Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers uppmärksamhet böra fästas på angelägenheten deraf, att de för nästkommande år 1848 behöfliga anslag för topografiska korpsens arbeten samt till fästningsbyggnaderne varda särskildt och så tidigt beviljade, att samma arbeten ej, i brist af medel, må komma att afstanna. 65 Eders Kongl. Maj:ts nådiga bepröfvande vågar jag äfven underställa, huruvida Rikets Ständers bifall må begäras till befälhafvarens för ingeniör-korpsen gjorda anhållan om upphörande af den föreskrifna redovisningen i särskilda hufvudböcker af ordinarie och extra anslagen till fästningsbyggnader, hvilken uppgifves försvåra såväl bokföringen som öfversigten öfver de för samma behof anvisade medel; och hemställer jag slutligen i underdånighet, att alla här ofvan af mig åberopade utredningar och förslag må, till närmare upplysning om de begärda anslagen, varda till Rikets Ständers Stats-utskott ofverl em nade.” Enligt Statsrådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, täcktes Kongl. Majit i nåder förklara, att då, genom besparingar å de för öfningsläger afsalia medel, erforderlig tillgång för detta ändamål ännu funnes, Kongl. Majit icke ville vid denna riksdag af Rikets Ständer dertill äska något särskildt anslag; äfvensom och då, hvad angick den ifrågasatta tillökningen å anslaget för Krigs-kollegii utrednings-afdelning, tillgångar för de uppgifna behofven vore alt påräkna dels i följd af den redan beslutade nédsättningen af 17,000 Ridr å beklädnads-anslagen för lif-gardes regementena, dels ock, om, såsom departements-chefens underdåniga hemställan innehåller och Kongl. Majit jemväl vore sinnad i nåder föreslå, Rikets Ständer medgålvo, ej mindre att öfverskotten å anslaget till iifmundering för indelda armeen äfven hnge användas för anskaffning af andra beklädnads-förnödenheter för nämnde del af armeen, än ock att utgifter till underhåll af de kommenderingar utur indeida armeen, som beordras till vården och försvaret af rikets fästningar, kunde anvisas på de å anslaget för durchmarch-kostnader befintliga eller hädanefter uppkommande besparingar, hvarigenom utväg bereddes att för tillfälliga behof af beklädnadseller ulrednings-persedlar äfven kunna använda den del af allmänna besparingarnc å riks-statens 4:de hufvudtitel, hvarmed, i brist al andra tillgångar, utgifterna för berörda kommenderingar hittills måst bestridas; Kongl. Maj:t under förutsättning att Rikets Ständer medgåfve hvad i dessa afseenden blifver föreslaget oell derjemte bifölle de anordningar och särskilda anslag, som för beväringsmanskapets utredning och beklädnad voro ifrågaställa, fann någon tillökning derutöfver å anslaget för utredningsafdelningens behof icke böra begäras; till följd hvaraf endast följande nya eller tillökta belopp utöfver 4:de hufvud-titelns nuvarande anslag borde äskas,
Maken till stoj, oväsende och prejeri som Grekernas, hvilka förde dessa passagerare från deras ångfartyg till vårt, har jag ej sett och det gick till det otroliga, så att de för böss-skotthåll fingo betala 6, flere 7 francs. Öfverhufvud såg jag här för första gången rätt Grekernas nu så väl bekanta bedrägeri och gemenhet; det var ömkligt att se de tafatta Engelsmännen vara utsatta för dem och gräla och boxas, utan att ändock slippa med mindre än att frikostigt lösa på pungen. Kort förut hade helt anspråkslöst ankommit en ung Arab, som jag för sådan igenkände på hans fransar omkring sin turban och på hans mörkbruna färg. Jag tilltalade honom genast på Arabiska och blef med den gladaste, öppnaste, leende min besvarad af honom på samma språk. Sedan talade vi ett och hvarje och förstodo hvarandra fullkomligen. Snart sällade sig till oss en tredje, som äfven talade Arabiska, men ganska brytande. Denne var en Grek, som i 10 år varit bosatt i Alexandria. När nu den första Engelsmannen, en Nordamerikanare, som såg mycket dum ut med ett litet rödt, väl städadt och putsadt skägg under hakan, efter tusende gräl med sin roddare, slutligen kom om bord och man äfven här började tala om quarantaine och annat som jag ej förstod, än mindre Amerikanaren som nästan allsicke förstod språket, kom min unge Arab mycket beställsamt fram till honom och började till min stora förundran tala ganska ren Engelska med honom och säga honom hvad man sade. Sedermera erfor jag genom bref eller attestater, som han framvisade för alla Engelsmännen, hvilka han ansatte den ena efter den andra, att han såsom tjenare följt åtskilliga Engelsmän i Syrien och annorstädes på resor i orienten samt af dem erhållit det högsta loford. Af alla ankomna passagerare kom endast trenne med mig på andra platsen, nemligen ofvannämnda Nordamerikanare och 2 Italienare, tvenne "fratres", hvilka skulle gå såsom missionärer till Abyssinien. Med den ena af dem, en 27 års ung vacker man, träffade jag först tillsammans nere i vår kajuta, då jag som hastigast sprang dit ner för att stoppa min pipa.
Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och som genom Utskottets förklarande, i anledning af Petter Perssons förslag,— att, enär Utskottet tillstyrkt ifrågaställa förändring i aidsoch gifto-rätttn såsom allmän lag, och tre Riks-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut i frågor af den beskaffenhet, som den omförmälda, Petter Perssons berörde förslag ej kunde till någon åtgärd föranleda den åsigt blifvit uttalad, att arfsrätten för Ridderskapet och Adeln ej är af den serskilda natur, som Herr Grefve Björnstjerna antydt; alltså och då tre Riks-Stånd enstämmigt beslutat den af Utskottet tillstyrkta förändring i arfsrätten, utan undantag för Ridderskapet och Adeln, och dermed godkänt Utskottets ofvannämnde, vid föregående Riksmöte af Rikets Ständer jemväl hyllade åsigt, anser Utskottet ifrågavarande anmärkningar, emot Regeringsformens 87 §. samt 3 punkten af 49 §• Riksdags-Ordningen, icke föranleda till någon åtgärd; h vilket vördsamiigen hos Ridderskapet och Adeln anmäles. Stockholm den a3 Januari 1845. Res erv ationer : af Herr Grefve Mörner: ”Dä den arfsoch gifto-rätt, Ridderskapet och Adeln för närvarande åtnjuter, är, lika med den för Preste-Ståndet gällande, personell, det vill säga, att den inträder i och med upphöjelsen Uadeligt stånd, men upphörer, om adelskapet förloras, hvaremot arfsoch giftorätten uti Borgares och Bondes bo beror utaf boningsorten (se 10 Cap. 2, 5 och 6 Giftermåls-Balken samt 2 Cap. 1 §. Ärfda-Balken), har det synts mig åtminstone tvifvelaktigt, om ej förstberörde arfsoch gifto-rätt är ZagUtskottets Memorialj JY:o 68. 3 att hänföra till sådan rättighet, frihet eller förmån, som, enligt i 14 §•
Om vi beräkna vigten af hvarje af dessa svin till endast ett centner, så belöper sig exporten af fläsk till England till ej mindre än 20,023 centner under år 1865. under det den de föregående åren varit högst obetydlig. Se vi åter på medelbeloppet af det fläsk, som under sednare åren blifvit till landet importeradt, så finna vi, att denna import under åren 1863—64 visserligen steg till ganska höga belopp; men taga vi hänsyn till, huru förhållandet var tiden närmast efter den, då tullfrihet å denna vara påbjöds, så visar sig, att medelbeloppet af importeradt Iläsk uppgick åren 1858—60 till 6,677 centner, således icke på långt när motsvarande det belopp, som under sista året från landet exporterades. Under åren 1860—63 steg deremot importen i medeltal till 40,000 centner, hvaremot vi hade att ställa en export af endast 124 centner, utom lefvande svin. Al den nämnda importen utgjordes dock större delen al Amerikanskt fläsk, som under denna tid i stora qvantiteter inköptes till Sverige, men hvilken handel nu nästan helt och hållet upphört. Det visar sig således, att ehuru importen af fläsk under sednare åren ökats, har dock exporten samtidigt stigit högst ansenligt. Under sådane omständigheter, och, då vårt fläsk lyckats få en så god afsättning på verldsrnarknaden, hemställer jag, huruvida det för närvaraede verkligen kan vara skäl att belägga denna vara med tull. Af aktade och kloka landtbrukare har jag hört den farhåga uttalas, att exporten af dessa produkter skulle få en större omfattning, än våra förhållanden för närvarande medgifva. Vi hafva nemligen icke varit beredda på att ordna vår hushållning på lämpligaste sätt för en sådan 408 Den 21 April e. m. export, så att det är möjligt att inom landet en brist kan uppstå; och jag har hort personer frukta, att, till följd af denna export, priset på denna vara i år skall stiga till ett oerhördt belopp. Jag ber att i största korthet äfven få nämna några ord angående öfriga landtmannaprodukter. Med afseende å dessa gestaltar sig förhållandet i allmänhet på samma sätt som med fläsk.
