Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot dem äro van Eycks änglar stränga, för höga för människornas bekymmer, och Hugo van der Goes’ se vilsekomna och främmande ut, där de på konstnärens maning sänka sig mot jorden från sina aflägsna himmelstreck. Men just barnadrömmarnas och ungdomsbönernas budbärerskor mellan himmel och jord är det Memling sett. En okänd strålglans hvilar öfver deras tinningar, och daggen af Edens gräs häftar vid deras mantlar, men ändock tyckas de systerliga och förtroliga, där de komma med utslagna lockar och de smala händerna på sina instrument. Ty alltid sjunga och spela de, harpa och luta eller nimfali, den lilla bärbara orgeln. Musik är deras väsen, musik den balsam de skänka. All vår oro, all vår längtan, hur äro de ej lösta i samklangen af deras sång! Men underbarare än änglarna är, som det höfves, Memlings madonna. Det är alltid en och samma typ. Konstnären har här tänkt på bibelns ord om Vår Herres tjänstekvinna, och hennes anletsdrag äro nästan bondska i uttryckets bundenhet, men en himmelsk frånvaro lyfter henne öfver världen. Det är den heliga jungfrun, Memling målar, jungfrun, som födt en son. Hans Maria är hvit, hög och oberörd – pannan blek och klar, blicken inåtvänd under nedsjunkna ögonlock, munnen sluten, hela det allvarliga ansiktet omflutet af det mörka håret, blomlikt omedvetet, försänkt uti sig själf. Alltid antyder mästaren, att hon är borta och frånvarande. Änglarna komma med sång och de tre konungarna med skänker. Men hon ser intet, hon hör intet. Hon vänder bladen i lifvets bok utan att läsa dem, och hon visar det himmelska barnet utan glädje öfver att vara dess moder. Som en solstråle går genom en glasruta, har Guds kärlek gått genom hennes väsen, och nu är hennes värf fylldt, och hon har tagit sig själf tillbaka. Undret har hon låtit blifva lefvande – hvad kan hon känna sedan? Rosens svårmod, när blomningens fest är öfver, skaldens saknad, när han sagt sitt lifs djupaste ord? Jag vet ej. Jag ser blott, att hon är borta från allt och alla, och den själfberusade tankspriddhet, med hvilken hon betraktar världen, tjusar min själ.
Snarare kunde man vara glad öfver att det gick som det gick. — Angående den sceniska anordningen af » Don Juan », hvaruti åtskilligt nytt vid denna repris förekom, kunde vara åtskilligt att säga. Vi nödgas dock inskränka oss till att ännu en gång påpeka det slutscenen i forna dagar gjorde större effekt, och att de anord-ningar,. som då vidtogos för att gifva Don Juans supé-scen större glans och rikedom, lämpligen kunde återupptagas och — kanhända — än vidare utvecklas för att göra kontrasten med den derpå följande andeuppenbarelsen än mera verksam. Angående utförandet af detta sistnämnda uppträde, kan man med fördel hänvisa vederbörande till Oulibicheffs intressanta anvisningar, hvilka det nog icke skulle skada, om man upp * märksammade äfven i andra fall. Det tyckes .nu ha blifvit praxis vid kgl. operateatern att spelårets första nyhet redan medhinnes i — Mars. » Diamantkorset » skulle — förstås — uppföras » i slutet af Januari », men det var ju alldeles förhastadt att. komma med en ny opera sä tidigt som vid spelårets femte månads slut. Också höll man inne med den väntade dyrbarheten, som ännu, då detta skrifves, tyckes vara i fortfarande behof af slipning och pole-ring. I stället kom verkligen » Paul och Virginie », förberedd under åratal och nu slutligen presentabel vorden. Alltså, y&gt;Panl och Virginie », opera i 3 akter och 6 tablåer af Jules Barbiet• och Michel (Jane; musiken af Victor Massé. Det ligger ju i sakens natur att vår lyriska scens egendomliga affärsställning icke tillåter den att följa med utlandets skiftande företeelser på operans område. Men då man sålunda måste inskränka de nya operornas antal till det minsta roöj liga, borde det väl vara af så mycket större vigt att vid de fås utväljande utveckla såväl konstnärlig smak som — ekono * misk försigtighet. Ledsamt nog tro vi hvarken det ena eller andra af detta kan sägas om upptagandet af » Paul och Vir * ginie ». Om vederbörande ansett sig disponera krafter enkom lämpade för just denna opera, ge vi dem gema rätt i det att hr Ödmann åtminstone här är på sin plats, liksom frk.
