Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj i", m dessa medel för att derpå förtjena ränta; ty när Statscont. reqvirera!' penningar, måsté Riksg.cont. på dagen lemna dem. Ville Riksg.cont. utlåna penningar mot betalning vid anfordran, skulle det af allmänheten inga penningar få. I alla fall kunde det härida; att den skyldige ej förmådde genast betala och att både Riksg cont. oell Statscont. finge vanta. Det är i all administration förbjudet att utlåna statsmedel, emedan de skola utgå till sina gifna ändamål. Vilie man tillåta motsatsen i afseende på Riksg.cont., borde äfven iandtranterierna få utlåna sina behållningar. Man har likväl sett, att til! och med beklädnadsdirectionernä ej velat, med undantag af en enda, begagna tillåtelsen att utlåna deras medel, ehuru de troligen äro mera disponibla än Riksg.cont:s. Vöre det rätt att på det viset förfara med tulloch flera bevillningsmedel, hvarföre skulle man ej så göra med alla skatterna? Man korome derigenom att få orimligheten desto klarare ådagalagd. Gr. Cronhjelm har återkommit med den vanliga beskyllningen, att sista StatsTJtsk. beräknat inkomsterna för högt. Jag har förut vederlagt detta misstag med bestämda summor; och den, som ej later sig vederlaggas af siffror, är det förgäfves att vilja tala till rätta. Slutligen får jag anmärka, att om man än lemnar dessa medel till Riksg.cont., ser jag ingen möjlighet att controllera, huruvida de reqvisitioner, som af Statscont. inom föreskri livet belopp göras, vore behöriga eller ej, och huru skulle då Riksg.cont. kunna vägra att betala? Det återstår ingen annan utväg, i fall Ständerna vilja beröfva Statscont. dessa medel, än att gifva det ett creditiv på Riksg cont. Jag tillstyrker bifall till utlåtandet. Frih. Åkerhjelm: Gr. Cronhjelm bar i sitt anförande exempelvis nämnt, att löner blifvit anvisade på besparingarna. Min erfarenhet inskränker sig till anvisningar af löner åt de embetsverk, hvilka blifvit omorganiserade till följd af R.
R:dr 128,325 Götha Hofrätt , 126,825 samt Hofrätten öfver Skåne och Blekinge ,., 58,650 utom ett Hofrällerne gemensamt tillagdt reservalions-anslag . , 10.500 324,300 så komme. utöfver sistnämnde summor för regleringens lillvägabringande att erfordras, 78,800 R:dr, hvilket belopp E. K. M:t af Rikets Ständer äskat. Elter öfvervägande af hvad i afseende å de föreslagna nya lönestaterna förekom mit såväl i E. K. M: I s Nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, som det samma Nådiga Proposition följaktiga Slalsråds-prolokoll öfver Justitie-ärenden för den 14 Oktober 1856, hafva Rikets Ständer väl ansett grunderna för den nya organisationen i allmänhet riktige, men dock vid granskning af de föreslagna lönestaterna funnit jemkning böra ega rum beträffande några af de uppförda beloppen, på sätt här nedan i underdånighet omlörmäles. a) Enligt den föreslagna slaten, skulle de ordinarie notarierne, hvilka ansetts böra blifva 15 i hvardera af Svea och Götha Hofrätter samt 6 i Skånska Hofrätten, fördelas i Irenne löne-grader, med lika antal i hvarje grad, samt, jemte sportlerne, beräknade för hvar Notarie i Svea Hofrätt till 720 R:dr och i de öfriga Holrätterne till 640 R:dr, erhålla såsom lön i högsta graden 1,800 R:dr, i den andra 1,200 R:dr och i den lägsta graden 1,000 R:dr; hvarförutan e. o. Notarier, till antal af 5 i hvardera af Svea och Götila Hofrätter och 2 i Skånska Hofrätten, blifvit i staten uppförda, med arfvoden af 500 R:dr, utom sportler, beräknade till samma belopp, som de ordinarie Notariernes.
