Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
de stora magasinen i världsstäderna genom Ni genomögnar en af de för hvarje saison kringsända kataloger, ofta å förlegade artikutgående journalerna från » Printemps », » A u lar, men bestämdt sälja billigare än hvad bon marché » och hvad de allt heta, och ni den från utlandet införskrifna varan vid framfinner däri för en del artiklar rätt billiga prikomsten, då tull, frakt och andra omkostnader tillkommit, kostar eder, hvarjämte ni har ser samt en lockande utstyrsel. En enkel, men väl monterad ylleklädning den viktiga fördelen att med egna ögon kunaf till utseendet godt tyg till 40 francs syna bedöma och utvälja hvad ni önskar. Också en liten prenumerant. nes ej vara något opris, och ni skyndar att rekvirera en dylik utan tanke på att diverse omkostnader tillkomma. Tänk ock så » sti| Litet tull-kunnighet för vara damer. En pariserbild för I d u n af Jane Gernandt-Claine. Där bortom. t T au var en liten knubbig pilt med säkra ben och ett modigt hjärta, och han hade satt sig i sinnet att gå till världens slut, den långa, långa landsvägen upp till toppen af den branta backen, ty där var målet, där bortom fanns det intet mer. Det var varmt och dammigt, han hade nära en half fjärdingsväg att gå, och han var bara fyra år. Men han hade lyckats smyga sig bort frän gården, och nu skulle han upp på backens topp, till världens ända, där han långsamt rullade fram som ett litet mörkt klot i det ljusa vägdammet. Men då han nådde upp till backens krön, såg han en vid dal under sina fötter och en ny ännu längre väg, som slutade borta vid en mörk skog; dalade han sig ned och grät öfver att världen var så stor, hau själf så liten och hans små tjocka ben så hjälplöst trötta. Och det var hans första märkliga lifserfarenhet. Men när den lille pilten vuxit upp till yngling, tog han åter upp sin barnalek. Med 1 1894 N lysande ögon vandrade han en solig väg fram till nöjets lustgård, och åter sade han tills ig själf: där bortom finns intet. Han nådde utan svårighet sitt mål.
Det är för den, som önskar arbetets stora såningsfält tillgängligt för kvinnan, glädjande att erfara, det kvinnor i vårt land numera användas i ganska stor utsträckning och i en mängd skilda verksamhetsgrenar, där de fordom icke funno sysselsättning. Af de i komiténs tabeller upptagna arbetare i juni år 1890 äro 16.i procent flickor och kvinnor. Relativt användas mera kvinnor under 18 år än öfver denna ålder. Bland minderåriga äro nämligen 215 procent af kvinnkön, men bland äldre blott 15.i procent. Hvad särskilda industrigrenar angår, består arbetareantalet till öfvervägande del af kvinnor inom tvättoch badinrättningar spinnerier och väfverier tobaksfabriker, korgmakerier, ljusfabriker, skrädderier och skjortfabriker, mössochhattfabriker, handskmakerier, mejerier, salterier och konservfahriker samt mineralvattenfabriker. De förekomma därjämte till mer än en tredjedel mot manliga arbetare inom guldoch silfvervarutillverkningen, kardoch borstfabriker, porslinsfabriker, tvåloch såpfabriker, tändsticksfabriker, sprängämnesfabriker, bokbinderier och litografiska anstalter, men användas icke alls vid skeppsvarf, vagnmakerier, skorstensfejerier och vattenledningsverk samt i mycket ringa utsträckning vid flertalet öfriga industrigrenar. Absolut största antalet kvinnor är anställd i textilindustrien och näst denna komma tändsticks och tobaksfabrikerna. Vi se således ett ganska mångskiftande fält för kvinnlig arbetskraft öppnadt. Den tid är längesedan förrunnen, då, på klagan af skräddareämbetets hedervärda skrå, att » kvinnfolk sig i deras nä- ring inmänga, » vederbörande kunde allvarsamt älvarna kvinnfolk att icke, detta ämbete till förfång, öfva något » bönhaseri ». Äfven skräddarne ha nu makat åt sig för kvinnorna af nålen. (86.5 %), (66.8 %), 1 Hvad löneförhållandena angår, är kvinnans arbete något mindre aflönadt än mannens. Medeltalet af veckoaflöningen utgör t. ex. för gossar mellan 14 och 18 år 6 kr. 33 öre och för flickor af samma ålder 5 kr.
