Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majck framföras, i fall Riddcrflapct och Adeln förklarade dem för sina gemensamma önskningar, hwarefter det altid berodde pä Konungen om han derä behagade göra Nädigt afseende. ^ Grefwe Llörnsr hemstälde ä nyo om ef lämpligast more, att salen hwilade till desi de andre Ständens tankar kommo under difcusion. Skulle äter Rid» dcrffapet och Adeln icke denna hemställan gilla, utan ' wilja genast fatta beslut öfwer Friherre Hsrnings anförande, dä förklarade han sig sä fullkomligen med honom instämma, att han öuffade det Friherre lklsmings Diktamen mätte tjena till grund för Ridderffapeis och Adelns strffilta underdåniga ffrifwelse. Grefwe OMenbarZ, ffoirsn. HsnninZ, begärhs saken pä bordet ; hwarefter. Herr Dell 16 April. 667 Herr Grefwe» och Ordförandenförklarade densamma hwilande. Företogs till afgörande Allmänna Veswars - och Occonomie - Utskottets dcn 1-4 denneS pä bordet lagde Betänkande, om medel till Färafwelns och UllhandteklNgenö nphjelpandc. Herr iUrintLsclrölä, ikaul, yttrade sig striftcligen som folker: Wid Högloft. Allmänna Bekwärsoch Oeconomie-Utstottets nu äter föredragne Betänkande, rörande af mig gjorde förflagcr, till minnande af en förökad tillgäng pä Inhemsk Ull för Rikets Fabriker, samt deraf följande mindre behof af denna rudimaterias sökande Utrikes ifrän, kan jag icke underläta, att göra nägra anmärkningar. I afseende pä mitt sörsta förslag, att genom up» kiswandet af de sednast bestädde 12 procents Ullpremier upmuntra Landels Inwänarc, rill förökande, icke blott af den finare, utan äfwen den gröfre Färafwcln, har Högloft.
Mitt svar är enkelt, att jag ej tilltrodde mitt minne, oagtadt de få anteckningar, jag under en spänd uppmärksamhet, hann vid tillfället göra, att nog troget återgifva de ordställningar, vid hvilka jag egenteligen skall fästa mig, hälst dessa, efter min förmening, icke i sjelfva verket tillhörde det ämne, som förevar. Min afsigt var icke och skall ej heller nu blifva att ingå uti något utförligt svaromål å de vidlyftiga anmärkningar, som af flere Talare blifvit emot StatsUtskottets Utlåtande gjorde, öfvertygad att Utskottet ej lärer underlåta att dem, i all deras vidd, pröfva. Dessutom, som en stor del af de frågor, hvilka under öfverläggningen här i förväg blifvit upptagne, bero, i afseende på Konungens Rådgifvares ansvarighet, på ConstitutionsUtskottets pröfning, så anser jag mig hvarken pliktig eller ens berättigad, att föregå Utskottets på handlingarne, der fullständiga upplysningar stå att 24 H. " 12 Den 19 Maji f. ra. inhämta, i hufvudsaken afgifvande yttrande. Jag ville icke eller i någon mon söka inverka på Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende på den yrkade återremissen af StatsUtskotlets Utlåtande; jag ville blott afvakta ett närmare inhämtande af Friherre Anckarswärds allmänna anklagelser emot Styrelsen, och sedan jag nu vunnit denna upplysning, går jag att upptaga denna anklagelse. Jag nekar icke, att jag ofta lill mig framställt den fråga, huruvida, vid allmänna ärenders under skiljaktiga synpunkter afsedda behandling, ett ansvarslöst användande af stränghet i ord, af sårande uttryck, innebär ett högre vilkor för allvar i sak, eller för lugn i pröfning, och då jag ännu icke hunnit öfvertyga mig om nödvändigheten af dessa ansträngningar af krafter, i synnerhet då de börja att sjelfva gifva sig detta dopnamn, så skall jagsöka att vid beträdandet af den bana, som Friherre Anckarswärd emot Styrelsen öppnat, ej hänföras af min inre känsla, men endast ledas af mina allmänna åligganden.
