Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon grät, så att hennes flätor gingo upp, och hon måste tvätta sig i ansigtet. De ropade på henne en och två gånger der ute och skrapade med stolarna. Då hon kom ut, satte man sig vid qvällsbordet. »Hvad har du lipat för?» frågade en af fru Skogs stora gossar. Sofi såg ned i sin kopp. Frun tittade på henne. »Det har väl inte händt en olycka?» frågade hon. »Är någon död?» »Nej, — jag har fått en liten bror», svarade Sofi sakta och rodnade. Gossarne började fnissa, men fru Skog sade: »Nå, det är väl egentligen inte någon så fasligt bedröflig händelse. — Vill ni inte ha sylt till palten?» frågade hon derpå en af de fröknar, som hörde till inackorderingen. Det glada jullofvet var för länge sedan slut, och skolan var i full gång. Vintern var ännu i mars månad temligen sträng, men det var dock, som om dess makt skulle börja undergräfvas, och då och då kunde en enstaka dag påminna en om, att det fans något sådant som sol och sommar, och gifva ett svagt hopp om, att en bättre tid en gång skulle komma. Det hade länge varit på tal, att Berta Anderson skulle ställa till en bal. Den egde alltid rum en gång hvarje läsår, men brukade explodera strax efter sedan vårterminen hade börjat. Detta år hade det dragit ut på tiden, och när kamraterna gjorde häntydningar, att Berta halft om halft hade lofvat dem en bal innan skolan slutade, svarade hon blott: »Det beror på pappa och mamma. Vi få väl se!» Men så började det gå ett rykte, att denna bal verkligen skulle ega rum, och det var stor spänning bland flickorna angående hvem som skulle bli bjuden och hvem som icke skulle anses värdig. Flera af flickorna, som annars inte brydde sig mycket om Berta, visade henne en ovanlig uppmärksamhet. Hulda Fransson erbjöd henne att under qvarten gå igenom den engelska öfversättningen med henne. Hon visste ju, att Berta icke hade någon hemma, som kunde hjelpa henne, och vid sådant förhållande kunde det ju icke vara orätt att hjelpa en kamrat. — Underligt nog hade hon icke tänkt derpå förr. Dina bjöd Berta att smaka sin bästa chokolad.
De öppnade Voteringssedlarne hafva utvisat 69 Ja, och 5o Nej. Och då Ja vunnit, är InförselTullen å en Tunna KokSafit bestämd till 36 sk. 34to Den sorn vill, att, jemlikt BevillningsUtskottets förslag, för införandet af ÖfverskärareSaxar, skall bestämmas en Tull af 10 R:drå ioo R;drs varde, vös talja, • • Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer denna Tull å nämnde Artikel att utsättas till 5 R:dr Med 5j Ja och 62 Nej afgjördes denna fråga. Och sorn Nej vunnit; är InförselTullen å ÖfverskärareSaxar utsatt till 5 R:dr. 35 Voteringsproposition5 Härvid inträffade samma förhållande som vid 12 och 18 voterings-propositionerne finnes antecknadt. Betänkandet?, N:o 371. 3a5 36:o Den sorn, jemnlikt Bevillningsutskottets förslag, vill, att inlörselTullen å Smör skall bestämmas till 1 Rtdr 16 sk per LU , röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer denna Tull för nämnde vara att utsättas till det i 1826 års Taxa stadgade belopp eller 1 R:dr 24 sk. Ffter slutad Votering, hafva befunnits 41 Ja oell 78 Nej.; hvadan och när Nej vunnit, införselTulleu å Smör kommer att förblifva vid det i 1826 års Taxa stadgade belopp af t R:dr 24 sk. 37, 38 och '3c) Voterings-propositionerne: Härvid inträffade samma förhållande som i afseende på 12, 18 och 35 Voterings-propositionerne blifvit anmäldt. 4o:o Den som bifaller BevillningsUtskottets förslag alt Införsel Rullen för 1 U ToppConfect och CandiSocker skall bestämmas till 6 sk., röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nejs kommer InförselTullen å dylikt Socker att utsättas sill 5 sk. per U.