Propos. med förslag till fullständigt ordnande af föreningsförhållandena de båda rikena emellan; dels ock, då E. K. M. så lämpligt finner, vidtaga åtgärder till förverkligande af B. St:rs önskningar ang:de antagande af stadganden till ordnande af de. ömsesidiga handelsoch rättsförhållandena emellan de förenade rikena; hvarjemte 11. St:r i underdånighet hemställa, att den af Noriges Storthing för dess del beslutade ändring i Noriges Grundlag, hvarigenom det i samma Grundlag intagna unionella stadgande att till Ståthållare i Norige kan utnämnas antingen en Norrman eller en Svensk, skulle komma att uphäfvas, icke måtte af E. K. M. till pröfning företagas förr än i sammanhang med de förändringar af eller tillägg till föreningsbestämmelserna, som af den begärda revisionen kunna föranledas. Efter upläsningen häraf yttrade Gr. Sparre: Min afsigt har varit att i ett sammanhang sammanställa hvad som borde blifva resultatet af B. o. Adis framställning i ämnet; 382 Deu 36 Mars f. m. men den har äfven varit den att i en skrifvelse till K. M. i ett ämne, som för Honom måste vara lika bekant som för representationen, icke uptaga någon bevisning för Sveriges principala ställning till Norige; ty den säger sig sjelf, och, om någon bevisning derutinnan behöfves, så antyder det redan en tvekan. Ur dessa skäl har jag ansett att ur förslaget borde uteslutas allt sådant, som antydde ett försök till en sådan bevisning. Jag vågar underställa B. o. Ad:s pröfning detta förslag, under fullkomligt erkännande att jag icke anser det hafva annat synnerligt företräde för de begge öfriga än att vara kort. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Utan att på minsta vis vilja underkänna något af de i dag framställda förslagen, hvartill äfven en hastig upläsning torde vara alldeles för kort och icke lemna tillräcklig ani. för pröfning, så får jag dock i afs:de å Exped.- Utsk:ts förslag erkänna, att jag icke funnit detsamma i ringaste mån frånträda de beslut, som af B. St:r i detta hänseende blifvit fattade.
Proposition N:o 70. 11 Utdrag af Protokollet Öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Honungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 23 December 1859. Närvarande: Hans Exc. Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Stats-ministern för Utrikes-Årendena, Frih. Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om pension på allmänna Indragnings-staten för Öfverste Olof Abraham Bruncronas enka och ogifta döttrar. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition, sådan den finnes protokollet bilagd, skulle under denna dag till Rikets Ständer afgå. « Ex protocollo L. L. Fries. 12 Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 7 i. \:o 7É. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Jan. 1860, kl, 6 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Stunder, angående pension å Rikets allmänna I rut ragn ing s - s tu t åt Förvaltaren vid Nyköpings Krono-magasin G. Meurk; Gifven Stockholms Slott den Hl) December 1859.
