Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
KonglNaj:l förordnade derföre, all med llärad88!iri!vare-l)08lä!!ena Kroxliammai' oelr Killa Ilr8vili 8liu! Hvad äler vidliom Kagan om l)08lällen för Krono-Kogden i nämnde fögderi oell för Kx^edilion8-Krono-Kogden i Kärenluna llärad, ilar Kongl. !Vlaj:l ielie funnil lämjdigare utväg, än all för den loire n.ä anvi8a8 d>'l förr under KllrilirdaK Kung8gärd ledande Krono-likmmanet Kedei-.Ieifva K:o i, 7/8 manlal, i 8olna 8oelien, oell för den 8enare del lori' under I)> ollningliolnl lvdande Kiono-Iiemmanet Kerga, 1/^2 manlal i Kolo 8oeIien.
Och huru rikligen denna förändring kom Lidner till godo hos ett annat slägte, för hvilket grundbegreppen af det äldres ästhetik syntes ytliga och snäfva, har Palmblad i sin förutnämnda uppsats332 berättat, då han säger: ”Det yngre slägtet afgudade honom, och satte, blindt för hans fel, honom främst bland Svenska Sångens äldre mästare”. Den bekännelse han sedan tillägger, må gälla såsom likaledes min: ”I denna ensidiga beundran uppväxte författaren af förevarande uppsats. När han nu återläser den käre skalden, skönjer äfven han det myckna ojemna, falska, öfverspända, convulsiviska, samt medgifver gerna, att Lidner icke var ”konstnär”; men återfinner tillika hos honom denna omedelbarhet, som ingen ”konst” kan ersätta, och som tillhör endast dem, hvilka i första handen öst ur Naturens och Hjertats innersta skaldekälla”. I sanning: få hafva de skalder varit, hvilkas kallelsebref Naturen skrifvit med lika omisskännlig hand. Egentligen var diktandet, var skaldesången för honom något hvarken mindre eller mer, än ett rent natur-behof, – liksom för fågeln att qvittra. Hans reflexion öfver sitt yrke inskränkte sig nästan blott till önskningen och njutningen att vara hörd, omtalad, beundrad; men jemväl näktergalen, säges det, är ingalunda liknöjd för bifall. Vore blotta fantasien och känslan nog, att tilldana skalder af första storleken, så skulle Lidner befinnas ibland dem. Att han i alla fall kom så långt på vägen dit; att han till och med ofta uppnådde deras höjd, fastän utan att kunna för alltid taga den i besittning: hvad ägde han att tacka derför? Icke sina studier; ehuru han verkligen ägde vidsträcktare, än man i allmänhet förmodar. Hans kunskaper i språk och vitterhet omfattade ej blott det fordna Roms, jemte Frankrikes; han kände äfven Italiens, Englands, Tysklands, i hvilka de fleste då lefvande Svenskar voro ganska obevandrade.
Stockholm den 12 Maji 1818. (Den hit börande Calcul finnes särskildt tryckt och hit intccknad.) Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott vid Ur - ■341.6' Stats-Utslottets Betänkanderi. tima Riksdagen i Stockholm den 13 Maji 1818. Uti fragan om de under Kongl. Corn* jnerce - Collegii förvaltning ställde Fonder förJdarade Herr Landshöfdingen, Friherre Cederström sig ej kunna instämma uti^livad Retänlandet innehölle hvad anginge bestämmandet af visse Summor för Näringarnes understödjande» emedan de borde blifva beroende af varu-production och varomes befintliga värde; Men i synnerhet funne Herr Friherren sig föranlåten att reservera sig i afseende å det föreslagna Correctiv emot en oriktig disposition utaf Manufaclur-Fonden. Den åt Riksens Ständers Revisorer föreslagne rätt att indraga hälften af Discont-biträdet från Ranken, skulle efter Herr Friherrens tanka medföra den följd, att vid en förelupen oriktig disposition af en mindre Summa, en betydlig del af den för öfrigt på behörigt sätt utlånade Fonden skulle återfordras af Fabrikanterne, som derigenom oskyldigt skulle blifva lidande samt i sin rörelse högst blottställde: Och ansåg Herr Friherren på sådan1 grund och då berörde Correctiv skulle helt och hållet motverka Discont - Inrättningens ändamål destomindre höra äga rum, som för de händelser af felaktig administration utaf Fonden, hvilka kunna befaras, funnes stadgadt, huruledes Directionen eiler andre Vederbörande måga derföre till ansvar ställas. Uti Reservationen så vidt den rörde det föreslagne Correctivet instämde Herr Directeuren m. m. Schwan; Och skulle desse Reserva - Stats-ZJtsAottets Betänhandenl 1417 tioner, enligt begäran, uti Protocolls-Utdrag åtfölja Retänkandet tili Rikets Höglofl. Ständer. Som ofvan.