Kommitterade hafva fästat uppmärksamhet derå, att ehuru ett s. k. specificerande diarium öfver handlingar, som till Depositions-afdelningen ingå, under nuvarande expeditionssätt svårligen kunde undvaras, då expeditionerna, för att erhålla handläggning, måste genom v aklb etjeningens försorg fortskaffas från den ena till den andra af flera särskilda tjenstemän, placerade på olika ställen uti från hvarandra afskiljda rum, vore ett sådant diarium ingalunda af behof påkalladt vid det hand läggningssätt af inkommande expeditioner, som Kommitterade föreslagit, enär ingående assignationer i första hand och under inlemnarens personliga närvaro göras obrukbara, hvarigenom det icke kunde förutsättas såsom ens möjligt, att något svek af tjenstemännen sedermera skulle kunna med dylika dokumenter föröfvas. Emot inlemnaren åter måste, i händelse af uppkommen tvist, hans egen uppsats eller nota öfver de ingifna dokumcnterna anses innefatta en vida mera bindande bevisning, att de deruti upptagne, men inga andra dokumenter, åtföljt, än som kunde hemtas ifrån det diarium, hvilket nu i Depositions-afdelningen föres. Handlingar af betydligt penningevärde och gällande i hvar mans hand emottagas redan för närvarande uti Diskont-verket, utan den tidsödande och expeditionens skyndsamhet förlamande kontroll, som handlingarnes intagande och beskrifvande i särskildt diarium alltid måste medföra, och utan att hvarken någon oreda eller något svek af tjenstemännen eller någon förlust för verket veterligen genom saknaden af ett sådant diarium uppstått.
Sparre har mycket väl utvecklat krigsdomstolarnes rätta beskaffenhet, samt att meningen ingalunda är, att militärer icke skulle inför civil domstol och efter civil lag kunna tilltalas och straffas; och hvad jag fordrar skall af militärdomstol afdömas, det är brotten mot krigslagarne. Hr Stjernsvärd har äfven sagt, att det är en rättighet för den ena statsmakten att ingå i specificationer och småbestämmelser; då skulle man försl vara öfverens omatt man önskar detta beslut, men som jag icke önskar att detta beslut må af K. M. fattas, så önskar jag icke heller, att det måtte inflyta i den und. skrifvelsen. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Mig synes att man i allmänhet lagt för mycken vigt derpå, att, om man finge en riktig organisation af krigsdomstolarne, skulle man fråntaga dom all befattning med vanliga brottmål, och inskränka dem till att vara endast för de mål som röra krigsartme. Detta anser jag man icke kan taga i betraktande, emedan naturligtvis det då skulle blifva en annan organisation af krigsdomstolarne. Jag tror icke att detta är riktigt, utan att det snarare är en ny organisation af KrigsKme, som borde sättas i stället; eller en högre instans af samma slag som KrigsR:n nu är. Det är derföre jag anser orätt, att, som Gr. Sparre och Hr Stjernsvärd föreslagit, i skrifvelsen utsätta några vissa grunder. Jag skulle då tro, att Utslcs färslag till skrifvelse är mycket bättre, och icke mindre bindande för K. M.; ty det der ordet huruvida, som ofta uprepas, innebär att en noggrann pröfning skall ske, om någon förändring bör äga rum. Men inlägger man i skrifvelsen flera grunder, så tror jag man snarare skadar än gagnar det hela. Jag skulle således vilja förorda Utsk:s förslag, men då 3 Stånd redan fattat sitt beslut, är det likgiltigt hvad R. o. Ad. beslutar. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Liksom njutande af sin återvunna frihet, dansade bäckar och floder, fullare och gladare än någonsin, i tusende bugter öfver fälten. Allt andades lif och fröjd och "i menniskans hjerta vakna lefnadslust och mod och hopp", såsom skalden sjunger. Hos prosten E... var allt i ordning till firandet af första maj, som utgör den egentliga nyårsdagen i presthus. Beställsam vandrade den trefliga husmodern omkring, åtföljd af den tårögde "Trogen," aftorkade minsta stoft från möblerne och tillsåg att allt gick ordentligt till i köket. I sitt embetsrum såg man gubben prosten, med sitt försilfrade hår, sysselsatt med författandet af en predikan, förmodar läsaren? Nej, icke denna gång. Han hade äfven sinne för denna verldens fröjder och trodde att ett rätt begagnande af dem, mången gång äfven kunde förädla själen. Med ungdomsminnen i hjertat och fridens leende kring läpparne, stod han der och brygde en bål punsch. Beat Sofi, den sextonåriga dottren, prydde bordet, som stod dukadt i salen, med grönt gräs samt blå och hvita sippor. Allt syntes så festligt, och trefligt skulle det blifva, mente Beat Sofi, ehuru gästerna ingalunda blefvo talrika. Just som hon lade de sista blommorna kring den midtpå bordet smakfullt brutna servietten, hördes en klatsch och bullret af en schäs, som stannade vid trappan. Länge hade Beat Sofis blickar hvilat utåt landsvägen, som gick alldeles förbi gården. Nu ilade hon ut och emottog i öppna armar den ankommande, en ung man, som skulle blifva adjunkt i huset och för länge sedan var utsedd till Beat Sofis försörjare. Föräldrarne blandade sina välkomsthelsningar med hennes och man läste återseendets glädje i allas ansigten. Snart såg man det lilla sällskapet församladt kring middagsbordet. Ehuru litet det förra, och ehuru tarfligt det sednare var, kunde dock säkerligen intet af de många ståtliga samqväm och läckra måltider, hvarmed denna dag firades, kryddas af en renare sällhet, än detta. Muntra samtal och hjertliga välgångsskålar utbyttes.
Proposition, angående afsöndring af jord från f. d, korporals-bostället Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län. 81. dito angående utbyte af Kronan tillhörig jord emot enskild mans, i och för utvidgning af andra lif-grenadier.-regementets lärgerplats Malmen. 82. dito angående beviljandet åt staden Örebro, dels af ett anslag utan återbetalningsskyldighet och ett amorterings-lån för verkställande af ny tomt-reglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån. angående förlängning i arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult. angående ändring i 85 § Regerings-formen, i afseende på tryckfrihets-förordningens egenskap af grundlag. om fyr-anläggning å Gottska Sandön, eller utläggande af ett fyrfartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne. angående ersättning till bergs-fogdarne för förlorade löneinkomster. angående anslag för Svenska natur-alsters samt industrioch konst-produkters öfversändande till 1855 års exposition i Paris. huru förhållas bör med en för obotlig ansedd sinnessvag, larn eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning. angående jord-afsöndring från Carlbergs kungsgård, till utvidgande af Stockholms stads nya kyrkogård. angående jordafsöndring från Eskiltuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna, Klosters och Fors’s församlingars begrafningsplats. angående de i följd af provinsen Jemtlands omrotering vidtagne åtgärder, till slutligt ordnande af försvarsverket derstädes. 92. Proposition, med förslag till grufve-stadga. 83. dito 84. dito 85. Skrifvelse, N:o 93. Proposition, angående jord-afsöndring från Ultuna kungsladugård och kronoparken Åsen, till utvidgning af Upsala central-hospitals område. 94. dito angående ändring i 39, 4(), m. fl. §§ i Regerings-formen, och 4, C, m. fl. §§ i Riksdags-ordningen, i afseende på sättet för riksstyrelsens förande i vissa fall. 95.