Jernvägarne komma att intaga gamla hulvudvägar, der trafiken varit störst. Der försvinner skjutsen, som deremot nu fordras på de till dessa ledande bivägarne. En stor omstörtning förestår således i detta onus, der det nu fått växa till ett sådant, och om man vill såsom sådant bibehålla det. Men då hänger äfven Damocles-svärdet och omstörtningens faror öfver eganderälten till hvart och ett af våra 53,000 »skjutsningspligtiga» hemman. På missbruk böra emellertid inga rättigheter eller skyldigheter grundas. Lagstiftarens skyldighet är att, så snart ske kan, afskaffa dem. Full rättvisa mot jordegare vinnes enligt min tanke icke förr än han — lika som ångbåtsegaren — frikallas från tvånget att fortskaffa enskilda resande äfven mot »skälig betalning.» Dit böra alla lagstiftningsåtgärder syfta. Men efter en långvarig och stor afvikelse kommer man ej på en gång till det rätta. Skyldigheten att biträda med skjuts mot skälig ersättning måste sannolikt ännu, åtminstone för vissa fall, en längre tid qvarstå. Detta har äfven Utskit (43 g) medgifvit. Ja de nu lidande få sannolikt derjemte ännu någon tid åtnöja sig med lindring i stället för befrielse från tungan och förlusten. Utan att nu inlåta mig i detaljerna, derom jag framdeles vill yttra mig, bör jag nu upgifva den bana, jag tror att man måste beträda. Komiterades förslag till författning, såsom det af Utsk:t blifvit amenderadt, är emellertid i de flesta punkter godt. Lika med Utsk:t tror jag, att på de s. k. postviigarne försöken att befordra post och resande böra ske i smått oeh utan att några särskilda medel dertill nu anvisas. På bipostvägarne åter anser jag Utskrts förslag, att Staten genom Koms Beflnde besörjer skjutsen, böra vinna allmän tillämpning. Men i 3:ne omständigheter skiljer jag mig från Utskit, nemi. i afseende å huru kostnaden skall bestridas, angide högsta beloppet af skjutspenningarne och angide bestyret med upgörande af entreprenad-kontrakten.
I följd häraf får Utskottet, som icke funnit något att erinra emot ofvanbemälde motionärs framställning om uppkommande besparingars reserverande till påföljande år, hemställa, att anslaget tillsvidare bibehålles, med den förändring, att, såsom Kongl. Majit föreslagit, för summans jemnande ett belopp af 16 Ridr 25 öre må 20 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. dit öfverflyttas frän förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition, samt att det sålunda uppkommande beloppet, 248,600 Ridr, uppföres såsom reservations-anslag. 8:o) Anslaget till Durchmarche-koslnader, som är alsedt till bestridande af utgifterna för uppfordrade Båtsmäns transporterande till och från Flottans stationer, har, enligt hvad Departements-chefens betänkande innehåller, alltsedan detsamma vid 1853 och 1854 års riksdag på denna Hufvudtitel uppfördes med nuvarande belopp, 18,000 R:dr, befunnits för omförmälda ändamål otillräckligt; hvadan ock Förvaltningen af Sjö-ärendena redan före påföljande riksmöte hos Kongl. Maj:t väckt fråga om aflåtande af nådig framställning till Rikets Ständer, att anslaget måtte antingen lämpligen förhöjas eller ock erhålla egenskap af förslags-anslag; men med afseende derå, att den tid, som då förflutit från det anslaget beviljades, varit allt för kort för att tillförlitlig erfarenhet kunde vara vunnen, huruvida omförmälda förhållande med anslaget borde anses såsom fortfarande eller endast af tillfälliga omständigheter beroende, hade Kongl. Majit ansett sådan åtgärd då icke böra vidtagas.
Riddar hus-Utskottet: Herr Gripenstedts, Jacob , den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, rörande nedsättning i afgifterne för inträdes vinnande i Adeliga Jungfru-Stiftet. Från Högv. Preste-Stundet. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Kongl. Majrts Nådiga Propositioner till Riksens Ständer angående i:o Tiden för bevakande af mål, som i Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge göres anhängige, eller derifrån till Kongl. Majrt i underdånighet fullföljes. 2:0 Föreslagen förändring af 1 Cap. 1 och 10 §§. Rättegångs-Balken, i frågan om val af Nämndemän, samt Nämndemäns tillkallande, samt Nådiga Skrifvelsen till Riksens Ständer, med öfverlemnande af förordningen den 12 Februarii 1820, emot Lurendrägeri och Tullförsnillning, uti hvad angår de derstädes stadgade straff och ansvar. Protocolls-Utdrag. i ^65 Från Vällojl. B or gare-Ståndet. R. D. Remitterades tili Lag - Ut skottet: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 21 sistl. Martii, angående föreslagen ändring af i Gap. i och i o §§. Rättegångs-Balken, samt Extra Nämndemäns tillkallande. 2:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 10 sistl. April, med öfverlemnande af Förordningen den 12 Febroarii 1820, emot Lurendrägeri och Tullförsnillning, uti hvad angår de derstädes stadgade straff och ansvar. * S. D. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet: Herr S. M. T. Cederborgs Memorial, om åtgärder att förekomma Glasoch Porceilainsförares, Smideshandlares och Lumpsamlares obehöriga kringstrykande i landet; tillika med llere Ledamöters yttrande. S. D. Återremitterades till Stats-Utskoltet: Herr J.
