Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådig Remiss af den 5 sistledne November, funnit Sig böra härå fästa den upmärksamhet, att Landshöfdingens ■underdåniga hemställan öfverlemnades till Riki pens Ständers StatsUtskotts åtgärd. Till uplysning vid den anmälan af detta ämne hos Riksens Höglofl. Ständer, sorn StatsUtskottet nu åligger, får Utskottet meddela omförmälte Berättelse så lydande: ”1 underdånigaste åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga ”skrifvelse den 12 Julii 1815, åligger det mig, ”att före den nu i Nåder beramade Urtima ”Riksdag hos Eder Kongl. Maj:t underdånigst ”upgifva förhållandet med den i Carlkrona Stad ”vidtagne Fattigvårds, och Arbetshus-Inrättning, ”och huruvida det understöd Riksens Högloll. ”Ständer ofvan underdånigst nämnde år till ett ”belopp 3,000 R:d Banco årligen till nästa Rik§- ”dag beviljat, vidare må vara af nöden”. ”Härvid vågar jag i underdånighet först ”fästa Eder Kongl. Maj:ts Nådiga upmärksamhet ”på den korta tid, som ifrån berörde anslag för”flut. it, ^Utveckla sig till dess egentliga omfattning, än? StatsUtsi.
Dahlgren för bestridde utgifter, dels vid ett öfningsläger å Ödschöldsmoar, dels ock vid en väganläggning i Toftedalen; N:o 25g, i anledning af vackt fråga, att de statistiska Tabeller, som äro bifogade Kongl. Majrts Befallningshafvandes femårs-berättelser, ej vidare måtte på Statens bekostnad till trycket befordras; N:o 260, i anledning af erhållen uterremiss å Utskottets Betänkande, N:o 201, rörande sökt everldeiig skattemanna-rätt å det under Ulricsdahls Kungsgård förr lydande hemmanet Kefvinge, med dertill hörande utjord; N:o 261, i fråga om Jordeböckernas granskning. S. D.. Föredrogs å nyo Stat s-Utskotlets Utlåtande, N:o a58, i anledning af erhållen ålerremiss på Betänkandet, N:o 128, rörande väckt fråga, att Kronan måtte bekosta handtlangning vid Kronohemmans och Nybyg». Prot. Ut dr. d. 18 Oct. i$34i. gens afvittring, i sammanhang hvarmed äfven Hedervärda Bonde-Ståndets genom Prolocolls-Utdrag den 9 Oclober meddelade inbjudning togs i öfvervägande; Ståndet fann icl<e skäl att frånträda sitt redan fattade beslut och lade Utlåtandet N:0 258, jemte Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag, till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Lag-Ut skuttets Belärdianden:
Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående upphäfvande af Kongl. General-Tull-Styrelsens Circulär den 10 Februari i838j och dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år} rörande controll vid aflastringfrån Norroch Westerbottens Län af lax och smör. (Allm. Besv. 0. Ekon. Utsk. Bet. N:o 50.) S. A. K. Ilos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om upphäfvande af Kongl, General-Tull-Styrelsens på E. K. M:s Nådiga Skrifvelse grundade Ciiculär den 10 Februaii 1838, med ett dervid gjordt tillägg af den 30 Juli samma år, hvarigenom blifvit stadgadt: att, vid afsändning från hamn i Norr-och Westerbottens Län sjöledes till annan inrikes ort af varu-artiklarne saltad lax och smörj dessa varor skola vara underkastade förpassning, i enlighet med Förpassnings-stadgans 1 §., vid äfventyr, alt de i annat fall vid framkomsten beläggas med tull, såsom om de från Finland inkommit, och att, för berörde förpassnings erhållande, de villkor skola ega rum, antingen att varan förut bevisligen förtullats, hvilket i sådant fall af vederbörande, i afgående förpassnings-journalen, till rättelse vid revisionen, antecknas, eller ock, att afsändaren till Tullkammaren eller Inspectoren i lastningsorten aflemnar inhemska producenters under edlig förpligtelse utgifna bevis, som vid nämnde journal skola till verification biläggas, att ifrågavarande varor utgöra afkastningen af de egendomar, de innehafva, å hvilka bevis Kronofogde eller Länsman i orten, eller församlingens Kyrkoherde bör hafva intygat, att bevisens utgifvare innehafva de uppgifne egendomarne och att de i samma bevis upptagne varu-qvantiteter kunna anses vara der producerade; dock att nämnde varuartiklar må kunna från hamnar i förenämnde 2:ne