Leträkkancle cle minimi-liclosiji sk lieliällen inlcom8t, körutan Iivillca inöraAnin^ ak l>el>gZli^ ticl8 körläniu^ar ej livrcle liäclanekter e^a ruin, troclcle 8tat8-8eerst6rar6n 8iZ liöra i uncleialaniAliet till8t^rlca, att l^onAl. Oen beliSbliA ticl8 körläninF8-8^anmZI, livillcen, ka8tän cle88a Aruncler köljclo8, lilcväl möjligen lcomme att inclra^ag, troclcle 8tat8-8eeretergren l>öra Iäms>li»38t använclas till körliättrin,!; ak cls K^rlcolcercle-löner, Iivillca kor närvaranös uncler^ti^a ,go tunnor, liälkten 1 ä^ oeli liälklen lcorn, 8amt till8t^rlcte i unclercläniAlist, att Xon^I. V1aj:t mätte clerom tzöra lVäcliZ kram8tällniiiA till llilcet8 8tanller, i 8ammanlianA wecl okri»a, lietta ämne rörancle kiä^or.
Oss vngom täckes Boken wäl; Gambla Systrar alla the skäl Förkasta, och hålla slätt ting wärdt, Säja Fanen them hafwa lärdt, Som Kloster-jungfrur ther med fatar Och vtlofwad kyskhet hatar. Mr. Cl. Fulluget har them Eder Klärk, Som ej förstår än thetta wärk: Jag har fast mehr giordt theraf spått; Men nu then sak bättre förstått, Förtror mig, Syster, Eder siäl, Warer ej länger Clöster träl. S. Ing. Gerna, Bror Claes, jag thet giorde, Om jag för Abdissan torde. Mr. Cl. Följen mig, J skolen wara Hos mig säker vtan fara. S. Ing. Så må nu ske eder wilja, Ingen skal oss haa macht åtskilja; Och en — ther på gifwer eder. Mr. Cl. Jag thenna ring, som är seder: Och wil wara trogen och hull. S. Ing. Jag ock, in til jag lägs i mull; Kastandes bort min Nunne-larf, Ei mera honom jag wed tarf. Far wäl Clöster och Mässe-sång, Fåfäng fasta och kyskhets twång, Lydno och Tidegiärd sielf haf: Gudi ske lof, som mig wett gaf!” Fjerde akten. Syster Anna i Wreta kloster gör sin bikt för mäster Thore342 och bekänner, att så väl vänner och fränder, som djefvulen, verlden och hennes eget kött råda henne att söka sig en man. Thore bevisar henne då med stor utförlighet, att hon måste förblifva en Kristi brud, och att allt annat är endast illfunder. Hon finner sig lugnad af bikten och går, sägande: ”Af nödh löst är min siäl.
