Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I föregående nummer i svaret till P. E. aDgående behandling af förstoppning står engelskt bittervatten; skall vara: ungerskt bitter vatten. Frågor. Fins någon bland Iduns läsarinnor, som kan upplysa mig, om hvar och på hvad sätt rödlök skall förvaras för att inte gro? A. B. Vill någon godhetsfullt upplysa mig om om, hvad som fordras för inträde vid telegrafen? S. - N:r 17. Ville någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt gifva anvisning på något vackert prof på bomullstyg, helst blått, hvitt och rödt garn, emedan dessa färger äro de mest hållbara. Äfven vore undertecknad tacksam för svar å följande frågor. Huru säljes » Intubikaffet », brändt eller obrändt och till hvilket pris? Får man köpa frö till växten, och är nå- gon i tillfälle att säga, huru den odlas eller hvar man får upplysning derom? Tacksam finska. Är det någon af Iduns läsarinnor som är vegetarian och vill upplysa en, som vill bli det, om sin matordning, skulle svar tacksamt emotses af A. Ö. i N. Ville någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt undervisa ett fattigt, yngre, gift fruntimmer i handarbete, hvilket skulle blifva hennes utkomstkälla; och finge ersättningsafgiften derför betalas mot försommaren — eller möjligen kunde undertecknad derför gagna som någon slags njelpreda i något hem, frågar Signe. Man ser ofta, att » en bättre flicka » annonserar efter en plats o. s. v., och jag har visserligen sjelf sökt bilda mig " ett begrepp om bättre ocb sämre flickor, men det skulle vara roligt att af en sådan » bättre flicka » få upplysning om, hvaruti hon sjelf anser sig stå framför andra, och hoppas jag, att en sådan flicka ej skall anse det under sin värdighet att i Idun svara en bondhustrio. Kan någon upplysa en fattig och sjuk flicka, som endast kan försörja sig med handarbete, hvar hon skall finna någon afsiittning för dem? Sigrid. Huru skall man skrifva och till hvilken skall man ställa en ansökan för att få lotta bort ett vackert arbete? Stockholmsbo. Huru stort bör ett slädnät Ull 2 hästar vara? Alma. Svar.
Då Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf hemställde pm R. o. Ad. vidblefve sitt förut i fråga om afgifler efter 2:dra artikeln af arbetsfolk fattade beslut, ropades starka ja jemte åtskilliga nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Uppå sedermera framställd propos. godkände R. o. Ad. den af Ursk. föreslagna voter:s-propos:n N:o 2. 3:dje punkten, ang:de förhöjd bevillning af enskilda Banker. Hr Gr. o. L andtm:s propos. lill vidblifvande af R. o. Ad:s förut i delta ämne fattade beslut samt godkännande af den 8* 116 Den 17 Jun i. derom föreslagna votcns-propos. N:o 3, besvarades med starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. 4:de punkten, ang:de bevillning af karaktersfullmakter. R. o. Ad. vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut, samt godkände de af Utsk. föreslagna voter:s-propos:ne N:is 4, 5 och 6. 5:te punkten, ang:de väckt förslag om föreskrift för vederbör. skönskrifvare i stad, att inom viss tid till magistraten aflemna serskildt exemplar af mantalslängden. Utsk:s i denna punkt afgifnn yttrande blef af R. o. Ad. godkändt. örte punkten, ang:de ifrågasatt ändring i 50 § af hevi lin: sf ö r o r d n in gen. Hr von Hartmansdorff: Mig synes Utsk. hafva anfört så giltiga skäl för sin inbjudning, alt jag vördsamt hemställer, att Ståndet ville densamma antaga.
