Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Den som lite eller inte begagnat den förut, fortfarer på samma sätt—men ganska många, som förut bränt, komma att hädanefter upphöra, derföre att skallen är högre.” Af Hr Peyron^ emot de af Utskotten antagne principer för bränv ins-bränningen. 7:0 Af Herr von Hohenhausen> M. S.: ”Det sammansatta Be vi 11- nings-och Oeconomie-utskottet har förändrat beredningens förslag uti några vigtiga delar, som medfört väsendtlig rubbning i tillämpningen af de hufvud-principer för bränvins-bränningens utöfvande, hvilka beredningen föreslagit och Utskotten jemväl antagit; detta störande af sammanhanget emellan princip och tillämpning omintetgör lill en del uppnåendet af det ändamål, som de 2tne fastställde principerna uttrycka. Jag reserverar mig häremot och får vördsamt till Rikets Ständers bedömande underställa detta förhållande.” ”Beredningen hade föreslagit bestämmandet af ett minimi värde å jord till 3oo R:dr för rättigheten till bränvins-bränning, emedan en jordlott måste gifva något utöfver den nödtorftiga födan för att kunna å denaamma med någon nytta för hushållet bränna bränvin; allt minimi-värde Bihang till R. St.
Skulle turen komma ända hit, kan jag försäkra Hr von Knorring, att jag icke skulle lemna stolen, förrän valet blef fullbordadt. Den 21 December. Hr v. Knorring har vidare gjort sig besvär att framdraga ett af Hr Gripenstedt vid Riksdagen 1847—48 afgifvetyttrandear.gtde den ringa grad af sannolikhet, som ligger till grund för att en minoritet af 143 personer skulle kunna besegra en majoritet af cirka 357 personer. Hvad dermed kunnat åsyftas, förstår jag icke, alldenstund jag i mitt första anförande medgifvit, att det nästan kunde anses för en omöjlighet, att en så stor minoritet skulle komma att tillsätta bänkman, men att en minoritet, som mer eller mindre närmar sig majoriteten, kan tillsätta bänkman, har jag tydligen bevisat, och skall gerna genom ett ännu lättfattligare exempel söka öfvertyga Hr Knorring om riktigheten af mitt påstående. Om minoriteten utgör t. ex. 240 personer och majoriteten 260 personer och Hr v. Knorring nedlägger i en urna 240 svarta kulor, som representera minoriteten, och 260 hvita kulor, som representera majoriteten, och sedan uptager 20 för hvarje gång, så skall Hr Knorring lätt finna, om experimentet förnyas några gånger, att inom 13 afdelmr af 20 kulor de svarta kulorna ganska ofta utgöra de flesta. Hr Knorring har vidare fäst sig vid uttrycket »politiska nollor». Jag får fästa Hr Knorrings upmärksamhet derpå, att jag icke anfört några vissa personer, såsom varande politiska nollor, men jag har sagt att vissa personer äro nödsakade att blilva politiska nollor, om deras åsigter ej äro i full öfverensstämmelse med de rådande partiernas. Hr Knorring har framdragit vissa personer med känd öfverlägsenhet och frågat mig, om jag ansett dem vara politiska nollor. Jag försäkrar Hr Knorring, att ingen högre än jag kan upskatta dessa utmärkta mans förtjenster, äfven i politiskt hänseende, och så mycket mindre kan det falla mig in att tillägga dem epitetet af politiska nollor, men de hafva funnit öfverensstämmande med deras intressen att spela rålen för tillfället af nollor.
