Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pater Henrik emottog det främmande folkets ombud i klostrets refektorium. Alla munkar voro närvarande. Höfdingen steg fram, talade och bugade. Patern besvarade hans ord vältaligt. Allt tillgick högtidligt och tillika vänligt. Men medan höfdingen och patern talade, irrade de vandrande männens blickar kring rummets väggar och fäste sig vid de skinande kärl, som stodo på ekbordet, och icke mindre vid de bilder af den heliga jungfrun och barnet, hvilka stodo der i väggfördjupningarne. Men andakt var det säkert icke, som skimrade i deras ögon, då de sågo himladrottningens gyllene krona eller de silfversirater, som i fina ogiver och rosetter omgåfvo henne. Ej heller var det värman i rummet, som föranledde en af männen att, dold af den öfriga hopen, sakta aflyfta krokarne i det till dörren närmaste fönstret; ty om värman varit orsaken, skulle han väl öppnat det, men så gjorde han icke. Vi lemna emellertid klostret och begifva oss till slottet, för att bevittna Erlands tysta afsked. Qvällen är långt framskriden, och klosterklockornas toner, som för slottets innevånare äro tecknet att gå till sängs, hafva längesedan sväfvat öfver insjön och, mildt burna af klippornas ekon, gått till hvila i skogen. Riddar Bengt och fru Elfrida slumra redan; sofkammarens nattlampa sprider, från en fördjupning i väggen, ett matt sken, i hvilket skuggorna fladdra med osäkra former, men samla sig, långt bort, mörkare och djupare, kring alkovens gardiner. Dörren till salen står halföppen; den öppnas sakta helt och hållet. På tröskeln, dold af mörkret, stannar en gestalt. Det är Erland. Han vill smyga bort till de gamla, betrakta deras ansigten ännu en gång och säga dem farväl så tyst, att de blott kunna förnimma det som en drömvilla; men ålderdomens sömn är lätt, de kunna vakna, fruktan kämpar med hjertats fordran, han vågar icke gå. Han lutar pannan mot dörrposten och lyssnar till de kära sofvandes andedrag. Hans kind är blek och hans ögon tårade. Derefter återvänder han den väg han kommit.
Om detta köp har sedermera behörig Liqvidation med Schlegelska arfvingarne blifvit upprättad, i följe hvaraf, och sedan Kongl. Maj:t under den 9 Augusti 1769 i Nåder förklarat, att en anmärkt gravation på 3,678 R:dr 46 sk. 10 A pg:r bristande köpeskilling borde begripas under Eftergifts - Placatet af den lj April 1700 och Förklaringen deröfver af den 22 Marlii 1701, Schlegelska Arfvingarne då. funnits icke häfta för någre Krono-Gravationer, i anseende till detta Köpe-Gods, utan i stället enligt Liqvidation om de under Indragningsoch Seqvester - tiden upplupne Räntor, m. m.t som Arfvingarne sa\nat, derpå fått en underdånig fordran hos Kronan af 25,915 Daler * öre 17 pg:r Sunt i Capital och Interesse, sedan 23 Mantal af de köpte hemmannen, såsom ersättning för oköpte Räntor till ett värde af 580 Daler 8 öre Sunt förut blifvit till Kronan reducerade och indragne; — Vidare har järn-, väl inhämtas, att Fru Grefvinnan Ckristina De la Gardie den 16 December 1697 erhållit KongL Majus Nådiga tillstånd, att af Schlegelska köpegodsen utbyta någre Specificerade Hemman af 9 * Mantal, emot uppgifvit vederlag af Frälsegods till 84 Mantal; Men sedan ReductionsComrnissionen den 19 Junii 1713 förklarat denna Afhandling icke vara att anse såsom något Byte emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt Fru Grefvinnan De la Gardie, utan i stället en 149.4 Stats-Utskottets Betänk anden. bandel emellan Privatas: så bär vidare frsg* qch detta byte upphört, I anledning af allt detta med hvad mera Hand ingarne, detta mai rörande, i öfrigt innehålla, bär till Kgl. Maj:t Kongl.
