Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagsökningarne vid Läns-Styrelsen hafva under de sista fern åren icke till eller aftagit i någon märkbar mohn: År 1834 gjordes anhängiga 2,i65 Lagsökningsmål. — i835 „ „ 2,529 ®:o — i836 „ „ 2,517 D:o — 1837 „ „ 2,654 D:o — i838 „ , 2,938 D:o Man liar underrättat sig om förhållandet härmed i någre af de nästgränsande Länen, och funnit att Lagsökningars nummertal i de fleste är större än här, och i Elfsborgs Län ända lill 100 procent och deröfver, samt i andre Län, jemförlige med eller mindre än Jönköpings, 5o å 75 procent. Vid Lands-Cancelliet hafva innevarande år varit handlagde 7,487 och vid Lands-Contoret 3,137 Tillsammans 10,624 särskildta mål och ärenden, för hvilkas behöriga handläggning aibets-personalen är alltför inskränkt, särdeles å förra stället, der, lill Lands-Secreterarens biträde, Staten består blott en Skrifvare med omkring 80 å 90 R:drs lön. Behof utaf en Läns-Notarie är ofta framstäldt och motiveradt, men ulan någon följd hittills. Sådant förhållandet nu är, måFemFtrsberättdse för jönköpings Län. 5 34 ste göromålen så nära ligga neder under Lands-Secreterarens frånvaro på Embelsresor med Landshöfdingen, eller då han af sjukdom, jäf eller förfall är från deni afstängd. Då Staten länge hestått en Läns-Bokhållare vid Lands-Contoret, synes den nu icke längre höra låta uteblifva en Läns-Notarius vid Lands-Cancelliet, der göromålen äro mera trägna och mångfaldiga än på förra stället. Man har i det föregående något nämnt om Länsmännen : desse missaktade och dock så oumbärlige Statstjenare, fortfara att med skäl beklaga sig öfver deras svaga aflöning.
Mörner nyss anfört, innefattar förutnämnde nåd. propus. 2:ne serskilda frågor, hvaraf den första, att sådana fisken, hvilka enIT serskilda resolutioner åtfölja vissa hemman, skulle, i st. f. att i Jordeböckerne serskildt uptagas, sammanföras li^ed de hemman med hvilka de sålunda redan äro förenade och de för desamma utgående skatter tilläggas hemmanens öfriga räntor; och har Ilr Gr:n, såsom skäl emot en sådan åtgärd anfört, att den afgift, som på detta sätt skulle med hemmänsräntorna förenas vore obestämd, såsom beroende af ett medeltal af arrende-afgiflerne för dessa fisken under flera arrende-perioder. Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derå, att här endast är fråga om sådana fisken, hvilka äro förenade med vissa hemman mot en redan bestämd afgift eller taxa. Det är således denna bestämda afgift, som skulle komma att tilläggas hemmanens fastställda ränta, hvarigenom ingen förändring uti kronans inkomster upstode, men man undveke besväret att i Jordeböckerne och räkenskaperne serskildt uptaga dessa fisken, och afgifterne derför; och den K. proposm visar för öfrigt tydligt, alt från denna sammanläggning äro undantagne alla sådana fisken, som icke redan ovilkorligen äro med vissa hemman förenade. Mig synes Den 21) F e I) v 11 a r“. 51 således alt icke något äfventyr är förenadt med hvad i denna del är föreslaget. Hvad beträffar den andra framställningen, eller att sådana fisken, hvilka under loppet af en längre tid icke kunnat utarrenderas i anseende lill deras dåliga beskaffenhet, måtte utur räkenskapen afföras, emedan deras vidare balancerande deruti vore ändamålslöst, så ber jag att fä erinra derom, att hvad af Konungen i nämnde afseende blifvit framställdt, är föranledt af Ständernes begäran vid 1840 års riksdag, det Konungen täcktes föreslå Ständerne den åtgärd, som med så beskaffade fisken borde vidtagas.
