Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund deraf, och med hänsigt tillika till dea förändring vid rnarkegångssättningen, som erfordras, i händelse afseende fästes a hvad jag härefter framställer angrde indelta räntornas disposition, til Istyrkei' j''g: att Slatslltsk. matte föreslå nödiga förändringar uti så väl tiden för rnarkegångssättningen, hvilken torde böra framflyttas minst till Februari månad, som hvad dervid bör iakttagas, på det att densamma, bättre än hittills, må öfverensstämma med de priser, som verkligen äro gångbara ; börande ock stadgas, att ändring uti hvad lånens deputerade dervid bestämma jiche må kunna af K. Kammar-colini förordnas. Remitterades till StatsUtskotlet. 3. En omständighet, som medför flera väsendtliga olägenheter och betydligt bidrager till vårt invecklade räkenskapsverk, är vissa indelta räntors disposition directe till löntagare in. fl. Den tid detta löningssätt stadgades, kunde en dylik disposition visserligen medföra fördelar och vara af behofvet påkallad; men nu hafva förhållandena betydligen förändrat sig. För räntegiTvären medför detta stora svårigheter, och mången gång nödgas lian, för undvikande af obehagliga tvister m. m., lösa sådana iäntepersedlar, som kunna uppsägas, högre än efter gängse priser, hvarigenom skatten blir drygare, än den är beräknad och borde vara. För räntetagarne åter är detta löningssätt lika ofta högst obeqvämt, i anseende till de svårigheter och besvär, hvilka med uppbörden hos en mängd olika personer äro förenade', samt emedan han endast en gång hvarje år, och då efter långt uppehåll, får uppbära sin lön, hvars belopp för öfrigt aldrig pä förhand kan tillförlitligt beräknas
Till understöd för Uppfostrings - Commitéen. Fortsatt utbetalning qvartaliter å 2090 R:dr B:co årligen: m 117,708 filatsUtskottets Betänkande/i'. Är 1815 3:e och 4:de Qvart looo: — 18x6 2000: *— 18x7 • • • 2300: Till underhåll af 30 Fri-Ga detter vid Carlberg* Krigs Acadernie. — Fortsatt utbetalning qvartaliter å 7,50 R.dr årligen. Ar 1815 3:e och 4:e Qvart 3,750: — - — 1816 7,500: ■— •— 18x7 isa och g:a Qvart 3,750: Sedan utgifterne till detta nyttiga ändamål ej längre kun nät bestridas af Inkomsterne från St. Barthelemy, har Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsen af Egne medel till Krigs-Aca demiens Cantaler låtit aflemna en för flere år tillräcklig Summa. Till landshöfdingen i Stora Kopparbergs Län Järta, Extra Lön. Fortsatt utbetalning 3 2000 R:dr årligen: Är 1815 3:6 och 4:e Qvart , . 1,000: — •— •— 1816 i:a och g:a H:o 1,000: - Skillnaden exnellan denna Ex - 1 5,000 a 3 34 Sfats-Utskottets Betanianden tra Ivän och den $ indelta Landshöf/• dinge - Ikonen i berörde Till understöd för Kongl. Cantzii-Styrelsens Lqnings-Stat ä 300 R:rir ärligen: Tor år aSiö 300: 1817 300: Till Pensioner åt en Embets iman, en Enka efter ep Embetsman och en Enka efter en Vaktmästare vid f. d. Utrikes och f dPommerska Expeditioneme. —- Fortsatt utbetalning qvartaliter; För 1815 3:e och 4:e levart. Utom ofyannämnde
