Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bankofullmägtige uppdragit att inleda och afslula aftal med allmänna hypoteksbanken om öfvertagande af Bankens fordringar mot pant af inteckning i fastighet på landet, under vilkor att läntagarne tillgodonjuta den dem tillförsäkrade rätt och att Banken erhåller hypothekshankens obligationer lill belopp samt med ränta och förfallotid, som genom öfverenskommelse mellan Bankofullmägtige och hypoteksbanken kan varda bestämd; Sä, och då Bikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, för sin del jemväl beslutat, att Kongl. Förordningen den 26 April 1861, angående en allmän hypoteksbank, skall erhålla ett tillägg af följande lydelse: "hypoteksbanken eger alt med Bikets Släu”ders Bank sluta aftal om öfvertagande af sistnämnda Banks fordringar mot pant al inteckning i faslighet på landel, under vilkor att läntagarne tillgodonjuta den dem till"försäkrade rätt och alt Banken erhåller hypothekshankens obligationer till belopp samt ”med ränta och förfallotid, som genom öfverenskommelse emellan Bankofullmägtige "och hypoteksbanken kan varda bestämdt." —; få Bikets Ständer hos E. K. Majt i underdånighet anhålla, del E. K. Majit täcktes låta allmän kungörelse härom i nåder utfärda. Bikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 25 Juli 1863. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 25 Juli 1863. Presle-Slåndel den 25 Borgare Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af framställda förslag, angående bestämmande af viss tid för doms af kunnande i Rådstufvurätt. (Lag-Utskottets Utlåtande N:o 40.) S. A. K. Sedan, genom Kongl. Förordningen af den 18 April 1849, 2:dra mom. af 24 Kap. 5 § Bättegångs-Balken erhållit följande förändrade lydelse: Expedilions-Utsliottels Förslag lill anderd.
Enligt Utdrag af Höglofl. Riddarhus-Directionens Protocoll för den i4:de sistlidne Junii, hafva Herr Öfver-Directeuren C. D. af Uhr, Herr Hof-Rätts-Rådet J. Berg von Linde oeh Herr Kammarherren E. v. Stockenström, som den 8 Februarii i83o blifvit utsedde att i i832 års Revision deltaga, afsagt sig samma befattning; i anledning hvaraf bemälde Direction till Revisorer i deras ställe valt Grosshandlaren Herr Friherre J. A. Kantzow, Herr Assessoren P. Lagerhjelm och Herr Professoren och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden P. G. Cederschjöld. I stället för Herr Biskoppen m. m. Doctor P. Thyselius, som, för Strengnäs Stift till Revisor vald, af sjukdom varit hindrad att uti RevisionsFörrättningen deltaga, har den för nämnde Stift utsedde Suppleanten Herr Domprosten Doctor H. O. Holmström såsom Revisor inträdt. Då en af Vällofl. Borgare-Ståndets för Revisionen utsedde Ledamöter, Handlanden i Halmstad, Rydberg, sig icke inställt och, enligt hvad hos Re - visorerne blifvit tillkännagifvet, afsagt sig det erhållna uppdraget, liar, uppå gjord anmälan härom hos Vällofl. Borgare-Ståndets Cancelli - Direction, Handlanden i Stockholm Herr Capitaine J. Lindström, under den 21 nasti. September blifvit utsedd att den ledige Revisors-platsen intaga.
Under hvarje sådan strid mellan evolutionen och kristendomen, monismen och dualismen blir Goethe – den unge Goethe som den gamle Goethe – den lösen kring hvilken de kunna samla sig, som erfarit något af hvad han erfor den där underbara månskensnatten vid Rhen: vissheten att hans själ genom de nya tankarna vunnit en oändlig, ljusbadad rymd, hvars frid och frihet han icke velat byta mot tryggheten af någon tro i världen! Zum Schen geboren Zum Schauen bestellt Dem Thurme geschworen Gefällt mir die Welt. Ich blick’ in die Ferne Ich seh’ in der Näh’ Den Mond und die Sterne, Den Wald und das Reh. So seh’ ich in allen Die ewige Zier, Und wie mir’s gefallen, Gefall’ ich auch mir. Goethe. Under dessa år, då tillvarons anlete för honom förnyades, vandrade den unge Goethe omkring såsom en af lifvet drucken, med en lycksalig känsla af äganderätt till hela världen. I hans väsen stegras nästan dag från dag denna sorglösa gratie, denna naiva naturlighet, denna tindrande friskhet, denna sunda samvetsro, denna fulla sanningskärlek, detta själfulla i sinnligheten, denna skönhet i berusningen, denna tacksamhet i hänryckningen, hvilka göra honom till ett enastående jordens fenomen: den unge Goethe, om hvilken en annan betydande personlighet vid denna tid skref: att till den, som ej själf sett Goethe, är det absolut omöjligt att säga något begripligt om denna, den underbaraste af alla Guds skapade varelser! Goethe berättar själf att han i ungdomen led af en feberaktig melankoli, som dref honom in i förströelser – en art af melankoli, som man finner hos de flesta världseröfrare före segrarna! Men mycket mer än förströelser var för honom det vänskapliga utbytet.
