Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer fästat uppmärksamheten derpå, att do till vildebräds fredande utgifna, nu gällande lagstadganden äro i vissa delar bristfälliga och icke uppfylla sitt ändamål: att sålunda de i Kongl. Stadgan den 13 April 1808 bestämda böter för oloflig jagt borde ådömas för hvarje dödadt djur och icke endast för hvarje gäng åtal sker; att de i Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851 för köpare af fridlyst vildt stadgade böter, uppgående till endast hälften af hvad som för vildebräds fällande är föreskrifvet, visat sig otillräckliga och derföre borde höjas till sistnämnda belopp; att böter ädömda enligt jagtstadgan, hvilka böter nu utgå till lika fördelning emellan åklagaren och jagtkassa!), borde odelade tillfalla åklagaren; att haren borde, i likhet med de till lilla jagten hänförda andra djurslag, fredas under parningsoch fortplantningstiden; att nu medgifna tillåtelse att, till rofdjurs förföljande under förbjuden jagttid, begagna så kallad harhund eller stöfvare föranleder till förstöring af fågelbon och dödande af späda ungar, utom annat missbruk, hvadan nämnde tillåtelse borde upphöra; samt att den i Jagtstadgan föreskrifna grund för ådömda böters förvandling, eller till fängelse vid vatten och bröd, syntes mindre lämplig, utan borde dessa böter, vid bristande tillgång, förvandlas till enkelt fängelse; och hade Rikets Ständer, med afseende på allt detta, underdånigst anhållit, att erforderliga åtgärder måtte vidtagas, på det att 1808 års Jagt-stadga och Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851 mätte varda öfversedda och ändrade i de af Rikets Ständer antydda omständigheter.
E n miingd af mina bekanta voro den dagen vid hamnen för att saga mig farviil, och jag har sedau ofta med sjiilffUrebrtIelse kommit ihtig, att jag ej visade Niss Fanny all den tillgifvenbet jag verkligen hyste för henne; och samvetsaggen klnnas iinnu bittrare d$ jag tanker p&amp;, att hon d0 var alldeles för mycket upptagen af och f6rtjust öher min upphöjelse för att egna en enda tanke %t sig sjalf. Hon gick omkring bland mina bekanta, uppbyggande dem med lösryckta bitar ur min historia - om mig sj&amp;lf och om mina förfilder och berattade med tabrar i ögonen hur tappert jag drog mig fram j NewYork, l h g t borta fran allt jag var vaa vid, och kuria jag nu var i begrepp att ensam antrgda denna resa, ehuru jag af naturen var kvinlig sch blyg. - Kara miss Fanny! Jag sysselsatte mig faga med brefskrifning under de 8 minader jag var borta. Jag hade blott en gAng bref frhn Miss Fanny, meD hon hade ifrigt payrkat, att jag ej skulle förslösa min dyrbara tid med skrifning och lasniiig af bref, och jag var derföre ej det minsta fikvinad öfver hennes tystnad. Vid min iterkomst gallde min första visit Miss Fannys inackorderingsstalle, dit jag begaf mig dagen efter min ankomst. Amy hade ocksi nyligen iterkommit frin en 4 mAnaders bortovaro och hade e j kunnat gifva mig nAgon underrattelse om henne. Gatan var mörk och ödo; afven huset sAg dystert och öfvergifvet ut. En ny tjiinarinna öppnade för mig, hon hade aldfig hbrt t.alas om Mrs. Overman, och jag greps SS smhingom af en obestlmd känsla af angslan. Jag skickade efter Mrs. Martin. ] Elon kom in blek och med sorgsen vardighet och stannade tyst framfbr mig. " Hur hr detn, frsgade jag. " Hon dog har för tre minader sedan. Ja.g ar SS ledsen att ni ej var här.
