Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsrådets ledamöter ansågo derföre bestämmelsen i förslagets 5 § äfven böra utsträckas till den händelse, då upplopp inträffar.’’ ’’Härförutan borde jemväl tagas i betraktande, att den civila myndigheten, som i första rummet ägde besluta angående krigsmanskaps användande till stillande af uppror eller upplopp, kunde vid ett sådant tillfälle antingen egenvillig! eller af annan orsak uteblifva, äfvensom att, om uppror eller upplopp på en gång utbryter å flera ställen inom en ort, der endast få civila myndigheter finnas, såsom i allmänhet på landet , biträde att få civil myndighet icke kunde på hvarje ställe påräknas. Den civila myndighet, som, utan lagligt hinder, försummar att sig inställa, gör sig derigenom visserligan skyldig till ansvar, och man bör förmoda, att en sådan försummelse sällan skall inträffa; men allmänna säkerheten fordrar emedlertid ali, för en sådan händelse, miiitär-befälbafvare böra hafva samma makt som den förra eljest ägt utöfva.” På dessa grunder föreslog Statsrådets ledamöter dessa stad - D c 11 i5 J u lif m. 35 stadgänden u!i 3 oell 7 §§:na, hvaraf är tydligt, att civila myndigheterna äro de som först skola sätta sig i verksamhet, Och att endast dä de äro fränvar. eller icke kunna åstadkomma hvad som erfordras för alt stilla upploppet; militära maktens skyldighet vidtager. Detta tyckes äfven vara öfverensstämmande nied hvad Hr Dalman önskat. Hr F lili. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komriiä alt fortsättas på e. m. kl. 6 Hr Hjerta, Lars: En värd talare på andra grefveliäriken liar förståndigt citerat åtskilliga upplysande exempel på det sätt, hvarpå de civila och militära myndigheterna i England oell Frankrike stilla upplopp; men den värde talaren har icke tillagt, att auetoriteterna i dessa länder icke anse nödigt att skingra folksamlingar, som äga rum linder sådana förhållanden, då, enligt en värd talares, Hr General Lefrehis, definition på upplopp, marlial-lagens tillämpning borde inträda.
Man har visserligen genom begagnande af rörliga axlar, eller på axlarne rörliga hjul, sökt att afhjelpa olägenheterna af krökar och att derigenom kunna passera ganska skarpa böjningar, men lika litet, som man kan göra sig oberoende af tyngdkraftens inverkan vid stigningarne å en jernbana, lika litet kan man förtaga den, i mån af hastigheten, tillväxande centrifugal-kraftens verkan i kurvorna, De hittills anlitade inrättningarne i detta afseende gå mera derpå ut, att genom friktionens fördelning eller förflyttande från ett ställe till ett annat eller från hjulringarne till lagren, söka minska den förstörande verkan, som denna kraft utöfvar såväl på rälerna som på rörelsematerielen, men dessa inrättningar hafva alla visat sig i detta afseende vara otillräckliga och allraminst medföra tillräcklig säkerhet, Deremot måste medgifvas, att, genom de rörliga axlarnes användande, om också ingen väsendtlig minskning i matericlens och rälernes slitning derigenom vinnes, kunna dock skarpare krökar å vägen utläggas, än då axlarne, såsom på Europas banor, äro fasta vid hjulen; men då det åter icke kan bestridas att do rörliga axlarne å de större kurvorna och på raka linier äro sämre och mindre tillförlitliga, samt slitas mera än de fasta, så beror det på lokalens beskaffenhet och huruvida krökar äro oundvikliga eller om deras utläggning till större radier medför Bilaga till Stats-(j(skuttets Utlåtande N:o 86. 9 medför alltför stora kostnader, om man skall lemna företrädet åt de förra eller de sednare. Då vårt land emellertid icke företer några särdeles stora kinder för krökningarnes utläggande å jernvägslinierna med större radier, emedan på få ställen höga och branta berg förekomma eller flodlägen och slingrande dalgångar behöfva följas, har man kunnat bestämma minsta radien till 1,000 fot. Landets allmänna lokalförhållanden och profilen af jernvägslinierna visade genast efter de första undersökningarne, att icke allenast stigningarne skulle med fördel kunna nedbringas till 1:100, utan äfven krökningarnes minsta radier, utan särdeles stora arbeten, hållas vid 1,000 fot.
