Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den alltjemnt tillväxande rörelsen och dess oeftergifliga behof af lättnader i de många för den redbara handeln både hinderliga och betungande kontrollföreskrifter, hvilka under ett annat tull-lagstiftningssystem gjordes gällande, samt med upphörande af den i allmänna föreställningssättet mer och mer förhatliga visitationsrätten inom landet, bortföllo ock de hufvud sakliga, om ock vida mindre, än man föreställt sig, verksamma medel, hvarigenom en begången tullförsnillning stått att upptäcka. Endast genom tullafgifternas nedsättning till en af allmänna medvetandet såsom rättvis och billig erkänd beskattning skola de förra, på förutsättning om svek grundade och derföre utdömda, kontrollåtgärderna kunna ersättas samt trygghet beredas statskassan i sin rätt och industriidkaren i sina på den stadgade tullafgiften grundade beräkningar. För att emedlertid med all den noggrannhet, ämnets vigt kräfver, i detalj undersöka de förhållanden, hvilka vid tullafgifternas bestämmande för sidenväfnader böra tagas i betraktande, hafva komiterade tillkallat och hört åtskillige fabrikanter och handlande härstädes. Genom jemförande af deras uppgifter, företedda varuprof och afgifna noggranna beräkningar såväl öfver inhemska tillverkningar, som öfver inköpspris och handelsomkostnader för utifrån hemtade likartade artiklar, samt efter i möjligaste måtto verkställd granskning af dessa beräkningar hafva komiterade funnit medelpriset på de allmännaste slagen helsidentyger och dukar, sådana de här hufvudsakligen tillverkas och förbrukas, kunna antagas utgöra omkring 40 Rdr skålpundet; i allmännhet något högre för de 8 Svenska, än de utländska tillverkningarne. Beroende naturligtvis detta pris hufvudsakligast af priset på ämnet, hvilket under flera af de sednare åren stått ovanligt högt. I den färdiga varans värde ingår tillverkningskostnaden härstädes med allenast omkring 9 Rdr skålpundet; och utgör således den nuvarande tullen, 6 Rdr per skålpund, på hela värdet omkring \ 5 procent, men på' tillverkningskostnaden, äfven efter den härstädes beräknade, omkring 66f procent.
Föredrogs ånyo och bifölls StasUtsk:s d. 11 dennes e. m. på bordet lagda utlät. N:o 228, ang:de statsverkets s. k. reservfond. Härefter föredrogs, men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och II r Rosenblad, Bernhard, ånyo pä bordet LagUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 86, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk. N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter. Ånyo föredrogs LagUtskrs d. 12 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 87, i anledn. af väckte motioner ang:de coneurslagstiftningen. Detta betänk, företogs punktvis till pröfning. Ira punkten, ang:de etti fru ga om sättet och villkoren för egendoms afträdande till borgenärerna och om början af concurs af llrr Arnberg och Almgren vackt förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Vid ett föreg:de plenum, då LagUtsk:s betänk, angående bysättningstvånget afhandlades, yrkades af åtskilliga ledamöter, det man icke dervid borde så strängt förfara, utan att man borde söka skydda crediten genom en strän - Den 17 Mars f. m. 419 gare concurslagstiftning. Nu äro vi komna lill de LagUtskfs betänk:n, som hafva lill föremål just denna concurslag och erfara, att de Hesla motioner med förslag till densammas skärpande blifvit af LagUtsk. underkända. Den första frågan gäller huruvida, för upptagande af en céssionsansökning, cessionanten skall vara pligtig all aflemna till domaren en fullständig förteckning, icke allenast på sine skulder, utan äfven på alla i boel befintliga tillgångar.