Men jag bemöter denna anmärkn. dermed, att K. förklaringen d. 22 Sept. 1756 öfver 1723 års skatteköpsförändring innehåller: ”att Rusthällarne, emot det de i land tränteriet insätta skattelösen, hvilken bör erläggas med 6 års räntor, få sina rusthåll till skatte utan vidare omgång än att landsh. i orten gifver kammar-coll. vid handen det en sådan köpeskilling af rätter man blifvit deponerad, dä coll. sedan, utan tidsutdrägt har derå skattebref att utfärda.” När således mine Hrr! i laga ordning tillkomma författningar bestämdt innehålla ibland vilkoren för skatterätts vinnande, att köpeskillingen, före skatteköpebrefvets utfärdande, skall vara i landtränteriet lefvererad, så visar det sig ju häraf uppenbarligen, att jemväl detta vilkor utgör föremål för den civila lagstiftningen. Den omständigheten, att medlen till riksg:s-kont. ingå, kan således icke inverka på sakens behandling i afsigt, att drifva den derhän, som Utsk. åsyftat, destomindre som voter:s-propos:n lika med det Utsk:s förslag, som föranledt denna voteringspropos. ytterligare jemväl omfattar en slags lagstiftning i afseende på medlens lefvererande, nemi. att desse medel skola erläggas med , v om äret och debiteras, uppbäras samt redovisas i sammanhang med lägenhetens grundskatter. Skulle denna form antagas, så innefattar den icke annat än en ekonomisk lagstiftning, som icke medför den ringaste säkerhet för kronan. Ty derföre, att köpeskillingen debiteras och redovisas i sammanhang med grundskatten, har den icke den förmånsrätt, 17 kap. 6 §. H.B. tillägger afrad af kronooch skattehemman. På grund af alla dessa skäl kan jag således icke annat än anse StatsUtsk. hafva, genom en origtig tolkning af grundlagen, kommit till det resultat, att föreslå voter:spropos.
Häremot framställdes äfven åtskilliga anmärkmr, såsom t. ex. dels, all det icke vore tillräckligt tydligt, hvad som menades med ”de sex första månaderne hvarje år”, emedan, då vid bruk och större landtegendomar böckerna af slutas den ] Nov., det icke vore sagdt om de sex första måna derna skulle räknas derifråa eller ifrån det vanliga kalender-årets början; samt dels att ordalagen: ”utvisande de tillgångar, köpmannen då eger, och de gäldbelopp, för hvilka han då, på en eller annan grund, häftar”, skulle kunna tydas derhän, att ordet då afsåge den tid, du bokslutet uprättades, och icke den tid, för hvilken det upråltades. För min del finner jag likväl icke eller någon af dessa anmärkmr förtjena synnerligt afseende. Hvad först och främst beträffar orden: ”de sex första månaderna hvarje år”, så förefaller det mig tydligt, alt de skola räknas från den tid, då räkenskaperna böra vara afslutade. Men om man också skulle anse meningen vara de sex första månaderna af året, så blir följden deraf icke någon annan, än att en utsträckning af tiden, i de fall då böckerne afslutats den 1 Nov., kommer att ega rum från den 1 Maj till den 1 Juli, och en tid af 6 å 8 månader för uprätlande af ett bokslut, der räkenskaperna icke äro alltför vidlyflige, torde i sjelfva verket icke vara mer än hvad som erfordras. Hvad ordet ”rfå” beträffar, anser jag äfven uppenbart, att det bör hänföras till den tid, för hvilken bokslutet verkställes, och att det omöjligen kan afse det ögonblick, då detta bokslut göres. Ett bokslut är nemi. icke ett ögonblicks verk, utan dess uprältande fordrar flere dagar, ja veckor, och ifrågavar:de ord kan således icke afse det tidsmoment, då detta underskrifves, utan den förflutna tiden, för hvilken det upgöres. Jag hyser således ingen tvekan att antaga förslaget, sådant det lyder i förevar:de §.