Förfarenhelen lemnar icke allenast redan derom en öfwertygelse som med stal kunnat »väntas och förutses, ulan styrker den förmodan all denna wigtiga Operation, längt ifrån atr pä z är nä sin fullbordan, torde fordra ett dubbelt antal af är och till aswentyrs an flere, till märkelig besparing af den emedlertid utkommande Banco-Sedelstock. Jag finner för min del således allt skäl alt tillfredsställas af den förstnämde Calculen, som bädar Banquen all den säkerhet, Jnstruclioner och Författningar åsyfta, och i grund af hwilken Herrar Banco-Full» mäglige. sä »vidt. jag upprepar det, ruin fattningsgafwL sträcker sig, icke bordt draga i betänkande, att älnöjas med de utwagar, Hans Maj:t, rill Bauguens ftydvarrde mot ull fara, genom den beflutne Realisationen ät berta Werk beredd. Dä jag således i detta mäl icke utan orärrwifa skulle tro »nig kunna rigilla Banko - Fullmägkiges åtgärd, fär jag den äran fluteligen tillägga, att de betänkligheter de i sitt nnderdäniga sivar till hans Maj:t af den i Noveinber upptäckt, och de »villkor vin tiden till Realisationens företagande, be yrkat, afwenledes i mitt sinne wittna om deras nit att bewaka sin pligt och uppfylla de »vigtiga skyldigheter, dem älegat: godkännandes jasåledes till alla delar deras ätgärd.
Dä man 1830 bade 6,341,000 sp , år 1S36 7,161,000 och 1841 6,301,000; så stå vi vid 1843 års slut vid icke fulla 3 millioner, och nu den 16 Nov. vid 3,226,000. Nalman tillika lager i betraktande allt det silfver, som genom lån utrikes till Riket inkommit och kommit Banken lill godo; så finner man lätt, att hela det silfverbelopp, som 1836 fans i Banken, har vandrat ut öfver hafvet. Då nationens allmänna hushållning har en sådan riktning, så att man, i st. f. att samla capitaler, förstör eller småningom bortnöter dem man äger; sä är det icke att räkna på, det industriel idoghet och sparsamhet så snart skall sätta 5 H. 02 490 Den 18 December «. m. oss i stånd att på den naturligaste vägen inbringa den reella valuta, som uti Banken kan erfordras. Visserligen är det att hoppas, att framdeles småningom så kan ske; men då enda sättet alt lägga en grund för nationalcrediten är idoghet och sparsamhet, och vi i vår nuvar. ställning icke kunna räkna på dessa de hufvudsakligaste hjelpmedlen dertill, så måste sådane vidtagas, som kunna uppfylla ändamålet för någon längre tid. En sådan, i min tanka ganska riklig åtgärd, är att förse Banken med statseller riksgäldsobligationer, genom R. St:s beviljande utfärdade och af K. M. sanctionerade. Alt sådane icke kunna utgifvas frän Banken, det synes mig klart. Jag vill icke längre uppehålla mig vid den detaljfrågan; men hufvudfrågan är, huruvida någon öfverflyttning till Riksg.cont. af Bankens lånerörelse till större eller mindre del bör äga rum; om icke Banken skulle kunna erhålla Riksgcon(:s obligationer i atla fall, såsom ett medel för att upprätthålla sin förmåga att fullgöra sina förbindelser.
