Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men den fulaste kan synas oss skön, om vi fängslas af hennes tal • — det är sagans rosor, hvilka komma oss att förgäta, hvad som brister i utseende. Alltså, låtom oss vara ense om, att det är af största vikt, att ens tal ljuder väl. Ä r månne detta uppmärksammadt? Talar man i allmänhet vårdadt, och söker man tala väl? Ahnej, icke i allmänhet. Utan att fästa afseende vid missljudande dialekter och ohyggliga provincialismer, hvilka rättvisligen ej kunna läggas någon till last, då de ju äro medfödda — ehuru den goda viljan äfven härutinnan kan uträtta mycket, ja, till och med göra trelleborgskan skaplig nog — händer det ju ofta, att själfva uttalet lider af betänkliga brister, vanligast orsakade af slarf och ouppmärksamhet. Ett af de vanligaste fel, som begås i detta hänseende, är begagnandet af det idiotiska » hva? » Finns det något mera odrägligt än detta inskränkthetens evinnerliga » hva? hva? » Det gör ovedersägligen intryck af en ohjälplig enfald, synnerligast när det ofta upprepas, det låter så ömkligt, så plågsamt, att det kan störa äfven det sundaste nervsystem. Talspråket är vanligtvis i hög grad slarfvigt och ovårdadt. Man bryr sig sällan om att lägga sig vinn om ett vackert uttal. Allt för efterlåten får man dock ej vara i detta hänseende, man måste undvika ord och uttryck, som äro allt för stötande, t. ex. » d o m ». Om man nödgas tåla det som ersättning för det mera svårsagda dem, så borde man åtminstone skonas från att höra det i stället för de. Säger en ung flicka: » dom ha ' gått, » så föranledes man lätt att tro henne vara i den så kallade » slynåldern », hennes klädning må vara aldrig så lång. Äger estetiken nå- got berättigande att skrifva oss lagar, så bör den förvisso här säga sitt veto, ty det ges näppeligen grymmare tortyr för finkänsliga öron. August och Augusta höra till de mest misshandlade namn, i det au än förvränges till å och än till a.
i Bevillnings-UtskoUets Betänkande, N:o 4. Härförutan har ett parlielt borttagande af mera omförmälda afgift förordats af Herr von Koch, N. S., som hos Ridderskapet och Adela föreslagit, att den till Statsverket ingående personliga skydds-afgiften må från och med år 1855 upphöra att utgå, dock att de, hvilka af tjenst eller rörelse ega mer än 200 R:dr årlig inkomst, samt de, som efter 2:dra Art. utgöra bevillning för fast egendom af öfver 5,000 R:dr värde, böra fortfarande för sig sjelfva och alla hos dem mantalsskrifna personer erlägga denna afgift, för hvars borttagande i afseende å öfrige samhällsmedlemmar åberopats, alt den drabbar tungt dels den mindre bemedlade jordbrukaren eller handtverkaren, som måste erlägga den för sin familj och sitt tjenstefolk, dels den obemedlade arbetaren, när han sjelf skall erlägga sin skatt, samt alt de öfriga personela utskylderna till staten och kommunerna, nemligen mantalspenningarne, afgifterna till kurhus, folkskolor, fattigförsörjning m. m., i allt fall vore för dessa klasser betydliga. Som den personliga afgift, hvilken såsom bevillning till Stats-verkel ingår, efter de nedsättningar, hvilka i densamma egt rum, numera ej kan vara särdeles kännbar, har Utskottet ansett samma afgift böra fortfarande utgöras; men då den i flera af ofvannämnda motioner väckta frågan om denna afgifts användande för kommunala behof funnits, såsom icke stående i oskiljaktigt sammanhang med allmänna bevillningen, böra blifva föremål för särskild behandling, hvadan ock särskildt Utlåtande deröfver kommer alt afgifvas, har Utskottet emellertid, på det pröfningen af förslaget tili Bevillnings-förordning ej måtte i afbidan derpå uppehållas, ansett sig böra föreslå, att de angående personliga skydds-afgiften nu befintliga stadganden må tills vidare lemnäs oförändrade; med Rikets Ständer förbehållen rätt att i samma stadganden vidtaga de förändringar, som kunna påkallas af Rikets Ständers blifvande beslut i anledning af nyssberörde särskilda Utlåtande.