Handels-Ordning, angående tillägg till 6:te §:n l:sta mom. af gällande —: B' VIII. Handels-Ordniitgcn, angående ett tillägg dertill: B. III. 14, 48, A. 49. — af den 22 December 1846, angående ändring deri samt i dermed sammanhang egande författningar: B. IV. 46, 97, 163, A. 163, 174. 90 — H — Handels-räkningar och handels-böcker, angående förändring i Kongl. Handels-rättigbeten å landet, om utvidgning deraf; motion af Friherre David von Schultzenheim; se Motioner. Handels-system, angående en uppmaning till Bevillnings-Utskottet att vid aflemnandet af sitt förslag till ny Tull-taxa bestämdt tillkännagifva hvilket handels-system dervid blifvit följd t; motion af Friherre Jaeob Wilhelm Sprengtporten; se Motioner. Handtverks-räkningar, af äldre dato än 1 månad, äfvensom köpmäns bokförda fordringar, att sådaue måtte förlora rättigheten att kunna lagligen indrifvas; motion af Friherre Carl Julius von Schwerin: se Motioner. Hanson, J. A., Lands-Kanslist i Gefleborgs Län, angående pension på Allmänna Indragnings Staten för honom: lil. 12, B. 12 (se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titei). Hattefura hamn, angående anslag till förbättrande af den allmänna segelleden derifrån till Upperud, ra. m ; motion af Grefve Erik Sparre: se Motioner. Hedenborg, Johan, Professor, angående understöd åt honom af allmänna medel: B. HI. 313, 457, 525, A. 526. Heders-domstolar, angående inrättande af sådana för Arméens Officers-Korpser; motion af Herr Carl Fredrik Sköldebrand: se Motioner.
Hwein inser icke vbilligheten deraf, att den hemmansägare, som med kostnad ombyggt sin gard sä, att afständet byqgnadcrne emellan, tryggar honom sannolikt »fran förlust af flere byggnader »vid inträffande eldswäda, och således äfwen tryggar öfrige deltagande i brandstods inrättningen för en större hrandskade ersättning, icke skall sä »»juta den fördel af denna dest kloka tillställning att den får be. reda honom en mvtswarande rätt att undankomma de obestämda, ofra betydlige brandskade ersättningar till stora byar, hwilka, icke som haN, »ned omtanka och kostnad undanröjt anledningarne till stora förluster sch der äfwentyret af förlust är fa mycket större, som ingen ordning för byggnaders inrättande är föreskrifwen och ingen tillsyn till afböjande af fara för wädeld är älagd, men ersättningen för skadan lika säker ail påräkna. Denna brandstod, eller skadeersättning, hwilken, som den nu är inrättad, kan anses som en ojemn beskattning är stundom dä stora byar afbrinna ganska berydlig särdeles pa. skoglösa orter, i synnerhet L min - Z«z Den z Junk mindre härader, der de i ersättningen deltagande utföra cr< ringare antal hemman, och således deraf känna tyngden sä, akt det stundom inträffar att brandersäktningarne innom äret öswerst'ura beloppet af sjelfwa Kronoutskylderne.
