Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare får jag ock , i fall af återreiri68, göra en anmäikning vid Herr Cederschjölds yttrande, att någon annan ej borde behöfva deltaga uti fattigförsörjningen, än den, sorn har ett bestämdt öfverskott. Om det skulle antagas såsom principe, så skulle de fattige verkeligen komma till korta, ty det vöre då så, som skulle säga sig hafva något öfverskott. Vidare har det blifvit taladt om, huruvida KyrkoRåden borde hafva befattning med fattigvården. Jag kati ej finna annat, än att det kan stå ganska väl tillsammans, och att de väl kunna hafva denna befattning; men då de väljas af Församlingen, då de äro dess deputerade, vet jag ej något skäl, hvarföre Pastor bland dem, skall vara Ordförande. Jag vet i\ hvar - 184 Den 5 Augusti C, m. före Ridderskapet och Adeln , sorn afsagt sig så många andra rättigheter, skall frångå att vara Ordrörande i detta afseende. Om äldsta Ridöersmannen är ordförande, hindrar det icke Pastor, att ändg utveckla side tankar, och lemna de upplysningar han finner nödige. Herr von Hohenhattfen , Michael; I fall af åierremiss, anhåller jag att få beledsaga den med några få ord. Utskotten» sorn på goda skäl uteslutit det förslag Committerade framställt i afseende på värfvade Soldaters permitterande, har dock i detta afseende tillstyrkt en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, den jag tror vara stridande ernof rättvisan, ty om den bifölies, skulle den beröfva detta stånd, de medborgerliga rättigheter, som andra åtnjuta; jsg tror Svenska Soldaten äger full rättighet att betraktas i samma förhållande inför allmänna Lagen, sorn andre medborgare. Det är blott dessa ord, hvilka min pligtkänsla uppfordra! mig att yttra, som jag anhåller få till Utskotten åtfölja återremigsen. Herr Munck af Roiertjkjold, Eberhard: Jag har hört den tanke yttres, att man borde öfverlemna fattigvården åt hvarje menniska® barmhertighetskänsla, och dess förmåga att hjelpa sin räst*.
Plan dlingarne, och en Stämpel äfven på 5 R:dr inrättas: i 3:dje §. förhöjning af stämplade papperet för Notarii-Publici-Bevis i man af Handlingens vidlyftighet, och för handlingar, söm tili TJtländningar utgifvas: i 7:de §. en bestämd klassfördelning för Kartor å Privilegier , Resolutioner och Tillstånds-bref till anläggande af BergVerk och Manufakturer m. m.: i 8:de §. dess tillämpning till Brandförsäkrings-Verken i allmänhet: i n:te § ett sådant slags Klass-fördelning, som. i 7:de samt äfven en Kläss-fördelning af Kartor för Fullmakter till Stads-Pastoraterne, hvarigenom den med de senare Förordningarne följande vidlyftigare Tabell undvikes, och förhöj - Underdåniga Skrifvelse!"' ning af Fullmakts Kartan på Domkyrko-Församlingen i Westerås:'i 12 §. nedsättning i Stämpel-afgiften för Under-Ofiserare i allmänhet vid de Vävfvade Regimenten och deras vederlikar ined Rotelöner vid de Indelta, samt öfverflyttning af ansvaret för Doktorsoch Magisters-Brefs Karterande ifrån AkademiernesRektorer på dem, sorn dessa bref utförda! i 14 §• förlängning af tiden för resor öfver gränsen: i 16 §. att Arrén-, deoch Hälftenbruks-Kontrakter på Landet skola uppvisas vid nästpåföljande Mantalskrifning , och att de Exemplar af Hyres-Kontrakt i Staderne, sorn Husegare innehafva, skola skrifvas på eller beläggas med stämpladt papper, samt angående fördelningen af kostnaden till stämpladt papper å Bytesoch Köpe-Bref: i 17■§, hvad sorn. genom Kongl. Kungörelsen d, S Nov. 1815 blifvit stadgadt om Kartering af Skuldebref vid Lagsökning hos Konungens Befallningshafvande, samt förändrad progression för Stämpladt papper till Obligationer, och en Klassfördelning af Kartor för växlar å Silfver-Rubler m. m.: i ig:de och ig:de §.§, deras förändrade sammmanfattniug i afseende p» Kartering af KöpeBytes-och Faste-Bref: i 2o:de §, en tydligare ordställning j afseende på Testamentens beläggande med stämpladt papper: i 3 2 §. att Lvsniugs-Sedlar jemväl må med stämpladt papper beläggas, samt mera bestämda beräkningsgrunder för Lysnings-Sedlars karterande ; 1 25 §. ett stadgande om viss tid, inom hvilken granskning af Lysnings-Sedlar bär i Kongl.