>Vener8liorA8 Dröt8sl-Xommore8 underdonigo onsölininA, ott 30m, ^enom Irollliötte Lonolverli8 utvid^ninF, 86A6lkorten Aenom 8ommo eonol liomme ott liet^dli^en öli08, oell de liörtill loe^oAnode kort^A, liommonde o eno 8idon krän Oötllo Lonol osli ollo llomnor vid wenern, oell 0 den on - 38 dra frän OötlieliorK, eoneentrerades i >-Vener8l>orK, li vadan lieliokvet ak tjenliK 1o88ninK8- oell 1astninK8^)lat8 i 8i8tnämnde 8tad Kjort 8iA sild mer oell mer Källande, men -skelen ekter i83/j är8 franci oell den derjlä köljde l<08tsamma reKlerinK ielie körmädde att ak eKna tillKänKsr ä8tadliomms den tor allmänna tralilien l»e1lökliKa liaj-b^KKnnd i Wener8l>orK, dervid kostnaden, enliKt ett ak Ökverste-I^ieutenanten upprättadt, vid an8öl;nin Ken lnlaKdt, kör8laK, upjiKielc till 3o,6^3 Il:dr 16 sli. laaneo, K.onKl. lVlaj:t mätte täelcas 1l08 Kiliet8 8tänder Körs l^ädiK krLm8tä11ninK om an8laK ak allmänna medel, mot8varande llalkva li08tnad8l>e1opp6t, i llvilliet lall 8taden ville utkä8ta 8iK att kaj-ll^KKnaden ekter laerörde kör8lgK utköra. /) 8tvrel86N8 kör Allmänna VäKoell Vatten-ll^KKnader underdäniKa 8l^rilvel86 den 2 innevarande manad, deruti, med allmälan, att I^onKl. Naj:t8 öekallninKsllakvande i Upsala I^än till 8t^rel86n in8ändt ellarta oell ImstnadskörslgK rörande ikräKS8att uppmuddrinK ak Öresunds-ä oell anläKKninK ak en mindre last-kaj vid den ökver än uppkörda Iand8väK8llron, 8amt anliällit, det 8t^relsen mätte Köra underdäniK kram8tällninK om lleviljande ak 11,000 1l:dr sä80m 8tat8an8lgK kör detta arketsköretgK, 8t^rel8en i underdäniKliet ankört, att uppmuddrinKen ak Öre8und8-ä vore ak mycken viKt kör ll^tesliandeln emellan en del ak allmoKen inom Uplands oell Westman1and8 lKän 8amt 8tocIdlo1m8 8kärKärd, Ilvadan 8t^rel8en Ilem8täl1de, liuruvida KonKl. lVlaj:t kunne skäl att till liikets 8tänder akläta lXädiK ?roposition om keviljande ak ett 3N8lgK, mot8vararande den kör detta arkets keräknade kostnad, 11,000 k:dr kaneo, livarak likväl omkrinK 1,000 k:dr an8äK08 komma att äterinll^ta Kenom materialier8 körsäljninK ekter muddrinK6N8 kulll»ordande. ^ lKandskökdinKens i (Gottlands lkän underdäniKa skrikvelse ak den 22 8i8tlidne duni, med anmälan ak deleKare8 i Narteko m^r ansökninK, att, dä de icke kunna inom köreskrikven tid anfalla nödiKe liandlinKar kör erllällande ak andel i den kör myrors aktappninK ä 6ottland anvi8ade 1äne8umma, ett 8ädant länekidrgK mätte dem vid ldikvande IliksdgK l>ereda8.
Schelde-tullens allösande på lika sätt gynnade nationers fartyg uthålla en täflan, som eljest skulle i hög grad försvåras, så ansåg Kommers-kollegium det vara otvifvelaktig!, alt de förmåner, hvilka i nu omförmälda hänseende kunde påräknas, icke allenast fullt motsvarade utan öfvervägde den uppoffring från Sveriges sida, som blifvit fordrad medelst ifrågavarande bidrag, hvilket i allt fall med 238,400 Francs understege det belopp, hvartill de af Belgiska staten från 1859—1862 för svenska fartyg erlagda tullafgifter af flodfarten uppgått; och komme föröfrigt, hvad beträffade de särskilda lättnader i landets varuafsättning på Belgien medelst minskade tullafgifter derstädes, som i följd af nämnda tillskott skulle Sverige förunnas, att på vidsträcklheten och vigten af dessa lättnader bero i hvad större eller mindre mån Sverige genom dem kunde för denna uppoffring blifva ytterligare godtgjordt. Vid öfvervägande häraf och då, å ena sidan, ej allenast emot aflösningssumman i dess helhet någon anmärkning med afseende å hvad i fråga derom, på sått ofvan förmältes, blifvit upplyst, skäligen icke kunde göras, utan äfven Belgien, utBih. till R. St.
