Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Formen inlöras, ansett sig böra serskildt förklara den önskan, att berörde § varit så redigerad, att Riksens Ständer kunnat genom be;, viljande af Svensk Medborgarerätt för inflyttande Norrmän, ådagalägga Svenska Nationens vänskap och välvilja för det Norrska Brö-' drafolket. Att PresteStåndet instämt uti Ridderskapets och Adelns Beslut om tryckning af Statsoch BancoUtskottens Betänkande i frågan om Malmö, Götlia CanalBolags 6amt Götheborgs DiscontVerks utredning. Att PresteStåndet antagit de af Utskottet vid sista Riksdag tillstyrkte ändringar uti RegeringsFormens 4, 29., 41. och 81- $§• men deremot ogillat Utskottets Förslag till förändrade Redactioner af Regeringsformens 2S., 38 , 53•, 56. 256 Dtn 11 Martti, e. m. 60. och 96. §§. samt ansett öfverläggning rö‘ rande dtn föresia ne ändringen uti Regeri.ngsFormens 37 §. böra uppskjutas intill dess R.d* derskapet och Adeln sig derom urlåtitj Angående Remiss till Lagutskottet af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition t i i 1 Rikets Ständer om antagande at en ny ConcoursLag samt för» ändring af 1 §. 8 Cap. GiftermåisBalken och 7. Cap. Rättegångsbalken, Af den 12 Mars eftermiddagen, innehållande; Att PresteStåndet till alla delar godkänt de af ConstitutionsUtskottet vid 1815 års Riks* dag beredda Förslag till ändringar och tillägg uti Tryckfrihetsförordningen; i följd hvaraf frågan om alstsaffande af Jury för det narva» rande komme att förfalla. Att PresteStåndet likaledes bifallit de af ConstitutionsUtskottet tillstyrkte ändringar uti Riks* dag'Ordningens 46 och 6$ §§.5 men att alla öfrige af Utskottet föreslagne ändringar och til» lägg i RiksdagsOidnmgen blifvit af Ståndet ogillade.
24 IDUN Och ännu en sak: Iären barnen att uppskatta god musik, då de hunnit tillräcklig ålder och omdömesförmåga. Importeren ej till hemmet ett nothäfte, endast därför att dess innehåll beklappas i Berns och på Ha.sselbacken. Det tyckes nästan, som om den simpla:, vulgära musiken, den som tonar från orkestrarne i utlandets café chantants och sekundteatrar, skulle vara på god väg att uttränga all verkligt gedigen musik. Man skattar äfven för mycket ät dansmusiken med dess pikanta, rytmer och esomoftast brist på innebörd. Begagnen ej så ofta om de store rnästarne epitetet » tråkig ». Flertalet af er har nog äfvenledes sagt, att en Walter Scott var tråkig, men ändrat åsigt efter närmare bekantskap. 1 kännen alla det moderna tortyrredskap, som benämnes positiv. Ej nog med att pianot understundom nedsjunker till dettas simpla nivå, positivet har till och med själft, fast under förskönande benämningar sådana som orkestrionette, ariston och hierofon, sprängt de skrankor, som omgärda den husliga friden. Dessa maskiner innesluta i allmänhet ett urval af musikaliskt kram, som tidigt leder de unges smak på villospår. Och jag erkänner med öppet visir, att en symaskin trampad af ihärdiga fötter och tillgodogjord af små trägna fingrar, för mig utgör en himmelsk musik i jämförelse med dessa musiklådors mekaniska gnissel. D ä r härskade dödstystnad. P å ditt äktenskaps första d a g? Säg m i g allt. D a f n e s m ö g ljudlöst fram till sin i skuggan sittande v ä n i n n a o c h satte sig ned p å:;: Låga soffor, på hvilka grekerna lågo under måltiden. * * Kvinnornas rum i det gammalgrekiska huset. * * * Grekernas underdräkt. A r måltiden i ordning, så låt oss spisa. Stackars X a n t i p p a! Ida Boy Ed. Sen till, att Jdun med Modetidning tinnes hos alla edra bekanta!