R å d e t vardt till följd häraf oroligt f ö r sin unga drottnings uppfostran o c h förde henne åter till den förståndiga pfalzgrefvinnans h e m. Detta försämrade ytterligare förhållandet mellan änkedrottningen o c h förmyndarne. O m Maria Eleonoras senare lefnadsöden må vi fatta oss kort, endast påminna o m, att hon förslösade på utlänningar svenska penningar, flydde 1640 till Sveriges fiender danskarne o c h intrigerade sedan i utlandet m o t svenska regeringen. Först 1648 k o m h o n åter till Sverige och förde sedan ett mera lugnt lif på N y k ö p i n g s slott. Sin dotter förstod hon aldrig, o c h dennas afsägelse af den svenska kronan o c h den luterska religionen förbittrade hennes sista dagar. D e n 18 mars 1655 lämnade hon detta jordiska. SäUcs 1 a !la Jérc&amp; Ecsättnlnssaffärcr är Fru DUN 1894 Argus. D e n n a kvinna har ingen viss ålder. Då är långt ifrån fallet. A. värdelös » efteranuingar. K Hjorth &amp; Co. 5? B Klara N. Kyrkogata. Stockholm. Att G u d fader själf hafver instiktat äktenskapet, det fäster hon sig inte vid, o c h att m ä n n i s k o r inte gärna kunna gifta sig m e d hvarandra, förrän d e åtm i n s t o n e nödtorftigt gjort hvarandras bekants k a p, det lämnar h o n alldeles ur räkningen. En herre har tittat på Allida på ångbåtsb r y g g a n — alltså: A l l i d a får inte gå till ångbåten mer. Men a c k, inte alltid hjälper det! Hon känner sina bekantas äktenskapliga förhållanden bättre än de känna d e m själlva. » Se på fru X. Det skulle hennes m a n veta, han sitter på sitt kontor, han, o c h anar ingenting. » Och så går historien vidare. En årsrevision. Julbrefsmissionen. Något om kafferep.
Prop. Na-is Bonde-Ståndet, som först godkänt Utskottets uti Ut ai3 och »14. låtandet N:o 3o aflåtne förslag, angående .Vagnar och Åkdon, har, vid föredragning af Memorialet N-.o /\i, detta sitt beslut frånträdt; och lärer af sådan anledning dels 3i3:de och 3i4:de voterings-piopositionerne böra förändras till en enda så lydande omröstning: 24:o. Den, som lika med Borgareoch Bonde-Stånden, gillar Utskottets förslag i Betänkandet N:o 21 til! redaction och tulfbestämmelser å Resevagnar, nemligen: Vajnar och Åkdon: Rese-, Resandes, synbart brukade, sorn af deni sjelf ve begagnas, tullfria vid införsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets beslut härom, lydande sålunda: Vagnar och Åkdon: Rese-, Resandes, synbart brukade, som af dem sjelf ve begagnas eller blifvit ur Riket bevisligen utförde, fria från tull vid införsel: dels 3r 5:de voterings-propesitionen komma att belt * och hållet försvinna och vid hvad Utskottet i Be tänkandet Nio 21, angående öfriga slags vagnar och åkdon, föreslagit, de 3:ne första Stånden antagit och Bonde-Ståndet numera jemväl biträdt, att förblifva. Bag. ! Piop. N:ris Som Presle-, Borgareoch Bonde-Stånden stadgat 3ao oell 3ai. infrirseis-förbud A artikeln Väfnader'. Helsiden’.
Vidare och efter det Banco-Fullmägtige, med åberopande af det i 3 Art. i Afd. 4 §• af i83o års Banco-Reglemente (pag. 25) dem gifne uppdrag, att lill nu församlade Ständers pröfning framlägga ett ularbetadt fullständigt förslag för en efter sakernas nya ordning lämpad definilitiv reglering, i afseende på Banco-verkets organisation i det hela, till Banco-Utskollet, vid Riksdagens början, öfverlemnal ett af Bankens Secreterare, enligt uppdrag af Banco-Fullmägtige, utarbetadt och lill trycket befordradt Lagförslag, i afseende på Bankens organisation, rörelse och förvaltning, har hos sammansatta Utskotten till behandling förekommit sistberörde förslag, hvaröfver Banco-Fullmägtige utlåtande afgifvit. Hvarjemte under ärendets behandling en Ledamot af Banco-Utskottet, Herr Helsingius, med stöd af Riksdags-Ordningens 3^ §., såsom tilllägg till Bank-Lagen af år i83o föreslagit följande, med Banco-Secreteraren Helsingö ofvannärande förslag hufvudsakligen öfverensstämmande stadjanden: J>A. Allmänna Bestämmelser. $. «• Rikets Ständers Bank kommer att fortfara såsom Depositions-, Vex - 8 Bancooch LagXJIskottens "Betänkande N'.o 3, lingsoell Låne-anstalt, med förpligtelse, att dess sedlar, hvilka, enligt Regerings-Formens 72 §., för Mynt i Riket erkännas, med Svenskt Silfvermynt vid anfordran infria, på sätt genom Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars i83o är vordet stadgadt, samt nämnde Lag jemte deuliMyntbestämnings-Lagen af den 1 Mars i83o till fortsatt iakttagande afsedda Stadgar, i allo sig till rättesnöre .ställa; och under de hufvud vilkor i öfrigt, sorn här nedan finnas upptagna.