Af herr Schartau: »Fullkomligt instämmande i Utskottets omdöme angående betänkligheten i allmänhet af statsskulds-systemets användande, för att åstadkomma medel till utgifter af mer eller mindre vigt; likasom öfvertygad, att omsorgen om Rikgäldskontorets, nu mera är ofta förut väl behöfliga, kredit fordrar, att icke pålägga detsamma förbindelser, vare sig under form af direkta anslag eller af lån, utöfver påräknade eller påräkneliga tillgångar, hälst då under en ofördelaktig och kritisk tidpunkt stora brister i statsinkomsterna (t. ex. i tull-intraderna) lätteligen kunna uppstå; — har jag ej kunnat biträda Utskottets tillstyrkanden af anslag till vägförbättringar, för högre belopp än 66,666 r:dr 32 sk. (emedan större summa, enligt Utskottets egen kalkyl, ej finnes att tillgå) och af lån för hamnbyggnader m. m., (emedan alldeles ingen tillgång dertill är öfrig); ehuru jag icke vill underkänna dessa frågors vigt, lika litet som nyttan af flere andra å bane bragta, men utan understöd lemnade allmänna företag». Af herr Kock: »I herr Schartaus ofvanuppgifna reservation instämmer jag i allo med det tillägg, att, då Utskottet afvikit från sin egen uttalade grundsats och tillstyrkt anslag och låneunderstöd utöfver befintliga tillgångar, således dragit vexel på en blanko-kredit, hvilken icke får remburseras genom upptagande af lån, Utskottet, efter min mening, snarare bort föreslå Rikets Ständer att lemna bistånd, vare sig af anslag eller lån, till sådane arbeten, som äro nära sin fullbordan, hvartill jag i främsta rummet nämner hamnbyggnaden vid Cimbritshamn, hafvande för Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 194. 31 detta ändamål blott 14,930 r:dr, än till befrämjande af de flera företag, hvarmed först nu början skall göras, såsom hamnbyggnaden vid Wadstena, jernvägen emellan Christinehamn och Sjöändan o. s. v». Emot andra punkten, angående anslag för Cimbritshamns hamn: af herr Norin.
I Den 15 öctober /. m. ”'Att Riksens Ständers Fullmäktige i Riks”gäldsContoiret erhålla den föreskrift, att innan, ”någon utbetalning af anslaget ma äga rum, asks, ”ett uttryckligt förklarande af Bolaget, huruvida 5\iet, utöfver de förmåner Riksens Ständer vid ”denna Riksdag bevilja, emot Riksens Ständer ”eller deras Verk, eller Staten i allmänhet, tilltror sig, att något anspråk af hvad beskaffenhet ”sorn helst ^ göra gällande, samt att, i händelse ”Bolaget icke med bestämdt nekande besvarar dent,- ”na fråga, tills vidare inställa all utbetalning af ”de anslag Riksens Ständer bevilja.”1 Genom stadgandet af denna föreskrift skulinman erhålla ett bestämt förklarande af Bolaget ^ oro hvad detsamma anser för sin lagliga rätt, elier ej, och Bolaget blefve derigenom satt utu.r stånd att framdeles komma fram med y.t* redigare fordrings-anspråk oqh åberopa lagliga rättigheter, der inga finnas. Jag vet allt för väj^ att man vill antyda möjligheten, att Bolaget kunde neka att antaga villkoret och inställa Cana!.- hyggnaden ; men denna fruktan syne* mig alldeles öfverflödig. Någon förmån af Canal-byggnadens inställande kan Bolaget icke påräkna. Möjligheten till utdelning blef derigenom ännu mera afiägsnad. Dessutom är Bolaget i alla fall, beratligadt, alt inställa byggnaden, om och när de.t vill; ty densamma besörjes icke af någon person, å Statens vägnar , utan af Bolagets enskilta Direction , som efter dess eget godtfinnande kan afsättas. Då således Bolaget äger en dylik magt, är det så mycket mera nödigt, att ställa saken på red;ga lotter, och att affordra Bolaget ett bestäm^ Den i5 Oelober f, m. Yttrande, Jag anhåller derföre, att det af mig föreslagne tillägg måtte vid första punkten göras. Afven får jag nämna anledningen , hvarföre detta icke influtit i Utskottens Betänkande Orsaken är den, att, när ämnet dit återkom, uppstod fråga inom Presteoch BorgareStånden om ytterligare villkors bestämmande af annan beskaffenhet än det nu föreslagne.
