Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vanligast förebrår man öfverflöd?.- skatter, att vara af en småaktig ej nog omfattande natur. Detta medgifver jag fullkomligt. Stod det i min magt, att införa en allman och syi stein?,tisk Conmmtiöns-afgift: eller eo motsvarande skatt på behållen inkomst, skulle jag visserligen icke uppehålla mig vid att i smått beskatta Öfverflödet. Men nu är consumtions-afgift, med Acciselnrättningar, oell allt det mera dertill hörer, alldeles icke verkställbar i ett land som vårt, der Folknummern är så tunnsådd på den vidlyfiiga Arealen, och der Städerne äro så få och till en del så eländiga, så alldeles urartade ifrån den stastitiska natur, som ifrån b rjan vållat Siäders tillkomst, och utgör hela politiska nyttan af deras tillvarelse. Skatt på behållen inkomst har också bi i f v ife försökt, har mött svårigheter, och har aldrig kunnat införas j hela d?t omfång ett sådant beskattningssysfein bör äga. Vid sådant förhållande, då nemligen hvarken consumtionen eller behållna inkomsten kan generelt och methodiskt beskattas, då återstår intet annat medel, att i en rättvis proportion beskatta de förmögnare, än det jag föreslår. Då återstår blott att beskatta öfverflödet. Vår beskattning behöfver den rättvisa jemkning jag nyss omnämnde; jag vet att det hestrides, men jag, jag påstår det. Jag skall icke fördjupa mig i beräkningar och Arithme, Den 25 Maji, 56 9 tiska jemförelser. Jag har, dem förutan, ett lika peremptoriskt sorn enkelt argument att framställa. Mig veterligen har aldrig utmätning för Kron-utskylder ägt rum inom de classer, hvars beskattande jag nu föreslagit, åtminstone är händelsen sällsynt. Många tusende olycklige Jordbrukare och arbetare utpaatas deremot alla år, och mista sista koen, sista bädden, blott för sina Kronoutskylder. Detta obestridliga factum synes mig utgöra fullt bevis för sanningen af mitt påstående, att nem» ligen de förmögnare Glassér i Sverige icke äro proportionaliter så högt skattlagde, som de arbetande och torftigare Classerne.
Då alltså det utelöpande ännu icke förfallna obligationsbeloppet, som öfvertagits af utländska långifvarne utgör Th:r 6,335,900: — och det som af Banken innehafves » 531,100: — uppgå följaktligen de utelöpande icke förfallna obligationerna till ett nominelt belopp af Th:r 6,867,000: — Transport: Th:r 6,867,000: 7 Uppgift angående utelöpande obligationer för 1860 års jernväg slån. Utredning eif allmänna bevillning ens årliga belopp t — 50 — Transport: Th:r 6,867,000: — samt de i Riksgälds-kontorets förvar qvarvarande dylika obligationer till » 1,052,100: — eller tillhopa Th:r 7,919,100: — så att hela det amorterade beloppet, i enlighet med planen, utgör » 80,900: — Th:r 8,000,000: — Enligt den i 1860 års revisionsberättelse, sid. 47 och 48, meddelade utredning af det belopp, som den till Riksgälds-kontoret influtna allmänna bevillning för hvart och ett af de nästföregående åren utgjort, hade deraf för år /857 till Riksgälds-kontoret, före slutet af 1860 års 3:dje qvartal, influtit tillsammans R:dr 2,179,888: 84. Derefter hafva såsom bevillning för 1857 och föregående år till detta verk ytterligare levererats: under sistlidne års 4:de qvartal » 3: 86. R:dr 2,179,892: 70. som öfverstiger den vid 1853 och 1854 års riksdag, för hvart och ett af nästföljande åren, förslagsvis beräknade bevillningssumma » 1,725,000: — med : ~R:dr 454,892: 70.
