunna uppträda och länge kvarstå. Bland de orsaker, som mest äro verksamma vid framkallandet af dessa sjukdomsyttringar, intages det främsta rummet af föreställningar, hvilka på ett eller annat vis födas inom patienten eller bibringas honom, och man har t. o. m. på sista tiden definierat hysterien såsom en sjukdom, som framkallas direkt af föreställningar. Ofta ser man den psykiska retbarheten så stegrad, att t. ex. en dröm om att man blifvit öfverkörd framkallar en förlamning i benen, en tanke på en krampryckning åstadkommer en sådan, en häftig sinnesrörelse, såsom vrede eller förskräckelse, vållar en fullkomlig stumhet. Om neurasteniens symtom äro talrika, så äro de dock ett försvinnande fåtal mot de symtom, som hänföras till hysterien. Kronprinsessan och hennes söner, prinsarne Gustaf Adolf och Wilhelm, jämte uppvaktning, anlände till Helsingborg i måndags e. m. samt anträdde omedelbart färden till Soflero. * Kvinnorna och fredsrörelsen. » La Ligue internationale des femmes pour le désarmement general » heter en kvinnlig fredsförening med säte i Paris. Föreningen skall, enligt utsändt meddelande, den 3, 4 och 5 nästkommande november hålla en internationel journalistkongress i Paris, hvarvid idel fredsfrågor skola behandlas.
Då i denna fråga således två Stånd stannat mot två, och densamma alltså, enligt 69 § Regerings-formen, måste afgöras genom omröstning i Förstärkt Statsutskott, får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voterings-proposition: »Den som, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets, af Ridderskapet och Stats-Ulskotlets Memorial M 271 23 Adeln samt Bonde-Ståndet gillade hemställan, anser att den väckta motionen om anslag eller lån till staden Christianstad i anledning af dess kostnader till följd af kolera-farsotens härjande under sistlidet års höst, icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat staden Christianstad, tili lindring i de genom kolera-farsotens härjande derstädes sistförlidet år staden åbragt a kostnader, ett lån af Tjuge tusen R:dr R:mt, att från Riksgälds-kontoret utgå och under nästföljande tio år med en tiondedel årligen återbetalas, jemte det Fyra procent årlig ränta å skuldsumman erlägges.» Stockholm den 18 Februari 1858. Rättelser: Stats-Utskottets Memorial JM 263, sid. 26, råd. 3 uppifrån står: Lidköping, läs: Linköping. Samma Memorial sid. 29, rad. 8—9, står': Sex procent af det ursprungliga lånebeloppet, läs: Sex procent. Stats-Utskottets Utlåtande JM 270, sid. 7, 7 mom. l:o, rad. 1, står: att Rikets Ständer måtte för innevarande år, läs: att för sistlidet år. Samma Utlåtande sid. 8, mom. 2 rad. 4, står: innevarande år, läs: sistlidet år. » samma sida, mom. 3, rad. 1, står: innevarande års, läs: sistlidet års. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1838. Ståts-Utskottets Memorial M 272. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Febr. 1858, kl. 1 e. m.
Hr v. Troil, Sam. Gust.; Då jag i 30 år varit anställd vid Indeldta Arméen, må väl ingen ifrågasätta, att jag icke vill understödja ett förslag, sam länder den till fördel, men just för det jag anser ett sådant förslag öfverflödigt, tillstyrker jag bifall till denna punkt. I mitt första yttrande uplyste jag, att Öfverste Ericson till K. M. ingått med förslag i detta hänseende och att K. M. godkänt samma förslag. Frih. Alströmer har sedermera npgifvit, att K. M. d. 30 sistl. Maj genom Nåd. Bref fastställt aflöningen, icke efter Rese-reglementet, utan till de belopp, som K. M., efter chefens förslag, ansett lämpliga. Således synes mig, att man redan vunnit hvad man önskar. Jag uprepar ännu en gång: att Skaraborgs Reg:te, som varit kommenderadt på jernvägs-arbete sisth års sommar, förklarade sig belåtet med den då bestämda ersättningen, och jag har sedan erfarit, att manskapet hemkommit med behållningar af hundratals Rdr, förvärfvade genom betings-arbete. Hvad angår Frih. Eaabs förslag om inrättande af en arbetscorps, så, om den sammansättes af inhemska arbetare, tagas ju ändå arbetare från jordbruket, och skola utländningar indragas i landet, kan deraf icke goda följder upstfl. Utsk:s förslag anser jag lämpligt och tillstyrker alltså bifall dertill. Frih. Raab, Adam Christian; Lika med Frih. Sprengtporten hyser jag största förtroende till Öfverste Ericson, men i fråga om hans omsorg om industrien föreställer jag mig, att han låter tyngst i vågskålen vara omsorgen att bringa till fullföljd sin åtagna förbindelse, att hafva jernvägarne färdiga inom den af honom bestämda tid, utan att dervid fästa hufvudsakligt afseende på verkan häraf på den öfriga industrien i landet. Denna öfvertygelse hyses äfven inom hela Riket.