Jag liar ingenting emot att de Ledamöters mening antages, hvilka önskat att denna §:s afgörande må uppskjutas, lills frågan om nästa lag förekommer; ty vinner den meningen bifall, så uppskjutes äfven frågan, huruvida §. behöfves. Jag tror att, om den föregående lagen antages, är den ifrågavarande §, icke onyttig, ty antingen skulle man i sjelfva ingressen hafva gifvit tillkänna att lagen blott varar en viss tid, eller får man vid slutet göra samma tillkännagifvande, och annat ändamål har ej den 6 §. Således, om Ridderskapet och Adeln vill uppskjuta 38 Den il Januarii f. m. lagens afgörande, bör äfven frågan om denna §;s uteslutande uppskjutas. Hans ExceUenee Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskåpet och Adeln ansåg pröfningen af 6 §. böra uppskjutas, till dess StatsBancooch LagUtskottens under N:o 16 afgifne och med detta ämne gemenskap ägande Utlåtande med förslag till Lag för Rikets Ständers Bank blifvit afgjordt. Bifölls. Justerades io ProlocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 8 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim, Måndagen den i i Jarmarii i83o, Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Företog Högloflige Ridderskapet och Adeln val af 12 Suppleanter i Förstärkta StatsUtskottet, hvilka skulle äga, att, sedan de af Ridderskapet och Adeln redan utsedde Den il Januarii e. m. 29 6 Suppleanter i nämnde Utskott ingått, derefter i mån af beli of ve t hvar för sig efter antalet af de fleste rösterne i Utskottet inträda; och befunnos vid valförrättningens slut kl. 8 e. m. följande Herrar, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit utsedde: Röster. Friherre V. Gädda; Fullm.
Hrr skiljer jag mig deruti, att jag anser hvarje straff för affall vara olämpligt, men om man icke kan få fred på något annat sätt än att affall med någon påföljd belägges, om vi icke kunna lå bort det orimliga landsförvisnings-straffet, så vida vi ej sätta något annat i stället, så låtom oss göra det medgifvandet, att vi antaga den utväg, som vid de gemensamma öfverläggniu - 340 Den 4 November f. m. garne oell sedermera af flere talare uti BondeSt:t samt af några PresteSt:ts ledamöter framhållits, nemi. att stadga »disabilities» eller några disqvalifitationer för affällingar, några inskränkningar i deras medborgerliga rättigheter. Dervid mötes man visserligen af den måhända icke obefogade invändningen, att, det icke är lämpligt att från befattningar, som utmärka medborgerligt förtroende, utesluta personer just i det ögonblick, då de äro deraf mest förtjenta, då de icke rygga tillbaka ifrån att öppet bekänna den tro de i hjerta! hysa, ehuru de veta, att deras handlingssätt ådrager dem obehagliga påföljder; men på denna invändning kan svaras, att när lagstiftning förut redan är inne på denna väg, att sjelfva Grundlagen innehåller åtskilliga disqvalifikationer för främmande trosbekännare, såsom att endast lutheraner och reformerta kunna blifva ltiksdagsmän, att alla civila' embetsmiin och domare skola tillhöra den rena Evangeliska läran m. m. Ingen som är något förfaren i lagstiftning lärer för a/fall vilja stadga fängelse eller böter. Men heldre än att nödgas för affall bibehålla landsflykt, som innebär förlust af alla medborgerliga rättigheter och dessutom ibland af möjligheten att subsistera, måste väl de som finna detta barbariskt, beqväma sig, att om så fordras medgifva det affall må beläggas med påföljden af förlust uti utöfvandet af några medborgerliga rättigheter under en viss tidrymd. Detta i afs:de å innehållet.