Herr Danckwardt, Magnus Georg: I "frågan om Jemtlands Läns ålerläggande till Wester-Norrland, anser jag det vara öfverflödigt att vidare yttra mig, sedan åtskilige värde Ledamöter redan anfört allt livad til! stödför Utskottens Betänkande i denna del synes kunna sägas; jag vill blott i anledning af den uppgiftsom här skett, att nemligen en ansökning, undertecknad af [7,000 Innevånare från Jemtlands Län, skal! blifvit i detta ämne till Kongl. Maj:t ingi i ven, hafva äran upplysa, att en sådan ansökning åtminstone icke till Kammar-Expeditionen inkommitäfvensom jag tviflar, att den till någon annan Expedition af Konun - Den *•) N o v e rn b er e, rn« 645 gens Ganzli blifvit inlemnad, emedan den då säkert tili Kammar-Expeditionen, dit den hörer, blifvit öfversänd. — I afseende åter på frågan örn Herjeådalens åtterläggande till Geflebor gs Län, bade Utskotten i deras förra Betänkande, såsom skäl för tillstyrkandet af en närmare undersökning oell Landels Innevånares hörande i ämnet, anfört att desse skulle vara nödsakade flere gånger 0111 året besöka de i Gefleborgs Län befintlige Städer och inträffande Marknader, dels för afyttrandet af sine egne producter, dels för inköpet af erforderlige lifsförnödenheter, och att det sålunda för dem vore en väsentlig fördel, örn på samma ort, dit de för visse oéconomiska förhållanden äro nödsakade att sig begifva, de tillika ägde tillfälle att anmäla och bevaka sine rätts-angelägenheter.
Vidkommande sednare delen af Herr Anreps motion, eller att honom alla timmar på dagen må lemnäs tillgång till Riddarhusarkivet och dess genealogier, finner Utskottet, med godkännande af RiddarhusDirektionens yttrande, ett sådant anspråk icke kunna godkännas, utan lära bestämmelserna i detta hänseende hädanefter såsom hitintills, så vidt tillträde till arkivet äskas, å andra eller flera timmar om dagen än detsamma enligt Direktionens beslut skall vara för allmänheten tillgängligt, böra bilf va beroende af öfverenskommelse emellan Herr Anrep och den Riddarhusets ansvarige tjensteman som har genealogierna under sin tillsyn och vård. Stockholm den 22 Oktober 1860. »Sjö ckhojm,^Typografiska Föreningens Bottf^T^LU «m, mn«m„res ,M, ,., ^ ^ ^ Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 21. t A:o 21. Utlåtande, i anledning af Herr Grefve af Ugglas's, Garl Ludvig, memorial, angående bemyndigande för Riddarhus-Direktionen att tilldela nuvarande Riddarhus-Sekreteraren pension vid af skedstagandet. Hörsamt Memoria!.
Sedan blefvo de rikligt undfägnade med mat och goda dryckesvaror. Vid Getes andra sida sutto två sköna kvinnor, hans hustru och hans dotter. Men snart visade sig Grim inbunden och förstämd. Detta märkte kung Gete, och han sade: »Jag hafver en sak att godtgöra, Grim. Det var jag, som sände min träl Karlshöfde efter ditt älsklingsdjur Brandkrosse, den bästa tjur, som fanns på hela Island. Och när du första kvällen här tyckte dig se den, var det allenast dess hud, som stod uppstoppad med mjöl. Huden och mjölet vill jag nu gifva dig som vederlag för djuret, sådant det var i lefvande lifvet. Tillika har det förekommit mig, som om du mera än tillfälligtvis haft dina ögon fästa på min dotter Droplög, som här ler vid min sida. Och står din håg till henne, så skall jag nog gifva dig henne till äkta, och god hemgift följer, ifall du vill taga henne med dig hem till Island. På mödernesida är hon välboren, och på fädernesida är hon icke häller kommen af småfolk.» Detta förslag tilltalade Grim, och ett präktigt bröllopsgille hölls i kung Getes bärgasal. Snart uppstod god kärlek mellan de nygifta, och Grim var nu mycket nöjd med sin ställning. En dag, då det led fram mot våren, sporde kung Gete Grim, hvad han nu tänkte taga sig före, och denne svarade, att han ville fara hem till Island lika gärna, som han ville lefva. Då bad Gete bröderna köpa sig ett skepp; pänningar skulle icke fattas Grim och hans husfru. Så gjorde man allt färdigt till afresan. Vid afskedet växlades många goda ord, och trälen Karlshofde kom ned till skeppet, bärande Brandkrosses hud, fylld med mjöl, och han lade den försiktigt ned, där plats anvisades. Strax därefter kom han åter ned med nytt mjöl; det var vederlaget för skinnpälsarne; och tredje gången kom han med tvänne kistor, af hvilka den ena var fylld med husfrun Droplögs kläder och smycken och den andra med hennes hemgift, som bestod af guld, silfver och kostliga klenoder.
