Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle nägra förbättringar, ledande tillsa* krare controll vid General-Assistance-Contoiret , pröfvas nödiga, äga Fullmägtige att elem vidtaga; dock ruan att Verket med några särskildta Arfvoden härigenom besväras; likasom den nu gällande Staten med några nya Röner icke får ökas. — Hvad som erfordras till reparationer, expenser, såsom ljus, ved, skrifmaterialier m. m. må, efter behof, mot ordentlig redo uti General-Assistance-Contoirets Räkenskaper, utbetalas. 10. Art. Angående FnUmägtiges Sammankomster och hvad dervid iakttagas bör. 1. §• Fullmägtige sammanträda till öfverläggning om Riksgälds-Verket och General-AssistanceContoirets angelägenheter, mindst en gång i veckan, och äfven oftare, om ärenderrlas beskaffenhet och oafbrutna gäng sådant skulle fordra; och hvarvid ordentligt protocoll alltid bör hållas. 2. §. Konungens Ombud beviste ej Fnllmägtlges Sammankomster oftare, än , på sätt 67 §. uti Den 4. Augusti. 197, uti 1809 ars Regerings - Form stadgarj Full-1 mägtige åstunda att med honora öfverlägga.' 3- §• Till ordinarie sessioner anses Fullmägtige sjelfkallade de dagar och på den lid, hvarom Fullmägtige sjelfve »ifver etisk omma; mert till extra sammankomster, hvilka, vid ett föregånget sammanträde icke särskildt blifvit ut" satte, låter ordföranden skrifteliga kallelser utfärda. — Och derest någon ibland Fullmägtiga, icke varit tillstädes, då ert Extra sammankomst blifvit beslutad, bör han särskildt deram un-' derrättas, så framt han vistas i Staden och icke äger redan kändt laga förfall. X hän delse af Eldsvåda inom Stadens broJ ar, vare Fullmägtige sjelfkallade, att sig litt' Contoiret infinna. 4. ■§.
Om hnshällningen wid Gcrömsholnis och Rsnqsöhrs Kungsgärdar samt Stuteri.Inrättningen wid Ströms, holm, m. m. p. 97-9, 946, 940, 946. Om Secreteraren b,önn^ren» Wexelstuld. p. 909, 947, 946, I120. >- Om Revision öfwer Krigs-Utrednings Rakenstaperne. p. YIO, Om dito öfwer Förwaltningen af alla Rikets medel un» der de sednast framffutne arén. p. m?, m8, uro, I2l8, 1492, 1624, 1644, r6;h, 2548, 2641. Dm Commerce »Näbet LtrHIes redogörelse för uppburit för» flott till Riksdags-koftnader. p. 1480, 1519. Om Stats.regleringefi samt projcct till Riks-Stat för är r8i2. p. ,494, 1624. Om Riksgälds. Om arfwodcn för Iuks-Ständens och deras Utstötts Secreterare och öfrige Tjenstemän, p. 2. -14, 20.8,2022, 20; >. Om arfwvden för Stats-Coininisiarien kröllelius och Of» wer-Com nssiarien LK. p. 2014, 2015,» 2018, 2022. Om Lönförbättriug pä. Stat för en del Tjenstemän och Ectjcning i Gener. Äsiist. Om den af ätstillige Swenste Handelshus sökte betalning för st. Obligationer, hörande lill de för Swensta Kronans räkning i Holland och Brabanc upptagne Län. p. 2Qlä,22l8, 2OZ4, 2045.