Fredrika Bremer-förbundets samtliga stipendiefonder, hvilkas bildande började år 1888, uppgå nu till 69,000 kr., hvaraf 38,000 kr. tillhöra allmänna stipendiefonden o c h 31,000 kr. donationsfonderna. Vid ISfya Iduns samkväm den 7 dennes skildrade fröken E. Fries några drag ur den svenska kvinnans affärsverksamhet på 1600-talet. Ett par pianonummer utfördes af fröken S. CarlheimGyllensköld. Följande taflor voro för aftonen utställda: porträtt i olja: fru Cervin, af Elisabeth Keyser; porträtt i pastell: fröken Goldkuhl, af Ingeborg Westfelt; genre i olja af Clara Löfgren, dito af Anna Kungl. operan har nu åter fått upp Verdis » Otello », hvilken opera som bekant första gången uppfördes härstädes den 27 sistlidne maj och under nämnda säsong endast hann upplefva åtta föreställningar. Detta var emellertid tillräckligt för att hos den musikälskande allmänheten väcka det djupaste intresse för operan. Att detta intresse äfven nu skall visa sig lifligt, taga vi för gifvet. Rollbesättningen är den samma som förra året med undantag af att Desdemonas parti, som då utfördes af fröken Oselio, nu återgifves af fröken Moritz. Vi hinna ej nämna något vidare om den intressanta reprisen förr än i nästa nummer. Under inöfning äro Spohrs » Jessonda » och Aubers » Svarta Dominon ». A femte symfonikonserten i morgon lördag uppföres Beethovens symfoni n:r 8 (f-dur), två melodier för stråkorkester af Grieg, sorgmarschen ur Wagners » Götterdämmerung » samtBrahms ' symfoni n ä 4 (e-moll.) K. Dramatiska teaterns nästan nya program blir » Pater noster », dram på vers i 1 akt af Francois Coppé, öfversatt af Ernst Lundquist, samt » Margot », komedi i 7 akter af Henri Meilhac, öfversättning från franskan. Det nya programmettorde komma att gifvas redan på måndag.
Flickor! Är der någon enda af er, som i detta ögonblick ville svära, heligt svära – så att det gäldes, förstår ni, att aldrig bli förälskad eller gifta sig? Der blef alldeles tyst ett par sekunder. Fanny såg sig triumferande omkring åt alla håll. “Men det är ju rakt inte samma sak“, kom der slutligen lamt afvärjande från Emilie. – Åh, flickor, bråka nu inte längre om det – det tjenar ju till rakt ingenting. Naturligtvis blir vi ändå båda förälskade och gifta engång, allesammans. – Berta har tagit sig för att vara blaserad och öfverlägsen! Hon tror visst, hon är oemotståndlig – Låt nu Berta vara i fred, snälla Emilie! Hon kan ju inte rå för att Doktor Evert favoriserar henne en smula. Så att, om du är jalouse Alla flickorna skrattade. Nej, i kväll går det då verkligen för långt. Alice tog en imponerande min på sig. Inga personligheter, om vi får be! – Apropos! Emilie såg inte, hvarken åt Fanny eller Berta, under det hon talade – långsamt och mycket likgiltighet. Vet ni af, att Evert lär vara förlofvad? – Vår Evert? Han i skolan? Hvad säger du! Med hvem? – Vet ni inte det? Kors, det trodde jag var en offentlig hemlighet! Ja, det är då förstås inte eklateradt ännu. – Men kan du då inte säga hvem det är! Jag hoppas det inte är du, som redan sviker dina principer. – Gud, hvad ni är idiotiska! Det är Elise Hall, förstås, – hvem skulle det väl annars vara? – Nå! Signe anade det nog. Halls hade ju villa midt emot dem, och hon hade ju märkt kurtisen hela sommaren. – Hon, som löjtnanterna kallar för “ankungen“ för hennes platta fötters skull? – Att han ville ha henne! – Ja, det kan du ge dig på att han vill, och det med uppräckta händer. Tror du det är någon karl, som tänker på annat än pengar i denna verlden! – Han är bra ung, tyckte Signe. Inte ville jag ha en sådan tuppkyckling till fästman. – Nej, det har Signe alldeles rätt i!