Kommerse-Kollegium från den i:ste Mars 1837. Redovisningen härför utgör ett sammanhängande, för åren 184© med 1842 gemensamt, bokslut, jemte en till den 5:te April detta år fortlöpande slutredogörelse. Af dessa räkenskaper, som blifvit uti Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning, inhemtas: Bebel. Balans från dr i83g. Behållningar och Fordringar ... 3 9>77^: 3. Uppbörd: — Diverse inkomster 53: 42- — F; d. K^rantäns-Kommissions inbetalda fordringar haf Transport 4>^55: 21. i©ä — 142 — Transport 4*655: 21. 1 o. va, efter afdrag af liqviderade skulder, lemnat ett öfverskott af . 738:10. 10. Credit Balans frän är i83g. Utgift: Kongl. Maj:t har, under den 24 Mars 1840, i riåder förordnat, att de, till en del, då ännu osålda karantäns-byggnader och effekter, hvilka, i och för cholera-farsotens hämmande, blifvit i åtskilliga delar af Riket anskaffade, skulle afyttras. Beloppet, som, efter försäljning af berörde byggnader och effekter, influtit med 3,609:3i. 10. jemte ett, vid indrifning och liqvid af f. d. Karantäns-Kommissionens fordringar och skulder, uppkommet öfverskott h38: 10. ro. tillsammans 4 ^47: 42* 6* har, efter afdrag af omkostnaderna för vården af byggnader och persedlar, 1,419:37. 3. blifvit, under den 24 December 1842, till Kongl. Stats Kontoret levereradt med 2,928: 5. 6. — 143 — Efter livad Revisorerne inhemtat, har sistnämnda summa sedermera öfveriemnats till Riksgälds-Kontoret, i afräkning å det derifrån meddelade kreditiv för cholera-farsotens utestängande.
Erfarenheten af den särdeles framgång dylika speeulationer rönt, och den förväntade stora vinsten af alltnänha rörelsens utsträckning äfven åt detta håll, vid det lifligt kähda behofvet af en sådan vinst till de Finanee-operationer, man i öfrigt ville utföra; var första anledningen lill företagande af Discontering äfven för Bankens egen räkning, med större dertill anslagen andel af dess tillgångar; och detta ändamål finnes till och med, då Riks-Disconlen efter 1800 års Piiksdag inrättades, tydligen angifvet, Men ännu ansågs betänkligt att utsträcka begagnandet af Bankens Fonder i denna väg Så vidt, sorn behofvet af en fullkomligt liflig omsättningsrörelse fordrade, hvilket behof man dessutom fann komma att, om inrättningen uppfylde sitt ändamål af allmännelig nytta för Landet, som otvifvelaktig! mäste äfven hafva varit afsedt, lika mycket som Bankens vinst, ständigt tillväxa för de just genom understöden ytterligare sig utbildande näringarne, och den genom uppmuntran tilltagande näringsliågen, utan alt likväl någon säker be - 4 Sami. 3 B. 7 Stats-Utskottets räkningsgrnnd för denna tillväxt kunde er o O _ ■ r» nås. Af sådan anledning uppmanades äfven, vid Riks-Discöutens inrättande enskilde, att med insatta medel deri deltaga, och uti Landsorterne bereddes dessutom inrättandet af enskilde föreningar uti dylik afsigt, sorn de fordna Discont-Compagnierne.
