Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man behöfver dessutom blott litet skärskåda sjelfva ideen för in - 22 rättningen, för alt. finna eli dylikt förhållande sannolik!. Efler Reglementet skulle nemligen ett visst qvantum säd, i mån af hemmanets storlek, afsa tias och inläggas uti en för ändamålet i jordägarens hemvist inrätlad oell med lås försedd lår, hvartill nyckeln bör förvaras i sacrislian oell endast derifrån ul lemnäs då säden behof ver omsky Ilias, eller, när den hunnit den ålder att den icke mera är tjenlig till frösäd, ombytas. För den förmögnare hemmansägaren, som vanligen alltid ställer så* lill, att han har nödigt utsäde aftaget, och, då någon gång ett års skörd blifvit helt och hållet lill andra behof använd, icke saknar utvägar att emot betalning eller lill låns erhålla det utsäde han behöfver, måste en inläggning eller, såsom del heter efter ortens talesätt, inslåning i spariåren förekomma ända målslös och derjemte möjligen medförande förlust, då han, i anseende till nyckelns förvarande vid kyrkan, icke kan lemna säden den ständiga tillsyn, sorn erfordras för alt hindra dess förskämning. Den mindre bemedlade åter, hvilken är utsatt för samma ål ven tyr, hvad sädens nödiga vårdande angår, vill icke gerna erkänna någon skillnad i dispositions-rätlen öfver de i hans spannemåIsbod befintlige lårar, r hvilka han bar sin säd förvarad, oell anser sig derföre, efter hvad erfarenheten ofta visat, icke handla orätt, om han, då säden i de tillgänglige iårarne frampå vintern eller våren tager slut, bereder sig tillfälle alt använda af den jemväl egna säden i lästa låren till brödföda. Af dessa förhållanden, grundade på den felaktiga ideen i sjelfva inrättningen, härleder sig, såsom en naturlig följd, öfverseende hos de ordningsmän, som böra vaka öfver reglementets efterlefnad, och afvikelser lbrefinnas derföre inom socknar, der preslerskapet använder ali nit och omsorg för deras förekommande.
Ridderstolpe synes mig något litet motsägande sig sjelf då han erkänner, att boställena böra vara utarrenderade, men icke dess mindre yrkar upphäfvande af Arrende-Systemet. Herr Friherren invänder väl häremot , att innehafvaren kan sjelf utarrendera sitt Boställe ; men härvid får jag erinra, att första vilkoret för möjligheten att Den 6 December. att få en god Arrendator, är försäkran om en säker besittnings-tid , en försäkran , som ingen Subalfern-Officer kan gifva, ty han vet icke, huru länge han innehar samma Boställe. Jag förnyar min anhållan om proposition till afslag å Betänkandet. Då man så nära Riksdagens slut skall besluta öfver ett så vigtigt ärende, och det slutliga Utskotts-Betänkandet är så oantagligt, som det vi nu ha under öfverläggning, mäste man inskränka sig till den önskan, att få bibehålla hvad som är. Friherre Björnstjerna, Magnus: Som denna fråga redan är väl utvecklad, och skälen framställde både för och emot; samt jag första gången den förevar mera utförligen yttrat mig, anhaller jag nu , att blott korteligen få anföra några ord Jag tror, att den rätta principen är en medelväg i utarrendering , hvilken ock 1805 års Författning åsyftar, nemligen att det äldre Befälet, till och med Capitaioer, skulle behålla boställen; men Subaltern-Officerarnes blifva utarrenderade. Med det äldre Befälet inträffar ej så ofta någon förändring, eller byten. De äro ofta gifta , och tjensten fordrar att Regements-, Bara i Ilonsoch Compagnie-Chefer finnas marn deras stationer. Hvad Subalterner äter angår, är det ej förenligt hvarken med jordbrukets bästa, deras egen fördel, eller tjenstens rätta skötande , att de bebo sina boställen (med undantag likväl af Vesterbottens och Jemtlands Regementen). 1 öfrigt hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, om det kan Ridd0. Ad.