Karaktersbevillningen skulle utgå med 6 procent af det belopp, stämplade pappersafgiften utgjorde för derefter erhållna fullmagier eller öppna bref och resolutioner på karakter eller namn, heder och värdighet af embete, tjenst eller beställning, med hvars innehafvande lön eller bestämd tjenstgöringssk yIdighet icke vore förenad. Till följd af Rikets åren 1834 och 1835 församlade Ständers beslut, att af all ordinarie rotering underkastad jord, som icke utgjorde rotering in natura, en roteringsbesväret motsvarande vakansafgift skulle erläggas, upphörde med sistnämnda år den i 1812 års bevillningsförordning föreskrifna och i derefter utkomna enahanda författningar stadgade rolefrihetsajgift, hvilken utgjorde 12 rdr banko för hvarje helt hemman, som borde enligt författningarna vara, men icke blifvit till knekteeller båtsmanshåll indeladt. Det för dem bland allmogen, som ej egde eller brukade hemman af högre värde än 1,000 rdr, medgifna afdrag i bevillningen, då de minderåriga barnens antal utgjorde minst fyra. ökades från 3 till 4 sk. för hvarje sådant barn Under 4840 och 4844 års riksdag, då bevillningssumman kunde nedsättas till två millioner rdr banko, minskades personliga skyddsafgiften för mansperson från 44 till 24 sk. och för qvinna från 22 till 12 sk. samt utsträcktes tiden för friheten från denna afgift till fyllda 18 år. 2:dra artikelns bevillning för arbetsfolk nedsattes till följande belopp, nemligen: för mankön utan minderåriga barn, i Stockholm till 1 rdr, i andra städer och på landet till 32 sk., samt för gifta eller enkhngar med ett barn, i Stockholm till 24 sk. och på andra ställen till 16 sk. Arbetsfolk, som egde flera minderåriga barn, samt qvinkönet befriades hit och hållet från denna afgift. Likaså befriades arrendatorer från den dittills dem ålagda bevillning, utgörande 5 procent utaf deras inkomst sedan arrendeafgiften afdragits, eller minst l af fastighetsbevillningen för den arrenderade egendomen.
FRÅN DENNA HÄNDELSE, VID HVILKEN VÄRLDSPOLITIKEN SYNES FÄSTA EN VISS VIKT, BJUDA VI VÅR LÄSEKRETS EN TILLTALANDE BILD: EN PROMENAD I VAGN, SOM DE BÅDA SUVERÄNERNA, KEJSAR NIKOLAI OCH KEJSAR WILHELM, UNDER SAMMANVARON MED HVARANDRA FÖRETOGO I DEN MINNESRIKA GAMLA PARKEN SANS-SOUCI VID POTSDAM. » FALKEN » EFTER SAMMANSTÖTNINGEN. BEORDRATS MOT FIENDEN, - OCH HON HAR PERSONLIGEN TAGIT FARVÄL AF DEM, ÖNSKANDE LYCKA OCH FRAMGÅNG ÅT DERAS * VAPEN. DENNA BILD UR KRIGSKRÖNIKAN ÄR ÅTERGIFVEN I TYGLANDS DROTTNING TAR AFSKED AF SINA SOLVÅRT DAGSNUMMER. * DATER. DET STORA ÖRIKET HAR UNDER DE SENASTE VECKORNA SÄNDT MASSOR AF SINA BÄSTA TRUPPER ÖFVER HAFVEN TJ^RÅN GUSTAF-ADOLFS-FESTSPELEN I BERLIN MEDTILL DET FJÄRRAN AFRIKAS SLAGFÄLT. ENGLANDS ÅLDRIGA DROTTDELA VI I DAGSNUMRET PORTRÄTTEN AF HOFRÅDET HUGO NING SER MED SMÄRTA, HUR LANDETS SÖNER DAGLIGEN DRAGA EDWARD OCH FRU SOPHIE HAUSER-BURSKA, AF HVILKA DEN UT I KRIGET. NU SENAST HAR HENNES KÄRA LIFREGEMENTE FÖRRE INSTUDERAT DET DRAMATISKA VERKET OCH SJÄLF UTU P P * *; julen 1 m ETT SOLIDT, MODERNT SIDENTYG ÄR DEN BÄSTA JULGÅFVA!