Det goda förståndet mellan mor och son återställdes sedermera blott rycktals, så ofta nemligen de behöfde hvarandra, för att kufva sina gemensamma fiender: Riksens Ständer, Rådet, Folkmakten. Kronprinsen blef både stött och sårad af drottningens uppförande mot kronprinsessan. Han tog högt sin gemåls försvar, både inför drottningen och i hennes frånvaro. Detta förbittrade henne mot begge. Om icke Lovisa Ulrika och Gustaf funnit, hvar på sitt håll, så mycken sysselsättning i skötet af vitterhet, vetenskaper och konster, samt i omvexlande förströelser, så skulle redan nu den oenighet dem emellan hafva utbrustit i vild låga, som så olycksdigert grep omkring sig tolf år sednare, och knappt förmådde dämpas af försoningens tårar vid modrens dödsbädd. Vintermånaderna hölls cirkel i kronprinsens hof en gång i veckan med musik, dans eller skådespel. Deremellan tillbragte han ett par timmar hvarje afton före måltiden i sin gemåls smårum, der han än ritade utkast till landskapsstycken och hvarjehanda fantasibilder, under samtal och skämt med kronprinsessan och deras omgifning, än läste eller lät föreläsas stycken af franska litteraturen, helst något sorgespel af Corneille, Racine, eller Voltaire. Stundom var hela kungliga slägten, eller flera eller färre medlemmar af den samlade hos det unga hofvet, der konungen gerna hade varit hvardagsgäst, om han ej befarat, att derigenom stegra drottningens afund och ovilja. Må man ej föreställa sig, att det gamla hofvet under tiden stod öde och glädjetomt. Tvertom. Lovisa Ulrika uppbjöd hela sin uppfinningsgåfva, för att genom ständigt omvexlande lustbarheter göra sitt hof mera bemärkt, lysande och eftersökt, än de nygiftas.
( I27 ) Lazarettsoell Ka rims Fonden. Tillkommen Uppbörd för förra året 400: 20.10. Tillkommen Några Lazarettsoch KurhusRäkningar från Westerbottens Län för år 1828 hafva icke inkommit; hvadan och enär deras innehåll således saknas, så väl ibland inkomster som utgifter, ofvanupptagne summor böra derefter rättas. Emedlertid fanns i nämnde Läns räkning, enligt 1827 års Sammandrag, utgående behållning 4,813: fö. 3. 240.758* 3. n sorn här särskilt uppföres, då den, af förenämnde anledning, blifvit utur 1828 års Sammandrag utesluten. Sedermera har dock, nära Revisionsförrättningens sint, den saknade Lazarettsoch KurhusRäkningen för 1828 från Westerbottens Län kommit Revisorerne tillhanda, hvarföre densammas innehåll här upptages, och utgör ett tillägg till hvad ofvan finnes uppgifvet: Behållning och fordringar från år 1827 . 3,654: 45. Den i Kongl. SeraphimerOrdens-Gillets Ilufvudböcker, alltsedan år 1804 under rubrik:
Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning och utredning; rörande fördelningen af de, genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad liqvidations-commission influtne medel; angående Utskottets meddeldte summariska uppgift på föreslagne tillökningar mot hvad 1823 års StatsReglering upptager m. m.; och angående af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering. Statsoch EkonomiUtskottens: angående anslag af allmänna medel för Arbetsoch Correctionslnrättningar i åtskillige delar af Riket, BevillningsUtskotlets: angående befrielse eller lindring i Bevillningen för KronoLotsar eller LotsDrängar. Bevillningsoch EkonomiUtskottens: angående yrkad högre Tull å vissa från Ryssland och Finland inkommande varor; om inrättandet af PortoFranco på Gottland 38o Den 18 Mars e. tn. m. m.; och angående yrkadt förbud mot införandet af Utländska varor. LagUtskottets: angående stiftande af en Lag mot digtade köpeafhandlingar; och angående ändring af i § i 26 Capillet ByggningaBalken. Län väckte motion, angående upprättande och tryckning af en Förteckning öfver Kronans Hus och Byggnader; och af Lars Bygdens från Westerbottens Län Memorial, rörande Fjerdingsmans aflöning. BankoUtskottet: af Carl Henricsson Bergmans från Gefleborgs Län Anförande, angående fastighetsbelåning i Banken. 2:0 Jterremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden; StatsUtskottets: angående Creditiven, enligt 63 § RegeringsFo nnen. Den >8 Mars e. m. i Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående en förbättrad organisation af Tullverket m. m. Stats-; Bevillnings-; Banko-; Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående väckt förslag till grunder för ett förändradt Statshushållningsoch Beskattnings-system. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : angående Skånska Roteringen.