Har skattskyldig icke klagat öfver TaxeringsComittéens ^åtgärd, men LandsKamererare, Kronofogde eller Häradsskrifvare dervid anmärkning gjort, och finner PröfningsComittéen skäligt att TaxeringsComittéens åtgärd rätta, skall ProtocollsUtdrag, som upptager allt hvad för besvären bör iakttagas, kostnadsfritt tillställas den skattskyldige, som inom tre månader från delaktigheten, må sin talan fullfölja, genom till KammarRätten ställde besvär, hvilka inlemnas i Stockholm till ÖfverStåthållaren, och i Orteme till Konungens Befallningshafvande, hvilka dem, med hvad de å ComWtéens vagnar hafva att erinra, ofördröjligen till Kan.marRätten insända, att i laga ordning behandlas 3 Mom. Enahanda rätt med skattskyldig BevillningsUtskotten Bttankanden■ 745 ega vederbörande å Kronans vägnar, att öfver PröfningsComittéens åtgärd anföra besvär, med iakttagande af tid och sätt, som ofvan stadga» de äro. Det tillhör ÖfverStåthållaren eller Kongl* Maj:ts Befallningshafvande, att 1 dessa fall, inom viss förelagd tid infordra, och vid Handlingarne till Koagl. KammarRätten bifoga den skattskyldiges förklaring. Ifrån Karn» marRätten kan ock målet sedan, i laga ord» ning, dragas under Konungens pröfning. Besvär emot Taxeringseller PröfningsComittéens åtgärd, uppehälle ej upp* börden af hvad påfördt blifvit, som ovägerligen bör gäldas, med rättighet likväl för den skattskyldige, att efter vunnen lindring, kost» nadsfritt hos vederbörande Uppbördsman emot qvittence återfå hvad han för mycket erlagt. Art. Om Uppbörd., Af honning och Redogörelse. §. 1. Om Uppbörd. l Mom.
A. äro upptagne såsom Rätt: tor upplöpande på de Fordringar, hvilka innom 5 år skola inflyta; aft sa tramt man nu genast vilie uppgöra' Liqvide med Discon ternes Borgenä r er och lemna dem hela deras fordran, elier ock i 5 år gifva dem tull Ränta på deras återstående} denna tillgång föisvunne eller blef qvittad, samt att följagteligen den nu varande bristen icke allenast, på sätt några värda Talare uppgifvit, bestar af de i Calculen upptagne 526,608 R dr , ut.n att först* nämnde Stimma ock bör dertill läggas. Den na brist uppgår således öfver t Million, och om man nu dertill räknar den minskning i tillgångarne, som ofelbart uppkommer genom osäkra Låntagare, så blir Resultatet, ait äfven med beräkning af det belopp af Discontens fordran hos CanalAr betet , som möjeligen kunde realiseras, en verkelig brist likafullt skulle uppkomma. Jag anser det således icke tvifvelaktigt, att äfven Fordringsägarne i Godia Canali iscont, genom det af Utskotten foreslagne Liqvidationssätt, fä större utdelning, än de rimligen kunde påräkna , om de finge Disconterne sjelfve I utreda. Det vore derföre äfven destomindre billigt att göra någon å'skdlnad em. Ilan Ägare af TreprocentiFordiingarne i ofranämnde. bägge Disconter, som Resultatet af utredningen icke kan på förhand med visshet bestämmas} och då de genom Statens mellankomst och eftergift lå Dm 17 Martti, e. m. 207 bättre vilkor än de annars erhållit, kunna de icke med skäl sins emellan hålla läkning öfver den mer eiler mindre förmon, som tillfallit den ena Dtsconuns Fordringsägare i förhållande till den andras* Det säkra är, att Staten eller Banque» förlora på begge
