Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A£ alla clessa sorger ocli inotgiingar har Eiika blifvit forandrad, sB att hon frQu ntt vnra en hjartlos och egoistisk flicka blifrit en god och ul~poffimde flicku. Demu foriinclring iir naturligt och vackert tecbmd. Erikas far och ~t~yfrnnr., som hon snart liir sig att alska, resit eftcr till Europrr och i i i l ~ l i t slutligeu reda pH sin stackars flicka, sh atb d l t slutas liil. 1G11cscn Sam Hi, en af hufrudpersonerna i bo !icm, iii. tecknitd ineil 111ychn humor och bidrager i hiig grad att giira t~okcn tilltttlaude. I) en stora docknn Andromeda, som iir en slrg ..; dens ex machina, Irunclt * vi diiremot saklost vmit a£ med. Boken torde passa for 11, 15 Bra flickor. rtf D c l ~ l ~ n silgos; bdillg i~111el.1cPllle1: b&amp;d.lr: ~lijjs; ~,ll~llls OCL ~lyttiga historier och d8rtill inhg; l roliga och vackra visor. Vi lrnnna eildast u l ~ ~ r e p hvad a som sades om den samling, son1 ulolzom i. fjol: att nu behbfver Jngen manma vnra i forliigenhet om hvacl hon slrall BerBtta fiir sins smb, ty hon har nu ~ii-h~lrligen fBtt ett stort folm %I af vers och prosn ntt tagn nf. SBrskildt 81.0 vi ofvertygade om, stt hvad Stoclrholmsbarnei~ (hllj.
Nådigst föreslagna högre pensions-rätt för Landt-stats-ljenstemännen, hafva Rikets Ständer, i sammanhang med regleringen af Andra Hufvud-Titelns anslag, i underdånighet anmält deras beslut, det må, efter omkring 40 års tjenst och uppnådde 65 lefnadsår, samt efter företedt läkare-bevis öfver en försvagad helsa, efternämnde tjenstemän vara berättigade att vid afskedstagande! undfå pensioner till följande belopp, nemligen: Lands-Secreterare och Lands-Ramererare 1,200 R:dr, Landt-Räntstare och Kronofogdar 800 R:dr samt Härads-Skrifvare 600 R:dr. 9:o Hvad beträffar E. K. M:s Nådiga framställning om ytterligare pensions-rum för 2:ne Generals-personer och en Amiral, få Rikets Sländer, i afseende å den förra frågan, underdånigst åberopa hvad Rikets Ständer, i deras underdåniga skrifvelse angående regleringen af utgifterne under Tredje Hufvud-Titeln, derom anfört; vidkommande åter det äskade ytterligare pensionsrum för Amirals-graden, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl detsamma bevilja: 10:o I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer redan, i deras underdåniga skrifvelse, angående Tionde Hufvud-Titelns reglering, anmält, hafva 6 Professors-Emeriti-löner, deiaf 4 för Universitetet i Lund och de 2:ne öfriga för det i Upsala, till ett belopp af 1,600 R:dr hvardera, å Allmänna Indragnings-staten blifvit uppförde, att vid förefallande behof ställas till Universitetens disposition och uti deras räkenskaper ingå, dådet sedermera må ankomma på serskild Nådig föreskrift, huruvida samma lön skall ifrån Aca - Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 277. 623 ilemien till den afgångne Professorn utbetalas eller denne ega att bibehålla förut innehafvande löneförmoner och den, i följd af hans afskedstagande, beviljade
vederbörmcle postinastare iiader loppet a-f feiliton &amp; r haft hinliga bitriiclen, hvilka staclse ac1agslag.t inlycken pålitlighet, ordentligliet och cliigligliet sgmt tillika yoc2 ictlzfcllighet. En aiiii3ii svarsgifvare, soiii likaledes uttrycker siii fulla belateiihet med n&amp;tai d l a cle dainer, som under honom arbetat i postverkets tjiiiist, skulle önska betyget. » iiiycket liimpligaw iitbytt mot &gt;fullt lainpligax. E n postinastare, soin p % griilid af tjngiiarig erfarenhet kunnat. afgifva. betyget s inycket liiinpliga~ tillHgger, att de m %iiga livinliga inedlijalpare lian haft vid sitt postkoiitor i afseelicle p f ~ plikttrohet,. nit och skicklighet v i s ~ t sig ej stii efter rle inaiiliga. E n af hans kolleger g&amp;r. äiidå längre och förklarar, att en (le1 af de kviiiiiga biträdena i flera afseeiicleii visat större Iiag och arbetat ined mera nit och intresse an inånga af de inanliga. Af siirskildt intresse torde iitiatandena frin landets trenne största postanstalter, Stockliolin, Göteborg och 3Ialinö, vara, lirarför .vi sarskildt redogöra för den. Postdirektören i Stockholm förklarar i bref till Fredrika-BreinerFörbundet, att den vid hufcudstadens postkontor anställda krinliga personalen i alliniinhet till belhtenhet fullgjort den tjänstgöring, som varit den anvisad.