Annie uppfattade fullkomligt, att han, som sade sig vara en » torr vetenskapsman », i djupet af sin själ kände en trånande längtan efter att bli älskad, fast han i dag försmådde hennes kärlek. » Och så, » fortfor han efter en kort tystnad, » är jag er läkare och har åtagit mig pligter gent emot er, hvilka jag måste uppfylla som läkare och hederlig man. Har jag omedvetet eller tanklöst i mitt intresse för er brutit mot dessa pligter, så ber jag er förlåta mig och glömma det! » Hans ansigte hade ett nästan förklaradt skimmer i känslan af, hur ädelt han sjelf tyckte sig tala och handla. H o n måste beundra och förstå honom, hvad hon än kände, tänkte han. Men på henne hade det en motsatt verkan, och det var, som hade plötsligt ett vågsvall gått öfver hennes kärlek och svept den med sig i ett bottenlöst djup. Under det han talade, hade hon obarrnhertigt plockat sönder sin lilla bukett .vildblomster, blad för blad, dem hon strödde på täcket. Till sist kastade hon häftigt bort de bladlösa stjelkar^e, vände sitt ansigte så, att hon kom att se rätt in i hans. Derpå sade hon sakta, men med fast röst: » Ni hade kunnat bespara er och mig obehaget af detta, ty det är allt samman ett missförstånd, ett misstag på person, t y — j a g älskar en annan! » Han studsade lätt, och i hans ansigtauttryck läste hon ännu något annat än förvåning, nämligen en svag glimt af missräkning. » I så fall säger j a g: så mycket bättre, » sade han kallt. » Jag har talat, som min pligt bjöd — var det allt igenom ett misstag, bör ni ändå ej missförstå, hvad som dref mig att tala öppet med er. V i ha ju nu i alla fall fått klart för oss, att det var en dum historia, och att der aldrig varit något å någondera sidan! » Hans frågande ton, hans. forskande och ännu tviflande blick kommo henne att svara: » På ingendera sidan — naturligtvis. » » Som gammal vän får jag då kanske önska er lycka i er kärlek? » » Kanske får ni det — snart. » (Slut i nästa n:r.) Från Iduns läsekrets.
Uti en hos Hedervärdn Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion, har Riksdagsfullmäktigen Johannes Johansson från Jönköpings län andragit, hurusom de lager af kläden, som i allmänhet och särdeles vid marknader försåldes, skulle till större delen ut» 4 Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulsk. Utlåtande N:o 22. göras af så kallade halfkläden, hvilka, tillverkade af ulf och bomull, och så att de icke, utan af kännare, kunde skiljas från verkliga ullkläden, likväl, efler kort nyttjande, förlorade sig till färg och uthållighet. Derigenom orsakades missfrodende medborgare emellan, missbelåtenhet och förlust. I anseende härtill har motionären, med uttalande af den åsigt, att sådane halfkläden borde vid försäljning deraf uppgifvas till deras verkltga egenskap, men icke såsom oblandade ullkläden, hvarigenom mången blefve bedragen, föreslagit, att, vid äfventyr af varans förlust jemte afpassade böter, hvar och en, sorn kläde försålde, skulle vara förpligtad att hafva hvarjo stycke af sitt heleller halfyllekläde försedt med intyg af vederbörlig auktoritet om dess beskaffenhet; öfverlemnande motionären tilli Utskottet att föreslå de i sådant afseende vidare enforderliga åtgärder. Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande, och får dervid yttra den åsigt, att inga andra band böra läggas å handel i allmänhet, än de, som äro nödvändiga för dess lagliga gång.