Betänkande angående jHMUjtfchReser vakjuts enir ,b1Ik]?uj*,5 Sgilqr^c^ Från OecpnmniéUts^Ö"^^. if den J'$il JuJi,KÅlY^ehde Cfiartofs 'upprättande öf*wt11 H^dfbdandn1 ni, Riket. ^tffskhftet anser sig icke kunna ingå uti någon närmare delaf! öFver delfa ’ ämne, titan bifögär till upplysning härvid i afskrift ett Memorial till Kongl. Majrt, som Chefen för Landtmäterfel 1 Riket, den 13 April 1807, härom i pdderajihighet ihgifvit, samt vördykihlxgkÄ tillWyfker Riksens Ständer, att injöt Kongl. Maj:t framlägga deras underdåniga önskan, att, så fort möjligheten medgifver, nödiga uppgifter och underrättelser piil Rikets hemman och Jordlägenheter, grundade ipke på gissningar utan på Geogrä^hiska mätnitigar och uträkningar, mat'te V^rdåJui\aVbetade, och att, Sedan Kongl. Itfajttlr^cn^ikbts' KammarCollegium Jemte ÖfverDirecteuren för Landtmäteriet blifvit hörde, angående lämpligaste sättet härföre beh de erförderliga oumgäpgeliga kostnaderna, Kongl. Maj:t täcktes iåla vidtaga dö å totalt er ifeötfgl. Maj: t pröfvar till ända xrfhAa bidraga. »±Jt:' le .
Då jag icke kunde inse, på hvilken giltig grund samtidigheten af begäran om domen och begäran om räkenskapsboken bordt hafva den påföljd, att hvarken domen eller räkenskapsboken utlemnades, och då jag tillika fann det åberopade stadgandet i 14 §. af gällande Expeditionstaxa innebära en bestämd och ovilkorlig föreskrift för domstol, embetsverk eller expeditionshafvande att till vederbörande återställa ingifna handlingar, och att, hvad stadgandet derutöfver innebölle, endast utgjorde anvisning på tiden och sättet för nämnda handlingars återställande, men ingalunda grundade någon detentionsrätt för att uttvinga lösen, den der ej annorlunda, än på sätt derom särskildt vore föreskrifvet, kunde genom exsekutors medverkan utbekommas; förordnade jag, till befordrande af klagandens rätt och till undanrudjande af nämnde missförstånd, emot protokollsföranden laga åtal inför Stockholms samfälda Rådstufvurätt, 5T Rådstufvurätt, söm, efter föregången skriftvexling, genom utslag, afkunnadt den 6 Juni 1862, förklarade att, emedan protokollsföranden, hos hvilken klaganden begärt att dels emot lösen erhålla Rådstuvufrättens protokoller för den dag, då dom i klagandens hustrus sak afsades, dels ock att återbekomma en till domstolen under rättegången ingifven räkenskapsbok, vägrat efterkomma nämnde begäran, endast derföre att klaganden undandragit sig att då jemväl lösa protokollerna för de föregående rättegångsdagarne, samfälda Rådstufvurätten, i förmågo af 19 § i Kongl. Förordningen den 30 November 1855 samt 24 kap. 5 § Rättegångsbalken, pröfvade skäligt att för hvad som protokollsföranden sålunda till last läge, fälla honom att böta Tjugufem Daler silfvermynt med Tolf Riksdaler 50 öre Riksmynt, Konungens ensak; men emedan klaganden då mera frånträdt sina emot protokollsföranden framstälda ersättmngspåståenden, vore yttrande derom icke erforderligt. Ändring i detta utslag är ej sökt.