Inskränkningen i de små pannornas antal må likväl anses såsom en öfvergång till ett bättre tillstånd och skall göra det möjligt alt införa en förhöjd och ändamålsenlig beskattning på fabriks-tillverkningen af bränvin, sedan erfarenheten tillfyllest ådagalagt origtigheten af nuvarande grund för afgiftens beräkning efter pannerymden. Den vid statsregleringarne påräknade inkomst af bränvins-beviliningen har sällan uppnåtts. Således, till exempel, beräknades vid 1848 års statsreglering denna inkomst till 700,000 Riksdaler; den har utgjort: år 1849 Under åren 1845 lill och med 1848, då den efter beräkning bordt utgöra tillsammans 2,680,000 R:dr eller 670,000 R:dr årligen, har den icke uppgått till mer än 2,128,845 R:dr 13 sk. 10 rst. eller i rundt medeltal till 532,000 R:dr årligen (se bilagorna N:ris 9, 10 & 11). Om efter inkomst-beloppet år 1850, 560,000 R:dr, afgiften skulle beräknas göra 1 skilling banko för hvarje kanna bränvin, så uppkommer derigenom ett årligt tillverknings-qvantum af 26,880,000 kannor, hvilket ej torde vara långt ifrån sanningen, men berörde afgift utfaller sannolikt högre på tillverkningen med små enkla pannor, hvilka derjemte icke oafbrutet d rifva s, lägre på den med kon&tapparater. Till exempel, enligt nu gällande förordning om bränvins-bränningen, är en 30 kannors panna i 4:de klassen och drifven med ånga belagd med 720 R:dr B:ko i skatt, en summa, som förefaller hög; men om, såsom uppgifvet blifvit, en sådan panna kan 14 Kongl. Majds Nåd. Skrifvelse, N:o 10. ander den lofgifna bränningstiden åstadkomma 60,000 kannor bränvin, så blir afgiflea, lika med 34,560 sk:r banko, föga mer än 6 rst. för kannan.
Då Utskottet icke kunnat tillstyrka någon förhöjning i nyssnämnde låne-fonders belopp, utan tvärtom hemställt, att desamma måtte årligen förminskas, följer deraf, alt, enligt Utskottets åsigt, banko-vinsten hvarken till större eller mindre del bör till förökande af omförmälda utlåningar användas. Till ytterligare försträckning åt Filial-banker har Utskottet väl föreslagit att 1,000,000 R:dr måtte anvisas, men då de af Utskottet tillstyrkta innehållningar å fastighetslåne-fonden och allmänna Diskont-fonden, utgörande å den förra 625,000 R:dr och å den sednare 600,000 R:dr, öfverstiga förstnämnda summa, behöfver någon del af banko-vinsten icke eller tagas i beräkning för beredande af tillgång till det ifrågasatta försträcknings-beloppet åt nya Filial-banker. Under Utskottets öfverläggningar i förevarande ämne har deremot fråga blifvit väckt om anvisande af någon del af Bankens odispouerade vinst till ett annat ändamål, som synts Utskottet vara af synnerlig vigt både för Banken och det allmänna. Inorn Utskottet har nemligen uti afgifven motion uppmärksamhet lastats å de stora fördelar, som skulle fäderneslandet tillskyndas om all den jernvägsmateriel, som här erfordras, kunde erhållas af inhemsk tillverkning och om således de derför nödiga medel, i allmänhet uppgående till nära V3 af hela anläggningskostnaden, komme att stadna inom landet. I afseende å sättet att uppnå detta önskvärda mål erbjöde sig tvänne utvägar, den ena att genom öfverbetalniug eller premier för effekter af inhemsk tillverkning söka framlocka en dylik industri; Banko-Utskottets Betänkande M 25. 69 den undra, att genom meddelande af låne-uriderstöd på billiga vilkor underlätta läbriks-anläggningar för ändamålet, hvilkas produkter derefter borde betalas endast till det värde, de verkligen egde i jemförelse med derå gällande pris i ut landet.
