Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prof. N;o 1, örn Statsverket 1839. oell plantor till mindre bemedlade jordbrukare, och, jemte behörig redovisning' för det erhållna statsbidraget, till Landtbruks-akademien årligen afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfriga föremål för Föreningens verksamhet. Lika med Landtbruks-akademien hemställde Stats-rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer att följande tvenne anslag finge under nästkommande statsreglerings-period fortfarande utgå med enahanda belopp som hittills, nemligen: till utdelning vid landtbrukaremöten såsom premier för husdjur, redskap och ladugårdsprodukter af utmärktare slag, 3,000 Riksdaler årligen, eller tillsammans 9,000 Riksdaler; och till förrättande af vetenskapliga undersökningar rörande fiskerieme, 1,000 Riksdaler årligen, eller tillsammans 3,000 Riksdaler. Hvad åter angick Landtbruks-akademiens hemställan att hos Rikets Ständer måtto i nåder äskås: a) årligt anslag för undervisning i vården och behandlingen af vattningsängar; b) förhöjning i årsanslaget för inköp af modeller till landtbruksredskap, maskiner vi. m. att uppställas i Landtbruks-akademiens egendom; c) årligt anslag för att understödja utgifvandet af populära handböcker i landtbruket; så fann Stats-rådet att för dessa, mindre vigtiga ändamål förhöjning icke borde ifrågasättas uti de vid sednaste riksdag beviljade betydliga anslag till landtbrukets befrämjande och ansåg sig således icke böra understödja Akademiens i nyssnämnde 3 punkter gjorda framställningar.
Den 14 Zebruarii. 69 Z Uplästes ett ifrån Stats - Utskottet ingifwit sä lydande: Wördsamt Memorial! Wid Bilagan LittL. till Stats - Utskottets Betänkande, angående Skals-regleringen, innefattande Allmänna Indragnings-Seaten, hafwa rui de Respective Riks-Ständen ärskillige anmärkningar blifwit gjorde, alle äfyftande dels total indragning och dels förminskning af de dera, till framtida indragning och besparing wid innehafwarnes afgång, transport, befordran eller afsked, upförde extra löner, pensioner, arfwvden, gransica Loner och tractamenten m. m. Huruwida någre af defte löner och pensioner m. m. kunna wara af den beskaffenhet, an anledning more till indragning deraf genast, antingen till någon del. eller oek till deras totala belopp, ansäg Stats-Utssortet i desi förra Betänkande wara ett sä granlaga och ömtåligt ämne, att Utskottet icke tilltrodde sig kunna detsamma bedomina eller tillstyrka, utan understälde det Riksens Högloft. Ständers egil uplysia och öma ompröfivande wördsammeligen. Dä nu Stats - Utskottet äligger att öfwer de gjorde anmärkningar sig utlära, har Utskottet fästat en förtjent upmärksamhet wid det af Herr Grefwe sfacol) ksntuslon Os la Laräis till Högldst. Ridderskapel och Adeln ingifne samt derifrän till StarsUtskonet reinirterade Memorial, angäende minskning af Beneficiioch Bcnädnings-Slaten samt bestämmandet af grunder för sädane framtida utdelningar. Stats - 696 Den !4 Zebruaru.
