Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att föreslå en inbjudning till de öfriga Stånden, under det att PresteSt. gjort en inbjudning i samma fråga till R. o. Ad., synes hafva bort fästat den siste talarens uppmärksamhet derpå, att det är vigtig! att detta mål blir i grundlagsenlig ordning afgjordt, d. v. s. att Utsk. får inkomma med jemkningsförslag, på det att Stånden slutligen må komma till samma beslut, vare sig genom jemkning eller genom målets afgörande i förstärkt Utsk.; men att gå denna ordning i förväg, vore att än vidare försöka att få författningen förstörd helt och hållet, och eli afslag på en sådan inbjudning i förväg, skulle lägga hinder i vägen för ett jemkningsförslag ifrån Utskottet. Jag af - Den 10 Februari f. m. 111 afstyrker inbjudningen oel) begär att prot.uldr. helt enkelt måtte få afgå såsom underrättelse om hvad R. o. Ad. i ämnet beslutat. Ilr von Hohenhausen* Med den sista värda talaren hyser jag ej samma tanke om målets beskaffenhet. Det båticke som en lagfråga blifvit öfverlemnadt lill Ständerna, utan på deras begäran har en comité blifvit nedsatt, oell denna comites betänk, har nflemnats till Ständerna och blifvit behandladt af Utsktn. Det har således icke gatt i den vanliga form, sorn ett lagförslag i ett ekonomiskt ämne, hvilket Konungen beslutar att behandla gemensamt med Ständerna, utan det är i anledn. af Ständeroes vid en föregide riksdag framställda önskan, alt en Undersökning måtte göras, som en comité varit nedsatt, och dess betänk, bar, utan något Regeringens eller Högsta Domstolens yttrande, blifvit öfverlemnadt till Ständerna. Jag tror således tift det skulle hafva sin nytta med sig, alt i en fråga, som är af ekonomisk beskaffenhet, kunna på förhand förena de särskildta Ståndens olika åsigter. Hr Rosenblad, Bernh.:
A Bränvins-pannor åter Öfver denna storlek är afgiften jemkad i samma mån, som de begagnas till afverkning i stort, och således närma sig egenskapen af Fabrication samt kunna med skäl förmodas lemna en större afkastning, likväl utan att öfverskrida den summa, som efter nu varande författning utgår för den största tillåtne panna, eller den af Nittio kannor, antingen en enda deraf nyttjas, eller ock tvänne i samma verk; hvilket allt närmare utvises genom den till lättnad och säkerhet för uppbörden utarbetade och vid Författningen fogade Tariff. 848 Vnderdänigo Skrifvelsert Men' sorn Riksens Ständer derjemte kommit, i erfarenhet af att vid åtskilliga Ättike-Fabriquer finnas, och med Eder Kongl. Majrts särskilda Nådiga tillstånd begagnas pannor utöfver Nittio Kannors rymd till Bränvins-bränning, alltså hafva Rik sens Ständer beslutit, icke allenast att dessa pannor äfven skola vara afgift Underkastade, utan ock bestämt densamma. I afseende på den särskilda Bränvins-minur terings-afgift, som utgår af Gästgifveriet samt Krogar och Näringsställen, äro äfven föreskrifterne förtydligade. Vidkommande sedermera angifningssättet till denna rättighets begagnande och de derföre utgående afgifter, hafva äfven Riksens Ständer sökt i desse delar bereda mera fullständighet, samt derjemte, med hänseende till afoch tillflyttningar å hemman, jemte andra tillfälligheter, hålla åt medborgare deras rätt öppen, att, ehuru de ej vid mantalsskrifningen anmält sig till idkande af Bränvins-bränning, likväl sedermera ingå i utöfning deraf. X sammanhang härmed äro äfven mera bestämda gränslinie? uppdragne i afseende på vissa skyldigheter vid mantalsskrifningar, ansvarighet för öfvermålige bränvins-pannor, m. m., hvarom Riksens Ständer få derjemte i underdånighet åberopa sin, angående bränvins-pannors mätning och stämpling samt ansvar för origtighet dervid, under denna dag aflåtne underdåniga skrifvelse.
