Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att det gifves fall då det är en nödvändighet att en extrajudicialiter dömd genast straffas, förnekas icke; men äfven här tyckes gränslinien icke vara nog markerad; ty att en soldat, på grund deraf, att befälet skall vara trodt på sina ord kan komma att undergå kroppslig bestraffning, motsvarande civila lagens gamla s. k. urbota straff, och erhålla ända till 5 0 prygel, det innebär väl ett temligen rättslöst förfarande. Hvem kan ersätta soldaten den skada, kanske för liela lifvet, som en prygling åstadkommer? Jag har sett en soldat som af 35 prygel ljutit döden, och det torde i de flesta fall, icke tjena något till eller vara så lätt att anföra klagomål emot en förman, aldra hälst sedan man en kroppslig bestraffning undergått. Jag anser derföre att när ett mål förekommer, som går ut på kroppslig bestraffning, borde soldaten hafva rätt att få målet pröfvadt, innan han undergår densamma; men deremot då det gäller arrest, eller andra förekommande bestraffningssätt, bör han genast kunna underkastas detta straff. Den 14 Oktober. 75 Vidare synes mig icke gränslinien mellan civila och militära domar i brottmål vara ändamålsenligt updragen. Enl. 14 kap. 18 § tillåter icke krigslagen den civila lagen att döma öfver andra än »skuldfordringsmål och äktenskapsbrott, samt brott och förseelser af de till krigsmakten hörande personers hustrur och tjenstehjon». Enl. 14 kap. 19 och 20 §§ som handlar om kompani-fullmäktige och förhållandet på roten, bestämmes, att om en soldat för något förhållande på roten blir stämd inför rätta, skall han genast hafva en kompanifullmäktig; då skall skrifvelse ingå till kompaniexpedit:!], halfva kompaniet kommer på fotterna för att fortskaffa denna skrifvelse till kompani-expeditm, den andra hälften för att transportera den till den underofficerare som skall vara kompanifullmäktig. Sedan skall denna fullmäktige resa 6, 8, kanske sina 10 mil för att vara tillstädes vid frågan om en gärdsgårdsdelning eller något annat hvarom en karl kan hafva process med en rusteller rothållare. Detta borde helt och hållet borttagas.
Sedan friherre Ltaal von k^oMem'förkla-i rat stn tacksamhet mot Herrar Electorer, men i anseende bertil atl han ej länge wiv Riksdagen k n» de qrvarblifwa afsagr sig detta förtroende, amnö» bade Herr Landt-Marskalken Herrar Elektorer, atk en ny Ledamot uti Allmänna BeswärSoch Oeconomiä-Utffottet i hans ställe utwälja Föredrogs ä nyo Stats-Utffotkeks, den iz sistl. Jnnii pä bordet lagda, betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ks nädiga proposition af den r8 April 181?, i hwad som rörer StatSwerkets inkomster sch utgifter samt förwalmingför ären iZrc. och >8i «. 64t -Zerr Landt-Narffalken änmälte, att i ankeöning af be amnärkmngar i sista pleno blifwik gjorda wid detta betänkande, hade han sig bekant» att General Grefwe körner hade nägra »plys» rungar att meddela, hwilka han nu anmodade Herr Grefrven att med RidderPapet och Adeln conrmustieera, hwärefter Grefwe Mörstsr , Larl» stpläste fällande: Efter upläsningen, inför HögloftRiddersikapet och Adeln wid dest sista plenum, af StatsUtsiköttets berättelse vin Statswerkets för walt ning-, är anmärkt, an da denna berättelse först widtagee nred är r 8 «o, utan att uplysa förhållandet Med föregående eller 1809 ars Medels skall ett hett är hafwa blifwik förbigängit, hwarförutan all underrättelse sikall saknas öm den Revision öfwer förwaltningen as Rikets medel frän iHoo äts Riksdags söm Riksens Stander wid 1809 och igro ärens Riksdag funnit nödig att hos Kongl. Majrt i underdånighet äska.