M. föreslagit alt, för alt kunna i större skala fortsätta jernvägarne i landet, samt enär Staten icke dertill eger disposibla tillgångar och det för öfrigt skulle vara alltför betungande för den närvartde generationen att tillsläppa så stora skattebidrag, som dertill skulle erfordras, lån borde i statens namn uptagas, till hvilkas amorterande R. St. skulle anslå en nödig fond. Jag gillar denna åsigt och jag tror, alt, när det är fråga om sådane industriella och produktiva företag, som de ifrågavar:de, hvilka man icke kan vänta skola anläggas af enskilde bolag eller till hvilkas genomförande fordras större bidrag af staten, än tillgångarne för ögonblicket medgifva, då är det billigt och rätt att uptaga s. k. statslån, på det att den kommande generationen, som otvifvelaktigt skall draga den största fördelen af dessa företag, jemväl må till någon del bekosta desamma.. Jernvägarne hafva, såsom jag nyss yttrade, varit första upslaget till frågan om fondsystemets införande i Sverige; men jag ser alt StatsUtsk. i detta afseende gjort en utsträckning. Utsk. har nemi. i l:a punkten af sitt förslag upslällt frågan så, att statslån skulle få uptagas äfven för alla andra större företag, som af R. St. blifvit eller blifva beslutade. Jag tror emellertid, alt dessa frågor böra öfverlemnas åt kommande Ständer; ty här år för närvartde icke fråga om att up - Den 20 September f. m. 75 låna medel för andra företag, än blott och bart jernvägarne, och man bör således, efter mitt förmenande, upsfcjula frågan om alla andra större företag och sältet för anskaffande af medel dertill, intill dess någon K. Propos. derom framdeles föreläggas R. St., samt nu endast hålla sig till frågan om jernvägarne, emedan dessa' varit den egentliga och första anledningen till Utskis förevar:de Betänk.
Län blifvit öfyerlemnadt, innehållande hemställan, att, med afseende å de sädesFattiga Häraderna omkring Borås, hvilka årligen behöfva köpa flera looode Tunnor Spannmål, ifrån serskildta och ofta aflägsna orter, och hvarvid Allmogen ej är i stånd att om hosten begagna det lindrigaste sädespi-iset, utan skall nödgas frampå sommaren köpa spannmålen af Köpmännerna i Borås, hvilka då sälja den med vinst ofta till dubbla beloppet, med säkerhet att vinna åtminstone några Riksdaler på Tunnan, en underdånig anhållan måtte hos Kongl. Maj:t framföras, att ett Mqgazin linge inrättas i Borås, der Kronan redan skall äga en härtill användbar byggnad, Vid handläggningen af detta Memorial har Utskottet ansett det innefatta ett enskildt på undersökning beroende mål; Och enär Utskottet omöjligen kan vara i tillfälle att in - lo3 Eesv. ech. Ekon. UtsJc. Bctånkanäen. hemta alla de upplysningar, rörande localförhållanden och andra omstäsdigheter, sorn till ett närmare utredande af denna fråga äro högst nödiga} så finnér Utskottet sig ej nu kunna härmed taga någon annan befattning än att till Riksens Högloft. Ständers egen profning öfverlemna detta vördsamma yttrande. Stockholm den 26 Januari 1818. Riksens Uoglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUbshotts Betänkande i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongliga Förbudet emot bruk och nyttjande af arbetadt silfver utöfver 10 lods vigt. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till Utskottets handläggning remitterat ett Memorial i detta ämne af GeneralMajoren m. m. Herr Grefve Lantingshausen, deruti Herr Grefven anförer, att lagar och författningar, hvilkas verkställighet icke handhafves, utan tvertom uppenbart och opåtaldt öfverträdas, hafva den skadliga verkan, att bereda förakt för Regeringens bud och befallningar, hvilket förr eller sednare måste medföra vådliga följder för samhället.