Plötsligen höres bland folkmassan en våldsam snyftning, men mumlet öfverröstar den snart i sin likgiltiga sjelfviskhet, och det är endast de närmaste, som gifva akt på den stackars qvinnan, som fallit snarare än satt sig ned på bänken, och som bakom sina krampaktigt hopknäpta handen gjuter en ström af heta tårar. » Det är fruktmånglerskan vid Porta Vittoria », säger en gammal qvinna och ser sig omkring med vigtig min. » Förra året var hennes gosse den helige Johannes. den lille som dog i difteri. » Förra året! och nu hvilade den rosiga lilla kroppen i jorden, i det kalla, mörka, under sommarnattens ljusa stjernehimmel. och hans smultronröda mun skulle aldrig mera ropa » mamma »; de små händerna skulle aldrig mera trycka intill bröstet liljorna, som hade gungat på hans nakna små knän. Processionen försvinner i de kolossala sidoskeppen, förjagande skymningen med sina strålar af ljus och glitter; sången stiger uppåt, och orgeln brusar som ett hastigt stigande haf. I rökelsemolnen tar liljornas bedöfvande doft allt mera öfverhand, och det sörjande modershjertat gjuter blod lika rödt som det purpurfärgade hyende, på hvilket hvilar den lille Sanct Johannes, som nu aflägsnar sig på sin rosenströdda stig. o Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag frän alla områden f ö r qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör Barnen på sommarnöje. «l| en tid af så mycket praktiskt förstånd esåk som vår, då man af hvarje sak vill draga den största möjliga vinst ej blott för sig sjelf, utan äfven för andra, och då tiden är ett kapital och af en liten tanke kan bli en stor gerning, månne vi icke skulle kunna hitta på ett ämne med riktigt sundt förnuft att spraka om i dag? Ja, jag tror mig få alla förståndiga husfruar på min sida, dertill alla fäder, som ifra för det » praktiska », och till sist hela ungdomsskaran, som ju alltid är entusiastisk — åtminstone i början — för allt, som är godt och rätt. Jag vill göra två enkla frågor.
Dek lärer chara gifwek och lika ostribigk solli allinänt kändt, at Swensta Landtmannc», i anseende til wäla winlrars längd, har widlöftigare Höbergning nödig än andra Länder; at han, igenom de naturliga Ängarnetnindre bördighet, har mängdubbel widd deraf at öfwcrfgs ra, at han, i anseende til Audetidens infallande under den sä kallade Rötmänadcn, gemenligen har swärare Bergniirgswädcr, samt at Hö-andrnS, Skördc-andens och Säningskidens ofta inom 6^7 wecker sammanträngde göromäl, göra hans arbete med ärrgrödans räddande strängare, brädare och bekymmersammare än hos andre, längre i söd^r belägna folkstagJust under denna för Landlmaunm A 2 mäst beswärliga och tillika mäst magtpäliggande tiden, infaller nu äfwcn den brydsamma och ofta lika swära förrättningen, at wärfwa nytt Lego-folk fbr nästkommande Sr. vet är naturligt och lärer icke tarfwa widlpftigt bcwisas at, om den tidepunkten dä Husbonden blifwcr fdrsatt i en sökande ställning, Tjcnstchjonen deremot i en bcwiljande eller assiäende, den desse icke sällan weta at kil siv fördel anwända, infaller just under det angelägnaste och bradustc arbetet, Husbondens skada icke gerna kan uter blifwa: Nödwändighetcn, at wid denna tiden upmuntra Tjciistcfolkct, har derföre gifwit anledning til de sä kallade Skjördeoch Slottcr-ählcn, hwarundcr de, hela dagen tilsammans ute pä marken, begagna de uppersta tilfällcn, at lacka och förleda andras tjenstehjon, dömma stna Husbönder, jämnfdra hwarandras wilkor, och därunder dels Npägga hwarannan til trcskhek och oförnöjsamhet, samt deli under bfwcrläggnlng, gynna blott sädane Husbönder som kunna finnas bäde flåte och mästbjudandt.
De skola varda såsom strå för vädret, och såsom agnar, hvilka stormen bortförer. Gud förvarar hans barnom bedröfvelse; när han skall löna honom, då skall man förnimmat, Hans ögon skola se hans förderf, och af dens Allsmägtigas vrede skall han dricka. Ty ho skall hafva behag till hans hus efter honom? Och hans månaders tal skall näppliga halft blifva. Ho vill lära Gud, den ock dömer de höga? Denne dör frisk och helbregda, rik och säll. Hans mjölkekar äro full med mjölk, och hans ben varda full med märg. Men en annan dör med bedröfvada själ, och hafver aldrig ätit i glädje. Och de ligga tillhopa med hvarannan i jordene, och matkar öfvertäcka dem. Si, jag känner väl edra tankar, och edor vrånga anslag emot mig. Ty I sägen: Hvar är Förstans hus? Och hvar äro hyddorna, der de ogudaktige bodde? Talen I dock derom såsom meniga folket; och veten icke hvad de andras väsende betyder? Ty den onde varder behållen intill förderfvelsens dag, och intill vredenes dag blifver han. Ho vill säga hvad han förtjenar, när man det utvärtes anser? Ho vill vedergälla honom hvad han gör? Men han varder bortdragen till grafvena, och man vaktar efter honom i högomen. Bäckaslem behagar honom väl, och alla menniskor varda dragna efter honom; och uppå dem, som för honom varit hafva, är intet tal. Huru trösten I mig så fåfängt, och edor svar finnas dock orätt? Då svarade Eliphas af Thema, och sade: Menar du att en man kan liknas vid Gud; eller någor är så klok, att han kan likna sig vid honom? Menar du att dem Allsmägtiga behagar, att du räknar dig så from? Eller hvad hjelper det honom, om än dine vägar utan brist voro? Menar du han fruktar att straffa dig, och gå till rätta med dig? Ja, din ondska är fast stor, och uppå din orättfärdighet är ingen ände. Du hafver tagit af dinom broder pant utan sak; du hafver dragit kläden af dem nakna.