Det kommer att intressera henne med, det är så många saker hon känner till, det är synd att vi inte ha Sten här, det vore något för honom. — Ja, det vore just något för honom. — Vill fröken ringa och bedja någon säga till Hedvig! Jag skall själf hämta flickorna. Och det gjorde han också. En stund därefter satt han midt i fruntimmerskretsen och läste upp ur sin dagbok. Torra, ointressanta fakta, deklamerade i en svulstig ton och med mycken pretention. Och det hjälpte ej häller att låtsa som om man hörde på, ty allt som oftast vädjade han till damerna med ett: »har jag inte rätt, Hedvig? Kommer fröken Ulla ihåg honom? Hvad säger Siri om det? Ja, så gick det till på den tiden, Elisabeth, hvilket allt fordrade ett svar. Föreläsningen hade varat närmare två timmar, och man hade efter hvad Siri sedan försäkrade, lidit hvad som lidas kunde, då betjänten kom in och afbröt. — Är det något, Carlstedt? — Ja ett telegram till fröken Krona. Elisabeth slet upp kuvertet. — Tant, tant! Lars kommer i dag med tretåget. Åh en sådan öfverraskning, tant, jag far ner och möter honom. Baron Svante tog af sig glasögonen och torkade långsamt af dem. — Hvad du är häftig, Elisabeth! Du kan ju skrämma slaget på en människa. Man är ju klen förut i sådant här gement väder. — Förlåt, farbror, men när man får ett sådant telegram och ett sådant besök! — Ja, jag tycker också att det skall bli roligt att råka Lars. Om det inte vore ett så fasligt dåligt väder, skulle jag följa med dig och möta honom. Hvilket åkdon tar du? Den tvåsitsiga droskan, inte sant tant? Den tycker ju farbror Svante att man åker så illa i? — Ja, man sitter så lågt och så trångt i den. — Åh det gör ingenting, den är just lagom för Lars och mig. — Det är lustigt, utbrast Svante, när dörren stängdes, att man alltid blir så glad på landet, när man får besök. Tänk att hon var så liflig, det trodde jag inte! Det är nog roligt att råka Lars, men vi ha också haft det mycket bra utan honom. — Jag är bra glad att Svante har trifts.
Prop. om Statsverket 48S3. gar, antingen efter årlig markegång eller nied bestämdt och lika belopp årligen, — samtlige ersättnings-tagarne inom Angerums socken och ägarne af 4 hemman i Lyckeby socken yttrat att de funne sig icke kunna ingå på förslaget om spanmålens utbyte mot kontant penningebelopp efter medium af sista 10 årens markegångspris med forseilön, men, om det ansåges gagneligt för Stalsregleringens bättre skick, att spanmålen förvandlades till ersättning i kontant, rnedgåfve denna förändring under vilkor, bland annat, att dem beviljades ett fast och orubbligt lösnings-pris af 12 Ekar banko, eller silfverspecie efter nu gällande myntfot, för hvarje lunna råg; hvaremot disponenten af de två öfriga hemmanen i Lyckeby socken yrkat, alt, då fråga icke vore om ersättningens kapitaliserande, densamma mätte få fortfarande utgå i spanmål; anförande Förvaltningen af Sjö-ärendena uti sitt i ämnet afgifna utlåtande, att förvaltningen, lika med Stats-kontoret, ansåg lämpligt, alt ifrågavarande ersättning öfverfördes till 5:te Hufvudtitelns anslag »för diverse behof», som dock borde förhöjas med 480 11:dr, i fall Kongl, Maj:t funne ersättningen, på sätt do flesta hemmans-egarne äskat, böra utgå lill bestämdt och Ilka kontant Belopp af 12 R:dr tunnan; att, i fråga om den, enligt Kammar-Kollega och Stats-kontorets skrifvelse den 11 September 1787, till egarne af 3:nc hemmansdelar i Lyckeby socken, af kronans behållna tionde-spanmål utgående ersättning af 1 tunna 14 kappar, hälften råg och hälften korn, för mistade egor genom anläggning af ny landsväg vid Lyckeby, ersättnings-lagarne samtyckt till Stats-kontorets alternativa förslag om ersättningens kapitalisering, så vida sådant skedde efter ett värde af 12 Hulr banko för tunnan råg och 10 R:dr banko tunnan för korn; att, sedan Kongl. Maj:t under den 1 sistlidne Mars beslutat att, af de, till följd af Kongl. Brefven den 18 Februari och 14 September 1813 samt 27 Mars 1821, af Kronans behållna Afradsoch Tionde-spanmål från fyra fögderier i Skaraborgs län utgående ersättningar, 383 tunnor 5/gkappar, hälften råg och hälften körn, för den genom Götha kanals ledning genom Wadsbo härad förlorade jord, ersättningsbeloppen tili hemmanet Sjötorp i Lyrestads socken och Svennings-torp i Fredsbergs socken, tillsammans 2 tunnor 244 kappar, skulle, på sätt Stats-kontoret hemställt, ur kronoräkenskaperna afföras, enär nämnde tvenne hemman bekommit ersättningarne derigenom,
