Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ett tillfälle, för ej så långt tillbaka, upplystes af en ledamot här på detta ram, huruledes bomullsväfuaderna inom de provinser, der sådana förfärdigas, hufvudsakligen tillverkas af de fattigare, som ej kunna bestå sig förlager utan i detta afseende mäste ligga i händerna på de förmögnare, som uppköpa garnet, hvaraf väfnaden tillverkas. Det ligger således klart i sakens natur att de fattigare ej vinna något pä den lägre tullen, enär de i alla fall få hvarken mera eller mindre än sin arbetsförtjenst; den öfriga vinsten tillfaller alltid förläggaren. Man talar hår örn den öfverdrifna vinst fabrikanterna nu skola skörda; och det saknar icke sin märkvärdighet alt se med hvilken ifver man missunnar dera nära nog all slags fördel af den rörelse de idka. Ty sä snart det lyckas en fabrikant, i följd af gynnsamma konjunkturer, eller på annat lofligt sätt, alt förtjena något, om än aldrig sä litet, mer, än som anses åtgå för hans tarfligaste bergning, eller tror man blott, att så sig förhåller, så heter det straxt: Han beskattar mer än skäligt är dem, som behöfva hans tillverkning; på deras bekostnad blir han bottenrik; och är det väl dä billigt alt man åt honom skall fortfarande bibehålla det skydd, lian hittills åtnjutit? Man glömmer dock härvid, att hvad fabrikanten förvärfva!’, det betalar han till större delen ut på andra vägar, hvarigenom äfven den fattige får förtjenst. Man ser t. ex. här i Stockholm huru af dessa fabrikanter uppföras byggnader, sorn äro en verklig prydnad för hufvudstaden, hvilka företag sprida arbetstillfälle och arbetsförtjenst åt många håll till nytta och båtnad för så väl den enskilde som det allmänna. Men hinner blott afunden att sätta fabrikanterne sjelfve pä svältkur; så blir det också slut med möjligheten för dem, att i sin ordning bereda förtjenst åt andra.
N. og skrevet til en af de melodier, som Tvelhaven mest liar benyttet, blev derpaa oindelt og sunget unisont af publikum. Den anden tale lioldtes af fru Ragna Nielsen som kvindernes og kvindesagens representant. Det er hos os sjzelden a t en dame optrader offentlig soni taler, det indbyder endnu til kritik. Men fru Nielsen liar en sniuk personli ' ghed, en fin fremtraden, en klar og adtryksfiild. diktion, megeii varme i foredraget og en smuk sprogforiii. Alt dette nedslaar modstandeii og viiider tilhörerne, saa kritiken forstmnmer og blir syrnpatlii. Det vm da ogsaa tilfzeldet denne gaiig. Af liensyn fil fru Colletts krafter skulde der kun vare to tder. Af telegraininer - livoriblandt rygtet fortalte om et morsoint fra Alexander Kjelland - blev ingen oplast. E n hilsen fra Fredrika-Bremer-Forbundet ved friherrinnan Adlersparre, overbragt og oplast af professor Dietrichson vakte inegen anklang og blev stserkt applauderet. E n hilsen fra dyrene sakte inegen moro og jubel. Fru Collett er fra en tid livor det socialt var 1igesa.a umuligt, soni det religiöst var forbudt for kvinder, a t ~ t a l e i fo~samlinger~. Med fin takt Iioldt frii Collett sig ogsna denneaften i » de stummes l e i r ~. Huii lad sin tak oplase af sin aldste sön - en fin, smiik tak, livori dog klang noget af den gamle bitterlied. E t langt liv i kamp mod strömmen lar sig ikke forsone ved en dags fest og Iiyldest. E n tale af Gina Krog, en tak fra nutidens kvinder, kom efter a t liadersgjasten havde trukket sig tilbage.