Månne man icke af dessa hoplänkade tankar och ideer fores till den troliga förmodan, att Svenskt Befäls oc!i Sjöfolks upplåtande hufvudsakligen ingått uti skeppshandeln, och mer än mycket Den 18 J u I i i f. m. bidragit till en större erhållen betalning för skeppen, än man annars' kunnat oblinera, och att man häruti sent omsider får reda på den utöfver värderingen af Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman erlagde summa af 204,6^3 R:dr 27 sk. 3 rrst., Ått de på två ä tre år permittera de Officerare och det till en längre Expedition förhyrde manskapet, utan kunskap om samma Expeditions bestämmelse, straxt derpå återkallas för att till tjenstgöring inställas, utan att krig gjorde sådana mått och steg nödvändiga, det var i dubbelt afseende oriktigt å Konungens Rådgifvares sida, nemligen först i så måtto, att permission icke bordt i ett så tvetydigt fall med gifvas, och sedermera deruti, att då misstaget en gång var gjordt, hade det icke bordt så hastigt rättas, enär just derigenom ladés grund till den enorma ersättningssumma, sorn Michaelson och Benediks utan både rimlighet och billighet uppstaplat på papperet. De uti Utskottets utlåtande förekommande eftertänkliga ord: ”efter hvad af de för Utskottet ”tillgängelige handlingar kan utredas,” berättiga mig och hvarje Svensk Medborgare till den fråga: Har då Utskottet ej erhållit alla till den förhatliga skeppshandeln hörande handlingar? Jag anser Utskottet böra inför Rikets Ständer besvara denna fråga på ett nöjaktigt sätt, enär Utskottet genom sitt yttrande leinnat nästan intet tvifvel öf - D en 18 Julii f. rn. rigt, alt ju flere omständigheter behöfva läggas i dagen, och att flere dertill tjenlige handlingar finnas att tillgå. Hvad som är om icke hela allmänheten, åtminstone en betydlig del deraf bekant, det är, att de Svenskar, hvilka medföljde de först bortsålde skeppen, blefvo mycket olycklige.
En stor konstnärinna, med hvilken Af naturen är jag rund och trind, man ej får pruta, Än med hvit och än med rosig kind. Hon njuter af mig, sen andra af Dock med mig man drifver, henne fått njuta. Så att flat jag blifver. Ögon har jag med mig, är ej blind. Som hon är jag kosmopolit, du kanske mig fann I staden med &gt;tornet » — vid alpflod Såsom många andra stackars små som brusande rann. Kastas jag i » Grottes kvarn » också Jag trifves dock icke i öknarnes Att där malas sönder. Idun Annonspris: Tidningen kostar endast 1 kr. för kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 stafvelser). postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. Redaktör o c h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å byrän kl. 10 — 11. A l l m. Telef. TTtgrifningstid: » v a r j e helgfri fredag. Lösnummerpris: 1 5 öre (vid kompletteringar). Prenumeration sker i landsorten å postanstalterna, i Stoakltolm hos red., i boklådorna o c h tidningskontoren. Furstinnan Johanna von Bismarck. om lämplig text till porträttet af den i dagarne mer än någonsin uppmärksammade, nyafgångne rikskanslerns gemål framlägga vi för våra läsarinnor några intressanta utdrag ur en i den tyska » I l l u s t r i r t e Z e i t u n g » förekommande artikel om » Furst Bismarek och kvinnorna »: Det förra århundradets store statsmän kunna — med få undantag — sägas ha haft kvinnogunst att tacka för sin karrier och sin herrskarmakt. Till och med i vårt sekel ha många af verldshändelsernas tänkare varit mottagliga för kvinliga behag på ett sätt, som gjort, att deras fosterlands väl därunder lidit. V i erinra blott t. ex. om furst Gortschakoff och Leon Gambetta. Ett berömligt undantag från regeln utgör århundradets störste statsman, järnkanslern. Han har själf skapat sitt odödliga rykte.