Gifva de väl ens minsta erinran om de rättigheters beskaffenhet, som skulle så knapphändigt upphöra! Och om Ständerne icke sjelfve hade påmint sig dem, utan af förtroende till Utsk:s pligt att urskilja de ämnen, som föreslås; men icke genom sammanblandning af främmande ämnen, hvarom Ständerne icke ana att någon fråga är, inleda dem i beslut derom, — om, säger jag, Ständerne hade på sådant sätt kommit alt bifalla mern. N:o 68 i sin helhet, hvad annat omdöme hade tilldragelsen väl kunnat få, än att rätligheterne voro oförmärkt borttagne, eller, om man så vill, bovtsmogne? Visserligen hade allmänna rättskänslan ogillat Utsk:s förfarande och troligen hade alla de, hvilka för sent kommit i erfarenhet om förlusten, varit dermed missbelåtne; men, hvad mig angår, bade jag säkerligen icke gått till hårdare omdöme, än att Ståndens lagliga rättigheter fallit för en parti-manöver, lånad från den ford - ?4G Den 21 April f. m. na sa kallade frihetstidens stralegie, hvartill också hörde alt, då sådant kunde låta sig göra, genom öfverruiwpting vinna fältet. Men om äfven jag ifrån handlingens natur ansett mig berättigad att sluta till partiandans välde öfver Utsk., så skulle jag dock aldrig derifrån hafva tillagt Utskrs ledamöter några moraliska lyten. Det var Girondisterne, som, hänförde af abstracta theorier, i Frankrike nedrefvo konungamakten; men äfven sedan de med deras lif gäldat deras misstag, ansågos de för att hafva, såsom enskilde medborgare, varit klanderfrie. Att granska Coust.Utskis arbeten, dertill har jag laglig rätt, och derifrån skall ingen terrorism afhålla mig; men säkre kunna ledumöterne vara, alt aldrig personligen of mig förnärmas. Af Hr Gripenstedts annilirkn:r hörde jag icke ett ord; men man säger mig, att han skall hafva mycket sysselsatt sig med min person och min förmenta ombytlighet i tänkesätt.
Delta tror jag vara en bestämd skyldighet för StatsUtsk. att iakttaga vid alla tillfällen, då majoriteten inom Ständerua uttryckt sin opinion. Hr Lefre'n: Jag vågar motsäga den siste talarens framställda grundsats såsom allmännelig. Om ej vår representation vore fyrdelad, så behöfde icke det stadgande linnas, att återretniss skall äga runi första gången ett betänk, utföre, ifall anmärkn:r göras, som hindra dess oförändrade antagande; men just derför att vi äro delade på flera Stånd, så har grundlagen bestämt, att återremiss skall äga rum, och att intet partielt bifall till särskilda delar af ett betänk, medgifves. Jag upphäfver mig icke till granskate huru de öfriga Stånden hafva följt grundlagen strängt, då de tillåtit sig vid denna riksdag alt upptaga vissa delar af ett mål till partielt afgörande; men delta har skett och har den olägenhet med sig, att om den grundsats Gr. Horn framslallt skulle blifva gällande, så skulle R. o. Ad:s anmärkn.T, vore de än aldrig så förståndiga, icke komma i betraktande. Det är icke blott troligt, utan fast mera säkert, att grundlagen afsett, att, då anmärkn:r kommit från ett Stånd, så skola dessa anmärkntr kunna betraktas och godkännas, utan afse - Oen ii September e. m. 363 emie på om ett eller flera Stånd förbisett den sak, sorn utgör föremål för anmärkning. Det år först då ett betänk, andra gången kominer tillbaka från Ulsk., sorn den grundsats är absolut riklig, som Gr. Horn nu framställt; men då Utsk. första gången får ålerremiss af ett mål, då är denna princip otillnmplig; ty eljert blottställer man sig för att säga, a't sorn de öfriga Stånden godkänt saken, så vore Utsk. förbundet ali icke godkänna anmärkningarna dervid, om också de vore så klara, som att i gånger i är 4- Den af Gr. Horn framställda grundsats skulle i annat fall binda Ständerna mera än giundiagen ämnat. Frih. Cederström: StatsUtsk. bade af 56 §!n Reg.-
