Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 86, i anledning af väck t motion om makademisering af de genom Norroch Roslags-tullar från Stockholm ledande vägar, samt i fråga om erläggande af afgift för samma vägars begagnande; N:o 87, i anledning af väckt motion om afskaflande af fotmöten vid Skånska kavalleriet eller deras ingående i regementsmötena; N:o 88, i anledning af väckt motion i fråga om rättighet till fri försäljning å landet af hembrygdt öl och svagdricka; N:o 89, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser, huru kostnad vid laga skifte skall af boställe utgå; samt N:o 91, i anledning af väckt motion om utgifvande af ett sammandrag utaf gällande författningar, rörande rusthållares åligganden samt deras och manskapets vid indelta kavalleriet ömsesidiga rättigheter och skyldigheter och om planpenningars utgörande för Kavalleritorpen. S. D. Föredrogos och lades till handling arne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlels den 28 sistliden April och den 19 dennes bordlagde memorial. N:o 79, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 57 N:o 80, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 59, samt 92, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 29. S. D. Föredrogos och hiföllos Expedilions-Utskotlets den 28 sistlidne April bordlagde Utlåtanden: N:o 7, angående bestämmande af dag for nästa lagtima Riksdags början; och N:o 8, angående väckt fräga om utskrifning af ett exemplar till hvarje Riks-stånd af Utskottets förslag till underdåniga skrifvelser. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarna Bevillnings-UIskottets den 9 dennes bordlagda Utlåtande N:o 26, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i afseende å Betänkandet N:o 2 1, angående skatt för hundar.
I öfrigt skulle jag tro, att den jemförelse, som Hr von Hartmansdorff framställt emellan bränvin och creditupplag, icke torde vara fullt riklig. Creditupplag äro endast beviljade på några få ställen i Riket; bran vinet deremot utbjudes öfver allt. Om icke creditupplaget skulle finnas, så fruktar jag att lika mycket ändock skulle åtgå af de varor, för hvilka det äger rum. Om creditupplaget afskaffas, så få vi betala vinsten på dessa varor, som nu går till våra egna köpmän, lill de utländske, hvarifrån Svenska köpmän skulle hemta varorna. Just de ledamöter, som yrkat återremiss, hafva varit samma ledamöter, som i financefrågan velat draga in på penningetillgångarne. Om de nu skulle lyckas att Den 20 Januari. 327 på en gång inskränka utvägarne att få penningar och sedermera taga bort alla credilupplag, så är jag rädd att vi finge lika mycket socker, calfe oell ilie' på credit ifrån ullandningen, och ökade dermed våra utländska skulder. Jag anhåller i öfrigt att få instämma med Ilr Fåhraeus. F åhraeus: I anledn. af hvad under öfverläggningen förekommit, anhåller jag att med ett par ord fä ytterligare utlåta mig i detta ämne. Lika med den siste värde talaren har jag trott, alt Hr von Ilarlmansdorifs uppställda liknelse emellan creditupplagen och krogarne vore i tvenne afseenden mindre lämplig; för det första derföre att han jemförl bruket med missbruket, och för det andra emedan, om äfven, såsom talaren uttryckt sig, bränviuet kan sägas på krogarne sättas under consumentens näsa, det icke är så med de till jemförelse nämnda sockertopparna; ty vid creditupplaget, likasom vid nederlag i allmänhet, har Lullförvaltningen särskilda lås och nycklar lill magasinen, och sålunda hafva consumenlerna icke der något tillträde. Jag är icke i stånd att iuse, alt consumtionen af utländska artiklar skall blifva större, om varan ligger oförtullad under tullverkets lås och vård, äu om den ligger förtullad till fri disposisition i de handlandes magasiner.