Hvad serskilt qvarnar och sågar vidkommer, så äro de i allmänhet icke att belragta annorlunda, än som för orternes behof erforderlige anläggningar, hvilka sjedfve icke lemna någon produet, men dit jordens alster föras lill förädling för landtmannens eller producentens egen räkning; och det skulle således vara orättvist att med väghållning dem belasta, då de blott medelbarligen hafva nytta af vägarne och i öfrigt för sine förmoner blifvit i förhållande dertill skattlagde^ Hvad Utskotten här yttrat i afseende på eganderälten, gäller naturligtvis äfven såsom skäl för Utskotten att afstyrka bifall till de speciella förslag, som blifvit väckte af Eric Andersson från Stora Kopparbergs Län och Lars Pettersson från Blekinge Län: att grufvuegare måtte åläggas deltaga i vintervägars underhåll, och alt Lotshemman» frihet från väghållning måtte upphöra; och anse Utskotten hvad Petter Jonsson från Calmar Län föreslagit, i afseende på upphäfvande af ett utaf Konungens Befallningshafvande i Länet stadgadt vite af 3 R:dr 16 sk. B:co för försumlighet i väghållningen, äfvensom rörande Krono-åklagares rätt i sådane mål , icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, enär stadgandet af vitet är en sak, hvartill Konungens Befallningshafvande, såsom polismagt , ofelbart varit, på grund af Kongl. Maj:ts Circulär-Bref den io Maj x815 , berättigad, och någon inskränkning i allmänna åklagares rätt och skyldighet icke kan. för ett serskildt fall af denna beskaffenhet lämpligen komma i fråga. Stockholm den 3o November 184p* Reservationer. Af Herr Ekholm: ”Jag skulle för min del hafva önskat , det dé sam* mansatla Utskotten egnat detta ämne en annan behandling, så att ålminLagsamt Allm, Bcsv.- och Ekon.-ZJlskottens Betänkande, N;0 24•
ombesörjer åt Iduns mot en (dock obetydlig M FABRIKENS k a TILLVERKNING SPECERIHANDLANDE RONI I SALJAS SVERIGE PREFERENCEGRYN PRISUPPGIFTER saker och for uppdrag skickas m o t efterkraf o c h fä returneras torde medsändas. SÄNDAS PÄ B E G Ä I A N. A L L M. 5 snorknäppen, d:o d:o kr. 2: — ENDAST N:R 1 HÄFTET INNEHÅLPERLIGA ILLUSTRAT. brud-, utstyrselnumret j JEMTE HESKRIFNIN— 6-knapps Mousquetaires .. DET PRÄKTIGA LER MER ÄN 5 0 Y P - GAR ÖFVER DRÄGTER, BETINGAR TIO 3Z2 kr. 2: — Billigaste priser å alla slsjg af ETT [| PRIS A F 4 Ö öre. N:R LEMNAS M FÖR ' I ', 50; 2OFÖR2,5TJ.) » Lutsten » är det samma som kaustik soda och finnes i hvarje diversehandel. Engelska Magasinet Mimmy. Hjertligt tack för det sända. Det ar fiyttadt till 49 Regeringsgatan, 1 finnes kanske ännu många sidor i lärarinnortr. Höstlagret nu inkommet. [582] nas lif, som ni kunde vilja belysa — i så fall önska vi t der välkommen åter. Nea har prof pä filet-guipyre jemte bref att hemta å byrån. B. De föregående numren äro beklagligtvis alldeles utgångna. Hilda .. Flere förslag äro förut meddelade. Vi måste nöjas dermed. Multa passa. " Vi skola söka få plats med första. Kola. Förekommen, som ni ser. Gertrud N. Möjligen framdeles. — Ett artigt bref kan väl ej gerna illa upptagas. Hanna. N:r 30 linnes att få å expedition å 15 öre. En som slagit vad. Nej, naturligtvis icke! S. Annonsen kostar 1 kr. 25 öre, hvilket belopp torde lämpligast: insändas medels postanvisning. Äerstin.