Hr Carlheim Gyllenskjöld: Då mitt förslag i denna 2:dra punkt hufvudsakligen öfverensstämmer med Hrr Lagerhjelms och Weidenhjeiras, får jag vördsamt hemställa, om de alla icke kunde på en gång föredragas. Hr Lagerhjelm: Min mening var just då jag anmälde mig, alt hemställa huruvida icke mitt förslag kunde och borde komma tillsammans med den siste värde talarens. Jag får tillika anmäla att Hr Weidenhjelm, som icke är här närvarande, förklarade för mig i går då han såg den propos. som jag framlemnade, sig vara nöjd dermed, ehuru han icke anmodade mig att säga det. Ifall mitt förslag kommer att öfverläggas gememensamt med Hr Gyllenskjölds, så anhåller jag all få ordet. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Jag vågar hemställa till den siste värde talaren, om det icke vore angeläget att han behagade förklara om han för sin del afstår från sitt förslag, och förenar sig med Hr Gyllenskjöld. Adeln kan naturligtvis icke förklara tvenne likartade förslag för sin gemensamma tanke, utan det ena eller andra förslaget bör väl, om det antages, blifva den gemensamma tanken. Aro dessa förslag hvarandra så lika alt de uttrycka samma önskan, måste deraf följa att den ena eller andra af motionärerna kan afstå från sitt förslag, ty någon öfver - 346 Den 28 Maj e. m. läggning gemensamt af dessa förslag i bredd med hvarandra lärer väl icke låta sig göra. Hr Lagerhjelm: Jag skall genast hafva äran framställa mitt förslag om det kan tillfredsställa. Det beslår deri atl 2:dra mom. i I2:te § antages sådant det är, med uteslutande endast af följande ord, hvilka återfinnas på första raden af delta inom.: ”egare och tldeikommissinnehafvare af i mantal satt jord.” Alla de andra orden skulle bibehållas såsom de äro, och deraf skulle blifva en följd, så vidt jag rätt fattat Hr Gyllenskjölds förslag, att detsamma skullle vinna framgång, ehuru han icke begagnat samma ord.
Ridderskapet och Adeln derom, att detta förslag skulle till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas, i ändamål att ännu under Riksdagens lopp underställas dess nådiga pröfning och fastställelse, fann Borgare-Stån» det för dess del sig böra förblifva vid dess i förrberörde afseende redan fattade beslut, såsom vilkor för det af Ståndet bevilijade biträde af Bankens medel, för berörde Journals utgifvande ; Uti hvilket beslut att deltaga, Respectiva Med Stånden genom Protocolls-Utdrag ^vördsamt och vänligen skulle inbjudas. Ut supra. Ex Protocollo C. M. Robsahm Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Juli 1815. S. D. Föredrogs åter Stats-samt Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Utskottens gemensamt afgif. ne och den 22 i denna månad på bordet lagda Betänkande af den i5tde Juli, öfver Riksdagsmannen Eongbergs Memorial, om förändring i Båtsmanshållet uti Sveriges norra Provinser, I an - Deri 2 3 Juli. I anseende till förevarande måls beskaffenhet, fann Hedervärda Bonde-Ståndet något annat utlåtande deröfver icke erfordras, än att, om tongberg finner sig dertill befogad, må han i behörig ordning vända sig med underdånig Ansökning i ämnet till Kongl, Maj:t. Ut supra. Ex Protocolks Olof 'Werlin. s. i>. B onde-Ståndet lät sig nu åter föredraf gas ■ Statsoch Bevilinings-Utskottens, under den iij Juli, gemensamt afgifne och den 2% uppläste och på bordet lagde Betänkandes: 1:0 Angående Riksdagsmannens tian Jönköpings Län Anders Sandstens Memorial om förhöjning i Lotsoch Båk-afgjfterna samt Sjö-Tullen.