13. 6 ing afbetalning a ©bligationer titt ©riattning för Itbne görluiter genom ©feppSsuppbringningar ©ijatming till ©eneratafijiance Såne SDtai;t i Söåber fajfpdttb, atbre öfronosgorbran — Utbetalning titt ©amia bolaget för högands ©tenFolöinerF Htfet0 ©canbct'0 jufiitiaiffDntbuötmum fatiit ocb t£vyc£fvihet8>Conintittebne t£ppeöittonec: ^lefeFoflnaber — ^enjton titt SttifetS ©tån.ber8 f. b. 3u|iittae*!Dm6ub5man, grifjerre Mannerheim — anbre ^jenftoner _ _ „,„L Sppectanter — ___ 4,825. 32. — 721. 32. — 315. 15. ii. S6i'ivöltmnge*Eodnööcr fou ^vifsgalöekontotet: aflöning, meb inberdfnanöe af £err«r guttmdgtigcS Jponoraria (8,000 3F:br), — Småpenningar — _ _ arfmoben 4>»å Stat, nemtigen titt treberboretnbe Stjenpemdn roib ^JcftsSontoret i ®tocf(;o(iu 100 9Ubr, i SOejrel 4. fBelomng för npptdtft ©ebel
Då blef Grane het och stälde till ett stort uppträde. Han tog till stora ord och kallade Norström för en konservativ träskalle och ett satans byråkratfrö. Därefter utöste han några välmenta förbannelser öfver lifvet i almänhet och Upsalalifvet i synnerhet samt gick häftigt sin väg, i det han affyrade ett sista batteri af de mest utsökta och svafveldoftande eder. När han gick, var han verkligen så ädelt upprörd, som en människa gärna kan vara, och han hade hjärtat fullt af sorg öfver, att han med alla sina vackra känslor egentligen uträttade bra litet. Och med de tankarna i hufvudet promenerade han en hel timme fram och åter i Karolinaparken för att svalka sig. Men när den timmen gått, började han granska de förbigående. Snart stod han stilla och såg efter dem, hälst om det var fruntimmer. Och något senare vandrade han hem till sig, ledande under armen en skönhet, hvilken hade blåa ögon och en gul lugg, som såg ut som en tvärklippt man. Morgonen därpå låg han och försökte komma underfund med, hvad som föranledt Göthe att dikta sin Faust och ställa Mefistofeles vid hans sida. Bestämdt hade Göthe erfarit, hur nära de sublima känslorna ligga ... ja, vissa andra. Och så hade han hittat på den där kompositionen Faust-Mefistofeles. Kanske var det vulgärt att tro Göthe om sådant. Men – han trodde det ändå, och det smickrade honom. Han var i en förfärligt orolig sinnestämning, det var hela saken. Han visste ej, hur det kom sig. Men någon ro hade han aldrig. Aldrig hade han lefvat så som under denna vår. Öfveralt syntes han ute, öfveralt var han med, och öfveralt var det han, som var gladast, uppsluppnast och mäst böjd för upptåg och galenskaper. Sällan kom han hem före två eller tre om mornarna och sällan syntes han två aftnar å rad i samma sälskap. Schultz var orolig för honom och frågade honom en dag, hvad det var åt honom. – Ska’ inte jag också kunna få vara glad sade Grane. Det kunde jag inte förr. Nu, när jag kan det, ska’ jag inte få det då?