Om nu, såsom jag vågar förutsätta, 5 års öfvergångstid, såsom regel, blifver medgifven, torde i alla de fall, der öfvergångsterminer äro föreslagne till mindre än 5 år, ty för vissa varuslag, såsom t. ex. Sidenoch Ylleväfnader, Porslin o. s. v. är denna tidrymd och derefter lämpade tullafgiftsbelopp redan bestämda, rättelse med minsta svårighet kunna ske på det sätt, att de Svenske underhandlarne bibehålla den först utsatte, högsta tullsatsen ett år längre, än hvad komiterades öfvergångstabell utvisar, och att således öfvergångstiden, der den kan vara föreslagen till 4 år, utsträckes till 5, der den är 3 år, till 4 o. s. v. I afseende på detaljerna af komiténs förslag är jag i följande punkter af olika mening med komiténs pluralitet: l:o. Då Bomullsväfnader samt Strumpstolsarbeten och Vantar, andra slag, fått sig 2:ne års öfvergångstid, eller, efter mitt förslag, höra få 3:ne års öfvergångstid sig förunnade, anser jag äfven det ofårgade Bomullsgarnet, som utgör föremål för en högst betydligt utvecklad inhemsk fabriksindustri, böra åtnjuta en derefter lämpad enahanda förmån samt tullsatsen derå bestämmas för samma öfvergångstid, som bestämmes för ofvannämnde varuslag, till 10 öre pr skålpund, innan den nedgår till föreslagne 8 öre; 72 2:o. Handskar. Komiténs förslag att genast nedsätta tullen å denna vara från 3 till 1 Rdr pr skålpund anser jag vara en väl hög satsförändring på en gång, utan föreslår, att den i 2:ne år bestämmes till 2 Riksdaler skålpundet och först på det 3:dj'e nedgår till 1 Riksdaler. Derigenom kommer ock den nu till 10,000 Riksdaler beräknade tullminskningen att under sagde öfvergångstid inskränkas till 5,000 Riksdaler; 3:o. Porslin, äkta, dels livitt, dels måladt eller förgyldt.
En så odeterminerad föreskrift skulle, i min tanka, bereda den största osäkerhet för Actieagarne, tillintetgöra verkan af Riksens Ständers vidare tagna beslut, och i sin tillämpning möjligtvis rtihbä de grunder, hvarpå verkställigheten af Canälarbetet är beräknad. Den 3j Juli e. m. Jag vågar säga att det är utan exempel, och måste vara det uti ett Land, der • sjelfva Konungen vid alla tillfällen är underkastad Lagarna och deras föreskrifter, att ett sådant uppdrag blifvit af Riksens Ständer lemnadt till någon autoritet, som här föreslås åt 3’.ne särskilda, nämligen åt BancoUtskottet, ät Riksens Ständers Revisorer öfver Stats-, Bancooch RiksgäldsYerken, samt ät BancuFullmägiiga, att om - Götha CanalBolags Diseontrörelse förordna allt som dessa, efter förekommande omständigheter, finna nödigt, och utan att den ena autoriteten skulle vara bunden af den andras föreskrifter, eller någondera af Rikets Ständers beslut. Jag har visse ingen ting emot att en gemensam öfverstyrelses kloka anordningar må bestämma förvaltningens gång; men består denna gemensamma öfverstyrelse af förenämnde 3:ne särskilda autoriteter, sä mäste dock Bolaget åtmindstone få känna de grunder, hvarefter denna förvaltning, hvarå dess välfärd beror, skall äga rum; och mäste veta att, för alla de gme autoriteteiras åtgärder, äfven existera Lagar, dem ej heller de få öfverträda. Efter nuvarande institutioner för CanalVerket, är öfverstyrelsen vald af Bolaget, jemte det Riksens Ständers Bank deri »523 Ven 31 Juli e. m. t3ger del, CanalDirectjonen ansvarar Bolaget för sina åtgärder, och Bolaget har ett gemensamt ansvar till Konung' och Ständer, att ej öfverskrida de vilkor, hvarå deras privilegier h vila. Men efter Hör loff. BancoUtskoltets förslag, skulle här mellankomma grne nya autoriteter, sorn ägde oinskränkt rätt, att förordna blott efter hvad omständigheterna synas demfordra; och utan den ringaste ansvarighet» täll Bolaget, hvars rätt till
Jag har redan haft äran nämna, hvad som i Utsk:s betänk, är anfördt i afseende på medlens användande, nemi. att de blifvit disponerade på K. M:s befallning af directionen för segelfarten emellan Wenern och hafvet. Detta har äfven Hr Edenhjelm upplyst. Den uppmuddring, som här sedan långliga tider tillhaka har skett, har nu fallit på staden alt afhjelpa. Det är 34,000 r:dr om året, efter StatsUtsk:s förslag, som staden derpå vill använda, hvaraf 10,000 r:dr särskildt af stadscassan. Det öfriga utgöres af tolags-, riviersoch slussarrende-medel. För min del kan jag omöjligen annat än se, att en hamnbyggnad i Götheborg, der fartygen kunna lägga till vid quaien och lasta, är af lika stor fördel för alla andra, som besöka Götheborgs hamn från andra städer i Riket, som någonsin för Götheborg, och äfven af en stor fördel för statscassan. Då man känner den svårighet, som råder vid att bevaka fartygen under det de ligga på en rivier, för att hindra smuggling och tullförsnillning, så kan man lätt finna huru stor fördel det vore om denna svårighet undanröjdes, och det lider intet tvifvel, att derest uti statscassan skulle inflyta alla de tullmedel, som nu försnillas inom hela Riket, så skulle den 22 II. 55 434 Der. 27 Mars e. ro. icke behöfva en enda skilling af den öfriga bevillningen. Jag tror att saken är af den vigt att något bör göras, så alt, då det är uppenbart, att bär hafva medel blifvit tagna från hvad som hört till stadens hamn, kan jag icke undertrycka min öfvertygelse, det må än af hvem som helst anses vara ett fel, ali R.