Det är dock icke endast lagmansrälternas uppskofs-resolulioner, som i allmänhet föranleda klagomålen och utgöra olägenheterna af dessa med ett oafbrutet och ändamålsenligt rättegångssätt oförenliga domstols* inrättningar, utan största olägenheterna och hufvudsakligaste tidsutdrägten uppkomma af deras sammanträden blott en gång om året. Frih. Cederström har också redan fästat uppmärksamhet på det dröjsmål i lagskipningen, som derigenom måste åstadkommas. Om antalet af de mål , som af lagmansrälterna uppskjutas, icke är särdeles betydligt , så uro deremot de mål desto flera, hvilka icke i lagmansrätfei na kunna förekomma förrän långt efter den lid då de möjligen i Hofrätt kunnat vara afgjorda, ifall den vädjande blifvit hänvisad directe till sistnämnda domstol. Jag anser för öfrigt , att conseqvens är en bland de grundsatser, som R, St. städse böra noggrannt iakttaga, och då R. St. vid 2tne föregtde riksdagar hos K. M. i und. anmält deras beslut, att lagmansoch kämnersrätterna borde upphöra, så bör det äfven vara en af aktningen för R. St:s tillförene yttrade å - i g t påkallad följd, att samma beslut äfven nu, under helt och hållet oförändrade förhållanden, bör fattas; helst några skäl till afvikande från Ständernes förut i detta fall uttalade mening , såvidt jag kan inse, icke förekomma. R. St:s Just.ombudsman har nu derjemte upplyst, att de Heste af Högsta Domstolens ledamöter med några rnodificationer tillstyrkt antagandet af det utaf R. St. vid 2:ne förflutna riksmöten gillade lagförslaget i afseende härpå. Man har för öfrigt icke haft någon erinran att framställa emot kämnersrätt er nas indragning. Det är således verkligen underligt, att man yrkar afslag å ett betänk., som innefattar hemställan om en lagförändring , emot hvilken icke ett enda skäl blifvit uppgifvet eller kunnat anföras.
Af den 20 sistledne Februari?, i an; ledning af väckt fråga om beståndet af sådana Contracfer, som emellan Pastorerne och Församlingarne blifvit upprättade och hvarmed båda förklarat sig nöjde; Och har Utskottet ansett Pastor och Församling väl äga rätt att, utan Krono eller ConsistoriiFullmägtiges närvaro uppgöra Contract för den tid, den förre Pastoratet innehafver ; men att, så snart Contractet utsträckes längre än till denna tid, eller då efterträdares rätt möjligen kan komma i fråga, Contractet borde upprättas med iagttagande af de Formaliteter, som Författningarne i sådant afseende föreskrifva. Den 24 Martil, /. m. 447 Från Lagutskottet: 1:0 Af den 25 sistlidne Februarii, i anledning af Herrar A. L. Schwans och Jacob Lindströms innom BorgareStåndet gjorde Förslag angående beloppet, hvarunder enskilde Personer icke må vara tillåtit att utfärda invisningar; deruti Utskottet , som väl ansett någon inskränkning uti enskilde Personers rätt, att åt annan viss Person genom invisning öfverlåta uppbärandet af större eller mindre Summa penningar icke böra äga rum , dock tillstyrkt att hädanefter icke må blifva tillåtit att utgifva Assignationer till Innehafvaren eller till viss man eller Ordres på ringare Summa än t00 R:dr Banco, samt att en tid af 8 Månader, elter kungörandet deraf i hvarje Ort må bestämmas , innom hvilken alla nu i omlopp varande
Gitter han ej någotdera, som nu sagdt är: sätte för hvad dömdt är full borgen. Kan han ej eller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens slut. Är i ett utslag öfver flera särskilda mål dömdt, och häfver den, som ändring sökt, det i ett eller flera fullgjort; gäfle ändringssökandet deri, och håfve i de andra ingen talan. Huru det lyftas må, som utgifvet är, sägs i 3 Kap. 5 § Utsöknings-Balken. Häfver den, som gifvit gods, hus eller gård upp till doms fullbordan, ej annat hemvist att tillgå; då förhålles dermed, som i 5 Kap. 8 § samma Balk stadgadt är. Vill den, som vunnit, ej lyfta det, som utgifvet är, eller kan han ej borgen sätta; kungöre det strax Konungens Befallningshafvande, eller Domaren: och vederdeloman tage det åter, och sätte han borgen i stället. Om pröfning af borgen sägs i 26 Kap. 8 §: ege ock Konungen att borgen godkänna, när så omtränger.“ U tsöknings-Balken. 3 Kap. 5 §. r Häfver någon vunnit hos Underrätt, och varder deremot vädjadt; njute ändå utmätning, och ställe borgen för det han om händer får, eller läte godset sättas i qvarstad. När godset så utmätt är, må det sedan ej skingras, eller utom egarens vilja föryttras, förr än saken i Hofrätten afdömd varder. Tappar han der; gånge det, som utmätt eller i qvarstad satt är, åter, med dess ränta och afgäld.» En motion af enahanda syftning blef vid sisthållna riksdag af dåvarande LagUtskott afstvrkt, och de skäl, som då anfördes, hafva äfven nu synts Utskottet tillfyllestgörande för ett afslag å motionen.