Men ehuru den större planens parlieia antagande medförde den fördel, att en utvidgning efter samma plan framdeles kunde verkställas, utan att de delar af byggnaderna, som sålunda förut blifvit uppförda, då behöfde ombyggas, och detta förfaringssätt följaktligen egde företräde framför det, som afsåg att åstadkomma såväl fullständigt stationshus som hanhäll inom de inskränkta dimensioner, den ursprungligen beräknade summan medgaf, ansåg likväl Styrelsen, hufvudsakligen ur synpunkten af trafikens fordringar jemte den större kostnad och de olägenheter i öfrigt, som skulle blifva en följd af byggnadsarbetenas fortsättande, sedan banan blifvit för rörelsen upplåten, sig böra afstyrka att sålunda endast delvis uppföra den större stationsbyggnad, som Styrelsen funnit vara behöflig. Styrelsen öfver Statens järnvägstrafik, hvars yttrande öfver Jernvägsbyggnadsstyrelsens ifrågavarande förslag E. K. Majyl låtit infordra, hade i sill med anledning häraf afgifna underdåniga utlåtande hufvudsakligen yttrat enahanda åsigter i denna fråga som Byggnadsstyrelsen, men dessutom ifrågasatt, huruvida icke skäl vore för handen att genom påbyggande af en tredje våning å stationens hulvudbyggnad bereda passande lokal för Trafikstyrelsen, hvarjemte Trafikstyrelsen, som anmärkt alt i Byggnadsstyrelsens förslag icke funnes upptagen plats lör någon postexpedition, för hvilken likväl rum borde finnas i hufvudbyggnadens bottenvåning, föreslagit att, då denna bottenvåning torde lemna nog knappt utrymme för de många olika ändamål, som togo denna våning i anspråk, en särskild byggnad utmed banbaliens vestra sidovägg måtte uppföras och dit förläggas såväl stationsbetjeningens lokaler som jemväl åtskilliga förrådsrum, samt sålunda inom stationens hufvudbyggnad nödigt utrymme beredas för den ifrågavarande postexpeditionen: varande kostnaden för en sådan särskild byggnad af Trafik Bih. till II. St. Skrifvelse.
Härigenom har jag kommit till den erfarenhet, att orsaken, hvarför allmänheten så sällan tillitar sådana Brandförsäkringseontorets byggnadslån, måtte härröra deraf, att boningsrum för arbetsclassen verkligen aro flera i Stockholm att tillgå, än för denna class af medborgare behöfvas, eller åtminstone vid flyttningstiderna efterfrågas, emedan då vanligen smärre hushåll hyra rum, der de sedan till sig inhyra slägtingar, bekanta och andra sina likar. Genom sådana sammanflyttningar skadas och illa medfaras de uthyrda rummen, så att husägaren derigenom får vidkännas vida drygare reparationsoch renhållningskostnader, än han möjligen kunnat förmoda. Dessutom torde skälet till missräkning med sådana byggnaders uppförande, äfven med de föreslagna lättare tillgångarna, vara, till och med om egna arbetare användas, alt mången arbetare saknar tillräcklig sysselsättning, icke endast vintertiden, då åtskilliga arbeten inställas, utan äfven om sommaren, då Stockholm de sednare åren öfversvämmats af arbetssökande från Wermland och andra provinser; hvartill äfven mycket måtte bidraga den stora införseln af sådana utländska varor, som äfven bär i landet med mycken skicklighet kunnat tillverkas, hvarigenom Stockholms mantalsskrifna arbetare beta ges en oafbruten och tillräcklig förtjenst, och hvilka omständigheter sätta dem ur stånd att ordentligen betala sin hushyra samt att, såsom i förflutna tider, magta bebo rum, utan att intaga andra till deltagande uti hvi’an. Jag anhåller vördsammast, att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Hr Bruncronas motion