Det är nemligen ej endast tänkbart, utan äfven sannolikt, att, vid ett sådant Verk sorn Banken, hvarest nästan alla tjenstemän ega icke obetydliga extra inkomster i och för sin tjensteutöfning, en och annan lill vidare tjenstgöring mindre lämplig person, oagtadt han är berättigad alt, vid afskedstagande!, erhålla en lönen fullt motsvarande pension, likväl icke är synnerligen benägen att godvilligt lemna sin innebafvande med sportler och andra tillfälliga inkomster förenade beställning. För sådana händelser, anser jag Verkets både säkerhet och fördel fordra bibehållandet af ifrågavarande rättighet. Enligt mitt förmenande, bör derföre i det nya Banco-Reglementet, i stället för nuvarande .Reglementes 63 §., följande stadgande införas: Skulle Bankens tjensteman, som, enligt 60 och 61 §§:ne . är , vid afskedstagande!, berättigad alt erhålla en hela lönen motsva rande pension, befinnas oförmögen alt sina tjensteåligganden behörigen uppfylla, må Fullmägtige, äfven ulan hans derom gjorda anhållan, förflytta honom på Pensions-stat, med åtnjutande af den, -enligt åberopade §§., honom tillkommande pension Såsom ett ytterligare skäl till ett sådant stadgandes meddelande, anser jag mig äfven böra åberopa det i Slats-Ulskotlels Utlåtande N:o /j5 , sid. i3 lill i4 omförmälde förhållande och den deruti yttrade samt af Rikets Ständer godkända åsiglen om behofvet af enahanda, hittills saknade, rättighet för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret.”
Bun» deStåndet, till Utskottet remitteradt Memorial, öfverklagat den tunga, de skjutsnings» skyldige skola få vidkännas, genom dem å~ laggd skyldighet, att genom kronoskjuts fortskaffa undsättningsspannmål; Och enär, enligt Riksdagsmannens tanka, undsättnings» tagarne sjelfve borde vara skyldige, att draga försorg arn spannmålens afhemtande från det af MagazinsDirectionen foreskrifne ställe, yrkas, att vederbörande, som med requirerande och uppbådning af kronoskjuts ega befattning, må uttryckligen förbjudas, att hädanefter använda densamma till spanna målstransporter för undsättningstagare; förmenande Riksdagsmannen, att, om undsättningstagaren på sine egne dragare hemförde den requirerade spannmålen, kostnaden derföre skulle blifva långt lindrigare, än att med penningar betala transporten; men, om betänklighet härvid skulle möta, föreslås, att den skjutsning, hvarom fråga är, Besv. och Ekon. Utsk. Eetankanden, 313 icke annorlunda må någon åläggas, än emot erhållande af skjutslega, såsom för Gästgifvareskjuts, samt att den ej får utfordras utom i högsta nödfall och efter Kongl. Majits särskilda Nådiga befallning. Ehuru Utskottet, med afseende derå, att sådana omständigheter kunna inträffa, hviika fordra undsättningsspannmålens ofördröjiiga fortskaflande, till befordrande hvaraf de för tillfället lämpligaste utvägar måste vidtagas, ansett sig icke böra i detta hänseende föreslå någon ovilkorlig föreskrift, har Utskottet likväl, vid betraktande deraf, alt de skjutsskyldige icke böra derigenom få vidkännas en ökad tunga uti deras ofta nog tryckande besvär, trott sig böra vördsamligen tillstyrka Riksens Höglofl.