O O sina grannars biträde vara skyldig ensam upprätta och underhålla hägnaden omkring en oländig mark, den han upptagit och sökt göra nyttig, då likväl en angränsande jordegare, sorn ofta försakade de ypperligaste tillfällen till uppodling, genom den fred stängseln äfven medförde å hans egor, finge i sin sorglöshet dela frukten af den andres flit, möda och kostnader; och som Kongl. Majit i nåder behagat infordra Rikets Ständers underdåniga utlåtande om hvad ändring och förbättring i stängsellagstiftningen kunde ega rum. hade Utskottet, omtänkt att, ä ena sidan, genom en skälig lindring i det tryckande stängselbesväret, befrämja och uppmuntra odlingar samt, å andra sidan, förekomma, att en jordbrukare, som i anseende tili markens beskaffenhet eller andra svåra omständigheter, utan eget förvållande nödgades afstå från all uppodling, icke genom deltagande i en för honom umbärlig hägnad måtte allt för mycket betungas, funnit sig böra föreslå: att det i 5 kap. 2 § 3 mom. utsatta vilkor för stängselvitsord i afseende på byars skyldighet att mot hvarandra i åker och äng hägna, eller att sådant skulle kunna ske utan den andres förfång, borde helt och hållet utgå, så att byar, hvilkas sammanstötande egor bestå af åker eller äng, utan allt undantag, borde anses förbundna att till rågångarnes uppstängande vara hvarandra behjelplige. Genom ett Kongl. Bref till Götha Hof-rätt den 13 Augusti 1790 var förordnadt. att de jordegare, hvilka åstundade att genom stängsel, till större eller mindre del, skilja deras egen skog, beteshage eller utmark, ifrån andras lika beskaffade egor, ej kunde förbinda de sednare emot deras vilja att taga del uti skiljehägnaden; men redan genom Kongl. Förordningen den 31 Maj 1793 gjordes förWesterNorrlands län det undantag, att stängselskyldigheten i utmark skulle vara byar emellan gemensam.
I följd af Instruktionens 21 §, har jag emottagit nedannämnde, efter sistförflutna riksdags slut utfärdade, Kongl. Resolutioner uppå dels Hedeivärda Bondeståndets och dels åtskilliga Riksdagsfullmäktiges af nämnde Riksstånd ingifna ansökningar och besvär: l:o af den 13 Juni 1845 uppå Riksdagsfullmäktigen L. J. S. Gezelii från Stora Kopparbergs län underdåniga ansökning om bidrag af allmänna medel till fullbordande af en väg emellan Wermland och Öfra Vester-dalarne; 2:o af den 25 Juni 1845, uppå Riksdagsfullmäktige Ola Jeppssons och G. B. Appelquist från Blekinge län underdåniga ansökning om anslag till vattenaftappningsarbeten i Blekinge län; 3:o af den 14 Juli 1845, uppå Riksdagsfullmäktigen J. A. Lundbergs, å Piteå och Skelleftea socknemäns vägnar gjorda, underdåniga ansökning i afseende å en ifrågasatt omläggning af allmänna landsvägen emellan gästgifvaregårdarne Öijebyn i Norrbottens och Byske i Westerbottens län; 4:o af den 12 Augusti 1845, uppå Bondeståndets underdåniga ansökning i fråga om användandet af Welanderska donationsfonden; 5:o af den 16 Oktober 1845, uppå Riksdagsfullmäktigen Pehr Bengtssons underdåniga ansökning om Calmar läns fördelning i tvänne särskilda län; R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 75 6:o af den 2 Juli 1846, uppå innevånarnes i Östra härad af Jönköpings län besvär öfver Kongl. Kammarkollegii utslag den 4 Juni 1845, angående sökt tillstånd till marknads hållande vid Brostugan; och 7:o af den 23 Februari innevarande år, uppå Riksdagsfullmäktige Nikolaus Nilssons, Sven Isacssons och M. Månssons underdåniga ansökning om upphörande af bropenningars erläggande vid Calmar. Hvilka Kongl. Resolutioner redan blifvit till Hedervärda Bondeståndets Kanslidirektion öfversända.