till Oecon.Utsk., dit densamma d. 3 dennes remitterades. Remitterades till Oecon.Utskottet. Hr af Ekenstam, Israel, hade ingifvit ett anförande, som upplästes, så lydande: Jag har dröjt tills efter motionstidens slut, för att på ett ställe kunna sammanföra de anmärkningar, som jag anser nödiga vid gjorda motioner och yttranden i brännvinsbränningsfrågan; och jag uppställer dem här nedan i nummerföljd, för mera redighet skull och för lättheten att sedermera vid behof kunna dem särskildt åberopa: 352 Den 17 Mars e. nu 1:0
Jag anhåller att Hr Sandels’ reservation rörande mom. b. måtte uppläsas, dervid jag vill hänvisa till en rättelse, som sedermera tillkommit, och som finnes tryckt på ett särskildt blad. Sedan den ifrågav:de reservationen blifvit uppläst, yttrade Gr. Cronstedt: Jag anhåller om afslag å Utslcts hemställan samt bifall till det af utgiftsafdelningen framställda förslag. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag å samma hemställan och beviljande af den i mom:t omförmälde, af K. M. äskade aflöningsförhöjningen, hvilken propos. med ja besvarades. Mom. litt. c. Utsk:ts tillstyrkande bifölls. 13:de punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 14:de punkten. Gr. Cronstedt: Jag anhåller att Hr Sandels’reservation, i hvilken många instämt, måtte uppläsas, samt att R. o. Ad., med afslag å Utskits hemställan, måtte bifalla utgiftsafdelningens förslag. Sedan den ifrågav:de reservationen blifvit uppläst samt öfverläggningen förklarats slutad, gjordes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå och beviljande af det utaf K. M. på anslaget: lega för hästar till artilleriets exercis, äskade tillökningsbelopp, 3,064 rdr 6 öre, hvartill svarades ja. 15:de punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. Hr Reuterskjöld: Genom de anmärkningar, R. St:rs revisorer funnit sig föranlåtne att göra i afseende å qvantiteten af de födoämnen, som bestås manskapet vid garnisons-reg:tena, och genom Stats-Utsk:ts förev:de Utlåt., synas R. St:r hafva erkännt behofvet af tillökning i nu gällande utspisningsstat för manskapet vid nämnde reg;ten.
Till följd af nu anförde skäl, och då det utan tvifvel utgör en blatid Svenska folkets varmaste förhoppningar, att dess representanter vidtaga skyndsamma och kraftiga åtgärder till hämmande af det olyckliga fylleriet inom landet, anhåller jag, att Rikets Höglofl. Ständer täckas besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan derom, att bränvins-bränningen måtte med den irsta instundande Junii varda inställd, och att, till följd deraf, alla bräuvinspannor, med tillhörande apparater, vid samma tid må varda förseglade,” Häruti instämde Herrar von Wahrendorff; Peyron och af Forsell Herr Biskopen Franzen och Herr Winbladh. STOCKHOLM, 1834. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söker, Kongl. Boktryckare. Bevillningsock Oecon.-XJtskottets Bet, A':o a, i Nro i. Ankom till Exp,-TJtsk. den a3 April kl. a e. m. Betänkande j i anledning af väckte motioner om Jagt-bevillning till pr cemie r för r of djurs dödande. Under den irsla sistl. Mars har Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottens handläggning remitterat memorial af i:o Johan Eric Jansson från Wermlands Län, som, för beredande af tillgång till praemier för rofdjurs dödande, föreslagit: alt en hvar, som vill idka jagt, borde derföre erlägga årlig afgift eller bevillning, den Motionairen ansett böra bestämmas för ståndspersoner lill i Rrdr, och allmogen lill 24 sk.