\ råg och. i kora kubikfot — kannor, inom Skaraborgs län: till innehafvaren af bostället vid Westgöta regemente Lilla Bjurum, enligt Kongl. Brefvet den 8 September 1854 inom Malmöhus län: till innehafvaren af förste Majorsboställe! vid Skånska Hussar-regementet, Kungsgården Hjelmshult, enligt Kongl. Brefven den 8 Juli och den 25 September 1856 . inom Christianstads län: för Beckaskogs kungsgård, sorn, efter särskild öfverenskommelse med Lönings-direktionen vid Skånska Dragon-regementet, innehafves af H. M. Konungen, jemlikt Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1855 till innehafvaren af andre Majorsboställe! vid Skånska Dragon-regementet, kungsgården Svabesholm, enligt samma Kongl. Bref till innehafvaren af Öfversteboställe! vid samma regemente, kungsgården Lillö, enligt Kongl. Brefvet den 10 Januari 1857 lill innehafvaren af Ofversteboslället vid Skånska Hussar-regementet, kungsgården Tommarp, enligt Kongl. Brefvet deu 17 Mars 1857 och till innehafvaren af Banmästarebostället vid samma regemente, kungsgården Sandby, enligt Kongl. Brefvet den 13 April 1858 952, 3; — hvarvid Statskontoret tillika föreslagit, att de här ofvan i spanmål utförda ersättningsbeloppen mätte bestämmas att utgå i penningar efter årligt medelmarkegångspris, likväl med bibehållande af den n. v. innehafvaren af Lillö kungsgård genom förberörda nådiga Bref den 10 Januari 1857 tillförsäkrade rättighet att utbekomma sitt spanmålsanslag från Kronans magasin i Christianstad, när tillgången sådant medgåfve. Med anledning af hvad sålunda anmäldt och hemstäldt blifvit, har E. K. Maj:t, jemte tillkännagifvande att ersättningsanslaget till innehafvaren af ryttmästareboställe!
Stats—Rådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Maj:t, med bifall till Consistorii hemställan, måtte i Nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer för berörde ändamål äska ett anslag af 400 Rdr Riksmynt att ä Clerecie-Staten från och med år 1864 årligen utgå, intilldess Jörns Capellboer sjelfve förmå att predikanten nöjaktigt allona eller vid allmän reglering af presterskapets löneinkomster tillgång dertill kan beredas; och hemställde Stats—Rådet, att under 1862 och 1863 den prestman, hvilken till Ca pel Ipred ikants befattningens uppehållande kan varda af Dom-Capitlet förordnad, må af Åttonde Hufvud-Titelns allmänna besparingar åtnjuta ett lönebidrag af fyrahundra Riksdaler, efter år räknadt. Hvad Stats-Rådet i förestående femtio mål underdånigst yttrat och tillstyrkt täcktes Kongl. Maj:t till alla delar i Nåder gilla och bifalla. » Ex protocollo, Edv. Heijkenskjöld. Bil. N:o 7 b) till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 3 Utdrag af Protocollet öfver Ecclesiastik-arender, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet, d Stockholms Slott den 17 Januari 1862. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre De Geer, Ha ns Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes ärenderna Grefve Manderström, Stats-Råden: Friherre Gripenstedt, Ehnemark, Björnstjerna, Malmsten, Thyselius, Bredberg och Thulstrup. Efter justering af Protocollet'öfver Ecclesiastik-ärender för den 10 innevarande månad, föredrog i underdånighet