Ju - D c n g J 11 n i. i3y Justerades 2tne prol.uldr. för denna dag, ang:de en godkänd voterts-propos. oell de beslutade åtel remisserna. Lades på bordet nedantminnda från Utsktn inkomna mein. och ullålm, nemi. från StalsUtskottel: N:o 579, med förslag till reglementariska föreskrifter, angtde de å Riksg.cont. anvisade crediliv; Statsoch BancoUtskotten: N:o 20S, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o lia; J\:o 20g, i anleda, af erhållen återremiss å utlåt. JVto 143; Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten: N:o 204, i anledn. af erhållna återremisser af utlåt. N:o 160; JVto 2o5, i anledn. af erhållna återremisser af utlåt. Nto 161, angtde den tillökade ordinarie båtsmansroteringen inom eti del lån; Nto 206, i anledn. af vackt motion om den nya ordinarie roteringens återgående till extra rotering. II. U. o. Ad. åtskiljdes kl. till 3 e. m. lii fidem protocolli, F. O. Silfver stolpe. Thorsängen den 10 Juni 184*. Plenum kl. ^ lill 12 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för förliden gårdag. Upplästes till justering och godkändes Exped.TJlskts förslag Nto 3g8 till R. Sits underd. skrifvelse tili K. M., angrde al K. M. askadt exlra-statsanslng lill landshöfdinge-resideushus. Justerades pleni-prohn för den 2t sisth April e. m. samt den 24 April f. och e. 111.
Jag skall för R. o. Ad. upgifva hvad medelkursen varit, hvaraf man finnér huru oriktig beräkningen blifver, när man uptager prisen så, som Hr von Troil gjort. Jag har uptagit silfvervärde! endast för de år, då Statsregleringar under tiden, egt rum. Beräkningen blifver derigenom mindre fullständig, men dessa färre siffror äro dock tillräckliga för att visa Eder Mine Hrr det de summor, hvilka före år 1834 i den s. k. tabellen uptagas, äro för låga. De borde dessförinnan vara högre beräknade. När det sker, visar sig, att dagsverksprisen icke stigit så, som mina värde motståndare förmena. Då dagsverkenas förvandling till penningar följaktligen icke bör efter min tanka ske och återremiss af denna punkt skulle åsyfta en dylik förvandling: så önskar jag att R. o. Ad. måtte i stället godkänna Utsk:s förslag. Frih. Raab har yttrat det R. o. Ad. vid denna Riksdag berömvärdt föregått de andra Stånden med reformers vidtagande och upmanat R. o. Ad. på grund deraf, att äfven besluta ifrågavar:de skatteförenkling. Jag å min sida önskar motsatsen icke blott för sakens skull utan äfven af vidsträcktare bevekelsegrunder. R. o. Ad. har vid denna Riksdag, i många väsendtliga frågor, uphört att vara konservativ. Om sådant bådar godt för Sveriges rike och för detta Stånd, skall framtiden utvisa. Jag betviflar det, och önskar derföre att R. o. Ad. måtte återvända från ett handlingssätt, hvilket jag befarar skall undergräfva vårt samhällsskick. t 13 * 19fi Den 20 Maj f. m. Hr von Troil: Jag är glad, att Hr Frih. Tersmeden har erkänt att dagsverksräntans förvandling till penningar vore stridande emot förra Riksdagens beslut. Frih:n har derigenom äfven ställt sig på samma punkt som StatsUtsk., då detsamma fann dagsverksräntan icke kunna, utan ett dylikt uprifvande förvandlas i penningar. Återstår således, såsom jag redan nämnt, att tillse huruvida dagsverksräntan bör bibehållas eller den skall i andra persedlar förvandlas.
af inåt landet. Rundtomkring öppnade sig stora ridder, öfver kivilka kors och tvärs sträckte sig iikonkaktusens fantastiske hackar. Långt borta p&amp; mohatta sidan af den cirkelrundr saltvattenssjön, El-Rahira, glänste de livita husen i Tunis, och först i&amp; land hajdades blicken af en blånande ' klippmnr. Här och hvr ?r p&amp; de grönskande fälten sträckte smackra dadelpalmer sin luftiga krona mot himmelen, och i deras sparsamma skugga gömde sig en samling underliga byggnader. En hopgyttring af fyrkantiga små, Iiidor, h ~ a r och en med kupol p&amp; taket och ntan både fönster och dörrar - &amp; t,minstone synliga frh det yttre - liknade de närmast en samling grafrar. » Ja, ni har rätt », svarade f r u F. p&amp; min fraga, dessa hus, där de förmögnare araberna bo, äro verkliga grafvar. Dar inne begrafvas ungdom och skönhet, och lifvets lycka och vardighet först och fram&amp;, Har ni varit inne i många af dem ?^ » Ja, i en stor del af dem. J a g är ju född: iiir och riiknar många arabfamiljer till mina goda tränner.s d r lifvet i allmanliet olyckligt i dessa iindei.liga bostäder », frågade jag åter. den frågan ar svår att besvara, ty dessa människor första icke livad lycka ar, och detta abr kanske deras största olycka. När kvinnan slipper att arbeta, när hon får så mycken grannlåt hon vill h a och icke alltför mycket tillsidosiittes för sina medhiis ' .rwl, s % är hon nöjd och fordrar ej mera af tillvaron. OcIi inannen - lrau ar lika lätt tillfredsställd. Icke hjärta och karckter, ntan endast en skön yta begar lian af kvinnan. Darför kan haii inte heller Irii~inrt n !igon bittrare missräkning.