12 — inlösta obligaBland de skuldposter, som, enligt de för Revisorerne företedda uoner. räkenskaper och handlingar, blifvit af Riksgälds-Kontoret liqviderade, hafva Revisorerne funnit de i sist församlade Revisorers Berättelse, sid. 6, omförmälda 2tne obligationer, som voro de enda återstående af Riksgälds-Kontorets, i sednare tider, bland allmänheten utgifna 5, 4i/asamt 4 procents obligationer. Alla dessa obligationer äro följaktligen nu mera infriade. Hiksgäiij-seä- Åf Riksgälds-Kontorets utelöpande Kreditsedlar, eller de allmänt benämnda Biksgäldssedlarne, hvilkas belopp i åberopade Revisionsberättelse, sid. ig, uppgafs vid 1840 års slut utgöra R:dr <757,3322. — hafva sedermera blifvit till inlösen företedda och invexlade t under år 1841 R:dr 203,378: 2. — , 1842 „ 69,986: 19. — samt under i:sta och 2:dra qvarta len afår 1843. ... >, 32. 297,678: 5. — hvadan de, vid sistnämnde qvartals slut, oinlösta Biksgäldssedlarne voro utfärdade å ett sammanräk nadt, återstående belopp af R:dr 4^9>559t *7* — motsvarande i Bankomynt . KopparDe utevarande Koppar skiljemynts poletterne uppgingo, vid 1840 ‘polititerne ^rs s'uh till en summa af R:dr R:gds ii3,84i: 36. 3. Häraf äro till invexling aflemna de år 1841 .
Jag önskar vara så korrt sorn möjligt och får jag derföre genast uppgifva den tanka jag hyser, att det är ordet allena, som förekommer i Regeringsformens 4;de och 9tde <5 hvilket utgör orsaken till den oss emellan rådande olikhet j åsigter af en Svensk Rådgifvares politisks caracter. Tänkarn oss ordet alhna: såsom borta, huru lyder dåden Styrelsetheorie, som Grundlagen uppställer. ”Konungen äger att styra Riket på det sätt denna Regeringsform föreskriiver;” §. 4. Uti StatsRådet late Konungen sig föredragas och afgöre ban der alla Regeringsärender, utom de Minisierielleoch CommardOmål; §. 7. Uti alla mål som hos Konungen i StatsRådet förekomma skall Protpcpll förås; §. 9. Alla från Konungen utgående expeditioneroch befallningar, utom i Commandomål, skola för att blifva gällande, contrasigneras af den föredragande; §. 38- Konungen kalle till Rådgifvare , kunnige, erfarna, redlige och allmänt Den 5 Maji e, m. 57 aktade män; §. 4; desse Rådgifvare äro ovillkorligen förbundne att sine meningar till Protocollet yttra och förklara; de äro för sina rådslag ansvarige; §. 9. Vare dock Konungen förbehållit, att, utan afseende på de af Rådgifvarne yttrade meningar sina beslut fatta; 9. Skulle Konungen besluta något, sorn vore stridande mot Regeringsformen, vare det föredragandes rättighet och pligt att sin contrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följe deraf sitt embete; §. 38. Jag frågar om desse stadganden för Styrelsetheorien, sådana som jag dem här sammanfört äro stridande mot Constitutionens anda?
Den som här tror sig rättvist fälla detta omdöme, har själf i åratal sysslat med liknande litterärt arbete, och han vet hvad allt af möda och af kärlek till denna möda därvidlag oundgängligen kräfves. Det är en egen tillfällighet, att detta arbete utkommit samtidigt med Gustaf Edvard Klemmings bortgång. Det kan betraktas som en hyllningskrans, nedlagd på den gamle bibliognostens och Birgitta-bibliografens nyskyfflade minneskulle. Birger Schö / dström. Studier från Stockholms horisont af G. Gullberg. Guvernanter, lektriser oeh sällskapsdamer. mitt ganska rika galleri af kvinnobekanta skymtar fram för mitt minne en hel rad damer af de kategorier, som nämnas i titeln till denna lilla artikel. Isynnerhet de tvänne första och i all synnerhet den första. Missförstå mig ej. Guvernanter ha i allmänhet en liten svaghet för pennan och en dito för trycksvärtan. De smussla gärna om aftnarne på sitt rum med » vårstämningar » (på vers) och kärleksnoveller (på prosa), och har man haft den lyckan att redigera en landsortstidning hvar som helst i vårt kära fädernesland, så har man säkert också ett rikt minne af guvernanter och en oändlig mängd I I * V \ PI I I y~V&gt; ^ \ %J I | | 1 Q \ ~y f \ 1lf \ ' V %. icke dem som under denna » skyddande förklädnad » af en titel få uträtta de nekat gifta sig med en hygglig inspektor, alla andra sysslor. som varit kär. Lektrisen håller som sagdt på att förOlyckliga? Ack ja. Hvad är lycka? Icke kan det ligga någon särskild lycka uti att svinna — på samma gäng som de gamla storplugga historia och geografi, franska och tyadliga vanorna och — förmögenheterna. Tiska med ett par tre vildbasare till pojkar den nivellerar och — demokratiserar. Förr i eller flickor. Att ha hundra kronor om året gamla » goda » tiden måste hvarje gammal grefoch » allting fritt » oeh veta med sig, att man vinna ha sin lektris, det hörde till tonen, till ger sin ungdoms bästa år för en grynvälståndet. A c k, det där » måste » är borta för ling!