Och hon slöt med detsamma i sin famn en ung man – med kort och satt vext, temligen stora händer och fötter, men vackert brunt hår, klara, grå ögon, och ett vänligt och godt ansigte. Och det var verkligen Konrad, som stigit ur och gått genvägen öfver hagen, och nu helt tyst smugit sig in på gården bakom de båda fruntimmerna. Mamsell Lovisa kysste honom, och bultade honom eftertryckligt i ryggen med sina dugtiga händer, och då hon slutligen släppte honom, var det Anna som – kastande löfhögen ifrån sig, – i barnslig glädje föll i hans famn och lade sina armar om hans hals. Men Annas helsning tycktes icke göra samma verkan på den unga magistern, ty han rodnade starkt, och vågade knappt återge henne den kyss hon helt okonstladt tryckt på hans läppar; han fattade hennes hand och kysste den i stället flera gånger, under det han eldigt och förvånad betraktade den unga flickan, som nu i sin ordning rodnade och såg en smula förlägen ut. – Anna, söta Anna, hvad du blifvit stor och vacker, – sade han med sann och ofrivillig beundran, – du var väl en rätt täck liten flicka när jag reste, men jag väntade likväl ej, att nu finna dig sådan vid min återkomst – och hans ögon uttryckte en ännu varmare beundran än hans ord. – Ja, tycker du inte att Anna blifvit en riktig dam, – sade mamsell Lovisa helt förnöjd, och liksom litet stolt på Annas vägnar, öfver Konrads förvåning, i det hon rättade sin mössa, och strök ned sina klädningsärmar. – Se der kommer mamma, – sade Anna afbrytande, glad att få vända uppmärksamheten på någon annan, och Konrad skyndade emot prostinnan, som syntes i förstugudörren, och slöt den öfverraskade gumman i sina armar, och nu blef det Konrads tur att undergå samma mönstring som Anna nyss; och tant Lovisa upphörde icke att förundra sig öfver hans manliga utseende och fördömma hans ”otäcka skägg”, som hon kallade de små ljusbruna och kokett uppstrukna mustacherna på den unga magisterns öfverläpp.
1 Då, med några få undantag, de vid Betänkandet gjorda anmärkningar kunna hänföras till vissa §§. i förslaget till Bevillnings-Stadga, har Utskottet, till beredande af lättnad vid ärendets föredragning och behandling inom de respective Riks-St.nden, trott sig böra, med utsättande af pagina och §. i förslaget, vid hvarje serskild §. i möjligaste korthet upptaga och besvara samma anmärkningar. Mot förslaget i sin helhet, är inom Håglöf. Ridder skåpet och Adeln af någre Ledamöter hufvudsakligen anmärkt: att Utskottets ifrågavarande Betänkande egentligen är en afskrift af 1835 års Bevillnings-Stadga; att om Utskottet tilltrott sig alldeles åsidosätta berörde Stadga, och företagit sig att, i dess ställe, på egen hand utarbeta en helt ny Bevillnings-Stadga, hade Utskottet dermed plan tvifvel gjort det allmänna en stor tjenst; att ett sådant arbete bade varit lätt att åstadkomma genom den erfarenhet, förmåga och tid, som Utskottet disponerat; att Utskottet likväl icke velat tillegna sig en slik förtjenst; utan åtnöjt sig med mindre, att rätta och släda inom den gamla carcassen så mycket, som icke varit väggfast; att Utskottet uti sitt förslag till Bevillnings-Stadga bibehållit samma uppställning och indelning, som vidlåder den af år i835, hvilken saknar en af dess angelägnaste egenskaper, deö, att framställa ämnena redda, och, enligt de - Bih. till R. St.
Men då ska vi åtminstone låta fisken simma. Karolina, tag reda på den där Nå, så får väl jag slinka in och bli sardin, konjaken, som slogs upp i går. (Karolina går.) Tänk, jag trodde Sundin skulle komma till middagen i dag. FRU BERG. (Tar kaffekannan och häller upp åt Dahlman.) Åh, bevara mig, han bor väl inte här, heller. DAHLMAN. har han ju vägarna hitåt och ska väl tycka om FRU BERG. Vi hade litet att talas vid om. Dessutom att helsa på sin kära kusin. (Tar sin kopp.) Tack! Ja, nog går han gärna hit, det syns då. Men inte vet jag just om orsaken ska skrifvas på slägtkärlek. MATTSSON (småleende). DAHLMAN. Det finns kanske flera orsaker. Han vet åtminstone att han alltid ä' välMATTSSON (som förut). FRU BERG. kommen. Han hör till de älskvärda menniskorna, han. Den ena har sitt sätt, herr Mattsson, den MATTSSON. KERSTIN (med en utmanande blick på fru Berg). andra sina själsegenskaper. Ah, så'nt har inte stor kredit nu för tiden. Jo, det har det. Det kan ni vara säker på. MATTSSON. intelligent, en särdeles duglig kemist till och med i vår branche. Kanske ibland. För öfrigt ä' han ju också DAHLMAN (skrattande). afundsjuk, Mattsson! Det ä' visst inte fritt. Afundsjuk! Hvarför det? MATTSSON. Till och med! Skulle ni kanhända vara FRU BERG (hejdar sig, då hon står i begrepp att servera Mattsson). Socker först, annars blir herr Mattsson inte gift. Ska det vara nödvändigt, det? FRU BERG. MATTSSON (skrattar och tar socker). Att bli gift? Hm, jag menade sockret först. FRU BERG. MATTSSON. det andra. Ni kan väl inte vara fjäril i hela ert lif heller. MATTSSON (stött). FRU BERG. Ja, det ä' alldeles nödvändigt. Det ena för Fjäril! (Skjuter skålen till Kerstin, som sträckt fram sin kopp.)