Ätt, der successionen går efter det bruk, som följdes under Gustaf IV Adolfs regering; tvenne Adliga Ätter, af hvilka den ena är den så kallade CommendeursÄtten; och dels på samma, dels på andra konstiga sätt förhåller sig med flere Ätter, hvarigenom successionerna blifvit ytterst invecklade. Så länge man icke ens försökt att bevisa, det någon händelse kan inträffa, för hvilken bestämmelse ej finnes i den af Utskottet föreslagna redaction af ifrågavarande §., kan jag ej annat än godkänna den, kanske med den förändring Grefve Spens föreslagit, ehuru jag i det hela anser den likgiltig. Herr Cederschjöld: Vid närmare eftersinnande af detta vigtiga och invecklade ämne, tror jag mig finna det vara ganska betänkligt alt antaga Herr Lefrens redactionsförslag. Jag vill till ådagaläggande häraf blott anföra ett exempel. Om en medlem af äldre Adlig Ätt blefve upphöjd till Friherrlig värdighet, så skulle han derigenom blifva alldeles utbruten ur den Adliga Den 3 Augusti e. m. Ätten, och af hans efterkommande icke flere än en enda isender vara Adelsman, utan alla de öfriga Ofrälse. Detta är deremot förekommet i Utskottets förslag. Jag är väl för öfrigt icke rätt nöjd med den redaction Utskottet föreslagit; men i brist af något bättre, går jag in derpå, och tillstyrker bifall till densamma. Herr Tham, Wolrath: Herr Lefrens redactionsförslag kan vara bra nog, om man deröfver skrifver förklaringar på flere sidor; men i och för sig sjelf är delta förslag allt för ofullständigt, hälst det bestämmer blott en sort succession inom Ätterne, men icke de flere variationer, som uppkomma, isynnerhet i afseende på Ätlemannarätten. Det af Friherre Cederström dervid projecterade tillägg, som jag tyckte vara, att Ättemäns rättighet att inträda i Hufvudmannarältskulle bestämmas enligt arfsrätt efter allmän
39 rättas, att ej mindre undervisningen må för de lärjungar, som fullständigt genomgå skolan, fortgå såsom ett harmoniskt helt, än äfven att åt de lärjungar, hvilka tidigare afbryta sin skolgång, må beredas en i möjligaste måtto tillfredsställaude undervisning i de för dem erforderliga ämnen; e) Att den förändring af läseordningen och den inskränkning af deri anvisade pensa må vidtagas, som, tili förekommande af öfveransträngning hos lärjungarne, må synas af bchofvet påkallade, äfvensom meddelas lämpliga föreskrifter i enahanda syfte, rörande förminskning i hemarbetenas vidd, användandet af ett enklare och med elementarläroverkets uppgift mera öfverensstämmande behandlingssätt af särskilda ämnen samt ett noggrann! iakttagande vid undervisningen af det inre sammanhanget emellan med hvarandra närbeslägtade ämnen; O Alt dels till 53 § i stadgan rörande elementarläroverken göres eli tillägg, af innehåll att ingen af Gite och 7:de klassernas lärjungar må kunna åläggas kroppslig aga, dels ock att i samma stadga införas skärpta bestämmelser om ansvar för den lärare, som nämnda bestralfningsmedel missbrukar; g) Att föreskrift meddelas, det ingen bör till ordinarie lärare antagas, som icke under minst ett lä seår Ijenstgjort vid högre elementarläroverk samt under dess rektors och vederbörande lärares ledning följt undervisningens gång och sjelf i densamma deltagit, eller ock medelst tillförlitligt vittnesbörd styrker sig ega annorledes genom öfning förvärfvad, emot nyssnämnda prof svarande, undervisningsskicklighet; h) Att de i 17 § af nu gällande stadga gifna bestämmelser, rörande det antal timmar i veckan, hvarje lärare är skyldig att lemna undervisning, ändras i enlighet med den grundsats, att ingen lärare ålägges mer än 24 timmars undervisning i hvarje vecka; iJ