Claytonia acutifolia Willd. * Wahlbergella apetala (L.) Fr. * Stellaria longipes Goldie. f. humilis Fenzl. * » humifusa Rottb. Cerastium maximum L. * » alpinum L. f. hirsuta Koch. * Halianthus peploides (L.) Fr. Alsine arctica (Stev.) Fenzl. * Sagina nivalis (Lindbl.) Fr. * Polygonum Bistorta L. individantalet, icke synnerligen talrika, hvilket ej är så besynnerligt, då marken året om på ett ringa djup under jordytan är frusen. Då äfven det föga mäktiga lager, som om sommaren tinar upp, är hårdt fruset om vintern, måste alla de insekter, som här förekomma, kunna i en eller annan utvecklingsform uthärda att under någon tid vara stelfrusna. Med skäl kan i anledning häraf anmärkas att, om lifvet i en organism kan under månader så att säga suspenderas genom stelfrysning utan att förintas, hvad hindrar då, att denna suspendering utsträckes öfver år, årtionden eller århundraden? Den vanliga föreställningen, att allt animaliskt lif skulle upphöra, då den inre djurvärmen sjunker under 0°, är för öfrigt ej fullt riktig. Detta bevisas af det rika evertebratlif, som träffas på Ishafvets botten, äfven der vattnet året om har en temperatur af –2° till –2°,7 C, äfvensom af den märkliga iakttagelse under 1872–78 års öfvervintring i Mosselbay, att små krustaceer i milliontal kunna * Polygonum viviparum L. » polymorphum L. f. frigida Cham. Rumex arcticus Trautv. * Oxyria digyna (L.) Hill. Salix boganidensis Trautv. f. latifolia. » Chamissonis Anders. » arctica Pall. » cuneata Turcz. * » reticulata L. » species ? Betula glandulosa Michx. f. rotundifolia Regel.
Då jag fortfarande tror mig kunna antaga, att, i de större städerna åtminstone, mycken tidsutdrägt för tax:s-förrättningen skall föranledas, i fall förrättningen måste^ gång efter annan, afbrytas för meddelande af åtskilliga upplysningar, hvilkas tillhandahållande omedelbart vid dessa tillfällen icke kan vara af någon synnerlig vigt för den skattskyldige, får jag för min del hemställa, att E. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till denna §, 220 Den 18 Maj f. m. sådan densamma af bev:s-komitéen föreslagits och i TJtsk:s författnings-förslag intagits. ffr Hjärne: Som jag, då jag förra gången yttrade mig, icke hade den nu gällande bey:s-förordningen till hands, var jag då icke heller" i tillfälle att uppgifva ordalydelsen till en förändrad redaktion af denna §; men sedan Gr. Lagerbjelke nu fullgjort detta, anser jag mig böra frångå mitt förra yrkande om återremiss samt instämma uti det af Gr:n afgifna förslag till förändrad redaktion af §:n. Hr Adelborg: Jag får erinra, att som numera besvärs rätten skulle inskränka sig endast till pröfnings-komitéen, så är det nödvändigt, att dessa upplysningar i tax:s-komitéen lemnäs så fort sire kan; och, med hänsigt dertill, är det väl skäligt, att, på sätt tillförene egt rum, den skattskyldige erhåller rätt att på stället erhålla underrättelse om beloppet af den bevillning, hvilken blifvit honom i tax:s-komitéen påförd. Med anledning häraf anser jag mig /böra till Gr. Lagerbjelke hemställa, huruvida icke ifrågavarande redaktionsförändring helt enkelt kunde på så sätt verkställas, att man borttager den första meningen i detta mom:t och låter den följande delen deraf erhålla denna lydelse: ”Begärd upplysning om den af tax:s-komitéen påförda bev:s-afgift må skattskyldig på stället meddelas”. Gr. Lagerbjelke:
För öfrigt, och då jag i sjelfva ordalagen och i sammanställningen af momenlernä icke finner någon otydlighet, anser jag mig böra rösta för §:s antagande; hvarföre jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs proposition till bifall å lagförslaget, öfvertygad, att den, som vill ordning och reda i Ilo Den ii Mars f. m. vårt penningeväsende, måste ock vilja hafva den genom orubblig lag garanterad. Gr. Gron hjelin, Otto Au g.: Jag beklagar, att vi icke, innan föredragningen af denna fråga om 72 §., förehaft realisationsfrågan och redan fattat beslut om silfverutvexlingens verkställande. Jag skulle då måhända, och sedan jag sett en klok banklag uppgjord, varit tveksam, om jag icke borde rösta för den föreslagna redactionsförändringen. Ku kan jag ej annat än afstyrka densamma; och då jag går att redogöra för skälen till detta afstyrkande, ber jag att i främsta rummet uti It. o. Ad:s minne få återföra de omständigheter, hvarunder den nya redactionen vid sista Riksdag antogs. Representationen sammankom då under en djup känsla af den oreda och det olyckliga Statens tillstånd, som var en följd af saknadt mynt i landet. Man ville återföra stadga i myntvärdet, såsom vilkor för samhällets trefnad och återgifvet lif åt näringarna, och man fattade för detta ändamål beslut, enligt hvilka Bankens silfverutvexling redan vid i833 års början skulle hafva inträdt; hvarjemte man vidare, såsom en ytterligare garanti, antog ett grundlagsförslag, som skulle inrymma åt Konungen delaktighet i lagstiftningen för Banken. Men detta skedde under förutsättning, att R. St. vid deras nästa sammankomst år 1835, sedan folket redan fått ett mynt, skulle kunna pröfva, om den nya garantien i sjelfva verket behöfdes, och om den visat sig vara af sådan art, att en concession i utbyte deremot borde göras; och denna förutsättning har icke inträffat. R.
Det var de som i främsta rummet underhöllo entusiasmen, och de förtjena i sanning det höga namnet af den heliga eldens väktarinnor. Vårdad af deras späda händer kunde den sköna lågan i de manliga brösten icke slockna, trotts strömmar af blod som gjötos öfver densamma. Beredvilligheten att uppoffra sig för fäderneslandet steg med de sig hopande olyckorna. Sådan var hon äfven före denna sorgliga tid, en af de skönaste partier på historiens tafla och sådan förblir hon förvisst äfven i framtiden. Nu sedan männen slagtats, kedjats och bortförts till Sibiriens snö-öknar, ligger Polens sak nästan alldeles i qvinnans händer och hon skall veta att häfda sin i blod och sorger af alla slag vunna ära. Den polska nationen är alltigenom en adelsnation, med alla detta begrepps otaliga fel och brister, men också icke i saknad af de flesta goda sidor som några historici vilja vindicera åt den adliga institutionen. Jag för min del såg i Polen nästan öfverallt blott fattigdom och snuskighet. I adelns slott inträngde jag icke och på klostren ville jag icke tänka. Men schljächszernas (knapadelns) boningar voro till större delen fattiga kyffen och böndernas kojor ännu uslare. Deremot måste jag, i motsats till hvad ofta läses om de polska värdshusens dålighet, säga att de restaurationer, vid hvilka jag under den långa färden från Warschau till Kowno steg af, voro, jemte sina billiga priser, ganska hyggliga. Det hotell der jag bodde i Warscliau hette "Saxonski dom" (Hotel de Saxe). Det var en gammal, stor och vidlyftig stenbyggnad med korridorer, genomgångar, otaliga mörka och smala trappor m.m. Om jag ej missminner mig har ståthållaren, grefve Berg, sedermera låtit rasera detta "farliga" hus. Betjeningen på hotelet var klen men restaurationen god och billig. Bakom disken fungerade en liten näpen "panna", som jemväl betjonade gästerna. Det var ett synnerligt nöje för mig att med henne försöka rådbråka polska. Tyska förstod hon icke och ryska ville hon icke gerna tala. Många löjliga misstag och förvexlingar förekommo oss emellan.
