Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf vågar jag föreslå: att Ständerne ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, efter Generaltullstyrelsens hörande, meddela sådana ändringar i Seglationsordningen, hvarigenom fabrikanter eller industriidkare kunde undvika lossning och omlastning af tullfria råämnen förr än lasten vore på destinationsorten. Stockholm den 15 November 1865. C. A. Larsson, från Östergötlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Sven Nilsson från Christianstads län, om förhöjning af det uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof äskade anslag till understöd åt undervisningsanstalter för döfstumma och blinda. Vid sistlidne riksdag beslutade Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, efter behörig undersökning och vederbörandes hörande, till Rikets dernäst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om inrättande å lämpligt ställe på Statens bekostnad af ytterligare ett institut för döfstumma och blinda, hvilket haft till följd att utlåtande blifvit iufordradt från direktionen för allmänna institutet för döfstumma och blinda; och har direktionen i underdånighet anfört, att direktionen delade Rikets Ständers åsigt om ytterligare anstalter för döfstummas undervisning, men i fråga om dessa anstalters beskaffenhet och undervisningens ordnande voro af annan mening än Rikets Ständer. Direktionen har ansett att nuvarande allmänna institutet för blinda och döfstumma skulle förblifva en centralanstalt, hvaruti ett större antal barn kunde erhålla undervisning och vård och der äfven kunde utbildas duglige lärare för undervisning i mindre skolor på landet, samt, på anförda skäl i underdånighet hemställt att Kongl. Majit måtte af Rikets Ständer äska ett årligt anslag af 30,000 R:dr att, efter nådig pröfning, användas till vård och undervisning af elever vid mindre skolor för döfstumma. Kongl. Majit har ock i sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof äskat anslag till understöd för anstalter af sådan beskaffenhet, men begärt endast 15,000 Ridr.
Doktorn satt vid sitt skrifbord som en skeppsbruten, uppkastad på en räddande strand, medan kring honom flöt tofflor, böcker, tidningar, cigarrer och andra »förnödenhetsartiklar.» Midt i villervallan stod ett litet bord, riktigt energiskt frigjordt från allt bråte, och på det en skinande blank kaffebricka. Jo, Beata, hushållerskan, är en reel människa, som nog plockar undan lika raskt som han plockar fram. Doktorn, som satt med hufvudet djupt lutadt öfver en lunta, är blyg och stammar litet. Men det hindrar inte, att både folk och pojkar ha respekt för honom ändå. Åtminstone kände jag mig riktigt imponerad, när han rätade ut den långa, smärta kroppen och frågade hvarmed han kunde ha den äran att stå till tjänst. Det där att »andraga i följd» ligger inte alls för min naturell. Också stammade och hackade jag så det var både synd och skam att höra’t. Doktorn rodnade och såg olycklig ut hela tiden. »Något måste man göra för den allmänna bildningens höjande», slutade jag med, alldeles förtjust öfver att ändtligen vara vid ändan. Nu log han. Kors i all världen, ett sån’t vackert leende! Djupa gropar i kinderna, fast skinnet kring dem var litet stramt som af brist på öfning, och så hvita jämna tänder! »Jag duger inte till föreläsare», sa han sedan vänligt. «Kära hjärtanes, hvem skulle eljest duga?« sa jag. »Fru Petterkvist minns hur det gick sist, när jag föreläste om »Frun Från Hafvet?» »Tänk inte på det, nu», sa jag uppmuntrande. «En pin fnoskig människa, som går omkring och dryper af sjövatten både utoch invändigt i tre hela akter och bara ser ögon som drar! Jag undrar just hvilken föreläsare skulle ha kunnat göra något af det!» Doktor Kull gaf mig en blick som föll öfver mig som ett stjärnskott. Men så sänkte han långsamt de mörka, ovanligt veckiga ögonlocken. Det var presis som om ett moln sänkt sig öfver ett vackert ljus. »Vet fru Petterkvist hvad symbolik är?» frågade han sedan plötsligt.
