Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å berörde Betänkande. Ropades äfven Ja och Nej. Den 7 Maji f. m. I anledning hvaraf Hans Ex cellen ce hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Utskottets Betänkande. Ropades likaledes Ja och Nej. Hans Excellence Heer Grefven och LandtMar skalken förklarade, det Hans Excellence af de svar Ridderskapet och Adeln lemnat å de af honom nyss framställde 3:ne Propositioner icke kunnat tillförlitligen utröna, för hvilken mening Ridderskapets och Adelns pluralitet sig uttryckt. Herr von Hartmansdorff: Dä Ridderskapets och Adelns pluralitet ej kunnat utrönas, lärer någon annan utväg icke återstå, än att, i händelse återremiss ej skulle af Ridderskapet och Adeln beviljas, derom Votera. Friherre Anckarsvärd: Jag anhåller att Herr RiddarhusSecreteraren behagade lemna oss upplysning, huru detta mål blifvit behandladt i de öfrige Stånden. Undertecknad Riddarhus-Secreterare : Något ProtocoilsUtdrag från de öfrige respective RiksStånden, rörande delta mål, har ännu icke ankommit, och jag k^an således icke hafva äran meddela någon fullständig upplysning, huru detsamma derstädes blifvit behandladt; men jag torde dock böra nämna, det jag, under en votering här på Riddarhuset, händelsevis kom alt vara Den 7 Maji f. m. närvarande vid en öfverläggning i Bonde-; Ståndet, den enda gång jag infunnit mig derstädes under innevarande Riksdag, då just detta Betänkande förevar, och hvarvid jag med serdeles tillfredsställelse erfor, att BondeStåndet alldeles enhälligt och med synnerlig enthusiasm förkastade den del af Betänkandet, som angick upphäfvande af den till omyndiges och värnlöses säkerhet stadgade så kallade tysta förmånsrätt; men enär samma Betänkande äfven innefattade andre ämnen, blef det af denna anledning utaf BondeStåndet till Utskottet återremitteradt. Friherre Ehrenborgh:
Exc. Hr 8r, o. Landtm, uptagit yrkanderne å dels bifall till dels återremiss af ingressen till författnings-förslaget, framställdes och besvarades med blandade ja och nej först propos. å ingressens godkännande och sedermera propos. på återremiss deraf; hvarefter förnyad propos. å bifall till ingressen gjordes, och då dervid svarades flere ja och några nej, förklarades ja nu haft öfvervigten. Gr. Mörner begärde votering. Upplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller ingressen till det af LagUtskit uti Betänka N:o 38 framställda författningsförslag, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämnde ingress till Utsk:t återremitterad.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 13. Nej - 7. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, nedannämnde, den 7:de dennes bordlagde Utlåtm och Mera., nemi.: Bevilln.-Utsk:ts Utlåt. N:o 27, i anledn. af erhållen återremiss i vissa delar af Betänk:t N:o 23, angide tullbevillningen; Banko-Utsk:ts Utlåt. N:o 26, med förslag till vissa förändrade föreskrifter angående Bankens vexlings-kassa och depositionsrörelse; Samma Utskts Mern. N:o 27, i fråga om det belopp, Banken må hafva på utrikes ort nedsatt; Lag-Utskits Utlåt. N:o 39, i anledn. af gjorda anmärkmr samt Riks-St:ns skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskits Betänk. N:o 20, innefattande yttrande öfver dels K. Mits Nåd. Propos. med förslag till förordn. ang:de mord, dråp och annan misshandel, dels ock enskilda motioner i enahanda ämne; Stats-Utsk:ts Mera. N:o 125, i anledn. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut i en med statsregleringen gemenskap egande fråga.