RamströmK ifrån allt ansvar, på de skäl, rörande klagans föremål: att det af Kongl. Maj:t den 9 Junii 1812 i Nåder fastställdte Reglemente för FältLäkareCorpsen, såsom icke tillkommet i commandoväg och således ej ellert comtnando-väg kunde ändras eller upphäfvas, icke omförmäler flera än tvänneslag af commenderingar, antingen i Fält, eller annorstädes, samt tillika stadgar, att då öfver halfva Regementets styrka utgår böra RegementsLäkaren och en BataillonsLäkare medfölja, och någon anledning ej förefunnes, som skulle annat eller serskildt förhållande ega ruin i afseende Terotr^ ej offentligen kungjorde Författningar, såsom Kongl. Resolutionen den 21 Maji 1752 och Kongl, Brefven den 20 Junii 1786, och 31 Januari! 1785, endast afse commenderingar til) Rikets Fästningsverk, eller blott angå en viss i6 72. St. Just. Oml. Emb. Ber. d. \ Nov'. 1828. tid, samt i allmänhet icke innefatta något rörande antalet a£ de Fältskärer, som borde vara dessa commenderingar följagtige, och Kongl. Brefvet den 6 December 1703 * som derom stadgar, icke funnes vid ifrågavarande repartitions upprättande iakttaget i någon annan omständighet, än hvad angick Läkarevården ; Och rörande Ramströms förmente fel emot 2 Cap. i5 //. uti Kongl. KrigsArtiklarne, att med sin klagan hafva förbigått Chefen vid den Corps, der han tjenar, så vore Fält-Läkare-Corpsen genom Kongl. Brefvet den 19 Junii 1810, hvad RegementsLäkare angår, ställd under Kongl. SundhelsCollegii lydnad , och BataiilonsLäkare åter under de förres, enligt aldra Afdelningen 3 mom. uti Reglementet fös Fält-Läkare Corpsen, hvarförutan 2 Cap. 12 och 20 §§. uti KrigsArtiklarne, jemförue med Kongl.
Då Hederv. BondeStåndet yrkat det 1810 års BevillningsSystem äfven nu måtte läggas till grund för Bevillningen» utgörande i anser jag Banco-Utskottets Bttånkanden. in5g icke bora underlåta att anmärka, det efter min tanke, någon ventilation om en personeleller Capitationsafgift icke bör kunna förekomma, innan först den frågan blifvit afgjord, huruvida 1810 års BfcvillningsSystem , eller det nu gällande, bör följas, emedan om det förra antages, deraf blifver en följd, att personella afgiften försvinner. Jag har redan förut inom Högh Utskottet och äfven i mitt Stånd yttrat min öfvertygelse, att behållen inkomst är den enda rättvisa grunden för Bevillningens utgörande, och att Capitationsafgiften helt och hållet bör upphöra såsom den, hvilken för den fattige jordbrukande är tyngst. Inom Högh Itidderskapet och Adeln har blifvit anfördt, att jordbruket nu är hardt tryckt oell detta är en sanning, hvilket den af Anders Danielsson, uti BondeStåndet, framlagde och ått-rremissen af Utskottets Betänkande åtföljande uppgift nogsamt utvisar. För min del kan jag icke ingå uti någon öfverläggning, rörande personella eller capitationsafgiften, innan först, till följd af BondeStåndets yrkando blifvit afgjordt efter hvilken grund Bevillningert bör utgå; och i den händelsen att densamma blifver sådan, att en capitationsafgift kommer att behållas, så får jag förnya det yrkande, som inom BondeStåndet blifvit gjordt, att denna afgift måtte utgå efter den princip, som 1789 års Bevillningsförordning innefattar. Johannes Svensson, från Jönköpings Dan,' förenade sig med Eric Svensson och yttrade: Jag anser det stridiga böra skiljas från det ostridig och således först böra afgöras, om säl® 310 BevUlnings-Utskoiteti Betänkanderi. ars Bevillningsgrunder skola antagas, emedan en Capitationsafgift, om desamma komma att följas, icke behöfves. o Atskillige af Hederv.