JV:o 4^, öfver väckta motioner om förliknings-comiteers inrättande; N:o 167, i anledn. af väckta motioner om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§:na i 2 cap. Giftermåls-b:n; N:o 168, i anledn. af väckt motion om förbud för presterskapet att utfärda lysning till äktenskap för manspersoner, som, i saknad af andra medel att sig försörja, ej ens, på sätt i K. förordn. den 8 Dec. 1756 är föreskrifvet såsom villkor för allmogens söners rättighet att vid 18 års ålder träda i gifte, innehafva stadig tjenst eller arbete och handtverk idka; N:ö 16g, i anledn. af väckta motioner om dels upphäfvande, dels andi ing af 3 cap. 1 och 10 §§:ng, jemte 5 cap. 1 §:n Giftermå!s-b:n samt 8 cap. 2 §:n Ärfda-b:n; Wto 170, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af sista mom. i 37 §:n af 17 cap. Rätteg.-b:n. H, R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 12 om natten. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 12 December 1840. Plenum kl. 10 f. ra. Hr von Hartmansdorff, Au g.: För en vecka sedan nämnde jag, att jag önskade väcka en motion om ett anslag å exlra-siatsregleringen till förmån för Riksarchivet, men alt jag icke för lii islande upplysningar då kunde göra det. Nu anhåller jag alt få uppläsa motionen. Hr von Hartmansdorff uppläste derefter följande: Om R. St., såsom jag önskar och hoppas, anslå till förvaring af Rikets handlingar tjenligare rum än dem, hvari de 1111 befinnas; så blifver K. Riksarchivets tjenstepersonal ännu otillräckligare än förut, emedan till de vanliga göromålen komma de utomordentliga, som handlingarnes flyttning medför.
Motionen börjar med ett tillkännagifvande, att motionären icke vill uppehålla sig vid Instrukt:ns allmänna syftning, den han likväl säger vara, att åt Landshme gifva en ännu mera vidsträckt myndighet än förr. För min del måste jag, som under min embets-utöfning såsom Landsh., haft att efterlefva så väl den gamla som den nya Instrukt.ms föreskrifter, bekänna, att jag icke uti den sednare funnit mera än några få fall, der Landshme fått sig tilllagd andra rättigheter än förut, och dessa icke af någon större betydenhet. Då motionären, till stöd för sin åsigt, ibland annat åberopat R. Stms Just.Ombudsmans erinringar vid den nya Instruktm, må det äfven tillåtas mig att åberopa samma auktoritets omdöme, just i fråga om hvad motionären anfört om nyssmde allmänna syftning, och i sådant hänseende upläsa något af hvad Hr Just.- Ombudsmm uti sin till It. St:r afgifne EmbetsBerättelse i saken yttrat. Efter att hafva framställt några mindre väsendtliga anmärkmr emot serskilda stadganden i Instruktm, yttrar Hr Just.- Ombudsmm följande: »Deremot har jag funnit vissa obefogade anmärknm vara utaf »publicister med mycket eftertryck framhållna och troligen, såsom »icke vederlagda, ej saknande inflytelse på mängdens tänkesätt. »Dertill hörer föregifvandet, om Landshmes i allmänhet förökade »makt och förmenta suveränitet öfver de tjenstemän, som jemte »dem utgöra K. Bef:h:de.» Motionären säger, att den utsträckta makt, som vore Landshme genom den nya Instruktm tillerkänd, skulle stå i strid med den opinion, som IL St:r uttalat i afseende å behofvet af Länsnämnders inrättande, såsom en representation inom länet, hvars tankar Landsbm borde inhämta. Jag skattar ganska högt ett utbildadt kommunal-väsende, och önskar deråt all framgång, men det torde ej vara obekant för Eder, mine Hrr, att frågan om Länsnämnders inrättande förevarit vid flere Riksdagar, utan att något resultat deraf vunnits. Då K.