Utskotten hafva nästan enhälligt förblifvit i den öfvertygelse, att detta arbete säkrast uppnår sin fullbordan •derigenom, att det äfven hädanefter förenas med den enskilda industrien. Sådan är ock snin tanka, och såsom ett exempel på en* skildta företags framgång framför de allmänna, vill jag blott nämna TroHhätteCanal Då jag således icke anser läinpeligt at GöthaCanal af Staten öfvertages förr, än den en gång blifvit fullbordad, hemställer jag i ödmjukhet att de sammanfatta Utskottens Betänkande tua till afgörande punktvis företaga s, Friherre Stael, von Hollstein: Visserligen mäste medgifvas att Herr Pahlman Ivar rätt att dylika arbeten bäst utföras gen olåt • enskilda associationer, hvars intresse beslår deruti, att verkställigheten sker snart, val Rid. 0. Ad. Vrotoc. 181. 182. 1442 Den Q.Q Juli e. m. oell nied mindsta kostnad; nien da bör sådant ske på deras egen bekostnad; sker det på andras, och såsom här nu är föreslaget, så förfaller hela detta Intresse, och något annat uppstår i stallet. Jag är också icke derom öfvertygad, att med tillbörlig uppsigt och kraftig föresats ett sådant publikt arbete för Statens räkning ju kan lika så väl snart och väl verkställas, som lör privat räkning. Ilerr Svedenstjerna, Eric Thomas, anförde skriftligen följande: Ehuru iag ogerna bryter en tystnad, den jag hittills ålagt mig af aktning för de värda Herrar Ledamöter, Som bättre i tillfälle att följa Riksdagsärendernas gång och mera erfarne i deras behandling, tillika genom framställningssättet af deras meningar äga rättmätiga anspråk, att verka på besluten; mäste ]ag dock, vid detta tillfälle, vördsam t utbedja mig Han Excellences, Herr Grefvens och LandtMarskalkeris samt Högloft. Ridderskapets och Adelns tillstånd, att få yttra några tankar. Jag har ej den förmätenhet, att tro mig dermed kunna verka på den opinion, hvilken vid Canalfrågans ventilerande så tydligt gifvit sig tillkänna.
Men taflegalleriet i öfre våningen är kanske det, som mest kan förtjena att ses. Jag försäkrade henne, att det skulle mycket roa mig att se familjens forna hvardagsrum först, och mrs Banks gillade genast min smak, rätt belåten, som det syntes, att slippa det mödosamma uppstigandet till öfra våningen omedelbart efter sin bastanta frukost. Skramlande med den stora nyckelknippan, stultade hon af framåt korridoren, uppmanande mig med en inbjudande geste att följa sig. — Jaså, lord Percy var enkling? — sade jag, i förhoppning att få ett samtal i gång om alla de personer, som så lifligt interesserade mig. — Ja, i tjugo år, innan han dog. Jag var icke här i huset, då mylady lefde, men jag är född på godset, och jag såg henne flera gånger. — Hon skulle varit mycket vacker har jag hört? — Ack ja, både vacker och god och fasligt rik sedan; mylord fick alla de Darneyska egendomarne med henne; de voro litet slägt, hon var af samma familj som hans farmor, fast af den äldre grenen, den yngre deremot hade ingenting. Hon var bara barnet, stackars liten, endast tjugo år, när hon dog. Mylord sörjde också alldeles fasligt; jag var på den tiden nyss gift med min sista man, salig Banks, och fast jag då var bosatt långt härifrån, så hörde jag likväl talas om hans sorg. — Gifte lord Percy aldrig om sig sedan? — Nej, han reste utomlands strax efter myladys död och var borta i flera år, och då han sedan kom hem, så lefde han tyst och ensligt här på Aukwoodhouse och sysselsatte sig endast med sin sons, den lille Astleys, uppfostran, vår nuvarande husbonde. Ack ett sådant trögt lås; jag är säker, att Jemina glömt att smörja det, ehuru jag sagt till derom, — fortfor hon, pustande, under bemödandet att kringvrida den stora nyckeln i dörren vid öfra ändan af den höga förstuga, dit vi uppkommit ifrån domestikvåningen. — Kanske jag får hjelpa er, mrs Banks, edra händer äro alltför klena? — Jag tackar er.