I sitt ifrågavarande Betänkande har Utskottet uppgifvit de skäl, hvarför Utskottet icke funnit bevillnings-summans belopp böra uti ingressen lill stadgan inflyta. Flere talare inom ofvanbemäide Riks—Stånd hafva oek, ^med godkännande af Utskottets åsigt, erinrat, att de skatlskyldige erhålla kännedom om bevillnings-summan genom riksdagsbeslutet, som från predikstolarne i rikets alla kyrkor uppläses. Och om, såsom Utskottet förmodar, bevillningsprocenten vid innevarande riksdag kommer att i icke obetydlig mån nedsättas, torde sjelfva Bevillnings-stadgan gifva vid handen, att dermed icke afses att uttaga större bevillning, än under hittills varande förhållanden utgått. Då dessutom, såvidt af de till Utskottet ankomna protokollsutdrag kunnat inhemtas, inom de 2:ne öfriga Riks Stånden några anmärkningar uti nu ifrågavarande syftning icke blifvit framställda, liar Utskottet, som här nedan skall afgifva yttrande, huruvida den nya Bevillnings-stadgan må för år 1861 blifva gällande eller om annat årtal bör uti ingressen inflyta, funnit sig böra i öfrigt vidblifva sitt i berörda hänseende afgifria förslag. Art I. Med förklarande alt Bonde-Ståndet, för sin del, ansåge yrkesafgift böra af alla dem. som icke erlägga bevillning efter 2:dra artikeln, utgöras med de belopp, som kommitterode för upprättande af förslag till ny Bevillnings-stadga föreslagit, har bemälda Riks-Stånd återremitterat Utskottets uti Betänkandet, pag. 20, yttrade åsigt, att det af bemälde Kommitterade väckta förslaget om dylik afgift borde förfalla; men då de trenne öfriga Riks-Stånden gillat denna Utskottets åsigt, anser sig Utskottet böra hemställa, alt Bonde-Ståndet måtte, lika med de öfriga Riks-Stånden, besluta att förslaget om yrkesafgift bör förfalla. Art. II.
VU 191 na lämpligt till Kongl. Majit öfverlemna att utaf öfverskotten på RiksStatens inkOmst-titlar förskjuta det som vidare erfordras, emot ersättning vid nästa Riksdag , hvarförinnan ifrågavarande förslag bör vara slutligen fullbordadt. Upplästes och lades på bordet ett Utlåtande från StatsUtskottet, af den 7 Juni, i anledning af hos Vallöf!. BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om organisationen af en Comité till utarbetande af förslag till ny reglering af Statens Embeten och Tjenster; och yttrar sig Utskottet, då tre Stånd bifallit Utskottets första Betänkande, af <j9 §. RegeringsFormen vara hindradå att frå-* gan till ytterligare handläggning upptaga. Vidare upplästes och lades på bordet följande Memorial från Lagutskottet: 1:0 Af den 25 Maj, hvaruti Utskottet, i anledning af en af Rådmannen Kjellander gjord motion, tillstyrker att lösen för första arket af de ProtocollsUtdrag som innehålla ett eller flera Utslag, måtte uti Expe-i ditionstaxan bestämmas lika för KämnärsRätterna som för Häradsoch Bergstings. Rätter, äfvensom att kärande parter m* tara förbiindne att et.C exemplar af dc 193 Den S Janl. e. nu Protocoll och Utslag, sorn i tvistemål ho§ KämnärsRätterna varda hällne och utfärdade, mot lösen uttaga. 2:0 Af den 17 Maj, i anledning af Johc,A Ericssons från Stora Kopparbergs Län, Memorial om skärpning i straffet för åverkan å annans hägnad; och har Utskottet icke funnit skäl att tillstyrka förändring uti det som i detta afseende förut finnes stadgadt. 3:0
En afton kom hennes man hem med strå lande uppsyn och höll ett stort bref i handen. » Se här har jag någonting till dig, » sade han. Hou slet häftigt upp kuvertet och tog fram ett tryckt kort så lydande: P^cklesiastikministern och fru Georges Ramponneau ha äran inbjuda herr och fru Loisel till soaréen i ministerhotellet, måndagen den 1 8 januari. I stället för att bli förtjust, som hennes man hade hoppats, kastade hon förargad bjudAf Guy de Maupassant. ningskortet på bordet och mumlade: » Hvad Ofvers. för » ldun » af Elin C. skall jag göra med det där? » » Men kära vän, jag som trodde du skulle kon var eu af dessa förtjusande unga flickor, hvilka liksom af misstag växa bli så glad. D u går ju aldrig bort, och detta upp i fattiga borgarhem. Utan hemgift, utan är verkligen ett utmärkt tillfälle att få komma förhoppningar, utan att ha den minsta utsikt ut litet och se stora världen. D u må tro, jag till att en rik och framstående man skulle har inte haft så litet besvär att kunna skaffa kunna fästa sig vid henne, älska henne och en inbjudning. Alla fika efter att få vara göra henne till sin hustru, lät hon gifta bort med, och det är just inte så många tjänstesig med en obetydlig tjänsteman i ecklesiastikmän, som bli bjudna. » Hon gaf honom en förargad blick och sade departementet. otåligt: » Hvad tror du då jag skulle sätta Hon hade icke råd att kläda sig dyrbart och var därför alltid enkel, men kände sig på mig för att kunna gå dit? » Det hade han icke tänkt på och invände olycklig, liksom den där nödgas lefva under helt förlägen: » Men klädningen, som du brusin värdighet; ty bland kvinnorna finnas inga olika klasser, skönhet och behag ersätta bland kar ha på teatern. Den är j u så vacker i dem börd och rang. Naturlig elegans, skönmitt tycke. » Han tystnade bestört, när han fick se sin hetssinne och intelligens äro de egenskaper, som adla dem och ställa en " folkets dotter i hustru börja gråta. Två stora tårar tillrade långsamt ned. jämbredd med världsdamen.