Utan afseende på tjenstetiden, bekommer den half pension, som under tjensteutöfning erhållit blessyrer eller ådragit sig bräckligheter, hvilka äro af den natur, att de förhindra qvarblifvandét i tjensten, och minska förmågan att sig försörja. Pension med anledn. af blessyr utgår alltid efter innehafvande grad, utan afseende på den tid graden innehafts. Anmälan om dylik pension bör ske innan man från tjensten afgått. o) Se Tall. 31. Lit. A. fl) Se vidare Tab. 29—30. 176 Den 11 Mars f. m. Hvar och en af arméens stridande del, ifrån och med soldat, t. o. m. kapten, anses från och med den dag han lill pension är berättigad såsom från tjensten afgången, samt upphör att åtnjuta innehafvande befattning åtföljande lön, hvaremot han ifrån nämnde dag äger att sin pension beräkna; för major gäller deremot, såvida han är tjenstbar, föregide föreskrift ej förrän vid fyllda 60 lefnadsår; för brigad-chefer oeh alla dem, som hafva förlroende-embeten, är ingen ovillkorlig tidpunkt, efter den i Irsta punkten utsatta, bestämd, då de på pensionsstalen skola öfvergå, ulan är detta endast och allenast beroende på K. M:s nåd. pröfning. Hvar och en af at méens icke stridande del, äger att å pensionsslalen öfvergå vid fyllda 00 lefnadsår. Adömdt vanärande straff medför förlust af pension. Såsom ytterligare medel att bereda dem, hvilka under en lång och mödosam tjenstetid tillhört arméen, en för ekonomiskt bekymmer fredad ålderdom, skola, sedan samtlige inom riket befintlige postkontor blifvit, med hänseende lill inkornsterne, fördelte i 3:ne lika delar, deraf tilldelas från tjensten med pension afgångne officerare och under-officerare, hvilka äga familj och befinna sig i behöfvande omständigheter. Af samma anledn, skola afskedade korpraler och soldater företrädesvis blifva, då de dertill äro förljente, använde vid den lägre lullbevakningen.
Nåja, på den granden ‘ lära väl alla etiskt anlagda naturer numera vilja bygga. De torde nog till och med äfven vi^ja besvälja den vidare utläggningen deraf, att ett äktenskapligt förhållande grundadt på Ömsesidig kärlek men utan statens eller kyrkans stadfästelse är sedligare än ett äktenskap hvari alla lagliga former äro iakttagna men der den ömsesidiga kärleken saknas, d. v. s. att det kan finnas så kallade fria äktenskap som äro mera etiskt berättigade än somliga legaliseracle. Så långt är således allt godt och väl, ja till och med längre. Äfven då, när de moderna sedlighetsifrarne sätta upp sitt andra bad: Du skall icke missbruka en stackars oerfaren flickas för * troende till att bringa henne i olycka, ty den som så gör han är en skurk, om han också går ostraffad af den verldsliga lagen, så torde man opåtaldt vHja gå med dem. Men, se se ’ n brister bandet. När det nu gäller att tillämpa dessa bud, att dra slut* ledningen ur dessa premisser, då lemnar som vanligt logiken damerna i sticket. Hvad är nämligen deras nästa påbud? Jo, det låter så här! Alltså är en man som förfört en flicka skyldig att gifta sig med henne. Men, mina damer, märka ni då icke sjelfva den glupska inkonseqvensen i edert resonnement. Det ena ögonblicket förklara ni att ett äktenskap utan kärlek är liktydigt med prostitution och det andra (se fru Agrells » Dömd ») fordra ni i sedlighetens och moralens namn att om en man bragt en flicka i olycka han måste gifta sig med henne, äfven sedan kärleken och förtroendet &amp; ömse sidor gifvit rum för hat och förakt. Tänken så sedligt det äktenskapet skulle bli enligt edra begrepp! Hvart i alla tankelagars namn har der eder slutledningsförmåga elleredert miDDe tagit vägen? Ty inte vilja väl ni predika » prostitution s-äktenskapets » evangelium, nej mina damer, det vilja ni bestämdt inte! Och för resten, hur skulle saken gestalta sig ur rent praktisk synpunkt? De libertiner ni i edra verklighetstrogna skil * dringar framstält, de ha säkerligen ej blott förbrutit sig mot en flicka. Hur ville ni då rangera saken?