O m f a t t a r f ö l j a n d e Fackskolor: Al männa Skolan, Bokhålleri-lnstitutet; Rit-och LEVER I MATLAGNING mottagas vid Använd vid Tyvärr var det hittills kända bästa medlet yggnadsskolan, Förberedande Skolan för inträde i tekniska läroverk och statens E Östermalms Matl.-skola, Humlegårdsg. mot åkommor i hals och svalg, nämligen l B tbruksinstitut, Juridiska Seminariet (det enda i Sverige), Landtbruksskolan, Slö 11. jdKursen 3 mån. Närm. upplysn. medd. af ano, hvilket nu säljes af Albert Andersan o d lan för kvinnor, Hushål sskolan och Pedagogisk slöjdskola. Språkundervisnin fö g reståndarinnan, fröken A. Rönne. (441) Lackning af buteljer s S on i Uddeval a, partiförsäljare för Skandis e k erkändt bästa metod. Stenografi. Lärare synnerligen väl renommerade för undernavien, samt i minut i de flesta bok-, papv f is te n r ing kicklighet. Den för hvarje afdelning själfständiga undervisningen i för de samma N UNG, bildad flicka frågar, om någon pers-, speeerioch manufakturaffärer m. fl. utmärk s a s n e ämnen samt verklig valfrihet mel an de olika ämnena gifva vår skol E a fö vill reIäna henne 100 kr. nu genast. till 1 kr. 25 öre pr flaska, ej då uppfunnet. träde fra d mför andra. Öfver 3,500 elever hafva hittills bevistat skolan. Senaste år S e v ts ar till » Bedröfvad nittonåring », Iduns exelevantal 200. Hufvudkurserna bötja 1 Sept, 1 Okt. och 1 Nov. Program och upplyspedition. ningar mot dubbelt porto. Bref rörande skolan adresseras endast till Praktiska Skolan, Finnes hos hrr specerihandlande. Kristinehamn. ' Rikstelefon. Filial: Mora Praktiska skola öppnas den 15 Oktober. GOD INACKORDERING. A större egend. i Söderm., naturskönt beCarl Pehr son.
Maj:t n~) ville häröfver i Nåder infordra Commerce-Collegii underdåniga utlåtande, i sammanhang med den förut till Collegium remitterade frågan om byggnadsyrkets friare utöfning. Någon vidare åtgärd, än den redan nämnda, om tryckningen af Commerce-Collegii förslag, har Constitutions-Ulskollet icke eller för denna fråga under sin granskning träffat. Förvaltningen af Sjöärendena hade, enligt Kongl. Reglementet den 20 December i8a5 §. i3 och Kongl. Brefvet samma dag lill Krigsoch Commerce-Collegierna samt Förvaltningen af Sjöärendena, vid upphandling af 8926 alnar flaggduk, både i Kungörelsen om Auctionen och i det med en Han dlande slutade contract intagit, att flaggduken borde vara af Svensk tillverkning. Föredraganden o) tillstyrkte den3i Augusti 183g bemälde Handlandes ansökan alt få leverera utländsk flaggduk. En enskild man fick, tili lättnad af en efter i833 års missväxt i Norroch Vesterbottens Län ingången entreprenad, genom Kongl. Brefvet den 5 September i833, tillstånd att från Kronans förråd inom samma Län uttaga spanmål, som inom 1835 års slut skulle återbetalas med 42,578 R:dr 10 sk. 8 rst. Sedan han anhållit om anstånd med liqviden, tillstyrkte Konungens Rådgifvare^) den g Januari 183(3, att ena hälften af nämnde summa inom den 1 Juli och den andra inom slutet af samma år skulle betalas, vid äfventyr att sökanden från nämnde förfallotider skulle erlägga fem procent ränta. Den 15 Juli betalte sökanden 2000 R:dr, men anhöll tillika att under loppet af två månader från nämnde dag successivt få betala återstoden, hvilket Konungens Rådgifvare^) den 10 Augusti samma år tillstyrkte. m) I närvaro af Tit. Rosenblad, Mörner, Löwenhjelm, Adelsvärd, Poppius och Skogman. n) I närvaro af Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G.