Uti förenämnde betänkande, som af Presteoch Bonde-Stånden blifvit bifallet, men af Ridderskapet oell Adeln samt Borgare-Ståndet återremitteradt, bar Utskottet hemställt, att den ersättnirg af allmänna medel till vittnen i brottmål, hvilken af första domstol bestämmes, måtte, oberoende af målets fullföljd i högre rätt, eller skedd underställning af Under-rätts utslag, till vittnet, uppå dess anmälan, förskottsvis utbetalas, å landet al kronofogden i det fögderi, der ransakningen hållits, samt i städerna, utom Stockholm, af magistraten; hvarefter, sedan genom slutligt utslag blifvit bestämdt, hvem gäldandet af denna kostnad åligger, vederbörande exekutor hade att, derest någon blefve skyldig känd att förskottet till staten återgälda, detsamma hos denne uttaga, men, om tillgång saknades, komme den redan utbetalda ersättningen att af Konungens Befallningshafvande, lörfattningarne likmätigt, under behörig titel uti statsräkenskaperna a Iföras,- skolande, hvad Stockholm anginge, ersättningsmedlen direkte af Stats-Kontoret utbetalas. De ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka yrkat återremiss, hafva emot betänkandet anmärkt, att det deri framställda förslag vore overkställbar^ emedan kronofogdar och magistrater icke kunna eller böra disponera sådane medel, som till här ifrågavarande ersättning finge användas, alldenstund de uppbördsmedel, desse hade om händer, skola på viss dag, efter det uppbörden skett, vid strängt ansvar allevereras, samt andre genom kronofogdarnes och magistraternes händer gående medel endast vore sådane, som exekutionsvis uttogos eller handräckningsvis uppburos och hvilka äfven, vid ansvar, skulle till helt andra ändamål, än det i frågakomne, redovisas; att, i följd häraf, Konungens Befallningshafvande måste, derest kronofogdarne och magistraterne skulle kunna utbetala ersättning Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 265.
Bancofullmäktige berättigas att, då bankens säkerhet det fordrar: 1 :o. Förpanta bankens ägande, i fastighet intecknade fordringar, under villkor, att den i skuldförbindelserne banken särskildt förbehållne uppsägningsrält för lida skuldbeloppet icke får af annan innehafvare begagnas. 2:o. Försälja eller förpanta, lill större eller mindre belopp, bankens innchafvande statsobligationer och andre räntebärande papper. 3:o. Upplaga lån emot vänt »bärande obligationer, ställde på viss tid, eller uppsägning. 4:o. Minska bankens utlåningar, derest sådant skulle af bchofvct påkallas. 118 §• De i föreg:de § tillåtne åtgärder lill realisationens vidmakthållande äger bancostyrelscn vidtaga, antingen hvar för sig, eller flere samtidigt, allt efter omständigheterncs föranledande. Men som lånerörelsens minskning är det säkraste medlet alt hindra alltför starka fortfarande päkänningar i bankens reela cassa, så bör bancostyrelsen med särdeles uppmärksamhet tillse, att denna naturliga utväg lill upprätthållande af bankens säkerhet icke försummas, helst vissheten derom, att bankostvrclsen icke underlåter alt i rätter tid vidtaga detta verksamma medel, »tvifvelaktigt skall föranlåta nödig varsamhet och hejd i speeulalioner, samt just derigenom göra medlets användande sällan behöflig 2:o. Bancostyrelsen må i stadgad ordning drifva lånerörelsen lill vinst för banken, samt till båtnad för näringarne, sä länge sådant med bankens säkerhet är förenligt; men dess pligt är, att dervid alltid i främsta rummet afse och vårda myntvärdets upprätthållande. 3:o. De i föregående §:s 3:ne första punkter anvisade åtgärder till realisationens upprätthållande kunna begagnas, antingen för alt. utrikes ifrån införskaffa silfver och guld till förstärkande af bankens reela fond, eller för att inom riket upplåna bankens egne sedlar, i afsigt alt minska utelöpande sedelstocken i lider då bankens reela cassa alltför hårdt oeh fortfarande tillitas. Om remiss till II. BancoUlsk. anhållcs vördsamt. Gr Frölich, David:
Det skulle den dock näppeligen ha blifvit i så hög grad, om författaren icke låtit sin idealism skymtas i den indignation, hvarmed han tecknar det hela, och om han icke, som kontrast mot det naturalistiska innehållet, bitvis ingjutit i dikten en romantisk färgprakt. Romantiken framträder redan från diktens början i målningar af urskogens smaragdhaf, der mammutdjuret och noshörningen rödja sig väg för att dricka ur floden. Ju mindre dikten är mättad af tankar och djerfhet, ju mer den sysslar med obetydliga och rent hvardagliga företeelser, dess lättare skall den blifva torr, trivial och intetsägande, om den ej som motvigt mot det prosaiska innehållet förmår yppa en tillräcklig portion idealism i sjelfva framställningssättet. En tvåbent fotografiapparat kan reda sig bra på prosa, der så vidunderligt urmodiga egenskaper som inbillningskraft och hänförelse icke blott anses obehöfliga i våra dagar utan nära nog förderfliga. Men han blir tråkig som poet. Han vill fortfarande gå handtverksmessigt till väga. Han vill tillämpa naturalismens konsekvenser samt referera, och hans dikt blir endast en rimmad förteckning på föremål och situationer. Målarkonstens inflytande på litteraturen har aldrig tydligare framträdt än i vår tid. De moderna målarnes benägenhet för skizzer och studier återfinna vi äfven hos våra moderna författare. Hur nära beslägtad skönlitteraturen än må vara med de bildande konsterna, är den dock dem allt för olik och allt för öfverlägsen i mycket för att ej åtskilligt, som blir mästerligt på en duk, skulle bli själlöst och platt i en dikt. De obetydligaste synliga företeelser kunna i form och färg bereda ögat estetisk njutning. En målare kan åstadkomma ett litet mästerverk genom att skizzera en tiggande gubbe vid en grind under en vildapel, aftecknad mot en grå himmel. Men ord förmå icke att bibringa vår föreställning färgerna i detta i öfrigt betydelselösa sceneri så exakt, att vi se det lika tydligt som på målningen. Derför blir författarens skildring vid detta tillfälle svagare än målarens, om ej ordskildringen begagnar sig af andra medel än blotta uppräknandet och beskrifvandet af de synliga företeelserna.
Skrifvelse, N.-o 174. 453 de på Isberg förekomme, alt han val i mer än 31 års tid tjent Slaten eller från den 24 Mars 1812, då han utnämndes lill Fändrik, lill deri 19 December 1818, då han från nämnde beställning erhöll afsked, samt vidare från den 1 Januari 1826 intill närvarande tid, såsom dels extra ordinarie, dels ordinarie Lands-Kanslist i Gottlands Län, men denna hans tjenstetid varit afbruten något öfver 7 år, funnit hinder möta för bifall till Dess Befallningshafvandes underdåniga framställning, af sådan anledning samt på grund af ofvan omförmälda omständigheter, behagat föreslå, att Isberg må förklaras berättigad att från och med månaden efter afskedstagandet frän Lauds-Kanslisl-tjensten, å Allmänna Indragningsstaten uppbära en mot lönen svarande ärlig pension af 108 R:dr b:ko, med tillökning efter riksmarkegångs medelpris för åtta tunnor spannmål. Då Isberg så i afseende på lefnadssom tjensteår innehar den som vilkor för pensions åtnjutande stadgade ålder och endast till följd af stadgandet i Kongl.
Tersmedens motion rönt grundlagsenlig behandling; men deraf följer väl icke, att, om ja vann, motionen ej skulle grundlagsenligt behandlas. Enl. min åsigt skall väl motionen i alla händelser lemnäs den behandling grundlagen bjuder, och denna behandling omnämnes i 56 § R.F., hvarest stadgas : ”Allmänna frågor, som uti R:s St:rs plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der uptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utsk., som åge, att dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksd-Ordn. föreskrifves.” Denna § säger ju uttryckligen, att en utredning af målet skall föregå den slutliga pröfningen, men slik utredning har icke lemnats Frih. Tersmedens motion och, enl. min åsigt, kan R. o. Ad., utan att begå en ny öfverträdelse af grundlagen, hvarken afslå eller bifalla motionen, förr än densamma blifvit till Utsk. remitterad. Man må nu i Utsk., såsom en värd talare vid ett föreg:de tillfälle yttrat, skratta åt den eller icke. Jag trordock, att något skratt icke kommer i fråga, emedan jag föreställer mig. att Const.Utsk., till hvars behandling ärendet hörer, är sammansatt af män med det allvaroch den rättskänsla, att de icke skola skratta ät sådant, som icke är af beskaffenhet, att förtjena åtlöje. Jag föreställer mig således, att för R. o. Ad. icke återstår någon annan utväg än att remittera motionen till Const.- Utsk., såvida Frih. Tersmeden icke vill nedlägga eller återkalla densamma. Skulle Frilen återkalla den, då, men icke förr, äger Ståndet rättighet att besluta om motionens nedläggande. Hvad angår behandlingen af det i förra plenum i sammanhang med denne motion förehafda ärende, så får jag i prot. deremot nedlägga min protest. Det är visserligen en sanning, att genom det beslut, som dä fattades, majoriteten vunnit en seger, men denna seger synes mig vara af beskaffenhet, att på densamma kan tillämpas det välkända yttrandet;” att ännu en sådan och vi äro förlorade.”