Äfven af den i 3:dje punkten föreslagne, och såsom i strid mot 2:dra punktens innehåll ansedda utväg att löl tesnian nen icke må sökas förr än gäldenärens oförmåga att betula blifvit utrönt, hämtar Utskottet anledning förmoda en säkrare Iiquidation af Kronans fordringar i förevarande hänseende, emedan ett sådant uppskof icke beviljas löftesmanneu på annat vilkor, än att han i stallet för sin första, blott en viss tid gällande förbindelse, ikläder sig "fortfarande ansvarighet till dess full betalning för hela lånet blifvit erlagd" och han, efter ingåendet af en sådan förbindelse, äger mesta intresset att, till undgående af betalningsskyldighet i första hand, controllera det gäldenären icke utan gällande anledning befrias frun ersättningens utgifvunde. 434 Stats-Ut skottets Uli 4:de punkten luide Utskottet hemställt: ”att, der gemensam ansvarighet af Socknarnes invånare ej blifvit tillvägabragt, afkortning må, elter föregången undersökning vid Sockenstämma och K. M:ts Befthde, medgifvas af fordringar för undsättnings-spanmål, sorn dels måst i små qvantiteter till lifsuppehälle utan borgen lemnäs fattige arbetare, dels blifvit utborgad åt mindre Hemmansbrukare, hvilka jemte deras löftesmän slutligen kunna linnas aldeles oförmögne till skuldernas betalande.” Emot detta förslag har blifvit anmärkt att Utskottet derigenom likasom framkallat afkortningar utöfver hvad enligt gällande föreskrifter redan är medgifvet, och att daglönaren ingalunda bordt utmärkas såsom föremål för lindrings til Igodonjutande, enär denna arbetande klass vanligen vore i vida bättre tillstånd än innehafvare af mindre hemmansdelar. På sätt ordalydelsen i förslaget vid handen gifvcr är här endast fråga om sådane undsättningar, hvilka i behofvets stund måst till lifsuppehälle, utan tillgång till någon säkerhet derför, utdelas. Att större delen af dylika bidrag icke kunna eller komma att ersättas, tar
Tacknet, som nyss var rosjgt och latt, mister sin glans och blir tungt i fargen. Turisterna borja forsvinna frBn sittplatserna under lonnar. och akacior; det blir stilla pH hojden, och ensamt valdhornets toner beharska slrog arna. Cecilia Bbdth-Holmberg. Litteratur. Det yttersta sk2iret. E n kustroman af Gustaf af Ge.ijemta~ ?c. Det a r frisk hafsbris och sol, luft och viistkuststiimning ofver denna Geijerstams bok, sHsom hofves en kustroman. Han har m&amp;nga f k g e r pB sin palett, denna forfattare, och nar det galler mUa iir han mastare. Hur skildrar han ej detta gr5a skar, Solakilr kalladt, sorn ligger langre bort i viister pa kusten an nigon svensk 0, dar hafvet lyser blaare, vattnet ar saltare, blodet i miinniskohjlrtat gar varmare an p % nilgot annat stiille. 13 se de smH stngorna inkilade i skrefvorna pB de nakna klipporna, dHr sommarsolen glittrar i de grona fonsterrutorna. Vi kanna den starka stormen under den solklara julidagen, hvilken liksom sopat tillsammans upp p i skiirets hogsta klint alla fisklagets kvinnor under kvalfull viintan p % storbhtarna, hvilka aldrig vilja komma. Men sft nar de andtligen komma susande den ena efter den andra, jagade i ' hamn af stormbyarna, hvilken gladje! Och fisken, sorn batlast efter bBtlast forslss i land, hvilket poetiskt skimmer kastas ej t. o. m. ofver den, kustbefolkningens rikedom, bringaren af alla goda gzvor.