— Det märkvärdiga målet rörande de Halländska Hemmanen, jemte flere andra, vill jag nu ej vidröra, emedan hvad jag redan anmärkt torde vara tillräckligt till Betänkandets återförvisning, hvarom jag vördsamt anhåller. Friherre Ehrenborgh., Casper Wilhelm: Det är ej min mening att bestrida yrkad återremiss af ifrågavarande Betänkande , tvärtom anser jag sådane anmärkningar nu vara härstädes framställde, som göra denna återremiss nödvändig. Jag vill blott redovisa för några af Utskottets motiver lill det yttrande Utskottet afgifvit. Herr Hjerta har, lika med Utskottet, ansett, att detsamma ej ägde val emellan att antingen fördröja sitt Utlåtande i detta ämne utöfver den för Rikets Ständers sam - a34 Den a3 Mars f. m. manvaro i Grundlagarne bestämda tid, eller ock derförinnan afgifva det, i sådant styckadt skick, som nu skett. Herr Rosenqvist åter tyckes destomera lägga Utskottet detta sednare förfarande till last. Rikets Ständer må döma härom, och om skäl dertill finnes, ogilla Utskottets åtgärd; men jag för min del tror, att Utskottet förfarit rigtigt, emedan, genom besvarande af de frågor, som äro föremål för det nu afgifna Betänkandet, Grundlagens föreskrift blifvit så iakttagen, att, om Riksdagen blifvit slut vid den stadgade tiden, Rikets Ständer varit i tillfälle att förut i desse delar fatta sitt beslut. Sedan nu Betänkandet till RiksStånden inkommit inom denna tid, är numera ej något binder för att, i anledning af återremiss, återgifva det i sin helhet, efter sammanträde af Lagutskottet med öfrige vederbörlige Utskott, hvilkas biträde i vissa frågor nödvändigt måste påkallas. Af Herr Hjerta har blifvit erinradt, att de lagförklaringar och rescripter, som i Betänkandet anmälas, bort vara detsamma i afskrifter bilagde. Jag kan ej neka, att detta skulle bidraga till fullständighet; och om Rikets Ständer det önska, skall Utskottet med nöje sådant iakttaga.
Förordningen den 27 April 1810 stadgar, af utmätningsmannen Inskrifven. samt gätdenären-, yttrat; sig om försäljningsstället, skall, uppå anmälan af, den Extcutions-betjent, sorn förrättningen, verkstält, Kungörelse till Auction genast i vanlig ordning af KonungensBefallningshafvande utfärdas , utan hinder deraf, att gäldenären sökt ny värdering, på sätt ofvanberördeKongl.. Förordning utstakar., a.o Domaren åligge, att, då ny värdering af, honom äskas, företaga densamma så tidigt, att gäldenären, vid Auctionen kan, vara försedd med instrumentet deröfver. ArDomaren, af andra Embetsrgöromål hindrad, att värderingen så skynd-. samt verkställa, meddele han gäldenären genast; sin derom till vederbörande Hof-Rätt ställde anmälan, . på det gäldenären med bifogande deraf må i samma Hof-Rätt om annor Domares förordnande kunna göra ansökning.. 3:0 Bjudeså första Auctionerii värderings»-. summan eller derutöfver, varde egendomen försåld, utan afseende på det större aller mindre antal närvarande speculanter. Sker å första Auctionen ingen försäljning, skall ny auction hållas sex veckor derefter, hvarom Auctions-förrättarén genast bör på stället meddela underättelse, äfvensom honom äligger, att om Kungörelser till denna andra auction på ofvanförmäldte sätt föranstalta så tidigt, att desamma kunna i Länets kyrkor varda uppläste» minst 14 dagar före Auction*-dagen. Blifva flere Auctioner nödige för - Untlerdäniga Skrifvelser. 75 hålles med tiden och deras kungörande på enahanda sätt. 4:0 Vid andra Auctionen skall, med iakttagande af föreskriften i 5 Cap. 4 §. UtsökningsBalken, att upprop ej må ske då allenast få äro tillstädes, Fastigheten ovilkorligen försäljas till den mestbjudande, ehvad hans bud är till beloppet större eller mindre, så vida ei gäldenären. och samtlige fordringsegarne annorlunda åsämjas.