Häraf torde uppställningen af två särskilda §§ tillräckligt motiveras, och får, på grund af hvad nu blifvit anfordt, Utskottet vördsamt för Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet ånyo framlägga denna §, sådan den i Utskottets förra Betänkande lyder. § 9- Bonde-Ståndet har återremitterat, men Preste-Ståndet lemnat utan anmärkning denna §. hvilken blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkänd allenast med den ändring att det i början af §:n förekommande ordet naftrcidesansökning)> utbytes emot »konkurs-ansökning». En sådan redaktionsförändring är ock afsedd genom återremissen från Bonde-Ståndet, och då ordet konkurs-ansökning på flera andra ställen är i Utskottets förslag användt, får Utskottet vördsamt inbjuda Piestcoch Bonde-Sl&nden att med de andra begge Riks-Stånden i denna del sig förena. § H Preste-Ståndet har lemnat utan anmärkning denna §, som deremot blifvit af de öfriga Riks-Stånden till Utskottet återremitterad. Syftet af Borgareoch BondeStåndens återremiss är emellertid endast det, att efter ordet gäldenär på två ställen i denna § måtte införas orden meller hans sterbhus-delägare» Detta finner dock Utskottet mindre nödigt, enär det väl ändock icke kan falla någon in att betvifla, det §:ns stadganden jemväl äro tillämplige, då gäldenären representeras af sterbhusdelägare. Eljest borde, med samma skäl, här äfven uppräknas bolagsmän och förmyndare, som representera en gäldenär, m. fl. Hvartill en sådan vidlyftighet skulle tjena, kan dock Utskottet icke inse. — Beträffande återremissen från Ridderskapet och Adeln, så synes densamma föranledd af betänklighet, att gifva åt en jäfvig domare de uppdrag, som i denna § omförmälas.
Lan , samt under»ödja Jordbruket; men Utskotten hafva icke förökadt de 1 d t! afseende vid lgiä ä>s Riksdag bestämde Summor, oans. dr Uiskorfen till Berg-Verken, sort» fm ut agde Discont-iattighet, beviljadt Däne» biträde; äfvensom Utskotten icke yttrat sig, argå nds det belopp, hvarom Bauqiien, i Discor. tväg mäste biträda d omkring Gothe org och M l no belägne Orter. J g anser det vara nödvändigt, att Disconteine på sistnämnde stollen bibehådas undrr Fafv'o-f ullmägnges väld och inseende, på H t Röiels n ickt måtte afstadna, Skulje ån r dettavara stridande mot Opinionen, eder ans s menligt fur Bauqutn Credit, hemställer jag, om icke en Riksgälds-Contoirs-Discont i.orde inrättas, så att Allmänheten mot o a bepröfvad s ikerhet ic-s s kiar tillgång på tYnnmfear. 1 annat tall och cm detta mitt Fö s! g icke bifilles, tror jag stt nvc-iken Utlagorne tid Staten och dess Ani - Din 15 Aptit. lietsmän utgå, eller aft almänna lugnet och säkerheten kan bibehållas, el er Jordbruk , Näringar och Idoghet vidn,cgthållas, utan skola dessa i stället aftyna och förfalla. Hvarjemte Herr vnn Stahl inlemnade ett af Friherre C. L. Staél von Holstein tili trycket btfordradt sammandrag af allmänna Utskylderne vid ett ht-Ir Sira ie Hamman af medelmåttig godhet 1 ÖstraNeiikes Fögderi, hvilket med 10 Tumörs ärligt utsäde och yo ä 60 Lass Hö, blifvit per medium taxerat i värde till 4000 R:di Banco, be tigande sig on-fö malde Utskyléer till en Simon. af 2,5 R:dr 17 sk. 6 rist. Banco, och tiHade
Sammanlagda arealen af det område, som blifvit undersökt under loppet af arén 1858—1862, utgör i rundt tal ungefär 120 qvadratmil, hvarjemte af denna areal omkring 50 qvadratmil blifvt under de tre sista åren reviderade. Af det geologiska kartverket har hittills endast ett blad hunnit utkomma. Sedan detta års början äro likväl fem nya kartblad under gravering och tryckning, hvaraf två snart blifva färdiga, och de öfriga tre utiemnas till allmänheten vid nästa års början. Efter det innevarande års rekognosceringar afslutats blifva ytterligare åtta eller nio blad så fullständigt undersökta, att de, efter föregången uppritning och färgläggning, kunna under loppet af instunda nde vinter utleinnas till tryckning. Priset för hvarje kartblad med dertill hörande beskrifning och profiler är af Kongl. Maj:t bestämdt i allmänhet till Två Riksdaler, men blifver något billigare för de blad, som omfattar mera vatten än land. Af den underdåniga framställning rörande ytterligare fortsättning af ifrågavarande undersökningar under näst instundande statsregleringsperiod, hvarmed Professoren Erdmann till Kongl Majit inkommit, inhemtas, bland annat: att, i öfverensstämmelse med den af Kongl. Majrt vid undersökningarnes början fastställda plan, antalet af de vid desamma tjenstgörande egentlige rekognoscörerne småningom blifvit ökade till åtta, men att från och med nästlidna år med Kongl. Majits nådiga tillstånd ytterligare en rekognoscör blifvit antagen, för att i någon mån ersätta den minskning i arbetskraft inom Mäiaretrakterne, som skulle uppkomma, derest en del af den gamla arbetsstyrkan förlädes till Elfsborgs län; hvarförutan en särskild afvägare blifvit tillsvidare antagen, sedan Kongl. Majit beviljat ett extra anslag under åren 1861 — 1862, för höjdbestämmelsers iakttagande i samband med de geologiska undersökningarne; hvadan således inalles tio medarbetare för närvarande funnes vid ifrågavarande arbeten anställde, samt Kongl. Majus Nåd. Proposition N:o 33.