Medlemmar af styrelsen äro sålunda m:me Camille Flanimarion i Paris och m:me Marya Chéliga i Briissel, vicepresidenter i utlandet fru Lina Morgenstern i Berlin och baronessan Bertha v o n Suttner i Wien, föreningsledamöter m:me Tola Dorian (prinsessan Mechtchersky) i Ryssland, mr och mrs. Fearing Gill i Newyork, m. Hyacinte Loyson och baron Charles du Prel i Paris samt många af världsfredens mest betydande skandinaviska förkämpar. Fredsföreningar m e d kvinnor i spetsen hafva redan förut funnits i Frankrike. Men prinsessan Wiszniewskas är den första, som vändt sig specielt mot folkens fruktansvärda rustningar i fredstid, hvilka icke ensamt sluka millioner af nationalförmögenheten, utan hota såsom en ständigt öfverhängande krigsfara. Från flere håll har man tillrådt prinsessan att ur föreningens namn borttaga det för många så förhatliga ordet afväpning. Som skäl för sin vägran har hon emellertid uppgifvit, att hon anser sig genom sitt framhärdande härvidlag bekämpa olycksdigra fördomar, att den politiska kompassen pekar på fred, och att regeringarna ej begära bättre än att m e d stöd af en stark opinionsyttring från folkens sida börja gradvis afrusta för att rädda sina under militärbördan dignande stater från ekonomisk undergång. Tsarens manifest har på ett märkligt sätt bekräftat vissa af hennes förutsägelser. Varmt och kraftigt besvor prinsessan Wiszniewska under spansk-amerikanska kriget de fientliga makterna att räcka hvarandra handen till fredlig uppgörelse. Varmt och kraftigt har hon i här anförda ordalag uppbådat hela den civiliserade världens kvinnor till kamp mot kriget, detta mänsklighetens själfknutna gissel: » Vi uppmana kvinnorna inom alla nationer att sprida tanken om internationell afväpning, hvilken, af somliga ansedd som en utopi, för de offentliga myndigheterna framställer sig som en tvingande nödvändighet. Hvarje dag gör sig inom Europa behofvet gällande att få den beväpnade fredens bördor lättade. Alla staters ekonomiska intressen fordra en snar lösning af denna fråga. Fredsvännernas intellektuella elitkår såväl som fredskongresserna fordra kvinnans hjälp i detta krig mot kriget.
Dessa sysslomän åligge: att låta försegla gäldenärens tillhörigheter och böcker m. m., om de finna det nödigt; 64 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 10. att, med fredsdomarens biträde, utan dröjsmål skrida lill genomgående och jemförande af samtliga gäldenärens tillgångar, papper o. s._v., enligt den förut upprättade förteckningen, och att till denna göra sådana tillägg som saken föranleder; att upprätta ny fullständig redogörelse för tillgångar och skulder; och att genast låta offentligen anslå och i de derför utsedda tidningarne offentliggöra, • jemte utdrag af domstolens för dem utfärdade sysslomanna-förordnande, kallelse till borgenärerne, alt sist inom tjugo dagar förete och styrka deras fordringar, hvilken kallelse ock varder utaf domstolens sekreterare till dem skriftligen utfärdad, i öfverensstämmelse med art. Utan tidsutdrägt varde derefter, i enlighet med hvad i nästföregående art. stadgadt är, fordringsauspråkens bevisning företagen, hvarvid likväl ny granskning af sådana fordringar icke må ega rum, som förut blifvit godkända och beedigade, dock utan hinder för förkastande eller nedsättning af fordringsanspråk, som kunna hafva blifvit helt och hållet eller till en del godlgjorde. 524. När förenämnde åtgärder försiggått, sammankalle sysslomännen genast, der nytt ackord icke mellankommit, borgenärerne, att yttra sig öfver sysslomannens bibehållande eller förordnandet af nya. Någon utdelning må icke beslutas, förrän, till bevarande af nya tillkomne borgenärers rätt, den frist förlupii, hvilken uti art. 492 och 497 är vorden stadgad för utom Frankrikes fasllands-område hemvist ägande borgenärer. 525. Aftal och åtgärder, ingångne och vidtagne utaf gäldenär efter ackordslastställelsen, men före upphäfvandet eller återgången utaf denna, vare icke ogiltighetsoch återgångs-talan underkastade, derest de icke svikligen skett till förfång för borgenärernes rätt. 526.