Allmänna säkerheten , och den vördnad , som alla böra hysa för Statsförfattningen, fordrar således, att den efter Bokstalven tydes och följes, intilldess den, i laglig ordning, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, blifvit förändrad; och då skiljaktiga meningar uppstå om rätta förståndet af något stadgande deruti , är det genom en gemensam öfvertygelse, som denna skiljaktighet bör afgöras. Intill dess ett sådant afgörande tillkommit, bör verkställigheten förblifva vid hvad förut varit iakttaget. Sådan var äfven Kongl, Maj:ts afsigt med Dess Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 28 sistl. Februarii, angående Granskningen, å Rikets Ständers sida, af vissa deruti uppnämnde allmänna Cassör och Räkenskaper. De svar Rikets Ständer derå gifvit, det sed - Ang. Granskning af Allm. Cassör m. m. 159 nare åtföljdt af ett nytt förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer af Stats-Verket, hvilket till Kongl. Majits utfärdande öfverlemnas, hafva icke uppfyllt Kongl. Maj;ts ändamål och afsigter. Det har bort förefalla Kongl. Maj:t oväntadt» att, endast under åberopande af en egen, ens icke förut yrkad tolkning af Grundlagens ord, Rikets Ständer förklara lör tydligt och med Grundlagarnes både anda och mening öfverensstämmande, det Kongl. Majit, med hänvisning på dessa Lagars bokstaf, af flere grundade skäl, hade ansett såsom tvätydigt. Då en utsträckning sökes i förut icke bestämdt åtnjutne, och ej en gång länge yrkade rättigheter, hvilka ej heller förut kunnat yrkas eller åtnjutas, emedan Lagens bestämda och ordagranna lydelse ej medglfvit en sådan fordran, vinnes ändamålet säkrast derigenom, om Lagen, genom ömsesidig öfverenskommelse, förtydligas, och den omtvistade rättigheten upphör att vara ett föremål, vare sig för anspråk eller begifvande.
Det är sant, att ofta är felet på deras sida genom slurf och försummelser; men så vida dessa menniskor icke skola upphöra att lefva, mäste väl lemnäs dem tillfälle att kunna uppehålla sig någorstädes, och det är i sådant afseende jag skulle önska, att OeconomiaeTJtskottet blefve anrnodadt att inkomma med ett förslag i detta ämne, hvilket vore bygdt på sådana grunder, att å ena sidan Enskildtas personliga frihet och säkerhet blefve bevarad, och å den andra Församlingarnes rätt i afseende på Fattigvården blefve iagttagen. Jag är nu icke beredd att i detta ämne 636 Den 24 Februarii. lemna de anvisningar, som kunde anses nödiga, inen jag Iviflar ej att Höglollige Oeconomiaeoch BesvärsUtskottet skall derförutan finna tillgång dertill, och det är derföre som jag, för mindel, anhåller att Utskottets förevarande Betänkande måtte återremitteras, med anmodan, att med den omfattning jag vågat föreslå, utarbeta ett nytt förslag. Herr af Brinckman, Gustaf: Efter hvad jag vill erinra mig beslutade Riksens Ständer år 1810, att nödvändigheten af en allmän Författning, angående Fattigvården, skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas; af hvilken anledning Kongl. Maj:t också genast förordnade en Comité, hvilken af Landshöfdingarne infordrade alla erforderliga upplysningar. Men jag tror icke att Commiten ännu hunnit deröfver meddela dess underdåniga Utlåtande, åtminstone är intet resultat deraf hittills kändt, och det torde således vara i sin ordning, att, med bifall till Allmänna Besvärsoch OeconomiseUtskottets Yttrande, detsamma i underdånighet öfverlemnas lill Kongl. Maj:t, för att i ett sammanhang med allt det öfriga komma under öfvervägande. Herr Flack„ Carl Fredric:
Från hvad i 3 § stadgadt är, undantagas straffbestämmelser för följande fall: 1. efter krigslag, för brott af dem, som till krigsmagten höra eller i och för embete eller tjenst under sådan lag lyda; 6 Kongl. May.ts Nåd. Proposition N.-o 93. 2. efter särskild lag, för fel, som af dem, hvilka i Konungens eller andra Kongliga personers hof tjena, i sådan tjenst begås; ;5. efter särskilda lagar, författningar, instruktioner eller taxor, för fel eller försummelser af embetseller tjenstemän, i yissa fall, de der i nya lagen ej uttryckligen nämnda äro; 4. efter särskilda författningar, för sådana brott af ungdom vid skolor eller universiteter, som med disciplinära straff beläggas må. 19 §. I stället för hvad 1 kap. Straff-Balken af 1734 års lag innehåller, skall följande i fråga om åtal af brott och om häktning, till efterrättelse lända: 1. Allmän åklagare skall tala å brott, som under allmänt åtal hörer, ändå att angifvelse derom ej sker. 2. Under allmänt åtal höra alla brott, som ej i lag uttryckligen undantagna finnas. Innefattar en handling flera brott, och hörer någotdera under allmänt åtal; då ege ock slikt åtal för de öfriga rum, ändå att de eljest derifrån undantagna äro. 3. Allmän åklagare vare ock pligtig att utföra åtal å brott, som hos honom af målsegande angifves, der brottet ej är sådant, att det endast af målseganden åtalas må, efter ty i lag stadgadt finnes. 4. Sedan, på sådan angifvelse, som i 3 punkten sägs, den tilltalade svarat vid dom stolen eller bevisning emot honom blifvit der föredragen, må ej återkallelse af angifvelsen ligga i vägen för åtalets fullföljd. Har målseganden sjelf i sådant mål talan anställt, och nedlägger han den, sedan ransakning börjad är, håfve ock allmän åklagare rätt att, på sitt ansvar, målet fullfölja, om han skäl dertill finner. 5.