En med synbarlig möda sammanväfd deduktion är den, hvarigenom Hr Justitieombudsmannen sökt visa, att det af Rikets Ständer vid 1834—-35 årens Riksdag till Kongl. Maj:ls nådiga stadfästelse öfverlemnade förslag lill en ny och utvidgad VexelLag hade bordt, jemväl i det som derutinnan rörde utrikes vexelhandeln, hänföras under 87 § Regeringsformen, det vill säga behandlas såsom en yrkad förändring af förut stiftad Civillag. Utan afseende på deu formela ordning, i hvilken alla föregående Stadgar och Författningar angående vexelhandeln emellan Sverige och andra länder tillkommit och blifvit stiftade; utan afseende på det erkännande af Konungens höga rätt att i sådana mål allena förordna, som, vid framfarna Riksdagar under nu gällande Regeringssätt, Rikets Ständer och deras Konstitutionsutskott ådagalagt; utan afseende på den i 17 Kap. 14 § liandelsbalken af 1734 års allmänna Lag gifna och i det nya förslaget lill allmän Civillag bibehållna förklaringen, att vexel vore ett föremål för serskildt stadgande; utan afseende på LagUlskottets vid 1809 års Riksdag yttrade öfvertygelse, att gränsskillnaderne emellan den civila och ekonomiska lagstiftningen svårligen kunde a priori uppdragas, men att, intilldess de blefve specielt bestämda, (hvilket ännu ej skett) borde de Författningar, hvilkas ämnen icke influtit i 1734 års Lagbok, bära namn af ekonomiska; — utan afseende på alla dessa skäl, som i svaret på Hr JustitieOmbudsmannens anmärkningsmemorial äro anförde, har han dock fortfarit att söka göra gällande KonstitutionsUtskottets vid sist öfverståndna Riksdag frambragta samt af honom till vidare utbildning upptagna föreställning, att de skulle hafva förbrutit sig mot Rikets Ständers lagstiftningsmakt, som, med stöd af deras egna åtgärder och medgifvande!!, funnit sig vara pligtigealt i helgd bevara 336 Konungens rätt att allena ordna de internationella förhållanden, hvilka genom stadgar för vexelrörelsen emellan handelsorter fordra att efter tillfälliga omständigheter bestämmas.
St:s pröfning och antagande framställde, hade jag tilläfventyrs varit i tillfälle att, om jag närvarit, meddela åtskilliga upplysningar, som för den åsigt af ämnet första intrycket alltid qvarlemnar kunde hafva varit af vigt. Genom hvad emot slutet af Hr Rääfs anförande förekommer rör:de det sätt, hvarpå jag, som uti den ämnet sednast handläggande beredningen var den enda af frälsestånd, förmenades hafva uppfyllt hvad mig dervid ålegat, hade jag t. o. m. dertill varit för enskild del förbunden. Nu känner jag ganska väl att diskussionen ej kan ålerväckas, men anser mig ju förr dess hellre böra förbehålla mig att vid justeringen af prot. för d. 18 dennes få aflemna sådane upplysningar, och begära jemväl deras remitterande till LagUtsk. Jag begagnar deremot detta tillfälle, då jag har ordet, för att å denna sista dagen för motioners väckande under denna riksdag framställa jemväl för min del förslag och anmärkmr i anledn. af hvad K. M:s nåd. propos. innehåller till förändring uti vissa delar af beredningens aflemnade lagförslag, hvaruti jag deltagit. De omständigheter hvaruti, med afseende å dessa förslag, min mening afvikit från pluralitetens inom beredningen, hafva förut offentligen blifvit framställde och erhållit lika fullständig publicitet, som sjelfva förslagen, såsom tryckte i sammanhang dermed, och åtföljande bland bilagorna till den K. proposm. Jag förmodar alt de, äfven utan att jag nu behöfver alt särskildt derom på grund af min riksdagsmannarätt anhålla, vid ärendets handläggning ej undgå Utsk:s ledamöters uppmärksamhet, på samma sätt som de likaledes af beredningens andre ledamöter tillkännagifna och det tryckta förslaget vidfogade särskilda meningar.