Den utväg Statsoch EkonomiUtskotten nu, lika med hvad som skedde vid sista Riksdag, föreslagit, anser jag vara så mycket ändamålsenligare, som derigenom förekommes, att arrendesumman icke blir större, än den bör vara, och att Boställshafvaren icke äfvenlyrar att förlora på bnnkeruttspelare; hvarjemte arrendet, i fall af Arrendatorns obestånd, äfven blir lättare att af annan person öfvertagas. Jag tillstyrker således bifall å Utlåtandet, oell önskar, att det, såsom särdeles väl uppfattadt för både Boställshafvarens och Arrendatorns interesse, måtte antagas, derest icke Rikets Den 18 November f. rn. 77 Ständer heldre vilja decretera, att Staten skall hålla Indelningshafvare!! skadeslös för inträffande förluster å Boställsarrendet. Friherre Cederström, Jacob: Det har blifvit sagdt af Herr Munck af Rosenschöld, att det arrendesätt Utskotten föreslagit, skulle medföra en känbarare penningeutgift, än om det fortfar på hittills öfligt sätt. Hade den värde Ledamoten värdigats att genomläsa Utlåtandet, hade han deraf funnit, att hela förslaget gått ut på att hindra lättsinniga speculanter att gifva för höga arrenden. Jag anser det af Utskotten föreslagne arrendesätt vara enda medlet att utarrendera Boställen med bibehållen säkerhet för Indelningshafvare!!, och utkomst för arrendatorn. Herr Rosenblad, Bernhard: Hufvudsakligen instämmer jag med Herr Munck af Rosenschöld, och förenar mig om återremiss. Hvad Cassans disposition beträffar, så förblifver jag vid min tanka, att det vore en besparing, om man öfverlemnade den till RiksgäldsContoiret, och rent af uppförde en summa på RiksStaten, till MilitiseBoställenas underhåll. Herr Munck af Rosenschöld: Herr Tham och Friherre Cederström tyckas icke vilja medgifva, att det finnes en talrik medelklass emellan bankruttspelare och kapitalister.
Utskottet har tvertom sökt att åt stadgandet om Handelsoch Närings-diskont-fondens användande gifva den uppställning, att Diskont-direktionerna må kunna i detta afseende efter omständigheterna förfara; och sedan de nu varande särskilda fonderna blifvit till omförmälda gemensamma fond sammanslagna, synes svårighet för Direktionerna icke böra möta att så ordna utlånings-rörelsen med afseende på kreditivens anlitande, att öfverassignering ej må komma i fråga. Utskottet har här ofvan förutsatt, att äfven sådana medel, som på uppoch afskrifnings-räkning inflyta samt af Sparbankerna hos Diskont-verken insättas, skulle i Handelsoch Närings-diskont-rörelsen få användas. Då detta i allo öfverensstämmer med hvad i 4G7 § 2 mom. och 168 § af Banko-reglementet redan linnes stadgadt, så torde, till stöd för det förslag, Utskottet uti ifrågavarande afseende uppgjort, endast behöfva anföras, att Diskont-direktionerna synas böra lemnäs enahanda frihet vid förvaltningen och utlåningen af nyssberörde medel, som i afseende å disponerandet af sjelfva Handelsoch Närings-diskont-fonden blifvit bemälda direktioner förbehållen, samt alt, ifall uttagningarne af de på uppoch afskrifnings-räkning insatte medel någon gång komme alt öfverskrida behållningen, lämpligast torde vara, att vederbörande Diskont-direktion må för det bristande beloppet, intilldess detsamma kan fyllas genom de i diskonterings-, låneoch kreditiv-rörelsen inflytande medel, ega afgifva anvisning å förr omnämnda reserv-fond. hvilken alltid skulle af Fullmäktige på det sätt regleras, att den lenmade tillgång till infriande af de anvisningar, som för omförmälda fall kunde komma all derå utfärdas.