Hon reste sig tyst och gick några slag af och an på golfvet. »Nej, nu får man hafva ljus», sade hon och gjorde min af att slå på gongongen. Han bad henne vänta. »Det skär så i ögonen; och jag ska strax gå. Der är première i kväll på dramatiskan en tysk farce.» När han gått satte hon sig att skrifva till herr Hedström och bad honom skaffa sig den omnämda boken. Herr Hedström kom sjelf upp med den. Han ansåg det vara sin pligt att på förhand hänleda fru Zimmermanns uppmärksamhet på bokens beskaffenhet. Fru Zimmermann visste måhända inte... Hon log åt hans moraliska ifver. Jo, hon visste allt. Men hon ansåg sig vara så pass gammal och erfaren att hon kunde läsa den utan att taga skada till sin själ. Herr Hedström såg fundersam ut. »Jag skulle aldrig tillåta att Amalia...», sade han. Fru Zimmerman läste långt ut på natten och hela dagen derpå. Hon gjorde anteckningar på lösa pappersblad, nedskref allt som föll henne in, gjorde utdrag och citat. Hon kände det som om denna bok var en fiende, hon hade att bekämpa och hon måste samla en arsenal af vapen. Men ju längre hon kom dess tydligare såg hon att alla de argument hon kunde samla upp icke skulle förmå att i ringaste mån förändra eller modifiera sonens mening. Från dessa blad slog der emot henne samma trista, glädjelösa stämning, samma trötthet, samma brist på tro, samma likgiltighet och samma kyla, som från hans eget väsen. Hon märkte den omisskänneliga frändskapen mellan sin son och bokens författare. Der var så mycket som upprörde henne i denna bok. Der fans ingen andlig finhet och ingen sinnets adel; der var blott råhet och krasshet och så denna ödsliga tomhet. Hon hade undrat öfver, att William med sin känslighet för allt som var lågt och oskönt icke stöttes tillbaka af denna brist på finhet, som var bokens hufvudegenskap. Men han hade svarat att råheten var forcerad som en hysterisk kvinnas skratt; den rymde en så gränslös smärta och en så hjelplös förtviflan. Hon kunde icke förstå det.
N:o 30, ang:de 1845 års revisorers berättelse; och N:o 206, dels i anledn. af R. St:s år 1847 församlade revisorers berättelse, ang:de samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 och 1845, dels ronde åtskilliga, vid behandlingen af 1845 Ars revisorers afgifna enahanda berättelser, jemlikt Utsk:s utlåt. N:o 30, uppskjutna frågor. Föredrogs och biföllos Statsooh LagUtskms nedannämnde i gårdagens plenum på bordet lagde utlåtrn: N:o 35, i anledn. af väckt motion om öfverflyttning till domaremakten af pröfningen och afgörandet af s. k. äldre krcnofordringar, samt om bestämmandet af en preskriptionstid, inoai hvilken alla sädane fordringsanspråk skola göras gällande; N:o 36, i anledn. af väckt motion om en reform af systemet för landsvägarnes byggnad och underhäll i allmänhet; samt N:o 37, i anledn. af väckt motion om förändring af stadgandet uti 11 Cap. 10 § Rättegångsbalken. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., med flere ledamöter, ånyo på bordet Bevilln.-Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns i gårdagens plenum bordlagda utlåt. N:o 2, i anledn. af gjorde anmärknrr vid sammansatte Utskrns betänk. N:o 1, ang:de grunderne för rättigheten att tillverka och omdistillera samt i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid. Hr Gr. o. Landtm, yltrade, att R. o.