Bifölls med uteslutande från UsJta momentet af orden: ”Domhafvande i orten, Folkskolelärare, annan.” § 42. Bifölls enligt Utskottets förslag. § 43. Bifölls. % 44. Bifölls med uteslutande från Usta momentet af den sednare meningen. Prol.-Utdrag den 3 Oktober i860. Ansågs böra utgå. 8 49. Bifölls med det af Preste-Slåndet beslutade tillägg, g 50—54. Bifölls, enligt Kommittera des förslag, med förändring af de å femte raden förekommande orden: lod dagar till orden fyra dagar. §§ 56 oell 57. Biföllos. 58 enligt Utskottets förslag. 4 ista momentet bifölls med införande af ordet allmän emellan ordet till och ordet bevillning å 7:de raden, samt med utbytande af de å sista raden förekommande orden: såsom för inkomst emot orden: enligt 2:dra artikeln Bevillnings-stadgan. 2:dra momentet bifölls oförändradt. 5:dje momentet ansågs böra utgå. 4:de momentet bifölls med det af Borgare-Ståndet beslutade tillägg. 8 59. Bifölls med införande af orden: enligt 2:dra artikeln B evillnings-stadgan efter det å 6:te raden i 2:dra momentet förekommande ordet bevillning. §§ 60, 6\ och 62. Biföllos. §§ 63 oell 64. Biföllos med de af Utskottet föreslagna förändringar. 796 Prol.-Utdrag den 3 Oktober i860. § 65. Bifölls. § 66. Bifölls med den af Utskottet föreslagna förändring. § 67. Bifölls, sådan den enligt meddelad rättelse bör lyda. § 68. Bifölls med det af Presteoch Borgare-Stånden beslutade tillägg. §§ 69, 70 och 71. Biföllos. §§ 72 och 73. Biföllos enligt Utskottets förslag. §§74 och 75. Biföllos. § 76.
Till läroverkets nytta äro betydliga fonder att tillgå, hufvudsakligen medelst de i Bohus Län belägna så kallade Hvitfeldtska stipendie-godsen, tillsammans 141^? förmedlade mantal, som testamenterats af frami. Enkefru Margaretha Hvitfeldt den 22 Januari 1663, af hvilka gods likväl 52f| mantal sedermera blefvo till Kronan indragne, men omedelbart derefter lill det genom testamentet afsedda ändamål åter donerade. b) Real-Gymnasium med 8 lärare och 53 lärjungar. c) Folkskole-lärare-Seminarium med 3 lärare och 41 lärjungar. De i nåder anslagne stipendii-medel till fattige elever utgjorde nämnde år 900 R:dr. d) Domkyrko-församlingens Folkskola med 3 lärare och 505 lärjungar. e) Christine församlings Folkskola med 3 lärare och 175 lärjungar. f) Småbarnsskolan med 1 lärarinna och 125 lärjungar. Denna uppfostringsanstalt, hvars fond från början tillkommit genom enskildes frivilliga gåfvobidrag, 'erhöll af stadens invånare, vid allmän rådstuga den 17 December 1841, till anstaltens underhåll och utvidgning ett årligt anslag under påföljande 3:ne år af 1,000 R:dr, samt ytterligare, vid allmän rådstuga den 2 Januari 1846, 2,000 R:dr. Efter denna tid har stadens bidrag utgått med 1,000 R:dr årligen. g) Kjellbergska Flickskolan med 6 lärare och 30 lärjungar. I denna skola, som grundlagts genom en af framlidne Grosshandlaren Jonas Kjellberg i lifstiden donerad fond af 33,333 R:dr 16 sk. Banko och hvilken fond år 1850 ökats till 46,153 R:dr 20 sk., åtnjuta fattiga flickor af bättre härkomst undervisning i christendom, geografi, arithmelik, historien, språk, musik och finare handarbeten. h) Willinska Fattigfriskolan. Deruti hafva år 1850 162 barn, hvaraf 91 gossar och 71 flickor, erhållit fri undervisning.