R:dr 50 öre stycket, skulle komma att förtullas efter värde med den af Utskottet från 15 procent derå, som tullen hittills utgjort för Orgelverk, till 10 procent föreslagna nedsatta afgift, hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet lemnat bifall, hvaremot Presteoch Bonde-Stånden, med godkännande i öfrigt af Utskottets hemställan, bibehållit den nuvarande tullsatsen oförändrad. Derest icke sistnämnda begge Stånd afstå från denna deras skiljaktiga mening och antaga Utskottets inbjudning att förena sig med de två öfriga Stånden om 10 procents införselstull å varuvärdet för den gemensamma rubriken, torde följande omröstning böra verkställas: 63:o. Den som biträder Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet gillade, tillstyrkande att å den af alla 4 Stånden antagna rubriken: “Orgelverk, äfvensom Harmonium och Fysharmonika11, införselstullen hör bestämmas till endast 10 procent af varans värde, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, skola, enligt Presteoch Bonde-Ståndens beslut, de till nämnda rubrik hänförliga instrumenter förtullas med 15 procent af varuvärdet. Grytor, Pein* Till Utskottets hemställan att för den under “Jern, gjutet11, förekommande nor, Kittlar taxerubriken “Grytor, Pannor, Kittlar med flera11, nuvarande införselstull, 1 R:dr eic‘ centnern, BevillningsUtskottets Memorial N:o 13. 25 centnern måtte nedsättas till hälften eller till likhet med hvad för “kanoner, stycken m. fl.11 är stadgadt, har endast Borgare-Ståndet lemnat bifall; men enär de tre andra Stånden, med afslag härå, bibehållit den förra tullsatsen, föreslår Utskottet dels att Borgare-Ståudet frånträder sin mening och instämmer med de öfriga Riks-Stånden, och dels, för motsatt tall, att öfver denna fråga må röstas sålunda: 64:o.
Nu borta, borta den sonen är! Till skam och nesa han förts — o Gud, hur kunde han glömma så dina bud? I fångelset sonar nu gärningen sin, ack, sonen, kåraste sonen min !. Jag vet det, jag vet, hur han glömde Gud: jag vet, hur han glömde heliga bud. Jag vet, hur han glömde sin moders bön, jag vet, hur han kärlek gaf sorg till lön. Han började dränka i giftig flod, sin vilja, sin tro, sin själ så, god. Så domnade samvetet, kraften bröts, så ljusaste framtid i mörker slöts. Och nu är han borta, sonen min — i fängelset sonar han gärningen sin ... * * * O, moders sorg, tion är tung och svår, och bitter är gäckad kärleks tår. Ack, gå ej den vägen, som mynnar ut i sorg för din mor, för dig själf till slut! Ack, glöm. ej manande modersbön, gif offrande kår lek ej sorg till lön! Erik M Ä N i Modin KVARTALSDRENUMERANTBR påminnas att nu ofördröjligen förnya prenumerationen, på det ait intet afbrott i tidningens ordentliga expedition må behöfva äga rum. Sent ankommande prenumeranter löpa risk att gå miste om ett eller annat af de första numren i det nya kvartalet, alldenstund upplagans storlek bestämmes efter antalet abonnenter, som teoknat sig vid utgången af näst föregående kvartal. J^fc-ur vanligt är det ej nu for tiden att 4 I höra öfveransträngning angifvas som orQJr sak till nervositet, sinnessjukdomar och mångfaldiga kroppsliga lidanden! Och lika vanligt är det att erfara, hurusom en stor del af dessa af öfveransträngning lidande människor rent af förbise det faktum, att de genom öfverträdelse af ett af mänsklighetens grundlagsbud själfva ådragit sig det onda, hvaraf de lida. Sex dagar skall du arbeta, på den sjunde skall du hvila!