SRifeté ©tänPeré |7jfa fantmanroaro, (jar i allmänhet warit utmärft af tidPragelfer, lifa Pjupt ingripanPe uti flera (£uropei|fa ©taterö inre famfjädöfFicf, forn i (förre eder minore mati inwerfanOe på adaö pttre politi|Ta förhådanOen. UitPer Penna Iformiga tiP fjär görfpnen jfräcft ©in wårOanPe (jano öfwer Pe PåPa förenaPe ©canöinaoijfa folfen, forn meP PiPefjådet lugn, ocfj 6c* fäffaPt ömfeffPigt förtroenPe, ettPaff på afffåttP åfctt fjwaO forn timat utom Peraé grönför. fOfåttgfalOiga (jafwa fåleOeö wäcfefferne Port wara tid tacffamfjet mot Pen £ög(Te SeParen af ada famfjädené öPen, och lifa mångfalPiga Pe anfeOningar, forn tiOefjwarfwetö pnPelfer åt Pe PåPa folfeit erPuPit, att infe och wärPera Peraé jfädntng. Äongf. fDtajit fjär föft att meP ada fremmanPe Sdagter PiPefjåda ett ofiörPt wänfFapligt förhådanOe; ocfj Pet af^ongf. Sitta j:t antagna ©pffern, för lePningen af Utrifeö $renOerne, fjär warit grunPaPt på politi(f reOlig* het, på en fullfomlig pttre oafhängighet, och på en admän grunPfate af PiPehådett Pe|fåeitPe orPtting. Äottgl.
Rätter förekommande mål äro af den beskaffenhet, att sakkännedom uti särskilda näringsgrenar hos Ledamöterne bör finnas, samt Utskottet för sin del och så vida HallRätterne framgent komma att bibehållas, icke finner någon inskränkning uti det nu bestämde antal Ledamöter, såsom medförande rubbning uti HallRätternes nuvarande organisation, lämpelig, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka bifall å Motionairens förslag, att HallRätt måtte anses domför, när tre i densamma sitta. Dock hemställes detta Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsammeligen» Stockholm den 10 November i8a3. *4 L*gUtik$titti BttHrtknn/itK. N:o 334, * Ankom d. 1 g Nov. i8a3. Betänkande öfver Herr Mich. von Ho. henhausens Motion 0111 tillägg uti Ansvarighets Lagen för fullmägtige uti Riksens Ständers RiksgäldsContoir, med afseende å utbetalningar af mindre Creditivet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har genom ProtocollsUtdrag den 23 sistl. October till Lagutskottet remitterat en af Herr M. von Hohenhausen väckt motion: att, sedan utbetalningen af det mindre Creditivet, på sätt Regeringsformens 63 §. fastställer, blifvit anvisad uppå Riksens Ständers RiksgäldsContoir, uti AnsvarighetsLagen för Fullmägtige uti RiksgäldsContoiret äfven måtte införas det Lagstadgande, som, med afseende på denna utbetalning finnes uti 2 §. 1 Mom. af AnsvarighetsLngen för JFullmägtige i Banken; dock har Motionairen ansett detta Lagstadgande i AnsvarighetsLagen för BankoFullmägtige höra qvarstå, emedan Riksens Ständer möjligen vid kommande Riksdagar kunde finna för godt, att åter på Banken anvisa det mindre Creditivet. Vid öfvervägande häraf, har LagUt - LtigUtskottets Bttankandcn.