Vid bestämmandet af ersättningen för ifrågavarande medel, anser jag, på sätt af kommitlerade jemväl blifvit yttradi, särskildt afseende böra fästas å den omständigheten, ali Arméns Pensionskassa är berättigad alt tillgodonjuta 3-5:tedelar af Krigsmans-kassans äldre inkomster och att således, vid det förhållande, att hemmansräntorne och tionden, hvilka ingå bland dessa inkomster. äro af varuvärdenas möjliga omvexling beroende, hvadan, för bevarande af Pensionskassans rätt och i enlighet med hvad å dess sida äfven blifvit yrkadl, ersättningen för denna del af berörde inkomster synes böra så bestämmas, att den kan efter nämnde värdens förändring lämpas. Och ehuru enahanda behof icke förekommer i afseende å de 2-5:tede!ar af Krigsmanskassans andel utaf nämnde inkomster, enär denna kassa är en Statens inrättning, torde dock, för att undvika olikhet uti grunden för beräknandet af ersättningen, hvad derom stadgas lämpligen kunna blifva gällande i båda fallen. Med anledning deraf och under förutsättning, att, vid handläggning af frågan om förenkling af hemmansräntorna, hvarom särskildt underdånigt yttrande blifsit denna dag af mig afgifvet, dessa räntor lill någon del varda till visst kontant belopp förvandlade, tillstyrker jag underdånigast, all hos Rikets Ständer måtte föreslås, att Krigsmanskassans ersättning för hemmansräntorne och tionden måtte sålunda bestämmas: a) all sedan, hvad de kassan tillslagne hemmansräntor angår, desamma blifvit uträknade efter medel-markegången för de sednasle 20 åren och dervid serskildt bestämdt, huru stor del deraf, som inom hvarje markegångssätlningsdistrikt af markegång berott, denna sednare del af räntorna utbytes emot en, efter nämnde medel-markegång, deremot svarande qvantitet spanmål af samma slag som tionden inom distriktet, och hvilken spanmålsqvanlitet sedermera årligen godtgöres, på säll här efteråt förmäles, hvaremot för den öfriga hvarifrån likväl bör dragas: af äldre medel: Afkortningar 805: 22. 1.
Ifråga var. motion omfattar 2:ne särskildta ämnen, nemi. bysättningens afskaffande och räntans Digifvande. Hvad det förra beträffar, så, ehuru mycket jag respecterar den philanlropi, som uppenbarar sig hos motionären, skulle jag tro, att ett förordnande derom skulle medföra skada för både låntagaren och långifvaren. Den sistnämnde grundar den credit, han vill lemna, antingen på låntagarens moralitet eller på de lagliga band, hvilka kunna försäkra om återbetalningen. Men att förlita sig på moraliteten, fruktar jag, i afseende på många personer, vore att bygga på losan sand. Ilos de bildade classerna visa sig ej sällan sådana vinglerier, som icke lemna anledn. till förtroende för löften och förbindelser i betalningsväg. Man ser ofta cessionanter, sorti kort tid efter det de gifvit upp sin stat lefva ganska godt, titan att man Vet, hvarifrån de kunnat få sina penningar. Hos de lägre classerna är beklagligen gängse det ordspråk: ”skälmstyckena äro mångahanda för den soth förstår att rätt bruka dem”; och jag tror att, ifall bySättningen icke kunde användas emot dem, som icke vilja betala sina skulder, skulle ett alltför fritt spelrum lemnäs deni att ytterligare lemna bekräftelse på detta ordspråk. Vi hafva mångå exempel derpå, att en känd förmögenhet hoS låntagaren eller löftesmannen icke alltid lemnar säkerhet för länets betalning. Det händer mången gång, att han har en Vacker förmögenhet, då lånet göres, men då det bör betalas, utdelat den till sina barn eller närmaste arftagare. i835 års författning , som lemnar tillfälle att bortpanta egendom, som qvarstannar under pantgifvarens vård, har ganska mycket i delta fall utvecklat begreppen. Jag vet ett exempel, då en person, som ägde 2ö,oöo r:dr, ingick i borgen för 3,000 r:dr, men då borgensförbindelsen skulle honoreras, befanns icke äga 2 styfver i behåll, utan hade åt sina barn lemnat hela sin förmögenhet. Han bodde i Calmar och är numera död. Vid så dana tillfällen synes ganska lämpligt, att bysättningen kan begagnas emot dem, hvilka söka undandraga sig betalningen af sina förbindelser.
Stat uppföras med 2,409 R;dr g sk., röstar Jai g Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 263. Den det ej vill, Nejj Vinner Nej, beviljas icke något anslag i berörde hänseende. Voteringen har utfallit med 43 Ja och 76 Nej 3 Och som Nej alltså vunnit, beviljas icke det för Tygsfatens behof äskade anslag. Nionde Voteringen. Den, som bifaller, att för Raket-Corpsen må anvisas anslag å Stat med 6,200 R:dr B:co, röstar Ja; Den det ej vill, Neji Vinner Nej, afslås allt anslag för nämnde Corps. Vid Voterings.Sedlarnes öppnande hafva befunnits 39 Ja och 80 Nej5 hvadan och som Nej vunnit, kommer något anslag för Raket-Corpsen icke att ega rum. Tionde Voteringen. Den, som bifaller den äskade tillökningen af 17,000 R:dr i anslaget för indelta Cavalleriets Excercice-Esqvadroner, röstar Den det ej vill, Neji Vinner Nej, anses någon tillökning i det förut varande anslaget icke böra beviljas. Voteringen har utfallit med 40 Ja och 79 Neji Och som Nej således vunnit, kommer icke någon tillökning i det förut varande anslaget för indelta Cavalleriets Exercice-Esqvadroner att ega ruin Elfte Förstärkta Stafs-Utskottets Memorial N:o 215j. 9 Elfte Voteringen. Den, sorn bifaller, att anslaget för Flottans bemanning må ökas med 35.000 R.'dr årligen, voterar Ja; Den det ej Vill, Nejj Vinner Nej, bestämmes den årliga tillökningen i nämnde anslag till 20.000 R:dr.