Gumnllus annonsbyrå locn nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltlg petltrad (- 10 stafvelser). I D U N 9! 40 ef T / f l l l 61 p C :o Drottninggatan Drottninggatan 40 Utställning af 61 3 tr. u p p 0 få härmed rekommen dera sin nya I * 00 L-J w CO tidsenliga p O a Fotografering utföres enligt P omsorgsfullt nutidens På dessa i Sverige o. utlandet patenterade o. prisbelönta Stickmaskiner kan man efter 2 a 3 veckors öfning tillverka nästan allt livad af ylle eller bomull behöfves i hemmet. Se vidare annonsen i Idun den 1 och 8 februari d. å. fordringar. Säljer O vatten IIP billigast l:ma maltdrycker, varor. Minsta antal, 25 flaskor, hemsändes fritt efter order pr post eller Fysiologiska skodon Husmödrar! s o Zf2 B " ' f i \ S o j a, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Idun B yrå: Drottninggatan 48, en tr. A n n o n s p r i s: 25 öre pr petltrad ( Utländska annonser 50 öre raden. endast 1 krona för qvartalet Redaktör o c h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. postarvodet inberäknadt. Träffas ä byrån kl. 10 — 11. Ingen lösnummerförsäljning. A l l m. Telef. Tidningen kostar Ellen ämnet, s o m lä- ses här ofvan, torde ej vara okändt inom något bildadt hem i Skandinavien. Det tillhör konstenskosmopolitiska område — det är j u så godt s o m uteslutande inom konsten o c h literaturen vi ännu hafva att söka våra berömda qvinnonamn — o c h det har god klang ej blott inom vårt eget land, utan äfven i våra skandinaviska syskonland Norge, Danmark och Finland. Fru Ellen 2:dra årg. Prenumeration sker I landsorten: å posta nstai tern a. I Stockholm: hos redaktionen, i b o k - ladorna samt a tidningskontoren. Hartman. Nfiiaiiiiiij!
St:s år 1812 fattade och af K. AI. gillade beslut, hvarigenom bestämdes: ”att beväringsmanskapet af K. IM. och Kronan förses med beklädnad, ”beväring och nödiga utredningspersedlar.” Under sednaste riksdag upptogs Ufven denna fråga till öfverläggning; men man har hittills endast ansett lämpligt, att beväringsmanskapet nyttjade egna skjortor, strumpor och skor, hvarföre hvarje karl erhållit ersättning af ; r:dr b:co vid reg:ter i landsorterna, och 1 r:dr 24 sk. vid Lifbevär:s-reg:tet. Den ersättning, som för öfriga beklädnadspersedlar borde bestås, kunde svårligen beräknas lill mindre än 4 r;dr b:co för Deli 27 Maj. 23^ hvarje man. För i5,ooo man uppgår den härtill nödiga summan till 60,000 r:dr. Utsk. har sjelf beräknat utgiften för rockar och byxor till 69,000 „ Skillnaden utgör således ... 9,000 r:dr, men ock förlusten af i5,ooo munderingar, som för den utgifna summan befunnits underhållna, och således i förråden att tillgå. Då i alla fall under krig manskapet torde beklädas lika med de öfriga trupperna, skulle för sådant tillfälle ett betydligen större antal munderingar på en gång böra anskaffas, än nu till en början kan anses böra äga rum. Fördelarna i mconomiskt hänseende kunna således vara oafgjorda; i militäriskt åter aro desamma utan tvifvel öfvervägande. 10:0 Arme'ens vap e nö fni n g a r äro af så utomordentlig vigt, att desamma icke af någon sann fosterlandets vän kunna med likgiltighet förbises. Det oaktadt har motsatsen ägt rum, emedan StatsUtsk. icke vid det i sådant afseende fordrade anslag synes hafva fästat särdeles uppmärksamhet. En soldats danande är likväl ej så lätt och snart gjordt, sorn mången synes tro.