Visst voro Sorgbarns ögon speglar för Sorgbarns egen själ, det kunde väl ej betviflas; men likväl förekom det riddaren, som om ur djupet af dessa ögon blickade tvenne andra, i hvilka han först med bäfvan, sedan med lugn igenkände en likhet med Singoallas ... „först med bäfvanlrdquo;, ty minnet af Singoalla var för honom ett hedniskt minne, genom giftdryckens lekamliga och vidskepliga sagors andliga verkningar förenadt med erinringar af helgerån, svek, mord och trolldom; ty minnet af Singoalla var äfven förenadt med hågkomsten af en ed, visserligen hednisk, men dock en ed, den riddaren brutit, och med minnet af en vedergällning som denna ed skulle draga öfver hans hufvud ... „sedan med lugn“, ty genom den lille pilgrimen blef detta minne likasom kristnadt, och riddaren tyckte sig känna, att han med godhet mot Sorgbarn kunde försona hvad han ofrivilligt brutit mot Singoalla. Men vi lemne riddaren och följe Sorgbarns väg i skogen! Så fort, att hans bleka kinder färgades af rodnad, hade Sorgbarn ilat bland granarne längs insjöns strand, tilldess han slutligen kom till en sammangyttrad hop af branta klippor, väldiga delar af ett berg, som urtidens krafter söndersprängt, och hvars stycken nu på ett förvirradt sätt stodo lutande mot eller vältrade ofvanpå hvarandra. Sorgbarn inträngde uti irrgångarne bland dessa klippor, klättrade än upp, än ned, och stod slutligen i en grotta, dit endast matt dager inträngde mellan hällar, slängde som tak öfver lutande granitbranter. Käck hade, flåsande af ansträngning, åtföljt Sorgbarn. Grottan var bebodd. En mossbädd, beklädd med skinn af skogens djur, följde de oregelbundna väggarne. En flat sten gjorde tjenst som bord i grottans midt. I en naturlig fördjupning af klippväggen var husgeråd samladt. På golfvet lågo en båge, en bundt pilar och ett svärd, och derbredvid svedda grenar på en hög af kol och aska.
Opinionen om ett slags gemensamhet för alla i rättigheter till skogstägt, qvarstår från fordna tider, men synes höra med alfvar motarbetas, både af Lagstiftaren oell af Uppfostraren. Ehuru ganska stora slätter visa sig i denna ort och Landet är så bebygdt, att dess befolkning utgör ungefär i85o personer på hvarje qvadratmil, är likväl skogsmarken, eller åtminstone den ödeliggande marken, ännu i den grad öfvervägande, att den odlade jordvidden kan anses förhålla sig till den obrukade blott såsom i till 4» emedan åkerjorden skäligen kail antagas till 7 och ängsmarken till i\ qvadratmil, eller tillhopa ii| qvadratmil, hvaremot den ouppodlade jordrymden är 34| qvadratmil, hvaraf berg och vatten icke upptaga betydlig del. I Länet full nos tillförene 14 st, Krono-Parker, till största delen spridda omkring Upsala Stad, utblottade på skog och innehållande vid pass 48r4 Tunnland, hvartill kommer Tierps Norra Allmänning af 2 1 Tunnlands vidd, hvilken nyligen blifvit af Kongl. Majit i Nåder förklarad äfven vara Krono-Park. Af förstnämnde Parker äro likväl numera, enligt Kongl. Majlis Nådiga Bref lill Dess och Rikets Kammar-Collegium af den 16 Martil 1824, 8 st., nemi. Malma, Örlösa», Krisslinge, Råby, Hammarby, Berga, Hesselby och Flogsta Parker, dels å offentliga Auclioner försålda och dels skattlagda under vissa hemman, så att, för det närvarande, blott Parkerna Åsen, Sunnersta, Lilla Djurgården , Ramningsliult, Högskogen och Tierp, äro för Kronans räkning bibehållna, utgörande tillsammans 5,198 Tunnlands 22 kapplands vidd.