”Sin frid i grafvens boning!” – ”Den ed du svor, jag dig igen Ej mer tillbakagifver. Nej! kom till altaret, kom än Att med en ring besegla den: Jag din för evigt blifver”. ”För sent är löftet du mig ger, Jag re’n i grafven ligger; Du blott min vålnad för dig ser. Ack, neka ej din Fredrik mer Hvad han i döden tigger!” – ”Nu väl!” – så räckte hon sin band Åt Fredriks hand förtroligt – ”Tag der din ed, ditt trohetsband; ”Att du i dödens mörka land Må ändtlig slumra roligt!” – Med hast hon upp af sängen står, Och bland de dödas grafvar Uti den kära skuggans spår, Som hela natten vilse går, Med späda fötter snafvar. ”Unn mig ett rum, o kära hamn, ”I kistan, der du ligger! ”Jag ej begär det i din famn; ”Jag blott ett rum, i Himlens namn, ”Vid dina fötter tigger”. – ”Maria, nej! – den första gång ”Jag detta Nej dig säger! – ”Min säng, den är så hård, så trång; ”Och sömnen är så tung, så lång ”Uppå de dödas läger”. Nu hanen gol: och hastelig Sågs morgonen framila. ”Farväl, Maria! signe dig ”Den högste Gud evinnerlig! ”Jag går nu hän till hvila”. I grafvens djup nu nedsteg han – Der stod hon hemsk, förkolnad; Och på den bleka kinden rann En blodig tår, då han försvann, Den kära, sorgsna vålnad. ”Gå! din Maria följer dig!” Vid dessa sista orden Det ljusa ögat lyckte sig; O Jesu, var oss nådelig! Nu sönk hon död till jorden. Till sällheten. Ode. Du, med trängtande rop kallad af Slaf och Kung! Säg, hvar döljer du dig? – Bor du i klyftans sköt, Der, med rufvande vingar, Natten vaktar det gamla guld? Fann i Sanningens djup grubblande forskarn dig? Såg bland Skaldemör dig dväljande sångens son? Bar, vid Segrarens sida, Dig den blodiga stridens vagn? Bagdads stolte kalif, mättad af nöjets rus,
Vi vilja alldeles lämna därhän, huruvida det får anses vara af något som helst (annat än materiellt) värde att tillhöra denna samhällsklass, aristokratien — den djupast bildade delen af det svenska folket utgör den väl icke, om också ett namn ur någon af adelns slakteri de flesta fall borgar för ett odladt sätt och en naturlig mottaglighet för kultur. Det är nu här blott frågan om att ge några bilder från några af den stockholmska aristokratiens hem. Den egentliga svårigheten ligger därvid just i själfva saken: den stockholmska aristokratiens damer vilja ogärna lämna någotafsitthems slutna värld till pris åt offentligheten — och det får man ju inte undra på! Hemmets helgd är lika stor, hvilket hem det än gäller och särskildt för dem, som på grund af yttre STATSFRUARNAS SALONG FRU HEDVIG MUNCK, FÖDD HIERTA. lefnadsomständigheter tvingas att lefva ett mera bemärkt lif, tyckes det vara kärt att få äga hemmet som den egna personlighetens anspråkslösare tillflyktsort. Dock, de hem, vid hvilka vi här ämna dröja, äro ju sådana, som stundom, somliga t. o. m. ganska ofta, samla gäster till fest, och det äger sitt intresse att få kasta en blick in i dem, om det också ej får bli innanför de råmärken, som utstakats för gästfriheten i det 3 ' ttre. En helt och hållet officiell salong är h. m:t drottningens statsfruars på kungl. slottet. Där defilera damerna ur den svenska fina världen », som önska bli presenterade vid hofvet eller redan äro presenterade, men för säsongen vilja deltaga i den del af sällskapslifvet, som inledes med slottsbalen den 21 januari. Att bli presenterad vid hofvet — ja, det är nu också en särskild ceremoni, hvars förlopp del kanske kan roa en och annan att bli invigd uti. Om en dam önskar bli presenterad vid hofvet och h a r de nödiga förutsättningarna för alt vara berätligad därtill (d. v. s. tillhör adeln eller är maka eller dotter till en person af viss KUNGL. SLOTTET. med hofärmar — endast damer!