Dennq hos mig stadgade ranka, hwilken ingen särer bemöda sig qtt sökaZwederlägga, har, wid genomläsningen af den söreflagnq nya bewillnjngssrägan sätt förnyad styrka, och gifwit anledning lill nägra anmärkningar deremot, hwilka jag, i anseende till arbekets widd och tidens korthet att det i alla delar gransta, anser mig böra instränka, blott till deK redaction, i följande s;ne hufwudsakliga delar; hwarwid erfarenheten med yen förrq stadgan, hwars brister arv kända, warnar för bibehållandet deraf uti den nya, och päkallar rättelse der den behöfweS, för atr kraftigare werka ull etf -nstadt rältwist ändamäl, z:te Artikeln, 4:de §:n, ritts momentet lyder falun. Den z Augusti. 4?r säsunba: "Taxeringsman till städernas TaxerjngS"Coinilöe utses af städernes husegande och ob rosende skalkstrifne inivänare, tillika »ned borger sta» "pet pä allmänna rakstugan." Anmärkning: ordet sberoenhe synes Mig här wara der mäst obestämda som kunnat upsökas, och sötja tligeu högst otjenliat uti en författning af den wigk och inflytelse som den sörewarande, der fräga icke är om mindre än akt updraga en säker gräns emellan räktwisa och orättvisa, samt öswertäcandek af nägra fa af allmän domsrätt öfwer samhällets plika fordran, af och emellan fä wäl millionären som den mera talrika delen, dest mindre lyckligt foitade medlemmar. Ett omdöme om personlig behörighet och skicklighet till en fa hög bestämmelse, bör wäl dä icke i minsta marko fa bero af en mer eller mindre lycklig teckning eller tillämpning af er» förordnings obestämda ordalydelse; det bör kunna säkert grundas pä begrepet om den högsta rätt, stadgad genom klar och tydlig föreskrift, som undanrbdjer alla »verkningar af stridande pastioner eller smä interesten.
Han ägde icke eller sin frändes orubbliga trohet och oböjliga redlighet, som icke tillät någon dagtingan med samvetet. Fleming stadnade sålunda, som befälhafvare, på det numera högst dåligt försedda fästet, derifrån hertigen hade bortfört de bästa kanonerna och der munförrådet var förtärdt. Att försvara det mot Stålarm och finnarne, torde väl hafva varit föga görligt, men försöktes också icke, det öfverlemnades genom dagtingan; och innan två månader förlupit sedan hertig Carl lemnat Finland, stod Stålarm åter på Åbo slott såsom högste befälhafvare i landet. Ändteligen blefvo nu ock Klas Flemings jordiska qvarlefvor nedsänkta i den, i Pargas kyrka väntande grafven. Sedan den hunnit bli färdig, hade tiden varit alltför osäker, för att fru Ebba skulle kunnat våga föranstalta om den stora högtidligheten. Under belägringen blef det omöjligt, och slutligen hade hertigen strängt förbjudit begrafvandet af den döde. Men nu blef det den första omsorgen, sedan konungens anhängare åter inkommit på slottet, att med pomp och ståt föra den fordom så mäktiges lik till sin hvilostad. I sin länstol vid en knyppeldyna satt Margaretha, enka efter myntmästaren Welam de Wyk, men numera omgift. Unge Welam de Wyk, hennes son af förra giftet, stod framför henne på andra sidan om knyppeldynan. Ynglingen var af en sällsynt skönhet och äfven i modrens drag syntes spår af, att hon fordom varit vacker, men dragen hade nu blifvit skarpa och hårda och hela figuren kantig. Mycken skärpa låg i hennes öga, men den var dock nu betydligt mildrad genom det välbehag hennes modershjerta måste känna, då hon blickade på sonen, hvars kraftfulla gestalt och lifliga drag talade lika mycket om helsa och styrka, som anletet om fägring. ”Ja, i sanning”, sade fru Margaretha, ”den höga äran att få detta förnäma sällskapet i huset, hade man gerna kunnat vara af med. Jag är säker på att de, ehuru fångar, som nätt och jemt ha Hans Furstliga nåde att tacka för, att de sluppit med lifvet, dock tycka sig ha att befalla i huset.