( Hon inkommer hastigt likasom hon vore förföljd ) . mig i hälarne. tas er? CHARLOTTE ( afsides ) . Ack min Gud, man är A MANDA . Mamsell Charlotte hvad fatCHARLOTTE. Ingenting ... ingenting ... jag bara sprang för hårdt uppför trappan, så att jag blef litet andfådd. K ONJANDER ( söker lägga ihop lapparna ) . Nej ... det är omöjligt. Ack min Gud! CHARLOTTE ( blir honom varse ) . Herr Konjander! K ONJANDER ( helsar på henne ) . Mjuka tjenare ( afsides ) . Jag tycker mig ha sett den der damen förut. mamsell ... jag ämnade just skicka efter er ... jag har mycket med arbete åt er. skulle han misstänka... A MANDA ( fixerar Konjander ) . Kom in till mig, CHARLOTTE ( afsides ) . Hvarför är han här K ATTONG ( sakta till Konjander ) . Passa på, herre, medan dörren är öppen ... annars torde det hända, att ni kommer ut en annan väg. bara ta' min paraply. K ONJANDER . Jag förstår piken ... jag ska' A MANDA ( till Charlotte ) . Stig in, Mamsell! ( Kattong tager sina bref från bordet, hvarefter han går in till sig, efter att ha gjort en betydelsefull geste åt Konjander... Amanda stannar i dörren, ger tecken åt Charlotte , som med ångest ser efter Konjander, att gå förut. Under tiden bereder Konjander sig till att gå ) . Åttonde Scenen. AMANDA . KONJANDER . kan inte vara han som är far till gossen då ... K ONJANDER . Hästgardist, sa' han ... det ty gossen är alldeles för liten för att vara dragon ... men var lugn, du lilla stackare ... jag har lofvat skaffa reda på din far ... ock jag ska' hålla ord ( sätter hatten på hufvudet och ämnar gå, men mötes af Amanda ) . A MANDA ( halfhögt ) . A MANDA . K ONJANDER ( studsar ) . Min herre! gan om? K ONJANDER ( sänker rösten ) .
S ta ts-tj t slottets Betänkan datt, draga; och jag kan således icke annat fin* iia, än att Riksens Ständer roed tillfredsställelse lära uppfylla det vilkor* rem dd en gång förbundit roed den befrielse ifråxi utländsk skuld, sorn Riket åtnjutit* och hvaraf en ganska ringa del motsvarar ifrågavarattde ersättnings-anspråk; Och såmedelst uppfylla Den Store Konungs afsigter, som beredde denna så lydiga utveckling af händelserna, och som, då han äfven med egne uppoffringar bidrog, att vinna det Stora Ändamålet, ville förena Statens upprätthållande med oskyldigt lidande, Svenske Mäns upprättelse. Jag kail icke eller lika med Utskottet hemta ett skäl till äfslag af denna billiga fordran deraf, att genott! utländska skuldens afskrifning någon behållen Fond för sådane ersättningars bestridande icke varit att tillgå, samt att af de till betalande af denna Gäld utaf Allmänna Beviliniugen vid 180,9 och J&to åretis Riksdag beräknade anslag icke ingått, ulan att densamma vida understigit den påfäknade Summan, Detta förhållande synes icke ega något sammanhang med ifrågavarande ämne, sera har sin egenteiiga och rätta grund i Ständernas Beslut vid: 1813 års Riksdag, då ålit Bevillnings-behof för betalning af Ri - kets S t a t s-U t s k o 11 e t s B e t ä n k a u d e n. 153 kets utländska skuld lyckligen upphörde, då Ständerna medgåfvo, att ifrågavarande ersättning hor de ega ruin och, då de beviljade en sådan för de utredde fordrings-' anspråken, och endast fordrade de outreddas granskning och pröfning för alt luta deln vederfaras samina rättvisa. Det var således ieke uti någon behållning af den påräknade Bevillningen efter 180c) oell i8io årens Beslut, som delta Ständernes löfte grundades, och Ständerna dröjde icke af annan orsak att bevilja anslag för uppfyllandet deraf, än att de voro okunnoge om beloppet. Jag medgifver val i följd häraf, att Riksens Ständer af de 1,200,000