Vår Armée skulle då äfven nödgas stå overksam och blott höra talas om fiendens illbragder; ty huru skulle den väl bära sig åt att hindra fiendens, på ångfartyg skyddade af linieskepp, öfverförde ströfkårer att landstiga der, hvarest hvarken Arméen sjelf eller dess skärgårdsfartyg funnos, hvilket sednare vore fallet öfverallt der skärgård icke finnes, och äfven i skärgården på sådane ställen hvarest skärgårdsfartyg för tillfället icke voro förlagde, till följd deraf att det ju icke är möjligt att fler än högst få punkter af skärgården på en gång kunna vara försvarade af dessa fartyg, om än skärgårdosflttan blefve aldrig så stor. »Utaf de sednaste tilldragelserna i Östersjön» ■— säger Gr. Anckarsvärd vidare — »har allmänhetens stinda förstånd inhemtat hvad Kysslands 36 å 3 7 linieskepp med dertill hörande mindre fartyg, uträttat mot de allierade flottorna.» Derefter yttrar Hr Gr:n: »Således torde man utan förmä tenhet kunna fråga hvad man egentligen åsyftar med ett så obetydligt yttre örlogsförsvar som det i 5:te Hufvudtit. framställes.» Då det således för mig är uppenbart att Hr Grin med allmänhetens sunda förstånd menar någonting helt annat än jag, så torde jag utan förmätenhet kunna tillåta mig berätta hvad på förnuftets väg, af hvar och en tänkande och om saken något kunnig, kunnat inhemtas af tilldragelserna i Östersjön, nemi.: att de 36 å 37 (?) Kyska skeppens blotta tillvaro tvang Vestmakterne att till Östersjön skicka och underhålla mer än dubbla styrkan skepp. Hade Kyssland icke haft flotta i Östersjön, så hade Vestmakterne icke der behöft mer än jemt antal fartyg för blockadens vidmakthållande, d. v. s. på sin höjd en flygande eskader af lätta fregatter och ångbåtar; att de 36 Kyska skeppen tvungo de allierade att taga Kronstadt först, eller der förstöra flottan, innan andra större Den 28 Januari e m. 195 operationer mot Ryssland, här uppe kunde företagas. Hade ieke flottan legat i Kronstadt, så hade troligen Petersburg blifvit bombarderadt.
Således skulle, åtminstone i afseende å dessa hemman, under den närmast förestående framtiden, enda följden af ifrågavarande förslag blifva, att Staten ginge miste om den inkomst, som den vid deras förvandlande till enskild egendom eljest haft att påräkna. Slutligen anser jag mig böra erinra om den motsägelse, som innefattas uti Comiterades hemställan, att sex procent å köpeskillingar, hvilka hädanefter icke vidare skulle komma att till Staten betalas, likväl måtte fortfarande för Wadstena KrigsmanshusKassas räkning erläggas. Pröfvas härvid förekommande skäl vara tillfyllestgörande för hela det egentliga skatteköpeskillingsbeloppels eftergifvande, så böra väl samma skäl äfven anses gällande för den med en viss andel af den efterskänkta köpeskillingen utgående krigsmanshusafgift. Dessutom kommer denna afgifts uttagande, på sätt Comiterade föreslagit, otvifvelaktigt att gifva anledning till den anmärkning, att, enär kronohemmansåboerne icke, utan sitt frivilliga begifvande, kunna affordras den redan i äldre författningar stadgade skattelösen, de ej heller kunna åläggas att utgöra det i sednare tider, såsom en förhöjning af samma lösen, påbjudna och Krigsmanshuset tillerkända belopp. Likaledes torde den omständigheten ej böra förbises, alt, genom merberörde sålunda tillkomna afgifts bibehållande, blifver nödvändigt att för hvarje kronohemmansdel, i öfverensstämmelse med hittills gällande föreskrifter, uträkna och till beloppet bestämma skatteköpeskillingen, fastän någon inbetalning deraf aldrig kan komma i fråga. (Bil. lill K il. Md. Prof. till B. St. år tS4y.) 28 218 Angående grundräntornas förvandlande i vissa persedlar och dessas beräknande i s. k. skatleriksdaler. (§. 9.) Det tillhör odlingens gång, att de i fordna tider nödvändiga varubyten och naturaprestationcr mer och mer försvinna, samt att penningen, undanträngande alla andra bytesmedel, gör sig till den enda mätaren af varornas värden och inbördes förhållanden.