Men d i nu Washington-territoriet n h t den folkmfingrlssiffrg som bertittig.ade detsamma till att upptagas bland unionsstaterna, och saken företogs till behandling af kongressen, vficktc en Mr Eustis f r h Louisiana ett s. k. amendment, eller findringsförslag, till förslaget om territoriets upptagande bland staternas antal af innehill, att endast territoriets nran / ign elrktorrr 175 skulle fS deltaga i statens organisation och rösta i dess angeklgenheter. Alen d i detta ansags vara ett ingrepp i drii konstitutionella grundsats, som tillfursäkrar Iivarje stat rätt till lokal sjelfstyrelse, förkastades den io: iIe April, efter en Ibgvarig och ifrig debatt, Mr I.: ustis ' amendment med 4a röster emot 26 - en indirekt seger för qvinnans rösträtt, soni af alla dess vänner helsats med synnerlig gladje. I niistan hvar och en af N. Amerikas föreuta stater har flera eller fnrre ar existerat minst en förening för qvinnans rösträtt. Hvarje s8dan förening haller flitigt möten med föredrag eller diskussioner, insiinder irligen till statens IagstiRande församling petitioner om beviljande af rustratt St qvinnan samt söker att i tidningarlie eller genom särskildt utgifna broschyrer verka fur sin sak. I n3gra stater haha dessa föreningar sina särskilda pressorgan. Ett af de förnamsta bland dessa ar IYmon ' s jor~rnaf (en af Dagnys bytestidningar), som tir spr %krör för Föreningen för qrinnans röstriitt wWoman ' s Suffrage Association * - i Nassachusetts. Tidningen, soni utkommer en ging i veckan, utgifves i Iiostoii och redigeras pb ett förtjenstfullt sitt af Miss Lncy Stunc, Mr / I: B. Bfackilcff och hans hustru Mrs Alice Stont U f a c k r ~ ~ l hvilka f, tillika iiro de ledande personligheterna i nämnda förenings styrelse. Man kan göra sig ett begrepp om den lifliga verksamhet dylika föreningar utöfra.
Visar någon försumlighet eller motvilja vid olyckstillfället eller Vid bergningen, vare han förlustig innestående hyra, tiil en de! eller hell och hållet, allt ef er omständigheterna. 15 § 60. I de fall <§<§ 56, 57, 58 och 59 omförmäla, är rederiet förbundet att bekosta svenskt sjöfolks underhåll och resa till förhyringsorten, der ej tjenst å annat, till Sverige bestämdt, fartyg erhållas kan, då det åligger rederiet att bekosta sjöfolkets resa från detta fartygs bestämmelseort och till förhyringsorten. Ej vare dock någon af besättningen skyldig att å annat fartyg emottaga tjenst i annan egenskap eller på andra vill or, än de, under hvilka han blifvit förhyrd. Å svenska fartyg skall, till sådant antal och emot sådan betalning, som af Konungen bestämmes, einottagas sjöfolk, hvars hemsändande det åligger konsulerna alt besörja. Samma förbindelse ege ock rum i anseende till norskt sjöfolk, så änge en motsvarande bestämmelse är i Norge gällande. § 61. Då tjenstgöring börjar, ege sjöman rätt att i förskott bekomma, der han månadsvis förhyrd är, en månads hyra eller, om han är förhyrd för resa, fjerdedeltn af hyran. På deri ort, der lasten till större delen eller heil och hållet lossas, njute sjöman lika belopp af sin hyra, såvida det är förtjent. § 62. Ej må någon af besättningen, som å segellärdigt fartyg i tjenst ar, för gäld bysättas, ej heller hvad han till beklädnad eller tjenstens behof ombord fört i mät gå. Har han eljest egendom ombord, som utan uppskof af fartygets resa åtkom mas kan; den må lill gäldens betalning användas. § 63. Utan befäihafvarens tillstånd må ej någon af besättningen för egen eller andras räkning laga ombord varor. Sker det, beläte den felande den högsta frakt, som i afseglingsorten erlägges för dylika varor å sådan resa, som den fartyget företaga ska I. § 64.