I s&amp; svar förklara yederbörande postmästare sig på griind af bristande erfarenhet inkompetente att afgifva nhgot oindöine. I sj % andra fall Iiafva de svarande icke ansett sig kunna afgifva iiagon af de af Förbundet föreslagna betygsgraderna. En har i stgllet satt %föga liiinpliga~ utan nkgon niotivering, fein uttrycka sitt oindöme ined endast ordet ~ l ä i n p l i g a ~. Af dessa gör en den reservationen, att vid större postkontor i regel ej $iirna .kan komina i fråga att till de kvinliga biträdens öfverlanina annat an det mindre^ arbetet; en annan förklarar, att i vissa delar af tjänstgöringen å fast postanstalt hafva kvinliga biträden visat sig särdeles Iiimpliga och utfört sitt arbete ganska tillfredsstäl$nde, till nattjänstgöring vore däremot kvinnor mindre länipliga. Ater en annan påstår, att de kvinliga postbitradena i alliniinhet icke hafva sainina uthållighet som inaiiiien samt sakna intresse för postverkets in&amp;ngeii gång. torra för' ') Detta i fiiljcl d sjiilidom. fattningar, skrifvelser och cirkuliir. I ett af svaren uttalas intet bestiimdt oiiidöine oin kvinnors läinpligliet för postarbetet i alliiiiinhet. Till. vissa arbeten anses de. einellertid iiq-cket lämpliga. Dareiiiot hyser svarsgifvareii starkt trifrel oiii deras skickligliet i riiknekonsteii, sarskildt i konsten att addera, inen liiiniiar oafgjorrlt, hiirwida dctttli beror på bristaude energi, intresse eller föridqa. Han erlranner dock, a t t lian för niirvaraiide liar ett kvinligt biträde, soin » i rakning iir fiillt jäinngodt ined ett fiillgodt manligt och Efveii till all posttjänst mycket lämpligt. D I öfrigt liar omdöinet icke lämpliga fiillts af 5, I I.
Han har gjort det i väl skarpa termer, men det må vara för hans räkning. 254 Den 8 Mars e. m. Hr Printzensköld, Carl: Kronopäkenskapernas förenkling utgör nu ett stående thema, på hvilket variationer ständigt upspelas. Här skulle räkenskapsförenklingen vara orsaken, hvarföre man ville göra den förändring, som K. M. föreslagit och StatsUtsk. tillstyrkt. Jag har sökt göra mig ett begrepp om hvaruti denna förenkling skulle bestå vid jemförelse af det nuvar. redovisningssättet med det, som StatsUtsk. här har förordat; men det har för mig varit omöjligt att göra mig begripligt, huruledes utlagor, som nu upbäras af Kronofogden vid ordinarie upbördsstämmor och af dem inlevereras lill Landtränteriet, derifrån afgiflerne ingå till K. Slatskont. samt vidare lemnäs lill K. Krigs-colhm, skulle blifva enklare redovisade derigenom, att dessa afgifter skulle vid den ord. upbördsstämman erläggas lill hela sitt belopp för det förflutna kalenderåret, i st. f. att de nu utgå med hälften för det förflutna och hälften för det löpande året, hvilket också blir ett helt års afgifler, hvarefter medlen skulle ingå till Stats-kont., som deremot borde till Passevölance-fonden leverera ett anslag, ungefärligen motsvarande de upburna afgifterne. Jag hemställer lill hvar och en, om derigenom den ringaste förenkling af räkenskaperna vinnes. Hela resultatet blir ju blott ett ombyte af namn. Och när nu så är förhållandet, men deremot fördelen af den nu gällande ordningen för upbörden, med hänsigt dertill, alt fourage-passevolanceafgiften bestämmes efter årets markegång, är för K. M. och Kronan eller för Kavalleri-regt:ne i så måtto fördelaktig att priset på passevolancc-persedlarne vid inköpet ungefärligen öfverensstfimmer med det pris, hvartill de blifvit losta, sä finnes ju icke ringaste anledn., att ett bifall till den ifrågavar. förändringen kan medföra någon förenkling.
Då – tänd dig i klarare lågor Bland himmelska flammorna där. Sprid ljus öfver eviga frågor, Som plåga och tynga oss här. Därefter kom en månad med regelbundna anteckningar, men dessa blefvo alt mera missmodiga. En dag hade han skrifvit följande: – »När man är sådan som jag – och det äro ju de flesta – då är man ju icke normal hvarken till kropp eller själ. Hvad tjänar det då till att tala om sedlighet?» Under det sista datum, som fans intaget, stodo blott dessa ord: – »Det måste finnas tillfällen i lifvet, när orätt är bättre än rätt.» Granes enda nöje under denna tid var hans resor till hufvudstaden. Så ofta hans kassa tillät, gjorde han en resa dit på två eller tre dagar för att träffa människor, och se, hvad som fans nytt på teatrar eller konstutställningar. Då hände det en afton, när han ensam gick genom Kungsträdgården, att han följde en vinkande, mörkögd skönhet hem. Den gången kände han endast vämjelse för alt sammans. Efteråt var hans första känsla förvåning, öfver att han ej erfor någon ånger. Han tänkte mycket däröfver. Men han kände ingen ånger, och han tyckte sig märka att den kroppsliga jämvigt, som aflöst den förra oron, gaf honom en energi i arbetet och en kraft i tanken, som han förut ej ägt. Denna första tid var en tid af obeskriflig lycka, utan grubbel och utan samvetskval. Han kände sin egen ungdomlighet, så som han aldrig anat den. Hans kropp blef frisk och hans hjärna sund. Under denna tid blefvo hans Stockholmsresor regelbundna. Grefven lät det ske och sade till sin fru, som undrade däröfver: – Ah, pojken får inte, hvad han behöfver, på bondlandet. Det kom öfver Granes hela människa något öfverdådigt och muntert, som han aldrig alt sedan sina barnaår vetat, hvad det ville säga, ett begär att lefva, att njuta, att vara ung, glad, som han aldrig känt förut. Och i ett anfall af ysterhet skref han till och med i slutet af sin dagbok verser så frivola, att de i det fallet kunnat anstå en Rabelais. Men efter denna tid kom en annan. Och då infann sig äcklet och ledan.