Af de med en synnerlig skicklighet utförda och väl lyckade gravurer, medelst konst-svarfning, närmast liknande Perkins och Congreves i England gjorda uppfinningar i samma genre, dem Myntproberaren, C. A. Broling åstadkommit, genom en af honom sjelf inrättad och sedermera till Banken inköpt Konst-svarfstol, ännu den enda i sitt slag här befintliga , hafva Herrar Banco-Fullmägtige hemtat anledning till den hemställan hos Banco-Utskottet, att Myntproberaren Broling måtte få antagas såsom Graveur i Bankens tjenst, samt under tiden erhålla ett rese-understöd af 800 R:dr Bro, för att uti främmande Länder än ytterligare kunna utbilda sin konst - 58 Banco-Utskotlels Memorial lV:0 f)o. skicklighet, till Banco-Verkets och del Ali-, mannas gagn, Banco-Utskottet, som har sig bekant, att Myntproberaren Broling sedermera, redan under sommarmånaderna innevarande år, företagit sin lillämnade utländska resa på egen bekostnad, och, efter att hafva uppehållit sig någon tid i London samt några af de betydligare Engelska Manufactur-städerne, återkommit till Fäderneslandet nästlidne höst, har, lika med Herrar Banco-Fullmäglige, insett och erkänt vigten och nyttan för Banco-Verket, att, i afseende på de föreslagna förändringarne med Sedelmyntet, tillegna sig denne skicklige Artists insigter och förmåga. Och får Utskottet alltså hos Rikets Ständer vörd^ samt tillstyrka: cCy att Myntproberaren C. A.
Schmidt har förklarat1, det han, för sin del, ej egde annat att anmärka emot förslaget, än vid 4 §, angående bevisning genom upprättad så kallad motbok, dels att, för att närmare bestämma föreskriften, borde efter orden ”motbok upprättad’’ tilläggas: ”deri tecknadt linnes hvad borgadt och betaldt blifvit,” dels ock att till förslagets fullständighet skulle höra, att der tillägges hvad i den föreslagna nya civillagen, 22 kap. il § sista mom. är infördt, nemligen: ”har motbok upprättad varit, och säger den, -sorn kräfves, att motboken förkommit, eller kan handlande i motbok visa fel, som utan hans åtgärd eller vållande tillkommit; då ege han eller den, hans handelsbok hållit, rätt att den med ed styrka.” Med Justitie-rådet Schmidt hafva Justitie-råden af Rolén, Grefve C. Sparre, Grefve Snoilsky och Nyblaeus instämt. Justitie-rådet Bredberg har yttrat: ”Emot det hufvudsakliga af ifrågavarande förslag, innefattande att rättigheten till edgång i frågor om kraf, grundad t på handelsbok, bör i allmänhet tillhöra, icke säljaren, utan den uppgifne köparen, har jag, för min del, destomindre något att erinra,} som förslaget härutinnan öfverensstämmer med lagkomitténs fullständigt motiverade och af Högsta domstolen, vid derstädes föregången granskning i denna del godkända förslag lill ny civillag, 22 kap. Rättegångsbalken.