En sådan utkastning af stora summor i en hast tjenar till intet annat, än att missleda dem, som befatta sig med rörelsen, och inbilla dem , att en sådan utsläppning blir continuerlig och förleder dem att derefter rälta sin rörelse. Det är en stor otjenst man gör rörelsen, genom en sådan alltför hastig utkastning, och jag tror det ej ens i närvarande stund vara behöfiigt. Då jag förklarar detta, är det likväl ej för att derigenom tillkännagifva något klander öfver de motiver, Den iS Murs. som ledt StatsUtsk.; och jag får, isynnerhet i anledn. af den sUle välde talarens replik på hvad jag sagt, förklara, att jag alldeles icke har haft för afsigt, och tror ej heller, atl mina ordalag kunnat innefatta någon sådan afsigt alt instämma med dem, som föt öfrigt under denna riksdag velat illa tilltyga StatsUtsk. Jag hembär tvertoin SlatsUtskrs både majoritet och minoritet min uppriktiga erkänsla och tacksamhet, både för de grundsatser de erkänt och uttalat och för det säll, hvai på de följt dessa grundsatser. I afseende på denna fråga erkänner jag derjemte, att StatsUtsk. nära nog varit försalt i nödvändighet ali handla så, sorn det i detta betänk, handlat; men deraf följer väl ej, att R. St. nu, vid pröfningen af Utskts förslag, skall anse de motiver, som hafva ledi StatsUtsk, vara så evigt verkande, att vi ej i delta moni. skulle få betrakta, om vi ej kunna handla annorlunda. Vi erkänna, att StatsUtsk. handlat conseqvent, efter sina åsigter, men deraf följer väl icke, att vi allt framgent skola ledas af dessa åsigter. Frih. Sprengtporten har, så vidt jag kunnat fatta, lagt grunderna till en theori, som jag länge varsnat hafva både uppslålt och utvecklat sig under denna riksdag.
Men om nu min mor var en så behaglig dam, så skall man tro att generalen, som, särdeles vid stora kalaset, anlagt sin allra behagligaste kavaljersmin från fordna tider och då iklädd uniformen, var en icke mindre grann syn – och allra grannast var att se den öfverdådigt siratliga manöver, hvarmed han förde kusin Margaretas hand upp till de stora väldiga mustascherna för att, enligt tidens sed, få gifva den brukliga kyssen. Men att nu återkomma till frågan om min blifvande edukation på generalens präktiga egendom Malma, så blef händelsen den, att då jag vuxit upp så mycket att jag ansågs kunna ha godt deraf, var den hedersmannen samlad till sina fäder och dermed den källan för min finare uppfostran utsinad. Emellertid hörde det nu en gång för alla till tonen och särskilt till mina föräldrars principer att flickorna under längre tider skulle lefva i främmande hem – och ett af de ädlaste bland dessa, der vi alla tid efter annan uppehöllo oss, var det gamla herregodset Morlanda i skärgården. Den bildtska familjen, af gammal norsk adel, var ett sant patriarkat och dess öfverhufvud, kapten Abraham Bildt, en patriark långt mildare och mera vördnadsbjudande än vår gamle fader Abraham, sådan som de judiska böckerna framställa honom. Kapten Bildt, som för många år sedan tagit afsked, och min far voro förenade i en vänskap, som räckt ända från sillfiskets och trankokeriets sorgligt lysande tid, då de haft något kompanjonskap. Och min far gjorde hvar sommar flera resor till Orust, den stora ö, på hvilken Morlanda är beläget, för att der hemta spannmålslaster och en vecka eller ett par sällskapa med denne vän, så ofantligt olika vännen Boman i Strömstad. Omkring en mil från Morlanda, straxt invid Fiskebäckskil, ligger Kristineberg, der ett friskt handelshus då blomstrade. Min fars fordne trankokeribokhållare, sedan associerad affärsman, herr Diedrichsen, var egare till stället och firman; och i detta ” köpmanshus i skärgården” fingo vi döttrar också genomgå en kurs i uppfostran, d. v. s. den husliga. För min del tror jag dock icke att fru Diedrichsen särdeles berömde min läraktighet.