A niga tillstyrkande, i Nader gillade: och skulle denna Desi Nädiga Preposition till Riksens Ständer pä Riksalen öfwcrlcmnas. tzx protoeollo <!Lr! l). 8!roZm2N. Uppläst för Ridd. och Adeln d. zr Juli rFro. Preste-Ständet d. )Q » Borgare-Stände d. zr « Bonde-Ständet d. r Aug» - Kongl. Maj.ts Nädiga Skrifwelse till Riksens Ständer om walet af ett Hemligt Utskott; Gifwen Arebro den 28 Juli Lsio. ^ongl. Maj:t skyndar att begagna sig af den rätt, som Z4 §. i Regeringsformen, och 28 §> i Riksdags-Ordningen Honom lemnar, art af Rikets nu församlade Ständer äska ett skyndesiimt utväljande af ett Hemligt Utskott, ät hwilket Kongl. Maj:r kan öfverlemna de upplysningar, som witz bestämmandet af den wigtiga frägan om Rikets Thronföljd, kräfwa en noggrann förberedande öfwerläggmng. Det är först, sedan detta Utskott hunnit afgifwa sill underdäniga yttrande, som Kongl. Maj:t, med rättmätig känsla af Desi i denna tidepunkt ökade plikter emot Fäderneslandet, kan med fredad! samvete, och egen tillfridsställelse se Sig istand^att, att till Riksens Ständers mogna och eniga ompröfvande öfverlemna stelfwa Hufwndfrägan om Thronföijden, i dubbelt afseende nödvändig för den närvarande lidens lugn, och för säkerheten af ben tillkommande. Kon^l. Kongs. Mine f>l'sjfwer Rikens Ständer, med 6ö Kcngs. cci) est städse väk bewägen. o. sk Wetterstedt. ö ebro Slott dm 28 Jnlii r8>o. ?rotoco!l. Hälli! inför Kongl. Ma,:r u'i Stars R'det.
Olägenheterne af Diskont-låne-rörelsens afskiljande från Banken anser jag nemligen vara följande: l:o Att Handelsoch Närings-Diskonten samt publika pappers-belåningen, hvilka hittills varit administrerade af samma Styrelse som Allmänna Diskonten, måste i Stockholm förvaltas af tvenne olika direktioner, hvarigenom, oberäknad! den ökade kostnaden, som häraf blifver en följd, det lätt skulle kunna hända att en och samma låntagare lager lån i ena Diskonten för att betala i den andra eller erhåller lån i båda Diskonterne på en gång, utan att Direktionerne häraf kunna annat än genom en omväg ega kännedom, och sålunda förluster för Verken lätt uppstå. 2:o Alt vid Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö antingen dubbla 12 Bil. till Banco-Utslcottets Betänkande, N:o 29. Styrelser mäste organiseras eller ock, som Utskottet tyckes hafva äsyflat, den anomali inträda, att för hvarje Kontor endast tillsattes en förvaltning, men som likväl snbordinerar under 2:ne olika Verk, ej allenast Bankens utan äfven Riksgälds-Kontorets öfverstyrelse. 3:o Att om Banken, för att upprätthålla sitt myntvärde, skulle behöfva verkställa hastigare indragningar ifrån låne-rörelsen för alt derigenom minska sina egna vid anfordran betalbara förbindelser, vore den genom omförmäldte öfverflyttning helt och hållet urståndsatt begagna denna resurce, hvad den betydliga Diskont-låne-rörelsen anginge, på samma gång som indragningar å den under Bankens förvaltning qvarstående fastighets-låne-rörelsen är af beskaffenhet att icke gerna ens kunna sättas i fråga. 4:o Om man mäste erkänna alt Diskont-lån på blotta namn är ett oriktigt, olycksbringande utlåningssätt, , ett iitlåningssält, hvaröfver Utskottet också i Betänkandet allemnat sin förkastelsedom, så kan man göra sig förvissad om att, så vida den föreslagna öfverflyttningen skulle gillas af Rikets Ständer, nämnde utlåningssätt
Ögonen tårades och läpparna begynte darra. Louise, som legat vid hans knän, såg upp och kände en stark rörelse och dock något motvilligt. – Låt oss tacka Gud, – hviskade Tore ödmjukt rörd. Han blundade, och tårarna runno utför kinderna. Louise lutade mekaniskt hufvudet mot hans sammanknäppta händer, och med bruten röst bad han några själfvalda ord, som återföddes på hans tunga från den fridfulla sommaren i Bergslagens löfhagar. SJUNDE KAPITLET. Den enorma salen, där mister Mac Loughlin bedref sin vällofliga affär, företedde ett oroligt utseende. Männen, som annars sutto rökande och målande af alla krafter i rader vid långa bord med gipsbilderna stödda mot kanten, gingo brådskande om hvarandra på golfvet. Ofvanom de långa blå blusarna, slutna vid handleden, sken kragen, så glänsande som endast kinesisk strykningskonst kan åstadkomma, och nedanom fram tittade spetsiga, spegelblanka skor och en bit af en elegant byx. Den som skötte undermålningen hade brådt att få jungfru Maria eller S:t Sebastian öfver i hans hand, som påsmetade den artistiska utsmyckningen, och denne å sin sida behandlade de heliga männen och kvinnorna skäligen lätt, hvälfde deras ögonbryn under en sorglös hvissling och utpetade vårdslöst naglarna på fromt hopknäppta händer. Chicago firade åminnelsen af något stort helgon, och framemot klockan 12 afkastade alla goda irländare sina öfverdrag, gjorde toalett vid präktiga, väggfasta handfat, där varmt och kallt vatten spolade dagen i ände och där tvål och handdukar funnos till reds – samt framträdde sedan förvandlade till fullfjädrade sprättar. Det låg en fridags ro i luften och utan att hysa minsta intresse för namnsdagshelgonet, följde den ena efter den andra småningom exemplet. I herr Mac Loughlins affär växlade artisterna dagligen, nya ansikten lyste för att försvinna, innan man hunnit vänja sig vid dem.