«La France avait plus besoin de moi, que moi d’elle!» Mot de Napoléon. Nära fjorton dagar varade resan på de eländiga vägarne, som nu på vintern voro i sitt värsta tillstånd; på mångfaldiga ställen måste de stiga ur och gå långa sträckor. När Edmée blef för trött af att sitta stilla i vagnen, fick hon ibland sätta sig på sadelknappen hos Monsieur de Châtillon och rida ett stycke, eller han gick vid sidan af och ledde hästen i betslet, när vägen var för svår. På värdshusen, der de togo in, träffade de alltsomoftast ihop med afdelningar rekryter, som skulle till Paris och sedan afgå till härarne i Ligurien och vid Rhen, eller med Republikens trupper, som nu började dragas ifrån Vendée. Engång hade de sällskap med en sådan afdelning flera mil; kaptenen var en af dem, med hvilka abbéen underhandlat i och för freden i Montfaucon. Han visade sig ytterst galant mot den vackra Mademoiselle de La Feuillade, som å sin sida ej kunde låta bli att finna nöje i att tala med honom. Det var ju den förste verklige representant för det nya Frankrike hon råkade på — hon, som så länge blott talat med Republikens hånande fiender; den förste, hvilken med oblandad beundran och entusiasm talade om Förste Konsuln och hvad han uträttat i dessa månader efter Brumaire. Kapten Ollivier var en moderat republikan och ganska bildad man, hvilken som helt ung soldat tjenat under Kellermann i Flandern, derefter deltagit i det italienska fälttåget år IV och varit med vid Mantua mot Wurmser. Edmée ansåg det för under sin värdighet att förhöra sig med honom angående general och Madame Bonaparte — hvilken han berättade, att han sett i Brescia — men hon gjorde honom dock några likgiltiga och försigtiga frågor, som han entusiastiskt besvarade. Denna enformiga entusiasm, hvilken hon antog måste vara påbjuden eller framkonstlad, tröttade slutligen Edmée till den grad, att hon till och med började föredraga Monsieur de Châtillons kalla och trista fåmälthet.
Den i åberopade Statsråds-protokoll, pag. 9—45, framlagda plan för ordnande af rikets sjöförsvar, i enlighet hvarmed den förändrade organisationen af befälspersonalen blifvit uppgjord, utgår från den grundsats, att, för frambringande af tillfredsställande praktisk duglighet och med hänseende till vårt lands geografiska förhållanden, sjöförsvaret hör ordnas på tvänne särskilda afdelningar, den ena under namn af Kongl. Flottan, afsedd hufvudsakligast för det yttre kustoch sjöförsvaret, samt den andra under benämning Kongl. Skärgårdsartilleriet, med Uppgift icke blott att hindra fiendens fartyg att framtränga genom positionerna i skärgårdarne samt att vid dessa strider veta att begagna fältverk, försänkningar, stängsel, minor m. m., utan äfven att, när en fiendtlig armé nalkas stränderna af de inre farlederna, då angripa densamma samt att utgöra en flankbetäckning för vår egen armé, när den stödjer sig vid ett farbart vattendrag; och skulle från Kongl. Maj:ts Flottas nuvarande officerskorps till den sednare afdelningen öfverflyttas så många officerare, som för detta vapen erfordras; varande officerspersonalen beräknad för yttre sjöförsvaret till 96 och för skärgårdsartilleriet till 86, tillhopa 182, eller 46 officerare färre än den officerspersonal, som, enligt sednaste statsreglering, är för Kongl. Maj:ts Flotta fastställd; hvarjemte de officerare, som icke komme att upptagas i de begge nya korpsernas rullor, skulle öfverflyttas med innehafvande aflöningsoch inqvarteringsförmåner samt fortfarande tjenstgöringsskyldighet till en särskild stat, kallad Nya Reserv-staten. Utskottet, som icke funnit något att anmärka vid de lönestater, hvilka blifvit uppgjorda för de särskilda korpser under namn af Kongl.