För densamma kan risken af ett olämpligt ra1 vara hetiinklig iiog, inrii i huru mycket högre grad gäller ej detta oin deii andra partcn, d m stackars lärarinnan själf, Iivars hela franitid och existens prisgifres å t det ovissa annonseringslotteriets cliancer! H u r in %ngeii ung flicka har ej kännt sig bittert besviken på den plats, soni i annonsen lat så lockande! Och ej underligt! D e annonserade platserna äro inangeii gång sådana, där lönevi1,kor eller andra förhållanden gjort det omöjligt för skolförestindarinnor &amp; er en god platsförmedlingsbyrh att gifva förslag å lärarinna. Den unga lärarinnan Iinr dessiitoni ofta föga personalkärinedom och mången g i n g lika liten praktisk blick. Hon tror annonserna och underlåter innan hon antager eii plats att inheintn de upplysningar, föriitaii livilka aldrig en familj skulle antaga lärarinna eller lärarinna antaga plats. I sainmanhang härmed kan med fog den itniniirkiiingen liar vara på sin plats a t t i allmänhet de fordringar som af familjerna stallas på lärarinnorna äro öfverdrifvet stora. Hur ofta blifva ej af den familj, som engagerar eii lärariiiiia, dennas krafter och dugligliet tagna i anspråk till det allra yttersta utan a t t en motsvarande ersättning skänkes! Ty, som vi ofvan anmPrkt, i alltför iiiiinga fall Pr det vid valet af guvernant, den som begär den minsta lön, som 4; tr företrädet. I stället för a t t utg % från den grundsatsen, som borde vara deii enda ratta, a t t en god lärarinna ej kan nog högt betalas, gäller det alltför ofta vid engagerandet af en lärarinna, liltsoin vid andra aBärsuppgörelser,. a t t söka erhklla det största iiiöjliga iitbyte för den ininstii möjliga kostnad. Till livilken biitnad för E; &amp; ra1 larariniia som lärjungar, därom torde mer än en bedröflig familjehistoria kunna tala. A t t döma af annonserna och de muntligen och skriftligen fram
Det af Utskottet framställda förslag till förändrad lydelse af första och andra momenten i § 8, enligt hvilket förslag, vid tillämpning af stadgandet om befrielse frän och lindring i bevillningen för inkomstbelopp, som understiger 400 R:dr eller icke uppgår till mer än 1,800 P:dr, skattskyldigs alla årsinkomster, således äfven de, som härflyta från fastighet eller aktier, skulle sammanräknas, har af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt. De yrkanden, som föranledt till äterrcmissen, hafva gått derpå ut, att man icke borde inveckla sig i de svårigheter, som äro oskiljaktiga från en uppskattning af den behållna inkomst, hvar och en kunde hafva af egande fastighet. Då den nu gällande Bevillnings-förordningen uppgjordes, hade man skyggat tillbaka för en sådan uppskattning och derföre helt och Bevillning s-Utskottets Utlåtande ,J\/? 14. 3 hållet skiljt bevillningen af fastighet från bevillningen för inkomst af kapital eller arbete, och man borde icke heller nu frångå denna distinktion, synnerligast då frågan endast gällde sä ringa inkomstbelopp som 400 och 1,800 Kalr. Förslaget skulle också, i stället för att uppmuntra, hindra kapitalsainlandet, och ur denna synpunkt borde en förändring i hvad nu är stadgadt i afseende å det bevillningsfria beloppet icke ega rum. Väl vore det billigt att lindring i bevillningen för inkomstbelopp understigande 1,800 R:dr, icke borde tillgodonjutas af den, som dessutom egde fastighet eller hade sådan till boställe sig anvisad, men då borde dock föreskrilvas att fastigheten skulle vara uppskattad till minst 10,000 E:dr, samt inkomsten af bostället till minst 300 R:dr, och stadgandena derom lämpligare inrymmas i § 10.