Om detta beslut göres af rikets Ständer hos Konungen anmälan, för att, jenate erinran om de i riksdagsordningen föreskrifna åtgärder för valens verkställa nde i behörig tid före nästa riksdag, genom Konungens befallningshafvande meddelas vederbörande valnämnder, hvilka då skola till fullo tillsätta det antal ledamöter i Första Kamaren, 4S Kony/. ftlaj:ls Xåd. Skrifvelse, N:n 85. som för valdistriktet belöper, och tillika, der desse ledamöter äro (lere, besluta om ordningen dem emellan för afgång vid påföljande riksdagar, efter livad af Rikets Ständer blifvit för distriktet bestämdt. § o. De val, som enligt den nya riksdagsordningen böra af representationen å hvarje riksdag förrättas, skola af Rikets Ständer vid deras sista riksmöte verkställas på det sätt, att, der serskilde valmän eller valnämnder erfordras, desse tillsättas till en Ijerdedel af hvartdera riksståndet, och att revisorer till stadgadt antal, samt för hvarje revisionsår åtta suppleanter, i och för granskningen af statsverkets, riksbankens och riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, omedelbart genom riksstånden väljas, till en fjerdedel af hvartdera; börande, i afseende på valbarheten i ena och andra fallet, iakttagas hvad i nämnde riksdagsordning stadgadt är. De förordnanden, som till följd af dessa val varda af Rikets Ständer utfärdade, skola gälla med samma kraft och verkan, som den nya riksdagsordningen tillerkänner Riksförsamlingens förordnanden i lika fall. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. „ Reg.-Formen (enligt Förslaget §§ 30—35, 57). motsvaras till en del af förfaller i öfrigt, förfaller, förfalla, förfaller. motsvaras af tillhör Ordn.-St. motsvaras af . tillhör i vissa delar Ordn.-St. motsvaras af tillhöra i öfrigt Ordn.-St. motsvaras af § 27 § 28 Bih. till R. St. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N: 85.
Emb. Ber■ d. 4 Nov. 1828- 29 lence Herr StatsMinislern för Utrikes Ärendena, har jag, till utrönande af rätta förhållandet ined Kammarherren Friherre von Roxendorffs föregifna courir-resa, hvarigenom verkan af civile Autoriteters beslut om bemälte Frilierres q varblifvande är vorden upphäfven, funnit mig föranlåten infordra Herr Öfversten och GeneralAdjutanten EdenJijelrns uppgift, på hvilken grund Herr Öfversten inför Magistraten i Götheborg anmält Ryttmästaren Friherre von Roxendorff, såsom på Cabinettspass resande Courir till Norrige , hvarpå Herr Öfversten, uti skrifvelse den 3 Marti 1827, tillsändt mig: Bevis ifrån Götheborgs Polis-Kegistrators-Contor, att Friherre von Roxendorff der uppvist Cabinettspass, dateradt Stockholm den 2 November 1825 och stäldt till Christiania ; Utdrag af Götheborgs Högvakts rapport-journal för den 6 till och med den 7 November nyssnämnde år, utvisande, att Friherre von Roxendorff inpasserat såsom Öourir,sarm betyg af Majoren vid Generalstaben C. Wirgin och Capitainen Th. Clancey, att de vid Friherre von Roxendorffis ankomst till Götheborg i November 1825 genomläst hans medhafvande Courirpass, meddeldt af Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärendena, och af innehåll, det Friherre von Roxen* dorff skulle såsom Courir afresa till Christiania och taga vägen genom Götheborg ■, med 30 R. St. Just, Omb.Emb. Ber, d. 4 Nov. i8s8. hvilka handlingar Herr Öfversten och General Adjutanten Edenhjelm ansett sig, utan att behöfva åberopa sin enskilda kännedom om det anmäldta förhållandet, hafva ådagalagt grunden för Herr Öfverstens vid Magistraten gjorde ifrågavarande uppgift. Af de ifrån Kongl. Cancellie-Styrelsen, Kongl.