Den första framställningen från StatsUtsk., hvaruti det föreslog alt Rosei bergs K. lustslott icke skulle innefattas uti första afdelningen af första Imfvudtiteln, var grundad på ett misstag, såsom Utsk.upp - Den 16 September f, m. 3(ji lyst uti sednare betänk., hvilket af 2.‘ne Stånd är bifallet. Det första på misstag grundade betänk, bifölls af BorgareSt. hvilket lagt det sednare betänk, lill handlingarna. BondeSt. har beslutat att anslaget för Rosersbergs K. slott skall hänföras till sednare afdelningen af ifrågavar. hufvudtitel. Detta beslut är äfven grundadt på ett misstag. Vid sådant förhållande att två Stånd stannat emot två, på det sätt att tvänne hållit sig vid det första på ett misstag grundade tillstyrkandet, och två Stånd vid det sednare betänk., hvaruti misstaget är undanröjdt, lärer R. o. Ad. finna det votering om en erkänd oriktighet icke kan komma i fråga. Följden kan således icke blifva någon annan, än den, att votering i förstärkta StatsUtsk. öfver denna punkt skall förfalla. Frih. Sprengtporten: Det har visserligen varit ett misstag af StatsUtsk., som föranledt Utsk:s första yttrande rörrde Rosersbergs K. lustslott, emedan Utsk. saknat kännedom om det af R. St. vidtagna beslut, hvarigenom samma lustslott blifvit upplåtet lill K. M:s fria disposition ; men något sådant stadgande vid öfverlåtelse!!, som skulle kunna hindra R. St. att i afseende på redovisningen för det till samma lustslott beviljade anslaget efter omständigheterna förordna, har icke ägt rum; och då frågan rörer statsregel!, så, ehuru jag både hoppas och troi-, att någon förändring i afseende på dispositionen icke måtte blifva vidtagen, lärer R. o. Ad. finna, att det icke luter sig göra att låta frågan förfalla, samt att då två Stånd stannat uti stridiga beslut i ämnet, ingen annan utväg återstår, än att votera uti förstärkt Statsutskott.
Såsom jag redan nämnt, kan jag deremot icke gilla den åsigten, att Staten skall anlägga dessa jernvägar; ulan jag anser, att detta bör uplåtas åt enskilda bolag såvidt möjligt är; kunna eller vilja icke dessa bolag åtaga sig arbetet, då först må Den 21 December. 369 må Staten verkställa detsamma på sätt, som finnes förenligt med Statens sanna fördel. Såsom stöd för åsigten, att jernvägsarbete! bör utföras af Slaten, har man åberopat hvad som i andia länder i detta afseende egt rum. Men jag frågar, huru skall en Jemförelse emellan andra länder och Sverige kunna göras? Hvar är gränsen? är det fråga om Staternes antal, der jernvägar anlagts på allmän bekostnad, så hafva de af privata anlagda en ganska stor öfvervigt. Holland, Amerika, Tyskland, Danmark och Ryssland hafva alla privata banor, och i Tyskland är proportionen sådan, att de privata banoi-na upgå till 600 och Statens banor till 400 mil. I följd af hvad jag i förra plenum yttrat, röi-;de de skäl, som legat till grund för anläggning af jernvägar inom Belgien och Preussen på allmän bekostnad, men hvilket med våra förhållanden icke har mera analogt än med dem inom England, Holland och Amerika, får jag förklai-a, att jag icke kan inse något skäl, hvarföre vi skola försöka ett dylikt experiment. Icke heller kan jag inse möjligheten af det här föx-eslagna sätt att skapa kapitaler för anläggning af Statsbanor. Huru kan man väl tro, att kapitaler, kunna erhållas emot obligationer, hvars inlösen är lemnad åt en obestämd framtid, och tror man väl, att desse obligationer blifva begärlige på verldsmarknaden? det är rent af omöjligt. Oi-saken, hvarföre man köper obligationer, såvida man icke vill göra dessa transaktioner till ett rent börsspel, är den, att man både för dessa obligationer kan påräkna liqvid vid förfallotiden och kan hafva sina penningar i dem för lång tid fästade. Utsättes nu denna förfallotid till en obestämd period, så frågar jag: tror man väl, att desse obligationer, såsom man säger, gå på någon börs i hela verlden? Jag anser det omöjligt.