Bih, till. R. St. Aflönin g s-Stat er. Departements-Chefen ; Lön 4,500: Taffelpenningar . 2,500: Departementets CanzliExpedition : Expeditions-Chefen 3,000: —- — Öfrige Embetsoch Tjenstemän 4,866: 32. — Departementets Commando-Expedition Förvaltningen af Sj ö-'år ender ne med Sjö-Chartae-Archivet samt AfiöningjgStaterne för Flottans Stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg Bålsmans-Indelningen S:r Materiel, Flottans underhåll och nybyggnad } hvaraf för Stockholms och Götheborgs Stationer minst 185,000 R:dr Anslag af Rotefrihets-afgiften lill Flottans materiella behof Båtsmannens förseende med kojer och tacken . S:r Transport r I Lit. F. vud-Titeln Span mål Oindelt. Indelta Räntor, Summa Banco. Penningar, Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mart; egin g på förslag. Kronovärdi. Mått. Exercis af Flottans Bemanning) För Linieflottan 25,000: För Skärgårdsflottan 20,000: Spanmåls-npphandlingsoch Bageri-kostnader Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Departementets Expedition, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser för Hufvud-Titelns öfrige Stater Reseoch Tractamenls-penningar} Förslags-anslag Oförutsedde Utgifter S:i För Handeln. 245 — Lotsenoch Fyrings-Staterne (härunder förslagsvis beräknadt inflytande beloppet af Båkoch Lotsmedlen med 60,000 Il:dr) 14.7781— Summa 25 Räntor Spanmål. Penningar. inaeue Oindelt. Summa Banco. Kronovärdi. Markegång på förslag. Mått. St.
I 4 §. hafva Revisorerne fästat sin uppmärksamhet vid en balanserad fordran hos Kommendanten för Gränse-posteringen vid Grisiehamn, Majoren Friherre Oxenstjerna, stor 10 R:dr Banko, härledande sig från ett tili bemälte Kommendant, år 1839, utgifvet förskott, till hvars afförande ur räkenskaperna Revisorerne ansett åtgärder hafva bordt vidtagas. Krigs-Kollegium är ock i tillfälle att i underdånighet kunna upplysa, att redovisning för detta förskott till Kollegium' inkommit före sednaste Stats-revision, och att detsamma i 1844 års hufvudbok finnes affördt. — 361 -_ Revisorernes erinringar, dels att behållningarne från det ena året icke blifvit, vid fastställandet af det följande årets stat, jemte anslagssumman för året, i beräkning tagna, dels ock att hos en del Embetsverk, sorn förvalta fonder, en bok eller liggare, som innefattar aila beliöfliga upplysningar om de för lån pantförskrifna fastigheter, skall saknas, blifva, såsom rörande flera af Krigs-Koilegii Afdelningar gemensamt, uti ett särskildt underdånigt Utlåtande af Kollegium upptagna och besvarade. Hvad Revisorerne i öfrigt omförmält, såsom: att inköpet af kalkstensbrottet vid Borghamn, med dertill hörande hamn, byggnader och inventarier, mot en summa, stor 16,666 R:dr 32 sk. Banko, ”varit för Kronan särdeles fördelaktigt”; att räkenskaperna för begge revisionsåren blifvit ”utan anmärkning” till ziffran granskade; samt att säkerhetshandlingarne för En per Mille-fonden och för särskilda anslaget till stalloell magasinsbyggnader i Ystad ”befunnits i behörigt skick”, har, såsom innebärande ett godkännande af förvaltning och redovisning i dessa delar, icke påkallat något Krigs-Kollegii besvarande. Krigs -Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormäktigste Allernådigste Konung!