När innehafvande af bränningsredskap eller brännvinstillverkning eller försäljning, såsom olofliga åtalas, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt hon förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; äfvensom husbonden för hvad eget husfolk och tjenstehjon, på stället, der han bor och vistas, kunnat företaga. Begås sådana förseelser, under husbondens eller egarens vistande å annan ort, af hans tjenare eller legofolk, blifve de sjelfve derföre ansvarige, så framt de ej dertill bevisligen erhållit hans befallning, i hvil - i5o Bil. t. Exped-Uts7;oCt<ls Memot-ial, N:o 3^4' ken händelse bestraffningen honom drabbe. Är i slikt fall husbonde oskyldig, behålle han det honom tillhöriga redskap, hvars värde af förbrytaren utbetalas bör. Femte Artikeln. Om JBrännmnsfär säljning. 50 §• Försäljning af brännvin vare i allmänhet icke lofgifven under en kannas belopp, å andra ställen å Landet, än Gästgifvaregårdarne, och, om Gästgifverihållningen är emellan flera åboer fördelad, endast hos den åbo, hvilken efter tour densamma besörjer, samt i Städerne, än der minutering är lagligen tillåten; Jordbrukare må dock obehindradt kunna, till underhafvande och sådana personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under $ kanna åt en hvar. K. Mits Befallningshafvande ega dessutom att sparsamt och efter noga ompröfvande tillåta försäljning af brännvin i minut, å ett eller annat ställe, vid segelled, samt vid sommaroch vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas, äfven ock, der behofvet för forslande det synnerligen fordrar vid allmänna landsoch farvägar. A minuteringsställen bör godt och rensmakligt Svenskt brännvin hållas till salu, efter den taxa, som å Landet af K. Mits Befallningshafvande och i Städeyne af jyiagistratetne utsattes.
Men utom hvad som rör Gustafs III och hans tidehvarf, förekommer i Järtas inträdestal åtskilligt, hvari, som Franzén yttrade, akademiens ledamöter visst icke kunde instämma och hvaremot en och annan nog kunnat Ur dagens krönika. vara betänkt på att » väpna » sig *. Det kan t. o. m. med full rätt ifrågasättas, huruvida Järta sjelf trodde på ett och annat, som han anför, såsom t. ex. då han yttrar sig om » den gamle hjelten, den ädle Karl XIII, en älskad broder af Gustaf; den vise och gode Karls förmyndareregering » m. m. Emellertid hindrade detta icke akademien, att redan i böljan af det följande året tillerkänna Järta en lott i arrendet för Postoch Inrikes tidningar, som utgick för 1828 till honom med ' 1,444 rdr b: o, likasom till trenne andra ledamöter, Leopold, Franzén och Valerius. * Det är antagligt att Järta bibehöll denna * Sedan Gustaf III den 20 dec. 1791 tilldelat svenska akademien privilegium på utgifvande af Post * och Inrikes tidningar, sökte och erhöllo tre af akademiens ledamöter, Rosenstein, Adlerbeth och Nordin den 12 jan. 1792 ' konungens tillåtelse att på grund af kontrakt, uppgjordt med akade-mien, under 12 år få utgifva tidningen. Denna ansökan förnyades af dem och beviljades af Gustaf IV Adolf på 8 år, den 13 aug. Under tiden och långt in i detta århundrade inbetaides af utgifvame årligen till akade * mien 1,000 rdr. spede, stundom 1,300. — öfverskottet tillföll dem. — Sedermera och intill 1835 öfvertogs tidningens utgifvande af en eller flere bland ledamöterna, som årligen betalade till akademien 2.500 rdr b: o. öfverskottet utgjorde på 1820-talet årligen omkring 8,000 kr. och derutöfver, som i lika lotter uppburos af fyra bland akademiens ledamöter.