Emedlertid och då tlere värde ledamöter önska upskof med föredragningen af ifrågavande mein., vill jag icke bestrida della upskof, men anhåller att ett visst plenum utsättes då ärendet skall företagas lill afgörande. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller endast att få i minnet återkalla att mitt förslag lydde all R. o. Ad. skulle upskjuta afgörande! af ifrågavande mål till första plenum i nästa vecka. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. biföll att, såsom Gr. Lagerbjelke, hemställt med pröfningen af Riddarh.Utsk:s mern. N:o 15, må upskjutas till första plenum i nästa vecka, besvarades denna propos. med blandade Ja och Nej, hvarefter H. E. förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Efter härvid af Frih. Toll begärd votering uplåstes till justering och godkändes följande voler.-propos. Den, som bifaller att med pröfningen af Riddarh.Utsk:s raein. N:o 15, ang:de ersättning för det å Landtmarskalksklubben bortstulna kongl, silfver, upskjutes till första plenum i nästa vecka, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer berörde mern. att uti innevarande plenum till pröfning företagas. Vid voteringens slul befunnos alt rösterne utfallil, sorn följer: Ja — 9. Nej — 27. Frih. Toll: Sedan R. o. Ad. nu beslutat företaga detta mål till afgörande, anhåller jag att Riddar!).Utsk:s mern. måtte få upläsas. Sedan denna upläsning försiggått, yttrade Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: För min del kan jag icke annat än yrka bifall till Riddarh.Utsk:s i detta mern. upgjorda förslag; men på samma gång måste jag tillkännagifva att jag ogillar ingressen till detsamma. Jag finner nemi. att Frih. Cederström verkligen har haft skälig anledning till de anmärkn:r han gjort.
Men det var icke namnet Baremann; ty jag hade ett annat namn såsom konstnär än såsom menniska! Lagmannen skulle gerna velat höra Baremann berätta om sina lefnadsöden och äfventyr i främmande land; det hade varit intressant att höra en konstnär sjelf beskrifva scener, hvilka på hans själ haft inverkan och möjligen gjort honom till hvad han var. Till följe af grannlagenhet ville dock icke lagmannen göra någon bön eller anhållan derom, helst han föreställde sig Baremann, såsom en af de menniskor, hvilka icke gerna beskrifva sina utrikes turer. Gissar jag rätt sade Saida att denna hoprullade duk innehåller en målning? Ja, det är min nyaste tafla. Jag tog den med mig, det är alltid ett nöje för en konstnär att för ädla och finkänsliga menniskor visa sina skapelser. Men är det då säkert, att de skola sentera inföll lagmannen, talande liksom i allmänhet utan att taga komplimangen åt sig och sin dotter. Ja jag menar det så. De som ha finhet i känslan samt ädelhet och värma i hjertat, de äro de rätta recensenterne; utan allt studium irra de sig likväl sällan. Målaren rullade upp sin duk, spände upp den och gaf den ett läge, sådant han ansåg det fördelaktigaste. Taflan föreställde en yngling stående på en öppen plats, ifrån hvilken tre vägar grenade sig ut. En väg, hvilken längre fram tycktes alldeles obanad, förde till vilda trakter, der skrofliga, branta berg voro att bestigas, mäktiga vattenfall att undvikas. Det var trakter af faror och behag. Längst bort tycktes dock landskapet anta ett något mildare tycke äfvensom himlen ett vackrare blå. En annan väg, hvilken syntes långt fram, förde genom leende landskap, fulla af blommor och skuggande palmer. Himlen hade den skäraste, liksom vällustigt darrande blå färg, hvilken dock längst bort emot horisonten öfvergick till ett fult och obehagligt grå. Den tredje vägen, hvilken var den smalaste, förlorade sig i ett landskap, hvilket tycktes ha ingenting utmärkande utan snarare vara motsatsen till all skönhet, ty det var en hed.
Proposition om de serskilda åtgärder, hvilka kunna blifva af nöden, på det indragning af räntorna, äfven, i nyssberörde undantagne fall, må kunna tillvägabringas; b) Att för nyssnämnde ändamål uträknas hvarje indeldt löns eller anslags belopp efter medium af markegången under de 10 åren i83r —1840, med tillägg af den forsel-lön å spanmål, hvartill indelningshafvaren, författningsenligt, varit berättigad, hvarefter beloppet deraf, bestämdt i jemna Riksdalertal, på det sätt, att hvad som ofverstiger 1/2 R:dr, upptages till en hel, men hvad som icke dertill uppgår, ej beräknas, utgör den löneeller anslags-ersättning, som, i stället för indelningen, då den indrages, kommer att utgå, intilldess, hvad lönerne beträffar, annan reglering kan komma att ega rum; och hvilket ersättningsbelopp, till nödig rättelse, anmärkes eller utföres å staten för det Län, hvarest indelningarne äro anvisade; c) Att de tjenstemän, som, enligt fullmagter eller constitutorial, der endast sådane, i stället för fullmagter, utfärdas, för närvarande innehafva indeldta löner, ega att, efter eget val, antingen vid dessa löner, så länge de tjensterne innehafva, bibehållas, eller ock, ifrån och med nästa år, derför åtnjuta contant ersättning, beräknad, på sätt uti föregående moment stadgas, hvilken ersättning, lika med andra löner, qvartaliter utbetalas ifrån vederbörande LandlRänteri.