Om det blefve en skyldighet, att, utan anseende till förmögenhet, emottaga ungdom vid Läroverken: så synes deremot, icke, enligt Utskottets förslag , någon medellös, som blifvit intagen, böra befrias från de uti s:dje Sectionen omnämnde afgifter till Bb Den 6 Junii r, m. 147 bliotheks, Prcemieoch Fattiga samt Skolcassor ; ty om dessa cassör skola uppfylla sitt ändamål, så böra de för dem påräknade inkomster icke förringas. Kan gossen ej skaffa sig de i sådant afseende nödige medel , må han derföre uteslutas; men det bör blifva hans anhörigas, eller hans egen sak att skaffa sig dem på ett ärligt sätt, samt Policens att tillse, det han icke tigger. Jag tror således, att hvarken den bibehållna pröfningen af gossens förmögenhet, eller det föreslagna efterskänkandet af skolafgifterna vara lämpeliga, utan anhåller att Betänkandet måtte återremitteras. Slutligen får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett yrkande af Herr Hammarskjöld och Riksdagsman Anders Danielson, att UppfostringsComitéen måtte upphöra. An-« ders Danielson har sagt, att Comitéen borde upplösas, emedan den förlorat den tänkande allmänhetens förtroende. I anseende dertill må med skäl frågas: Huru Riksdagsmannen kan veta det P ty ingen lärer af sjelftagen myndighet kunna göra sig till organ af allmänhetens tänkesätt; hvadan jag finner en så afgörande dom obehörig. Upplysningsvis får jag nämna, att Comitéens arbeten fortfara, i afseende på regleringen af Läroverkens löningsstat, granskningen af Skolböcker, uppgörandet af förslag till RarnaSkölor på Landet, och examensvilkoren för dem, som från Gymnasierne emottagas vid Universiteten. Slutligen utgöra inrättningen af ett Gymnasium i Skåne, och andra angelägenheter, föremål för Comitéens omtanka, Då dess upphäfvande sättes i fråga; Den 6 Junii e, m, bör man erinra sig bristen i Sverige på någoa central styrelse för undervisningsverken.
MÖLLER BLIFVIT BEHANDLAD FÖR LIKTORNAR, FÅR HÄRMED REALISERAS under inköpspris I HUGO MÖLLE FÖRSÄLJNINGSLOKAL, Birg VITSORDA, ATT HANS METOD ÄR SÄRDELES GOD, I KONKURSMASSAS DET ATT LIKLORNEN INOM KORT TID BORTTAGES UTAN Jarlsgatan 12. BLOTT UNDER EN KORTARE TI O B S. LOKALEN ÄR ATT HYRA FRÅN 1 OL SMÄRTA OCH OLÄGENHET. J. Levertin, MED. I OFVANSTÅENDE INSTÄMMER TILL ALLA DELAR MED DIV. INVENTARIER. UNDERRÄTTELSER H ENA GODEMANNEN GROSSHANDL. M. MAGNUSSO J. F. O. Keyser, MED. DOKTOR. (G. 87833) endast hos C. F Dufva, Drottninggatan 41, Pel erlns Margarin, Göteborg, SOM ÄR SOLIDT: Försäkr. fond Kr. 869,000,000 Vinstfond » 165,000,000 POPULÄRT: Sv. Panoptikon svå- ffiållfiaraste Spara ÄR LÖSEN FÖR HVARJE HUSMODER MED EN BEGRÄNSAD HUSHÅLLSPENNING 1 HURU GÖRA EN VERKLIGT STOR BESPARING? JO, ANVÄNDEN i EDRA HUSHÅLL och Hushållsskola — belägen vid Vinslöfs station å Kristianstad — Hessleholms järnväg — BÖRJAS DEN 1 NÄSTK. NOVEMBER NY LÄROKURS, SOM FORTGÅR TILL DEN 15 OKTOBER 1900 MED 2 MÅNADERS FERIER FÖRDELADE PÅ VINTEROCH SOMMARMÅNADERNA. LÄROÄMNENA ÄRO: damastväfnad, fornnordisk väfnad, opphänita, rosengång, klädsöm, linnesöm, lappning, stickning, stoppning, knyppling.