Hvad åter de anmärkningar beträffar, som blifvit framställda emot Stats-Rådets ledamöter samfäldt, flere eller färre, skall Utskottet, enligt ofvan citerade §, hafva funnit, Ronstilutions-Utskottets Memorial N:o il. 55 att desse Herrar icke iakttagit ”rikets sannskyldiga nylla”, innan det för Rikets Ständer får göra något tillkännagivande. — Nu öfverlemnas åt hvar och en att allvarligen taga i betraktande, huruvida hela rikets sannskjldiga nytta verkligen kunnat sällas på spel genom beslut af så underordnad vigt, sorn t. ex. att upplåta några tunnland statens skogsmark lill exercis-fäll eller att tilldela en Postmästare några hundra Riksdaler i ersättning för minskad sportel-inkomst. Utskottet har slutligen ansett sig böra besvara tre i Stånden inlemnade och till detsamma remitterade anmärkningar, ehuru dessa anmärkningar af Utskottet blifvit underkände. Då grundlagen i delta afseende gått till väga med så mycken försigtighet och grannlagenhet, att sjelfva ordalagen vid dylika anmärkningars inlemnande äro 1'öreskrifna, torde meningen ej hafva varit den, att anmärkningarne i alla händelser, ehvad de af Utskottet gillas eller ogillas, dock skola offentliggöras. Det tyckes derjemte svårt att inse, hvarföre Utskottet skall egna mer uppmärksamhet åt den anmärkning, som i ett Riks-stånd inkastas af en enda person, än åt den, som under läsningen af SlatsRäds-protokollen yrkas t. ex. af 10 ledamöter inom Utskottet, ty sådana underkända anmärkningar besvaras aldrig. — Äfven grundlags-ändringsförslag behandlas på enahanda sätt, ty då dessa ogillas af Utskottet, erhålla Ständerna om dem ingen officiel underrättelse. Angående anmärkningen Litt. A. har Utskottet dessutom ingått i en allt för vidlyftig och möjligen otjenlig redogörelse, som knappast torde varit afsedd med de handlingar, Utskottet hade lått sig tilldelade, och hvilkas kännedom väl egentligen varit beräknad såsom en ledning för Utskottets omdöme vid behandlingen af frågan. Huruvida ett sådant förfarande till fullo öfverensstämmer med 2 § 4 mom.
Herr Den 4 Octsbek. 1559 Herr Lilverttolpö, krastric, Wik» det som anfördeär egenteliga sammanhanget det, att Directeurcn ^oksn kalmstruct, war den förste, som Sr l5s6 med Konung Läki. X:S bifall i Swerige tillwäga bragte ett Banco - Werk, uti hwilket, efter dep föregifwande, skulle deltaga 15 särskildte namngifne Part>c,panter, och deribland Riks - C ncellcren Grefwe kl. 6 Oe I» Oarstie. Enär äter samma inrättning, genom en för wida sträckt Credit uti ben tiden sä kallade Creditive - Sedlar, alldeles förföll till en nog ansenlig förlust för Kronan, sä hctteS under den emot kglmstruei, och dess Förwaltning utförde rättegäflg, betz Parlicipanter icke hafwa gjfwitS. Sedan denne Bank alldeles gätt förlorad, war det som efter fram lrdne Riks - Skattmästaren Friherre 6ustsk Lonäer sb st g SwerigcS RikcS Ständers Banco, Werk upprättades. Oct är sälcdcS honom man har att tacka för denna sednare inrättningen, fotad pä säkrare grunder och i synnerhet Riksens Ständergaranti. Att sednare tider, äfwen wär, bär honom erkänsla berfb. re, är en gärd man är skyldig en sä wärdig och alltid högagtad RädSherre. Grefwe Oe Ig O a r 6 i e. Förlät mig, bet war Riks - Cancelliet, Grefwe Kl. 6. Oa I» (Zgreiis som redan pä i6so talet gas första Jdöen till en Banque, wid hwilken den nu nämnde ?g1mstcucia war säsom Chef och den kände Styresmannen. Grefwe kl örner, H.ciolk Oörsn, Oek har icke warit min wana att neka nägot Ständ billiga förmäner. Kan hända hafwa mina ätgärder i den wägen blifwit klandrade, och mina afstgter mihkändc.