Herr Commerce - Rådet Santesson anför vidare: ”Beräkningssättet har nemligen varit det, att Öfverräntan efter 12 proCent uträknats å hela beloppet af den förfallne Reversen, till dess den med uti Reglementet stadgad afbetalning, på nytt Document omsattes. Så länge omsättnings-rättigheten ej uti Discont-Reglementerne var medgifven, utan det ensamt berodde på Direclionerne, att, vid uppbärande af förfallne Länet, emottaga för en del eller det hela ny Revers eller intet annat än Contant, så hade denna beräknings-inethode sin giltiga grund; men enär vid sednaste Riksdag Rikets Höglofl. Ständer funnit för godt att etablera en verklig omsättnings-rättighet, samt bestämma såsom villkor för densammas begagnande, uti f. d. Filial-Disconterne, minst ^.‘dels afbetalning, hvarje sjette månad, så vida Fullmägtige eller Directionen pröfvade säkerheten för Lånet fortfara, så har i ordets enkla4bemärkelse ej iner än elen i^rdel Stats-Utskottets Betänkanden. 4,93 af primitiva Lånet som ovägerligen borde contant inbetalas, utgjort det belopp som kunde förfallet anses: denna iVdel var således ock allt hvarmed Gäldenårernes uteblifvande å bestämd dag manquerade Discont-Verket samt följaktligen denna /^:del det enda belopp, hvarå Gäldenären borde erlägga så kallad Öfverränta o. s. v." Herr Commerce-Rådet synes således hemta stöd för sin anmärkning af det förhållande, att vid förre Discont-Directionerne omsättningar fingo ega rum, fast än sådane icke voro i Reglementen omförmälde ; men ehuru efter sednare Författningar Gäldenärerne nu mera är medgifven den rättighet, att om de,det åstunda genom omsättningar på Tö-del af Gapitalet, hvarje 6:te månad, småningom få afbörda sine skulder; likväl, och som
Det måste derföre blifva nödvändigt, att de underkastas samma lagstiftning, som antages för andra räntetagare. Jag anhåller, att Utsk. härpå ville fasta uppmärksamhet vid behandlandet af Frih. Palmst jernäs motion, hvarå jag tillstyrker remiss till StatsUtskoltet. Hr Hjärne: Man har mycket fastat sig vid, att Frih. Palmst jernäs förslag icke skulle vara en contrapropos , utan en ny motion. Detta är sann t; ty om man kallar det contrapropos. hade det vid voteringen bort söka att göra sig gällande. Jag vill derföre icke kalla det contrapropos., utan ett ersättningsförslag, i stället för den afslagna punkten i betänk.; och under kategori af tillägg till TJtsk:s föri-s utlåt, bör det väl behandlas utan remiss. Gr. Posse, sorn förebrått en talare, att han icke afsett grundlagens helgd vid detta tillfälle, har likväl icke sjelf hållit sig vid grund - Den 2 Februari f. m. a3 lagen i denna fråga. De nemi., som anse frågan för en ny motion, hafva icke besinnat, att densamma numera icke kan upptagas, hvilket jag uti mitt förra yttrande redan har visat. Riksd.Ordnts 49 § innehåller nemi. i slutet af i mona., att, ”om fråga uppstår om eller hvart remitteras bör, dea frågan blott för den plenidagen kan läggas pä bordet; men att, i nästa plenum beslut ovägerligen skall fattas.” Näv Frih. Palmstjerna väckte sitt förslag, uppstod genast fråga, om det var en ny motion eller icke, och om remiss borde äga rum. Frih. Boye begärde då förslaget på bordet. Det är således klart, att oin frågan var att anse såsom en ny motiön, hade beslut om remissen bort fattas i sista plenum; men då så icke skett, anser jag rakt stridande emot 4g § Riksd.Ordn. att nu betrakta förslaget såsom en ny motion, och är det på dessa grunder jag bestrider remiss deraf, ehuru jag i allmänhet icke förmodar något skadligt för sjelfva saken, om förslaget behandlas af StatsUtsk.
Dessutom anser jag oriktigt att nedsätta summan under det belopp, som verkligen influtit under de upptagne åren, och isynnerhet att göra nedsättningen sä stor, att då det minsta beloppet är omkring 15,000 r:dr, har Utsk. föreslagit endast 10,000 r:dr alt uppföras. Detta är att göra sig fattigare än man verkligen är. Jag tillstyrker således återremiss af förevar, punkt. Frih. von Kraemer: Sjelfva benämningen observationsmedel gifver tillräckligt tillkänna osäkerheten af denna inkomsttitel. Jag tror således att Utsk. gjort rätt uti alt icke föreslå förslagsberäkningen högre än lill 10,000 r:dr, oaktadt medelbeloppet af inkomst under åren 1841 t. o. m. 1845 utgjort något mer är 17,000 r:dr, och får jag derföre anhålla om propus, lill bifall å denna punkt. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall i den af Utsk. föreslagna beräkning af observalionsmedlen framstälda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverrösta!, nej. 25:o Extra medel och uppbörder. Utsk:s i denna punkt gjorda förslag godkändes. 26:o Intresse-medel. Frih. Cederström, Jakob: Summan utaf intressemedel måste naturligtvis ökas i den mån lån af anslaget till vatten-aftappningar och odlingar m. m. utgått och den lid förlupit, inom hvilken räntebetalningar icke ägt rum; men efter 5:le årets förlopp, sedan arbetet blifvit påbörjadt, ingår räntan å dessa län och jag anser således denna punkt oriktig; på grund hvaraf jag skulle önska att densamma blefve till Utsk. återremitterad på det utredas må i hvilken mån räntemedlen äro sådana af Slaten lemnade förskotter, som 530 Den 10 Februari e. m. komma att till Statsverket ingå och man derefter må kunna uppgöra sin beräkning. Frih. Pal mstjerna:
Stats-utskottets föktedne gårdag uppläste Memorial, angäende medel till tryckntngen af Bihanget till Riks-Ständens Protocoller samt af de till nästa Riksdag hwis lande grundlagsfrägor. Bifölls. Justerades kleni-Protocollet för den 12 dennes. Upplästes och godkändes en underdänig skrifwelse till Kongl. Maj:t om en, Förstärkningsmanffapet rörande, omständighet. Likaledes eN dito om Kungsgärdarnes förs tvättning. - * Lika - xoo Den 17 October. Likaledes cm arfwoden för Utstottens Secreterare och Canzlistor. Ank-m och upplästas ett Protocolls-Utdrag af den iZ October, hwarutr samtclrga RiksStänden inbjudas att instämma uti BorgareS. andels fatiade bcflut,det mätte BewckiningsFörordmngcn, sedan den med Landt-Marstalkens och Talemännens understrifter blifwit försedd, helt och hättit omtryckas, med intagande deruti af de wid denna Riksdag gjorda rättelser, förklaringar och tillägg, samt en sä stor upplaga deraf göras, att ett tillräckligt antal exemplar, afsändt till Landsorterna kunde hällas Taxeringsmännen och andre Wederbörande tillhanda. Herr Baron och Landt-Marstalken: Jag päminner mig härwid att Höglosiige Ridderstapet och Adeln redan beflutit att detza rättelser, förklaringar och tillägg stola särskilt tryckas, och förmodar att Ridderstapet och Adeln icke wilja frängä detta beflut. Grefwe lVlörner, ^clolk 6öran:
Rldderskapet och Adeln hap Herr Carl von Qvanten samt hos Hedervärda BondeStåndet Riksdags-Fullmägtigen fjrån Wermlands Län Olof Olsson i afgifne Memorial anfort, Herr von Qvanten: att, ehuru allmänna Lagen ej förböde att flotta och färdas i hvad flod som helst, stor eller liten, eller att landa vid, samt i sådant fall begagna hvad strand som helst; så skall likväl, genom så kallade förbudsdomar, rättighet blifvit tillerkänd än egare af vattenverk att taga afgift för hvarje stock och för hvarje LagUtskott*ts Belänftundt N:o 58. 17 hvarje famn ved, som gär förbi eller genom deras flodluckor, och ärr jordegare att, hvilken årstid sorn helst, och ehvad skada förorsakas eller ej, neka allt gående på deras egor; hvilket haft den följd, att en i lag gifven rättighet till obehindradt flottande och färdande på sjöar och strömmar upphört att vara en rättighet, enär den endast vilkorligen, eller emot erläggande af en godtycklig afgift och under en ofta obillig behandling , får utöfvas; hvarföre Motionairen, som ansåge desse af enskildca interesse! till andras förfång lagde ensidige och olämplige hinder kunna, utan eganderättens förnärmande, upphäfvas och undanrödjas, föresloge , att allt •flottanda och jäv dande på alla Jlottoch fårhare flöder och sjöar md vara alla tillåtet, utan någon afgift, antingen såsom landlega eller såsom clamrnlega; citt likväl, der inegor mota, landgång må vara förhuden emellan den i5 Maji och 15 Julli, sd vida marken deraf lider skada; äfvensom att flottande och färdande ej må ega rum, der skattlagde fisken finnas ; —- att hvar och en, med undanlag af Städernes invånare, md ega rätt att 'å stränder, der utmark möter, urlasta, upplägga och åter inlasta varor, utan afgift och utan att jordegare, då han deraf icke lider skada, Bihang lill Riks-St.