Om Musikaliska Academien dertill kan medverka och 200 Den 5 Julii e. m. geringen vakar Öfver ändamålets vinnande, vora det ofelbart en för vida sträckt sparsamhet, att undandraga nämnde Läroverk den mindre betydliga summa, som StatsUtskottet för detsamma föreslagit. Likaså förhåller d®f sig med det omtaldta RikslVTnsasnm, för hvars vård och underhållande StatsUtskottet tillstyrkt ett anslag af i,5oo Riksdaler. Sedan Kongl. Maj-.t skänkt de samlingar, hvaraf detta Musaeum utgöres, skulle det, i min, tanka, vara föga passande om Riksens Ständer icke bidrogo till deras vård. Den kostnad sorn, redan blifvit använd till deras anskaffande, skulle gå förlorad, om de icke behörigen förvarades, och sådant kan ingalunda vara förenligt med Rikets värdighet, eller med omsorgen lör det Vetenskapliga ändamål, hvartill de åro ämnade. Jag får således äfven i detta afseende tillstyrka bifall å Utskottets Betänkande. Det förhållande, Grefve von Schlerin, anmärkt, i anseende till den förhöjning af pensionens å sjunde HufvudTiteln, hvilken Stats-Utskottet afstyrkt, år visserligen ömmande, men. det torde dock svårligen böra komma i jemförelse med deri förevarande frågan. Att desse pensioner, såsom jag hår hört sågas, icke blifvit förhöjde sedan år 1798, år ett misstag, ty det år bekant, att de ökades år j 818 med 6.710. Riksdaler. Summan år visserligen liten, meri den år dock någon, och längre fram torde tillfälle blifva att anvisa utväg, luiru med,el tilldessa pensioners ökande kunna finnas, utan att be - Den 5 Jnlii c. m. 201 taga Riksens Ständer möjligheten, att tillika gif. ya ett anslag för ett Vetenskapligt ändamål, så. som det närvarande. På sådan grund hoppas jag ockd att Ridderskapet och Adeln beviljar hvad Utskottet för Musikaliska Academien ti|lgtyrkt. Grefve von Schwerin:
Föredrogos å nyo och biföllos följande: Lag-Utskottets den a dennes afgifne, och den 5 derpåföljde på bordet lagda Memorial och Utlåtande : N:o 7, angående antagande af ännu en CJancellist. t Fröt. Utdr. d, 12 Jan. tgsp. •% No g, i anledning af väckt Motion dels om ändring af Commerce - Collegii Kungörelse den qg Julii 18°3 > angående Läst-afgift för Fartyg, sorn med Turkiska pass. förses, och dels om förslag till Allmänt stadgande om Viteils bestämmande. FrånHögvördigcPreste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande från Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet inkornrie och den g dennes bordlagda Betänkanden: N.o 5, rörande väckt fråga om forändradt sätt att insamla Starnboks - och Collectmedel. N:o 6, rörande föreslagne åtgärder till Skogs besparande, dels genom trädens qvistning vid allmänna vägar, dels genom grenars eller qvistars begagnande vid uppstakning af vintervägar. N:o 8, i fråga om Åsele Lappmarks Församlingars skyldighet att deltaga uti Allmänna Beväringen. N:o g , angående yrkad rättighet för Barnmorske-Lärlingar på Gottland att undervisas och examineras af någon Läkare derstädes. N;o 11, rörande föreslagen ändring i nu gällande Stadgande om vintervägars underhållande genom sä kallade Plog-lag. jo Prat. Ut dr, d. 12 Jan.t8M<). N:0 14 , rörande föreslagen förändring vid uppbådandet af Skallgång till rofdjur» dödande. N;o 15, angående väckt Motion, det Bevärings -ynglingarne icke måtte samlas till vapenöfning förr, än de uppfordras för Ilikets försvar. N;o 16, rörande yrkad jemkning i Beklädnads-bidragets utgörande af Soldat-rotarne inom Piteå Socken. N:o 17, angående väckt Motion, om Marknaders aflägsnande från Kyrkors granskap.