Den åsigt af vexelrätten, enligt hvilken den skulle egentligen handla om financiela förhållanden, men endast medelbarligen om kommerciela, var således lika främmande för mig, som för de Franska StatsRåden. Icke mindre ny, än denna Hr JustitieOmbudsmannens åsigt, är hans föreställning om ”hvad man kallar vexel.” Dermed förstår han ”invisning å utländsk man och å utländskt mynt.” Om också den Svenska Vexelstadga!! I 337 af 1748 icke lika fullständigt, som andra länders lagar och rättslärare, bestämmer begreppet af vexel, gifver hon dock ingen anledning att inskränka detsamma blott till en art af invisningar, hvilkas egentliga skiljaktighet från vanliga sådana skulle bestå deruti, att de ställas å utländsk man och utländskt mynt. Ett vexelbref, utgifvet af Svensk man i Stockholm, att betalas i Hamburg, London eller Paris af annan der vistande Svensk man, bar hittills ansetts vara icke mindre begripet under de serskilda Författningar, som bestämma vexelrätten, än då det ställes af Svensk man på en Tysk, Engelsk eller Fransysk. Egenskapen af vexel kunde väl ej heller, efter ordalydelsen af 1748 års Stadga, frånkännas en, i sadan form afgifven invisning ifrån Svensk ort, lydande å Svenskt mynt, att betalas å utrikes ort, der detta mynt vore gångbart, såsom det t. ex. intills nyligen varit i Finland. Den i juridiskt afseende väsentliga skillnaden emellan blott invisning och vexel — dem Hr Justitieombudsmannen dock idkeligen söker att förblanda — bestämmes af den sistnämndes egna, i lag strängt föreskrifna form och i den stränga betalningsrätt, som vexel innebär, under villkor, att den stadgade ordningen för dess afsändning, omlopp samt företeende till accept och betalning blifvit noggrant iakttagen. Denna ordning är likväl, uti ganska vigtiga omständigheter, olika föreskrifven i olika Staters Vexelstadgar. Icke sällan har således den önskan blifvit yttrad, att flere eller färre handlande nationers Vexellagar måtte, genom öfverenskommelse!’ mellan deras Styrelser, bringas till likstämmighet.
Öfverlemnades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet Anders Ani derssons från Skaraborgs Län ingifna Memorial, i anledning af Utskottets, den 19 i denna månad, återremitterade Utlåtande, N:o 155, angående inrättandet af en Undervisnings-anstalt, till bildande af skicklige jordbrukare inom Fäderneslandet. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Utlåtande, Nio 99, i anledning af 180 Prat. Utdrag Jen 23 QfioUr 1829} gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 30, om straff å den, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff forsenar, fann Bonde-Ståndet, som förut bifallit Betänkandet Nio 30, för godt att gilla de i Utlåtandet N:o 99 gjorda förändringar; S. D, Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 100, i anledning a£ gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N;o 62, om ändringar i Concurs Lagen den 13 Julii 1818, och Kongl-Förordningen den 22 October samma år om Edstorraulair i Concursmål, beslöt Bonde-Ståndet, sorn förut bifallit Betänkandet Nio 62, att gilla de i Utlåtandet N;o 100 gjorda tillägg och förändringar. S. D. Föredrögos och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden : N:o 101, öfver Herr B. H. Santessons motion om ändring eller förtydligande al G Cap. 2 och följande §$. i Concurs-Lagen j och N:o 102, öfver Herr Professor Bolméer/} motion om ändring eller föitydligande af 17 och 20 i 5 Cap. af Ccmcurslagen. S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 103, i anledning af gjon da anmärkningar vid Utskottets Betänkande,' Prot.
R u t h isynnerhet rodde väl, och B o b såg med välbehag, hur den smidiga gestalten böjde sig öfver åran. Omedvetet betraktade han forskande hennes ansikte och undrade, om hon ej ändå var vacker, när allt kom omkring. Ansiktet hade ett så växlande uttryck, och då hon log, framträdde de mest retsamma gropar i kinderna. Men när båt färden var förbi, var han lika tvehågsen som förut, och han var glad, då N i l s kom hem och befriade honom från hans drömmerier. » Så trefligt vi haft i dag, » sade N i l s, då de på aftonen skildes åt i rökrummet, » jag önskar, du ville gifta dig och slå dig ner i villan här strax bredvid. » » Min snälle vän, » svarade B o b, » försök ej att locka mig i fördärfvet; min kallelse är att förblifva ungkarl och farbror åt dina blifvande telningar, och får j a g lika mycket besvär med dem som med dig, får j a g fullt upp att göra, och därmed godnatt! » Modetidning * * finnes hos alla edra bekanta! Tre veckor hade förflutit, och B o b var fortfarande kvar i villan, » men nu var tiden 8 liter ärter a, 20 öre 4 kilo raffinadsocker a 71 öre 4 » pudersocker a 60 öre Ättika och kryddor Polersaker, blanksvärta o. d Såpa, soda, blåelse och stärkelse 1: 2: 2: 0: 0: 2: Kronor 31: 60 84 40 75 75 — 54 Naturligtvis rätta sig mina inköp efter förhållandena i öfrigt, beroende dels på hvad som finnes kvar från föregående månad, dels på priset, dels på det som passar för årstiden. Med stor sparsamhet och omtanke räcker det till, och jag har då 68 kr. 46 öre att använda till de öfriga behofven. Detta blir pr vecka, om man antager en månad till jämt 4 veckor 17 kr. 12 öre, och vill jag nu anföra en veckas inköp såsom exempel. Mjölk och grädde ... 2 kilo smör a, 2 kr.