Jag anhåller att få meddela mitt omdöme öfver detta ämne i det skick det hade vid förra Plenum Hvarefter Herr Munck af Rosenschjöld uppläste följande: (Se Bilagan ii:o 2.) Friherre Åkerhjelm , Gustaf Fredric : Då jag har äran vara en bland dem , hvilka Ridderskapet och Adeln hedrat med sitt förtroende att hafva vården öfver ett af Rikets pennin&everk, Ridd'o. Ad. Fröt. IX Band. 2. Den g Octoher fm. si är det med känsla af tacksamhet) jag anset min pligt vara, att framlägga de skäl, som föranledt mitt handlingssätt i detta fall. Fullsnägtiges i Banken och RiksgäidsContoiret åliggande vid detta tillfälle kan delas i 2:ne afdelningar: Den ena utgör endast verkställandet af ett redan förrättadt val, den andra är deremot ett alldeles nytt val. I förra fallet synas 96 , 97 och 98 §§. Regeringsformen tydligen föreskrifva, huru dermed skall förhållas, och den reglementariska delen af g8 §■ utgör lika tydligen en del af 526 § uti JustititeOmbudsmans-instructionen hälst denna sednare är på den förra grundad. 98 §■ RegeringsFormen bjuder ovillkorligen, att den till JustitiseOmbudsmans efterträdare utsedde person, skall honom efterträda, i fall han innan den nästföljande Riksdagen skulle med döden afgå. Orden; innan nästföljande Riksdag utmärka tydligen den bestämda tidepunkt, hvars början inträffar vid JustitiseOmbudsmannens död, vare sig under eller efter Riksdag, och slutar vid nästföljande Riksdags början. Valet till Justitia^ Ombudsman verkställdes i Julii månad och förordnandet daterades den 11 Augusti. Herr Ehrenborg afled den 16 September och den 17 sammanträdde Fullmäktige, i grund af följande föreskrift i Justitias-Ombudsmans-Instructionens 26 §• ”Dör Justitieombudsmannen sammanträde ”genast Fullmägtige öfver Bancooch Riks* ”:.;äldsverken och insätte i Embetet, genom Pro”tocoilsUtdrag, den person Riksens Ständer till ”hans efterträdare utsett.”
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Mars 184-5. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Mars 1845. Preste-Ståndet den 17 Borgare-Ståndet den 17 — Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående förändring i "i:de § och upphäjvande af 8:de $ uti Jorda-Balkens 16 CapiteL (Lag-Utsk. Bet., N:o 24 och Mern., N:o 71.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, hurusom den jordegare uti 16 Cap. 7 § Jorda-Balken tillagda serskilda executionsrätt emot förrymd landbo icke är förenlig med den visa samt till ordning och säkerhet ledande grundsats, att ej någon egenmäktigt må sjelf taga sig rätt, och att, enär jordegares rättigheter ej äro heligare än andras, en afvikelse för honom enskildt från berörde grundsats hvarken är lämplig eller af behofvet påkallad, jemte hvilken åsigt Rikets Ständer likväl, i betraktande af de förluster, hvarför en jordegare skulle vara utsatt, derest landbo’n kunde, utan påföljd rym - 343 Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse, N-o 144' ni a frän hemmanet samt medtaga och förstöra den egendom, uti hvilken jordegaren, enligt 17 Cap, 6 § Handels-Balken, eger förmonsrätt för husröta, afrad och annan afgäld, ansett jordegaren böra bibehållas vid den i förstnämnde lagrum honom jemväl lemnade och med lagstiftningen i öfrigt förenliga rättighet att genom laglig myndighet få förrymd landbo med gods hans återförd. Af sådan anledning, och då de uti 16 Cap. 8 § Jorda-Bal« ken stadgade serskilda straffbestämmelser böra undanrödjas, sedan deri afsedda händelse icke vidare kan inträffa, hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat utfärdande af en Författning, hvarigenom stadgas: att 7 § i 16 Cap.