Och när han strax därefter mottog ett bref från sin gamle lärare och vän, berörde också detta samma sträng, väckte minnen från barndomsoch uppväxtåren. — Han skref och bad att få ställa nedre våningen i sin egen villa till släktingarnes förfogande; och den afton i mars, då de skulle anlända, inställde han sig för att möta dem på Centralstationens perrong. Han hade kommit tidigt, och han fick vänta länge, marscherande upp och ned på platformen. Längsmed stationshusets vägg brunno lyktor, och det lyste ur fönstren till stationslokalerna; hela denna sida var idel ljus, som föll ut öfver perrongen, där frusna vandrare rörde sig af och an; men ute i spårnätet under glashvalfvet var mörkt och öde. Eric tänkte på Maria, tänkte med mild öfverlägsenhet på den sommarnatt, då han tillbringat några illa använda timmar drifvande i båten utanför hennes fönster — i månskenet! Det föreföll honom helt otroligt, att hans hjärta vid den tiden ännu kunnat vara så ungt, och att han själf kunnat vara så elegisk — han som i den svenska litteraturen uppstämt ett klingande skratt åt sentimentaliteten, ett skratt från fulla, friska lungor, ett skratt som likt en vindkåre trängt igenom grådaskigheten och gett vingar åt det lätta sinne som vågar njuta lifvets glädje och le på trots åt sorgerna! Och nu skulle de träffas igen, han och hon! Han försökte sondera sin egen stämning: var han månne icke en smula nyfiken att återse henne? Klappade icke hans hjärta fortare? — Nej! Han tänkte på henne med en varm välvilja och på hennes make med en något öfverlägsen välvilja; men det var allt. Ack, det var så länge sedan han förnummit den ungdomliga känslan, när hjärtat ökar takten. Också hjärtat blir tungfotadt med åren och vandrar framåt med säfliga steg. Det är endast i pojkåren, det dansar och hoppar. Och han var mer än fyrtio år. Men hvad som alltid skulle finnas hos honom och alltid utgöra ett band mellan honom och Maria, det var kärleken till ätten och minnena från Norrbyholm. Detta hade de gemensamt; och därför var han i alla fall glad öfver att få återse henne, och hans tankar rörde sig kanske ändå en smula lifligare än vanligt ...?
På grund af Konsistorii till mig, genom skrifvelse af den 13 dennes, ställda anmodan, och med anledning af det utaf Rikets Ständers Revisorer anmärkta förhållandet, att de utgifter, som under åren 1852 och 1853 förekommit vid Falkenbergs skola, uti insända årsräkenskaperna icke vore vepificerade, får jag ödmjukligen förklara, att jag hvarje år förevisat de qvitterade räkningar, hvarpå de för skolan gjorda utgifterna grunda sig (och hvilka äro bilagda den duplett-räkning, som ibland skolans öfriga handlingar förvaras) för dennas Inspector proximus, stadens Pastor, t. f. Kontraktsprosten Ratzki, hvilken ock, genom sin underskrift å den räkning, som härifrån årligen till Konsistorium ingår, deras riktighet intygat. Att denna verifikation af Inspector Scholae varit, i min tanke, tillräcklig, har jag så mycket hellre ansett, som intet annat förfarande hittills mig veterligen ägt rum. Falkenberg den 25 Februari 1856, ■ P G. Pelersson. Pedagog. — 318 — Till Högvördiga Domkapitlet i' Götheborg! Med anledning af Högv. Domkapitlets skrifvelse af den 13 dennes, mig tilllhandakomiwen den 18 i samma månad, åtföljd af »transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse af den 14 December 1855 m. m.», med anmodan att inkomma med förklaring, beträdande bristande verifikationer för utgifterna för Kongelfs skola åren 1852 och 1853, får jag härhos, öfversändande de saknade och äskade verifikationerna, endast lemna den förklaring, att jag, i betraktande af utgifternas ringa belopp, ej ansett det vara af särdeles vigt att ifrån vederbörande räkningar infordra och dem räkenskaperna bifoga. Kongelf den 28 Februari 1856. N. P• Anderson. Lärare vid Kongelfs skola. Till Max. Venerandum Konsistorium i Götheborg!