Till ett sådant understöd böra dock endast de skollärare varda berättigade, hvilka genomgått folkskollärare-seminarium, blifvit antagne efter skoistadgans utfärdande och vissa år tjenstgjort. En längre tid kommer således att förflyta, innan pensioner af ifrågavarande beskaffenhet behof va utgå, och en lämplig pensionering kan följaktligen tillvägabringas äfven med ett mindre betydligt i tid afsatt kapital, om delta förräntas samt förstärkes med en ringa årlig afgift, hvilken jemväl, så länge densamma icke Bih. till n. St. Maj:ls Nåd. Proposition, iV.*o 0T. är för pensioneringen erforderlig, lägges till kapitalet och göres fruktbärande. Tillgång till ett sådant kapital finnes utan statens serskilda betungande, om dels redan uppkomna, dels till och med år 1848 uppkommande besparingar å vid sisllidne riksdag till Kongl. Majrts disposition ställda anslag till understöd för folkskolelärares allönande, för ändamålet afsättas. Bestämd uppgift på summan af dessa besparingar kan dock nu icke lemnäs, men deras sannolika belopp är beräknelig!. Af de 50,000 R:dr, hvilka från åren 1842, 1843 och 1844 vid nästförflutne riksdag bibehöllos till Kongl. Majrts disposition, voro nemligen den 30 sistlidne Oktober från Riksgälds-kontoret uttagne endast 5,038 Rrdr 38 sk. 3 rst. Af anslagen för åren 1845 och 1846, tillsammans utgörande 40,000 Rrdr, bade vid nyssnämnde tid icke utgått mera än 24,669 Rrdr 41 sk. 3 rst., och af de 20,000 Rrdr årligen, som för innevarande och nästa år äro disponibla, bar ännu icke blifvit anvisadt mer än 12,998 Rrdr årligen.
September e. fri. 5 ekiHingar, hafva de gått ifrån de principer, som böra tjena till ledning vid beståmmande af afgifter, utaf hvar mantalsskrifven person. J.ig tror nemligen, att om, det finnes orter, som åro uti större behof, och man ser, att medlen icke åro tillråcklige derföre, att de veneriskt skjuke kostat så mycket, men icke derföre, att granna byggnader blifvit uppförde, Utskotten bordt föreslå, att, jemte beståmmande af det gamla maximum af tre skillingar, Allmånna Statsbidrag borde fylla bristen. Jag tror, att ifrån Seraphimer-Gillet kunna rätt betydeliga bidrag lemnäs, och att man med dem skulle kunna hjelpa sig, utan att pålågga en skatt af i till 5 skillingar, som synes bra ojemn. Jag år öfvertygad att genom den, mången fattig famille, som ej behöfver gagna dessa curhus, nödgas betala långt mera, ån en förmögen, och ofta mera, ån den förmår. Det år vål sannt, att det egenteligen år de lågre classerne, som deraf njuta förmånen, men jeg hemståller, om det år billigt, att för någres skull pålågga en hel ort en sä betydlig afgift, som 5 sk. på person. Jag tror det vara riktigare, att de medel då anvåndas, som hela Staten skattar efter allmånna grunder, och att ej orten tvingas att genom så dryga afgifter sammanskjuta, till uppbyggande af stora palatser, och sjelf lefva usel i kojan. Jag yrkar således åferremiss, och nedsättande af maximum till 5 skillingar. Friherre Hjerta; I den förevarande frågan delar jag hufvudsakeligen samma mening med Herr Tham, att curanstalterne åro af hög - ®<?n 9 September c. m. sta angelägenhet, men jag får upprepa, att mig synas verkeliga svårigheter uppstå, då Lånens Deputerade skola bestämma afgiftens belopp. H err Tham har sagt, att då de åro vå! valde, år det ingen fara.