Af Johanne Munter. Bemyndigad öfversättning för Idun. å ödet beskärt mig att hafva hushåll först i Skotland, sedan i England, därpå i Danmark, så i Sverige, därefter åter i Danmark o c h slutligen i Japan, ligger det j u nära tillhands att anställa jämförelser, o c h jag måste bekänna att det ingenstädes gick så lätt o c h bekvämt för sig s o m just — i Japan I Alla européer där, likasom öfverallt i Östern, såväl i kolonierna s o m annorstädes, hafva en stor mängd tjänare, enär de manliga medföra både hustru o c h barn. Jag k o m m e r ihåg, hur förskräckt j a g blef, då min man talade o m för mig, att den tjänare vi skulle hafva, då vi etablerade oss, hade sju barn. Det var likväl icke så farligt, ty jag såg aldrig mer än fyra utaf dem. sHar ni icke sju barn? » frågade jag honom. — » J o », erkände han helt förlägen. — » Men hvar är då de tre andra? » — » D e m har jag gett bort », svarade han, liksom vore det den naturligaste sak i världen, Han generade sig troligen för att k o m m a m e d så många! Vi b o d d e i ett hus, som på japanska hette: » Huset på höjden » (Yamato Yashiki), o c h hvilken förtjusande utsikt var det i c k e! Hela Tokio låg utbredt för våra fötter, m e d hafvet som ett silfverband i bakgrunden o c h några trädbevuxna höjder till höger o c h till vänster; träd, som aldrig miste sina löf, cryptomeriner (ett slags cederträd) o c h camelior, hvilka i Japan ofta uppnå en betydlig höjd. Vårt hus var bygdt af trä, ty h v e m vågade väl i jordbäfningarnas förlofvade land b o i något annat? Då skakar hela huset, som befunne man sig i en väl tillstängd ask, men man får på sin höjd en smula gips i hufvudet, o m taken äro gipsade. Jag kände en tysk herre därute, som alltid, då det var jordbäfning, kröp under sängen för att undgå gipsen.
Häruti instämde Friherre af Schmidt, C. J. G., Friherre Cederström, B., Friherre Alströmer, C. J. O., Herr Nordenfelt, L. MGrefve von Rosen, Fr., Herr Hallenborg, B. M., Herr af Burén, I). P., Herr af Flint, E.M., Biskop Hultman, Doktor Emanuelsson, Kontrakts-prosten Janzon, Doktor Thyselius, Kontrakts-prosten Palmlund, Professor Agardh, Doktor Runsten samt Herr Isberg. Grefve Posse, K., Herr von Echstedt, J. F., Herr Ros, A. E., och Kyrkoherden Ternström anmälde, att de ej varit tillstädes, då ärendet inom Utskottet afgjorts. IV: o 94. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Febr. 1863, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring i sednast utfärdade Stadgar för Carolinska Medico-kirurgiska institutet. Den uppmärksamhet, dessa inom de särskilda Riks-Stånden väckta motioner redan tillvunnit sig; den diskussion, som desamma jemväl inom alla de respektive Stånden redan före remissen framkallat; den omständighet att motionerna äro tryckta utdelade bland Riks-Ståndens samtliga ledamöter; och slutligen det förhållande att alla motionerna äro af alldeles samma innehåll; allt detta i förening torde berättiga Utskottet att, då detsamma nu går att yttra sig i ämnet, utelemna vidare redogörelse för motionärernas särdeles vidlyftiga anföranden. Inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln är remissen föranledd af Herr Ccderschiölds, F. A., motion (N:o 40), inom Högvördiga Preste-Ståndet af Kongl. 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollets Betänkande N:o Si.
När 1812 års konskription var under öfverläggning, så förkastade R. o. Ad. legningsrälten; Presteoch BorgareStin gingo in på Utsk:s förslag, icke af grundsats att legningsrätten vore den nyttigaste, men på de skäl, som Utsk. andragit. BondeSt:t återigen förklarade att de, på inga vilkor ville antaga den föreslagna beväringslagen, så vida icke dem tilläts att lega för dem af sina söner, sora det ville, en duglig karl att sätta i deras ställe. Så förhöll sig frågan när ntivande beväringslag utkom. Sedermera har under 1834 och 1848 årens Riksdagar, i sammanhang med de väckta motionerna, ronde försvarsverkets reorganisation, förslag blifvit afgifna om lcgorättens uphörande, utan att R. St. dervid fästade afseende. 54 Den 23 DecemUci e. m> Om man belraklar förhållandet med legda personer vid arméen, sii linna vi år 1813, när först beväringsynglingar ultogos lill följd af nämnde då gillade lag, all olaf 11,579 approberade beväringsynglingar lill Janda oell 1905 lill sjöss, voro 1203 legda, således 8 å 9 proc. Ar 1814 under pågående krig och med utsigt af ali kriget skulle fortsättas det året, så bade af 13,920 approberade beväringsynglingar 627 legl för sig, d. v. s. något öfver 4J proc. Förhållandet under åren 1839—1847 var sådant, alt utaf 104,828 man, voro 13,810 legda, eller något öfver 8j proc. och år 1813, när förhållandet i Europa visade att krig kunde komma i fråga äfven för de Skandinaviska rikena, sä blefvo utaf approberade beväringsynglingar till lands och sjös något öfver 13 proc. ersätta genom legning.