Den egare eller innehafvare af hemman, hvilka för sin åbyggnad, eller någon del deraf, eller för säd, foder eller boskap, som till gårdens bruk tarvas, tagit försäkring i brandstodsbolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, vare ej, så länge han i bolaget qvarstår, pligtig att gälda brandstods-ersältning, hvarom i lag eller derpå grundad förening stadgas, och deremot ej eller berättigad till den godtgörelse för liden brandskada, som, efter lag eller föreningen, skolat honom tillkomma. Hvad en del Brandslods-bolags, af Konungen stadfästade, Reglementen innehålla, afvikande från den sålunda gifna föreskrift, kommer, i följd häraf, att förfalla. Uppgift å de hemman, hvilkas egare eller innehafvare, efter hvad ofvanberördt är, deltaga i ortens af Konungen stadfästade Brandstods-bolag, 3i6 Expeditions-lltshotttls Förslag till und. Skrifvlscj N.o 128. skall lill efterrättelse, i fråga om andra hemman, af Bolagets styrelse meddelas vederbörande embetsmyndighet, då så påfordras; dock blilver denna Förordning icke gällande förr, än sex månader efter densammas kungörande. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. i845. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående afvittringarnes skyndsamma verkställande i ffester-Dalarne. (Adim. Besv. och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 110.) S. A. K.
Ty friheten ensam förmår att i alla rigtningar på ett naturligt sätt lifva den enskildes omtanka och företagsamhet, och derigenom gifva åt samhället i dess helhet denna rörelse framåt mot en ständigt fortgående utveckling, hvilken alltid — och i främsta rummet — kommer framtiden till godo. De ofvan omnämnda införselförbuden, huru förkastlig än den statsekonomiska åsigt numera må anses, hvilken framkallade desamma, hade dock den förtjensten, att de med bestämdhet träffade just det man ville träffa, men icke derjemte hindrade det, som man alldeles icke ville förbjuda. Icke ens denna förtjenst kan man tillerkänna de inskränkningar i exporten af vissa skogseffekter, hvilka ännu förefinnas i vår tulltaxa. Kan man tänka sig något orimligare, än att en skogsoch sågverksegare af ett 12:tums, 6:tums midtelparti på ett groft träd, väl får såga två 12:tums 3:tums plank; men han får icke utan särskild uppoffring derur taga två 6:tums sparrar för export till utlandet, äfven om dessa sednare kunde betinga sig ett relativt högre pris på verldsmarknaden. Han får väl såga det ifrågavarande midtelpartiet i en rigtning och förfoga öfver produkten såsom honom för godt synes; men vill han såga detsamma i en annan rigtning till två sparrar för Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse M 49. 17 för att exportera dem till utlandet, så kostar det honom extra 40 öre. En icke mindre orimlighet lades i dagen genom haudlingarne i ett nyligen till Kongl. Maj:t hänskjutet besvärsmål, der en exportör af till Danmark försålda staketstolpar tvingades, för att undgå den för sparrar åsätta tull af 20 öre per stycke, att på midten afsåga de längre ibland dem, ehuru det af årsringarnes mängd och läge på de uppsända profstolparne var uppenbart, att åtminstone en del af ifrågavarande stolpar voro tagna flere stycken af ett enda fullmoget träd. Naturligtvis har lagstiftarens mening med tulltaxans bestämmelser icke afsett sådana förhållanden, lika litet som att förhindra någon att på bästa sätt göra sig till godo toppar och grofva grenar; men föga båtar det, att sådant icke varit meningen, då det ändock blir följden.