En ung flicka nu för tiden kan, sedan h o n gått igenom skolan, möjligen skilja på renaissance och r o c c o c o, men knappast mera, därför faller h o n också i förtjusning då hon får se de ohyggliga m o d e r n a små plyschpuffmöblerna, s o m sakna hvarje tillstymmelse till stil. Sängkammaren, det minsta, mörkaste rummet m e d sina tunga, stora möbler så tätt packade, att man kännei det tungt att andas endast vid att se den. Salen, m e d sin traditionella ekmöbel, obekväma, raka stolar, klädda med läder, vanligtvis imiterad !. Jag tror att jag h o s minst tio af mina bekanta sett samma buffet. Salongen, m e d sin stoppade möbel o c h full m e d billighetskram, ej en tafla eller ett konstverk att hvila ögonen vid. Jag talar nu i allmänhet, undantag finnas ju, o c h vill jag visst ej säga, att e j många af d j s s a h e m se inbjud a n d e o c h nätta ut, tack vare litet b l o m m o r o c h en liten ordentlig husmoder, m e n huru många verkligt värdefulla saker skulle ej kunna k ö p a i stället för dessa, som frun o m några år m e d m i s s m o d betraktar och jämför m e d de då m o derna. Nej, ordna ditt hem med litet mer individualitet! Studera på museet. Skärp ditt öga och gå ej genast till en m o d e r n möbelaffär och tag det, s o m är nyast i marknaden. Vill du veta, huru jag tänkt mig ett h e m, naturligtvis ifall ens förmögenhetsvillkor så tillåta. Sängkammaren, stor, luftig o c h solig. Hvitmålad möbel, helst antik, de där gamla, trefliga farmorsstolarna m e d tulpanben i hvitt o c h guld, klädda m e d något mildt, vackert tyg i gammal stil. Sängar — samma stil eller i brist därpå järnsängar. Byrå o c h skåp antika. För fönstren luftiga, hvita gardiner som falla rakt ned för fönstren. På väggarna endast några fina gravyrer.
Då han nu var under flyttning från sitt eget utarrenderade Hemman, och således i stor förlägenhet om bostad för sig och sin lösa egendom, emedan han nu mera icke fick tillträda den fastighet, hvaruppå han emottagit contract, utan befann sig husvill, så ingick han med underdånig ansökning, att få det contract upphäfvet, hvarigenom han aflemnat sitt hemman till annpr man, och att honom nadigst måtte beviljas en ersättning för sitt åberopade lidande. Denna nådeansökning föredrogs äfven af förberaälte ExpeditionsSecreterare, corn 454 Den 27 Maji. tillstyrkte beslutet angående ersättningens vägrande. Efter denea sanningsfulla målning af den anmärkte Före*dragandes behandlande af detta mål, lärer ingen böra förundra sig. att ConstitutionsUfskottet dervid fästat uppmärksamhet, och i stöd af 107 § Regeringsformen till Riksens Ständers pröfning detta mål öfverlemnat. Etter mitt begrepp om sådane saker, skulle jag djupt förebrå mig, om jag i detta af Utskottets pluralitet fatt i de beslut icke instämt. Beträffande åtgårderne med Malmö Discont, och de bevekande skäl, som föranlåtit ConstitutionsUtskottet, att i stället för anmärkning emot StatsRådets Ledamöter, i afseende på deras rådslag häruti, framställa en teckning af h la detta mål, och derigenom utmärka dess sanna och verkliga föihållande, så har en värd Ledamot, Herr Friherre Wirsén, i afseende å en vidare utveckling häraf, redan förekommit mig Då jag således egentligen blott skulle repetera hvad han yttrat, torde det vara tillfyllest om jag endast förklarar, att jag uti de af StatsRåden afgilne tillstyrkanden till Malmö Disconts undsättning och utredning, endast funnit en verklig afsigt att uppehålla detta Verk, och förekomma de enskilta och allmän-} na oredor och bekymmer i financielt hänseen4 de, som blifvit följden af detta Penningeverks öfverlemnande åt sitt eget öde.