Nu liar R. o. Ad. antagit jemnkningen, och då är det klart, att R. o. Åd:s beslut icke hindrar, det voteringen blir öfverflödig, så vidt de öfriga Stånden fatta ett lika beslut. Hr von Troil: Jag medger, att proposln under lil. G. är för R. o. Ad. öfverflödig; och jag yrkar derföre bifall till lit. F. samt alt lil. G. må läggas till handlarn, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att voter:spropos:n lit. F. redan blifvit af R. o. Ad. godkänd. Uppå derefter framställd propos. godkändes voterispropos:n lit. G. Statsrådets ledamöters benämning eller t i t u 1 a t u t: Gr. Morn, Claes Fredr.: Det är möjligt, att jag misstager mig i den förutsättning, hvartill mitt minne vill leda mig, som skulle meningen af R. o. Ad:s gemensamma tanka hafva varit, att icke någon benämning å departementscheferna borde i grundlagen utsättas, utan att det måtte öfverlämnäs till K. M. att i detta fall bestämma, hvad honom tjenligt synas, kunde. Är denna min förutsättning riktig, så kan den under nu förevar, lit. II. föreslagna voter:spropos. icke godkännas, enär, enligt densamma, benämningen antingen af Minister för tvenne och Statsråd för de öfriga, eller ock benämningen af Minister för alla eller Statsråd för alla departementscheferna blefve resultatet af voteringarna, och hvarigenom det altså icke, på sätt jag tror att R. o. Ad:s mening varit, blefve Konungen öfverlåtet att åt ledamöterna gifva hvilken benämning honom godt synes. Frih. Cederström: Enligt de till Utsk. ankomna prot.- utdr. hafva, på sätt Utsk. jemväl uppgifvit, R. o. Ad. samt BorgareSt. beslutat, att Statsrådsledamöterna samtliga skola benämnas Statsråd, och sålunda uteslutit ministerstitulaturen. PresteSt. har beslutat, att blott två bland bemälda ledamöter - Den !
Så gifvet det är, att sådane förbindelsers uppfyllande efter tillfälle och möjlighet är en Christiiig pligt och af ingen välsinnad underlåtes, så betänkeligt skulle det blifva att såsom Lag stadga, hvad som bör vara dj2 J.ogVtskottcts Bethnkandtn. af fri välvilja, och hvilket dessutom sf så mångfaldigt olikartade samt ingen säker beräkning underkastade omständigheter bestämmes. En sådan tvångspligt skulle lätteligen motverka det sökta ändamålet; att befodra lugna oell långvariga tjenster på ett och samma ställe. En god Husbonde uppfyller visserligen af sig sjelf denna pligt, men en mindre nogräknad skulle af de befarade följderne lätteligen kunna taga sig anledning till ett tätare ombyte af tjenstefolk och underhafvande, eller åtminstone att skilja sig ifrån dem vid annalkande år och aftagande arbetsförmåga. Utskotten an* se följagtligen på. detta ställe någon dylik föreskrift icke böra ega rum, såsom tillräckligen bestämd genom TjenstehjonsStadgan, uti de fall, som hit kunna lämpas. Art. Vid stadgandet om grunderne för utgående af de medel, hvilka, tillkomne genom årlig taxering, stadgas böra tilläggas: Sä vidt ej annan öfverenskommelse redan är träffad, eller framdeles enhälligt sker och derå vunnen eller vinnes Kongl. Majit Nådiga stadfästelse. Skäl till denna såmedelst på allmän öfverenskommelse alltid yrkade frihet hafva Utskotten ofvanföre flerestädes uppgifvit. 5:dje och 4 §$:ne innehålla Fattigvårdens, rätt riil den vårdades egendom, sam t efter dess LngJJtskottets Betänkande6y3 död till dess qvarlåtenskap. Committéen har, uti sitt Betänkande häröfver, utgått ifrån den synpunkt, att fattigvården uti intet fall får på den fattigas eller dess slägtingars bekostnad tillegna sig någon vinst utöfver full ersättning tf hvad som är utgifvet. Utskotten kunna icke instämma uti denna åsigt.