Ridderskåpet och Adeln, i anledning af Lag - Utskottets, Hfrägawarande betänkande, upstädt^ tror mig finna anledning dertill, att Utskottets betänkande ätfoljdt af derwjd redan gjorda anmärkningar, torde blifwa till Utskottet aterremitteradk, får jag Utbedja mig Högiofi. Rjdderffapet och Adelns, benägna Den s Junii. Z2Z rillatelse, att framställa en anmärkning» som ehuru i sig sjelf obetydlig, likwäl, i händelse af äterremisi, torde fä åtfölja betänkandet till Ulstottet. Kongl» MajU har, genom nådig förklaring af den 28 Nov. i8n, öfwer rärra förståndet af 4 §- i 1798 ars Concoursstadga, fastställt, langiss wareS rätt till betalning af löftesman, enär län» gifwaren inom de i Concoursstadgan omnämnde 12 mannder» ingifwit ansökning, vin betalnings er» hällande af löftesmannen, till Kongl. Majits Befallningshaswande. Riksens Ständers JustiriäDmbudsman har, i anledning deraf, framställ den fragan hnruwida längifwaren genom stamnings urtagande a löftesmannen hos wederbörande domars pä landet kunde anses hafwa bewarat sin rätt, eller icke? W>d pröfningen häraf, har Lag - Utskottet af anförde skäl tillstyrkt» art enahanda rätt till betalning matte wara längifwaren förunnad, dä han inom den förestrifne tiden af 12 mannder endast Uttagit stämning hos domaren a löftesmannen, som blifwit längifwaren bewiljad i ozwannämnde Kongs, förklaring» genom ansöknings inlcmnande ril! Kongs» Majus Befallningshafwande.
Om hvilka val underrättelse skulle meddelas genom utdrag af protokollet. S. D. Föredvogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 48, i anledning af väckta motioner om arfs-rätt för oäkta barn. Återremitterades. N:o 49, i anledning af väckta motioner, angående förändring i gällande föreskrifter, i afseende på lagfart af fast egendom. Bifölls. N:o 20, i anledning af väckt motion om antagande af ett stadgande derom, att vid arf-skifte emellan syskon afseende bör göras å verkställd uppfostran och uppnådd ålder. Bifölls; och N:o 24, i anledning af väckt motion om förändring af expropriations-lagen. Bifölls. m FroUUldrag den i§ Mars 1857. S. J). Föredrogs ånyo och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande Nio 60, i anledning af väckt motion om tillägg till 28 § uti Kongl Maj:ts Nådiga Instruktion för Justerare af mått och vigter den 31 Januari 1855. S. D. Föredrogs ånyo oell lades till haudiingarne Konstitutions-Ulskotlets ' Memorial N:o 7, n^ed uppgift om Riks-£tund.ens beslut, rörande återstående från sista Riksdag hvilande Grundlags-ändrings-förslag. S. D. Vid ånyo skedd föredragning lades till handlingarne Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 25 November 1856 till Rikets Ständer, med öfverlemnande af uppgjorda förslag till ej mindre lag, angående oialning och vilkor för utländsk mans upptagande till Svensk medborgare, än ock stadga för Konungens Regerings-rätt. S. D. Till Stats-Utskottel remitterades särskilda denna dag af Herr C. E. Embring inlemnade handlingar, hörande till hans motion N:o 148, j fråga om ett årligt arfvode till Akademie-adjunkten, Magister D. G. Lindhagen.