Häruti hafva H:rr Amiral v. Schantz, Assessor Lagerhjelm, Rådman Lundgren och Grosshandlaren Eckerman instämt. 12:1c. Punden moni. cl) och smittosamma. sjukdomars hämmande. Herr Öfverste Lefrén har åberopat dess i ämnet förut afgifna reservation samt tillagt: Utskottet har ej ogillat grundsatsen, men ansett det skulle blifva alltför tryckande för en Landsort, som blifvit hemsökt med en smittosam sjukdom, att sjelf påkosta botemedlen och alt hela landet lättare kan bära samma utgift. Detta synes vid första påseendet vara billigt, men är det ej i grunden, emedan hvar och en ort bör hjelpa sig sjelf och vårda sina egna angelägenheter, för att upprätthålla ett sjelfständigt sinne, hvartill i första rummet hör att en Landsorts innevånare ej tillita det allmänna, förrän ulredt blifvit, att den öfverståndna olyckan varit så tryckande att Landsorten bör under vissa år njuta någon lindring i bevillningen, hvilket efter min öfvertygelse är det rätta sättet att godtgöra hvad olyckan åstadkommit. 16 Punden mom. b) H:r Biskop Thyselius har yttrat det han icke kunde instämma i Utskottets beslut, att utesluta LänsNotarierne från ordinarie Stat, 86 Stats-Utslottets helst Utskottet sjelf medgifvit att ifrågavarande Tjenstemän borde vicariera för LandsSecrelerarne då desse af Embetsresor eller laga hinder afhållas från Tjenstens utöfning. — Härmed förenade sig Herr Major Heykensköldj H:r Lagman Noréus j H:r CommerceRådet Santesson sarnt H:r DomProslen Heurlin. N:o 238- (Bil. till a:dra Hufv.Tit.) Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i3i, rörande tillökning i lönen för Kyrkoherden i "Waxholm. (U.-A.) Vid samma Betänkande har blifvit erinradt inom H. PresteStåndet af någre Ledamöter, att då K.
Full frihet lemnäs visserligen åt nuvar. skollärare alt följa den nya lärometoden eller ej, men denna är in petto antagen och gillad, och den K. proposm bjuder bestämt förhöjda, å många ställen kanske fördubblade löner åt de lärare, som gemensamt förklara sig villige att införa denna metod. Vi känna nu att flertalet af dem äro af själ och hjerta öfvertygade om företrädet af den länge bepröfvade klassläsningen och praktiskt visa dess användbarhet. Att sätta dessa, i allmänhet unga och i ekonomiskt afseende mindre väl lottade tjenstemän i strid mellan deras behof och deras öfvertygelse, är en ganska betänklig sak. Duka de under för det förra, hvilket vore ganska menskligt, så är det åtminstone ej troligt att undervisningen och läroverket skola vinna på denna försakelse af känslan för det rätta och bästa. De svagaste, de mera liknöjde, blifva förmodligen de, som skola bestorma deras ephorer med höner, att Den 18 December f. m. 241 att ej betaga flem fördelen af ökade löneförmåner, oell de pä detta sätt uppkomne profskolor, i saknad af en sammanhållande kraft, komma kanske att på ett för ungdomen, bildningen och samhället bedröfligt sätt förfela deras mål. En mängd unga lärare skola oek härigenom lockas in på en bana, der de som dupplikanler länge kunna få vänta på de för en tarflig utkomst nödiga lönevillkor, aldramest då de bättre utsigter de förr ägt till befordran å presterlig väg blifva för dem stängde. Denna föreslagna väg för reformen förefaller derföre mindre billig, men vore ganska ändamålsenlig, om syftemålet med den kunde någonsin länkas vara det, att undergräfva det gamla skolväsendet och alltså verka dess fall, innan man på öfvertygelsens väg hade styrkt dess olämplighet. Erfarenheten, denna säkra grund för våra menskliga framsteg, bar i sanning ännu mycket att lära oss i denna del, och varsamhet är här, om någonsin, af yttersta behof, såvida man ej skall löpa fara att en beslutad reform skall befinnas overkställbar, eller åtminstone ej ändamålsenlig och reformens reformerande blifva en oundviklig nödvändighet. Tidepnnkten för denna åtgärd kan ej sägas väl vald.