Det är emot all princip, att berum säkerhet skulle kunna af fordrings» ägaren tillgripas, Dir än gäldei.ären brustit i upfpllandet af ingängna förbindelser. Desta äter kunna efter min tanke läm» petigast upfpllas med biträde af genom Tewillning ine flytande medel. Jag hemställer derföre ödmjukeligen till Hög» lofligt RiddcrskapetS och Adelns uplpsta beprdfiyande den förändring: att wäl Lullmedlen förskrifwaS Barr, quen till säkerhet, men att Banquens rättighet att af dem blifwa godtgjvrd för dest fordran, dä först up« skär och skall owägerligen äga rum, enär Staten bru» stit att pä bestämda tider af andra medel med Banque» träffade förbindelser upfylla. Herr Grefwe» och Landt-Mar» skalken yttrade sig, det han tpikt stg af deste bägge ProtocollS-Utdrag finna, det mälct äger sä mpcken gemenskap med en blifvande Finance-plan, att han derföre skulle föreflä, att det mätte hwila till dest be» samma inkommer. Bifölls. Herr ^orösontolpe, ^näer.-, anmälte, att en Ledamot i Lagutskottet, Herr von ksnFkström, ^o^sn ^lsttbiss, updragjt Herr KorstenLoixe att tilkännagifwa, det han nödgatS resa borrt. I anledning häraf anmodade Herr Landt-Mar, ffalken tredje Clastcns Clcctorer att det sälunda ledigblefna rum i Lag-Utskottet genom nytt wal upfylla. Herr Den 6 September. r-r.
Sora Utskotten icke eller kunnat dela den åsigt, att Banks creditsédlar och in visningar, vid inträffande concurs, böra lill bevakning anmälas inom proclama-tidens utgång, enär en så kort praéscriptions-tid för de Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5. 7 vidt kringspridda sedlarne ulan tvifvel skulle ådraga allmänheten förluster; så har den föreslagna 2 års prasscriptions-tiden anseLts böra bibehållas; äfvensom Utskotten, å andra sidan, såsom ett oeftergifligt vilkor för all Bankrörelses bestånd, funnit, att de enskilde Bankernes sedlar lika litet som Riks-Bankens, böra vara underkastade den i Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800 stadgade praescriplionstid af Tio år. Då Förslaget icke innehåller, att Bankernes credit-sedlar och invisn ngar, vid inträffande concurs, behöfva beedigas, så torde anmärkningen i della afseende förfalla; och enär innehafvare af oinlöst credit-sedel eller invisning, enligt i5 och tö §§, eger att, oberoende af den rätt, som i x4 § Bankens borgenärer tillägges, i fråga om dess försättande i concurstillslånd, lagsöka en eller flere Direclionens ledamöter och, om tillgång i dessas lösa egendom saknats, öfrige delegarne med samma rätt att använda utmätningstvång, som Lag och gällande Författningar i allmänhet medgifva emot gäldenär för skulder af den mest exsecutiva beskaffenhet, så förmoda Utskotten, att sedel-innehafvares ratt och säkerhet blifvit tillfyllest betryggad, och att någon förmonsrätt framför Bankens öfrige borgenärer således icke behöfver dem tilläggas. ‘9 §•
I83 erfarits, att emot hvad först förekommit, samtelig* KrigsFondsMedlen icke upptagits af Kongl, KrigsCommittén, hvars Rakningar i sådant fall skuls le varit att anse såsom en Generelle Krigs. FondsRedogörelse , utan att så val Örlogs Flottan som Arméens Flo ta samt Commissariaterne upptagit lefvererade Medel directe från i Nåder tillförordnade Förvaltare af KiigsFonden, derjemte vid Arbets undersökningen den 9,7 Martil 1816 inhämtats, att Revisionen saknade behörig g und för KrigsAdministrationernas Debet i brist af Authentika uppgifter om allt hvad desamma blifvit påförde ; så har , enligt Deputerades begäran, Chefen för Kongl. StatsContöiret, Herr Baron och StatsSecreteraren Wirsén, den 15 November 1816 låtit till Deputerade ingifva, 1:0 En Calcul öfver den så kallade Ryska Fonden, a;o Calcul öfver Prövenuen af 1812 års KrigsFond , samt 3:0 SammandragsRäkning öfver den under honom ställde 1813 och 1814 års KrigsFond, förse.'de med behöri» ge Extrac er för hvarje serskildt AdministrätionsVerk öfver dit lefvererade Medel ; Varandes uti skrifvelse berörde den 16 November hegardt, att Kongl. StatsContoiret måtte föranstalta, det Deputerade äfven kunde inbekomma sådan Generel Räkning öfver de Medel , somt från Svenska Statsverket till K igsBehofven blifvit utgifne från 1810 till Rustningarnes slut, hvilken äfven sedermera under den 26 derpå följde Augusti inkommit. Sedan med den 19 sisth April början gjorts med Controll af de enligt förstnämnde 184 Riks. St.