Föredrogs å nyo ExpeditionsUtskottetsMemorial, N:o roed öfverlemnande lill ny justering af förslaget till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ytterligare Siats-anslag för Armeans PensionsCassa nr. tn. Ståndet ogillade Utskottets senare förslag och vidblef det förra,' af Ståndet den zg sisth December godkända, . samt lade Expeditions-Ut kottets Memorial till lia n d lingarö e„ S. D. Föredrogos HöglofligeRidderskapets och AdelnsProtocolls-Utdrag af den 5 dennes, med tillkännagifvande af dess beslut, att anmoda Expedition -Utskottet att skyndsamligen upprätta och till justering uti Riksstånden ingifva förslag lill Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående de vid denna Riksdag fastställde hufvudgrunder för Rikets Ständers Banks förelse och förvaltning, med inbjudning; lill Med-Stå riri en, att i samma beslut med R-idderskapet och Adelil sig förena. Ståndet, som redan den 5 dennes fattat enahanda, beslut, ansåg denna inbjudning ej fordra annan åtgärd, än att läggas till lundlingarne. S. D. Föredrogs ä nyo Bevi/lningsoch Oeconomie Utskottens, 16 Prot. Utdr. d. 9 Mars 1855* Utlåtande, N:o 12, i anledning af åtskilliga motioner, innefattande förslag, lill förekommande af luxe och öfverflöd i lefnadssältet inom R ket: afslogs. S. D. Föredrogs å nyo BevillningsLagoch Oeconvmie-Utskottens Memorial, N:o i3, med förslag till sammanjemkning af Riks»Ståndens beslut rörande Utskottens Utlåtande, N:o 8, angående reglementariska föreskrifter för bränvinsbränningens utöfning, samt försäljning af bränvin och beskattning derå; §. 10, Utskottets inbjudning antogs; §. 13, Utskottets inbjudning antogs och den föreslagna nya redaclionen gillades; §.
R:dr, enär ett belopp af i,5oo R:dr alt till besagde ändamål användas och beräknas för hela Riket, ej kunde, i anseende till dess obetydlighet, komma alt medföra åsyftad nytta; att Utskotten hade bordt fästa mera afseende å det väckta förslaget, att strandvraks-medel skulle få till understödjande af fiskrarne i Bohus Läns skärgård användas, samt äfven med mera grundlighet besvara denna fråga; och slutligen, att Utskotten hade bordt tillstyrka upphörande af det anslag, som, till upphjelpande af storfisket i berörde skärgård, från år 1834 utgått med Ett Tusen R:dr om året, enär detta blifvit lemnadt til! en person, hvilken ej användt detsamma på ett ändamålsenligt sätt. Hvad nu först Beträffar förslaget, att det understöd af i,5oo R:dr, som Utskotten tillstyrkt att beviljas i och för upphjelpandefc af fiskerien i Bolms Län, måtte i stället anvisas å g:de Hufvud-Titeln såsom ett fortfarande Slats-anslag, till understöd för fiskeri-näringen i allmänhet, så medgifva Utskotten visserligen lämpligheten häraf, men anse likväl, alt, i anledning af motionärernes framställningar samt dervid fogade upplysningar, Rikets Ständer icke böra undandraga sig alt, vid beviljandet af detta anslag, serskildt fästa Kongl, Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på den nödställda belägenhet, hvari fiskrarne i Bohus Läns skärgård sig befinna, samt deras behof af snar hjelp; hvarjemte, och då olika yrkanden blifvit 4 Statscam? Allm.
Utdrag af Protokollet hållet i Högloft. Riddsrstapets och Adelns Plenum den z Januarii i8io. S. D. Föredrogs ä nyo Stats - Ulstoktets den iy December nästledic ar pa bordet lagde utlåtande i anledning as Riksdagsmannen Lric örules Memorial rörande Gräsön och dera ät nuvarande Innehaswaren förunnad Sköttel frihet, sa wäi som rörande dispositionen «f en des af Humlegarden i Stockholm , 148 Den 5 Januarri. holm, samt af Lägenheten Skuggan a Djurgården, och b flör Ridderstapr-t och Adeli, akt lill alia delar gilla hwav Scalö » Uästotker i afseende pä sörsta och och tredje puncterne sig yttrat, men i anledning af gjorde anmärkningar, den andra, rörande Humlegardes till Sracs-U skottek äteeremitkera: hwarom ds andra Rejpkctiwe Ständen underrättelse genom Utdrag af Protokollet waniige» bulle meddelas. Uck lu^ra. Herr Ickim^lkölck , ?au!, uppläste till Protokollet följande: Ödmjukaste Memorial! Riksens Höglost. Ständer stafwa, wtd detta niä-rmardrga Riksmöte, Gifwe Gud! uti en ira-sr^nad och lycklig stund! -— antagjr och stadgat en ny R a ring. Att, under denna Regering, allmänt och ». stur bästa sökes och befyrdraö, samt ingens ratt och -akecher lar kränkas eller för nära trädas, derom gitwa Lst wjstcrliaei, Wär Nådiga KonungS rättwisa och rniidhet de» säkrast->, den gladaste förhoppning ; men d Ha R geringens wigtiga sörenia! äro också beroende pa Lagarncs fullkomlighet och »ydeiighet. Grm biungen af sörhallondec härmed är följakteiigcn högsta marco magt paliggande.