Det republikanska partiet, hvartill jag nödgas räkna Konungens nuv:de rådgifvare, har, genom fortsatta agitationer, midt under det djupaste lugn framkallat en storm, beräknad på att uppröra samhällets alla elementer. Det vore önskligt att de, som framkallat denna storm, äfven nu förmådde besvärja den. Man har på mångfaldigt sätt, både med låck och med päck, sökt beveka oss att antaga förslaget, och bland annat anfört att, om det också nu förkastades, skulle det dock oföräedradt återkomma. Jag betviflar dock, att Stats-Itådet skall i detta afseende erhålla den mäktiga medverkan, som erfordras för att kunna framlägga något förslag. Jag säger med flit Stats-Kådet, Den 6 December. 339 ty grundlagen känner ingen Regering, så länge Konungen sjelf förer riksstyrelsen. Den känner blott ett Stats-Råd, som af Konungen tillsättes oell äfven af honom afsättes, tlå omständigheterna dertill föranleda. Jag yrkar förslagets förkastande. Frill. Mannerheim, August Reinhold: Det torde benäget ursäktas mig, att jag vågar upptaga en snart förflytande stund, och tillika får jag anhålla om tillgift, för det jag, en för de flesta här närvide obekant, men derföre icke inom min verkningskrets alldeles okänd person, vågar uppträda inför denna lysande församling. Förslagets förtjenster och brister äro så vidlyftigt granskade, att jag icke vill sysselsätta mig med dem, men såväl på detta rum, som utom detsamma frågar man: hvad månde blifva af detta barnet? Alla ömma föräldrar åligger det efter naturens ordning att vårda sina barn äfven med uppoffringar. Mina Hrr! detta är det svar, jag har att gifva på denna fråga. Man har bär bittert, t. o. in. hätskt klandrat vissa opinionsyttringar inom vårt land, vissa adresser och deputationer, under förmenande, att de voro inkonstitutionella oell obehöriga såsom påtryckningar på Rikets nu församlade Ständer.
Det kan visserligen icke uppstå någon tvekan att bevilja den föreslagna summan, då beviljandet af sjelfva saken redan föregått och ingen bestrid t alt beloppet för det afsedda ändamålet är erforderligt; men, jemte det jag förenar mig om hvad Hr von Hartmarsdorff anfört, anhåller jag derjemte få till prot. yttra: att, då detta troligtvis är det sista ämne rör:de anslag till flottan eller dess organisation, hvarmed StatsUtsk. sig vid denna riksdag sysselsatt, så är det och blir i våra riksdagshäfder en vacker slutsten till den slags omtanka, som StatsUtsk. för fäderneslandet visat, då, på samma gång som StatsUtsk. med den aldra knappaste hand tillskurit hvad som oundgängligen för de mest nyttiga föremål tarfvas, föreslagit utgåendet af en summa af 8000 r:dr till ett alldeles onödigt ändamål. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Det torde lika litet hafva bort undfalla Hr von Hartmansdorff, som någon annan, att misstroende kan vara nyttigt någon gång, för att controllera, om ej förtroendet understundom varit för stort. 7tde punkten blef af R. o. Ad. bifallen. Hr Rå fe It, Anton: Jag anhåller att i prot. få nedlägga min reservation emot beslutet om ekvirkesförrådets i Carlskrona inventering samt emot det dertill beviljade anslag, hvilket jag anser vara ett sätt att bortplottra Statens medel. D cn jo Mari e. m. Bättre hade varit att bevilja den förutnämnda summan för byggandet af skjul öfver det virke, som på Carlskrona varf ligger under bar himmel oell går sin förvandling till mötes. Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna ullåtrn, mern. och betänk:», nemi. från StatsUtskottet: N:o 454, ang:de de i Reg.Frns 63 § föreskrifna credilivsummors belopp; Nro 455, i anledn. af anmärknrr vid Ulsk:s betänk.