Tullen å talgljus har Utsk. höjt från 2 r:dr 2.4 sk. lill 3 r:dr, utan att anledn:n dertill blifvit uppgifven. Likaledes är tullen höjd å förgylld bronz, som dock i gan - Den 29 Juli f. m. 355 sta liten mängd tillverkas här i landet, till a rtdr för &, i stället för att den förut utgjorde 1 r:dr 24 sk. — I afseende å postlin har Utsk. satt 2 sk. tull å gf tal (rickar och 6 sk. på samma vigt af andra pjecer. Tull-comite'en har föreslagit 5 sk. för andra pjecer; detta kom sig deraf, att i förra taxan står alf tallrickar och fat icke skulle bära iner än 2 sk. tull; men vid tillämpningen uppstod missförstånd om hvad som var fat eller andra pjecer. För att förekomma tvister, ansåg Tull-comileen lämpligt att faten räknades bland andra pjecer; men det var också då nödvändigt att tullen derå nedsattes, ty annars skulle faten betungas för mycket mot förr. Utsk., som antagit samma redaction som Tu!!-comite'en, har deremot bibehållit tullen för andra pjecer till 6 sk., hvarigenom tullen å fat höjdes från 2 till 6 sk. f?, hvilket är orimligt. — I afseende på 111 I har Hr Anckarsvärd, som sjelf är bland våra största ullproducenter, gifvit tillkänna, att han icke anser lämpligt, att införselsförbud för denna vara stadgas, likasom han vederlagt förslaget att den skulle classificeras. Jag har således endast att i dessa fall förena mig med honom, men tillägger, att jag anser 12 sk. vara för mycket, och att icke ullproducenterne vinna någonting derpå; likasom jag ej vet, hvarföre Utsk. borttagit ett nyttigt stadgande att ullen är fri från tolag. Frih.
Uti en sådan stund höfves det ännu mera, är det af högsta nödvändighet påkalladt, att öppet och oförstäldt inför brödrafolket tolka Svenska nationens känslor och tankar. — En medlem af detta Stånd varnade vid remissen af Hr Dalmans motion för hvarje hardt oell förhastadt uttryck, hvilket kunde frambringa verkningar, bedröfliga, och troligen icke af talaren afsedda. 'Tvänne Ståndets ledamöter hafva äfven i dag önskat öfver förhållanden och tankar en undseendets och försonlighetens slöja kastad. Jag högaktar den känsla, som här ledt de ädle talarne, men jag måste dock svara dem, att lika väl sorn passionen och en otyglad känsla, leda till skadlig öfverdrift, lika väl kunna äfven foglighet och undseende drifvas till en sådan, och att lika sannt som det är, att de förra kunna tillfoga sår, hvilka sent, om någonsin, läkas, lika sannt' är äfven, att de sednare kunna vilseleda och locka allt längre fram på en väg, vid hvars slut säker ofärd och förderf äro att vänta. Uti detta sednare hänseende har verkligen Norige en förebråelse att rigta emot Sverige, — den enda, som är befogad — der. nemi. att Sverige, genom den snart sagdt oafbrutna tystnad, det iakttagit, rörande förhållandena till Norige, rörande de uprepade och växande anspråk, Norige tid efter annan framställt, missledt detta land i afs:de på den stämning, samma anspråk uti Sverige framkallade. Det var en för föreningen farlig väg, Sverige sålunda vandrade, och vi äro tack skyldiga de män, som korsat denna tystnadens bana, som gifvit lif och kraft åt det ord, hvilket, omsider afslöjande tankar och känslor, dymedelst äfven beredt möjlighet att göra slut på det missförstånd, som allt för länge emellan de båda folken fortfarit. Jag behöfver icke säga, att Sverige har en förening med Norige kär, att det till sitt fulla värde vet att upskatta den tanke, som afsåg att till ett helt sammanbinda den Skandinaviska halfön, och till vän och fosterbroder förvandla en sekels-gammal fiende. Men denna förening, finnes den väl?
