Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» I huset midt emot hyra de ut rummen åt gatan; det är fattigt folk, som är vandt vid att inskränka sig, men hyggliga, beskedliga människor för öfrigt, » upplyste fröken Olga, i det hon tog omständligt afsked och följde mig ut på trappan. Jag begagnade mig af anvisningen och fick utan svårighet två nätta rum med utsikt just åt fönsterna med de många blommorna. Den första dagen gjorde mig denna utsikt stor fröjd, men sedan tog den mina tankar och fantasi fångna till en verklig pinsam grad. Det föreföll mig ibland, som om lefvande väsen anropade mig om lindring eller räddning från oerhörda kval, och då kände jag en vild lust att slå in fönsterna till det förfärliga » förmaket ». Tänk dig bara! Där, prässade intill glaset, så att de voro platta, syntes blomklase vid blomklase, kalk vid kalk, dag ut, dag in, utan att få en enda solstråle eller blifva förfriskade af ny luft, utom någon sällsynt gång, då fröken Olga var hemma och lefde till på pianot, hvilket alltid skedde för öppna fönster — utåt gatan. Snart började jag äfven pinas af fruktan för, att dessa arma växter äfven försmäktade af törst i deras ohyggliga fängelse, ty allt mer och mer gulnade deras örtblad, och jag kunde icke undgå föreställningen om, hur ruskigt där nu måste se ut i det pråliga rummet. En morgon, då jag tömt mina föreskrifna glas vid brunnen — eller källan, hette det ju, — v o r o alla de arma, utpinade krukväxterna borta och fönsterkarmarne upptagna af buketter med det obligatoriska blomsterpapperet. Jag hade lidit för mycket med de bortförda blommorna för att nu vara likgiltig för deras öde och sökte därför hos min muntra, arbetssamma värdinna att få någon upplysning om de kuriösa blomsterodlarne midt emot. Sedan fröken Olga blifvit konfirmerad, hade det varit sed att hvarje brunnstermin hyra blommande växter hos en trädgårdsmä- IDUN stare, som hvar fjortonde dag utbytte de döende exemplaren mot friska, men huruvida han också helt och hållet besörjde den årliga fönsterdekorationen på fröken Olgas födelsedag, vågade gumman ej afgöra.
Sitt nuv:de ej ringa anseende har LandtRegeringen i Sverige dock vunnit under 1734 års Instrukt. Enl. denna lofvade ock hvarje Landsb. att vara upriktig och rättvis, som han det inför Gud, Konung och R. St:r ville och kunde försvara. 1734 års Landsb:gelnstrukt:n torde i sin mån hafva samma värde som den i nära samband dermed stående 1724 års Lagbok. Jag vill icke utan Ständernas pröfning antaga lagförändringar i någondera och skulle R. St:r under den förra, nemi. Instrukt:n för 1855, vilja sätta deras insegel, så åtminstone vill jag innan det påtryckes hafva dervid inlagt mitt: »härtill är jag nödd och tvungen.» Frih. Stael von Holstein, Fa b. Wilh.: Jag får reser vera mig mot R. o. Ad:ns beslut, att vägra återremiss på Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Betänk. Frih. Alströmer, Jonas: Som vanligt var jag en tyst åhörare under sista plenum på detta rum; men för att icke anses hafva deltagit i det beslut, som då fattades, anhåller jag att få instämma i den reservation, som Hr Ribbing afgifvit. Jag är för mycket vän af mitt fädernesland för att kunna medgifva någonting så revolterande, som vissa stadganden i den nya LandshrgeInstruktm innehåller. Gr. Frölich, David: Då jag icke var närv:de under sista plenum, kan jag väl icke anses hafva någon rättighet att reservera mig mot det af R. o. Ad. då fattade beslut; men jag kan icke undgå, att då jag här hört flere reservera sig mot detta beslut, äfven öka deras antal, och Detta anförande blef härvid afbrutet af Hr Gr. o. Landtm., Den 6 Aprili. 169 sorn erinrade Gr.