Hvad Riksdagsordningen i 3o:de, 68:de 6g:de, och 7o:de §. rörande StatsBancooch RiksgäldWerks Revisor.erne föreskrifva, samt 8 Underdåniga Skrif v elser. hvad i särskildt utfärdade Ansvarighets-Lagar stadgas ega bemälde Revisorer, att bokstafligen följa och åtlyda, 6flt Punden, I det öfriga tillförse sig Riksens Ständer deras tillförordnade Revisorers nitfulla bemödande, att, i allt hvad Banco* och Riksgnids-Wer&en angå kan, befrämja deras bästa, bestånd och säkerhet, på sätt, som skall svara emot det förtroende de vunnit, samt göra dem förtjente till Riksens Ständers erkänsla och tacksamhet, 7sde Punden. Jemte det Revisorerne bestås skjuts efter Fy* ja hastar till och ifrån Stockholm, komma samtlige Revisorerne att uppbära Tractamente af Tre Rulr Banco om dagen; hvilket Tractamente utgår, så väl under den för Revisions-förrättningen bestämda tid^ som under resan tiri och ifrån Stockholm, då Atta mil beräknas för dagen; börande desse Revisionn-kostnader, efter hvad förut varit vanligt, till ena hälften godtgöras af Ban. quen, och den andra hälften utgå från Riksgälds.- (Jontoirer. Riksens Ständer framhärda etc. Underdflniga Skrifvtlttri 9 |N:o 402* Uppl. o. gotik, hos Ridd. o. Ad. d. 15 Dec. 1823. Preste-Ståndet d. 15 liorgare-Ståndet d. J 5 ■ Bonde-Ståndet d. 16 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anordning uppå Ranquen af det Creditiv, Riksens Ständer beviljat till Spannernåls-uppkop vid inträffande svårare missväxt. S. A. K. Sedan Riksens Ständer, genom förut fattadt och hos E. K. M. i underd. anmäldt beslut, afgjort, det ett Creditiv af Allmänna medel komme att • nslås (ill E. IC.
Brot. i834 och i835. 6 Sami. 1 Afd. 3 Band. 8:de Häftet. 5 Banco-Utskottets Memorial N.-o i3g, capitalet, än ock att samma forskrifningar skola Riksgälds-Contoret till inlösen hembjudas, innan Banken tillätes dem å annan man öfverlåta. 3:o Bankens öfrige fordringar hos Staten, nemligen: a) för af Riksgälds-Contoret hegagnadt creditiv emot ränta till i8a3 års slut R:dr 4,014,85a: 16: 3. b) för Riksgalds-Contorets utelöpande credit-sedlar vid i823 års slut, afdrag af Koppar-poletternes metalliska värde • 3,968,4*2. c) för den af f. d. Allmänna Magasins-Inrättningen begagnade invisningsrätt emot ränta åren 1812 till och med 1823 ri) för Riksgalds-Contorets utredning af Malmö f. d. Discont-Yerk, e) för samma Contors utredning af Götha Canal Bolags f. d. Discont-Yerk, /) för lyftadt Creditiv, af f. d. Allmänna MagasinsInrättningen, till uppköp af myntbara metaller komma fortfarande att, uti Bankens Räkenskaper, inom skolande emedlertid i Bankens vård iörblifva följande till densamma utfärdade skuldförbindelser, nemligen: Riksgalds-Contorets af den 17 Mars 1792 å . R:dr 600,000: Stats-Contorets af den 7 Sept. 1812 å - . • R.dr 40°>000: och Riksgälds-C.ontorels af den 28 Sept. 1815 å R:dr 1,000,000: hvilka förbindelsers belopp är inbegripet uti Riksgälds-Contorels här ofvan ■under Litt. a upptagne Creditiv-skuld.