Det kan väl vara sannt hvad Utsk. sedermera yttrar, att en del af dessa utsockne frälsehemmanens nuvar:de innehafvare, med anledn. af de förhållanden, som under en längre tid äf år förtfärit, möjligen genom köp och andra afhandlingar förvärfvat sig eganderätten till ifrågavande hemman, linder förutsättning att de varit ifrån ordinarie rotering befriade, men om man sammanställer detta med Utsk:S Utlåt. pag. 9, här det var fråga om ersättning till rusthåll inom Småländska länen för den förlust de måst vidkännas derigenom att salpeterhjelpen alltifrån början af 1700:talet blifvit beräknad efter markegång i st. f. efter kronovärdi, der Utsk. icke ansett sig böra tillämpa den åsigteh att afseende borde fästas derpå att dessa rusthålls nuvande innehafvare köpt dem under den förutsättning att augments-räntorne skulle framgent utgå till samma belopp hvartill de under 120 år utgått, så finnér jag icke Utsk:S skäl i förevaride fall vara bindande, när det icke får gälla pä alla ställen, såväl när man talär om Salpeter, som när man talar om rotevakans-afgift. Utsk. har trott att man Skulle komma närmare de förhållanden sohl egde rum den tiden då utskrifningen pålädes, i händelse åtta hemman förenades om en rote, i st. f. att de sedan 1849 varit sex derom. Jag kan icke finna det vore rätt Och billigt att dessa hemman blefve befriade ifrån samma rotering, Sorn förut finnes inönä andrä provinser, och detta kan väl icke vara ett skäl på grund hvaräf de nu skulle få sin skyldighet i detta fall minskad. Jag har icke funnit någon anledn. att bevilja den af StatsUtsk. föreslagna åtgärden ; men deremot ganska många skäl vara för handen att afslå den, för att icke föranleda ett ytterligt prejeri för framtiden i fråga om dylika afgifters borttägande; ty på detta sätt skulle, såsom jag tror, indelningsverket blifva sönderbrutet, till stort mehn för rikets försvar. På grund af dessa skäl yrkar jag återremiss af detta Utsk:s Betänk.
N:o 1, ang:de arfvoden för Utsk:s cancelli. Vid föredragning af Const.Utsk:s d. 12 dennes bordlagda mern. N:o 2, med uppgift ä hvilande förslag till ändring i grundlagarne, lades detsamma å nyo på bordet pä begäran af Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, och Gr. Taube, Henning Edvard. Föredrogs Sta(sUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 13, ang:de väckt fråga om skadestånd åt ägare af privilegierade kalkbruk å Gottland för lidna förluster i följd af medgifven utvidgad frihet att å nämnde ö tillverka kalk. Den vid detta utlåt, fogade reservation af Hr Rääf, upplästes, pä begäran af Hr von Hartmansdorff, August, som derefter yttrade: StatsUtsk. har vid sin motivering börjat med att anföra 2:ne efter min tanke ganska giltiga skäl för afstyrkande af den motion doktor Lyth väckt. Det ena var att saken berodde på K. M:s nåd. pröfning, och det 2:dra att motionären icke gifvit ärendet den utredning som behöfdes. Om Utsk. stannat dervid, skulle jag icke haft något emot dess utlåt, att erinra, men det har tillagt: ”och då, i allt fall, anvisandet af statsanslag såsom ersättning för de förluster, vissa näringsidkare fått vidkännas till följd af en i ekonomisk lagstiftningsväg tillkommen författning, skulle innefatta ett till följderne särdeles betänkligt prejudikat m. m.” Detta skäl anhåller jag att fa närmare skärskåda. Om en ekonomisk författning anses nyttig för liket i allmänhet, så måste väl denna nytta anses öfverväga det lidande, som kan drabba en eller annan näringsidkare. Men då fordrar ock billigheten, att den som vinner, eller samhället, godtgör den som förlorar, eller den enskilde, för sitt lidande.
Stats Utskottet bör ock till upplysning anmär-, ka, att den blifvande nya Allmänna Bewillningeu för 'Liz och de fällande ärm till nästa Riksdag, icke mer än de föregående arens, lärer kunna uppbäras och inflyta inoin det löpande, eller förrän urp der första hälften af det efterföljande äret» 18 r 2 ärs otillräckeliga Bewillning kommer således akt nästa är utgöra Riksgälds-Contoirets egenteliga Penningelillgäng, hwilken följakteligcn lika litet som >8'! ärs Bewillning detta är, medglfwer serdeles förskott pä dea Summa af 1,354,902 Rikd. 7 ss. s r:st., hwaraf Stats-Werket äswcn Lä blifwer i behof Stats-Utskottet föranlätes derföre wördsammeligen tillstyrka, ati Rikets Högl fl Ständer ris Dems Bewillnings-Utffott öfwerlemna att upgifw» förslag, huru, med afseende pä den befattning, som Rikets Ständer wid >309 och rzro ärs RiksLaz widtogo till erhållande as Bewillmngens bestämde belopp, derest den wid de pabudne taxeringarne ej skulle dertill uppgå, bristen i hwad Stats-WerBihang' N;v Z». Den 9 Julli. ket, (Åtminstone för, innewarande ar betarfwar, ma ^lifwa afhulpen. Ötebro den 8 Julli 1312. Pä Högt. Rid-, och Adelns Pä Högwörd. Prest-Ständers Ledam. magnar Lcdam. magnar Larl ^körner. Oustak delurrgy. Pä Wällofl. Boraarc-StänPä Hcdcrw. Bonde-Stän dets Lcdam. wägnar dels Lcdam. magnar p äVeZ 61 in. ^c>nss^nller880n. 0. Tunelius. De hit hörande Tabeller aro tryckte i ett scrffilt Häfte.