Härmed sökte man skjuta breche på tryckfrihetsmuren; men detta skott har återstudsat på de anfallande, ty det första, som gjordes efter Juli-revolutionen, var att återställa tryckfri» hetsjuryn. Den 17 October e. m. 39 Jag skulle anse mig alltför mycket misskänna R. o. Ad:s'tänkesätt, om jag vidlyftigare ville utreda denna sak, hvarmed jag icke vidare vill uppehålla mig, utan vädjar med fullt förtroende till R. o. Äd:s omdöme, och förenar mig med de Värda talare, som tillstyrkt R. o. Ad. alt liil grundlagsenlig behandling antaga den del af förslaget, som handlar om afskaffande af indragningsmngten, men att alsia den andra om juryinrättningens borttagande, hvars bibehållande jag således tillstyrker. Jag skulle icke vara obenägen för förändring deruti; men då intet egentligt förslag dertill framkommit, vågar jag ej göra försök dermed, ty det förslag, som af ett annat Stånd blifvit uppgifvet, kan jag icke tillstyrka, emedan den juryns sammansättning vore så vidlyftig och fordrade så många åtgärder, att deraf skulle uppkomma de största svårigheter i verkställigheten. Det enda, jag skulle vilja tillstyrka med hopp om framgång, vore det lagstadgande, att juryman ej finge, utan laga förfall eller jäf, afsäga sig det erhållna förtroendet. Jag säger, att detta är det enda, ty jag vågar ej föreslå den förändring, sorn jag i Utsk. förgäfves proponera!, att domstolen till juryman ej skulle få nämna någon med förtroendeembele eller samma person 2:ne på hvarandra följande gånger. Frih. Ehrenborgh, Gasp. Wilh.: Då jag uppträder för att försvara det betänk., som Constit.Utsk. framlagt och hvaruti jag äfven haft min del, ber jag att få förutskicka det allmänna förklarande, hvarpå jag tror mig hafva leninat ojafaktiga bevis under hela mitt offentliga lif, att jag måhända är lika varm vän af tryckfriheten som någon annan, hvilken förfäktar med mina motsatta åsigter.
Styrelsen öfver Rikets fängelser, för att uteslutande användas, dels till uppbyggande af nya häkten med celler, så väl uti Stockholm och rikets öfriga städer, som äfven uti sauiteliga län och inom hvarje domsaga, efter Den 19 Februari e. m. efter utaf R. St. eller K. Fång-Styrelsen uppgjorde och af JK. M. i nåd. gillade förslag, dels ock till för ändamålet tillräckliga löner åt föreståndare och vaktbetjenfe vid fängelserna, så att ordentlige, skicklige och tillit pålitlige personer må kunna erhållas till dessa vigtiga platser, såsom ett oeftergifbgt villkor för ernående af det med de föreslagna nya fängelserna åsyftade goda ändamål; 6:0 att, i händelse de föreslagna afgiflerne lomme att fortfarande utgå till enahanda belopp, äfven sedan de nya fängelserna blifvit färdiga, ena hälften utaf algifterna må afsättas, för att i förutnämnde ordning användas till reparationer och förbättringar å nämnde fängelser, samt till aflöning för de derstädes anställda tjenstemän och vaktbetjente, men den andra hälften deremot användas till inrättande af ändamålsenliga tvångsarbetshus, i händelse organiserandet af sådana varder beslutadt, eller, i annat fall, till de uti förslaget till ny criminal-lag omnämnda straffoch förbättringsinrättningar, hvilka, utom de nu var. fastningsfängelserna, måste tillkomma såsom en följd af samma lags antagande. I fall denna min motion, som jag vördsamt anhåller måtte blifva till vederbör. Utsk. remitterad, bifalles, så torde 4 §‘n ' 26 cap. Byggn.-h:n blifva i så måtto ändrad, att bäradsboernas skyldighet att underhålla häradshäklet skall upphöra, så snart de nya fängelserna blifva färdiga. Begärdes på bordet. Ilr von Knorring, Carl Henr., uppläste följande: Hos R. H.