N.o g3. främmande Nationer* gå förlorade, Utskotten vördsamt föreslå, alt ifrågavarande senare Moment af 25 §., må erhålla följande ordalydelse: ”Vid Dykeri Commissariens ankomst om ”hord på det strandade fartyget, bör ”ett tryckt exemplar af detta Reglemente, tippå Svenska språket, då fartyget ”år Svenskt elier Norrskt. men oppa ”Engelska, Fransyska och Tyska språ ”ken, då fartyget befinnes vara fråm ”mande Nation tillhörigt, af honom ”till Befålhafvaren genast allemnas.” 3. §. ”Stadgandet i denna §. om Förvaltningens 'af Sjöärendena åliggande att handla i samråd ”med Directionen,” har Hr Presidenten Poppius ”ej funnit lämpligt,” men deremot ”ansett båttre vara om uttrycket i samråd utbytes mot: efter Directionens hörandeB' Utskotten deremot anse, för sin del, betånkjigt vara, att åt Förvaltningen af Sjöärendena öfverlemna rättighet att härutinnan godtyckligt tillvågagå och, utan Bolagets begifvande, förändra eller ombyta de, före Bolagets formeran - Statssamt Allm. Besv.- o. Occ.-Utsk. Uti. N.-o Q 3. 39 de, bestämda stationer, hvarigenom opåräknade kostnader skulle kunna Bolaget tillskyndas.
Disse Lejligheder ere almindeligest paa 2 Stuer med Kjökken og Lofts-rum sserskilt afdeelt, förliden Torre-lofter, sorn mange Familier bave fielleds Adgang til — Nogle ere byggede for at skaffe Arbeidsfamilier billige Boliger, andre reden denne gode Hensigt af Speculanter, og de bestaae alle meget godt. Inde i det Tiel le af Byen; hvor det kniber baade paa Rum og Luft og Lys, ere endnu Den 30 December e. m. 329 mange Ronner, som betale sig allerbedst, men agsaa beboes af de nsleste og intet er saa profilabelt som at speculere i Pauperismen, naar Vserten forstaaer sin Vampyrhandtering. Men selv disse Bottger erc i seneste Tid betydelig forbedrede, og ikke engang Pjaltene tage nu omstunder lill Takke med de Huller som i min Ungdom vore almindelige for fattige Arbeidere, saa at der agsaa i denne Retning er skeet betydeligé Fremskridt. Jej er overviset om, at ingen Philantropie er saa gavnlig som den, der gaaer ud paa at skaffe Almnen ordentlige Bottger; saavel Arbeidet som Familielivet trives derved, og begge
Anledningen till lotshemmanens befrielse från ifrågavarande besvär, anse Utskotten hafva haft sin grund i svårigheten för desse hemmans innehafvare att utgöra detsamma, i förening med ett ordentligt fullgörande af deras skyldigheter i afseende på lotsningen. Lagsamt AllnuBesvoch Econ.-Utskottens Betänkande1V.-o 23. rj Och da, enligt Utskottens tanka, nämnde svårighet ännu qvarstår; då lotsa rne, äfven om de i penningar erhölle full ersättning för den kostnad, hvartill den pa deras hemman belöpande andel af brooch väghållning kunde uppgå, likväl genom skyldigheten att för verkställigheten sjelfve ansvara, skulle tillskyndas ett personligt besvär, från hvilket de af ålder varit fritagne; da en förmån icke lagligen lärer kunna någon frånkännas, så länge de skyldigheter lullgöras för hvilka den blilvit såsom ersättning beviljad, och berörde frihet således icke, utan kränkning af ingångne aftal och äganderättens förnärmande, kan de gande loishemmanen fråntagas, men frågan derom, huruvida eller på hvad vilkor sådane hemman, som, efter att förut hafva deltagit i väghållnings-skyldigheten, må hafva på sednare tider blifvit till lotsmngens bestridande anslagne, kunna från fortsatt utgörande af den dern af ålder åliggande vägoch brobyggnad befrias, utgör ett ämne, som i hvarje serskildt fall maste bero pa undersökning och pröfning i vederbörlig ordning, och då slutligen den lindring uti ifrågaställde besvär, som, genom de gamla lotshemmanens deltagande deruti, skulle ölnge hemman beredas, blefve för desse sednare af ringa betydenhet, tillstyrka Utskotten, att den härmed besvarade delen af motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Och anse Utskotten i löljd häraf något utlåtande icke erfordras, angående motionärens förslag om beredande al ersättning åt lotshemmanens innehafvare, i händelse deras frihet i förevarande afseende konime att upphöra, Stockholm den i3 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Jan. kl. 5 e. m.