Och hvad som härvid bör anmärkas: förr var låntagaren okänd, och i låneboken blott beiecknad med ett marke. Nu skall låntagaren vara namngifven, och ingen lärer väl gerna äfventyra att söka lån på en pant. som han vet vara falsk och för hvars beskaffenhet han måste ansvara. Desutom är det en känd sak, att vid utlåning utur Bankens samtlige fonder, hafva mer än en gång förekommit falska namn, falska vederhäftighets-betyg m. m., utan att man derföre förkastat hela lånerörelsen. Det måtte åtminstone icke vara svårare för en sakkunnig person att urskilja om en guldeller silfverpant är af äkta metall, än om ett låne-dokument är falskt, eller om den realsäkerhet, som ligger i en sådan pant, icke har företräde framför en revers eller vexel eller hypothek, hvars utgifvare ej sällan står på svaga fotter. Man har äfven in vändt, att denna åtgärd är högst obetydlig och skall föga anlitas, under det man derjemte befarat att inga tillräckliga förvaringsrum för det inströmmande silfret skulle finnas hvarken i Stockholm eller vid låne-kontoren. Om åtgärden vidtages, beror det på allmänheten i hvad mån den kommer att anlitas. Jag har emellertid hört flere personer af olika samhälls-klasser, som frågat huru det går med belåningen af guld och silfver och som deraf vilja begagna sig. Men det är äfven obestridligt, att, i den händelse man är afvogt sinnad emot sjelfva saken, så kan man dervid föreskrifva så hårda vilkor, och äfven tillämpa dem på ett sådant sätt, att ingen kan hafva något gagn af den nu tillstyrkta låne-utvägen eller våga anlita densamma. Slutligen vill jag blott i förbigående anmärka, att det Högloflige Banko-Utskottet uti sitt utlåtande fullständigt intagit motiveringen af de sex bland Herrar Bankofullmäktige, som a/styrkt åtgärden
JV° 9, i anledning af väckta motioner om förändring af gällande stadganden angående skyldighet för prest att från predikstolen uppläsa allmänna författningar och kungörelser m. m JVs 10, i anledning af väckta motioner angående ändringar i gällande föreskrifter rörande hemmansklyfning; samt M SI, i anledning af väckt motion om ändring af 28 Kap. S § Byggninga balken i fråga om afståndet mellan gästgifvaregårdar S. D. Föredrogos Lag-Utskottets Memorialer: JVs 49. i anledning af återremiss af Lag Utskottets Betänkande JVs 18, öfver Rikets Ständers Justitie-ombudsmans motion i afseende på kärandeparts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut. lii fö lis. JVs 50, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande M 24, öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på vilkoren för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterna och Högsta Domstolen. Ridderskapet och Adeln afslog Utskottets å sidan 5 förekommande två förslag och lade Memorialet i öfrigt till handlingarne S. D. Föredrogos Bevillnings-Utskoltets Utlåtanden och Memorial: M 10, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet M 4, angående stämpelpappersafgiften. Pro'.-Utdra/} den 15 Maj 1S6G. Ridderskapet och Adeln bifil Utskottets hemst iilian om uteslutande från förslaget af föreskrifterna om stämpel ä »miislnrebrcf till fabriksoch handtverksrörelse)) m. ni. samt lade Utlåtandet i öfrigt till handlingarne. JVs 1!. i anledning af erhållen åtcrremiss af Bevillnings-Utskottets Betänkande M 7, i fråga örn den för de Kongl, personerna och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet, m. m. Luden tii! handlingarne. dVå 12, i anledning af Riks-Ståndcns skiljaktiga beslut angående tullbcvill oingen.