De skola se dig dansa, de skola lära sig veta, att en dotter af honom, som var sin tids prydnad, af naturen äger nog, för att icke behöfva deras fattiga, inlärda gracer". "Min far", sade Rosa, "hvarföre skall jag synas der? Jag trifs ju så utmärkt bra hemma. Jag dansar en stund af qvällen, det gör mig nöje, säkert mer än balen, och sen sofver jag godt och är i morgon bittida flink vid arbetet åter. Men går jag på balen så är jag sömnig morgondagen igenom. Jag förstår ju heller alls icke, huru jag bör skicka mig i sällskap, jag som aldrig varit ute i verlden. Vet pappa, du får visst skämmas för din Rosa". "Nej min flicka, det kommer jag ej att behöfva göra. Jag önskar, att du må komma på denna bal". Rosa var på balen. Otaliga ljus strålade mellan kristaller. Unga, sköna flickor i lätta drägter sväfvade omkring vid sina riddares arm. Rosa satt stilla, obemärkt i ett hörn. Slutligen nalkades en dansande som bjöd opp den obemärkta till en potpourri, en då nyss uppkommen dans, hvars turer man skapade sig för gången. Blyg ställde sig Rosa på sin plats. Man gjorde några hvarf efter afmätta former, fram och åter öfver golfvet. Ännu tyckte icke Rosa, att hon dansade. En ny tour började. Damen flyende i otaliga vändningar, förföljdes af sin kavaljer, och lät sig slutligen fångas till en vals. Rosa ilade utåt det vidsträckta golfvet med lätta steg. Nu syntes hon blifva fångad, nej med en lätt, mjuk rörelse var hon redan långt unnan sin förföljare, än flyende i yr skalkaktighet, än närmande sig mild och blyg, än åter hastande bort skälmsk och rädd. De dansande stadnade, man såg, man beundrade, man andades knappt. Nu tycktes den dansande flickan ej mera fly så långt undan, hon stannade ofta för några ögonblick liksom väntande, men hennes kavaljer tycktes ej ha lust att låta den sköna leken upphöra, han försummade med flit flera än ett tillfälle att fatta sin meddanserskas hand. Sjelf visste icke Rosa, att hon redan hade dansat mycket längre tid än något af de andra paren.
Hvar och en, som mått och vigt vid handel, uppbörd eller leverering nyttjar, vare ansvarig efter lag för deras riktighet, opi de icke äro behörigen justerade och krönta, i stad, inom året, och å landet, inom 2:ne år, samt för öfrigt befinnas i fullkomligt skick; ersätte ock all den skada, som genom försummelse i detta hänseende kan hafva limat; skolande ingen, som i handel och rörelse nyttjar mått och vigter, kunna förvägra justerare, poliseller kronobetjent, att i öppet magasin eller salubod jemförelse och kontroll i berörda afseende när som helst anställa. Hvarjemte E. K. M:t i nåder yttrat, att, i sammanhang med en allmän stadga om mått och vigt, blefve nödigt att utlärda tvänne special-förordningar, den ena innefattande föreskrifter om hvad för verkställigheten af den nya stadgan iakttagas bör, dea aiidra innehållande närmare instruktion jemte arfvodes-taxa för justerare, lill hvilken sednare förordning Landtmäteri-öfverdirektören afgifvit underdånigt förslag, som, i afvaktan på beslut förande hufvudförfattningen, hittills icke kunnat definitivt handläggas; samt att, beträffande förordningen om hvad för verkställighet af den nya stadgan bör iakttagas, så väl det i 1826 års Författnings-samling intagna, som det af Vetensknps-Akademien, efter jemkningarne i hufvudbestämmelserna nu omarbetade förslag, till största delen utgöres af en afhandling, omständligen utvecklande anledningarne lill reformen och de hufvudgrunder, hvarpå det nya systemet är bygdt, jemte detsammas förhållande till det äldre och begges inbördes sammanhang; hvilken afhandling, såsom mindre utgörande föremål för en förordning, torde lämpligast kunna särskildt genom trycket utgifvas och, medelst öfverlemnande åt församlingarnes socknenämnder, befordras till allmänhetens närmare kännedom. Med bifall till det väsendlliga af hvad Kongl.