De skäl motionairen anfort för sin önskan, att Christianstad och andra mindre Städer, hvilkas hamnar äro af lika beskaffenhet, måtte undfå rättighet att begagna fartyg under femton lästers drägtighet , synas vara så talande, att de ej bordt af Utskotten förbigås, såsom blott angående det Reglementariska af SeglationsOrdningen, eller den del af Näringsförfattningarne, sora derunder inbegripas. Utskotten hafva ej heller hänfört deras Betänkande till det förslag, som de komma att afgifva om Näringsfriheten i allmänhet och hade meningen varit sådan, synes det förevarande målet hafva bordt hvila intill dess man fått se hvad förslag sorn öfver hufvud göras angående sjöfarten. I alla fall är SeglationsOrdningen så vigtig, att han serskildt utan tvifvel förtjenar Riksens Ständers uppmärksamhet. Om Christianstad och flera Städer derjemte icke kunna idka handel med 6o Den 6 Junti f, in. andra fartyg än dem som äro under 15 lästers drägtighet, men SeglationsOrdniDgen likväl förmenar dem bruket af dylika farkoster, såsko; la ju dessa Städers Näring och de sjelfva gå under. Man skulle då, af bemödande att hämma lurendrägeriet, förtaga handeln, af öfverdrifven ömhet för näringarne, förqväfva dem. Jag underställer Ridderskapet och Adeln om icke Utskottets Betänkande må återremitteras, på det att en underdånig framställning om förändring af SeglationsOrdningen i berörde hänseende måtte äga rum, så framt icke frågan derom ingår uti den allmänna frågan om en större Näringsfrihet. Herr Tham, 1Volrath: Under läsningen af de mångfalldiga serskildte författningar; som angå Tullväsendet har Bevillningsutskottet erhållit erfarenhet om det nu öfverklagade stadgandet och andra vid nämnde författningar gjorda undantag. Jag tror emedlertid, att något beslut der; om icke bör vidtagas förr än Bevillningsutskottet begärt och fått sammanträda med Lagoch OeconomieUtskotten, till öfverläggning om alla de frågor som röra det Reglementariska af Tullverket:
De, som Rikets Ständer icke ogilla vid den Riksdag, som eger rum näst efter det de tillkommit, måste, der de icke de facto genom Grundlagarne redan uphört, qvarstå, till dess Rikets Ständer i lagbehörig ordning bereda deras upliäfvande. Utur denna princip har Utskottet äfven här handlat. Skulle Ridderskapet och Adeln önska, att Betänkandet återremitteras, i anledning af Herr von Hartmansdorffs motion, att ett ringare straff bestämdes för de öfverträdel - 24 Don g Mars f. ro. ser, hvarom i 1-787 års Förordning talas, så har jag visserligen ingenting deremot. Utskottet blir då i tillfälle närmare visa, att. straffbestämmelser redan finnas för de fall, då klandret öfvergår till verklig handling, och något annat klander lär väl aldrig kunna i ett Constitutionelc Land bli föremål för brottmåls-lagstiftningen. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Om jag ej minnes orätt, afgaf Kongl. Maj:t vid sista Riksdag en Nådig Proposition af ungefär samma syftning, som ifrågavarande motion. Jag ville anhålla att derom blifva närmare underrättad, men för att ej besvära Herr RiddarhusSekreteiarén med att i en mängd handlingar nu uppsöka den uplysniug jag begär, vänder jag mig directe till Herr Ribbing, som vid sist förflutne Riksmöte var Ledamot af Lagutskottet, till hvars behandling den Nådiga Propositionen öfverlemnades, och således icke lärer sakna kännedom om hvad jag önskar få veta. Herr Bibbing: Så vidt mitt minne ej felar, afgaf Kongl. Maj:t vid sista Riksdagen en Nådig Proposition om förändring af de i 5 Cap. MissgerningsBalken stadgade straff för smädliga yttranden emot Kongl. Maj:t, Drottningen och Thronföljaren, fastän Kongl. Maj:t af grannlagenhet i ett ämne, sorn så nära rörde dess egen Höga Person, ej ville föreslå någon viss straffbe - Den 9 Mars f. m. 25 stämmelse, utan öfverlemnnde del åt Rikets Ständer. I Lagutskottet, dit frågan remitterades, ville man dock ej ingå på någon Lagförändring i detta fall.
Enligt Kongl. Kungörelsen den 22 September 1848 få auktioner å landet hållas eller fortgå til! klockan nio på aftonen från den 1 Mars till den 15 Oktober samt under den öfriga tiden af året endast lill klockan sju. Men erfarenheten har länge visat olägenheten deraf, att auktionerna icke få fortgå till samma tid, eller klockan 9, äfven under de tider af året, då dagarne äro korta och mörkret tidigt inbryter, så att man i alla fall måste begagna ljus. Och som allmogen, mån om sin tid vid arbetet, sällan eller aldrig infinner sig förr än på eftermiddagarne vid auktioner Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 193 auktioner, hvaraf följer att icke någon auktion kan börjas förrän middagstiden, och då ingen våda tyckes vara förenad med en lagförändring härutinnan, enär man kommit derhän, alt spirituosa ej få finnas lill salu vid dylika tillfällen, och allmogen numera på ett tillfredsställande sätt lefver nyktert, så alt det hörer lill sällsyntheterna, all oordningar förefalla, anser jag det vara en stor fördel såväl för säljare som köpare och vågar jag derföre vördsamt föreslå: alt auktioner på landet må fortgå till klockan nio på aftonen under alla tider på året. Denna förändring klefve, enligt min tanke af ganska stor nytta för den, som genom auktion nödgas afyttra sin egen eiler myndlingars lösegendom. Man inbesparade derigenom omkostnader, som man under nuvarande förhållanden mången gång måste vidkännas, då man nödgas afbryta förrättningen på eli klockslag, då kanske icke många utrop qvarfinnas, men hvilka då måste lemnäs till morgondagen, då vanligen ieke många spekulanter inlinna sig, isynnerhet om icke mycket af egendomen är qvar. Är åter egendomen mycken, behöfver man äfven begagna aftonen, ty huru mycket hinner afyllras på dagen under höstoch vintertiden, då de aldrallesla auktionerna på landet förekomma. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Slockholm den 22 November 1UG2. Erik Hanssen, från Gefleborgs lån. Häruti förenar sig • Pehr Ericsson, från Gefleborgs län.