Den mot oss KOM BERLINS spiritistiska kretsar råder för var under några år provända sidan af månlandskapet ter sig visserligen närvarande liflig rörelse med anledning af en fessor i klassisk litteraså för forskarens fjärrglas, men i stället lär må- fru Therese Vallent, som för närvarande befinner nens — förlåt uttrycket 1 — baksida vara af betydtur vid universitetet i sig i den tyska rikshufvudstaden. Madrid. ligt angenämare art. Där prunkar en yppig, färgHennes namn har hastigt samlat den allmänna År 1876 återvände A. mättad vegetation, mot uppmärksamheten kring sig, alltsedan ett från Wien till England och börjahvilken vårt jordklots härrörande rykte berätde då den skönlitterära rikaste trakter endast tade om henne, att hon skriftställarbana, hvilken äro en svag afglans, och var ett » konstnärs » - mefågelskaror med hos oss burit hans namn såväl dium af fullkomligt enaokända former och fjä- genom gamla som nya GRANT ALLÉN. stående art. I denna sin derbeklädnader fylla världen. egenskap af medium månskogarne med unAf hans till svenska öfversatta arbeten äro framställer hon, som alderbara sånger. I vat» Hon vågade det » och » Sällsamma historier » de, driar inhämtat den rintendragen vimla fiskar gaste undervisning i vare som bäst karaktärisera hans diktarkynne. och andra djur, till hvilsig teckning eller målka våra haf och floder ning och för hvilken ej ha några motstycken, färgblandningens konst och marken är uppfylld är absolut okänd, konst" VTÄE SOEGEBUDEN komma till London. Krigsdeaf eldgnistrande salanärligt vederhäftiga bil&lt; partementets lokal i London är under denna orons mandrar i de praktfullader, hvilkas egendomoch spänningens tid, som nu råder i England, föreste schatteringar. liga teknik till och med mål för riktiga folkvandringar från den londonska förvånat mästare af facallmänhetens sida. Det är nämligen på en af vägAf hvem ha vi erket.
Utdrag af Protoeollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 8 Februarii i834- Närvarander Hans Excellence Justilia; Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt, 3 Kongl. Majdi Nådiga Proposition N.o 35. N Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Poppius, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren Skogman uppläste till justering ett, jemlikt Kongl. Maj:ts förut meddelade Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Ulskott, angående grunderna för liqviden af framlidne Pastorn vid Svenska församlingen i Pensylvanien, Doctor Collins hos Stats-verket innestående lönefordran. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Siats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkan, berörde förslag, sådant det finnes Protocollet bilagdt, i Nåder gilla; och Kongl. Maj:t befallde, att Dess Nådiga Proposition i ämnet skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständers Stats-Utskott under denna dag expedieras. Ex Protocollo S. G. Schyberg. Ankom i Afskr. till Exp.-Utsk. den 24 Febr. kl. 7 e. ta. KONGL. MAKTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Rotefrihet för Capellans-boställen samt ersättning eller vederlag åt de Capellaner, hvilkas boställen än vidare komma att i roteringen qvarstå, äfvensom__ rörande befrielse från öfver roteringen - Kongl. Majds Nådiga Proposition N.-o 35. 9 roteringen för åtskilliga hemman i Jönkopings och Kronobergs Län och, i sammanhang härmed, om
StatsKontorets eller Kongl. Räntekammarens tjenstemän eller betjente; hvaremot, beträffande vederbörande tjenstemäns inom Banken förfarande vid inlösande derstädes af ifrågavarande assignation, AdvokatFiskalen hufvudsakligen anmärkt, hurusom väl förekomme, å ena sidan, att denna assignation till papper, tryck och hvilstämpel fullkomligen liknade det formulär till Kongl. Räntekammarens assignationer, hvilket Kongl. StatsKontoret, uti skrifvelse den 16 December 1829, tillsändt Herrar Fullmäktige i Banken, för att från början af år 1830 tjena vederbörande tjenstemän inom Banken till kontroll vid godkännande och inlösen af berörde assignationer, äfvensom att ej mindre den i sjelfva assignationens kontext med bokstäfver skrifna summa, utvisande assignationens belopp, utan äfven Kongl. Räntmästaren J. L. Karslröms och då varande Bokhållaren, nu mera Kongl. Räntmästaren G. af Wåhlbergs under assignationen tecknade namn vid första och flyktigt påseende hade mycken likhet med handskrifna innehållet af Kongl.