KHomenrer uti Kongl. Maj:ts den 28. 5""" 1798 utfärdade nådiga Stadga angående AfträdeS-och Förmans-samt Boskillnads, och Urarfwa-mal, förestå, at Köpare matte aläggas taga Upbud a den Fastighet han sig tilhandlat inom Tre mannder i Staden och a Landet sidst wid det Ting som infaller efter Sex manader sedan köpet stutadt är; för, summas detta och kommer förre ägarens Borgenär med Pantebrcf eller annor klar förskrifning, derföre inteckning tilläten är, och sadan säkerhet'begär och densamma honom bewilljad warder, torde stik inteckning böra förklaras sta fast, samt Köparen förpligkad, at ej allenast kil Socknens fattiga böta det belopp, som utgör ebsrrwSizillarse: asgiften för Köpebrefwet, utan ända sit Köpebref nied behörigt stämpladt papper förse; honom dock öppet lemnadt, at halla sig til Säljaren för hwad han i grund af den begärta Inteckningen kan komma ak betala. - ^ i?r Sidst beträffande tiden inom hwilken hembud bör göras, da skattejoid säljeö utom Börd, har Ucskocret wid granskning af detta ämne funnit någon rättelse och jamnkning wara en nödwändig följd af förändringen i Lagfarts-tiden; men utlåtande härom i afseende pä Krouoskatte lärer icke tarfwas, häldst den uti IV. Lspuler 5- §» Jorda-Balken stadgade hembudoffyldighet af dylik ford är mordén genom 1789 ars Kongl. Skcmeköps Förordning uphäfwen; hwaremok ater rörande skattefrälse, jord, som utom börd säljeö, bast torde wara at förord, no, det hembud af sadan jord skall ske til den som frälseräkten äger inom irenne mänader ester det första Upbudct dera meddeldt blifwit. I följe häraf, och sa wida detta Lag-Utskottets be, tänkande winner bifall, torde nedanstående Lagens rum böra förändra? salunda; IV. kapitlet 1. §, Jorda-Balken.
Då likväl den sålunda bestämda ersättningen åt stamrotarne ieke eller funnits tillräcklig, samt några föreskrifter ej blifvit meddelade, huruvida denna ersättning borde vara enahanda vid stamrotarnes större eller mindre hemmantal, eller om och hvad godtgörelse desse skulle ega uppbära för gärdselfång, vedbrand och mulbete, har motionären, jemte framställning, dels om de missförhållanden, som skola visa sig i provinsen Småland, i afseende på stamoch utrotars ömsesidiga skyldigheter vid utgörandet af ifrågavarande del af roteringsbesväret, dels om de åtgärder, som af Konung och Ständer tid efter annan vidtagits, till beredande af en jemnare och rättvisare fördelning af dessa skyldigheter, samt till inskränkning af de förmoner utöfver Kneckte-contractens lydelse, af hvilka soldaterne, genom inkräktningar eller på annat obehörigt sätt, kommit, till förlust för rotehållarne, i besittning, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förklaring, att de planpenningar, som vid Jönköpings och Kronobergs Regementen böra af utrotar till stamrotar erläggas, måtte, då godvillig öfverenskommelse derom ej kan mellan rotarne träffas, bestämmas efter hvad torpet, med hvad dertill af stamroten bestås i mulbete, gärdsel och vedbrand, kan, enligt behörig värdering, anses afkasta och utroten i denna afkastning betala sin lott efter andelen i roten, 6 Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-lJIskottens Vllåtande, N:o 73. Inom Hederv. Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Göran Jonasson från Kronobergs