Dess arbeten blir alltså ännu mera betungande än för öfrige corpser inom arméen. Jemför man fremmande länders med Svenska Ingeniör-officerares antal i förhållande till dessa länders krigshärar på krigsfot, så befinnes ali Österrike har 1 Ingeniör-Officire för hvar l,343:e man af activa arméen Preussen » 1 » » 1,661 :e » » Bayern »1 » » 790:e » » Frankrike »1 » » 873:e » . » Belgien » 1 » » l,600:e » » Sardinien »1 » » 720:e » » Danmark »1 » » 2,223:e » » Norrige »1 » » 1,174 :e » » och Sverige» 1 » » 3,000:e » » Rör:de ifrågav:de ämne bar Hr Chefen för Landtförsv.-Depart:tet till det Stats-Råds-Prot., som medföljt K. M:s Nåd. Propös. till R. St:r om Statsverkets tillstånd och behof, afgifvit följande underd. yttrande: ”För öfrigt utbeder jag mig att nu få underställa E. K. M:s Nådiga pröfning Chefens för Ingeniör-Corpsen ”underd. förslag om löneförbättring för den vid corpsen anställda ”personal. Denna löneförbättring, hvars belopp utgör 17,070 ”R:dr, anser jag i sjelfva verket vara högst billig, men enär ”E. K. M. antagit den grundsats, att till nu förestående riksmöte icke föreslå R. St:r andre löneförhöjningsanslag, än som, ”i anseende till behofvet, kunna anses alldeles oalvisliga, finner ”jag mig vid detta tillfälle icke böra i anledn. af nämnde förslag tillstyrka någon E. K. M:s åtgärd”. Hr Depart:ts-Chcfen har med detsamma erkänt billigheten af den begärda löneförhöjningen, ehuru han af omförmälda skäl ansett sig icke böra tillstyrka någon K. M:s åtgärd dervid.
Vidkommande åter sednare delen af återremitterade Betänkandet, eller det, i anledning af Lars Knutssons motion framställde förslag, hvilket Bih. till R. S.t Fröt. 1345, 4 Sami. 2 Af A. 22 iliijt. 1 2 Stats-, B ev.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande , N.-o 110- blifvit af ett Stånd godkänd t och af ett annat afslaget, så enär de inom öfrige Riks-Slånden derom afgifne yttranden nästan enhälligt sammanstämma deruti, att uppbördsstämmorna icke böra utsättas under Januari månad, men att någon framflyttning af liden för uppbördens afslutande och summariska redovisningens afgifvande icke bör ega rum, samt tillika är vordet upplyst, att för de skattskyldiges beqvämlighet det vore angeläget, inom vissa orter, att uppbördsstämmorna försiggå under Februari och inom andra, att de icke uppskjutas längre än till medlet af April, få Utskotten, med anledning af allt detta, så vida frångå sitt förut afgifna förslag, att Utskotten tillstyrka Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t hemställa, det Krono-uppbördsstämmorne hädanefter må utsättas ifrån och med medlet af Februari till den i5 April; men tiden, dels inom hvilken Uppbördsmännen skola begära handräckning i afseende på bortflyttade eller till vistelseorten okände personer, sora häfta för Krono-Utskylder, dels ock för summariska redovisningens afgifvande, förblifva oförändrad. Hvad slutligen angår de anmärkningar, hvilka afse förändrade bestämmelser angående tiden för Krono-uppbörden på Gottland, så hafva Utskotten tagit desamma i öfvervägande, i sammanhang med en af Herr P. H. Lindström i detta ämne väckt motion, hvarom Utskotten under denna dag afgifva serskildt Betänkande.