Afståndet till den högländta ön var dock större än vi väntat, så att ankaret först kl. 6 e. m. kunde fällas på dess sydvestra sida, nära den tvärbranta stupan af ett rikt fogelberg. Under de två sista dagarne hade vi seglat fram öfver en trakt, som på nyare kartor är betecknad såsom land. Härigenom visade det sig, att en betydlig förändring måste införas på norra Sibiriens karta, och jag skall derför här anföra de iakttagelser, på hvilka bestämningen af vår kurslinie grundar sig. Observerad bredd längd » » » » » 24 » 75° 0′ På det sistnämnda stället hade vi land till styrbord om oss på ett uppskattadt afstånd af 4′. Preobraschenie-ön låg härifrån 17′5 i S 21° V. Det är på grund af dessa data och de i loggboken angifna kurser, som Vegas färd blifvit på kartan utsatt, och något tvifvel kan ej uppstå derom, att ej det af oss angifna läget af Taimurhalföns ostkust i hufvudsak är riktig. Preobraschenie-ön bildar en 30 till 60 meter hög, temligen jemn grässlätt, hvilken i nordvest slutar mot hafvet med en tvärbrant stupa, men åt sydost långsamt sänker sig till två i hafvet långt utskjutande sandreflar. Vid vårt besök var ön snöfri och täckt med en gräsblandad mossmatta, som var ganska riklig i synnerhet på öns sydvestra, mot nordanvindarne skyddade sluttningar. Här mötte man å nyo den arktiska, djurverlden i all sin rikedom. Utsprången på öns tvärbranta strandafsats utgjorde bäckningsställe för tallösa alkor och kryckjor, till hvilka en eller annan tejst sällat sig. På den yttersta strandfjären sprungo vadare beskäftigt af och an för att samla sin föda. Vid de öfversta klipputsprången häckade en skara stormåsar och på låglandets sluttningar sågs den hvita fjellugglan lura på sitt rof, stilla och orörlig under timtal, men såsom vanligt var och skygg, så att jägaren endast med svårighet kunde nalkas henne inom skotthåll.
Åkerhjelm lipstadt till försvar för StatsUtskits ifrågav:de voter.- proposir, tillåter jag mig fråga den siste värde talaren, hvarföre icke voter.-propos blifvit npstälId rörtde eftergift af arrendemedlen tor Borgholms kungsladugård på Oland? Jag skulle kunna framdraga ännu flere exempel af lika beskaffenhet; och månne icke det af mig framställda faktum också kan hänföras till sådant, som inverkar på Riksg.Kont:s inkomster och utgifter, lika väl som det hvarom nu är fråga? Jag har mig bekant att vid det af mig an tydda förhållandet, StatsUtskit, då fråga var om voter.-propos:ns upsättande, förklarade att saken enl. 75:te §:n II O. ansås? hafva förtallit. Underd. skrifvelse i ämnet har också blifvit af Exped.- Utsk:t sedan upsatt, af R. St:r godkänd och långt före detta till K. M. insänd. Skall man följa den åsigt, Frih. Åkerhjelm sökt göra gällande, finnes ingen fråga som icke i något afs:de kan anses inverka på statsverkets inkomster och utgifter, och i följd deraf nödvändigt måste blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk. Anser man att denna fråga bör ingå i förstärkt StatsUtsk., har det varit högst inkonseqvent af Utsk:t att ej upställa voler.- Den 15 September f. m. 171 propos. i de redan expedierade ärenden, som med denna fråga baft fullkomlig likhet. Det kan visserligen vara en fördel för Hrr Landshöfdingar att vinna en bättre fördelning af ackordsamorteringen, men jag vet sannerligen icke att denna omständighet skall föranleda att frångå grundlagens klara föreskrift och gammal praxis, som man åberopat såsom stöd för en annan vofer.-propos. Jag kan således icke annat än anhålla hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på afslag å denna voter.-propos. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H.