Efter hvad jag i min reservation yttrat, anhåller jag nu om afslag å LagUtsk:s Betänk. Jag vidhåller min åsigt, att ingen lag nu bör stiftas i fråga om det fall, att den som icke är Prest utdelar Sakramenten, och jag hoppas alt vederborde skola finna, att på den väg, som är beträdd, det numera är omöjligt att återbringa de vilseförda till andra åsigter. Jag gillar icke, att lekmän utdela Nattvarden, men säkert är dock, att en sådan religiös förvillelse, lika litet som någon annan, kan hjelpas med straffbestämmelser. I de norra orterna utbredde sig dessa förvillelser icke vidare, så länge man deremot använde lämpliga medel. 406 Oen 21 Junie ni. Prester blefvo utsända, till hvilka folket hade förtroende, och förvillelserne hafva aftagit, tills under sisth år man beträdde en annan väg, och anlitade lagens arm, hvaraf följden blifvit, all 100-tals menuiskor blifva föremål för straff, och denna förföljelse har sedermera tillväxt. Ar nu meningen att stifta en lag, just under dessa förhållanden, och dymedelst vända sig ifrån alla andra återstående lämpligare utvägar, så må jag bekänna, att detta synes mig alldeles oklokt, för alt icke begagna ett strängare uttryck. Erfarenheten har ådagalagt, alt alla hårda åtgärder i dylika fall, långt ifrån att förminska det onda man vill bekämpa, tvertom öka det. Hufvudsakliga orsaken lill della öfverklagade onda ligger, enl. min åsigt, deruti, att folket icke har förtroende för Preslerskapet. Presterne hafva tillförene blifvit upmanade, alt med goda medel söka få folket på bättre tankar; men då man nu vill likasom fritaga Presterne frän detta besvär, är det att befara, att de icke skola använda de krafter, som tillhöra deras embete. De försjunka i maklighet, och följden blir, alt en allt större och större splittring i Kyrkan upkoramer. Pä grund af dessa skäl, och de i reservationen anförda, förnyar jag min anhållan om afslag. Hr Printzensköld: Frih.
Den såkallade Capital-Behållningen af både säkra och osäkra Fordringar skulle, efter sådan beräkning, utgöra vid närvarande tid, circa _ (å 128 s. R:dr Silfver 7,269,219: 36: 6.) 33,764,36i •7 16 i9,384,586 Anmärkning. Om Fastighets-Lånen, under villkor att! återbetalas i Silfver, hade blifvit begagnade till det belopp, sorn vid 1823 Års Riksdag beräknades, så hade väl Vexel-Bana-Skulden vid närvarande tid (s.e Commissariatets Berättelse) kunnat vara ökad med minst En och eri half Million R:dr B:co; mel då den fordran af En Million i Silfver, som dymedelst skulle hafva uppkommit, vore efter 128 s. evalvation, svarande mot 2,666,666: 32 sk., så hade en på det hela fördelaktigare proportion, än den ofvan uppgifna, deraf skolat blifva en följd. Rikets Ständers Herrar Revisorers Berättelse af År 1827 innehåller en Förslags-Calcul till Utredande af Banco-Fordrin - garnes mer eller mindre säkra beskaffenhet. Banco-Fullmägtige för deras del, hafva ansett öfverflödigt att vid detta tillfälle uppställa någon dylik beräkning: dels, emedan bestämmelserne härutinnan helt och hållit bero, och omedelbart följa, af de Beslut Rikets Ständer vid denna Riksdag vidtaga; och dels, emedan alla betydligare Fordrings-Poster, som i närvarande stund äro att anse osäkra elier tvifvelaktig», voro sådane redan är 1823, så att, i fråga om framställningen och öfversigten af BancoVerkets successiva förkofran under perioden frän sista Riksdags utgörande i denne Calcul Banco-Fullmägtiges egenteliga syftemål, berörde Fordringars högre eller lägre Numeraire befinnes, på det hela, utan verkan eller inflytelse. Fjerde A f d e 1 n. Berättelse af Banco-Fullmägtige. 41 Fjerde Afdelningen.