Majit enär nådigt beslut i samma fråga ännu icke blifvit meddeladt, ansett sig icke böra i berörde Proposition till Rikets Ständer aflåta något förslag, angående den äskade Adjunkturen. 15(5 Expeditions-Utskottats Förslag till anderd. Skrifvelse. Denna fråga har emedlertid, genom särskild hos Rikets Ständer gjord framställning, blifvit till Rikets Ständers pröfning hänskjulen; hvarvid blifvit hemställd!, ej mindre att Rikets Ständer mätte bevilja nyssberörda, af Lunds universifels-styrelse ifrågasatta, anslag, än äfven i sammanbangjdermed, att för ytterligare en språklärare eller Adjunkt i ny-europeisk linguistik måtte anvisas en lön af 2,000 R:dr; — varande till stöd för dessa yrkanden hufvudsakligen|anförd(, hurusom på nu gällande utgifts-slat för Lunds universitet funnes upptagne 2:ne språkmästare, en för fransyska samt en för engelska och tyska språken, med en aflöning till belopp af 300 R:dr för hvardera. Såj väl Konsistorium som Kansleren voro af den åsigt att för den nuvarande obetydliga aflöningen tillräckligt qvalificerade språkmästare icke kunde erhållas, och bade derföre, på sätt ofvan är antydt, Universitets-styrelsen gjort underdånig framställning i ämnet, innefattande alternativt förslag att befattningarne måtte antingen indragas eller sammanslås lill en ny adjunktur i modern linguistik. Angelägenheten deraf alt de moderna språken vid universitetet göras till föremål för sådan behandling, att deras studium kan så väl från filologisk som litteraturhistorisk och estetisk synpunkt bedrifvas, erkändes redan vid tiäsllidne Riksdag af Rikets Ständer, genom beviljande af anslag för inrättande af professioner i ny-europeisk linguistik ; — meri delta läroämne är likväl så omfattande, att för undervisningens ändamålsenliga ordnande otvifvelaktig! erfordras till Professorns biträde en särskild lärare.