Län skyldighet att erlägga kronotionde; N:o 76, i anledning af väckt motion om 1 och 2 Lif-grenadierregementenas befriande från garnizons-ljenstgöring i Malmö; N:o 77, i anledning af väckt fråga om befrielse för boställshafvare att erlägga skiftes-kostnader; JN:o 78, i anledning af väckta frågor om öppnandet' af åtskilliga nya post-communicationer; N:o 79, i anledning af väckt fråga om indragning af ordinarie aflönings-anslagen för åtskilliga Post-Contor; N:o 82, i anledning af återremiss å Utskottens utlåtande, N:o 29, i fråga om hemmansegares å Gottland befriande från skyldigheten att underhålla strandridare-boställen. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtande, N:o 80, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, ]N:o 11, angående väckt fråga om lindring i kronobrefbärings-skyldigheten: Ståndet vidblef sitt beslut och Jade utlåtandet, N:o 80, till handUngarne. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, PCo 81, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, JN:0 22: Ståndet vidblef sitt beslut och lade utlåtandet, N:o 81, till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Till Stals-Utskottet remitterades en af Herr P. II. Lindström med Pral.-Utdrag, dcv i~ Mars 1845- 737 mii'(3 an lod ning af 56 § Riksdags-Ordningen väckl motion, angående föränilimg i tiden lör kronouppbords-stäuimor å Gottland. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets utlåtande, N-o 86, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande, N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighetslagen för Stats-liådets ledamöter:
Majit uti densamma ej förekommer, så får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen må förfalla; hvilket dock till Rikets Höglollige Ständers närmare pröfning öfverlemnas. Stockholm den 2 April 1840. Ank. till Exp. Etsk. d. 16 April, lil. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående beviljande af visse Stapelstads-ruttigheter för Staden Laholm. Herr M. G. JValle'n har, uti ett, till Yålloflige Borgare-Ståndet ingifvet och derifrån till detta Utskott remilteradt memorial, anhållit, att Allm, Desv, och Ekon, Utskottets Utlåtande. N-.o 21. 5 staden Laholm måtte beviljas den Stapelstads-råttighet att directe utskeppa ortens producter, och att deremot införa de oundgångligaste behofven af spanrnål, salt och sill, m. m., hvilken förmon redan skall blifvit tillerkänd åtskillige af Rikets mindre Städer. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, och, då motionären för sin anhållan icke ens åberopat, ån mindre bestyrkt, att Laholm, belägen vid det för flygsand blottställda Laga Ans utlopp i hafvet, år i besittning af god och rymlig hamn, eller annars har något sådant tillfälle till handel eller sjöfart, att af en direct communication med utrikes orter kan hemtas någon fördel af betydenhet, eller ens påräknas ersättning för kostnader till tullkammares och bevaknings anställande, samtf säkerhet för uppfyllande af öfrige med Stapel-rått förenade vilkor, alltså anser Utskottet sig icke ega skål tillstyrka Rikets Högloflige Ständer att till motionen lenina samtycke; hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den i5 April i84o. Anti till Exp. Utsi:, den 16 April, kl. 7 e. m. Utlåtande, i ättledning af väckt motion om Askim oell Frölunda Församlingars skiljande från Fässbergs Pastorat.
Vanligen ådagalägges mycken beredvillighet, då fråga är om den lekamliga nödens lindrande; detta är visserligen redan mycket godt, och bör så vara; men det finnes en annan nöd, som är vida djupare och mäktigare: den andeliga, då menniskan hungrar och törstar efter Guds rike och Hans rättfärdighet. Det är således ännu mera skäl, att innerligen behjerta denna. Detta kan svårligen ske på annat sätt, än derigenom, att man har för ändamålet qvalificerade personer att sända dit, der nöden yppar sig. Behofvet af respredikanter har länge varit insedt; men tillräckliga medel för dess afhjelpande hafva icke kunnat anskaffas. För att bevara ibland oss vår evangeliska läras renhet, och med Guds ords kosteliga föda mätta de nådehungrande själar, som längta derefter, är det af aldrastörsta vigt, att K. St:r nu behjerta den, 282 Oen 19 November e. m, efter detta ord rådande linngren, på det att denna icke må mättas med den kanske ofta nog upblandade och stundom osunda föda, som på annat sätt räckes; och detta så mycket mera, i den mån prestbristen blir kännbar, och då dessutom, på så många ställen, prester finnas, som icke kunna bjuda det, som sökes. Men, äfven der de kunna det, vexer dem i en sådan väckelsetid, som den närvarande, behofvet öfver bufvudet; synnerligen i våra vidsträckta och glest bebodda pastorater. Ty, vi få aldrig insöfva oss med den inbillningen, att presten fullgjort sitt ansvarsfulla kall blott med söndagspredikningar och nattvardsgångar, dop, vigsel, sockenbud samt andra förrättningar och göromål; han måste äfven, ibland mycken annan, hittills åsidosatt, rent presterlig verksamhet, kunna räcka lifsens bröd åt nådehungrande själar, när och hvarhelst nöden visar sig, eller någon ropar, beder, suckar, längtar efter detta himmelska manna. Kan han icke detta, så brister han i upfyllandet af sitt kalls vigtigaste åliggande och skönaste upgift.