Se ut på gatan – se ut på alla gator i Sverges område! Ingen finnes som ej är rikare än jag i sjelfva verket. Helige Christus! Jag beder dig nu blott om en enda sak. Att jag lider, gör intet. Men förbarma dig öfver min själs blomma, att ehuru intet hopp finnes för mig i detta lifvet, dock ej förtviflan angriper min blomma, utan att jag evigt minnes dig och min fasta grund. Helige furste! Gif mig blott ett odödligt minne af det enda, som är för mig och min vissa tro på kärlekens ankare hos dig i riket. Min sorg är icke sorg.» Till slut en sista bön: »Ack, försmån icke att bevaka mig, cheruber, bevaken mig, mitt sinne och mitt hjerta med ett klart svärd. Beskärmen mig ifrån fall, att jag en gång måtte nå det lefvande landskap dit jag längtar.» Huru smärtsamt denna klagan och dessa så brinnande böner beröra hvarje ädelt hjerta, som sträcker sitt deltagande längre bort, än inom det begränsade yttre menniskolifvet, så är det en tröst att fatta, det just denna klagan och dessa böner lemna qvar hoppet om försoning. Ifall icke Han, som bar försoningen till all jorden, velat frälsa denna själ, så arm, så irrande på villande stigar, han hade ej så ofta kallat den tillbaka till sig och låtit den erfara bönens behof, ångrens qval. Må detta vara vårt hopp, och må vi, vid tanken på denna graf, som innesluter den lefnadströtte enslingens stoft, lita på att stjernan, hvilken uppgick öfver Bethlehem, och som ännu vägleder hvarje troende själ, äfven lyste honom, då han beträdde det »lefvande landskapet, dit han så varmt längtade». Lofvad vare Gud, som låtit striden mellan mörkret och ljuset för honom upphöra. Frid öfver hans graf på den främmande jorden, frid öfver hans minne, frid öfver hans själ! ANDERS LINDEBERG. Tre skiften af en mans lefnad. Första skiftet. Det drömda målet under daggryningens dimmor. – Hans litteratur och dess vexlingar. Drömmen tager tydligare gestalt vid en oväntad soluppgång.
Departementschefen att jemväl få i underdånighet föredraga de delar af statsregleringen vid nu instundande riksdag, som tillhöra Sjöförsvars-departementet; hvarefter Departementschefen i underdånighet yttrade: ”Vid underdånig föredragning af frågan, rörande Sjöförsvars-departementet, liar jag ansett min pligt fordra att, så fullständigt som möjligt, utreda vapnets närvarande ställning samt medlen att deråt bereda de förbättringar och den utveckling, som finnas behöflige och med landets tillgångar öfverensstämmande, för att derigenom sätta Rikets Ständer i tillfälle att med full sakkännedom beBil. N:o 4 till Kongl. Maj:Is Prop. 1850 om Statsv. 1 Sami. 1 AJd. 1 Haft. 1 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. stämma de åtgärder, som i detta afseende på dem ankomma. Inför Eders Kongl. Maj:t liar jag haft nåden framlägga den uppsats, som jag i detta ämne sammanfattat, äfven utvecklande ett system för ordnandet af Sveriges Sjöförsvar, hufvudsakligen grundadt på den tillgång af personal-kraft, sorn till detta försvar är anslagen, samt densammas användande på ett sätt, som på en gång afser denna personals lynne oell lefnadsvanor, samt derpå grundade tjenstbarhet vid Sjöförsvarets olika delar, och äfven landets financiella förhållanden samt systemets dermed sammanstående utförbarhet. Då denna uppsatts innehåller de förnämligaste motiverna till de framställningar, rörande behöfliga åtgärder och deraf framkallade kostnader till Sjöförsvarets förbättring, hvilka jag nu i underdånighet får underställa Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, men innehållet deraf torde finnas nog vidlyftigt alt bär i sin helhet föredragas, får jag härmed nåden framlägga ett sammandrag deraf, hvilket, derest Eders Kongl. Majit skulle nådigst gilla de förslag, hvilka nu i öfverenstämmelse dermed framställas, jag i underdånighet anhåller måtte fa åtfölja detta protokoll till Rikets Ständer. l:o.