Hon är sicilianska, fostrad af denlavaheta jorden vid Etnas fot, rikt född, bildad — och fantastiskt anlagd. En vacker dag var hon försvunnen från föräldrahemmet. Ett år gick, och på Sicilien hördes ingenting af den förrymda, tills man en dag läste i tidningarna, att ett café-chantant i Milano hade presenterat sin publik en ny sångerska vid namn Annie Vivanti. Länge förde hon tribunsångerskans lif. På fritimmarne skref hon noveller o c h poesi. Till ett band af hennes dikter skref Carducci ett företal, och så var hennes literära lycka gjord. Milanos förläggare slogos o m hennes arbeten, Annie Vivanti blef rik på sin penna. På sina olika studier af lifvet har hon byggt sin stora roman — den, som heter &gt; Marion, artista di café-concertoti, och s o m delvis är skildringen af hennes eget korta, men skiftesrika lif. Ungefär samtidigt med utgifvandet af nämnda bok förlofvade hon sig med en äldre, berömd vetenskapsman. Denna förbindelse blef " emellertid snart bruten, o c h nu skall den unga sicilianskan fira sitt bröllop med en engelsk lord. * Atta kvinnliga naturforskare deltaga i det i dagarne pågående skandinaviska naturforskaremötet i Köbenhavn. Af dessa äro 2 svenskor, 4 norskor o c h 2 danskor. * I Serbien finnas numera kvinnliga tulltjänstemän på österrikisk-ungerska gränsen. Valeria. NOVELL af I. S. För Idun öfversatt från ryskan. (Forts.) IV. Valeria insomnade ej på länge. Hennes blod flöt i ådrorna tungt o c h trögt, o c h i hufvudet kände hon en lätt susning — en följd af det egendomliga vinet, trodde hon, eller måhända förorsakadt af Muzios fantastiska berättelser o c h violinspel. Först mot morgonen inslumrade hon och hade en märkvärdig dröm. Hon tyckte sig inträda i en rymlig kammare med lågt, hvälfdt tak — ett sådant rum h a d e h o n adrig i hela sitt lif skådat. Väggarne voro i sin helhet öfverdragna med blåa porslinsplattor, prydda med fina teckningar i guld.