Den åberopade lagparagrafen innehåller eller antyder nemligen ingalunda, att vissa delar af de laga husen och deras inredning skola underhållas af pastor och vissa af församlingen, utan den låter helt och hållet bero på den af synemännen anställda serskilda undersökningen, hvilka dessa delar blifva; och denna undersökning måste på olika pastors-bosfällen utfalla helt olika, så att de delar, hvilka synen på ena stället tilldömer pastor att bättra, emedan de blifvit genom hans vanvårdnad förstörda, samma delar kan synen på ett annat ställe tilldöma församlingen att bättra, emedan de af ålder och bruk förfallit. Jag är derföre fullt öfvertygad om att hvarje lagförklaring, som i förväg bestämmer att vissa delar af de laga husen och deras inredning skola bättras af pastor och vissa af församlingen, strider emot lagens mening och derföre innebär en lagförändring och ej är någon verklig förklaring; och detta är för mig så tydligt, att jag ej kan tro, att någon på fullt allvar kari påstå motsatsen, utan att ett sådant påstående endast sker för att under lagförklaringens namn lättare genomdrifva en lagförändring i detta hänseende. Tillämpningen af det här ofvan sagda på sjelfva innehållet af betänkandets förslag är af sig sjelf tydlig, och behöfver derföre ej här vidlyftigare utföras; utan vill jag i detta hänseende blott nämna, att, enligt betänkandet, golf, dörrar, panelningar, trösklar, trappsteg m. m. skola af pastor ovilkorligen underhållas (se Ron. Nådiga Bref af den 11 Januari 1820 och den 11 Juni 1822), då den förr omnämnda lagparagrafen dock uttryckligen säger, att hela inredningen, hvartill ock de nyss uppräknade delarne måste höra, skall underhållas af församlingen, om den af ålder och bruk förfaller, men af pastor endast under det vilkor, att han genom oaktsamhet och vanvårdnad låtit den förfalla. Utskotten hafva sökt en grund för den i betänkandet förordade lagförklaringen deruti, att någon gång tillämpning af lagen skett enligt denna förklaring, men denna grund kan på intet sätt gillas, enär en sådan tillämpning dels kan tänkas hafva skett emot lagen, dels ock ej här kan af Utskotten med klarhet bedömas.
Ad. blifvit yttradt, att garantierna vore tillräckliga, att de nödiga lagstadganderna redan funnes och att förhållandet emellan reella fonden och utelöpande sedelstocken vore det enda, man beliöfde beräkna, för att kunna lemna det anbefallda kathegoriska svaret. Om så vore, skulle jag nu genast kunna lemna de nödiga upplysningarna; ty detta förhållande känna vi nästan alla. Man behöfde i sådant fall endast lemna det svar, att Banken har 17 k 18 millioner i silfver, och att de utelöpande sedlarna uppgå till 32 millioner. Jag tror dock, att något mer erfordras för att kunna fatta ett så vigtigt beslut som det ifrågavarande. Jag tror det vara nödigt att Den 17 Mars e. m. 335 länna, hurudan Bankens rörelse efter luckans öppnande skall Blifva, och BancoUtsk. kan icke beräkna, hvad beslut R. St. skola fatta om lånerörelsen, hvilket beslut jag anser böra föregå utvexlingsdagens bestämmande; ty om Sländerna besluta lånerörelsens utvidgande, är den nuvarande proportionen för ringa. Skulle Ständerna deremot besluta att minska lånerörelsen, är proportionen öfverflödig. För min del anser jag den vara tillräcklig, om lånerörelsen får förblifva vid nuvarande förhållande; och då sålunda proportionen endast vilkorligen kan bedömas, tills K.. St. fattat sitt beslut örn lånerörelsen, är det nödigt, att de Hrr, som uppriktigt önska realisationens framgång, för att vinna sitt mål, gifva sig den tid, att Utsk. må kunna sammanjemnka de nog stridiga tankar, hvilka kunna äga rum inom Utsk. Ett för starkt påskyndande kunde leda till resultater, hvarmed dessa Hrr kunde blifva föga nöjda. BancoUtsk:s utlåtande innehåller dock icke, att utvexlingen icke kan börja den dag, K. M. föreslagit, utan blott, att Utsk. icke för närvarande derom kan utlåta sig, hvilket Utsk. ansåg sig vara pligtigt att anmäla, då R. o. Ad:s remiss innehåller, alt Utsk. borde skyndsamligen inkomma med kategoriskt svar,j och icke orden: så fort sig göra låter, vid svarets infordrande blifvit nyttjade.