Nej, antages Preste-Ståndets beslut. Stats-Utshottcts Memorial, N-o 253. 3 Voteringen bar utfallit med 45 Ja och 74 Nej; i följd hvaraf och då Nej vunnit, Rikets Ständer beslutat, att orden: ”Smeder, gårdseller by-,” samt ''Snickare, gårdseller by-,” skola ur 27 §. uteslutas och deremot Gårds-handtverkare på vederbörligt ställe, efter alphabetisk ordning, införas med utförd bevillning till samma belopp, 24 sk., som för förstnämnde handtverkare föreslagits. 5:te Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden gillade, förslag, att vid slutet af i:sta mom. uti denna (28:de) §. må införas följande tillägg: "dock befrias från sådan afgift landtman, hvilka afyttra husslöjds-alster (hvarmed förstås sådane tillverkningar, som icke af dertill serskildt antagne arbetare åstadkommas,) samt andra sådane varor och tillverkningar, med hvilka, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 18 Augusti 1834, jemte flere serskilda Författningar, fri handel för iandtmän är medgifven,” voterar J a; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anses ofvannämnde tillägg vara ogilladt. Voteringen har utfallit med 61 Ja och 58 Nej; hvadan och då Ja vunnit, Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens lydelse. 6:te Voteringen. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag till bevillnings-afgifter uti irsta, 3:dje och 4:<ie rnom. af ifrågavarande (36:te) §., voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner
Remitterades till Lag-Utskottet: Erik Erikssons från Westerås Län motion om bestämmande af viss tid för målens afgörande hos åtskillige em bets myndigheter; Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Jonas Johanssons från Jönköpings Län motion om prygelstraffets afskaffande; 2:o Erik Erikssons motion, att likstolen må utgå af Sterbhusets behållning med ’:del eller högst i:dels procent deraf. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utkotten: l:o Niclas Nilssons från Calmar Län motion oni ett föräudvadt aflöuiugssätt för presterskapets 2:o Johan Johanssons från Örebro Län samt vice Talmannen Alls Perss ms motioner 0111 styrelseverkens reorganisation; 124 Prot.-Utdrag, den 27 Augusti 1844• 3:o Gustaf Pet/erss r/s från Östergöthlands Län motion om indragning af Landshöfdinge-beställningarne m. m.; 4:o Petter Mårtenssons från Jönköpings Län motion om bestämmande af vissa grunder för befovdvingarne inom Post-verken; 5:o Eric Ericssons från Westerås Län motion om ändringar i Kongl. Förordningen den 29 Juni 1833, angående försvarslöse personers behandling; oell 6:0, densammes motion, att kronotionden inom Westerås Län hädanefter må utgå endast i penningar. S, D. Remitterades till Bevil/nings-Uit skott et :■ Herr Hammarbergs, Carl, hos Ilögloll. Ridderskapet och Adeln väckta och af vice Talmannen Nils Pehrsson såsom dess egen upptagna motion, angående bran vins-bränningen och beskattningen derå; Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-l tskotten l:o Pehr Mattssons från Wester-Norrlands Län motion om anhållan hos Kongl. Majit, alt handels-tractalen med Ryssland icke vidare må förnyas samt om förbud mot införsel af vissa Finska varor; 2:o Henrik Anderssons från Örebro Län motion, rörande bränvinsbränningen; B an e0-Ut skott et: Fredric von Zweigbergks från Skaraborgs