Sedan Bankens metalliska kassa, genom ständigt fortgående uttag af Silfver och guld, så nedgått, att densamma, i stället att förut hafva öfverskjuta förhållandet af 2 till 5, deremot fallit under nämnde förhållande, väcktes, uppå desse med flere anförde skäl, den 3 Juli nästlidet år det förslag, att Fullmäktige måtte ingå i förberedande underhandlingar på utrikes orter om anskaffande på billigaste villkor af omkring 1,300,000 Specieli fin—silfv er, att föreskeppningens upphörande nämnde år införas, samt att Fullmäktige, under tiden och för den händelse att Bankens innehafvande Stats-Obligationer skulle behöfva för detta ändamål användas, måtte på förhand inhemta yttrande från Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, huruvida de i sådant fall ville berörde obligationer till större eller mindre del infria. Med afslag å denna framställning, som den \7 och 24 i sistberörde månad till öfverläggning förevar, beslöt Fullmäktiges pluralitet, att några åtgärder till metalliska kassans förstärkande ej borde vidtagas, i följd hvaraf frågan om skrifvelse till Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, angående Bankens innehafvande Stats-Obligationer ansågs böra förfalla. Sedermera och efter det Fullmäktige uti en till Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer albiten skrifvelse, af anförde orsaker, hemställt, huruvida Revisorerne ansåge Fullmäktige vara förhindrade, att om och enär ett kreditiv kunde varda för Bankens räkning betingadt, derå utställa och försälja vexlar, helst omkostnaderne för silfvrets transporterande till Banken derigenom besparades; samt Revisorerne uti skrifvelse af den 14 December sistnämnde år, gifvit Fullmäktige sina tankar tillkänna, beslöto de den 25 sistlidlie Januari, att, på sätt och i den ordning, Protokollet för den 1 derpåföljde Februari gifver vid handen, framställa de förfrågningar och infordra de upplysningar, som uti samma Protokoll äro upptagne. De svar, hvilka, i följd häraf till Fullmäktige ingått, skola tillhandahållas Höglofl. Utskottet, som af Fullmäktiges Protokoll för den 23 nästlidne
Bifall till att Auditeur Scbouqk mätte krstr och med Iunii mä« nads början anses mara Canccllist i LagUtskottet» 277, — Godkännande a> hwad i Pasievolanee-Utstottets mlätande af den y Zulii blifwit tillstyrkt, 278° . Förening med Preste-Ständet, att anmoda Be rvillnings Utstottet « att ffyndesamt inkomma med för, stag till en ny Cbarka Sigillatä'Förordning, 278. , Om en bättre ärendcrncs behandling inom Rikets fiyrelsewer?, samt expeditions-tarans förhöjning, 278» „ Iemfningar emellan Riks-Ständens meningar« rörande bränwinsbränningen, 336. — ÄterremiA af Stats - Utstottets betänkande, om befrielse för Tacks fernö Vergslugerne fhrftionde gfgiftcns erläggande, ^ 387. Register. 4r 997.— Om Alllmänna Magazins-ZnrättningenS för» wallning, 997.— Om ,1. O. ZLnäsKIr ansökning, att säsom pension iä upbära de 100 R:dr, han af Riks» gälds-Contoirets exspcctance stat innehar, 997.—Om gamla och söndriga Bancooch Riksgäldssedlars e» mottagande i uvbbrden. 997. — Om länburäde till Casternbyggnad i Malniö, 998. — Om reducerade Officerares af f. d. Swensta Gärdet bibehällande af deras lömngsförmäncr pä lifstid, i likhet med f. d. Östgötha Cavallerie och Adelsfahnan, eller ock, att heste separes inom nägon wist tid indragas, sä, som för de förre blifwit faststäldt, 998.—Om indragning till Kronan af Ädelforst Guldwerk och dest tillhörig» heter, samt deras försäljande siyckewis ä auction, 998.