Erhålla dessa Chefer Troinansvärdighet, så upphöjes derigenom detta sålunda organiserade Collegium till nära jemlikhet med de nuvarande, ehuru några särskilta Rådplägningsfimbei 11 och någon dem åtföljande öfverröstningsrätt icke kotnme att bestås. I det skick ät r, hvaruti Collegierne nu befinnas, kan föga något olämpligare och med Svenska Statsföriattingens rätta anda mindre öfverensstämmande förhållande tänkas, än det som uppkommer genom deras *ä kallade rådgif* vande, hvilket är dea tredje af deras i allmänhet åliggande funktioner. Så snart Collegierne inrättades, såsom Inspectioaer öfver vissa administrationens afdelningar, blef af denna inrättning en naturlig följd, att de upplysningar o;h data, som för vissa måls utredande innan afgörandet nödvändigt erfordrades, skulle af dem lemnäs, emedan de utesfutande voro af dessa data i kännedom. Men, s©m Konungen i sittråd icke saknade män, hvilka, om det behöfdes, kunde, med full kunskap om Lagar och författningar, upplysa om deras rätta tillämpning i förekommande fall, så behöfdes icke att rörande denna tillämpning rådfråga några Col* legiér, hvadan ock, der egentliga upplysningar för målens fullständighet icke erfordrades, dessa directe hos Konungen afgjordes titan några Collegiers hörande. Genom 1720 års Regeringsform, som, under sken, att förebygga enväldet, införde i Regeringen på en 9«a Serskildta Utskottets B et link anden. gång både Fåvälde och Mångvälde, stadgades ett så i oändlighet fortsatt Vederbörandes hörande, att föga något mål kunde hos Konungen, eller rättare Rådet, till afgörande förekomma, soat icke genomgått alla tänkbara granskningar och blifvit af hvarje hörd autoritet försedt med tillämpningsoch accommodationsgrunder och mångfalldiga på en mängd stadgaoden grundade afeller tillstyrkanden. Fröet till den Collegiala oredan befordrades härigenom till snar växtlighet, och det onda grep i stillhet omkring sig, under hela den 6å kallade frihetstiden, för att längre fram göra sig för kommande generationer rätt känbart.
Sjelf en innerligt gudfruktig man, hade han hyst ett onämbart, varmt och ifrigt begär att genom sin herdebefattning i Berffendalen få med ett slags eganderätt, så länge och så mycket han ville, betrakta och vårda en märkvärdighet, som kyrkan förvarade, nemligen – såsom man derom får läsa – ett ganska sällsamt krucifix i emaljerad koppar. Den korsfäste bär krona och en med guld randad kjortel. Ytterst på hvardera korsarmen sitter bilden af ett helgon, och öfver Kristus-bilden står med blå bokstäfver på randad guldbotten: . Dessutom eger sjelfva korset en mängd prydnader af stjernor och små ovala eller runda fördjupningar, och i hvar och en af dessa är insatt en röd klut, som täckes af en bit mariensglas. En dylik prydnad förvaras ock i två små dosor, nedhängande i kedjor från korsarmarne. Detta krucifix, hvilket är en aln högt och anses med säkerhet tillhöra kristendomens första tider i norden, var det som magister Sune egnade en så liflig dyrkan och en så bitter saknad, att den nära nog gick upp mot förlusten af hans oskuldsfulla verldsliga idyll med de hvita lammen på den gröna ängen och Konkordia som husmor. På ömse sidor om bäcken. Slutet af oktober var nu inne. Redan hade både första och andra gången förkunnats lysning till äktenskap mellan kofferdikaptenen herr Lauritz Hellevi och välborna jungfrun Juanna von B. Redan stodo två rum i öfvervåningen nymålade och ommöblerade för de unga makarne, och redan voro gästkamrarne för de långväga resande slägtingarne i full parad. Allt var färdigt, ingenting fattades, utom sista lysningen och brudgummen. Och ännu då tredje lysningen var afkunnad, dröjde denne – dock icke, enligt hvad man kände, i följd af någon större olycka än de mest konträra vindar.