IDUN 1897 S k å l e n för På Västgöta damerna Gilles högtidsdag den 17 mars 1877. för Västergötlands fru o c h flicka ett varmt och högstämdt » lefve » kring vårt lag! " i ' Då jag M e d fyllda bägare en skål, en skål, s o m ingen prutmån tål! Ej tömmas må den m e d haranger granna, m e n några enkla ord och sanna. Och hvilken är då skålens föremål? Jag ser här ö g o n tindra himmelsblå o c h mörka äfvenså, m e n mörka som en himmel fylld af stjärnor. I ädla fruar, hulda tärnor, för er må skålen uti botten gå V å r h e m b y g d s fägring, s o m i sammandrag en härlig sommardag, I linden kring vår fest den väna kransen. Det gälle talen, sången, dansen, åt allt I stämning gen o c h mildt behag. 369 kade för dikten och omtalade dölja, hveni författaren svar under på det bifall var, o c h satt verserna, V i manner ha en verkningskrets så rik, affärer, politik, o c h vi, bevars, fått makten att befalla. J o vackert! Kvinnan styr oss alla m e d fraset blott utaf sin klädningsflik. E j sjunger näktergal s å ljuft, som dessa läppar hviska. Och tårars allmakt se ' n! Så friska daggdroppar glindra ej i vårens dal. att - går emot, kinden springer, ringer för sin fot. sitt genom ditt bröst, knäpper. släpper ljuflig tröst. Hvad är det då s o m gör att kvinnan styr? M å n n ' skönhet, grann paryr, naturens drottningsmycke öfver pannan? Nej, en annan s o m stark gör henne, stark än s o m martyr. Det är den makt, s o m godhet henne ger, e n ö m instinkt, s o m ser långt m e r än vi, en känsla, s o m förklarad af blixt från högre världen, parad m e d fint förstånd, af hjärtat skärpt än mer. M e n alltefter han själf och kvädet velat tränga in i samlingen.
I afseende å styrelsen och förvaltningen af Discont-Verket på det hela» får Utskottet inför RikeLs Ständer anmäla: alt Directionerne öfver så väl Banco-Disconten sorn Handelsoch Närings-Bisconten funnits hafva med sorgfällighet iagttagit och följt de dem till efterrättelse meddelade föreskrifter; att nödig säkerhet oeh behörig ordning visat sig i afseende på vården af Verkets Lånehandlingar; att flit och skicklighet funnits vara rådande bland Verkets embetsoch tjenstemän, i följd hvaraf räkenskaperne äfven blifvit med utmärkt noggranhet förde, samt att Utskottet med tillfredsställelse funnit verksamhet, drift och ordning vara vid Lagsöknings-ärendcnas handläggning iagtlagne, så att icke någon försummad åtgärd i denna vigtiga och grannlaga del af Discont-Verkets förvaltning varit emot Ombudsmännen att anmärka; hvarföre också Utskottet låtit, i förut vanlig form, meddela Directionerne fullständig decharge, med frikännande från allt ansvar för nu och framtiden, i afseende på hvardera förvaltningen för den tidrymd, som nu varit Utskottets granskning underkastad. Utskottet, som, efter sålunda slutad granskning af härvarande BancoDisconlens Lånerörelse, fått emottaga Berättelserne öfver de verkställde Revisionerne af Låne-Contoirens i Götheborg och Malmö Räkenskaper och förvaltning, har ansett sig jemväl böra för Rikets Ständer framlägga hufvudresultaten af desse Verks lånerörelse, samt får, till upplysning härom, åberopa Bilagorne JN:ris 4 och 5. Slutligen får Utskottet tillkännagifva, att någon inbetalning, i följd af f. d. Riks-Discont-Verkets utredning, under loppet af år 183g icke egt rum, och att den såsom Behållning, enligt 1838 års Bokslut upptagne Summa Rdr 2,816: 11. g., ännu står oförändrad. Stockholm den 7 September 1840. Bil. till Bil. till Banco-Utskottets Betänkande i840j N:o 80,.