Vid sådana tillfällen har man en förbindelse mot sig sjelf och det offentliga kall man bekläder , att icke förakta eller låtsa förakta förolämpningarna. Jag har icke dragit i betänkande alt framstå i sådan strid, när jag trott det behöfts, oell har inga skäl alt beklaga mig öfver utgången, fullkomligt öfvertygad, som jag städse Varit, afl den periodiska pressen, hvarifrån anfallen skedt, är den bästa sii herkelsventil för alla missnöjens afledande, när och hvar som helst. Missförstådd och illa skött, visar elen sig visserligen ofta hos oss som annorstädes mindre fördelaglig, men från den bär dock icke sällan mangen tänkvärd Salis och vigtig sanning utgått till allmänhetens upplj*sning; och den tid kommer väl, då sans och stadga blir en förtjenst där man hitintills saknat den. Då deremot grundsatser och förhållanden, hvilka inverka på menighelernas väl eller ve, lättsinnigt angripas och afhandlas med bestämda afsigter att förvilla allmänna omdömet öfver således vida vigtigare saker än en och annan persons, eller hela korpsers förolämpande; så Irol’ att hvarje Embetsman eller icke Embetsman, som lika mycket föragtar opinions-servilism, som hvarje annan servilism, ager en medborgerlig förbindelse att begagna de tillfällen honom erbjudas till att rälta begreppen så vida han kan. Det är visserligen sant, att Emhetsmannens åsigter icke blifva betraktade af alla dem, på hvars omdömen man kanske arbetat, med afsigt att nedsätta dess anseende eller förvrida begreppen uti den saken han bedömer; men man bär dock hoppas, alt den sansade delen af allmänheten, gör sig mödan att granska hvarje vigtig sak från flera än en sida, och saker utan vigt må gerna lemnäs att söka sin publik samt tillfredsställa den, äfven örn det tillfälligtvis sker på några personers bekostnad.
St:r 1829 att, såsom ersättning för den ekskog på skattegrund, hvartill Kronan för framtiden borde afstå sin rätt, skulle anvisas tilt •ekplantering en areal af 25,000 tunnland jord af kronoparker, kungsgårdar och kronoallmänningar, som dertill befunnos lämpliga; och det synes mig under sådana förhållanden vara föga välbetänkt att nu liksom återtaga ett på sådant sätt tillkommet medgifvande å R. Stms sida. Man säger visserligen att ett afslag å denna framställning ej innefattar ett annulerande af 18.29 års beslut; men i så fall får jag säga, att man åtminstone ej bolt åberopa de skäl, som tala mot saken i dess helhet. Det förekommer mig dessutom, når man ser alla de invändningar, sorn nu blifvit gjorda mot tillämpningen af det ofta åberopade beslutet af 18 29, att frågans behandling företer en viss likhet med historien om Markolphus, hvilken visserligen skulle hänga, men som aldrig fann något träd dertill lämpligt, och soip derföre också alltid upsköt exsekutionen. Det är för öfrigt klart, att K. M.,' på grund af 1829 års beslut, måste anses vara oförhindrad att, ifall han så finner för godt, sjelf bestämma om Leckös användande till det ifrågav:de ändamålet; men i frågan ingick jemväl åtskilliga andra omständigheter, nemi. huru den del af kungsgå rden skulle disponeras, som ej för tillfället behöfde användas till ekplantering, samt om ett från denna kungsgård aflägse beläget hemman skulle afyttras, och ett annat, såsom mera inblandadt i gårdens egor, inköpas. Alla dessa frågor voro af den natur, att de måste hänskjuta» till R. St:r, och under sådana omständigheter ansåg K. M. att det var lämpligare att frågan i dess helhet öfverlemna - Den 10 Mars e. in. des till R. St:rs bepröfvande, öfvertygad att denna pröfningsrätt också af K. St:r med grannlagenhet skall begagnas. Med stod af hvad jag nu haft äran anföra, tror jag det vara i alla afseenden rättast, om R. o. Ad., med bifall till K.