Lika med Banco-styrelsens fleste ledamöter, finner Utskottet icke skäligt att du föreslå någon tillökning af Bankens Grundfond; utan anser det för densamma, ■vid sistlörflutna Riksdag, bestämde belopn af 5 millioner Rtdr böra blifva oförändradt ; och Utskottet instämmer följagtligen jemväl i Banco-Fullmägtiges åsigt, att Bankens, jemnlikt 1 8 3 C) års Bokslut, utöfver Grundfonden behållna ränte-vinst och capi ta l-ö f>erskott kan Irån Banken utgifvas. Men sättet och villkoren för dessa medels utbetalning anser Utskottet böra •omsorgsfullt begrundas och bestämmas, helst desamma obestridligen måste ega ett väsendtligt inflytande på Bankens ställning och penninge-tillgångar inom bela landet. I fall hela vinstoch öfverskotts-beloppet skulle på en gång från Banken utgifvas, Lomme sådant naturligtvis att, utom den af Fuilmägtigc deraf uppgifnc följd, medföra en för allmänna rörelsen och industrien ganska kännbar inskränkning af den gren utaf Bankens låne-rörelse, deruti större delen af detta belopp för närvarande är a vänd. Utskottet, som i allmänhet anser någon egentlig inskränkning i denna lånclörelse icke, utan stora olägenheter, kunna, under nuvarande förhållanden, åstadkom - Banco-UtsTxOlleis Betänkande, N:o 6'4- 3 mas, tror derföre, att ifrågavarande vinst-medel, endast i den. mon motsvarande tillgång för lånbehofvens uppfyllande kan beredas, böra från Banken utbetalas; ocb då omförmälde medel till Banken influtit och der blifvit samlade under loppet af 5 år, baller Utskottet före, att desamma under enahanda tidrymd bora åter utbetalas. Utskottet anser således, att utbetalningen häraf bör ske med 1 årligen från och med nästkommande år.
Den gamla gården, som hade egts af hennes far, farfar och farfarsfar, gick under klubban med bohag och rede; kreaturen, som hon hade ansat och födt upp, leddes bort af främmande händer inför hennes ögon. Hon kände, att hon måste gråta, men hon hade icke tårar dertill, och de många göromålen för afflyttningen lemnade henne knappast en sekund öfrig. Som i en sömn, viljelös, mekaniskt, gick hon mellan sina sysslor. Nu var det dock deu sista qvällen och allt var slut. Ladugård och stall stodo öde och tomma, vindar och bodar voro rensopade som af stormen. I stugan stodo kistorna packade och lästa; allt var redo till affärden morgonen derpå. Skymningen föll hastigt på, och det vardt nästan mörkt. På afstånd hördes fjärden sjunga i entonig rytm, sorgmodigt, beklämdt. Slätten drunknade i dunklet, som hade ett mörkt vatten stigit upp och svämmat öfver den; endast här och der skymtade på långa håll ett enstaka ljus från någon granngårds aftonbrasa. Ett hundskall, ett ramande från en ladugård i fjerran skar för ett ögonblick igenom den tunga tystnaden, hvilken eljes pinsamt tryckte öfver bygden, en tystnad, till hvilken saltsjövågornas brus endast föreföll som ett melankoliskt accompagnement. Uppe på Kulla gick mor Maja ensam och spökade ute i qvällen; hennes tomma hjerta, från hvilket man hade slitit allt, hvad det höll kärt, hade icke någon ro. Icke kunde hon gråta, ty hennes ögon, som bländats af solen under ett lif af arbete på fält och mark, voro torra som kiselstenar. Och icke kunde hon klaga med ord, ty det vågade hon ej for männen. Men i stugan fann hon ej ett ögonblicks frid; hon kunde icke bli sittande sysslolös med händerna i kors som de, stirrande i elden. Då hade hon rest sig med en lång stönande suck och gått ut. Alldeles ofrivilligt leddes hennes steg till ladugården efter den upptrampade stigen, som nötts mång tusende sinom tusende gånger af hennes idoga fötter, nu tunga af ålder och mödor, men en gång förr i ungdomsdar, ack, hur lätta!