Detta b l e f för resten en gång en källa till svårt bekymmer för oss, då Alfred efter en vadslagning om tolf skilling formade en spritt ny eldgaffel till skepnaden af en orm. J a g vet icke, hur han k o m på den tanken, men en dag började Gustaf helt förnumstigt tala med A n n a om giftermål. Ja, ja, förstås mellan henne o c h Alfred. A n n a log sitt stora löje o c h svarade: » D e t där förstår då unga herrn rakt i n t e! V i få allt vänta många år ännu. » H o n sade icke kära, men hon tänkte det nog. * F ö r ett par månader sedan träffade jag efter några års skilsmessa min vän Gustaf, som nu är medicine kandidat, under det jag men det hör j u egentligen icke hit. Efter ömsesidiga meddelanden om hvad vi under skilsmessan upplefvat o c h erinringar om forna dagar, utbrast Gustaf plötsligen: » O c h A n n a oeh Alfred, som i c k e äro gifta ännu! » » O c h hvarför i n t e? Arbetsföra o c h ordentliga som de båda äro. O c h med små besparingar till bosättningen. » » N e j, de frukta oförutsedda händelser, såsom sjukdom eller dödsfall. Oeh hveni vill neka, att denna fruktan är berättigad? M e n under tiden har samhället gått förlustigt ett kraftfullt, i sedligt oeh fysiskt hänseende mönstergillt par, som mänskligt att döma skulle ha skänkt det samma åtskilliga plantor af den art, som beklagligen icke mera är så allmän i stora städer. » » D u har rätt. Men hvad är att göra vid den s a k e n? » » J o, j a g tänkte man skulle kunna hjälpa dem på väg. » » Till giftermål? » » Just det! » » Men huru? D u är icke synnerligen förmögen, o c h jag är fattig. O c h deras farhågor, som du själf medgifver vara berättigade, lär du icke vilja eller kunna bortresonera. » » N e j, jag har tänkt mig saken på ett annat sätt: du och jag göra gemensam sak o c h öfvertala öfverstinnan S. att bistå oss.
Hof-rätt bevakadt och delgifvet testamentsgifverskans son och enda arfvinge, Majoren Friherre Carl Gustaf Wrangel von Brehmer, samt att eldigt den efter Friherrinnnan Wrangel upprättade bouppteckning hennes skulder i någon mån öfverstego tillgångarne, lemnade Grefve Horn Direktionen tillika den underrättelse, att som han utaf åtskilliga anförde omständigheter funnit sig ega anledning till det antagande, att uti bouppteckningen bort såsom tillgång upptagas medel till belopp af omkring 67,000 R:dr B:co, dem Friherrinnan Wrangel ärft efter sin syster, Statsfruen Friherrinnan Maria Sofia Ramel, hade Grefven, dels i egenskap af förmyndare för Fröken Horn, åt hvilken Friherrinnan Wrangel genom ett särskildt förordnande testamenterat en summa af 1,000 R:dr B:co, och dels såsom åberopadt ombud för Riddarhus-Direktionen, instämt Friherre Wrangel till meranämnde Hof-Rätt och yrkat hans förpligtande att för ofvanberö: de arfsmedel såsom en tillgång i Friherrinnan Wrangels bo, redovisa samt utbetala så stor del deraf, att hennes ifrågavarande testamenten måtte kunna bringas till verkställighet; och anhöll Grefve Horn, att han måtte af Direktionen befullmäktigas alt denna rättegång utföra. Direktionen fann sig böra godkänna den vidtagna stämningsåtgärden och utfärdade den begärda fullmakten, dervid dock det förbehåll fastades, att om rättegången erhölle en ogynnsam utgång, Riddarhuskassan skulle vara befriad från alla dermed förenade kostnader.