Såsom en följd häraf, få Committerade likaledes tillstyrka, att Cheferne för de Collegier, som bibehållas, hvilka, för att iakttaga Conslitutionens bokstaf i afseende på Biks-Rättens sammansättning; kunna benämnas Presidenter, i stället för Fältmarskalks värdighet, som de nu innehafva, endast erhålla rang, lika med den, som General-Majorer eller Vice Presidenter för närvarande ega; hvaremot Chefer1- ne för Eandtmäteri-Contoiret, BergsContoiret och Postverket, äfvensom för Commerceoch Manufactur-Contoiret samt Styrelsen för allmänna Eäkarevården , hvarom framdeles nämnes, endast torde böra erhålla Ofverste rang. Hvad Committerade hittills anmärkt ; gäller lika för alla Stats Secreterarne, och varder således jemväl för de öfrige Departementen åberopad t. Vid ärendernes fördelning Departementerne emellan, hafva Committerade följt den anvisning, Regeringsformen i dess 6 §. lemnar. Således tillkommer Inrikes Departementet Kameral-, Landthushållnings-, Bergshandterings-, samt andra dermed gemenskap egande Inrikes Civilärender, hvilka uti sjelfva förslaget ander vissa Betänkande om Rikets Styrelse-Verki 575 titlar blifvit uppräknade, hvarigenom detta Departements omfattning synes tillräckligen bestämd. Då uppsigten öfver landthushållningen och landtmanna-näringar blifvit förd under detta Departement, synes sorn alla frågor om Näringsfriheten på landet och om inrikes handeln med landtmannens, så väl rå, som förädlade tillverkningar, äfven hade bordt höra dit; men som en särskild Stats-Secreterare för handeln och financerne finnes, hafva Committerade ansett nödvändigt, att han, för alt erhålla en i möjligaste måtto sammanhängande verkningskrets, äfven får befattning med slöjderne och handeln i hela sin vidd, och att det således för närvarande vore olämpligt, att någon del derifrån afskilja.
Inbjudningen afslogs och Memorialet i öfrigt lades till handlingarne. Prot.-Utdrag den 30 Maj 1860. 443 N:.o 22, med, förslag till den ändring i 51 § Regeringsformen, att äfven andra af städernas innevånare, än borgerskapet, må ega att deltaga i val till Borgmästare; samt N:o 23, med förslag till tillägg i 109 § Regeringsformen eller 80 § Riksdags—ordningen, angående uppskof i riksdag. Dessa båda förslag antogos alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos Stats-Utskoltets nedannämnde Utlåtanden: N:o 40-2, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhöriga med ständig slödjeoch besittningsrätt på innehafvarne upplåtna hemman och lägenheter, bifölls; N:o 103, angående väckta frågor om ytterligare Statsbidrag för reparationsarbeten å Vesterås Domkyrka. Usta momentet af slogs och 2 alra momentet bifölls. N:o 104, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående ylterli gare anslag till iståndsättande af Linköpings Domkyrka. Ståndet afslog det i första momentet omförmälda anslaget, men biföll deremot del i samma moment tillstyrkta låneunderstöd äfven som det sista momentet i Utlåtandet; N:o 105, i anledning af gjorda framställningar angående ytterligare låne understöd för kyrkobyggnaden i Kristinehamn bifölls.
Den r4 Abruärii» 665 Riddarhus - Utstokker tillhörer blott alt följa de Beslut, Högloft. Ridderstapet och Avrln stadgat: att efterse och gransta huruwida Riddarhus-Directionen de samma fullgjort m. m., men aldeles ieke att sträcka sin äigärd längre. A.draminst har'Utstottet wägat förestå nä-ot, som» i hwad mon som hälst, stulle kunna rubba de af Konung och Ständer samfält stadgade Lagar. Utskottet anser sig pä defta grunder icke böra kaga den af Friherre Uuäbsck wid 9 §. gjorda erindran, att Högloft. Ridderstarets och AdelnS Herrar Revisorer borde wid ival af Fullmagtige i Banque» och Riksgälds - Comoiret aga samma rätt som nvid wal för akt upsylla afgängne Revisorers ställen. Hwarken kan Ulstottet tillägga dem vägra mwidgade rättigheter, eller minsta dem, hwaraf Riddarhus-Directisnen hittills warit i odeladt åtnjutande, i synnerhet som denna Di»ec ion ändä lidit en minstning i sina genom förra ti:ers Grundlagar stadgade prärogativer. Denna §. sörblifwer derföre oförändrad. Herr stotstliebs anmärkningar emot 15 §. z mom. och hela 18 §. innebära ingen king mindre än bestyllningar, att Ulstvtter welat beröfva Riodarhuse)s Secreterare och öfrige Tje''!lemän Höfligars och mera pajzande Uttryck än C» ceilie - Betjening) deras Riksdagsmänna-rätt; att hofwa felat emot Grundlagarnes sörestrift, ait icke as-asiat det rätta stället, der desie föreftagne Förjatkningar borde fä sikt rum. Frän desie i alla fall harda liliwuelfer gäc nu Utstolter art göra sig fritt. Z:te Band. s-dra 2t1d. 46. nr» 666 Den !4 Abruarn.