Motiverna till förändringen eller tillägget återfinnas i betänkandet pagina: 46 rings-elit är anställd, skall utan hinder af husbonde eller mästare, om han i tjenst eller lära antagen är, i behörig tid sig till mönstring, vapenöfningjjjjeller annan tjenstgöring inställa; men blifver han icke i verklig krigstjenst nyttjad, utan varder från tjenstgöringen hemförlofvad under den tid, städsel-aftal eller arbetskontrakt omfattar, bör han, för fullgörande af sin förbindelse, ofördröjligen anmäla sig hos husbonden eller mästaren. Har vanlig beväringsskyldig, ersättningskarl eller bevärings-elit endast varit kallad till vapenöfning på kortare tid, de förre af högst en månad och eliten af högst sex veckor, vare de berättigade att i tjensten återgå; men i annat fall må det på husbonden eller mästaren ankomma att dem i tjensten återtaga eller icke. Mom. 2. Bevärings-elit åligger att, vid städsel-aftals eller arbetskontrakts uppgörande eller, om han då ännu icke blifvit till elit antagen, genast vid återkomsten från det möte, der sådant skett, för husbonde eller mästare anmäla, det han är såsom elit anställd; vid påföljd, om detta underlåtes, att husbonden eller mastaren eger att, såsom ersättning för den tid eliten varit från arbetet borta utöfver hvad honom såsom beväringsskyldig i allmänhet ålegat, å lönen afdraga det belopp, som motsvarar värdet af sålunda försummade dagsverken, efter årets markegångspris. Har åter bevärings-elit sådan anmälan behörigen fullgjort, vare han ej till dylik ersättningsskyldighet förpligtad, der ej annorlunda blifvit särskildt öfverenskommet. § 51. Mom. 1.
Nilson, att ofvan oinförmälde anstalter borde vidtagas, sedan visse Committérades, af Stockholms Kram-Handels-och FabriksSocieteter, betänkande blifvit infordrat, hvarigenom en medelväg af dessa sins emellan stridande interessen kunde påfinnas;af 11:0Hrr M. L. Ekelund, att verkställande magten, måtte, hädanefter sorn hittills uppdragas, att så anordna om Tullverket och dess angelägenheter, som förändrade omständigheter kunde föranleda, hvarförutan flere skäl blifvit anförde till vederläggande af hvad här ofvan i en eller annor måtto kan vara yttrat af Herr Winberg m. fl.; af 12.0 och 23:0 Herrar Abr. Hiesleiter och Gustaf Lenning, att den af Herr Winberg m. ff. yppade fråga , om en vidsträcktare Handelsfrihet, icke skulle af anförde skäl tillskynda den åsyftade nyttan; och af 14:0 Herr Abr. Hiesleiter, att fri införsel för en del utländska Fabrikater matte beviljas, likväl med bibehållande af nu gällande prohibiliv-författningars bestasd, Bevlllnlngs-Utskotttts BaSnkanden. j2i bestånd i afseende på andra; öfver hvilka ali» frågor flere af Ståndets Ledamöter sig, så mundtligen sorn skriftligen utlåtit; samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet; af i 5:0 Riksdags-Fullmägtigert Anders Danielson från Elfsborgs Län, att Riksens Högloft. Ständer måtte, med utöfvande af sin i grundlagen bevarade rätt, taga en närmare befattning i afseende på Tuli-intradernes bestämmande och uppbörd, samt sedan nya Taxor blifvit utarbetade, jemväl bland annat gå i författning om billige och med rättsprinciper instämmande Lagar för Tujlöfverträdelser.
Slutligen i afseende på den kommerciella och industriella delen af frågan tager jag mig friheten anföra, hurusom ett nytt lif inom länet skulle upstå, om man lånade någon upmärksamliet åt förhållanderne derinom. Ifrån Gamleby köping ända upp till Linköping skulle kunna åstadkommas en segelled till stor fördel för denna del af länet. All rörelse och omsättning skulle derigenom i betydlig mån förökas. Vidare skulle man kunna begagna ett redan befintligt vattendrag ända upp till Åtvidaberg, hvilket, enl. hvad man sagt mig, blifvit ifrågasatt, att genom enskilda bidrag fä segelbart. Fördelen af denna segelled vore att malmtillgången komme att på denna segelled föras till detta bergverk, och måhända derifrån äfven tillverkningen afsändas till Westervik. Men för att åstadkomma allt detta, måste en Läns-Styrelse finnas i Westervik, som i många afseenden kan underlätta dylika företag. Den årliga kostnaden, som skulle upkomma genom länets delning, är beräknad till circa 11,000 R:dr b:ko. Detta tycks väl icke vara ett serdeles stort belopp att pruta på, då en hel ort eller rättare provins dermed tillskyndas så stora fördelar. Vidare erfordras ett belopp för upbyggandet af residenshus att 14 * 212 Den 1 i December. utgå blott en enda gang, och detta belopp torde icke erfordras sa stort som det är kalkyleradt, Med ett ord denna kostnad för delning af länet är så ringa mot de fördelar provinsen tillskyndas, att jag måste förundra mig, om någon skulle motsätta sig ett dylikt förslag. Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte fä åtfölja den K. propos;n lill SlatsUtsk. Hr von Hartmansdorff, August: Jag är och har varit af motsatt tanke med den siste talaren: men orkar icke nu att anföra hvad jag i detta afseende har att säga, utan anhåller att i ett annat plenum få göra mina anmärkir.r. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogos ånyo och remitterades till SlatsUtsk. K. M:s nédannämde d. 10 dennes på hordet lagda Nåd. Propos:r lill 11.