Kronans förräder blifwa wid 'ädane tillfallen alltid först amvände; men dä nägot sädant för. räd, beläait sä nära den nödst-ttdte Orten, ati säd der-frän beqwämt och nied dräglig kostnad kan alhemtas, eller komma den beböfwandc cr -nv.i. da, icke kan upplätas, utan serskild upphand, ling mäste anst.Mas; sä älägger denna Försatt» ning Eders Kongl. Muns Befallningshafwaa. de omsorgen och anlwartt för uppköp och till. handa hällande, och Maaazins-D recttonen art meddela l penningar hyvad vmstäydrgheterne för. dra, och desi däwarande tiliaängar kunna medgifwa; och som naturligast är, att uppband!ingen wid dylika tillfällen göres frän de Oller och ställen, hwarest de af mchw,pten hemsökte, manligen hemta eller lättast kunna äckomma deras bebos, hwarom, sä wäl som om päluelige personer i orten att ombesörja anffaffuin. gen, Landshöfdingen bör anses äga noga och ttllförliteligare kännedom än Dwection, hwms befattning är generclle och sträcker sig till bela Riket; sä lärer Eders Kmgl. Majt i Räder täckas finna akt denna iöörfattnmg stödjer sig 440 Den iz September. pä goda skäl, och att, om den nägon gäng icke skulte hafwa medfört all päsyftad nytta, sädant härrört frän mindre nitisk och omtänksam killämp. ning wid werkställighetcn.
Jag får i anledning af denna reflexion vördsamt upplysa: att i de summor, hvilka sedan sista Riksdag äro Utrednings-Departementet anvisade, icke en enda skilling till Förrådernes förstärkande varit inbegripen; att de meddelte anslagen, i följd af Tredje HufvudTitelns otillräcklighet på det hela, varit inskränkte till bestämda och oundvikliga kostnader för hvarje år; samt alt, då icke ens härföre tillräcklige medel funnits att tillgå, Kongl. Maj:t sett sig föranlåten authorisera KrigsCollegium att, för de mäst angelägne behofven, sucessive använda en del af de persedel-upplag i Reserv, hvilka dels utgjort behållningar i Förråden efter 1813 och 1814 årens Fälttåg, dels ock blifvit anskaffade med användande af de åren 1819 och 1820 till Klädens uppköp Nådigst anslagne medel. För ett närmare utredande och bestyrkande af dessa förhållanden, har jag uppgjort Transurut ej mindre af Kongl. Den 29 December f. m. 107 Maj:ts Nådiga Stater för åren 1824, 1825 och 1826 (Litt. B. C. D.) än af KrigsCollegii underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t med öfverlemnande af 1824, 1826 och 1827 årens StatsProjecter, (Litt. E. F. G.) tillika med en uträkning (Litt. H.) utvisande antalet och penningevärdet af de persedlar och reqvisita, hvarmed Förråderne af nu uppgifne anledningar blifvit förminskade sedan 1823 års utgång, slutande sig å en summa stor 267,512 R:dr 12 sk. 6 r:st. Banco, hvilka handlingar, jemte det här ofvan åberopade förslag, jag är beredd att aflemna, då jag dertill berättigas. Jag åberopar i öfrigt de verificerade Redogörelser för Utrednings-Departementets förvaltning, hvilka, till och med för sistförflutna året 1827, redan blifvit till Kongl.