„ Spel VV. Kransögon, Räfkakor, Räf* kryddor eller muses vomicos Kräftsår Se Verktyg 3° 10 1 Kreatur, lefvande, Hästar W* 2 5 1 , „ Alla andra slag W. »5 1 Krita och Pastell-Kritor Se Färgor Krokar till all slags Fiske W. 5° 1 Krukor Se Käril Krukmakarearb. af alla namn Ju. ochslag.ej speciiiceradtW. 50 1 Krut, (utförsel med särskildt Nådigt tillstånd) W. 5° 1 Kruthorn W. S4 1 L. Kummin , Credit upplag 3 o Tunnor 1 L Käppar alla slag W50 1 i *19 Inkom Utgå. Tranmande ende sitoTullTullTullProc. Proc. Proc. Käril af Ler eller Sten, alla slag W5° 1 Kött, alla slag W. 50 1 . L. Lack, finare eller gröfre W. 2 5 1 Lackmus 1 0 Lagerbär 15 Lagerbärsblad 25 Lagerfat W. 3° 1 „ Ämnen dertill på nå- got sätt tiilarbetadeW25 1 Lakritz „ Hot eller Glycyrliiza 10 Lampor af alla slag W. 25 3 Lampvekar W. 30 1 Lancetter och Snäppare Se Instrumenter, Fältskärs Lane, äkta Se messing Laqueradt arbete,alla slagW. 25 1 Lavetter med eller utan beslag W 50 A „ Af Jern Se Jern Leksaker Se Niirenber ger krain Lera, alla slag 1 1 jLirnm 1 a ao Tlkbrn UtgrTrana minde en ta sitoTuilTidlT ullProc proc. Proc. Lim. „ Draglifnm 5° 1 „ Fogel 3° „ Husbloss 25 Limoner, frista 5° „ Saltade W. 5o „ Saft 5 0 Lin, hackladt och ohäckladt, finare och gröfre 3o 1 „
No 4^- för hvarje Tunna utlevererad Spannmål af Statsverket lemnade ersättning med En R:dr icke varit tillräcklig. Benna förlust hade på det hela varit ännu betydligare, om icke genom den varsamhet, hvarmed försälj-, ningen af fondens spannmålsoch brännvinslager hedrefs, enligt Kgl. Maj:ts derom meddelade Nådiga föreskrifter, större qvantiteter deraf år 1826 ännu varit i behåll och kunnat, efter den då inträffade missväxten, till förmorrligare pris föryttras; men det är i alla fall klart, att en Fond, som, utan någon inkomst, har årligen fortfarande betydliga utgifter, skall snart nog försvinna. Kongl. Majtt anser derföre omsorgen för det allmännas fördel ovedersägligen kräfva, att Magazins-Fondens liqvider med största möjliga skyndsamhet uppgöras, och Fonden alltså, genom en definitiv reglering, befrias, från ytterligare förvaltningsoch utred-» nings,-kostnader, I detta hänseende föreslår Kongl, Maj:t i Nåder till Rikets Ständer följande åtgär RiksgäldsSedlar, insatta i Rikets Ständers RiksgäldsContoir, jemtedet belopp, som ytterligare in* flyter genom försäljning af Inrättningens fa* stigheter och andra tillhörigheter, äfvensom fondens ännu utestående fordringar hos så väl Creditiv-fonden, gom enskilda undsätt* ninggtagare, i den pion de ingå, till Ranken öfverlemnas eller af Rikets Ständer på annat sätt disponeras, hvaremot den å Bankens förskott till Magazins - Inrättningen slutligen uppkommande brist skulle af* skrifvas, 3:0 Att vid innevarande års slut liqvid uppgöres mellan Magazins-Fonden och Statsverket öfver den i Magazinerna befintliga behållna spannmål, och öfver de på Statsverket belöpande omkostnader till samma tid, och att Stats-Contoiret derefter öfvertager förvaltningen af Statsverkets, inflytande Spannmåls-räntor in natura, 3:o Att de af Magazins-fonden hittills utgående Löner, Arfvoden och Pensioner ifrån och med år 1880 öfverflyttas på Allmänna IndragningSrSlaten, så vidt de icke kunna upphöra eller komma att ingå på StatsContoirets