Dä, enligt hvad af Stats-utskottet upplyst blifvit utaf de 2,000,000 r:dr banco, sorn för berörde kostnaders bestridande af Rikets-Ständer beviljats, endast 1,250,000 r:dr samma mynt hittills blifvit i Riksgälds-contoret lyftade och af bela det beviljade beloppet alltså återstodo i Riksgälds contoret tillgängliga 750,000 r:dr då, om än någon del af denna återstod ännu kan komma för det afsedda ändamålet att uttagas; man dock bör kunna hysa det hopp, att ett icke obetydligt belopp blifver öfver oanvändt för underlättande af del anstånd med uppbörden af de för creditivets skull utdebiterade bevillningsmedlen, hvilket Ståndet, på sätt här nedan omföruiäles, önskar då beviljandet af 300,000 r:dr årligen för ränteafbetalningen och amorteringen af creditivet skett åtminstone å ståndets sida, under förutsättning att de fordrade 2,000,000 r;dr fullt ut skulle vara för ändamålet behöflige: men det sig visat alt så icke varit förhållandet, hvaraf bör billigt v is följa att i samma förhållande som de lyftade medlen Lill siffran understiga bela criditiv-summan, i samma mon bör en nedsättning uti rustningsbevillningen äga rum, då vidare i betraktande 750 Prot-utdrag elen 6 Ocioher '1848. tages: att, enligt Regerings-formens 01 § alla de afgifter, som Rikets Ständer under ett riksmöte beviljat och hvilka genom bevillningen böra utgå, skola intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen fuststäld blifvit, utgöras, samt per analogiam beslutade utlagor icke kunna eller böra ifrågakomma förr än den vid riksdagen upprättade allmänna be v il 1- nings-förordningen i kraft och verkan inträder: att det numera vore nog sent att bestämma det i ustnings-afgiften jemväl skall upptagas bland innevarande års utlagor i anseende dertill, att, serdeles i städerna debelsedlarne redan iiro utskrifne, såsom en följd al' sistnämnde förhållande äfven skulle inträffa, utom besväret med nya debetsedlars utskrifvande, lidande för den fattiga, som skulle få inlösa en ny sådan: att större delen af folket under detta årets lopp är förpligtadt att gälda en tredjedel af de för sednaste missvexlåren erhållne undsättnings-lån; att, i anseende till den nuvarande allmänna ställningen i Europa och i svit dermed uteblifven export och nedtryckta priser penninge-förlägenheten är inom landet serdeles stor samt att med återställda vanliga handels-förhållanden, utgifter och skatter af lolket med mindre olägenhet kunna erläggas då här Lill kommer aLt nuvarande penninge-lillgång i Riksgälds-konloret medgifver äskad ränLe-a(‘betalning och amortering,
Särskildt fins en sort — som jag under rubriken » Fönsterträdgården » sedermera skall tala om — hvilken isynnerhet, då den växer lika bra i vatten som i jord, lämpar sig härför såsom ock att hafva här och der — till ramar omkring små stafflin, till en i årvis sig hållande, lefvande, grönskande bukett i vasar eller som en hel liten miniatyrbuske på ateniennen (jag har haft en sådan i snart halftannat år), och i hvars gröna famn små hvita bilder, röda porslinsblommor e. d. ge ett minst sagdt tjusande intryck och som, mer än verkliga dyrbarheter, väcka allas uppmärksamhet • — åtminstone i min lilla salong. Ebon Hoi. Hemmets trefnad. Vilkoren för denna äro: 1) Ordning, icke allenast den, som synes för besökande, utan ordning i hvarje vrå, i måltidsoch arbetstimmar, i hvardagsdrägter så väl för barn, som tjenare, husmor och familjefar — i debet och kredit. 2) Renlighet, ej allenast i rum och kök, utan lika mycket uti kok-kärlen, i hvilka en sund eller osund föda tillagas, och som ofta genom okunnighet och slarf vålla sjukdomar, till hvilka orsaken aldrig upptäckes, och hvilka af detta skäl aldrig blifva botade. 3) En fridfull anda. Husmodern har härvid största inflytandet, då hon nästan ensam står i stundlig beröring med barn och tjenare samt bör öfvervaka dessa jemte de otaliga dagliga småsysslorna. Är hon af naturen lugn och mild, blir hennes uppgift lätt, i motsatt fall måste hon kämpa en hård strid med sig sjelf, ty endast genom sjelfbeherskning hinner hon målet. Anledningar till missnöje och otålighet kunna icke undgås, men var modig; de skola minskas, om ni tager till regel att aldrig tillrättavisa, än mindre aga, förr än ni blifvit lugnare. Fly hellre än att ' i hetsigt lynne öfverila eder. Bästa sättet att hålla damfritt i hemmet är att ofta tvätta golfven med svag, kall såplut. Sopningen jagar hälften af det lätta dammet upp mot taket, och efter en stunds förlopp har man det igen, spridt på väggar, gardiner, möbler och golf.