ConstitutionsUtskottet skulle, jag tviflar ej derpå, genom infordrade upplysningar härom från KrigsExpeditionen, KrigsCollegium och KammarRätten , utan några vidlöftiga Statsekonomiska och Financiella beräkningar, komma till det lättfattliga resultat, att långt ifrån behofvet af det lagstridiga medel, att under sken af Rustoch Rotehållares egen fördel aflåcka dem en tvåårig ytterlig afgift till MötesPassevolanceCassan, borde denna fond gifva ett öfverskott af minst en balf million, ett förhållande, hvarpå Konungens Rådgifvare icke kunnat undgå att fästa sin uppmärksamhet utan ansvarsfull påföljd. Mig vill det synas, som hade ConstitutionsUtskottet icke nog fullständigt granskat StatsRåds-protocollerna, som innehålla rådslagen öfver denna vigtiga fråga, eller också hafva Konungens Rådgifvare vid ena tillfället tillstyrkt, hvad de vid ett annat tillfälle afstyrkt. Rikets Den 17 J u I i i f. ro. Ständer hafva nemligen under loppet af Riksdagen emottagit en Nådig Proposition 0111 ett nytt MötesPassevolanceContracts ingående, hvarvid Bifogades samtlige StatsRådets välgrundade tankar, dem jag Ber att nu få åBeropa, så lydande: ”Enär nu, vid såda”ne forhållanden, de der Bafva sin grund i ”omständigheter, hvilka ej kunnat förutses ”eller förekommas, Rustoch RoteBållarnes ”skyldigheter i och för Knecktehållet kunna ”anses mera Betungande, än från Början va”rit afsedt och Beräknadt, samt jordbruket ”i allmänhet, jemförelsevis till'öfrige närin”gar och yrken, synes vara i Behof af lindring i allmänna tyngder, hvartill äfven ”kommer, att truppernas öfning under mö”ten, hvarförutan ändamålet med deras underhållande skulle förfelas, är, att anse så”som en för Försvarsverkets fullkomnande ”nödig anstallt, den der således ej
Att höga Ofwerhelen wid Lesia förunnat ett ordenteligt och ofta ett extra nåd, är, mätte likwäl icke förefalla obilligt för någon, som af erfarenheten will inhämta, huru en man, efter wunnsn skicklighet, merendels pä bekostnad af allt hwad han arfi och fönvärft, samt derefter anwänd arbetstid, emot ingen e ler ringa Lön, fällan innom 50, ännu mera fällan innom 40 ärs alder, kan klefwa befordrad /ill Ecclsgasiiqve Sysila med tarfweliz utkomst. — Äfwen ivid fördelaktigare lägenheter gift wer erfarenheten alltför fa exempel af Prester, som för sig och efterlefwande, af Sysilans inkomst och Lön, samlat någon särdeles förmögenhet; Men gansta manga af sädane, som lemnadt sitt hus efter sig i tsrftiMk. — Det ar gansta lätt, alt, msS Den 4 November. r»Z förbigående af den dryga beskattning, och alla ound» gangeliga utgifter, som ätsölja Preste Lagenheter, säbom stal till mindre förmögenhet i Presthus, framkasta beskyllning för wällefnad och försummelse: Och det blifwer alltid smärt, att bibringa annan öfwerlygelse, der någon witt med dessa namn stämpla en Prest, som af Ämbetet haller sig förbunden att göra något helt annat än de indragtigasie naringsyrken till hufwudsa? för sitt bemödande, samt akt, ä ena si» dan, icke för noga utkrafwa sin ratt wid Löste — Jndragten, och ä den andra, icke wilja sorglös och tillsluten för andra, lefwa endast för sig och sina närmaste.