Om föremålet för denna anläggning var allmän nytta, förenad med hoppet om enskildt vinst, så var F'öretaget icke destomindre’ enskildt, och då vid fråga af så grannlaga natur, hvarje ord är af vigt, kan jag ej medgifva, att Staten skolat ensamt bekostat Canal* Byggnaden , i brist af enskildte Medel; emedan jag är öfvertygad, att man aldrig kunnat för Statens räkning inleda Folket uti ett dylikt Företag, under igogårs omständigheter, ehuru det gick ganska lätt att förmå Representationen till begifvanden, som visades på långt när icke svarande emot de fördelar, ett Företao af * O denna art skulle medföra, då det utfördes af Enskildtes Patriotiska bidrag, efter ett-Kost - Den 13 Februarii; 317 nads-Förslag, som ej tillät att ana detiverkeliga Kostnaden. Götha Canal kan af mig alldrig anses an» norlunda än som ett enskilt Företag, hvars Contract med Staten innefattas uti de för Bolaget igio utfärdade Privilegier. Detta Contract är å Statens sida heligt; finnes någon enda punct deraf ej vara uppfyld , så fr det Riksens Ständers pligt att godtgöra det3 men finnes Bolaget å sin sida ej fullgjordt sina ingångne förbindelser, så är Contractet brutit, och då uppkommer fråga, om eftergift af Riksens Ständer3 men den kan alldrig vara utaf mera bindande natur, än att kommande Ständer, kunna indraga en välvilja, hvartill de föregående låtit öfvertala sig. Sådan anser jag beskafFenheten af det årliga bidrag utaf 300,000 R:dr, som l8if års Ständer beviljade, och som då af flere värde Ledamöter anmärktes blott vara ett bidrag, ej ett nytt Contract, då intet uytt motsvarande Arbete för Bolaget utstakades. Om rättvisa är Representationens första pligt, så är sträng beräkning den andra, vid frågan att påbörda Nationen utgifter. Kan BoJaget icke fullgöra sin förbindelse att bygga Götha Canal, för den i Privilegierne dem förundte Discont»rättighet 3 har Götha Canai-Bolag utur sin Discont, till Arbetets bedrifvande upptagit
Med anledning af den utaf Rikets Ständers Revisorer väckta anmärkning, att en uti Material-räkningen för Hofstallets reparationer år 1844 upptagen behållning af bräder och spik ej vore i 1845 års redogörelse för Hofstallets reparitions-medel upptagen och redovisad, får jag, som dessa år ännu ej hade mig Ståthållare-Embetet på Stockholms Slott i nåder anförlrodt, på grund af de upplysningar jag förskaffat mig, i underdånighet anföra följande: Kongl. Hofstallets reparationer besörjdes ända till 1844 års slut af Ståthållare-Embetet på Stockholms Slott, hvars Material-förvaltare hade de till nämnde reparationer behöfliga materialier under sin vård och redovisning. Vid 1845 års början emottogs bestyret med samma reparationer af Hofstallmästare-Emhetet. Ofvannämnde bräder och spik, hvilka förvarades uti en vid Hofstallet befintlig materialbod, der de ännu äro qvarliggande och aldrig med Slottets material-förråder varit sammanblandade, blefvo, efter all anledning, i anseende till dåvarande Material-förvaltaren Wretlings vid samma tid inträffade sjukdom, ej till HofstallmästareEmhetet aflemnade och vid sedermera anställd inventering, efter Wretlings i Januari månad 1845 timade död, förbisedda, men äro nu, enligt bilagda qvitto, till Hofstallmästare-Emhetet öfverlemnade. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernädigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, H. Schiitzercrantz. Stockholm den 8 Februari 1848. — 439 — Ståthällare-Embetets på Gripsholms Lustslott underdåniga Utlåtande, i anledning af 1847 års Revisorers Berättelse angående granskning af nämnde Slotts räkningar. St orin ii ktigs te Allernådtgste Momang!
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då val af Fullmägtige i Banken och Riksg.contoret ej lämpligen kunde ske, och vid föregående riksdagar ej heller skett, förrän sedan de förutvarande Fullmägtiges förvaltning blifvit af R. St. pröfvad, ansåg Ik. Ex. sig böra till R. o. Ad. hemställa, om R. o. Ad. behagade förklara, det R. o. Ad. icke kunde antaga den af BorgareSt. i detta afseende gjorda inbjudning. Ropades ja. 7 H'4 Den 2ij M a j. Hr Rosenblad, Bernil., hade inlemhat ett så lydande anförande: Ett tillfälligt förhållande föranlåter mig att föreslå en interimistisk utvidgning af Bancodiscontens utlåning. Då Armeens fullmägtige beslöto utgifvandet af obligationer med 5 proc:s ränta och successiv amortering lill inlösen af armeens officerares accorder, ingaf den stora begärlighet, som nära likartade papper, af Riksg.cont. utgifna, vunnit hos allmänheten, ett stort förtroende till lättheten att kunna utan förlust utgifva deni bland allmänheten. Detta icke endast föranlät många af armeens officerare (hvilkas accorder icke voro förfallna till inlösen) att emottaga anbudet af liqvid i obligationer, utan äfven Directionen öfver Armeens Pensionscassa att uppsäga hela graders accorder till belopp, öfverstigande cassans ägande contanta behållning. Men orsaker — utom mitt ämne att här undersöka — gjorde upplåningen mot dessa papper vida mindre lätt, än man förmodat, och de enskilda officerare, som anmält sig till erhållande af obligationer för sina accorder och rättat uppsägningar af skulder o. s. v. efter den förmodade contanta tillgången, befinna sig nu i stor förlägenhet. Disconten har varit bestormad med efterfrågningar, om dessa papper ej der emottagas, hvilket vi nödgas förneka, och enskildt hafva de varit blottställda för stora prejerier af penningemännen. Detta föranlåter mig att såsom en interimistisk åtgärd, att genast vidtaga, intilldess R.