Rådet har så kufvat honom, att jag fruktar han svårligen återfinner sitt mod, om ej drottningen står vid hans sida, och det skulle skämma bort alltsammans, att visa folket, som behöfver och yrkar en sjelfrådande konung, att han i sjelfva verket befinner sig under sin gemåls förmynderskap. Det är ej nog, att han synes på balkongen: der må gerna vara hennes plats; men konungen måste stiga till häst, och med dragen värja hålla tal till trupperna och menigheten. För detta afgörande steg bäfvar han, när drottningen ej är tillstädes och håller honom i rockskörtet. Han fruktar att ännu en gång nödgas utbyta spiran mot en kräkla; och på samma sätt, som Erik XIV sökte köpa sin fred med sin trogne väns, Jöran Pehrssons, utlefverering, skall Adolf Fredrik ej draga i betänkande att uppoffra dem, som uppoffrat sig för honom. Jag ser det i andanom.« – »Griller, bara griller! Konungen bör stiga till häst, deruti har du rätt, och dertill åtager jag mig att förmå honom. Jag skall bestorma honom, under det Horn gör nödvändigheten deraf begriplig för drottningen, hvilken i alla fall är den, som har sin gemål på sina fem fingrar. Horn står ganska väl hos henne.« – »Vore Adolf Fredrik så visst konung, som Horn är hofman! Han bugar sig till jorden och svarar ja till allt hvad drottningen säger. Hon tål honom för hans medgörlighet, och tycker om att höra genljudet af sina egna tankar. Men hon skulle lika litet taga något intryck af hans framställningar, som Horn skulle drista göra någon sådan emot hennes kända tänkesätt, om det också gällde hans lif. Du minns, att när jag under vårt samtal på slottsbalen föreslog, att konungen skulle rida ut, gaf hon dertill endast i förbigående sitt bifall. Antingen misströstar hon således, att kunna intala honom erforderlig beslutsamhet, eller missunnar hon honom, att ett enda ögonblick visa sig på egen hand.« «Du har ju hört, att jag tager detta på min del. Med Wrangel, Stålsvärd, Puke och de andre må du i stället uppgöra det öfriga.
Dito för Kort-stumplingen Trprs" . Barnhusens m. fl. Barmhertighets-Inrättningars andelar i Kortstämpcl-afgiften för åren 1842 och 1843 Anmärkningsoch indrifnings-arfvoden till Kongl. Kammar-Rättens betjening, med tillägg af innehållet remisslage, Restituerade Bevillnings-afgifter och Skatteköpeskilingar Förräntade Medel: genom räntebärande obligationers uppköpande, med tillägg af dervid upplupna och godtgjorda räntor, „ dito dito belånande Anmärkning. Skillnaden emellan oRan uppgifna inkomstoch utgifts-summor samt de belopp, som finnas upptagna i de tryckta Räkenskaps-utdragen, härleder sig derifrån, att, i de sednare, taxeringskostnader och restitutioner m. fl. utgifter blifvit från den utförda beviilnings-summan afdragna; hvaremot dessa utbetalningar här äro bland utgifterna upptagna. Bil. Lit. A. till Rikets Ständers dr x 845 församlade Revisorers Berättelse, angående granskningen af Riksgälds-Vterket. Uppgift på de i Riksgälds-Kontorets Räkenskaper balanserade Skulder samt Tillgångar och Fordringar vid slutet af åren 1842 och 1844. Skulder. Itäiiiebärandc: Riksgälds-Kontorets Obligationer med 5 proc. ränta, hvilka, i anseende till deras ordalydelse, icke kunnat å Kontorets sida uppsägas, Dito med 4 proc. ränta, utfärdade till Rikets Ständers Bank eller dess ordres, att årligen , till ett antal af 22 st. å 4,000 Rtdr hvardera eller å ett sammanräknadt kapital-belopp af 88,000 R:dr, infrias , Insatt Fond till säkerhet för Götha Kanals framtida underhållande, emot 5 proc. ränta, . Innestående medel för ännu icke fulländade hamnbyggnadsarbeten vid samma Kanal, emot dito, Beviljad och afsatt Fond för Södertelje Kanals underhållande, emot dito, .