Pris på större och smärre villor, enskilda rum i två h o t e l l b y g g n a d e r har JOHN FRÖBERG, Finspong, att bjuda Hammer, på? Jo, bl. a. en stark, elegant och jemte öfriga upplysningar erhållas genom prospekt hos Chr. Stockholm och Furusunds Badkontor. (G. 20898) praktisk portmonä af skinn, benämd belönade Preussiska Vasagatan 1 0, Stockholm, snedt emot Centralstationen. [2 4 3] strandpartier luft en lämplig rekreationsort. OBS. Ostkustens betydelse som efterkurort från kontinentens badorter! Fullständig Varmbadanstalt och rymliga Kallvattenbasiner. Specielt: förträffliga Oyttjemassagebad, hvilka utgöra en kombination af Lokaoch Norrtelje-metoden. ROLAND MARTIN uti yttre skärgården, 3 timmars sjöväg från Stockholm, är badorten genom sina vidsträckta skogsMottagningstid helgfria dagar 10 — 2 och 4 — 6 e. m. OBS! Verkställer allt, som hörer till tandläkarekonsten. ön Fnrusund Ankarstock. Beställningar på alla brödsorter, så- väl matbröd som kaffebröd, mottagas till försändelse med de resp. ångbåtar, som anlöpa sommarnöjena i Stockholms omnejd. D e inom ramen nämda brödsorterna rekom. särskildt för hållbarhet. R eqvlr enter t löra hälla korgar, som efter 1: illsägelse afh omtas. 30 Concentrerad Spis0 Behandlar företrädesvis magoch hudsjukdomar. Praktiserar 1 juni — 1 sept. vid H O j vattenkuranstalt. e A m l S. c T e e. N B e l T e l f. Pianomagasin. För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre P:2 " os tagas i utbyte. OBS. Ständigt lager af Flyglar från Bliithner och Pianinos från G. Schwechtens berömda fabriker. På det ej för vexling mä förekomma mellan mitt fabrikat af hållbara och giftfria emaljerade kokkärl och andras af mindre god qvalité, men af samma utsende, fä- stes uppmärksamheten på, att hvarje kärl af min tillverkning är försedt med vidstående fabriksmärke i rödt på svart.
Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 34 Haft. 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 136. måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, att, derest under nästa slatsregleringsperiod uppgörelse på förberörda sätt icke komme till stånd, Kongl. Maj:t, utan hinder deraf, behagade låta på så sätt ställa förenämnda allmänningar under Kronans disposition, att Kongl. Majit täcktes anbefalla Skogs-styrelsen, dels att genom Jägmästaren i länet jemte nödig skogsbetjening hafva tillsyn och vård om allmänningarne, på stället vaka deröfver att det årliga, blott för svafveltillverkningen bestämda afverkningsbeloppet, 734} stafrum ved, icke öfverskrides, samt att skogseffekterna icke må användas för annat ändamål än det, hvartill allmänningarne blifvit åt svafvelbruket upplåtna, dels att åt blifvande skogvaktare såsom boställen upplåta nödigt antal af de å allmänmngarne befintliga oskatllagda torp och intagor, hvaremot de öfriga oskattlagda lägenheterna torde i laga ordning skattläggas. Enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag har vid föredragning häraf Ridderskapet och Adeln afslagit Utskottets under mom a) gjorda hemställan och bifallit Kongl. Majits i ämnet aflåtna nådiga Proposition, till följd hvaraf Utskottets tillstyrkande i mom. b) ansågs hafva förfallit. Preste-Ståndet har, på grund af framställda anmärkningar, återremitterat betänkandet, hvaremot så väl Borgaresom Bonde-Ståndet detsamma bifallit. Då Utskottet icke funnit anledning frånträda sin i frågan gjorda framställning, hvilken blifvit af tvänne Rik-Stånd godkänd, får Utskottet, vidblifvande det afgifna yttrandet i ämnet, hemställa, att Preste-Ståndet måtte derutinnan fatta beslut. Stockholm den 8 Juni 1866. STOCKHOLM, tryckt hos E. Rättelser uti Stats-Utskottets Memorial N:o 125. ♦ Sid. 15 rad. 2 nedifr. står:
När vi så suttit i bortåt tre timmar i en atmosfär, som nog kunnat ta lifvet af ett halftjog kaniner, när vi ätit (naturligtvis för att föregå med godt exempel), tills vi ej orka tänka på ordet mat, och druckit (med våra kära gäster förstås), tills tankarne dansa ringdans i hjärnans heta gemak — då är middagen slut. Ha vi haft roligt, ha våra gäster haft roligt? Det rör oss ej, vi ha gjort vår plikt, vi ha varit gästfria, och när dörren slås igen efter den siste vännen, dra vi en lättnadens suck, icke för att vi blifvit af m e d våra gäster, men för att allt aflupit väl, och vi säga med Snorre: » det må nu ha varit hur tråkigt som helst, men äran är frälst ». Sedan kommer den prosaiska efterräkningen: vi finna att vår portmonnä blifvit förfärande tom, och vi komma på det klara med, att sådana bjudningar kosta ganska mycket, vi ha visst icke råd att ha sådana där ofta. Eäkna vi så med arvoden till läkare, som skola ransaka sina hjärnor för att finna effektiva botemedel mot magkatarr, samt obehaget af hufvudvärk och spleen, ja, då har vår artighet sannerligen kostat tillräckligt! Men o m vi skulle bjuda enklare? Kommer ej på frågan, vi kunna det ej, ty — det skulle ej anses artigt! Slika omständigheter göra att gästfrihetens gyllne dygd, som var ett af våra för 1898 IDUN fäders skönaste smycken, nu är en ganska sällsynt vara. De rike bjuda och förta sig; de fattige bjuda och. stupa. Nog är det underligt att vi, 19:de seklets barn, äro opraktiska nog att hålla i med sådana vanor. Ja, låtom oss bekänna att vi äro opraktiska och — låtom oss slå in på en klokare väg! — R. E. * En 100-åmng. Stoekholms äldsta im / åharirma. KAROLINA ELISABET AHLBOM. F^k uppdrag af allas vår vänIdun gjorde r jag i lördags eftermiddag ett besök på Borgerskapets änkhus, som ligger så vackert inbäddadt emellan trädens gröna kronor däruppe på Norrtullsgatan.
Sprengtporten* förslag kan dessutom invändas, att om det verkställdes, skulle det blifva de enskilda 6o Den i5 Februari c. m. församlingarnas intresse att lemna så små tillskott till fattigförsörjningen som möjligt, under förväntan att, i den mån deras egna bidrag befunnos otillräckliga, skulle tillökning kunna påräknas från den gemensamma fonden. De, som fingo förvaltningen af denna fond åt sig uppdragen, skulle sannolikt snart öfverhopas af ansökningar om understöd ; och otaliga tvister skulle äfven uppstå församlingarna emellan om deras större eller mindre företrädesrätt att komma i åtnjutande af understöd. Då jag tillåtit mig framställa dessa anmärkningar emot det väckta förslaget, anser jag det vara min skyldighet att äfven uppgifva de hufvudgrunder, efter hvilka jag tror att fattigvården här i landet bör ordnas. Det första man vid fattigvårdens ordnande har att iakttaga är att undersöka, hvilka olägenheter vidlåda nuvar. fattigförsörjning. De väsendtligaste bland dessa, och de som mest öfverklagas, äro följande, nemi.: 1:0 brist på enhet och sammanhang så väl i de antagna principerna för fattigförsörjningens utgörande, som för fattigvården i allmäahet; 2:0 ojemn beskattning och deraf härflytande oförmåga att, i vidsträcktare och verksammare mån än som nu sker, lemna bidrag till mera ändamålsenliga arbetsoch fattigvårdsanstalten anläggande i större scala, än dem vi nu äga, hvilka ingalunda motsvara en väl ordnad fattigvårds behof; 3:o inskränkning af rättigheten att välja bostad, der arbetsförtjenst och utkomst lättast kunna erhållas, hvilken inskränkning, utom det att den i och för sig sjelf innebär ett rältsvidrigt intrång på den hvarje medborgare tillkommande frihet, derjemte icke obetydligt ökar antalet af behöfvande.