Huruvida detta är billigt elier lämpligt, det hörer ej hit; utan må komma i fråga då man vill ändra reglementet eller uppgöra ett nytt. Här är blott fråga om Den 19 Juli. 157 att tillämpa riksg:s-kont:s reglemente sådant som det nu finnes gällande. Hr von Hartmansdorff: Båda de talare, som här yttrat sig, tyckas göra mera afseende på person än på sak. Det finnes ingenting som föreskrifver att den eller den personen skall förestå just.ombudsmannens domsaga, och sålunda åtnjuta den i riksg:skont:s reglemente omförmälda lönen, utan det beror på hofrätten att dertill utse hvilken person, som hofrätten så för godt finner; och den, som hofrätten utsett på den tid då just.ombudsmannen blef vald, den är kanske i delta ögonblick endtligad, eller blir det om en månad, då hofrätten tillsätter en annan för ett ting eller för liera, allt efter hofrättens välbehag. Det linnes således ingen viss person, som kan göra anspråk på denna lön. Dertill kommer, som J veten hvar och en af eder, mine Hrr! att, daen vikarie för en häradshöfding tillsättes, låter hofrätten vanligen öfverenskommelse uppgöras emellan häradshöfdingen och vikarien, och att det är endast då de ej komma öfverens, som hofrätten bestämmer vil koren. Nu deremot, dä häradshöfdingen ej sjelf begärt en vikarie, utan hofrätten, på grund af förevar, förhållande tillförordnat en sådan, så är det klart, i min tanke, att hofrätten, alldeles oberoende af häradshöfdingen, bestämmer hvad lönen skall blifva; och man bör ej förutsätta att hofrätten bestämmer den utöfver behofvet. Om dä denna rätt bestämmer att, hvad som i min tanke skulle vara det högsta, hela sportelinkomslen linge gå till den tjenstförrättande; så vore det förmodligen allt hvad som med skäl kan fordras.
Utsk:t säger nemligen: watt det anser qvinna böra få anställas i tjenster, hvartill hon kan pröfvas lämplig». Derigenom har Utsk:t sagt att K. M:t vid pröfningen af denna fråga bör inhemta embetsverkens utlåtande, och då tror jag det skall blifva ganska få platser, hvartill qvinna kan anses lämplig. Det, är nemligen i Utsk:ts Betänk, icke gjort någon häntydning på att qvinna skall aflägga några kunskapsprof vid universiteten, och således är hon utestängd derifrån, till dess enskilda läroanstalter blifva upprättade. Dermed tror jag mig äfven hafva visat att Utsk:ts förslag icke är af sådan vigt man först föreställt sig. På dessa skäl anser jag att B. o. Ad. kan bifalla Utskds förslag, utan att derföre gilla dess motivering, hvarom jag anhåller om propus. Hr Treffenberg, Curry: Ehuru jag var närvarande i Utsk:t då detta Betänk, afgjordes, och fastän jag i likhet med Frih. Cederström var af olika lanke med Utsk:t, har jag dock icke ansett mig böra afgifva någon särskild reservation, emedan jag gjorde detta första gången, der mina åsigter finnas uttryckte i Professor Ribbings reservation. Lika med Frih. Alströmer anser jag visserligen att det 1111 framställda förslaget är temligen oskyldigt; men då ett antagande af detsamma kunde tydas som ett godkännande, måste jag anhålla om afslag å detsamma samt att R. 0. Ad. målto vidhålla sitt förra beslut. Frih. Cederström: Att mitt yrkande uppå vidblifvande af R. 0. Ad:s, på grund af Tlr Huss' hemställan fattade beslut, icke härrörer af någon förut fattad och uteslutande förkärlek å min sida för just nämnda redaktion och ordalagen, finner R. 0. Ad. nogsamt deraf, att, vid öfverläggning om Utskds Betänk. N:o 39, då besagde amendement afgafs, jag icke dermed mig förenade, utan yrkade faslheldre på antagande af Professor Ribbings reservation.