167 §, angående uppbörden och redovisningen af allmänna bevillningen, 168 §, angående uppbörden af afgifterna för kortoch tidnings-stämplingen samt kostnaderna för denna stämplings verkställande, 169 §, angående summariska räkningarne öfver Riksgälds-konlorets medel, 170 §, angående Landtränteriernas månadsförslag öfver dessa medel, 171 §, angående samma medels leverering till Riksgälds-kontoret samt Landträntmästarnes remisslage, och 172 §, angående vederbörande tjenstemän tillerkända observationsoch indrifnings-arfvoden, äro lika lydande med ofvannämnde reglementes 144, 145, 146, 147, 148 och 149 §§. 173 §, angående bokföringen vid Riksgälds-kontoret, innefattar samma stadganden, som detta reglementes 150 §, 174 §, angående utgifningen från trycket af utdrag ur Riksgälds-kontorets räkenskaper, 175 §, angående upprättandet at årliga liqvider mellan Riksgäldsoch Statskontoren, samt 176 §, angående ett serskildt arfvode för afslutandet af Riksgälds kontorets hufvudbok, ega samma lydelse, som 151, 152 och 153 §§ af oftsnämnde reglemente. I)å Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse af den 16 nästlidne April, yttrat sig anse det icke vara med god ordning förenligt, att statens verk utbetala gratifikationer till tjenstemän inom Rikets Ständers Bank för bestyr, hvilka tillhöra deras tjensteåligganden, och då Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers i samma skrifvelse framförda anhållan, förordnat, att dylika utbetalningar för framtiden icke få ega rum; så och enär enahanda föreskrift i afseende på gratifikationerna till vederbörande vid Postverket redar 4 SlalsUtskottets Memorial, N:o 341. förut blifvit af Kongl.
N:n 12 mätte blifva gallande. Hvad disconterua beträffar, så känner jag ingen som tager mer än 5 proc., och hvad futligcassorna angår, så torde de flesta vara uti samma predicament som sparbankerna, hvarföre jag äfven i afseende på dem tillstyrker bifall till betänk. Gr. Mörner, Carl: Jag har föga att tillägga de skäl, sam af Hr von Rosen och Hr Edenhjelm blifvit anförda för afslag å förevar, betänk. För mig är det icke fattligl hvarföre Utsk. frångått sitt förra betänkande. Jag anser så många skäl tala för både sparbankers och fattigcaSsors befrielse från bevilln.afgift, att jag tycker en hvar böra klart inse billigheten deraf. Ganska många sparbanker hafva visserligen vunnit den förkofran, att de skulle kunna betala bevilln.procm; men de fleste befinna sig ännu i den ställning, att de icke höra betungas dermed, ty den ena procm, som sparbankerna tillgodokommer, då de emottaga penningar mot fem proc, och utlåna dem mot sex, behöfves i de flesta sparbanker i och för bestridande af förvaltningskostnaden Jag kan dessutom icke ur rättsgrund (inna, hvarföre sparbanker och fattigcassor skola vidkännas ett oblidare öde än enskdda banker, som Utsk. befriat från bevilln.procm. Det skulle väcka mycken uppmärksamhet och verkligt bekymmer i landet, om bevilln.afgiften lomme att qvarstå för sparbanker och fattigcassor. Jag anhåller att R. o. Ad. valdes behjerta detta förhållande, samt medgifva att Ulsk:s förslug i N:o 12 må antagas. Hr Rosenblad, Bernh.: Bevilln.Utsk. har uti sednare betänk, tillstyrkt, att från det uti första betänk, föreslagna stadgandet i 34 §m må uteslutas orden : ”dock undantagas härifrån sparbanker, äfvensom disconterna och fattigcassor."
Innan jag lemnar detta ämne, önskar jag blott få tillägga, att om bostället, till följd af dess egenskap af donation, icke för gemensam aflöning kan utarrenderas, innehafvaren derutaf — der bostället är af ett visst bestämdt större omfång än att presten utan vanvård af sina öfriga åligganden anses kunna sköta detsamma — alltid skall vara förpligtigad att för egen räkning utarrendera dess jord. På grund af allt hvad jag här ofvan, rörande aflöning och löningssätt, anfört, får jag vördsamt föreslå: det K. St:r hos K. M. uti underd. må begära, att den Kommitté, som till följd af förra St:rs anhållan torde i och för löneregleringen blifva tillsatt, må förständigas att äfven noga pröfva och öfverväga nuvarande aflöningssättets och särskildt boställslönernas lämplighet och yttrande deröfver afgifva. Jag öfvergår till befordringslagarne. Behofvet för församlingarne att erhålla själasörjare, till hvilka Deri 1TI November e. m„ 245 de med odeladt förtroende kunna vända sig, och hvilka sjelfva, icke allenast fullt hemmastadda uti den läras bokstaf, de hafva att förkunna. utan älven genomträngda af hennes anda, kunna verka hade genom ordet och egen lefnadsföresyn, torde för alla vara klart. Ett erkännande härutaf återfinnes äfven på flera ställen, såväl uti kyrkolagens grundtext, sorn uti de förordningar och bref, hvilka åtfölja och fullständiga densamma. Så bjuder 1086 års kyrkolag uti 19 kap. 2 § att »Den som vill betjena Guds församling uti PresteSt., skall vara gudfruktig och af ärbart, stilla, nyktert och tuktigt lefverne, samt obefläckadt namn och rykte» Sålunda läser man uti inledningen af ett K.
