Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle hafva önskat, att desse Committeer kommit i verksamhet för 3 eller 4 år sedan; ty då hade kanske de förhastade förändringar med vissa EmbetsYerk icke blifvit gjorde, som jag nu ogillar. Jag uprepar, att jag förenar mig med Herr Rosenblad i hans anhållan om upskof med denna frågas afgörande, men jag gör det endast i den händelse, att något för mig okändt hinder ej finnes för ConstitutionsUtskottet, att derjemte framställa nya alternativa förslag i samma ämne. Herr Rosenblad: Det må vara Friherre Boije förbehållet, att kalla den tid, då Axel Oxenstjerna, Pehr Brahe, Jacob de la Gardie och andre sådane Män ledde allmänna ärenderne i vårt fädernesland, för Envåldstid, men att gifva ett annat namn åt CanzliPresidenternes. — Hvad angår den högre rang, sorn blifvit föreslagen för StatsSekreterarne, så synes detta vara en ganska likgiltig sak, ty jag skulle förmoda, att Den a3 Fe bni a lii f. ni. man allt mer och mer kommer alt afse Embetets vigt, samt skicklighet och duglighet hos den, som bekläder det, framför den värdighet Rangordningen gifver det. I England, der den strängaste Rangordning af Lagen finnes stadgad, och den högsta rang skänkes börden, stå Ministrarne, sjeIfive förste Lorden af Skattkammaren vanligen PremierMinister långt ned på RangOrdningen. Ingen bestrider dem dock det öfvervägande anseende i samhället, som deras vigtiga Embeten berättiga dem att åtnjuta. — Man har sagt det vara olämpligt, att uppskjuta ifrågavarande Grundlagsändringars afgörande till nästa Riksdag, emedan många Ledamöter finnas, som ej gilla dem, meri ingen, som helt och hållit godkänner dem. Jag får då för min del förklara, att jag godkänner förslaget i hela dess vidd. Det har också häremot blifvit invändt, att alternativa förslag i samma ämne ej kunde på en gång framställas hos Rikets Ständer af ConstilutionsUlskoltet. Vi hafva likväl många exempel på att så skett, och att dylike Grundlagsförslag h vi lat öfver flere Riksdagar.
En part t. ex. ifrån Torneå skulle då icke förrän uti Stockholm finna någon domstol, som ägde att granska häradsrättens beslut ; och huru mycken svårighet, sorn kan vara förenad dermed att riktigt utföra och bevaka sin talan på en så långt bort belägen ort, der den rältsökande_kanske icke ens äger någon bekant, det är lätt att inse, särdeles som uti vårt land någon behörigen consliluerad advocat-corps ej finnes, till hvilken parter, äfven ulan personliga relationer, kunna vända sig. Lagmanslätten är en domstol i orten, och der kan parten, utan särdeles kostnad, sjelf, om han så vill, utföra sin sak. Ifall han ej kan skrifva, möter der vanligen ej svårighet att muntligen få utveckla hvad den ofta nog knapphändiga lillelien blott ofullständigt upptager; och önskar han få vittnen hörda, kan förhöret utan omgång derstädes för sig gå , dervid samma domare, som sedan skall dömma, får sjelf förhöra de åberopade vittnena. Att det skall innefatta någon vinst för parterna att, i stället för detta rättegångssätt, nödgas anförtro sin talan uteslutande åt ombud, det vågar jag åtminstone betvifla, oell till detta tvifvelsmål har den erfarenhet, jag varit i tillfälle inhemta under den tid jag tjenstgjort i Hofrätten härstädes, gifvit mig grundad anledn., då jag ofta sett de ingifna skrifterna endast innefatta några få räder och blott 4oG D c 11 11 Juli. innehålla t. ex. de orden: "Jag får å min lnifvudmans v il g - "nar yrka ändring i underrätternas beslut uti allt livad ho”110111 emotgått,” eller något dylikt, lika outveckladt påstående, och föga mera säkerhet för partén torde understundom hafva erhållits, äfven om hans ombud råkat alt vara representant uli något af RiksSt:n. Ser man på organisationen af första domstolarna å landet, torde äfven, med afseende deruppå, den föreslagna förändringen vara föga af omständigheterna påkallad. Dessa domstolar äro ej permanenta, och det är derföre endast efter de särskilda tingsterminernas slut, som målen kunna komma från dem till högre domstolar.