Klemens fasa, kunde han så mycket mindre förjaga, som tusen föremål i hans nya hem, de vanor, som där iakttogos, och Krysanteus' dagliga verksamhet måste påminna honom därom. Krysanteus och Hermione sågo, att dessa omständigheter samverkade till att fördystra honom och göra honom otillgänglig. Krysanteus ställde fördenskull en särskild del av huset till hans förfogande, lät smycka det med alster av kristlig konst, skaffade honom homoiusianska tjänare och försåg honom med en liten boksamling av kristna författare. I Teodoros, som ofta besökte Krysanteus' hus, hoppades denne äga en vän, vars umgänge skulle på en gång vara Klemens angenämt och hälsosamt. Men varje försök av Teodoros att närma sig den unge föreläsaren och vinna hans förtroende strandade. Klemens misstänkte i honom en förledare, som iklätt sig skepnaden av en ljusets ängel, och visste honom bestämt vara en kättare, och därtill en kättare, farligare än någon annan, ty han förnekade kyrkan som hierarkisk inrättning, förnekade den Helige Ande som en magisk, i handpåläggningen verksam kraft, förnekade prästerskapet som ett särkilt medlarestånd och hade på senare tider i Aten och dess omgivning vunnit en mängd anhängare för sin farliga lära, vilka samlat sig omkring honom och bildat en församling. Det enda tvång, som Krysanteus ville pålägga Klemens, var det att icke pläga vidare umgänge med Petros. Men Klemens nekade att efterkomma denna befallning. Petros var hans andlige fader, som han vore skyldig kärlek och ovillkorlig lydnad. Klemens besökte ofta biskopen i fängelset. Krysanteus kände det olycksdigra inflytande, som denne utövade på hans son, utan att likväl ana det hela dess vidd. Han befallde, att fängelsedörren icke vidare finge öppnas för ynglingen, och hoppades därigenom hava avbrutit förbindelsen mellan Petros och honom. Men detta var intet allvarligt hinder för Klemens att möta sin fosterfader. Han smög nästan varje natt till fånghuset, samtalade genom den gallrade gluggen med honom, biktade för honom och emottog hans välsignelse. Petros uppmanade Klemens att så ofta som möjligt förnya dessa besök, emedan de voro honom en borgen, att fostersonens hjärta bevarat sig rent från den farliga inflytelsen av sin omgivning.
Utskottet likväl ej funnit skäl lemna bifall. Delande lika tänkesätt med Pehr Jansson, Jtar jag ej med Utskottet kunnat instämma i det fattade Beslutet, samt utbeder mig derföre, att få framställa min serskilda mening, med vördsam anhållan, att den, ehuru ofullkomligt uttryckt, mätte få åtfölja Plöglofl. Utskottets Betänkande till de Respectiva Riks.* Stånden. Jag känner ingen större belöning eller glädje, ?n den som skänkes af öfvertygelsen om förmågan, att genom egen flit förvärfva sig alla Lifvets förnödenheter, samt att kunna göra hvar man rätt. Jag känner icke heller något mera svårt eller påkostande, än att blifva beröfvad dessa med svett förvärfda fördelar af lättingar, sorn icke äga någon lust JujS Beil», och Ekön. Utsk. fattaiikåhdth. teller åhaga, att sjelfve förskaffa sig födatu 1 Detta onda skall ej heller upphöra, så längé 1 Ågare eller Förvaltare af Pappersbruk ägå i rättighet, att till Lumpsamlings verkställande j antaga hvad slags folk som helst, och så man1 ga häraf, som de åstunda. Landet skall der] före hädanefter som förut öfversvämmas a£ sysslolösa personer, hvilka mindre angelägnä om att uppfylla det uppdrag, sorn förskaffat dem skydd, af sjelfva friheten att fara från ort till annan, skola hemta anledning, att i Compagnie med hvarandra föröfva hvarjehanda brott af stölder och annat dylikt. Det öfverdrifna antalet af Lumpsamlare, som i Lan! det finnes , gör sådana sammansättningar j ganska lätta, och vill jag härvid endast nämna, j att bland de 7 Pappersbruk, som i Skåne finnas och hvilka inom kort torde ökas med anim ett nyligen privilegieradt, blott ett enda äger Vida öfver ett hundrade Lumpsamlare, söm kringfara landet. Het skall således ingen ting uträtta att förbjuda Glasoch Postlins* förare, samt Hästbytare att kringstryka, då desse inörri den kortaste tid kunna förvandlas till Lumpsamlare, utan att likväl till seder och lynne undergå någon förändring.