Hvad beträffar den af samma värda talare gjorda uppgift alt i frågavar. rättighet för Slitö hamn skulle undergräfva vår handel och våra inhemska näringar, och att det af sådan anleda vore naturligt att Tullstyrelsen och Comrnerce-colkni tillstyrkt bifall å ansökningen; så har lian ingalunda förebragt några bevis, att härigenom handeln och näringarna skulle undergräfvas: tvertom tyckes del, efter mitt förmenande. vara uppenbart, att afsättningen skulle underlättas, och i Commerce-collegii utlåt, finnér jag tillräckligen ådagalagd!, huru förmånligt delta stalie vore för en betydande transito-handel. Hvad åter den politiska delen vidkommer, som äfven af den siste talaren blifvit vidrörd, så torde det vara alltför förmätet af mig att vilja ingå i pröfning deraf; men jag tror, att hvar och en, som beli aktar föi hållandet i Europa i allmänhet, skall finna det ogrundade i påståendet, alt vi skulle hafva att befara krig, och att de 4 stora makterna skulle börja slåss om Gottland, endast derför att vid Slitö vore en nederlagsplats. För min del tror jag icke, all Slitö skulle blifva ett sådant Erisäple för Europas stora statsmakter, och mig synes, alt den sorn ville och kunde eröfra Gottland icke derifrån skulle låta afhålla sig, derför att ifrågavar. anläggning vid Slitö ej vore verkställd, eller göra afseende på de capilaler, sorn för en sådan anläggning erfordrades. Jag får dervid tillägga, att för min Svenska känsla är det sårande alt höra framställningar derom, att Sverige ej skulle kunna försvara sig sjelf, utan så lill sägandes skulle vara en lekboll för främmande nationer, som ej skulle våga tillägga en stad friare handelsrätt af fruktan att derigenom blottställas för ett krig. Jag tror att upplysningen i Europa stigit derhän, att man numera icke ens borde kunna framställa sådant såsom en krigsorsak.
Skam-afgiften pa ^uckion upbjudas och efter högsta anbudet bestämmas, samt försäljnings. Den zr Mars. e. m. 1535 priset sedermera ester sex ars salunda bestämd ranta beräknas, eller ock förena sig med Hederwärda Bonde-Srandet uti den ranka, at i fraga warande Krono-Gods mä i mindre delar styckas och sedermera at den mästbjudande pa offentelig HuLUon lil Skatte försäljas. Til Riksens Högloft. Ständer hemställes detta förhållande wvrdsamrnast. Stockholm den 25 Markit 1810. Pa Högloft. Ridderffapets Pa Högwördige Pra och Adelns Ledamöters ste-Ståndets Ledamö wägnar ters wägnar Llaes kleminZ. H. ^Veiclman. Pa Wällofi. BorgarePa Hederwärda BondeStandets Ledamöters Standels Ledamöters wägnar wägnar Larl kr. I^snclberZ. ^näers l>lils5On. Uplastes et ifrån Stats-Ulssottet ingifwit, sä lydande Wördsamt ^lemorial! När den enffildte Medborgaren, under åsidosättande af alt eget interesse, som icke med Statens kan förenas, endast rigtar sine bemödanden derhän, ar inom sin krets kunna medwerka til Fosterlandets, til sine Medbröders wäl. När den redelige och nitiske Embetsmannen med den sammetsömmaste granlagenhet söker, icke blott ar tilfreds stall» - »586 Den zr Mars. e. m. ställa Statens fordringar pä hans mödor och nit, uran ock at under sin Embetsmanna-utöfning tro» get upfylla stna medborgerliga förbindelser emot Statens öfrige Medlemmar; sä kan han wäl,med en belönande kansta af upfylde pligter, trygt öftverlemna ar tystnaden och föraktet den stugga, som afwunden altid hemligen söker kasta pä redligheten och förtjensten.