Ögonen voro tungt slutna, och de långa, svarta ögonhåren, som släpade på kinderna, gjorde skuggorna derpå ännu djupare. Det var någonting outsägligt mildt och intagande öfver hela detta hufvud med de mörka, silkeslena lockarne; läpparne voro fylliga och veka som ett barns. Han var icke afklädd; han låg i sina blodiga, sönderrifna kläder på bädden med täcket kastadt öfver sig. Hans rock och skjorta hade öppnats vid halsen; den var fin och bländande hvit som en qvinnas. Catherine lade sin hand deremot; bredvid den mjella hyn såg hennes lilla skolflickshand röd och grof ut. Hon drog hastigt undan den och gömde den bakom sin rygg. »Hvad jag är ful bredvid honom!» tänkte hon, »han skulle aldrig kunna älska mig. Men det gör ingenting – jag älskar honom!» Och hennes ögon strålade exalteradt. I nära två timmar hade hon suttit och betraktat honom och drömt sina barnsliga, svärmiska drömmar; då märkte hon, att han började blifva orolig, det skalf i hans ögonlock, den venstra armen, den sårade, ryckte nervöst, och allt emellanåt öppnades hans läppar af en svag hviskning. Catherine lutade sitt öra mot hans mun. »Eugène», hviskade han, »Eugène ...» Plötsligen slog han helt och hållet upp ögonen. »Låt mig gå till honom», mumlade han och rörde handen, som om han kämpat med någon, som ville hålla honom tillbaka. »Det är så mörkt, så kallt ... så ensamt der borta ... o, hvarför fick jag icke stanna hos honom? Låt mig få gå ... låt mig få gå ...» Hans ögon började flamma af feberfantasier. »Tag bort dem!» skrek han vildt, »tag bort dem! De falla öfver mig, de qväfva mig ... jag kommer inte fram ... o, alla dessa blodiga lik Jag är rädd ... mörkret, kölden ... månskenet ... se hur hemskt det faller öfver drifvorna » Hans fina lemmar skakade, dödsångesten tycktes fatta honom, ögonen slöto sig, och han låg liksom förlamad. Så började han att sakta stryka med fingret på täcket.
Att med afseende ä Rikets närwarande belägenhet, ätcrbetalningen af meranämnde Förskotter, tills widare eller intill nästa Riksdag, kunde säsom den minsta antageliga, inskränkas till sex procent ärli» gen pä hela 8umwan beräknad, som af Tullmedlell bulle dirccic till Banquen inflyta: samt 4:0. Att af berörde äterbctalning Twä procent ärlig ränta blilwer Banquen godtgjord, säsom tväl, emot ben serstildte kostnad, som dcflc opäräknade försträckningar göra oumgängrlig och i samman, hang med det, som till Werkels framtida styrka samt befl biträdcsförmäga wid oförmodade wädeliga tillfällen , aldrig fär lemnäs utur ögnasigkc, icke till fullo swarandc, men för till ett belopp, som Banco Utskottet gjorde sig förtvifladt, att Riksens Höglofl. Ständer finna wara det rnindsta aniagcliga. Har Högloft. Stats - Utskottet genom Utdrag af defl Protocoll, under den iy:de i denne mänad, hoi Banco - u<skottct anmält, att i anledning af de i förbcrörde mäkto, ä Banco - Utffottcts sida, wid sammanträdet framstäldte föremäl, det ena och an, bra hos Högloft. StatsUtskottet under öfwerwägan» dc sörewarit, hwarwid wälbemälte U'skott, för d fl -el ansett, att till Banqucj.-s säkerhet "r if^ä Varande Zörskott wore tillräckeligt, om B nq>tt - 6 Den r September. ' sälvin phpcitbeyue alla Tullinkomsterna, jämte Kopparränta» och.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. mening måste instämma, att, i hvilkendera af dessa straffarter kroppspiikten ock kunnat utsättas, bestraffningen skulle i båda fallen vara af lika och motsvarig beskaffenhet; ansåge väl Kongl. HofRätten, på detta och öfriga af AdvokatFiskalsEmbetet anförda skäl, de sakfälkle i omförmälda mål hafva rätteligen bordt, i saknad af böter, dömas till fängelse vid vatten och bröd uti allenast tjugo dagar, eller fyra dagar mindre, än hvartill fängelsestraffet är vordet af BergsTingsRätten beräknadt; men enär, efter hvad kändt vore, i fråga om grunderna för uträkning al fängelsestraff för tjufnad, som ligger i tveböte, serskilda meningar ej blott vid lägre och högre domstolar, utan äfven inom lagstiftningen sökt göras gällande samt, vid sådant förhållande och med afseende å ordalydelsen af 