Genom svårigheten för industriidkare eller jordegare, som å egna egor sakna skog, att få tillhandla sig för dem behöfliga skogstrakter, utan att nödgas i sammanhang dermed förvärfva inegor, som de ej kunna eller vilja begagna, har anlitandet äf de för skogarnes bestånd så förderfliga afverkningskontrakten i hög grad befordrats. Endast af den, som med full eganderått områder en skog år någon omsorg om dess fortfarande bestånd att förvänta, och Rikets Ständer hafva derföre trott en stor vinst för skogsvården vara att hemta ur ett stadgande, hvarigenom tillfälle bereddes att lättare ån nu förvärfva eganderått till skog för ordnad skogshushållnings införande å densamma. Rikets Ständer hafva alltså ansett det böra stadgas, att, vid pröfningen af ansökningar om rått till större afsöndring ån i allmänhet år medgifven, Kammar-kollegium må fästa afseende ej allenast, såsom nu, vid ändamålet af jordens uppodling, utan äfven vid befordrandet af en ordnad skogshushållnings införande å den afsöndrade egofymden. På grund af hvad nu sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, alt, med ändring af 2 Kap. af Kongl. Förordningen angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman den 19 December 1827 2 §, 3 och 6 §§., sådane de blifvit förändrade genom Kongl. Förordningen den 12 November 1858, 11 §, sådan den lyder enligt Kongl. Kungörelsen den 29 Januari 1831 samt 14 §, nämnda §§ måtte erhålla följande lydelse: “2 §. Åstundar innehafvare af hemman, hvartill mera ån vanlig egorymd hörer att större afsöndring, ån en tiondedel deraf, verkställa, må han sådant anmäla hos Kongl.
Ceni ralfästning till en allmän Arsenal för vapen, artilleri och förråder af alla slag.» Jag ville ännu gerna åberopa några rader utur La Sentinelle de Parmée, sur les fortifications de Paris, 1 art. 1840, men vill icke nu trötta med flere citationers upläsande. Den lyder sålunda: »Befästande af Paris» — »Man åberopar Berlin, Wien, för att bevisa att Paris bör befästas. Vi vilja åberopa Berlin och Wien, för att Den 13 April. 133 bevisa motsatsen. Under Sjuåriga kriget biet' Berlin tvenne gånger af fienden intaget. Uti medlet af Oktober 1757 inträffade österrikiske Generalen Hoddick i spetsen för en liten korps af 4000 man utanför Berlin. Han inryckte der, och utkräfde en krigs-contribution af omkring 200,000 Thaler. Hoddick uppehöll sig icke längre än 24 timmar. Annalkandet af några bataljoner Preussare, som Konungen détacherade till Berlin, tvang General Hoddick att öfverlemna staden. Den 13 Oktober 1760 inträffade livska Generalens Todtleben och Czernitzeheff samt Österrikiske Generalen I.ancij framför Berlin, med eri styrka af mera än 30.000 man. Preussiske Generalerne, Prinsen al lYnrtenbeig oell Hiilsen, anseende sig med en styrka af blott 16,000 man icke kunna emot en sådan öfvermagt försvara en stad af sex Franska mils omkrets, beslölo sig att utrymma den, under magistratens bemyndigande att utsända deputerade till de allierade Generalerne, för att underhandla om kapitulation. Fienden hade redan börjat bombkasta staden. Om man hade afvakta!, den sista ytterligheten, hade trupperne äfventyrat alt blifva tagne och hufvudstaden att blifva i grund förstörd.» (Oeuvres postumes de Fredric II, Roi de Prusse, tom. IX pag. 150.) Jag grundar härpå min fasta öfvertygelse om olämpligheten af större städers, och särdeles hufvudstäders befästande.