Till öfverensstämmelse med hvad yttradt blifvit, har Utskottet här nedan föreslagit en förändrad uppställning af 141 § i gällande Bankoreglemente; hvarvid Utskottet tillika, enär, enligt berörde §, till Usta klassens räkningar skola hänföras äfven ”skuldbaiauserne för ännu utelöpande, icke 10 år gamla invisningar och insältningsbevis förra Vexel-bankeu och dess kassor emellan”, men några insättningar eller insältningsbevis af oinförmälda beskaffenhet nu mera icke finnas utelöpande, ansett nyssberörde föreskrift böra från §:n uteslutas; äfvensom Utskottet funnit det undanlag för kassa-kreditiv, sorn förekommer vid omnämnandet af medel, hvilka till 2:dra klassen hänföras, icke böra i utfärdande Reglemente bibehållas, emedan detta undantag afsett endast kassa-krediti v åt Hypolheks-föreniugar, men så beskaffade kreditiv icke vidare från Banken meddelas. Utskottet, som i sammanhang härmed granskat de i Bmko-reglementels 5:le artikel 2:dra afdelning under 140 samt 142—145 §§ angående Bankens dep rsilions-röi else, upptagna stadganden, deruti ändring eller tillägg icke funnits vara af nöden, lår alltså tillstyrka, deL en så lydande § måtte i blifvande Banko-reglemente få inlagas, nemligen:
Justerades 6 prot.-utdrag för den 29 sistl. Juli och pleniprot:t för den 29 nästlidne April. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af 2 Suppleanter i Stats-Utsk:t efter N:o 1708 Hr von Walden, fullm. Hr Blomstedt, Carl Reinhold, och N:o 983 Hr Cronacker, fullm. Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 983. Hr Cronacker, fullm. Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; » 2017. Hr Björnstjerna, Roger Magnus. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 1078 Hr Malmerfelt, fullm. Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1153. Hr Liljesvärd, fullm. Gr. von Schwerin, Fritz Bogislaus. Gr. Hamilton, Gustaf: Då jag dels af enskilda angelä genheter, dels af embetsgöromål är förhindrad att längre närvara vid riksdagen, får jag anhålla att från och med den 6 dennes varda befriad från att vara ledamot i Lag-Utsk:t. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att, utse en ledamot i Lag-Utsk:t efter Gr. Hamilton. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts d. 29 sistl. Juli på bordet lagde Utlåt. N:o 138, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de anlags beviljande dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels tili fortsätt - ning af rekognosceringsarbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, sammansatta Stats-, Lagsamt Allm.
Silfret kort före vexlingens början, sedan vexlingsdagen i Nåder blifvit bestämd, för att efter dess inträffande sannolikt åter uttagas; genom hvilken operation någon ökad soliditet för Banken visserligen icke tillskyndas.” Af Banco-Fullmägtigen Johan Ericsson ingafs, vid skrifvelsens justering, en så lydande reservation till Protocollet för den 3 Januarii 1833: ”Då jag under öfverläggning om det underdåniga svar, sorn, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Banco-Fullmägtige angående sammankallande af Rikets Högloft. Ständer, blifvit föranledt, ej kunnat biträda det uppgjorda förslaget, utan deremot afgifvit mitt votum, så anser jag för min pligt att till Fullmägtiges Protocoll förklara mina grundsatser, nemligen: att jag för ingen del velat motarbeta Realisations-Systemets fullbordan, så vidt gifna Lagar och Reglementen det medgifva. Jag har endast trott, att, sedan Kongl. Maj:t i Nåder behagat underrätta Fullmägtige om kallelse till Riksdag under loppet af i833, i ändamål att sätta Myntbestämnings-Lagen till verkställighet, samt att, under nuvarande höga curs-förhållanden inköp af Silfver ej lärer kunna företagas, — och i öfrigt, sedan ett hos Fullmägtige enskildt, af Ordföranden Herr Grefve Schwerin anmäldt, men sedermera icke till pröfning åskådlig-gjordt Silfveranbud förfallit, så återstår för Fullmägtige ej annat, än att uttrycka deras sanningsfulla mening, att de, af förekomne omständigheter, föranledda af närvarande höga curs-förhållande, funnit och finna sig hindrade för verkställighet af Silfverköpet; ty det förstås af sig sjelf, att om ett förmonligt lägre pris skulle inträffa, så äro Fullmägtige, enligt Reglementet, både berättigade och skyldige att vid ett dylikt tillfälle ingå köp. Berättelse af Banco-Fullmägtige.