1739 års Kongl. Förordning och 1707 års Kongl. Bref, tvifvelsmål om Lagens rätta förstånd i denna omständighet kunnat, icke utan anledning, äga rum; funne Kongl. IJofRätten, det BergsTingsRättens anmärkta beslut icke borde anses hafva af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd tillkommit, och att t. f. Domhafvande!] ej heller derföre kunde till ansvar eller ersättningsskyldighet dömas. Ehuru jag nu, lika litet som tillförene uti ett på enahanda sätt afgjordt mål, kunnat för gällande antaga de omständigheter, Kongl. HofRätten i sednare delen af dess Utslag åberopat såsom anledning till Domhafvandens befrielse ifrån all ansvarighet, har likväl, då i förevarande mål den sakfälldes bestraffning föga skillt sig ifrån den, sorn lagligen bordt äga rum, vid Kongl. HofRättens Utslag fått bero, sedan denna fråga, enligt hvad här ofvan är förmäldt, redan blifvit, i följd af anförda underdåniga besvär ej mindre i förstnämnda mål, än i ett annat af molsalt utgång, till Kongl. Majtts Nådiga pröfning hemställd.
Exc. Hr Frih. De Geer med en framställning, att om förslaget nu folie, borde ett nytt framläggas, deri alla mot det förkastade förslaget framställda anmärkningar, som befunnos skäliga, skulle iakttagas; och grundade den värde talaren sin förhoppning om framgång åt ett sådant förslag på H. Exc:s stora popularitet inom landet. Jag erkänner gerna, att H. Exc:s är mycket populär, ty under hela min lefnadsbana har jag icke sammanträffat med någon man, som varit omfattad med så mycken tillgifvenhet och vörd - 312 Den 6 December. nåd som H. Exc., men det oaktadt måste jag förklara det omöjligt, äfven för honom, att drifva igenom ett förslag, deruti sjelfskrifvenheten icke vore fullkomligt utplånad, och detta vore den icke, derest i den nya representationen Adeln såsom sådan skulle ingå i ett visst bestämdt förhållande till de öfriga representanterne. Då jag således anser det omöjligt att ett förslag, som i någon hufvudsak afveke från det på bordet hvilande, kunde vinna framgång, måste jag af uppriktigaste hjerta önska, att förslaget nu blifver antaget, ty det är det enda, som kan tillfredsställa folket i sin helhet. Att numera genomdrifva ett representationsförslag, grundadt på klassval, låter sig icke göra. För 10 å 15 år sedan hade det möjligen kunnat ske, men nu är det för sent. Det gifves äfven en fatalietid i historien, men det finnes icke något sätt att återvinna försutna fatalier. Af hvad jag nu anfört framgår, att jag kommer att rösta för förslaget. Jag gör det icke derföre att jag anser förslaget alldeles felfritt, utan derföre att jag finner det vara det bästa, som i närv:de förhållanden kan åstadkommas. Af själ och hjerta önskar jag dess framgång, och såväl jag sjelf, som alla de, som bära mitt namn och hafva fyllt 25 år, rösta enhälligt ja.
Under för landet ogynsamma omständigheter och vid utomordentliga tillfällen kan dessutom för försvaret erfordras större tillgång på folk för krigsstyrkans uppehållande till tillräckligt antal, och inga medel få åsidosättas för att i alla händelser gifva hopp om allvarligt försvar. Värnepligten bör derföre i Sverige vara minst lika utsträckt som i Norge, och således, utom förrberörda sex krigsförstärkningsklasser, ytterligare fyra reservklasser genom lag bestämmas. Den armé, ett litet land kan underhålla, bör dock icke vara ensam det medel, hvarigenom nationen betryggar sitt yttersta försvar mot vida mägtigare grannar. Hos nationen måste den tanken lefvande framstå och kunna i handling utföras, att för ort - 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 43. försvaret hvar och en vapenför man är skyldig att efter bästa förmåga bidraga till värnandet af egen härd och bevarandet åt efterkommande af arfvet från förfäder, — sjelfständighet, politisk frihet och urgammal nationalära. Genom lag bör en landstorm bildas och nationen tillförbinda hvarje vapenför man att deltaga i denna ärofulla strid, hvilken, oaktadt de stora ansträngningar och uppoffringar den ock må kräfva, icke får af någon åsidosättas, då det gäller fosterlandets väl.