Som tre Stånd i hufvudsaken gillat Utskottets förslag, hvilket sålunda utgör ett Rikets Ständers beslut; så kan Bonde-Ståndets återremiss, hvilken dessijtom synes blott afse redaktionen, icke föranleda till någon åtgärd. Den af Ridderskapet och Adeln antagne, förändrade uppställning torde hafva tillkommit för att undanrödja befarad misstydning af stadgandet, i hvad detsamma angår rättigheten att bevilja kassa-kreditiv lill högst 20 procent öfver beloppet af de till dylika kreditiv anvisade 2,000,000 R:dr, till följd deraf alt af ordet »jemväl» i mom. litt. c drages den slutsats, att omförrnälda 20 procent skola beräknas äfven å de belopp, utöfver 2,000,000 R:dr, som kunna komma att till kassa - 8 Banko-Utskottets Utlåtande, 48. kreditiv användas af återstående delen utaf fonden; men då den summa, hvarå kreditiv lill högst 20 procent derutöfver få beviljas, är uti nyssberörde moment utförd med 2,000,000 R:dr, lärer någon tvekan om rätta förståndet af denna föreskrift icke böra uppstå, med bibehållande af Utskottets redaktions-förslag; hvadan Utskottet hemställer att detsamma må antagas. Punkten 56, om maximum för kassa-kreditiv, är väl återremitterad af BondeStåndet; men som de öfriga tre Riks-Stånden godkänt nämnde punkt, torde återremissen icke erfordra vidare handläggning. Punkterna 57, angående förändring af 7:e mom. 209:e §, och 58 motsvarande 187:e och_201:e §§ i Banko-Reglementet, äro gillade af samtlige RiksStånden.
Prot. 1850 $ 1851. 3 Sami., 9 Haft. 2 Konstitulions-Utskottets Memorial, N:o 8. da förändring lättaie än förr kunde inträffa i de händelser, då riksdag under pågående revision infaller och revisorerne vid sådant fall böra med sin förrättning upphöra och öfverlemna sina arbeten ofulländade tiii Statsoch Banko-utskottcn, föregående riksdags Konstitutions-utskott, som derjemte tog i öfvervägande, att revisionerna kunde med så mycket större uppmärksamhet och noggrannhet verkställas, ju närmare den tids-period, de omfattade,.lage till sjelfva förrättningen, ansett nyttigt och ändamålsenligt vara, att ifrågavarande granskning af Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-koutorets tillstånd, Styrelse och förvaltning blefve, med inskränkning af tiden för revisorernes sammanvaro från tre till två månader, hvarje år anställd, och fördenskull till Rikets Ständer öfverlemnat ett i sådan syftning affaltadt förslag. Vid denna frågas på ofvannämnda grund nu företagna ytterligare pröfning, har nuvarande Konstitutions-utskott funnit anförda skal för den föreslagna förändringen af lide» för Rikets Ständers revisorers sammanträden vara af den beskaffenhet, ali de ånyo förtjente all, jemte det förslag, till hvilket de gifvit anledning, tagas under öfvervägande, helst härtill kommer, att förslaget, vid dess behandling under nu löpande riksdag, allaredan blifvit af trenne riksstånd gilladt och godkändt, och anledning alltså är alt förmoda, att det Stånd, som då ogillade detsamma, torde låta sina betänkligheter dervid falla, sedan numera ådagalagdt blifvit, att den föreslagna ändringen understödjes af en så betydlig majoritet inom representationen.