Ägarne af sådane Frälse-, Skatteeller Krono-hemman, hvilkas grundräntor förnämligast bestå uti spannmål, hufva en bedröflig erfarenhet derutaf, att den utaf hemmanet utgående skatt är högre under missväxtår, än under de år, då vanliga skördar inträffa; och ju känbarare missväxten är, ju högre beräknas årets skattebelopp. Den 4 December f. m. 267 Detta synes mig omvändt emot livad det borde vara; och ett motsatt förhållande, att nemligen skatternes belopp under missväxtår nedsattes mot deras belopp under vanliga år, vore mera enligt med Statens ändamål. Men då det under nuvarande förhållanden med sjelfva grunden för skatternes utgörande icke lärer vara förenligt, att vinna den nyssnämnde fördelen, så inskränker jag ändamålet med denna motion dertill, att den hemmanen åtföljande grundskatt och Kronotionde må framgent komma att utgöras på ett mindre tryckande sätt. Uti min tanka är hemmansägaren mera belåten, om följderne af ett missväxtår fördelas på flera efterföljande, så att den stora och stundom alltför dryga tillökningen uti skatt ej till hela sitt belopp kan utkräfvas genast samma år, då en otillräcklig skörd lemnat föga eller ingen möjlighet alt afyttra någon spanmål, och för många en allt för knapp tillgång lill lifsuppehälle. Det öfverensstämmer både med hemmansägarens fördel, och med den omsorg Styrelsen haft att lätta en börda, som någon gång blifvit för tung, alt åtminstone största delen af den tillökade skatt jordbrukaren under missväxtår skulle vidkännas, blifver fördelt på de efterföljande, då rikare skördar lemna större tillgång till afbördande af skyldigheterna mot det allmänna. Staten eller Löntagaren bör ock - Den 4 December f. m. så vara betjent dermed, att infcomsterne för Afrad och Krono-tionde icke blifva så ytterligt ojämna, som för närvarande ofta är fallet, då priset å sådane räntor, ganska högt för missväxtåret, oftast det påföljande nedfaller till ringhet. Med afseende på desse skäl får jag föreslå, att:
Revolutionen kämpat; han bemödade sig att genom slika lån fullborda den nya ordning, som skulle vara frukten af hennes verk; och afgjordare bevisar intet Revolutionens brist på all verklig skaparförmåga, än sådant tillvägagående af hennes störste son, som genom sina första regent-åtgärder onekligen blef sitt lands välgörare, och som trodde sig, då han förenade detta lånsystem med sin revolutionära dictatorskraft, hafva derigenom tyglat henne för alltid. I någon grad hade hon dock redan före honom, ehuru då mera i smyg, börjat nedlåta sig till låntagningar från det henne så förhatliga monarkiska regeringssättet129; och efter honom har det nyss kullstjelpta Juli-Kungadömet – ”monarkien med republikanska institutioner” – ansträngt all sin klokhet, att på möjligaste vis förlika de oumbärliga inympningarna derifrån med hennes ursprungliga grundläror – tills dessa omsider tyckte saken gå för långt, och genom sina rena bekännare än engång uppkallade ur grafven Republikens vålnad. Väl kom denna nu öfver Frankrike alldeles såsom en tjuf om natten, eller såsom en rännsnara kastad omkring nationens hals; den segrade – för ögonblicket – genom en öfverraskning, hvartill möjligheten öppnades medelst en plump missräkning af några eljest förnumstiga män, som, utan minsta dröm om ”republik”, ville blott en smula förändra styrelse-systemet och sjelfve bli dess handhafvare. Huru ihåligt, huru grundligen både förbistradt och förlamadt måste dock den stora menighetens tänkesätt vara, för att ett sådant qui pro quo skall kunna inträffa, och ens för en liten tid genomdrifvas! I alla fall är det ett factum, att Revolutionen har återuppqvicknat, och försett sin hydra med nya hufvuden. Men hon försöke än vidare hvad som helst: det skall visa sig, hädanefter liksom hittills, att i den mån, som hon vill vara sig sjelf, är och förblifver hon oförmögen till all organisk alstring.