Lotten l är kvinnan får sig V ett nytt arbetsfält upplåtet, ägnar hon sig ofta med sitt rörliga temperaments hela, energi häråt och visar, att det icke varit bristande förmåga, som orsakat, att hon ej täflat med mannen, utan helt enkelt det skälet, att det hittils icke varit brukligt, att hon deltagit i utförandet af dylika väi-C. Men gif henne blott tillfälle att inhämta nödig undervisning, och det skal snart visa sig, att hon snabbt och modigt söker godtgöra den försummade tiden och vippträder i jämbördig täflan med man' nen. Studiet af träskulptur och snidarkonst har för den svenska kvinnan varit så godt som okänrlt före detta århundrades midt. År 1872 bosatte sig i Göteborg en fröken Wilhelmina Taléen, som annonserade, att hon gaf undervisning i träsniclning. Stadens museum upplät en af sina lärosalar till hennes förfogande, och hon fick icke så få elever. Det dröjde oj länge, förrän Slöjdföreningens skolas styrelse, inseende » nytJ r Nordllng. Utgifningstld: hvarje Tryckeri Aktiebolag 8:de årg. Fredagen den 8 mars 1895. Byrå: Klara Södra KyrKog. 16,1 tr. Iduns helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösn-.r endast för kompletteringar.) 70 ö r e p r nonp.-rad. Eklund. tan af detta läroämne, skyndade att erbjuda fröken T. en plats som slöjdlärarinna i denna, skola, ett värf som hon med nit och intresse skötte under (i ä 7 års tid. Elevantalet ökades årligen, och al mänheten åsåg med nöje de utstäl - ningar af m n i dre arbeten, som vid hvarje termins slut anordnades i skolans lokal. Men som det ofta, går här i lifvet — lärarinnan fick en elev, som snart öfverträffade honne i skicklighet, och det är hennes bild, Lotten Eklunds, en af vårt lands förnämsta trä- skulptriser,som Idun för dagen har att visa sina läsare.
N:o 348» öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o ig3, rörande fast Egendoms försäljning genom Eotteri; Och blefvo Utskottens i hvartdera Målet afgifne Betänkande bifallne. S. D, Vid förnyad föredragning biföllos nedannärnpde Memorial: 3? a Fröt. Utdr, d, u Dccemb, 1S23 Constitutions-Utskottefs. N:o 7g. angående Herr von Hartmansdorff^ Motion om förändring af‘ 25 och 26 §, §. i R: S: Justitie^ Ombudsmans Instruction. Stats-Utskotlets: N:o 653, om slutligt bestämmande af någre arfvo^ den samt ersättning för renskrifnings-kostnaden. Banco-Utskottets. N:o 97. med förslag till Eeglementirislca Föreskrift ter för Banco-Styrelsen i afseende på dispositionen af Bankens Silfverfond samt reella fondens förstärk» ning. S. D. Å nyo förerdrogs Lagoch Ekonomi-Uk skottens i anledning sf återremis afgifne Utlåta»* den, jVrot, Ut dr; d, it Decernbr TSI3 N:o 247, angående förvaltningen af kyrkornes Räkenskaper, samt. N:o 251, i fråga om yrkad förändring uti nu gällande Branstods-föreningar å landet, Och lades dessa Utlåtande till hadlingarna, enär Utskotten först meddeldte Betänkanden i nämnde Mål redan blifvit af Borgare-Ståndet gillade. SD. Återremitterades Sfats-Utskottets Utlåtande N:o 649, i fråga om att delning af Ridderskapet och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 arens Riksdag, §, D. Lagoch Skonomi Utskottens Memorial N:o 24g, angående Riks-Ståndens skiljaktiga Beslut i fråga om Förslaget till en allmän stadga, för Fat Bihang till R, St, Prot, g:de Sami, 47 3?