De få Krogar, som i föreslagna fall kunna anses nödvändige, och till det rnindsta antal borde inskränkas, således på Landet, der den iner och mindre förmögne till eget behof hade rättighet att alla tider på året med större eller mindre, egna eller lånta, pannor tillverka bränvin, må äfven sjelfva till minutering bränna erfordesligt qvantum, emot 60, 30, mindst 20, K:d Banco årlig krogafgift till Kronan, utan att af andra köpa salubehofvét, vid ofvannämnde 100 R:d vite. Härigenom vinna alla sina behof af den älskade Liqueuren, och deta den nödiga franken till gödning och Boskapsstill.' ningen; derigenom lillstänges de med skal öfverklngade stora och säriesmördande Bränvins - Fabriker, bränvinssupandet och fylleriet pä allmänna ställen, Marknadsplatser, Auctioner och sammankomster, der Krögare icke må sig med bränvinssalu befatta; det öfverskott af spannmål, sorn Städernas innevånare och andra behöfvande icke medtogo eller icke kunde afsättas, lärer förmånligare, än att förvandla den i hränvin, genom goda Magasins - inrättningar i provinserna kunna inlösas och till missväxt-år, sora i vårt ellin at så ofta inträffa, förvaras/’ I öfrigt gjorde Herr Assessoren härvid det munieRga tillägg, att det alltid borde vara Kongl. Majit obetaget, att i missväxtår inskränka bränvinsbränningen, och när Kongl. Majit sådant för Landets bästa kunde i Nåder för godt finna. Herr Majoren von Qvanten uppläste likaledes ett så lydande anförande.: ”Så förmånlig bränvins - bränningen är för Jordbrukaren, då den ined inskränkning tillätes, så skadlig blifver den, om en oinskränkt bränvinsfrihet årta månader om året skulle stadfästas; och är det vida fördelaktigare för Jordbrukaren , att bestämdt få bränna årligen någon tid, ärr, ge. nom en öfverdrifven bränvins - bränning ena året hindra möjligheten deraf ett annat, sorn blifver en följd, om missväxt inträffar.
Af fyra hufvuddelar; och då antingen af Panna, Mäskvärmare, Rectificator och Kylare, hvilka innefatta den i Preussen brukliga Dornska apparaten; eller ock Panna, Förpannaj Mäskvärmare och Kylare, en förening, som på ett och annat ställe i Sverige begagnas; eller slutligen af Panna, Förpanna, Rectificator och Kylare, hvilken förening jag väl icke sett, men som icke dessmindre är verkställbar. Fjerde och sista Classen: Bränredskap bestående af alla fern hufvuddelarne, således af både Panna, Förpanna, Mäskvärmare, Rectificator och Kylare. Af denna full - 7o Den g November e. m. ständiga sammansättning, hafva i synnerhet tvenne constructionssätt, genom det allmänna bifall och de offentliga uppmuntringar de vunnit, erhållit en Europeisk ryktbarhet. Det ena är uppfunnit genom gemensamma bemödanden af Collier-Blumenthal i Holland och Derome i Frankrike; det andra uppfunnit af Pistorius i Preussen, har blifvit en skräckbild för den Historiska Skolan i Ekonomien uti vårt kära Fädernesland. Ville man ännu göra afseende på de olika constructioner, som begagnas för hvar och en af desse hufvuddelar särskilt, och förelägga Utskottet taflan af desse i oändelighet varierande uppfinningar, så tviflar jag icke, att Utskottet sjelf skall inse fåfängan af dess, så väl som af hvarje annans, bemödande, att hämma konstfliten och menskliga uppfinningsförmågan. De dislinctioner, som inom Välloflige BorgareStåndet blifvit gjorde emellan dubbla Pistoriska och Halfpistoriska Verk, äro alldeles olämpliga och leda blott till förvirring i begreppen. Mången kunde deraf förledas att tro på möjligheten af två Pistoriska Apparaters förbindning till ett, ehuru meningen är, rätt och slätt, två Pistoriska Apparatj likasom när man talar om två go-kannors-pannor. Och hvad det Halfpistoriska Apparatet beträffar, så har BorgareStåndet sålunda benämnt ett Dornskt Den 9 November e. m.