Oå Utskottet i följd häraf icke kunnat gilla hvad Pehr Bengtsson och Peter Andersson föreslagit, får Utskottet till afslag anmäla den af dem väckte motion; dock varder sådant till Riksens Höglofl. Ständers egen närmare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm d. 5 April 1823, N;r Ankom den 11 April 1823, Betänkande, angående väckt fråga om fastställandet af en viss byggnadsordning för Städerna. U"ti ett till Höglofl. Ridderskapets och Adelns Frotocoll afgifvet anförande har Besv. och Ekon. Ucsk. Betänkanden. 183 Heir Wolrath Tham erinrat: att, då, genom de stora eldsvådor, somöfvergått Norrköping och Borås, förluster tillskyndats icke blott de brandskadade och deras Borgenärer, utan ock Allmänna Brandförsäkringsverket och sjelfva Staten, af hvilken man fordrat lind» ring i den från dessa Städer utgående be» villniug, omtankan i följd deraf borde rigtas till stadgande af en sådan byggnadsordning för städerne i allmänhet, som, i möjligaste måtto, kunde förekomma dylika förödelser, som de ofvannärnnde, utan att lägga andra hinder i vägen för Medborgares rättigheter att sjelfve disponera sin egendom, än som vore nödvändige för bevarandet af så väl grannarnes förmögenhet, som upprätthållandet af det allmännas bästa. Med anledning häraf, och då Herr Tham, å ena sidan, ansett det vara mindre lämpligt föreskrifva, att, såsom för Stockholm, Götheborg och Uddevalla skall vara stadgadt, husbyggnad i Rikets samtelige städer finge verkställas endast af sten, men å den andra trott erfarenheten derom, att höga trädhus vid uppkommande eldsvådor gifva näring åt elden och sprida dén vidt omkring, böra föranleda till skyldighet för den, som vill uppföra hus af flera våningar, att dervid begagna sådane materialier, som bäst emotstå eldens åverkan, har Herr Tham föreslagil. 184 Be*voch Ekon, Utsk.
Jag frågar: hvar kan någonsin en absolut sådan likstämmighet ega rum? Äro icke snart sagdt hvarje, civil eller militär tjenstemans vilkor och bergning beroende af så väl lokala omständigheter, som olika utgifter, hvilka oftast variera emellan särskilda provinser, om ock deri kontanta lönen aldrig så mycket lyckas blifva en och densamma på papperet? — Och kan staten någonsin på annat sätt reg lera? -—• Men cn skyldighet är deremot att söka ordna dessa förhållanden på möjligaste bästa sätt, och der regleringen är felaktig, bör den om möjligt rättas. En sådan rättelse förmodar llr Gr:n att de föreslagne upskaltnings-kommissionerne ej skola åstadkomma. lag är af en annan åsigt, och öfver våra olika individuella åsigter lärer StatsUtsk. bäst blifva i tillfälle att dö mm a och afgöra. — Emellertid fordra de ökade lefnadskostnaderna ett provisoriskt anslag till förbättrande af de sämsta lönerna Vore det rättvist och billigt att låta de vanlottade lönlagarne svälta under tiden, medan Statsmännen tvista om olika principer? — Ett förslag till en sådan provisorisk eller tillfällig aflöning är af mig nu uprättadt och, på grund af de upgifter, som från Kammarrätten blifvit infordrade, så noggrannt och omsorgsfullt upgjordt, sorn man skäligen kan begära. Gr. Anckarsvärd anser Jiufvudgrunden för vårt Indelningsverk lika i rustoch rote-hållen, men icke i do indelta räntorna och boställena. Jag åter har den öfvertygelse alt grunden ligger i begge delarne, dels af hvad här förut blifvit korteligen anfördt, dels deraf, att hvarje kontant lön ovilkorligen, i följd af prisvexlingar, efter en viss lid skulle påkalla en ny löne-reglering, och nya tvister med olika tänkanden, nya tillfällen att visa afvoghet mot Arméen, ny obelåtenhet å ena eller andra sidan — från hvilket allt Indelnrsverkets bibehållande i sitt närvarande skick, efter dervid gjorda behöfliga förbättringar, skulle till Statens och löntagarens fromma befria oss. Högtidligen, genom grundlagen samt Konungens och R.