Husbonde, som låter sådant hjon hos sig mantalsskrifva, utan att hafva det i sin tjenst, eller hos sig såsom inhyses eller ensittare intager lös ogift person, skall böta 00 R:dr. 3:o. Så kallade orlofseller tjenstehjonsböcker i öfverensstämmelse mfecf af Riksdagsfullmägtigen Ola Jönssons, från Malmöhus län, vid sisllidne riksdag väckta, af Sammansatta Lagoch Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet i Betänkandet N:o 23 tillstyrkta motion, hvartill jag, till undvikande af omsägning, ber att få hänvisa, böra införas i stället för nu föreskrifna lösa orlofssedlar. Dylika böcker'finnas fedan, med fördelaktig påföljd, föreskrifna för gesäller. Vitet, som stadgas förjiusbonde som utgifver örigtig orlofssedel, bor dock bestämmas till minst .25'R:dr. Att utgifva origtiga orlofssedlar är ett så allmänt vedertaget missbruk, att det behöfver stäljas, då detsamma innebär ett, för en ny husbonde menligt' inverkande, bedrägeri. I förenämnda orlofssedeleller tjenstehjonsböcker bör finnas införd hela Legostadgan, äfvensom dylika formulär till orlofssedlar, hvilka i gesällböckerna finnas införda 4:o. Bör tjenare tillerkännas rätt att för husbonde rörande innehållet af utfärdad orlofssedel vittna. Detta stadgande är af absolut nödvändighet, så framt föreskriften att gifva sanningsenligt betyg skall kunna verkställas, och icke, såsom nu är fallet, nära nog utgöra ett »nonsens». På huru mångå ställen, synnerligast på landet, finnas väl andra vittnen att tillgå, än tjenare? Få dessa icke vittna, hvad blifver väl följden? Jo,jorn tjenaren visat sig begifven på starka drycker, varit oduglig, vårdslös, stursk m. m. och 470 Motioner hos Rid der skåpet och Adeln 186'2.
Genom de uppoch afföringar, »vilka liarat blifvit en följd, hafva räkenskaperna fått en inveckling, som i betydlig man försvarat granskningen, och synas dessa låneoperationer för framtiden kunna undvikas. Bilaga Litt. E. till 1851 års Revisionsberättelse angående Statsverket, sid. 80 »eliet. Kontant behållning från föregående år Anslag för året Dito för föregående år Rikets Ständers Banks bidrag till en byggnad å Carlsborg Upptagna län från andra fonder Återbetalda lån från dito Till ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter Till kommendantskaps-utgifter Bidrag till vallgångskjul ä Carlsten Ersatta förskotter och diverse inkomster Summa Credit. Till Carlsborgs fästningsbyggnad „ Carlstens dito „ Waxholms dito „ Carlskrona dito „ Malmö dito „ Landskrona dito „ Christianstads dito „ Dalarö dito „ Carlshamns dito „ Gefle eller Fredriksskans dito „ Ny Elfsborgs dito „ Götheborgs kasernbyggnad „ Lifgardet till häst, för kaserner och stall, „ Svea Lifgardet, för underhåll af kasern, „ Andra Lifgardet, för underhåll af kasern, „ inredning af kronobagerihuset för Svea Artilleriregemente „ förskott för verktygstross åt Ingeniör-corpsen „ dito för reseoch traktamentspenningar för In geniör-officerare m. fl. „ böcker och instrumenter „ åtskilliga förskotter för reparationer m. m „ arfvoden „ kommendantskaps-utgifter samt ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter „ diverse utgifter „ återbetalning af lån från andra fonder „ utgifvande af lån till andra fonder Behållning till påföljande år Summa År 1848. Ordinarie anslag. Extraordinarie anslag. Summa. Af detta med flera likartade förhållanden hafva Revisorerne hemta t anledning till den öfvertygelse, att bokföringssättet icke motsvarar hvad man med skäl har rätt att fordra, i afseende å redighet och tillförlitlighet vid åskådliggörandet af statsmedlens användande. §. 6.