Irenne framställningar, pag. 6: Lades till Iiandlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens memorial: N:o 5, i anledning af Herr Gustafssons uti vackt motion, bland annat, gjorda framställning om sättet och vilkoren för controllstämpling af inkommande utländskt guldoch silfverarbete; och N:o 6, i anledning af Per Mattssons från Wester-Norrlands Länmotion, i afseende på Handelsoch Sjöfarts-Tractaten med Ryssland. SD. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets utlåtande och memorial: N:o 34, i anledning af väckt fråga om afhjelpande af penningeför. lägenheten i allmänna rörelsen, m. m.; Första tillstyrkandet, pag. 7, bifölls, och den sednare hemställan, å samma pag., lades lill Iiandlingarne; N:o 35, i anledning af Bonden Jan Perssons i Guldsmedshyttan ansökning om eftergift af ränta å ett från Banco-disconten utgifvet lån: Bifölls ; N:o 36, i anledning af Kongl. Majrls Nådiga Skrifvelse till Rikets .Ständer, angående åtgärder för ordnande af Rikets penningeväsende: Bifölls; och N;o 37, med förslag lill sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets betänkande, N:o 15, och utlåtande, N:o 23 : Ståndet vidblef sitt fattade beslut, i afseende på benämningen:
Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik, med 203 röster; N:o 2114, Hr Nordensvan, Otto, med 203 röster; N:o 2233, Hr von Holst, Hans Gram, med 204 röster; Supleanler : N:o 2282, Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, med 203 röster; N:o 115, Gr. Lagerbjelke, Gustaf, med 203 röster; N:o 1768, Hr Schmiterlöw, Fullm. Gr. Wachtmeister, Alarik, med 203 röster; N:o 2255, Ilr af Pontin, Fullm. Hr Mörner, Christer Hampus, med 203 röster; N:o 1055, Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, med 203 röster; N:o 373, Frih Sköldebrand, Knut Erik, med 203 röster; N:o 293, Frih. Falkengren, Fullm. Gr. Hamilton, Malcolm, med 203 röster; N:o 243, Frih. von Roxendorff, Fullm. Hr Carleson, Edvard, med 203 röster; N:o 1092, Hr Leijonmarck, Evald Gustaf, med 203 röster; N:o 1846 A, Ilr Fock, Fullm. Fr i h. Alströmer, Carl Jonas Oscar, med 202 röster; N:o 104, Gr. Beckfriis, Corfitz, med 202 röster; N:o 1560 b, Hr von Celsing, Lars Gustaf, med 202 röster; N:o 2292, Ilr af Edholm, Erik Wilhelm, med 202 röster; N:o 154, Frih.
Under åberopande hurusom lärjungarnes antal vid Halmstads lägre elementarläroverk på de sednare åren så betydligt tillvext, att detsamma under sistlidne års vårtermin uppgått till 112, att inom hela Halland icke funnes något högre eller fullständigt läroverk, att det stora afståndet från ett sådant, äfvensom de med ynglingarnes afsändande till och uppehälle på aflägsna orter förenade kostnader i väsendtlig mån lade hinder i vägen för elementarundervisningens fortsatta begagnande, samt att endast ett på real-linien fullständigt läroverk kunde uppfylla det behof, som förefunnes icke allenast för den studerande ungdomen från Halmstad och närmast kringliggande orter, utan äfven för den vidsträcktare del af Halland och dertill angränsande delar af Småland, hvarifrån ett ej obetydligt antal ynglingar vid ifrågavarande läroverk sökt och söka sin bildning, hade, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, bemälde stads innevånare, genom utsedda komiterade, underdånigst anhållit, bland annat, att E. K. Maj:t täcktes till Eikets Ständer aflåta nådig Proposition om utvidgande af Halmstads lägre elementarläroverk till ett på real-linien fullständigt, till hvilken anhållan ej mindre Landshöfdinge-embetet i Hallands län än ock Konsistorium i Göteborgs stift i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall. Vid underdånig föredragning häraf har E. K. Maj:t väl funnit behofvet af ifrågavarande läroverks utvidgande ådagalagdt; men med afseende å den hastiga utveckling detta läroverk företedde, i det lärjungarnes antal derstädes, hvilket under höstterminen 1858 utgjort endast 74, sistlidne års vårtermin stigit till 112, af hvilka inom de frenne öfre klasserna, der valfrihet egde rum, 32 läste klassiska språk och 31 tillhörde real-linien, syntes det E. K. Majit vida ändamålsenligare, att läroverket omedelbart utvidgades till fullständigt på både klassiska och reala linien.