Seraphimer» Ordens Gillet för Hospitals» och La» zarettsanläggning, emot 225 R:dr Ban» co om Iret eller samma hyra som för» re Bränneri-Bolaget i Upsala erlade, och innehåller äfven ofvan åberopade Nådiga Bref, att Seraphimer-Ordens Gillet egde öppet att med Allmänna Magazins » Directionen öfverenskomma om cn skälig Köpesumma, hvarvid ej sedermera något blifvit afgjordt. 2 Sami. 4l 642 Riksens Ständers Bilaga Provisionel! Förslag öfver Allmänna Magazins - Debet. Banco. Allm. Magazins-Inrättningens Behållning vid 1820 års slut utiContanteMedel,Spannmål,Proviant, Brännvin, Ved och Kol m. m. 2,188,326:42*—1 Utestående Fordringar hos diverse Stater och Verk 68,669:19. Dito hos diverse Personer 219,942:15.10. F6r Spanmåls-undsättningar i Landet 824,891*33. 0. — . i,ii3,5o3:20. 3., ,ot RSn;I, , Afgå deremot Skulder 2,396,485:i5. 8. Fastigheter , Inventarier och ByggnadsMaterialer 472,499* 18.11. Äldre Fordringar före år 1810, af diverse Verk, beroende på ersättningar eller afskrifningar , nemligen : hos Pommerska Fält-Contoiret 25,838:25.4* Kgl.Committe'en förKrigsÄrendernes sluteliga utredning 364,178: i-4* Kongl. Förvaltningen af Sjö- Ärenderne 177,987
Högaktad och rådfrågad af en Konung, som visst ej var hans jemnlike i ästhetiskt snille, men dock enthusiast för Skönheten, för Konstens Ära (liksom för all annan), och tillbedjare af allt hvad snillrikt var; ägande till vänner Sergel, den sjelf antikt sinnade Adlerbeth, Masrelier, Desprez; hjertligt beundrad af Thorild, och hjertligt värderande denne tillbaka: hvad hade han, med sin frånvaro af all fåfänga, all liten ärelystnad, med sitt system af odi profanum vulgus, kunnat på ett slikt tids-utbyte vinna? – Tegnér har, på sitt vanliga fyndiga sätt, ej mindre sannt än glänsande, sagt om ”det skimmer som låg öfver Gustafs dagar” (och hvarvid han erkänner åtskilliga beståndsdelars mindre äkthet), att ”det var dock sol deri”. Det är just solen, – ingenting vidare, – som alltsedan felats oss. Dåvarande sol var en vårsol; men äfven en höstsol vore bättre, än allsingen. I stället har trädt en grå nattdimma, der ej ens något stjernskimmer hugnar de ensliga vandrarne åt Konstens land; åtminstone intet annat, än det, som (visserligen ymnigare, än någonsin) tindrar från deras – råckar. Nekas må emellertid icke, att en följd af åratal varit, då Ehrensvärds höga betydelse för Sveriges litteratur och nationalbildning var mestadels obekant; och har i nuvarande tid, såsom det synes, en fullständigare rättvisa verkligen börjat honom vederfaras, så är detta tvifvelsutan ett bland tecknen, att det ästhetiska begreppet har en smula framryckt i allmännare utveckling. Den form, hvari han sjelf skriftligen meddelat sin lära, har mera utseendet af infallsvis framkastade fragmenter och antydningar, än af något i system genomtänkt och genomfördt sammanhang. Ett sådant finnes der likväl; men det var länge – och är tilläfventyrs ännu – för flertalet af läsare fördoldt eller förklädt, genom det alltid sinnrika, men alltid afbrutna, alltid ytterst lakoniska och esomoftast paradoxa skrifsättet.