Strs pligt att ihågkomma den aflidne fornforskarens minne derigenom, att åt hans enka betalades någon del af den skuld, hvari Staten kunde anses stå till den hädangängue. På dessa skäl begärde jag dä återremiss, hvilken också ägde rum. StatsUtsk. har likväl icke gjort något afseende pä de anmärkmr, hvilka så väl här som inom PresteSt. uttalats, utan endast svarat att Utsk. vidblefve sin af 2:ne Stånd godkända mening. Jag tager mig då friheten vördsamt hemställa det R. o. Ad. täcktes besluta att emot aflemnande till Staten af framlidne kanslirådet Sundels manuskriptsamlingar hans enka må erhålla en ärlig pension af 250 r:dr, att utgå från och med denna statsreglerings början. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om 11. o. Ad., på sätt Rivon Hartmansdorff föreslagit, ansågo R. St. böra, emot erhållande af framlidne kanslirådet Sundels manuskriptsamlingar bevilja hans enka en pension af 250 r:dr årligen ifrån nya statsregleleringens början. Ropades ja. Föredrogos och lades till handlingarne StalsUtskis d. 17 dennes på bordet lagda mern.: Den 21 Juni f. m. 1S3 N:o 203, i anledn. af erhållen återremiss å en punkt af utlåt. N:o 161; och N:o 204, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. Statssaint Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 17 dennes på hordet lagda utlåt. N:o 21, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om upphörande, under vissa vilkor, af rotehållarnes i Bohus län skyldighet att förse sina båtsmän med en månads uppford ringskost, blef härefter föredraget och bifallit. Föredrogs men lades, pä begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, Gr.
Får myntet mindre silfvervärde och mera koppar, har jag mindre emot myntets införande. Den 16 April f. m. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Om della mynts prägling skulle förhindra införandet af decimal-systemet, som jag hoppas likväl slutligen blir infördt i vårt land, skulle jag sätta mig ganska mycket emot detta mynt. Kommer, såsom flere gånger föreslaget varit, 24 sk. r:gs att antagas såsom enhet, så blir det nu föreslagna myntet TVa i detta system. Men jag vill icke vidare ingå i detta ämne. Jag har begärt ordet endast för att lemna några uplysningar. Mig synes, som man sväfvade i okunnighet om de förhållanden inora utlandet, hvilka här blifvit af några talare åberopade. Man har nemi. sagt, all inom Danmark erfarenheten visat, att mynt, som innehållit ett stort nominelt värde men litet koppar, varit blottsläldt för efterapning i andra länder, och att de sålunda förfalskade mynten sedermera införts i landet. Detta exempel bevisar föga emedan det bevisar för mycket. Det Danska mynt, som här blifvit åsyftadt, var 8 sk. i silfver och således 32 sk. r:gs. Det representerades af en kopparbit ungefärligen så stor som våra 2 sk. stycken. Det var naturligt, att det skulle löna mödan alt efterapa sådant mynt, hvilket, på sätt redan blifvit nämnt, Engelsmännen äfven gjorde, men, såsom jag sagt, detta mynt var ett tillfälligt kopparmynt med orimligt högt nominelt värde. Ett är alt tala om tillfälliga förhållanden och annat att tala om det Europeiska kopparmyntet i allmänhet. Allt Europeiskt kopparmynt är underhaltigt d. v. s. att det nominella värdet är högre än värdet af den koppar, som innehålles i myntet, och det måste så vara, såvida man icke vill gå tillbaka till det gamla förhållandet i vårt land, då man hade plåtar af ett qvarter i qvadrat med stämpel i alla 4 hörnen. Procenten koppar är inom olika länder olika. Engelska kopparmyntet innehåller omkring 44 proc. koppar af värdet, det Ryska 40 proc. och det Österrikiska 20 proc.
Dom; i anledning af hvilken motion Herr Ullberg föreslagit, att, om ny ExpeditionsTaxa skulle komma att utfärdas, deruti äfven matte bestämmas lösen för alla ifrån Kongl Majtts CancelliExpeditioner Utgående handlingar samt i synnerhet för Fullmakter å Ämbeten och Tjenster, så väl af Kongl. Majit utfärdade, som ock för dem, sorn af allmänna Verk och Ämbetsmän meddelat; äfvensom Herr Bagge till dess förberörde Memorial gjort inundtliga tillägg, atr rättigheten för Svarande och Förklarande Parter, att icke utlösa Utslag och Domar jemväl mätte sträcka sig till de beslut, sorn af KonglMajit och Dess Befallningshafvande meddelas, samt att lösen ej borde erläggas hvarken för återlemnade handlingar, når ett mål af öfverRått återförvisas, eller för de handlingar, som directe insändas till Kongl. Majit i Revmonsmål, Härförutan har Högl.