Sådant kan icke ske utan en verksam motvigt, och månne någon annan utväg sig dertill företer, än om tilläfventyrs ett i detta och intet annat ändamål, lämpligt serskilt Verk, eller egentligare V^exelContoir, för Statens egen räkning tills vidare skulle kunna inritas? Icke allenast Kronans Tionde-jern, Alun och Koppar, skulle då af detta Contoir, efter inrikes gångbart pris, inlösas och exporteras, äfvensom Saltpeter och Krut, när tillgångarne deraf medgåfve Exportation mm., på det att Export-vinsten af allt sådant måtte komma Statens VexelContoir till godo, utan ock vidare upphandling af redbara Effecter tillåtas, på det att Contoiret måtte tillflyta en åtminstone mot dess underhåll, Circulations-omkostningar och nödvändiga Sacrificer svarande vinst, samt utrikes försäljnings-summorna af det ena med det andra, öka dess re'ela VexelFond. Försedt med flera Creditiver på goda utrikes Handelshus och med Discont-rätt eller Creditiv på Banquen, emot lämplig säkerhet, samt med nyss berörda tillgångar, skulle VexelContoiret, helst det alltid hade gemensamt interesse med Banquen och StatsVerket, i ett sådant sammanhang förmodligen äga en tillräcklig, och kanhända uti allmänna Opinionen en mera än tillräcklig styrka, för att genom en efter alla omständig - 32 Den 2 Januarii. heter noga lämpad concurrence i Vexelhandeln, kunna varsamt nedsätta Coursell i den mohn, den efter handelsvågens ställning möjligen kan och bör nedsättas, samt någorlunda stadigt bibehålla densamma dervid, och sålunda afböja verkan af ensidiga' vinnings-speculationer, hvarvid det Allmänna eljest alltid skall förlora.
I dag skiner solen – gör dagen dubbelt solig för mig genom en rad af ömhet Min själ sluter sig som blommorna, när min sol vänder sig bort med morgonoch aftonmolnen flyger min själ till dig Kärleken är min aftonoch morgonstjärna: den går ned efter solen och upp före den » Genom brefven till fru von Stein följer man ej blott Goethes yttre utan äfven hans innersta lif under tio år. Någon har kallat dem »die liebenswürdigsten Liebesbriefe», som någonsin skrifvits. De glöda af oaflåtlig, öm omtanka, af spontan, allt omfattande hängifvenhet, af full väsensgemenskap, af den jublande och ödmjuka tacksamhet, som följer all äkta och lycklig kärlek. De visa, att ej en skymt af sentimentalitet fanns kvar hos denna Lottes älskare: frihet och friskhet, enkelhet och sanning känneteckna hvar rörelse hos den underbara själ, som i dem speglas. Brefven sträcka sig mellan 8 januari 1776 till 8 juni 1789 och deras ton växlar naturligtvis under denna tid med de växlande förhållandena. De börja med klagan öfver hans vanliga öde: att älska utan att bli älskad tillbaka; med försäkran att hon är den enda kvinna, hvilken ingifvit honom en kärlek, som gjort honom lycklig, ehuru han ser henne oåtkomlig som stjärnan och lider af sitt ständiga behof af samvaro med henne, hvilket dock så sällan tillfredsställes. Han önskar att han kunde låta bli att älska, »men utan kärleken är jag intet; kärleken ger mig allt och när jag ej älskar, tröskar jag endast halm» »allt blir ofruktbart, som ej kärleken inger mig». Det är tragiken i Goethes erotiska tillvaro att nu, då den själfulla, sympatiska, djupt individuella kärleken gick upp för honom, han ej var lycklig nog att – som till exempel Browning – möta en honom jämnbördig kvinna, hvilken helt kunde blifva hans. Men trots all den halfhet och hemlöshet, som förhållandet till fru von Stein medför, behärskar det honom dock i tio år och under ett klart medvetande om att endast fördjupandet gaf den fulla skönheten och betydelsen åt deras erotiska förhållande.