På grund häraf och då frågan således blifvit af Kongl. Maj:t i administrativ väg afgjord samt det vore vederbörande obetaget att, i händelse af befogenhet, göra anspråket vid behörig domstol gällande, hemställde Stats-Utskottet vid nämnda Riksdag, uti sitt Betänkande N.*o 25, att motionen icke måtte till någon åtgärd från Rikets Ständers sida föranleda; och detta betänkande blef äfven af samtlige Riks-Stånden gedkändt. Af de Utskottet tillställda handlingarne inhemtas vidare, att förevarande fråga sedermera blifvit vid domstol anhängiggjord och att, sedan så väl vederbörande Härads-rätt, som Svea Hof-rätt ogillat det väckta anspråket, Kongl. Majit, medelst Dom den 26 September 1851, förklarat, att, emedan det anslag af kronans tionde, hvilket åtskillige kyrkoherdar i Södertelje stadsoch landsförsamlingar i äldre tider, fastän till olika belopp, uppburit, blifvit, till följd af Secreta Utskottets vid Riksdagen år 1727 fattade och af Kongl. Majit till iakttagande påbjudne, beslut redan år 1730 från kyrkoherde-beställningen återkalladt och i stället gifvet till löneförbättring åt Gymnasiioch Skol-staten i Strengnäs stift, samt, om än någon del af detta anslag ursprungligen varit Stafs-UiekoUeit Utlåtande, N:o 374. 3 kyrkoherden i nämnda församlingar efterlåten såsom ersättning för bortmistadt landtgille, ofvanberörde af Konung och Ständer vidtagna förändring i fråga om spanmålens anordning i allt fall mäste lända till efterrättelse, Kongl. Majit pröfvade rättvist fastställa det slut, hvaruti Domstolarne stådnat.
Detta smakade icke majoren, ty han var en stor bon-vivant, och trots sina femtiofem år kände han ingen lust att späka sitt kött, hvarken på ett eller annat sätt. Men han hade en stor förtjenst, och den kom honom nu bra till pass: han såg alltid den fördelaktigaste sidan af saken, och om det än bar aldrig så på tok för honom, förstod han likväl att inbilla både sig och sina vänner, att det som skedde var just som han ville ha det, fastän han af vissa grannlaga skäl måste finna sig i vissa små obehag, hvilka dock vore bagateller ... obetydligheter etc. etc. Således gjorde han vid sin flyttning från Stockholm en afskedsmiddag för sina umgängesvänner, var glad och upprymd och höll ett långt och rörande tal om att han efter sitt oroliga och bullrande lif ville skaffa sig en fridfull ålderdom och derför med sitt barn, sin kära Anna, begifva sig till en lugnare och anspråkslösare vistelseort än hufvudstaden. Fridfull blef verkligen hans ålderdom. Det var en mycket stilla stad han flyttat till, och det enda, som gaf den något lif, var att om sommaren fartyg och ångbåtar allt emellanåt löpte in i hamnen, vid hvilka tillfällen kajen alltid var full af gapande och nyfikna stadsbor. Men om vintern var der mycket tyst och enformigt, ty sällskapslifvet stod icke på någon utvecklad ståndpunkt. Majoren var dessutom för förnäm att umgås med infödingarne, »brackorna», hvilka allt emellanåt gåfvo baler och supéer med dugtiga kötträtter och öl och porter i öfverflöd. Han hade sitt utvalda umgänge för sig, men det var icke stort och icke mycket intressant. Först och främst var det postmästaren, en gammal baron, som snusade, så att det yrde om hans näsa och fingrar, och hans fru, som hade gikt och nästan hela året om låg till sängs. Så var det en gammal öfverste, en hedersgubbe, som flyttat dit för att ekonomisera.