Efter framställning af aflidne Språkläraren 0. G. Carlsledts under en 18-årig verksamhet såsom lärare ådagalagda utmärkta nit och skicklighet samt bans efterlemnade enkas vid en framskriden ålder iråkade nödställda belägenhet, hvilka uppgifter af företedda handlingar vitsordats, har förslag blifvit väckt, att bemälda enka, Edla Hermana Gustava Levin, måtte af statens medel erhålla en årlig pension af 200 R:dr R:mt: och ehuru Carlstedt endast en kortare lid varit i tjenst vid allmänt läroverk, hafva Rikets Ständer, i betraktande af de sällsynta egenskaper, han derunder ådagalagt samt de bevekande omständigheter, som förekomma för hans bemälda, af svår sjuklighet lidande enka, den begärda pensionen beviljat. 75:o. Jemte erinran, hurusom af all verksamhet, som utöfvade ett mera gagnande eller förädlande inflytande på samhället, den enskilda vetenskapsmannens slräfvanden vanligen lemnade minsta lönen för utståndna mödor och besvärligheter, hvadan Staten borde låta sig angeläget vara alt, der omständigheterna så föranledde, med lämplig belöning uppmuntrande träda emellan, har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, att förre Auditören Georg Scheutz, som, redan i början af vårt nuvarande samhällsskick utmärkt genom en aktningsvärd litterär och publicistisk verksamhet, sedermera genom (lera värderika tekniska skrifter gagnat sitt fädernesland, syntes redan härigenom hafva gjort sig förtjent af erkännande och uppmuntran från Statens sida, men härtill komme ytterligare, alt samme man, efter 20 års forskningar och ansträngningar, uti den af honom uppfunna i hela den bildade verlden med så utmärkta vitsord lofordade räknemaskinen, slutligen tillkämpat sig en af del stilla tänkandets vackraste segrar, och derigenom spridt en ny glans öfver det Svenska namnet.
St:s till Stats, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende utsedde Revisorers d. 20 och 24 sisth Jan. uppläste samt med de öfrige RiksSt. communicerade berättelser öfver de af dem åren i83o och i8j2 förrättade Revisioner, beslöt R. o. Ad. att remittera till Stats-Utskottet: Berättelserna öfver Revisionerna af d) StatsVerket samt andra af allmänna medel bestående fonder; b) RiksgäldsContoret, det derunder lydande Gen.-AssistanceContor samt Götha CanalBolags och Malmö f. d. Discontinrättningar, och c) de under K. CommerceCoIl. ställda fonder och medel; och till Banco-Utskottet: Berättelserna öfver Revisionerna af Bancoverket. Frih. Rantzou, Joh. Al b., uppläste följande: Då jag förnummit en allmän tystnad vid remissen af Regeringens skrifvelse, angående silfverutvexlingen, och en opinionsyttring i detta vigtiga ämne före dess behandling af Utskottet likväl synes mig icke vara öfverflödig, har jag desto hellre ansett det vara min pligt att i denna sak yttra den opinion, jag äger, som jag, vid sista Riksdag, tillhöide den minoritet, hvilken önskade myntregleringens verkställighet efter till en del skiljaktiga grundsatser från dem, som då gjorde sig gällande. Mine Herrar! Den som känner, hvad det kall betyder att representera Folket — han må dertill vara kallad genom val eller genom tillfällighet — han känner ock sitt i66 Den 17 Februarii f. m. oeftergifliga åliggande att låta hvarje enskildt interesse, hvarje consideration vika för det allmänna hästa; och det är ej genom ord, det är genom handling, som han skall veta derom öfvertyga sina medborgare. Itealisationsfrågan var vid sista Riksdagen , snart sagdt, ett outredt ämne.