Sådane förberedas ytterligare genom underkännande af ärftliga politiska rättigheter, så nödvändiga för den konstitutionella monarkiens uprätthållande och det skall ej dröja länge, sedan det ärftliga prerogativet hos Adeln blifvit afskaffadt, förr än på allvar ifrågasattes, om en enda familj i Riket må bibehållas vid rättigheter, som alla andra förlorat eller måst frånträda såsom rättslösa. Om dessa rättigheter missbrukas så må man tillse alt medel finnas till missbrukens förekommande, så att icke med rättigheternas bättre utöfning, man förlorar de deraf beroende sambällsfördelarne och dertill bör R. o. Ad. se sin verksamhet upmanad. R. o. Ad. kan ej förbise sin bestämmelse, ett medlarekall, då under politiska strider demokratien botar att, till sin egen undergång vinna segern, (y dess egenskap är alt aldrig kunna tillfredsställas, och friheten, utgången från dess sköte, skall onekligen urarta till anarki, hvarpå i sin ordning följer despotism. Man behöfver ej hafva upnått min ålder för att bevittna tillämpningen af de satser jag tagit mig friheten framställa. Dagens tilldragelser äro talande bevis pä följderna af allt dagtingande med principer af ett vekt undfallande för irrande opinioner. Det är en politisk pest hvaraf Europa f. n. lider och jag fruktar dess fortplantande i hvarje symtom till revolutionära omkastningar. Skulle mina farhågor vara öfverdrifna må de ursäktas då de utgå från en ren öfvertygelse. Sådan är den drifkraft, som förmått mig alt för della vigtiga tillfälle intaga mitt rum bland R. o. Ad. och dä jag nu nedlägger en protest mot uphäfvande af grunden för Svenska Adelns representationsrätt, bar jag med detsamma uttalat den afskedshelsning jag vördsamt hembär det RiksStånd, hvaraf jag en lång tid varit medlem. Hr Tersmeden, Nils: Vi hafva i våra sednare dagar sett framlagda tvenne förslag, som väldigt ingripit i vår representation. De innefattade en fullständig omstöpning af hela vår statsförfattning i det de utgingo ifrån nya och för nationen och dess häfder alldeles främmande grunder.