Nog är det vådligt att inlåta sig i strid med Const.Ctslcs Ordf:de, särdeles då hans tolkning af Grundlagen blifvit af vår nuvarrde Landtm, gillad. Vi måste således böja oss under hans åsigter och åtnöja oss med det resultat, som hans förklarande medfört: men för min del vill jag till prot. förklara, att jag alldeles icke kan instämma i den mening, som denne Ordf:de uttalat. Han sjelf synes nemi. hafva befarat origligheten af sin mening, derigenom alt han slutade sitt yttrande dermed, att för R. o. Ad. ingenting annat återstode, än att antingen vidblifva sitt förra beslut, eller antaga Utsk:s förslag. Per conseqventiamrei och efter all logisk slutkonst, så mäste deraf följa, att R. o. Ad. eger att frånträda sitt beslut, åtminstone i ett fall, nemi. då Ulsk. föreslagit någonting emot R. o. Ad:s förra beslut stridande, men då måste väl också R. o. Ad. vid alla tillfällen ega rättighet, att antingen vidblifva sitt beslut, eller antaga Utsk:s förslag, eller ock, i stället derför, sälta någonting annat: Orsaken till denna villervalla är den, att Riksd.Ordmn blifvit så förändrad, att RiksSt:n, första gången ett ärende förekommer, kunna om detsamma definitivt besluta för deras del; men det bänder likväl, att somliga Stånd alldeles icke definitivt besluta i frågan och att sålunda en återremiss ifrån deni eger rum, hvarigenom ärendet återkommer till Utsk:s förnyade behandling, alldeles såsom denna fråga. Deraf blifver en ovilkorlig följd, att ärendet äfven återkommer till det Stånd, som första gången fattade sitt beslut deruti, men det kommer 13 H. 9 130 Den 7 Oktober f. m. då i cn annan skepnad, för att definitivt afgöras, med anledn. af de anmärkntr, sora emot ärendet blifvit framställda inom de andra RiksSttn. Det förekommer, i min tanka, högst anmärkningsvärdt, att icke saken må kunna betraktas såsom vore hon hos R. o.
KAMRERN. Det blir nog mycket folk med på tåget. Här har varit ovanligt lifligt i dag. VIGGO ser på klockan. Och jag har mitt bagage att ställa om. Det är kanske på tiden, att man ger sig af. LOUISE. Redan? KAMRERN artigt. Tiden går fort i angenämt sällskap. VIGGO ser Louise in i ögonen. Vill du, att jag skall stanna? Då stannar jag. LOUISE. Tack, Viggo, tack. Det visste jag nog. Men du skall resa. VIGGO tar hennes hand. Farväl då, lilla Lisa. LOUISE med tårar i ögonen. Farväl, Viggo ... och ... helsa Paris. VIGGO. Adjö, kamrer. De skaka hand. KAMRERN. Adjö, Viggo. Lycklig resa. VIGGO. Tack. Går till köksdörren, öppnar den och ropar utåt. Adjö, Botilda! Nu bär det af igen! BOTILDA kommer i dörren, torkande handen på förklädet. Adjö, herr Viggo! Får se kamrern och niger djupt. Nej, men att kamrern är kommen, och fröken har ingenting sagt! Nu skall jag ta in kaffe! LOUISE. Jag får verkligen be om ursäkt, att jag inte tänkt på ... KAMRERN. Tack, inte för min skull. LOUISE. Det är väl inte kaffedags längre – Men ett glas vin får jag väl bjuda på? Botilda, tag in litet vin. KAMRERN. Tack – men hm! om jag får vara alldeles ogenerad – blodet stiger mig alltid åt hufvudet, om jag dricker vin på förmiddagen VIGGO, som under tiden tagit på sig reskappa, hatt och galoscher ute i förstugan, nickar ännu en gång in genom dörren. Adjö, adjö! LOUISE. Adjö, Viggo. BOTILDA. Får man ingenting alls bjuda kamrern på? KAMRERN. Tack, Botilda – jag skall ingenting ha. BOTILDA mysande. Kamrern får åtminstone sitta en stund och hålla fröken sällskap, annars leds hon för galet. Går ut i köket. KAMRERN.