Hvarje före justeringen allmängjordt muntligt yttrande, som utgår annorlunda än såsom den enskilde ledamotens egen individuella uppfattning deraf, — något, som man naturligtvis icke kan förmena honom alt göra, — anser jag icke vara med stadgad ordning fullt öfverensstämmande. Hr Tersmeden, Nils: Jag kan icke dela deras åsigt, som finna, att vare sig Hr Silfverstolpe eller Ridd.secret. brutit emot den fastställda ordningen derföre att ett den förres yttrande blifvit från prot. utskrifvet. Det är nemi. vanligt att anföranden till R. o. Ad:s prot. genomses af talarne sjelfva, och det är hvars och ens obestridliga rätt att då modifiera och justera sina uttryck, emedan de särskilda yttrandena aldrig uppläsas vid den generella protocollsjusteringen. Jag tror således, alt den särskilda justering af detta prot., som blifvit yrkad af Gr. Mörner och Frih. Cederström, ej behöft afbidas. Hr Silfverstolpe har icke begagnat sin rätt att modifiera sina uttryck; han har i det fallet handlat vida ärligare och blott sökt visshet derom huru hans ord blifvit uppfattade. Discussionen har föröfrigt tagit en i mitt tycke skef vändning, då åtskillige talare synts vilja bedömma huruvida PresteSt. har haft rätt eller orätt i sitt förfarande. Jag anser, lika med flere talare, att det icke är vår rättighet att något yttra i den saken, ehuru mycket vore att säga, vare sig lill gillande eller ogillande af hvad PresteSt. gjort. Jag gör ingendera delen, men får blott enskildt nämna, att ehuru jag under öfverläggningen om principbetänk., rör:de den nya criminallagen, i temligen oförtäckta ord yttrade den åsigt, att jag hufvudsakligen delade den mening PresteSt. uttalat, så fann jag mig likväl icke sårad af Hr Silfverstolpes yttrande, deruti han med kanske skarpa ord bestridde det förslag, som var framstäldt till gemensamt beslut. Hvar och en, som känner Hr Silfverstolpe, vet, att han hvarken offentligt eller enskildt tillåter sig att med afsigt förolämpa någon.
Formulär för Brandskadesyn och värdering Formulär till fullmäktige vid delägarnas i Allmänna Brandförsäkrings Verket sammankomster Kungörelse angående förbud mot avsöndring av jord-, hytte-, skogsoch gruvdelar från fjärdeparts egendomarna i Nya Kopparbergs Bergslag. Stockholm den 28 februari 1822 Vid granskning av ett mål angående åtalad avsöndring av delar av s k fjärdeparts egendomar har Kongl Maj: t stadgat, att det hädanefter är helt förbjudet att avsöndra jord-, hytte-, skogsoch gruvdelar från dessa egendomar i Nya Kopparbergs Bergslag. Skulle avsöndring ske återtas det avsöndrade genast och läggs till stommen. Stockholm den 28 februari 1822 B SANDELS C M ROBSON JACOB KÜSEL Kungörelse angående upphörande av stadgandet i Kongl Reglementet för Nordsjöfiskerierna om anstånd med tullen för salt. Stockholm den 12 mars 1822 Tillåtelsen för fiskeriidkare att få anstånd med tull för saltet till slutet av året, kommer att upphöra. Den skall nu betalas så snart saltet införs eller tas ur nederlag. Stockholm den 12 mars 1822 C af KLINTBERG Kungörelse angående vad iakttagas bör vid Besvärshänvisningars meddelande i Husesyns mål. Stockholm den 12 mars 1822 Vid flera tillfällen har Vi erfarit, att i besvärshänvisningar i mål om avoch tillträdes syn på kungsgårdar och boställen, där den klagandes nedsättning av summan blivit enligt författningarna föreskriven, har det saknats anvisning, hur den som inte har pengar, då dom skall fullgöras. Inte heller vilka utvägar den klagande då har. Vi har därför förordnat att tydliga regler, hur den skall meddelas som klagar och inte har medel, kan finna utvägar att få sin klagan i behörig ordning prövad. Stockholm den 12 mars 1822 CARL JOHAN Kungörelse angående tillägg i den vid Kongl Förordningen om Lots - och Båtinrättningen i riket den 20 juni 1820, fogade förteckningen på lotsplatser och farleder.