Majit täcktes till Rikets Ständer allåta nådig proposition om rättighet för sökanden att, efter frånträdandet af sin innehafvande läkarebefattning vid Waxholms fästning, få under sin återstående lifstid å Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension till det belopp, som, med afseende å sökandens långvariga tjenstetid och öfriga förhållanden, kunde finnas lämpligt; varande vid ansökningen fogad en styrkt tjenstelörteckning, hvaraf inhemtas hufvudsakligen: att sökanden, som är född den 14 December 1791, år 1808 åtföljt Svea Artilleri-regemente till Åland och Finland såsom Under-läkare på extra stat, samt derefter år 1810 blifvit antagen till Underläkare på ordinarie stat vid samma Regemente; att, sedan han den 17 December 1821 blifvit af Sundhets-kollegium förordnad att på 3:ne år vara Bataljonsläkare vid nämnda Regemente och den 15 September 1822 kommenderats till tjenstgöring å Waxholms fästning, Kongl. Majit medelst nådig Resolution den 21 September 1824 tillåtit honom att, utan hinder af bristande specimina, tills vidare handhafva läkarevården å nämnde fästning, hvilken befattning han ännu innehar; samt att han den 29 December 1832 blifvit af Krigs-kollegium konstituerad att tills vidare vara Tygskrifvare vid Artilleriförråden å Waxholms fästning, af hvilken tjenst han jemväl ännu är i utöfning. General-fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet har härvid anfört, att då Zettergren icke innehade Kongl. Majits fullmakt å Bataljons-läkaretjensten och således icke heller i sådan egenskap vore delegare i Arméens Pensionskassa, skulle han nu, då hans höga ålder af 70 år snart tvingade honom att lemna den befattning såsom Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 3.
Jemte det jag förenar mig med Frih. Cederström, anhåller jag få fästa upmärksambeten på, huruledes, när en eftergift en gång blifvit gjord, man sedermera åberopar detta förhållande såsom skäl för att tvinga till ytterligare eftergifter, och sanningen häraf har visat sig redan under denna discussion. Man har nemi. sagt, att säterierne numera deltaga i kronofjerdingsmans-bestyret, och derföre vill man nu att de jemväl skola deltaga i kronobrefbäringen. Det är ju, såsom en talare yttrat, ett våld, då man förminskar värdet på ett hemman för att derigenom föröka värdet pä ett annat. Lika med Hr Cederschiöld anser jag ett hemmans värde i icke ringa mån bero af de detsamma åliggande onera. Det är således klart, att, då ett hemman är hårdt tryckt af brefbäringen, hviiket kan inträffa i de orter der flertalet af hemman är säterier, är värdet på detta hemman derigenom betydligen minskadt emot hvad eljest vore händelsen. Men vid inträffande salu blir ock köpeskillingen derefter bestämd, så att hemmanets värde alltid står i ett jern för 1 igt förhållande till dess beskaffenhet. Att brefbäringsskyldigheten är ett kommunalt åliggande kan jag icke medgifva. Skjulsningsbesväret skulle då äfven kunna hänföras till kommunala bestyr, men säterierne äro befriade från dessa bestyr lika väl som från kronobrefbäringen. Jag kan för min del icke medgifva någon förändring i nu gällande författningar rör:de brefbäringsskyldigheten, utan anhåller om bifall till Utsk:ns Betänk. Frih. Cederström: En talare har väsendtligen misstagit sig om min framställning i förev:de fråga. Han har nemi. trott, Ett då jag vid en föreg:de Riksdag afstyrkte säteriernes deltagande i fjerdingsmansbestyret, jag icke destomindre skulle hafva utan förändring vid en påföljande godkänt enahanda förslag. Förhållandet är likväl, att vid den Riksdag han omnämnt, E. o. Ad., på min och flera andra ledamöters hemställan, afslog ett sådant säteriernes deltagande.