Hvad mig angår, så är jag nästan nu förvissad, att han till och med skulle anse sig lycklig att få komplettera det der menageriet, hvarom jag nämde, — tillade hon halfhögt och småskrattande, under det hon obemärkt fäste sina klippska ögon på Astleys drömmande och tankfulla ansigte. Han hörde henne imellertid icke. Hans blickar voro fästa på det miniatyrporträtt hon lemnat honom, och hvars glödande skönhet hastigt genomträngde hela hans varelse och fäste sig i hans minne, liksom en droppe rosenolja med oemotståndlig makt meddelar sitt ljufva, outplånliga doft åt det föremål, hvarpå den faller. Det var utmärkt väl måladt, och denna emaljlika bild föreföll honom så varm och lefvande, att han tillslöt ögonen, bländad af den brännande glansen deri, som nästan hämmade hans hjertas slag. Det gifves stundom illusioner, så fullkomliga och obeskrifliga, att vi måste anse dem som olösliga gåtor, sinnesrus, så hänförande, att vårt förnuft och vår reflexionsförmåga helt och hållet suspenderas. Vår hvardagsmenniska sjunker ned, domnad och tung som en lerklump, och anden lefver helt ensam några ögonblick af outsäglig fullhet och hemlighetsfull tjusning. Dessa ögonblick äro oberoende af tid och rum, de hafva ingenting gemensamt med vår öfriga lefnad, de kunna härröra af passionernas yrsel eller andens hänryckning, tillhöra Ormuzd eller Ariman, Gud eller djefvulen. Det var en dylik hänryckning, som lät Muhamed genomflyga de sju paradisen, och som i detta ögonblick hänförde Astley. Han ville aldrig släppa denna förtjusande bild, han stod stum och betagen och visste icke, om ett år eller en sekund förgått, sedan man lagt den i hans hand. — Se så, min herre, skynda er att lägga målningen tillbaka i sitt fodral! Det var kanhända obetänksamt af mig att släppa in er hit. Jag hör steg i trappan. Det är troligtvis madame, som kommer hem! Skynda er tillbaka in i ert rum, jag skall stänga dörren efter er! Se så, glöm allt, mitt tanklösa prat och sof godt! Godnatt!
Uplästes ett af Hr Hammarhjelm, Carl, inlemnadt sålydande Mern.; Af enskilda angelägenheter nödgad att härifrån afresa, får jag härmed vördsamt afsäga mig den plats jag innehar uti Be - Den 31 Maj f. m. villn:sUtsk., och anhåller jag tillika, att vid min Riksdagsmans* lätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes jemväl följande af Gr. von Platen, Baltzar, inlemnade Mern.: Hindrad från att längre deltaga uti göromålen inom R. Högt. Strrs Serskildta Utsk. får jag härmed hos R. o. Ad. anhålla att, under bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt, varda från min plats inom nämnde Utsk. entledigad. Efter äfven härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall, anmodade Rr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot uti BevillmsUtsk. efter Hr Hammarhjelm, och en ledamot i Serskildta Utsk. efter Gr. von Platen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. % In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 31 Maj 1854. Plenum kl. 10 f. m. Hr Prytz, Lars Adolf: I anseende till en för mig förestående afresa från liufvudstaden och en längre frånvaro från Riksdagen, får jag afsäga mig min befattning som ledamot i Bevilln:sUtsk. och som Bänkman. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer, att utse en ledamot i Bevilln:sUtsk. efter Hr Prytz. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 26 sistl. April och 17 dennes på bordet lagda Betänk.