Ä andra sidan vill jag förutsätta, att desse barn, ulan andra föredömen än deni i brott invigda föräldrar gifva, upplifvade af romantiserade tjufhistorier, som å krogarne föreläsas deni utur ett och annat tidningsblad, samt, af dessas ömma deltagande för brottslingen emot policeoch domare-myndigheterna, uppmuntrade lill våldförande af lagarna — jag antager, säger jag, alt denna ungdom viii 25 iirs ålder är fullmogen för fängelserna, och derstädes under loppet af dess lefnad njuta underhäll 20 är, sä är det klart, alt denna dubbelt sä länga fängelsetid blifver dyrare för Staten, än hvad 10 års uppfostran kostat. Man kan visserligen häremot invända, att alla icke kunna förbättras, emedan på en öfvervägande dålig natur uppfostran ieke har åsyftad verkan. Della gäller ännu mer de till mogna är konnie, af hvilka ingen ännu, mig veterligen, blifvit återförd till eli redligt och verksamt lif. Deremot kan man åtminstone i de spädare åren gifva de bättre anlagen tillfälle lill utveckling, och om blott hälften af de barn, om hvilka man tagit värd, blifva nyttiga medlemmar, så, om äfven Slaten deraf icke har någon penniugevinst, har likväl mensklighetcn vunnit derpå. Uti mina beräkningar, vill jag icke upplaga dea tillfälliga besparing för statscassan, som en missförstådd menniskokärlek kail gifva henne, derigenom alt man snart sagdt öppnar porten för tjufvarna till plundring på allmänningen, ty detta mäste upphöra, om ock icke förr, än då hvarje fredlig medborgare väpnat sig lill sjellförsvar. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
För 1826 och förre åren . 1,022: 3. 7. D:o återdebiterade, besparde pensioner, hvilka under afskrifningstitel i Hufvudboken förekomma, men utgöra en inkomst och böra äfven såsom sådan upptagas 605: 26. 8. | 30 3 Stats-Anslagen 55,000: — —■ Årlig afgift af Delegare 15,009: 4G* — Befordrings-afgift 897: 24. Slats-anslagen 35,000: Årlig afgift m. fl. inkomster 26,326: 34- 3. Till Enkeoch Pupill-Fonden 15,000: — Diverse utgifter m. 587: 38. Till Enkeoch Pupill-Fonden . 18,000: Pensioner 4,170: 2. 6. Afgår Skulder: Delegares årliga bidrag med 2 procent af de pensionsbelopp, hvartill en hvar, enligt innehafvande grad, är berättigad, har under åren 1827 och 1828 förhållit sig sålunda: Inkomster : 1827. Utgiften består uti en afskrifning 19. Allmänna Pensions-Inrättningen bar sålunda ökat sin Fond år 1827 med 87,476: 20. 9. „ 1828 med 65,028: 37. 6. eller tillsammans 120,208: 10. 2. hvilken betydliga tillväxt härledt sig äfven deraf att någon pensionsuidel 11 ing, utom hvad från första Fonden utgått, icke förr än med innevarande år tagit sin början. Bland Fondens skulder finnes upptagen en summa af 3,746: 3. l\. till en af Fondens under-afdelningar och hvilket belopp äfven kan anses såsom en ytterligare tillökning i Fonden.
För sekreteraren, arfvode i månaden » r:dr 133: 16. „ notarien, dagtraktamente 3: 24. hvilket arfvode och traktamente utgår från och med den 1 sistlidne Februari (Statsoch Ekonomi-utskottets memorial, N:o 1). Hos Exp e dido i is-uts k atlet : För sekreteraren, arfvode i månaden . r:dr 166: 32. „ två notarietraktamenten, hvartdera om dagen „ 3: 24. „ tolf kanslistdito dito „ 2: 24. varande sekreteraren antagen den 1 December sistlidet år. Den Utskottets öfriga betjening tillkommande aflöning är ”ställd till Utsk:s disposition, att utgå i mån af ”behof och allt efter som motsvarande tjenstemän i tjenstgöring inträdt” (Expeditionsutskoltets memorial, N:o 1). I öfverensstämmelse med hvad under de 2:ne sednaste riksdagarne varit stadgadt rörande de till sistnämnde Utskotts disposition ställde aflöningsmedel, torde för enahanda medel vid denna riksdag jemyäl böra afgifvas serskild redovisning. 6 Stats-Utskottets Memorial, N:o 126. Hvad beträffar aflöningen för den hos Stats-utskottet anställde kamererare, hvars återstående göromål ännu icke kan med säkerhet beräknas, så torde det tillåtas Utskottet att närmare riksdagens slut föreslå det belopp, hvaraf bemälde kamererare bör komma i åtnjutande. Ehuru den aflöning, som tillkommer den under innevarande riksdag, af riksstånden och utskotten antagna vaktbetjening redan, kort efter riksdagens början, blifvit af Rikets Ständer, genom bifallandet af Stats-utskottets memorial N:o 8, bestämd till ett belopp af 1 r:dr 16 sk. om dagen för hvarje vaktbetjent, har Utskottet dock ansett sig, med ledning af erhållna uppgifter, böra bär upptaga antalet af denna betjening tillerkända traktamenten samt de dagar, från och med hvilka desamma fått beräknas; utgörande nyssnämnda dagtraktamenten:
I afseende åter på verkställigheten, anser Kongl. Majrt, på sätt Collegierne föreslagit, den enklaste, minst kostsamma och till ändamålet snarast ledande utvägen vara, att hemmanens taxeringsvärden dervid tagas till rättelse; uti hvilket fall, sedan, med undantag af Militaireboställen, Ecclesiastik-statens boställen samt Säterioch Bergs-frälsehemman, hvilka, enligt Författningarne, icke äro ständig rotering underkastastade, äfvensom af de till Gustafs och Carlbergs kopparverks betjenande med kol, ved och körslor underlagde hemman, hvilka, så länge de med dessa tjenstbarheter fortfara, icke kunna med sådan rotering besväras, taxeringsvärdena å alla hemman och lägenheter inom Länet, efter senaste försäljningsvärden behörigen jemkade och rättade, blifvit i en summa sammanförde, genom Lands-Contoret bör uträknas, huru stort antal soldatrotar på hvarje socken eller pastorat sig belöper, efter förhållandet af den roteringsskyldiga jordens värde i samma pastorat till nämnde summa, för hvilken, gemensamt, hela soldatstyrkan af 800 man bör utgöras; hvarefter fördelningen af den på hvarje socken eller pastorat sålunda belöpande roteringsskyldighet kan, efter hemmantal i 2 till 3 classer, af Socknemännen sins emellan uppgöras, under ledning af Kronofogden eller annan tillförordnad Tjensteman, med iakttagande likväl, dels att till stamrotar först användas hemman med största ego-område och sådana, å hvilkas egor soldattorp redan finnas, så vida vederbörande icke i föreningsväg annorlunda härutinnan vilja sig emellan jemka, dels ock, att Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrif uelse IV;o 3g. »7 att hjelprolarna anslås så nära intill hufvudroten sorn möjligt, samt alt intet hemman roteras högre än det för närvarande är; skolande de sålunda Sockneeller Paslorats-vis uppgjorda förslagen af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Regements-Chefen gemensamt granskas och, om de finnas ändamålsenliga, Compagnie-indelningen derefter regleras, samt ordentligt roteringsverk, för hela regementet, slutligen af Kongl. Majlis Befallningshafvande upprättas och till
Vid rubriken ”Konsistoriernas fullmagter å pastorat” hafva Rikets Ständer, som anse nu befintliga föreskrift, att charlse-afgiften skall efter hemmantalet beräknas, vara både obestämd och utan skäl afvikande från den för uppskattning af pastoratens indrägtighet i allmänhet antagna grund, funnit den charta-sigillata, hvarmed ifrågavarande fullmagter skola i stället för kansli-gebiihren beläggas, böra beräknas efter pastoratens klassifikation, i enlighet hvarmed föreskrift blifvit i Författningen införd. Den uti denna §. å flera särskilda ställen förekommande Specifikation af miIilär-manskap: ”Ryttare, Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän samt Enrolleringsocli Fördubblingsmanskap”, hafva Rikets Ständer funnit böra sammanfattas under följande allmännare benämning: ”Soldater och Kronans Båtsmän, med flere af gemenskapen vid militären”, äfvensom och då, enligt Rikets Ständers tanka, jemväl sådana ansökningar, som hafva afseende å kommunala onera, böra från stämpladt papper befrias, ett tillägg, i enlighet härmed, under rubriken ”Ansökningar”, i Förslaget influtit. Rubriken ”Konstitutorialcr, då lön eller arfvode icke åtföljer förordnandet” hafva Rikets Ständer ansett böra sålunda närmare uttryckas: ”Konstitutorialcr och förordnanden, så väl vid allmänna verk, som enskilda stiftelser, då lön eller arfvode icke åtföljer”; äfvensom alt uti rubriken: Sockenslämmooch Kyrkoråds-prolokoli och utdrag derur” tillägg af ”Socken-nämnds” protokoll må införas. Samt alt rubriken ”Testamenten” må erhålla den förändrade lydelse, här ofvan under enahanda rubrik, punkten c) i 4 §. blifvit omförmäld. 624 Expeditions-Ulskotlets Förslag till urul.