Under varande Plenum åligger det de fremmande åhörarne att iakttaga tystnad och i allmänhet att ställa sig till efterrättelse hvad Ordföranden sjelf eller genom någon af -Riddarhusets tjenstemän anbefaller. Allt Den 16 Februari i f. m. lfig uttryck af bifall eller klander, är på det strängaste förbudet. Den häremot bryter varde genast utvisad. Lades på bordet. Tlöglof!. Ridderskap.et och Adeln åtskiljdes kl. 10 0111 aftonen. fa (idem Protocolli O, J. Lagerheim. Fredagen den 26 Febr. iS3o. o Plenum kl, half till 10 Förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande från ExpedilionsUtskottet inkom ne förslag til! Rikets Ständers underdåniga skrifvelse!’ till Kongl. Majit: N:o 4°°- I anledning af Rikets Ständers Revisorers åren i8a5 och 1827 afgifna Berättelser om samma år verkställde granskningar af StatsVerkets förvaltning åren 1822 med 18 a5. I anledning af verkställd Revision af KrigsfondsRedogörelsen från den 1 No v. 1822 till October månads slut år 1827. Rörande Cbarteringen af den förbindelse, som af Götha CanalBolag skall aflemnas och intecknas uti CanalVerket och dess ägande fastigheter. Den 26 Februarii f. nr. Angående ersättning till Majoren Friherre C. G. Koskull, för förlorade Löuingsförmoner.. Angående försäljningen af de arne Krigsskeppen Tapperhelen och af Chapman. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel, uppläste följande:
9. har år 1857 åter nedgått till 7,466,647: 41. 10, under det att de å nämnde medel på afkortningsoch utgifts-titlar afförda belopp, utgörande tillsammans, år 1855 1,203,964 R:dr 19 sk. llr:st, och år 1856 1,329,247 R:dr 12 sk. 1 r:st, under år 1857 uppgått till 1,333,099 R:dr 38 sk. 6 r:st. Enligt hvad nästföregående revisions-berättelse innehåller, levererade General-tullstyrelsen till Kongl. Ränte-kammaren sjötulls-medel, för år 1855 ett belopp af 6,738,424 R:dr 30 sk. 5 r:st, och år 1856 en summa af 7,913,927 R:dr 41 sk. 6 r:st. För revisions-året utgör det levererade beloppet 6,132,835 R:dr 7 sk. 10 r:st. § 2. Af den vid Kongl. Tull-verkets hufvudbok fogade balans-relation inhemtas, att uti räkenskapen för Göteborgs inkommande Sjötulls-kammare och för Tull-kammaren i Jönköping sedan flera år tillbaka balanseras, i den förra ett belopp af 53 R:dr 16 sk., från åren 1848 och 1849, och i den sednare 90 R:dr, såsom dessa Tull-kammares fordran af Kongl. General-post-styrelsen för med posten under rekommendation afsände bortkomne medel, under uppgift, att slutligt utslag afvaktas, huruvida någon ersättning af bemälde Styrelse härför kan erhållas. Enär ifrågavarande medel blifvit under rekommendation afsände, vill det synas som Kongl. Post-verket, så framt några felaktigheter i afseende å sjelfva rekommendationerna icke blifvit begångne, bort utan rättegång desamma ersätta, men då sådant icke skett, har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att längre tid kunnat förflyta, utan att dessa mål af vederbörande blifvit till behörigt slut förhjelpte. § 3.
Vöre capitalet betydligt, så kunde förmyndaren, utan serdeles svårighet, få den årliga räntan, såsom nytt capital på säker hand utsatt, men vid sådane ringare förmynderskap, der den besparade räntan för hvarje år icke uppginge till mer än några få Riksdaler, skulle förmyndaren, derest Utskottets förslag vunne bifall, bringas i nödvändighet att, med äfventyr af egen förlust, årligen utlåna det obetydliga räntebeioppet till sådane behöfvande personer, sorn kunde vara hugade och angelägne att erhålla äfven de minsta låneunderstöd. En viss summa, för exempel 100 R:dr, har äfven blifvit föreslagen, såsom den minsta, hvilken förmyndaren egde innehafva oförräntad utöfver den tid, som i Utskottets förslag omförmäles. En del anmärkningar åsyfta ock, att förmyndare icke skäligen kunde förpligtas lägga myndlingens inkomster till capitalet och dem förränta förr än efter hvart tredje års slut. Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit, och får d eröfver afgifva följande utlåtande: Stadgandet om räntans belopp anser Utskottet destohellre kunna aldeles uteslutas, som i allt fall en alltför låg räntoberäkning förmodligen sällan skulle undgå alt framkalla anmärkning och rättelse, samt egentliga syftemålet med ifrågavarande förslag är att, efter en billig och ratu is grund, få någon viss tid bestämd, inom hvilken förmyndaren bör vara om-, tänkt att göra myndlingens inkomster fruktbara; derom nu saknas ali föreskrift.