Där voro vi på samma gång den vill vara verkligt underbjudna att ligga öfver natten, och efter konhållande och lärorik. Utom allt annat, som serten roade vi oss i en hage. Klockarns Kamraten under årets sista kvartal kommer hade flera barn, fyra flickor ungefär vid min alt bjuda sina unga läsare, sänder han dem ålder och ett par yngre p o j k a r. å, sä lifvadt vi hade! V i sprang änkleken och lekte bo för bise och två slår den tredje, ända till ett trettiotvåsidigt rikt illustreradt klockan var öfver tolf på natten. Och under julnummer med bidrag af tiden låg gubben och sof och trodde, att jag gått till kojs för längesedan. annars hade de bästa författare. han nog kommit och tagit in mig, så rädd Kamraten vill bli de ungas vän i alla svensom han är om min röst. Ja, den kvällen är ska hem. Har Ni en dotter eller son, så då glanspunkten på hela sommaren. » Har ni en dotter eller son, endast 50 öre, som julklapp verkställ nu genast prenumerationen! Stockholm den 1 oktober 1893. Redaktionen af Kamraten. Nisse. En bild u r » konstnärslifvet » af Ernst Lundquist. (Forts.) » ^Jv u v a r a kors, kan J roligt att se litet af världeD, medan man är ung, Vi? och när man har en sådan stor och grann röst som jag, så. alltid är det mera anseende med att vara artist än att tjäna piga. Far min är död, han var lokomotivförare, och mor försörjer sig med att svepa lik och hyra ut slöja och krona åt brudar. Jag har en äldre syster, som Halvorsen först hade bestämt sig för i höstas, men så tyckte han hon var för gammal. » » Hur gammal är hon dä? » » Nitton år. Jag är bara sexton, jag, » sade hon och satte triumferande sin lilla uppnäsa i vädret. » Han tänkte sätta det på affischen, förstås, men så ångrade han sig. han sa, att folk då skulle tro sig få höra barnskrik i stället för sång, och det hade minskat recettcn. Han är knepig, må tro, fast han själf kallar sig ett stort barn. Sä mycket humbug han kan hitta pä!
Kammar-Kollegium, lika med livad Kongl. Majits Befallningshafvande i Christianstads län föreslagit, underdånigst tillstyrkt Nådig framställning till Rikets Ständer, att den nu till ofvannämnde stads-skolor inom Lunds stift utgående helgonskyld måtte derifrån skiljas och åter komma att tillhöra de socknar, frän hvilka den utginge, emot det att motsvarande kontant anslag till skolorna blefve af - Rikets Ständer anvisädt, med iakttagande för öfrigt, att, derest i en framtid skulle befinnas, att helgonskylden för någon skola rätteligen borde utgöra större belopp, än då blifvit antaget, detta högre belopp på enahanda sätt emot Statsanslag utbyttes; likasom af den sålunda föreslagna regleringen blefve en följd, att skolorna befriades från all skyldighet att aflöna klockare i församlingarne; hvarjemte Kongl. Kollegium, beträffande sättet att använda den helgonskyld, sorn skulle komma att återgå till socknarne inom Lunds stift, hemställt, att församling måtte meddelas rättighet att i detta ämne till stiftets Konsistorium afgifva förslag, som skulle af Konsistorium med eget underdånigt Utlåtande till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning insändas. Härefter hade Kongl. Majit den 3 December 1847, uti till Rikets då församlade Ständer aflåtén Nådig proposition, täckts förklara, att, sedan en stor del församlingar inom Lunds stift genom Kongl. Majits och Rikets Ständers sammanstämmande beslut blifvit berättigade, att, till inrättande eller förbättring af deras folkskolor, använda den del af klockarnes helgonskylds-säd,' hvilken, enligt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, 'bott begagnas för inrättande af en Kathedral-skola i Lund, Kongl. Majit funné den gjorda framställningen örn enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom två mil från städerne inom samma stift, ännu betalde helgonskyld till städernes skolor, icke sakna skäl, hvadan Kongl.