Utslets förslag har goda skäl för sig. Fastän det kan låta obehagligt, isynnerhet för dem som velat undanskjuta Irågan, att höra ånyo omtalas theoriens förening med praktiken, anser jag dock detta vara af så stor vigt, att jag icke kan underlåta att derom säga några ord. Theori utan praktik är en plog utan dragare och praktik utan theori är en dragare utan plog. Båda måste finnas för att, förda af flitens och idoghetens hand, förena sig till att utföra odlingens arbete på jorden; och då skall, om regn och solsken icke lättas, skörden icke uteblifva, om Gud gifver dertill sin välsignelse, ty vi veta alla att det endast är Han, som växten gifver. Jag tror att Utsk:t lemnat bästa anvisningen att ernå detta mål, genom att uppskjuta frågan tills den blifvit utredd. Man har talat om att Fahlun är en olämplig plats för skolan. Detta hör dock mindre till hufvudfrågan, som är, huruvida skolan skall flyttas till Stockholm, elier om icke rätta platsen vore i närheten af någon bergslag, antingen i en stad, t. ex. Filipstad, eller på ett af Staten inköpt eller arrenderadt bruk, der eleverna kunde vistas och se huru en större jeruhandtering bedrifves samt studera både theoretiskt och praktiskt. Sedan Hr 264 Den 18 April f. m. Huss så grundligt utvecklat saken, hvarför vi äro honom tack skyldige, kan jag icke hafva mycket att säga. Ett uppskof af frågan behöfver icke blifva långvarigt, då nästa riksdag om åtta månader sammanträder. Man har sagt, att nästa representation ej kommer att bli så frikostig med anslag; men jag är säker derpå, att om saken förtjenar omhuldas, skola medel nog beviljas; ty denna fråga kommer icke att sakna målsmän. Hvad skolans förflyttning till hufvudstaden beträffar, så har jag icke kunnat fatta de stora fördelarne deraf, och jag tror, att de herrar, som sökt framställa de ljusa sidorna af en sådan anstalt här, hafva glömt att omnämna den mörka sidan deraf. Det är af vigt att äfven länka på den moraliska följden af en sådan flyttning.
Visserligen! också har ingen fråga varit om någon krigsförklaring å vår sida, utan blott att såsom skyddande räcka handen åt grannfolket i sin strid mot öfvermakten för bevarandet af sitta heligaste rättigheter. Skulle nu dessa rättigheter kunna skyddas och upprätthållas genom makternas samverkan ulan någon direkt hjelpsändning å vår sida — så mycket bättre: eller skulle å andra sidan (hvilket likväl icke kan förmodas) äfven vårt omedelbarn bistånd icke förmå all upprätthålla rättstillståndet — nä väl! då är åtminstone vår position den mest betryggande, och i hvilket fall som helst har dock Sveriges Konung och folk inför samtid och efterverld häfdat sin ära. I afseende på sättet för Sveriges deltagande i dessa angelägenheter, tordén J äfven finna, mine Hrr! ali någon närmare redogörelse derför icke heller gerna kan ifrågakomma, helst alltid en stor del deraf mäste komma att bero pä omständigheterna; men så mycket förtroende måste man väl hafva för sin Konung, ali man är öfvertygad derom, att Ilan i dessa vigtiga frågor handlar med all den omtanka och varsamhet, som vederbör, samt icke annat än för stora ändamål, och icke utan goda utsigter alt dessa ändamål kunna vinnas, skall uppoffra Svenskt blod och Svenska skaller. Jag behöfver icke heller påminna någon om vigten af del beslut, som skall fattas. En hvar känner betydelsen deraf, och vet all historien skall anteckna detsamma i våra häfder. Jag är också viss derpå, att det hlifver värdigt delta Stånd. Del skall visa, att äfven nu, så väl som fordom allt sedan urminnes tider, har Svenska folket, och främst deribland R. o. Ad., vid sådana tillfällen som detta, alltid villigt följt sin Konung. Många bifallsrop hördes efter detta anförande. Hr Lefren, Joli. Pehr: Då R. o. Ad:s förtroende kallat mig att vara en af ledamöterne i Hemliga Utsk., anser jag mig i detta ögonblick förpligtad att korteligen förklara alt jag vid öfvervägande af denna fråga inom berörde Utsk. blifvit öfvertygad derom, att K. M. behandlat saken från böl jan så varsamt och — om det är mig tillåtet alt begagna ett sådant omdöme — så klokt all ingenting dervid varit att anmärka.