R:dr; Uppbördsmäns besvär; se Besvär; Utsyning, ansökningar derom; Val, Fullmakter och Volerings-sedlar dertill; men i mål, angående öfvcrklagade olagligheter dervid, se Prest-val; Varggårdars anläggande, frågor derom; Vederhäftighets-betyg, som skrifvas pä företedda förbindelser; Voterings-sedlar, se Prest-val och Val; Vägars underhållande, frågor derom; Värfn in gs-lv is ter, alla med tillhörande Bilagor och fallande utslag; All annan eftergift, som i särskilda författningar kan vara medgifven, är härigenom upphälveu. § 8. Kartering af Kontrakter, Köpeafhandlingar och förbindelser rn. m. l:o Arrendeoch andra Kontrakler, angående egendomar, hus, rum, bodar, källare, tomter och trädgårdar, så på landet som i släderne, samt åkrar, ängar, beteshagar, qvarnar och sågar m. m., ehvad de äro på landet belägna eller städerne tillhöriga, skola, ulan afseende å det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit för vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt Protokolls-utdrag afslutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stämplad! papper, beräknadt efter den arrende-summa, hyra eller afgäld, som för ett år i penningar eller penningars värde utgöres, och lör kortare lid i förhållande derefter, dock aldrig lägre än 10 öre, på följande sätt, nemligen: Rih. till R. St. Skri frelse N:o 136. R:dr öre. Till och med 25 R:dr — 10. utöfver 25 lill och med 50 R:dr — 25. derutöfver till och med 100 R:dr -—- 50. samt vidare för hvarje fulla 100 R:dr 1:
Att för den jordägare, som äger tjenlig! vattenfall, måtte tillåtas att uppföra så kallade Svanshamrar, eller Husbehofs-srnedjur, äfvensom att anlägga stampverk till valkning af Valmar och andra Ylletyger: 2:0 Att, i sådant fall, Härads-Bätterne skulle äga, sedan vederbörande hörde blifvit , att meddela sökanden tillstånd dertill: 3:0 att Bättegångar, rörande be rörde vattenverk, endast måtte af ordinarie Domstolarne å Landet och i Staden upptagas och afgöras , samt 4:0 att Hall-Bätterne må indragas; få Biksens Ständer härmed i underdånighet anmäla deras häröfver fattade beslut. Vidkommande först frågan om rättighet för Jord-ägare, som på sitt område har tjenlig! vattenfall, att deruti uppföra och begagna så kallade Svanshamrar, så emedan vid så beskaffade hamrar hvarjehanda Manufactur-srnide kan tillverkas, och dessa vattenverk icke kunna utan betydlig kostnad uppföras och underhållas, hvaraf således följer, att ändamålet med deras inrättande ej kan vara för deras eget Husbehofs.smide; 100 0 Den 11 Juli. ty och dä vid en vidsträcktare Smides-rättighéi åtskillige omständigheter, såsom tillfälle tili kolning, med mera, förekomma, hvilka fordra behörig undersökning och pröfning, innan tillstånd till Verkets inrättande kan beviljas , finna Riksens Ständer sig icke kunna tillstyrka annan förändring uti hvad till iakttagande vid omförmälte Hamrars anläggning är föreskrifvet, än att, till undvikande af större tunga och utgifter för Jordägaren, Bergmästaren må så väl till besigtningen af vattendraget, sorn ock tili inhämtande af öfriga nödiga upplysningar, förordna några af ortens närboende personer, utan att likväl en sådan anstalt ina blifva honom hinderlig, att, i händelse så beskaffade stridigheter uppstå, som ej annorledes än genom anställande Syn af BergsTings Rättens Ledamöter kunna utrönas och bedömmas, derom efter omständigheterna sig utlåta. Hvad åter rörer den föreslagna rättigheten för Jord-ägare till inrättande af Stampverk för valkning af Valmar och andra.
Bland de serskilda stadgandena i ofvanberörde Kongl, kungörelse finnes ett af följande lydelse: “Förbudet för vare Lutherske undersåtare att bevista främmande gudstjenster häfver Kongl. Majit icke kunnat upphäfva, emedan ingen af nyfikenhet att se andras, bör försumma sin egen; utan bote den det gör Tio claier silfvermynt efter omständigheterne.“ Att detta förbudsstadgande likväl nu måste anses föråldradt och stridande mot tidsandan, har blifvit anmärkt af herr Liljenstolpe, A. Fr, som uti ett hos högloft. Ridderskapet och Adeln afgifvet samt till Lag-utskottet remitteradt memorial af sådan anledning framställt yrkande om detsammas upphäfvande. För behandling af denna fråga har Lag-utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; och hafva Utskotten dervid jemväl pröfvat ett Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 42. 7 af herr friherre Cederström, Rudolf, öfver motionen a (gifvet och i sammanhang dermed remiUeradt yttrande i motsatt syftning. Enligt detsamma borde ifrågavarande förbud bibehållas, emedan full giltighet icke kunde frånkännas den för detsamma uppgifne grund, att man icke, utan att försumma sin egen gudstjenst, kan bevista andras; men om än denna grund bör anses ega någon giltighet, hvilket väl skulle kunna sättas i tvifvelsmål, då någon påföljd för försummelse af den allmänna gudstjensten icke finnes i lag stadgad, torde likväl grunden sakna den synnerliga vigt, som blifvit densamma tillerkänd; och då dessutom erfarenheten visat, att förbudet ständigt öfverträdes, utan att åtal för dylike öfverttädelser någonsin anställas; — då häri ligger ett bevis för motionärens påstående, att det icke vidare passar för tiden, utan af allmänna opinionen ogillas; — och då någon lör det religiösa lifvetinom Lutherska församlingen menlig följd icke är att befara af förbudets borttagande; få Utskotten föreslå Rikets Ständer, alt i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla om upphof vande af berörde förbud.