Kronan delas i 100 slantar. 11. Banco-Vt skottets Uti, Nio i4. *T II. Silfv ermyntet, A. U t my ntningen. De serskilda Silf ver myn Len blifva tills vidare: i:o Ett. om 4 Kronor — i li:dr Silfv. Specie Silfv. Specie Silfv. Specie * Banco Ett om 1/2 Krona Silfv. Specie Banco Ett om 1/4 Krona Silfv. Specie Banco R:gs. B. Skrot och Korn. Ofvanstående myntsorter präglas af 12-lödigt Myntsilfver, i enlighet med i83o års Mynt-Ordning, så alt de, hvart för sig, bö , ra innehålla Korn eller Finsilfver till 3/4-delar och koppar eller beskickning till iff.åci, under förbehåll likväl af de, jemlikt samma Myntordning lillåtne remedia, nemligen för kornet eller finheten uti hvardera af dessa myntslag: 3/iooo:dels Skålp. Finsilfver öfver eller under å hvarje helt Skålp. Myntsilfver i vict. vigt; och för Skrotet eller Bruttovigten: af 4 Kronstycketj deraf 25 U l. /V:o ti. / III. Köp parmyntet. För alla Kopparroyntsorterne bestämmes ett gemensamt ftiksdalcrtal att af Skeppundet utmyntas. af i Skep:d vict. vigt i koppar
Ibland hade Iiermes kladsr af snöstorm och hagel blilvit s&amp; illa tilltygade, att det norska bondfolket rent af tvekade att ge logi at den besynnerliga tösen, som inte heller kunde tala deras språk. De, soin sett henne, saga .sig inie kunna begripa, hur den till växten ovanligt spädn och veka unga flickan kunnat stå ut med alla dessa strapatser. 3Ien glad och frisk föreföll hon alltid. Hennes landsman, inr - P. och jag Lefunno oss nu uppe pk de stora ödsliga, kala fjiillvidderna, dar Iiorisonten endast begsiinsas af nigon snötackt bergjätte och griistens-zweiz, soin iiorriiiiinnen saga, var så förvillande, att turistföreuingen har och dar d i s t uppsätta svmdai.~, vägmärken ' af sten. De11 belgiske juristen hade vi alldeles tappat bort, &gt; He walked so slowly B, tyckte engelsmannen. FOr att inri.int a liononi satte vi oss ned vid en liten bi.ick och togo fram vira matsackar, smörgås och cliokolad, som smakade förträffligt med det friska fjällvattnet till. Belgiern, som sent om sider hann upp oss, falagade vattnet med en smula konjak ur sin resfiaska. U r P., som med ett akta engelskt högmod talte om belgiern, ssom inte har något eget sprak och därför måste kunna alla andra folks tiiiigoniåln, hade iips gjort mig uppmärksain på, att monsieur Frank talte tyska, och snart voro belgiern och jag inne i ett lifligt sanital. Engelsiilannen, som ' tycktes anse, att den, soni ägde den oskattbara lyckan af ett eget sprhlc, mycket val kiinde nmbära hvarje annat, kände sig påtagligen som tredje hjiilet under kärran ocli drog i väg före, oss med l5nga steg och .en eldröd bomullsnäsduk knutan omkring niössan.