,ff>nde bekalt det ringaste emot tv-lkor as Accoids ersättnnia som rm skulle för S atén medföra en utgift as ro.ooc, R:d Banko om dche EsqiMdroner äterlöswinffadeS' pa sätt nn asnslas, samt att dermed således helt an» norlunda tibart, än »vid dylike förökning-' r under Hera kriget — sou dehat0,n hels Posteostonat onekeiist''' inser att Wärfwade C -vallerirr äro för land t mindre lungande än de indclte — sou solf förut wär'm d Officer lärer medgilwa alt de ät. deste sednare '"n r upumma snjetter och att deras bibehållande kan i;n'i. lera prv) ckerade indragningar wid de indelte, s, mt Med sine militainjke kunskaper icke lärer bestrida, !-tt .da dek i allmänhet är swarare att i öanablickct tillda» na Ryktare än Soldater, bör näaok nära sadan Cavallen styrka bibehallaS akt icke den wid infallende keit; deraf nödiga up ältninqs myckenhet cch oiUllkomlig her, förderswar den förut brukbara lilla Stam tom af det gamla bibehällc?. — Förra kristen och de ändringar som dä i tvär Arniss in (latu soretagirs bcwisa olycksaligheten af momemstnella sörbättckngar i alln'än» het och deras »utförlighet wid Cavalleriet « synnerhet. — Lätom oh mine Herrar, sa midt möjelistt är, sor ena Medborgares lättnad med Statens fordringar, men icke bygga den förre pä den sednares uplösning, och till detta Capitel hörer långt isca» att minska en AewL; foa, redan är nog oaetydlia emot Rikets widsträckta gränö — snarare att föröka densamma eller öt ninsto.e halla de troupper fulltaliga som dels äro swarare att tillbörligen inöswa, dels genoln naturen af ssn tjenstgöring mästa asgäng i krig underkastade.
Jag instämmer med den siste värde talaren i allo, således äfven i fråga om att utesluta den punkt, som Frih. Palmstjerna anmärkt. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, då Hr Lefrén, som ensam yrkat bifall till Utskis förslag i dess helhet, sedermera instämt i Frih. Palmsljernas framställning att en af de deri upptagne punkter icke nu borde till pröfning upptagas, ansåg propos. böra först framställas å bifall till Utsk:s utlåt., med undanlag af berörde punkt, 4 H 23 354 Den 3 Maj. sorn angar omsättning eller reduktion af jordeboksoell hemmantalsräntor samt debitering af afgifter, sora efter det nya myntsystemets införande äro i annan myntsort bestämde, samt fördenskull nu finge hemställa, om R. o. Ad. bi folie BankoUtsk:s utlåt. N:o 47, med undantag af den nyssnämnde punkten. Härvid ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade, det lian funnit denna propos. besvarad med öfvervägande ja. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller alt få reservera mig emot det beslut, R. o. Ad. fattat. Jag anser fruktlöst att deröfver begära omröstning. Då nu föredrogs StatsUtskrs d. 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N;o 124, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 8:de hufvudlitel, blef delta utlåt, på begäran af Frih:ne Palmstjerna, Carl Otto, och Falkenberg, Conrad Gabriel, ånyo bordtagdl. Föredrogs och bifölls Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- (Jtsk:ns d. 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 2, i anledn. af väckt motion om bidrag för beredande af nedsättning för tyngre och vigtigare varor i nu gällande taxa för inre farten å Götha kanal.