Jag anser nemi. den summa af 5,000 r:dr, som af motionären är begärd, vara för stor, i förhållande till det antal elever, som vid den ifrågavar. anstalten för blinda skulle åtnjuta undervisning, enär vid anställd uträkning befmnes, att kostnaden för hvarje elev skulle belöpa sig till öfver 400 r:dr. Hå dessutom de blindas antal i Sverige öfversliger 2,000 och således icke mer än 1 af 400 skulle vinna inträde vid den ifrågasatta anstalten, sä synes mig som skulle densamma, enligt nu uppgjorda plan, icke komma att uppfylla det afsedda ändamålet. Af alla våra lidande medmenniskor anser jag inga mera förtjena vårt behjertande, ån de döfstumme; ty en jemförelse emellan desse olycklige och de som äro blinda säger mig, att de förre i sä måtto äro olyckligare, som de icke kunna njuta någon undervisning, såvida de icke komma till ett för detta ändamål särskildt afsedt institut, då deremot, på sätt Ulsk. ganska riktigt säger, de blinde lili deras landsorter äro i tillfälle att erhålla en sådan. Med stöd af hvad jag sålunda haft äran anföra, skulle jag tro, att om ett anslag skall för detta ändamål beviljas, så mäste det af motionären nu framställda förslag först omarbetas, innan anslaget kan af R. St. beviljas. Hr von Rosen: Jag har icke delat Utsk:s tanka i denna del af betänk., och har derföre äfven reserverat mig emot Utsk:s i ämnet fattade beslut. Vid den första punkten, som angår förökade löner för lärarepersonalen vid institutet för döfstumma, har jag ingenting vidare att anföra, sedan den blifvit af Frih. Palmstjerna sä fullständigt utredd. I afseende på den 2:dra punkten, gillar jag Utsk:s tillstyrkande, men icke så med den 3:dje. Det synes mig nemi. som det H. Utsk., då 3 RiksSt. med en så betydlig majoritet återremitterat målet, borde hafva fästat större uppmärksamhet å detsamma, än det nu gjort. Jag vill icke uppehålla det II. Ståndet med några ytterligare motiver för denna min åsigt; jag hänvisar i detta läll endast till den allmänna menniskokärleken.
Jag kan således icke finna något mera förenligt med de ombytlige förhållanderne i utfodringskostnaden, än att en viss summa, sådan som Utskottet föreslagit, calculeras, samt att hvad som deraf det ena året kan besparas, det vare sig antingen uppå PassevolanceContracter, eller genom direct uppköp af Fourageringspersedlar, och utan att lemna företräde åt någondera af dessa anstalter, reserveras till ett annat år, för att uppfylla • uppkommande brist. Dessa reserverade medel kunna ändock någon gång^ blifva otillräcklige, och det är vid sådane tillfällen, som öfverskotten borde få ålitas. Då StatsAnslag äro sådane att de icke med säkerhet kunna calculeras, utan vid vissa oförutsedda händelser betydligen skola variera, bör en utväg finnas, att på - Be län k anden, iV:o a3g. 167 räkna för deras uppfyllande, för att icke lemna ett verkligt behof ouppfyldt, och lor att undvika en större framtida förlust. Brist för vissa år livad fouragerirjgskostnaden angår, enär anslaget utgöres af en viss summa, kan icke undvikas, äfven om PassevolanceContracter äro träffade, ty det är icke att förvänta, att någon kan vara hugad ingå sådane Contracter, utan att vissa förbehåll, om Fouragerings-persedlarnes pris, skola igenom dessa vara stadgade. Vinsten i goda år skulle annars af Speculanten beräknas alltför stor, för att kunna betacka förlaster i missväxtår, och den nu föreslagne ständiga summan skulle säkert alltid blifva otillräcklig. Förhållandet med PassevolanceGontracterne om hästarnes underhåll vid Kronprinsens Husarer bevisar detta; ty så snart Hafran i pris öfverstiger 3 R:dr 16 sk. T:n, skall skillnaden deremellan och det verkliga priset serskilt ersättas Contrahenterne. Denna ersättning borde äfven få utgå pä enahanda sätt som den brist, som för LifGardets och Artilleriets hästar kan uppkomma, och icke anvisas på besparingarne.