Svenska Aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Huiti, under erinran hurusom vid den lid då nämnda bolag bildades, vigten och nyttan för det allmänna af jernvägars anläggning inom vårt land ännu voro föga insedda, hvadan de första stegen på denna barta mäste blifva beroende af medverkan utaf utländske män, för hvilka äfven den beviljade stats-ränte-garantien å anläggnings-kostnaden för nämnde jernväg erbjöd försäkran om högre inkomst af deras i företaget använda kapital, än den i främmande länder då gällande räntefot i allmänhet lemnade, i underdånighet anfört, alt då aktieteckningen till delaktighet i bolaget bär i landet uppgick till gauska ringa belopp, och densamma, i följd af hastigt stegrad räntefot i England, derdenhufvudsakligasle teckningen påräknats, jemväl derstädes biel' otillräcklig för anläggningens pådrifvande med den kraft, sorn för uppfyllandet af de med stals-garantien förenade vilkor i afseende på arbetets fullbordande påkallades, bolagets framlid under sådana omständigheter måste blifva i hög grad beroende af de män, hvilka fått sig anförtrodd ledningen af bolagets affärer i England, derifrån de financiela tillgångarne borde hemtas; men alt, sedan en af desse män, den, för hvilken med hänsigt till hans samhällsställning inom nämnda land, största förtroendet hystes, genom vidtsträfvande beräkningar kommit på obestånd, derur han sökt rädda sig medelst bedrägerier och förfalskningar af oerhörd beskaffenhet, delegarne uti nu ifrågavarande aktiebolag vid denne mans derefter inträffade död, funnit bolagets affärer uti det mest förvirrade och olyckliga tillstånd, en stor del aktier utgifna och skulder i bolagets namn ingångna för anskaffande af penningar, hvilka endast till en mindre del kommit bolaget till godo. Öf Bih. till II. St. -Prat. '1836 & 1857. MajUs Midi;/o Skrifvelse
Det har icke varit mig möjligt att undgå att kasta en sidoblick på de föreslagna bestämmelserna för urtima riksdagar, emedan de samma hafva ett bestämdt samband med det nu under öfverläggning varande förslaget. Jag anhåller således att få till besvarande upptaga hvad Hr Dalman, i afseende på dessa bestämmelser för urtima riksdagar, anmärkt. Jag anser det hvilande förslaget derom vara högst nyttigt, och jag goldet såsom en verkligen praktisk vän af reformer. Jag theoretiserar icke blott; jag talar icke blott om reformerna, utan jag tänker på dem och vill medlen att utverka förändringarna. Vi veta alltför väl, att det är de stora samhällsfrågorna, som i främsta rummet förtjena uppmärksamhet, och då sådana stora reformer finnas behöfliga, böra vi således egentligen afse dem, ty smågnatet för dagen tjenar till intet. Jag vill nämna tvänne sådana stora reformer, som jag anser böra vara syften för våra förhoppningar. Den ena angår representations-förändringen ; den andra, de stora förbättringarna i vårt lagverk. Dessa tvänne ämnen kräfva den grundligaste behandling, och jag hemställer, om icke det vore nödigt, att en särskild riksdag sammankallades endast för dessa stora frågors genomförande; man kunde då 48o Den 26 Mars f. m. äga tillfälle att uti ett sammanhang behandla dessa ämnen, utan att distraheras af en mängd andra. Det är under denna synpunkt som jag högligen önskar förslagets antagande, och jag tror att, om man är sann reformvän, och icke blott afser dagens förhållanden, utan äfven hvad för en framlid är nödvändigt, man icke hör afstyrka ett sådant förslag, som det om bestämmelser rör:de de urtima riksdagarna. Man kan invända häremot, att man då blir inskränkt endast till de öfverläggnings-ämnen, som af Styrelsen framläggas. Nå väl! från samma sida har jag hört yrkas, att det företrädesvis borde vara Styrelsen, som vid riksdagarna framlade de reform-förslag, som böra af R. St. handläggas.
December månader hafva en å två veckors ferier för räkenskapernas upprättande och afslutande, finge sig förelagdt, att före halfårets utgång till Banken inlefverera all influten räntevinst, räkningarne i depositions-afdelningen skulle komma att ganska nära angifva det rätta obegagnade beloppet; skolande Utskottet icke underlåta, att vid granskningen af föreskrifterne i Bankoreglementet, angående Diskontverkens förvaltning, tillse huruvida någon ändring i stadgandet om tiden för räntevinsternas inleverering til® Banken må vara af behof påkallad, eller om ofvanberörde ändamål skulle kunna vinnas genom Bankofullmäktige, på grund af omförmälda stadgande särskildt gifvet förständigande. Sorn kassa-kreditivrörelsen förutsätter nödvändigheten för Låne-kontoren, att hafva en större del af fonden kontant i kassa liggande emedan uttag och insättningar å kreditiv dagligen ifrågakommer, så och med anledning deraf, att kreditiv-året vid Götheborgs Låne-kontor med kalender-årets utgång löper till ända; hvadan en betydligare del af de beviljade kassa-kreditiven först under de sista dagarrie af kreditiv-året till Kontoret inbetalas, företer sig vid nåstlidet års utgång den händelse, att ehuru Låne-kontoret i Götheborg bordt (lafva å räkning i Depositions-afdelningen innestående hela förlaget till kassa-kreditiv, 500,000 r:dr nämnde räkning icke utvisade mera än 66.000 r:dr, enär återstoden fanns virf \ % Banko-litskottets Memorial, N:o 47. Kontoret i kontant.