Drottningholms slott den 31 augusti 1802. GUSTAF ADOLPH Förbud, mot nyttjandet av några med ovanlig inrättning försedda brännvinsredskap; Drottningholm den 21 september 1802. Förbud att använda några nymodiga brännvinspannor, som till rymd håller sig inom lagens ram, men som kan tillverka betydligt större mängd brännvin. Detta med anledning av den generösare brännvinsstadgan av år 1800. De tar mer spannmål till samma avgift som andra och förorsakar förlust för kronan. Den som använder dem pliktar 50 riksdaler och förlorar pannan. Inom 90 dagar skall de pannor som finns sändas utomlands eller förstöras. Drottningholms slott den 21 september GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående bevillnings beränknande av de på Kongl Nummerlotteriet utfallande vinster; Stockholm den 22 september 1802 För alla vinster i penninglotteriet som överstiger 50 riksdaler betalas en avgift på 6 %, vilken summa avräknas från vinsten. Stockholm den 22 september 1802 EHRENHOFF, ROESENBLAD, GYLLENBORG Stadga och reglemente för en diskontoinrättning med banco specie i staden Göteborg, på 15 års tid, med fond av enskilda delägare; Stockholm 13 oktober 1802 Då det nu är tillåtet att ha privata associationer med särskilda öppna diskontinrättningar i avlägsna och folkrika städer har handelssocieteten i Göteborg i underdånighet anhållit att få öppna sådan bank. Tillståndet gäller 15 år. Denna fond kommer att bestå av 200.000 riksdaler i verksilver, utländskt silvermynt och avlysta svenska silvermyntsorter. Andelar får lösas under 5 dagar 1803 i Stockholm och Göteborg. Förvaltningen av detta diskontokontor ställes under tre i Göteborgs stad bofasta, redbara och i bolaget deltagande män. De skall väljas med slutna sedlar. De sitter bara tre år. 1 / 3 av verkets vinst som överstiger 7 % tillfaller banken, sedan direktionen och betjäningen avlönats. Direktionen får till enskilda personer låna ut högst 500 riksdaler. Låneräntan blir 1 / 2 % varje månad och lånetiden blir sex månader. Lån som inte betalts 8 dagar efter förfallodagen lagförs.
Staten under de fem åren näst före 1846, i händelse det årets tulltaxa då varit gällande, endast hållit sig till verkliga facta och dervid t. ex. jemfört 1843 och 1844 årens tullinkomster med hvarandra, så skulle Ulsk. hafva kommit till den öfvertygelsen, alt dessa slags inkomster, de må i öfrigt vara huru stora eller små som helst, alltid bero af conjuncturerna; ty 1843 var inkomsten 3,535,158: 15. 9., men 1844 med samma tulltaxa utgjorde den ej mer än 3,315,872: 42. 9., och år 1842 var den än mindre, emedan conjuncturerna då voro än sämre. Då man naturligtvis äfven bör taga i beräkning den stora kris i handeln, som sannolikt kommer att föranledas af närvar:de rubbning i de Europeiska förhållandena; så tror jag för min del, att den af Hr von Hartmansdorff uppgjorda beräkningen visserligen ej kommer att understiga det blifvande verkliga beloppet, synnerligen som jag har mig särskildt bekant, att t. ex. af artikeln kaffe, hvilken är en bland de vigtigaste s. k. kassaarliklarne, ensamt är redan så mycket importeradt, att Stockholm och dess oragifningar dermed kunna förses i 2 års tid, hvadan någon betydligare tullinkomst för denna artikel icke är så snart att förvänta. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i afseende på förevar:de punkt, hvarå ingen yrkat bifall, Hr von Hartmansdorff föreslagit, Den 30 Augusti. 287 att R. o. Ad. måtte besluta, att tillImedlen skola beräknas till årligt brutto-belopp af 3,900,000 r:dr b:co; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifötle detta Hr von Hartmansdorffs förslag. Ropades ja. 3:dje punkten, ang:de husbehofsbruuneri-med/en. Hr von Hartmansdorff:
Det må vara sannt, 218 Den 21 Ok tober e. m. att Theatrarna understundom täfla att öfverbjuda hvarandra med det som kan reta sinnligheten, nyfikenheten, o. s. v.; men just derföre att en NationalTheater hvarken kan eller bör ingå i en sådan täflan, liar den behof af ett understöd, som andra Theatrar ieke behöfva. Häruti ligger, enl. ruin förmening, just det kraftigaste skälet, hvarför en dylik Theater bör af Staten understödjas, så att den icke af ekonomiskt betryck må tvingas gräfva ned sig i dyrt, såsom andra Theatrar ofta göra, eller urarta till något dåligt oell sedetörderfvande, i st. f. att vara en förädlande och bildande anstalt. Hr Hjerta, Lars: Jag vill icke inlåta mig i sjelfva hufvud saken, ty man kan förutse hvilken utgång den får i alla fall; nien jag har icke kunnat underlåta att begära ordet med anleda, af Frih. Posses och Hr Gripenstedts yttranden, så mycket mer sorn jag vid 1840 års Riksdag var den, hvilken isynnerhet bestridde de åsigter Hr Gr. Gustaf Löwenhjelm då på detta rum framställde, till försvar för den Kongl. Theaterns monopol. Man kunde i sanning har vänta sig ett sådant anförande som Frih. Posses, då man läser de motiver, på hvilka Prosten Söderberg grundat sin motion, motiver, hvilka jag för min del vågar påstå vara falska, och mot hvilka jag måhända i alla fall kommit att upträda. Jag vill upläsa en punkt af dessa motiver och förklara mig närmare: »Bland de sköna konster, sorn isynnerhet vore i behof af en sådan omvårdnad och ledning, för att ej urarta, komma på villovägar, förfalska all sann, på estetiska grunder hvilande smak, och, hvad som vöre värre, bland folket sprida lösliga och orena begrepp i det som rörde sedligheten, intoge ovedersägligeu den dramatiska konsten första rummet.»
Utskottet, som väl funnit, att Revisorerne egt skäl lill de i förrberörde hänseenden gjorde anmärkningar, hvaraf flere ådagalägga, alten mindre noggrann hushållning vid förvaltningen af desse allmänna medel egt rum, men då af de i dessa ämnen afgifne yttranden och förklaringar inhemtats, att samma anmärkningar blifvit dels förklarade och utredde, dels alt åtskilige af de anmärkte åtgärderne utgjort föremål för laga åtal och handläggning; hvadan och då Utskottet tillika erfarit, att Kongl. Krigs-Collegium, genom Circulaire af den 20 Mars i832, anmodat samtlige Herrar Regements-Chefer för de indelta Ca vallerieoch Infanterie-Regementena, att tillse, det möjligaste besparing uti utgifterne för Commissaiiemes tjenste-resor Bili. lill R. St. Prot. t834■ 4 Sami. 1 slfd. 1 Band. 7 jule Häftet. 5o Stats-UlskoUets Utlåtande N.-o 22. iakttages, hvarigenom bättre hushållning med medlen hädanefter är att jförvänta, anser Utskottet ifrågavarande anmärkningar icke föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. §. 80. Förkl. p. 67, 9 o ) Vidare är anmärkt att Passevolance-Fonden utgjort skatter och onera för besittningar, af hvilka ingen afkastning kommit fonden till godo och att dertill för år 182g utgått 207 R:dr i5 sk. 10 r:st. för ett hemman i Salbo By, hvilka i sjelfva verket endast äro att anse såsom hyra [för mötesplatsen, och således ej böra betunga Passevolance-fonden. Revisorerne hafva derföre hemställt, att, så vida utgiften icke genom omtänksamma anstalter han för framtiden undvikas, den då bör utgå af tredje Hufvudliteln. Jemlikt de häröfver afgifne förklaringar grundas förrberörde utgifter ej mindre på Kongl. Brefvet den 27 Augusti i83i, än på 3 §, uti Kongl.