Ständer sedermera icke fått emottaga någon sådan proposition, enär dertill icke kan hänföras ett af Kongl. Maj:t Nådigst framställdt, men af Ständerna icke bifallet förslag, att uppföra en ny byggnad, der boningslägenheter för en elier tvänna Statsråds-ledamöter skulle afses. Konstilutions-Utskottet vid 1831 års riksdag har dock hos Rikets Ständer anmält, att boställen blifvit, ulan Ständernas börande, af Kongl. Maj:t ål vissa af Statsrådet* ledamöter anvisade i kronan tillhörige hus. Och då den emot rådgifvarnes tillstyrkande i detta afseende förekomne anmärkning icke ledt till någon åtgärd å Ständernas sida, enär Riks-stånden, beträffande de af Konstilutions-Utskottet vid nämnde riksdag framställda anmärkningar, fattat så olika beslut, alt hvarken anmälan efter 107 § Regeringsformen kunnat ske, eller den eljest vanliga dechargen meddelas; medgifver jag, att Rikets Ständers värdighet måste bevaras, så vidt i fråga om dessa boställen numera kan ske, och att, då alltså förmånen af boställe icke utan särskild, i den af Ständerna år 1840 äskade ordning föranledd, pröfning, kan JustitieStats-Ministern tillerkännas, denna förmån ej heller nu bör särskildt omförmäla* ; so Stats-Utikottets Utlåtande M 48. hvilket oaktadt jag dock icke kan finna annat, än att det verkliga förhållandet måste vid lönens bestämmande alses; hvarföre jag ansett och anser, att det ifrågavarande lönebeloppet bordt uppföras till endast 18,000 R:dr R:ml.» af Herrar Henschen och Hörnstein, samt Ola Månsson från Christianstads, David Andersson från Hallands och Anders Eriksson från Elfsborgs län. Vid 2:a puukle"n. af Herr Hörnstein, emot Utskottets tillstyrkande af bifall till den för Expeditionschefen inom Justitie-Stats-Expeditionen af Kongl. Maj:t föreslagna löneförhöjning. Vid 4:e punkten, litt. A. af Herr Friherre Tersmeden och Herr Fåhraus. Vid 6:e punkten litt.
Majit och Kronan erlägger lika höga utskylder som i södra och mellersta Sverige, disponera öfver den jordens produkt Skogen, som vexer på hans mark, utan alt erlägga stubbören för hvarje träd, han derstädes till afsalu fäller, förr än hans område blifvit behörigen afvittradt ifrån Kronans område, och då Staten öfvertagit omsorgen derom, men låter arbetet framskrida så långsamt, att ännu icke en tjugondedel af länet blifvit afvittradt, så tinnes föga utsigt att denna pålaga, som bonden i Norrbotten sedan mans-åldrar fått erlägga utöfver den beskattning, som utgöres i det öfriga landet, skall upphöra under närvarande generation. Denna stubböres-afgift, utgör icke någon obetydlig skatt, ty den har för sista äret uppgått till omkring R:dr 100,000, deraf visst en del influtit för skogs-afverkningar å Kronans mark, men dock utan fråga en obillig beskattning af denna provins, som i stället väl behölde alt ännu omhuldas och understödjas. Då det icke är min afsigt att inlåta mig i granskning af bestående författningar, inskränker jag mig till att blott fordra rättvisa, och Enär Kronan, ehuru den största jordegaren i Norrbotten, undandrager sig allt bidrag till vägars underhåll och anläggande, Enär Norrbottens innebyggare äro hårdare beskattade än irmebyggarne i det öfriga landet, så yrkar jag: Att så länge denna hårdare beskattning utgår, de medel) som inflyta för densamma eller stubböres-afgiften, efter afdrag af erforderligt bidrag till Jägeristatens aflöning, måtte anslås till befordrandet af länets odling och bebyggande, hvilket äfven till en del kan vinnas genom vägars och kommunikationers anläggande, då det sedan må 516 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 331. öfverleinnas till den enskilda företagsamheten att verkställa odlingar, der sådane anges lönande.