Men tror du, att den där Lagerberg bryr sig om det? Hva? – Nej. Det tror jag just inte. – Inte. Häm. Du är kanske inte så grön, som jag trodde. Hvarför tror du han gör det då? Tror du, det är för att han vid grafvens brädd skall kunna säga sig själf, att han väl ej vunnit gods och ära i verlden, men dock kan dö med lugn. Ty etc. etc. Tjo. Nej, du. Ungdomen nu för tiden, som käringarna säger, den är alt klokare än som så. Tror du, att »det unga Sverige», som de kalla dem för, är en exakt benämning, du vet, de där som vill göra om gamla Sverige. Nej, här ska du få höra en hemlighet. De vill inte göra om gamla Sverige. För de ge fan i gamla Sverige. De vill göra om unga Sverige, det är hvad de vill, men om de visste, hvad jag vet, så skulle de ge fan i det med. För unga Sverige det är inte en flock entusiaster och arbetsmyror, det inte. Vet du, hvad unga Sverige är? Ja ja, låt oss för tillfället glömma de s. k. lägre klasserna eller folket, som de också kallas. Det unga Sverige är den kompakta massan af unga ämnesvänner, som med all sin vilja, all sin håg och alla sina krafter och all sin själ arbeta på att taga examen och göra sig lämpliga att blifva ämbetsmän i kungl. majestäts och kronans och kyrkans tjänst. Det är märkvärdigt folk, ska jag säga dig, ty de sakna behofvet att roa sig, och då de följaktligen ej ha några frestelser, så göra de inga snedsprång. Man skall aldrig låta sig hänföras af något, ser du. Häm! Aldrig. Och de låta häller inte hänföra sig, och därför generas de ej häller af några idéer. Och när de inte generas af några idéer, men ändå för skam skull måste ha några, så blifva de konservativa och kyrkliga och mogna och sansade. Det kittlar det, ser du. Att bli kallad för mogen af gammalt folk, innan man blifvit torr bakom öronen. Och så är det nyttigt. Man kan inte få några platser här i landet, om man inte är på det sättet. Och det vet de rackarbytingarna. Häm!
Ridderskapet och Adeln det gjordt, likmätigt benäget communiceradt ProlocollS Utdrag, äfven af denna dag, nemligen med förbehåll att i Instruplionen för Banco Utskottet ingen annan ändring mätte göras, än i hvad rö, rer det i omförmälte 8 §- befinteliga åberopandet af den nu mera asskaffade 1772 ars Regerings-Form: Jnfeeudes för öfrigt Bonde Ständer, ense med Hög, lcft. Ridderskapet och Adeln, ej nägot hinder, med Mindre ju Banco . Utskottet mä genast sammanträda, till 2» Den 6 Aug. till widtagande af nödige anstalter för att komma i werksamhct, likwäl utan rättighet att i beredning och bestnt om nögra Bankens angelägenheter inga, förr än Banco Instrnclionen af Riksens Ständer blifwir gedkänd och stadfästad. 17t supra Lx protocollo 6abriel Öämann. Utdrag af Protokollet, häller hos Högivördige Prest-Ständer, wid Urtima Riksdagen i Arebro, d. 6 Aug. i8ro. S. D. I^ppö gjord proposition instämde PrestStändet uii Hederwärda Bonde-Ständers sistlcdne Lördag, genom Deputation, och nu medelst Protokolls Utdrag mcddclte önskan, att med förnyade sorgebetygelsen öfwer Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens, Carl Augusts frånfälle kunde förenäs en lika under, dänig tacksägelse för alla de wisa och vårdande anstalter, Konungen, i följd af omförmäla, aldrig nog begrölne förlust i noder widtagit, särdeles den, att Riksens Ständer i allt lugn och med full trygghet här fä öfwerlägqa om det wigtiqa Hufwudmälck för uärwarande Riks Möte, Thronföljden och hwad dertill hörde. 17t supra Lx protocollo 17. HImyvik.