Om man nu sammanställer de öfversigter af lemnade uppgifter och de beräkningar, som i det föregående blifvit meddelade, så hafva hvad beträffar de hufvudsakliga sädesslagen följande behof i medeltal för år blifvit fyllda af nu ifrågavarande femårsperiods skördar, nemligen: till hvarje års utsäde 2,400,000 tunnor eller 15,120,000 kubikfot, » föda åt befolkningen 9,137,810 » >' 57,568,203 » » » » husdjuren 2,393,929 » » 15,081,753 » Tab. Litt. 1. Ar 1855 tunnor .. 1856 » » 1857 » » 1858 » » 1859 » » 1860 » » 1861 » Alltså för åren 1856—1860 öfverskott Hvete. K a g. Korn (och Malt fr. o. m. 1860). Införsel. Utförsel. Skilnad. Införsel. Utförsel. Skilnad. Införsel. Utförsel. Skilnad. Hafre. Ärter. Blandsäd. Införsel. Utförsel Skilnad. Införsel. Utförsel. Skilnad. Införsel. Utförsel. Ofvanstående tabell är för åren 1855—1859 hemtad ur Bevillnings-Utskottets Betänkande angående tullbevillniDgen N:o 23 vid 1859—1860 årens riksdag, och för åren 1860—1861 efter samma grunder beräknad enligt från General-Tullstyrelsen benäget meddelad uppgift. Tunnan antagen till 6’3 kubikfot.
Ehuru allmogen använder mjölken till eget bruk, öfverstiga likväl ladugårdsproduklerne ortens behof; men, i anseende till den förökade penningetillgången och välmågan bos allmogen, anser den sig numera kunna sjelf förbruka en del af sin ladugårds produkter, i hvilkas försäljning under de sisla åren någon minskning förty kan antagas hafva ägt rum. Någon förändring med kreatursracerne, som i allmänhet ej äro de bästa, bar icke ägt rum. Det vill likväl synas, som anskaffandet, och uppfödandet af goda och vackra hästar skulle mer och mer göra sig gällande; dessa husdjur omhuldas också vanligen mera än den öfriga boskapen. Endast i Åsele Lappmark underhållas hästar utöfver behofvet, eller lill afsalu. Ingen allmännare boskapssjukdom har varit gängse under ifrågavarande fem år; deremot har de trenne sistförflulna åren gräsmask gjort betydlig skada och, i förening med fortfarande torka, särdeles närmare hafskusten å den mera odlade delen af landet, minskat höafkastningen å lindor och all gräsbärande mark, som ej kunnat tidtals öfverhöljas med vatten. Förlidet år anställdes inom länet en Veteri närläkare med lön på stal; men hittills åtminstone har hans praktik ej varit särdeles stor. Renskulseln, Lapparnes hufvudsakliga näringsfång, slår ungefärligen på samma punkt som förut; hvarken Lappar eller deras renar synas i sednare tider hafva ökats eller minskats; ökas de förre, så öfvergår en del till jordbruket såsom nybyggare, och pä antalet af renar inverka årligen flera omständigheter, såsom större eller mindre mängd vargar och den af snöns djuplek beroende möjligheten lör Lapparne, alt förfölja och döda dessa skadedjur. Lapparne försälja emedlertid icke så litet renkött och skinnvaror. Skogar. Dessa bestå, dels af ålskillige öfverloppsmarker, antingen tillerkände vissa byar med optionsrätt, anslagna bruk och sågverk, emot rekognition eller stubbören och brädränta, eller, i anseende till afståndet från floltbara vattendrag, odisponerade och kronan förbehållne, dels af kronohemmans och krononybvggens skogar och dels af skalteskogar.