Dessförinnan hör hela denna fråga antingen hvila, eller öfverlemnås till Kongl. Majrt, utan att vidare härstädes discuteras, hvarigenom endast den återstående korta Riksdagstiden, som till andra angelägna måls afgörande bör användas, fruktlöst förspilles. 344 Den 27 Maji. Herr Mannerstam_, Johan: Som jag endast haft tillfälle, att flyktigt genomögna det ifrågavarande Betänkande, vill jag icke tillåta mig, att bedöma, om Utskottets hela plan för den inre administration bör antagas eller icke. Jag har dervid hört anmärkas att Utskottet öfverskridit gränsen för sin befattning, genom meddelande icke blott af förslag lill indragning af öfverflödig;». Embetsman, utan äfven till organisation af bela inrikes Styrelsen. För min del anser jag Utskottets bemödande i detta fall böra gillas; örn ock de dit remitterade Memorialerne åsyftat endast indragning af ett eller annat öfverflödigt embete, hade Utskottet likväl både deraf och af Riksens Ständers förra beslut full anledning, att granska beskaffenheten af hela den inre administrationen, och att dervid tillse, om icke, genom en planmässig förändring deraf, håde minskning i Embetsmännens antal och en bättre ärendernas gång, än den närvarande, kunde beredas. Jag delar icke eller den farhåga, som flere värde Talare yttrat, alt Utskottets förslag skulle leda till vådliga följder för vår constitulionela frihet. Det är utom all tvifvel, att om, efter det förslag, sorn vid förra Riksdagen var i fråga, all domsrätt och således alla Justitiae-ärender och tvistefrågor skiljas ifrån Collegierne, och öfverlemnas till de vanliga Domstolarne, hvilket jag förmodar i den nya Lagen iakttages, kommer medborgares rätt och säkerhet, att mindre, än hittills, bero på den Collegiala Styrelsen.
Herr Westman har förenat sig med Herr Winberg, äfvensom Herr Lambergj med det undantag, alt de nu gällande Författningar horde få fortfara för Fabriks-varor, serdeles för Bomulls-garn och Socker, Herr Helsingius har instämt med Herr Winberg i principen, att ovilkorligt förbud är nyttigare än hög tull, mell med det tillägg, att utländskt Kläde äfven bör vara till införsel förbjudet. Med dessa åsigter hafva sig äfven förenat Sa Bevillnings-JJtskotlets Betänkande IV.-o ar. Herrar HiesSleiter, StrehlenertWinbladh j Löfvenius och Arosenius. Herr Leffler liar gjort den anmärkning, att Räfvenduk bör tillåtas till införsel, att behofvet'deraf är stort, tiilverkningen inom Landet obetydlig, och att förbudet således ger anledning till Lurendrägeri. Slutligen har Herr Santesson tillagt: att de råämnen till fabrikernas behof, hvilka inom Landet produceras till erforderlig myckenhet, böra till införsel förbjudas. Inom Riks-Stånden äro i förenämnde ämne följande motioner gjorda, nemligen : Hos Höglofl. Ridder ska pel och Adeln: Af Herr Tham, Wollrath, som föreslagit, att, hvad Tullbevilluingen angår, samma princip till alla delar borde följas, som grundläde Rikets Ständers Beslut vid 1823 års Riksdag, i afseende på Prohibitiv-systemets förändrande till ett med utvidgad Handels-frihet förenadt Tullsystem, helst Motionairen ansett det af erfarenheten vara bevisadt, att detta nya system medfört lyckliga Bevillning!!-Utskottets Betänkande Ar.o 27. 53 följder i afseende på Ökade tullinkomster oell minskade retelser till lagbrott, utan att på minsta sätt skada inhemska fabriker och näringar, hvilka, 1 sedan det friare systemet infördes, mera tillän. aftagit.