&gt; 3: — AUGUSTA UTGIFNINGSDAGAR: HVARJE O N S D A G OCH LÖRDAG. LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. ATTERBOM, FÖDD TIGERSCHIÖLD. I VÅR A F NJUTNINGSLYSTNAD och lyx präglade tid är det godt a t t någon gång få stanna inför en kärnkvinha, lyssna till hennes lefnadssaga och värmas af hennes personlighet. En sådan var Augusta, Victoria Atterbom född Tigerschiöld. E t t hem och den natur, hvilken omger detta, har på karaktärsdaningen det största inflytande. Det var också i en särdeles vacker del af Södermanland vid den fagra sjön Båfvens strand på säteriet Bögstorp, som fru Atterbom söndagen den 3 nov. 1839 såg dagens ljus. Hon var yngst bland sju syskon och föräldrarne voro kaptenen vid kungl. lifbeväringen Gustaf Bernhard Tigerschiöld och hans maka Gustafva Hytthon. Vid sex års ålder förlorade den lilla Augusta sin fader, » men, » säger en henne närstående, » hade den stora lyckan a t t äga en moder, som var en sällsynt utmärkt kvinna såväl till inre egenskaper som yttre praktisk duglighet, ett mönster för husmödrar, och hvilken blifven änka energiskt skötte familj och jordagods. Det utmärkande hos henne var en ständig verksamhetslust, en DEN 6 DECEMBER REDAKTÖR OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. REDAKTIONSSEKR. 1 2: T E ÅRG. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLKLARA S. DELES SÄRSKILDT FÖRMÄNL. VILLKOR. RIKS 1 6 4 6 människokärlek och själfuppoffring, som ej ville veta af någon gräns. H v a r j e hjälpbehöfvande var för henne i kristlig mening hennes nästa. » Augusta var den af barnen, hvilken mest liknade sin mor. Af fadern hade hon ärft ett särdeles lätt och behagligt sällskapssätt och hans stora kärlek till djur, i synnerhet hästar.
Sådant är förloppet af de åtgärder, sorn , i anledning af Riksens Ständers* hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan, blifvit, rörande detta hemman, vidtagna, och hvarom bilagde handlingar lemna härmare och ornständeligare upplysning och utredning. Enligt hvad den förrättade och härhos i afskrift bilagde undersökningen innehåller , och Syne-Rätten sig jemväl yttrat, liar nu mera Bergs Rådet von Wahrendorff så i anseende till Får-afveln sorn hemmanets byggnad och häfd samt Krono-Utlagor, fullgjort 'sina skyldigheter; 5.-c Bandet. 107. 108. och 85» Ven 7 Juli. och ehuru han icke finnes hafva erhållit ordentlig och behörig införsel i åbo-rätten till detta hemman genom dem , sorn derom ägt förordna; likväl och da. han, sedan han af hemmanet genom framlidne Herr Genefal-Lieutenanten Baron Duvalls öfverlåtelse blifvit innehafvare, straxt derefter om stadfästelse å åbo-rätten hos landshöfdingen sig anmält,samt allt sedermera sina skyldigheter uppfyllt; ty har Kongl. Karnmar-Collegium ansett honom framför andra böra vid hemmanet bibehållas så länge och intilldess derom af Kongl. Majit och Riksens Ständer annorlunda kunde blifva stadgadt. Kongl. Kammar-Coilegium har uti dess Protocolls-IJtdrag för öfrigt tillkännagifvit, att detta hemman ej blifvit upptaget på den är 1809 till Riksens Ständers Stats-Utskott afiemnade förteckning å Kronans Domainer, i anseende dertill, att det då ännu ej var skildt ifrån Grubbensköldskå Bytet, men att Kongl. Collegium, så snart samma Byte kunde blifva afgjordt och i händelse Lindö hemman då blefve derifrån fritt, amadé hos Kongl. Majit giöra underdånig hemställan, huru dermed borde förhållas, och huruvida det kunde få; gå i mät för underdåniga Skatterätts-fordringar.