Här har blifvit yltradt, att Riddarh.Direkt, handlat orätt, och då jag åtnjuter det förtroende att vara ledamot af denna Direkt., anser jag mig förpligtigad att upträda till dess och milt eget försvar. Visserligen liar samme värde talare, som framkastat beskyllningen, sedermera i viss grad sökt ursäkta Direkt., men detta hindrar dock icke att ju ej hos en stor del af R. o. Ad:s medlemmar den tanken kunnat inpräglas att Riddarh.Direkt, icke iakttagit sin skyldighet då den utlemnat pollett till Hr Munck af Rosenschöld. Vid utlemnande af pollett eger Direkt, intet an nät rättesnöre än Riddarh.Ordn. och de offentliga dokumenler, som kommit den tillhanda. I 7 § 2 mom. Riddarh.Ordn. står visserligen, att den som blifvit för nesligt brott straffad eller med mera än halfva skäl besvärad, icke eger att utfå pollett, men der stadgas ingalunda att Riddarh.Direkt, eger att uphäfva sig till en opinions-domstol eller att på grund deraf, att någon af dess ledamöter kan hafva hört att en Adelsman är straffad på något sätt, som kunde göra honom sin riksdagsmannarätt förlustig, förvägra honom pollett så vida intet offentligt bevis blifvit företedt, och för att Direkt, må kunna iakttaga all rätt vid^polletts utdelande hafva alla Domäre-Corpser blifvit ålagda att till densamma inlemna upgift på hvarje Adelsman som blifvit fälld till sådant straff, som kan medföra förlust af hans riksdagsmannarätt. Någon sådan upgift ronde Hr Munck af Rosenschöld hade icke till Direkt, inkommit, hvarken från Consist:m Acad:m i Lund eller någon annan domstol.
Såsom ett skäl för nordvestra stambanans dragande öfver Degerfors framhölls ock under sistförflutna riksdag den betydliga tillförsel, som nu föreslagna jernväg skulle tillskynda densamma till följd af dessa bruks stora behof af Nora bergslags malmer. Men icke mindre än fördelen för Wermland af en förbindelse med Nora bergslag, hvars rika malmtillgångar utan tvifvel skola på nordvestra stambanan från Degerfors söka sig väg till Christinehamn till ett så billigt pris, att säkerligen många masugnsanläggningar i vestra Wermland skola deraf blifva en följd. Filipstads bergslag skall ock skörda sin fördel af denna jernväg, enär den sammanbinder sjön Möckeln med Timselfvens från Carlskoga faktori sex mil till Filipstads segelbara vatten, hvarigenom kommunikationssystemet fullbordas, efter att hafva satt Nora, Grythytte, Hellefors, Carlskoga och Filipstads bergslager samt Persbergs grufvefält i direkt beröring med nordvestra stambanan vid Degerfors. Härigenom blifver denna punkt en af de mest framstående vid Statens jernvägar med afseende på den mängd effekter, som der skola samla sig, icke allenast från ofvannämnda bergslager för att vidare söka export-orter, utan ock från Nerikes och Westergötlands sädesproduceramle slättbyggder för att förse bergslagen med dess betydliga behof af spanmål och andra lifsfornödenheter. Med förestående torde ovedersägligen vara visadt det stora gagn och den allmänna nytta, som denna jernväg skulle medföra, och för djerft är icke att på - 100 Motioner i Preste-Slåndel 1865. N:o 45. stå, det få orter finnas i vårt land, der en 3J:dels mils jernväg skulle kunna i så hög grad bidraga till dess utveckling och förkofran. Också visar sig af aktieteckningen, med hvilket allmänt intresse detta företag omfattas af personer inom alla samhällsklasser och inom flera aflägsna delar af riket.