Dessutom uppkomme derigenom lika litet förvillelse, som nu deraf, att ingen sedel finnes på Banko-enheten. Friherre Cederström'. I anledning af hvad nyss blifvit framstäldt, anhåller jag få uppläsa 79 §. RegeringsFormen, så lydande: Ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig till förhöjning eller afslag, må äga runi utan Rikets Ständers bif all; Konungens rättighet att låta slå mynt dock oförkränkt. Således mätte det vara Konungens rätt, att, med bibehållande af skrot och korn, slå mynt. Herr Skogman, Carl David: Jag vill ej förlänga discussionen genom något ytterligare anförande, utan endast anhålla om bifall å Utskottens ifrågavarande tillstyrkande i denna punkt. Jag tror, att det io8 Den 19 O c t ober e. ra. kommer att medföra den minsta rubbning i närvarande räkneförhållanden. Hans Excelleri ce Herr Grefven och Lan cllMar skalken yttrade, att dä fråga nu endast vore om bestämmande af mynt-enhetens värde, och Hans Exceflence ansåg sig först böra framställa proposition å hvad Utskotlen i afseende derå föreslagit, finge Hans Excillence hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att, på sätt Statsoch Banko-Utskotten föreslagit, hos Kongl. Maj:t må i underdånighet anhållas, att enheten för myntförhållanderne må blifva ett silfvermynt af lika värde med aderton skiRingar Silfver efter 1664 års myntfot, och alltså, enligt Realisationsgrunden, motsvarande värdet af E11 R:dr Banco. Ropades Ja och Nej, hvarjemte votering begärdes. Herr von Troil: Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition å första punkten i Herr Lcfréns reservation, I fall af votering anhåller jag, att den må blifva contra-proposition. Herr Lefren: För att bespara en discussion om namnet, anhåller jag, att man på samma gång måtte i contra-propositionen intaga, att det nya myntet skall heta Carolin.
Föredrogos å nyo och gillades följande Banco-Utskoltets den ii och i3 dennes afgifné, samt den 16 derpåföljde på hordet lagde , Utlåtanden: N:o 70. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 21 Februarii, 601 tainen 16 R:dr, Soubalterne-Officerare 10 R:dr 32 sk. årligen, och så vidare. Att desse inqvarteringspenningar icke kunna svara emot Garnizonens rättmätiga fordringar, lärer hvar och en finna. Har nu staden sådana privilegier, eller ock är så fattig att den icke kan bestrida en emot närvarande priser svarande och i jemförelse med andra garnizoner billig inqvartering, så torde onekligen Statsverket vara skyldigt härtill bidraga , och Wen-' des ArtilleriRegementets personal ej längre gå i mistning af en förmån som är militairen tillerkänd i alla iand och alla tider och förutan hvilken den knappt beräknade lön, denna corps nu njuter blir otillräcklig, då i Christianstad hu-shyrome äro dyrare än i någon annan, åtminstone än i de flesta småstäder och veden kostar omkring 12 R;dr Banco famnen, Stadens inqvarteiingscommissions föregifvande att den icke mägtar åstadkomma högre inqvarteringsafgift, lemnar jag i sitt värde; såsom husägare derstädes, känner jag sjelf, att origtige grunder följas vid denna skyldighets utgörande, och att genom dessas förändrande, inqvarteringen, äfven ökad, blefve mindre känbar. Man torde icke kunna säga att inqvarteringsafgiften är dryg, då hela sammanlagde summan som staden betalar, utgör circa 1,100 R:dr, eller dubbelt så mycket sorn FortificationsCapitair. en och dess materialbokhållare erhålla i inqvarteringspenningar af Statsverket £>0,2 Deri 21 Februarii, i följd af den värdering å husrum, som borgeiskapet uppgifvit.