Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Begge — nej blott hr Willman har äran att spela » på nådigste befallning ». Hr Gailhard ställer visserligen till litet gala för en viss Mr Chevreul, som råkat bli 100 år och vara dertill en af kemiens stormän, men hr Willman bjuder aldrig p£ mindre än fursteblod, i sämsta fall en arf-prins, oftare en tronföljare, i bästa fall ett krönt hufvud. Man skulle till och med kunna ge » Vattendragaren », » Joseph » eller någon annan gammal historia en sådan afton, alltid kommer det folk i salongen, folk på dubbelt förköp till och med. Också sken vår omtänksamme teaterdirektörs fryntliga anlete af en viss belåtenhet aftonen före senaste galaspektak-let, då han gjorde sig underrättad af damen i förköpsluckau, huru aflarerna stodo. Nästan hvar plats med något så när god utsigt åt skådeplatsen nästa qväll, d. v. s. midt emot den, der en opera hvad det nu var för slag skulle uppföras, var upptagen, dagen derpå stod man i kö för återstoden, och en fullsatt salong åsåg om aftonen Portugals höge monark, den älskvärde och fint bildade dom Luis. Till deras tjenst, som af förklarliga orsaker ej kommo att skänka någon uppmärksamhet åt scenen midtemot den nyss omtalta, kan och bör jag] kanske nämna, att det var » Afrikanskan », som våra operaartister denna afton hade att sjunga. Afrikanskan! En fin uppmärksamhet mot hans portugisiska majestät har man sagt, två akter spela ju i Portugal, en på ett portugisiskt skepp (och hvilket skepp sedan! ), större delen af solisterna äro ju portugiser, herrarne och damerna af kören likaså, när de ej äro vildar, förstås. Det är så det Annars hade egentligen denna » Afrikanska » i det verkliga Portugal mycket svårt att slå sig fram vid sitt första framträdande derstädes, emedan libretton ansågs på det oförskämdaste sätt såra — den portugisiska hederskänslan.
Hvad sedermera vidkommer landsh:e-embetets närmare tillsyn öfver södra delen än öfver den norra, hvilket jag hvarken vill medgifva eller motsäga, derom må hvar och en hafva sin åsigt, men jag vill upplysningsvis nämna, att från Döderhultsvik är kommunikationen verkligen mycket bättre och lättare åt södra sidan än åt den norra, emedan dit är vägen jemn såsom golfvet här, men ät norra sidan backig, så att om det skulle göra något till, så är saken hjelpt på det sättet. Beträffande hvad Hr Rosenblad yttrat om alt enskilta åsigter icke borde komma i fråga, då man ämnar hänskjuta målet till K. M:s pröfning efter vederböra hörande; sä skulle jag kunna åberopa en annan auktoritet för min åsigt. Det är icke många dagar sedan en af Konungens rådgifvare här yttrade, att det är icke allenast godt, utan det är nyttigt och nödigt att gifva sina tankar tillkänna, på det att Regeringen måtte hafva någon ledning för sitt beslut. Hvarföre skulle det. då vara ur vägen alt äfven i denna fråga gä till väga pä det sättet? Hvarken K. M. eller Hans rådgifvare skulle eljest kunna hafva reda på alla landsändar. Jag hemställer således 556 Den 6 Juli e. m. till Hr Rosenblad om icke äfven han skulle anse lämpligt att man sålunda på förhand yttrar sig. Hr Rosenblad har ansett att de historiska minnena icke skulle rubbas i afseende på Småland genom dess sönderstyckning, men i fråga om Rlekinge gällde icke samma regel. Detta vill jag lemna i sitt värde, det var kanske ett förbiseende af den värde talaren: men om båtsmanshåll^ vill jag säga, att det är i hela Calmare län, såväl i norra som södra delen äfvensom i hela Blekinge på samma sätt, så att det ingenting verkar. Rotehållet upphör ungefärligen ett par mil ifrån hafsstranden. Då Hr Rosenblad ansett att jag icke förklarat hvad jag menat, så får jag nämna att jag instämt med Hr von Hartmansdorff derutinnan att beliofvet blefve afhjelpt genom länsresidensets flyttning och icke delning af länet.
Brot. 1830 & 1851, S Sam!., 1 Afd. 3 Haft. 8 58 BeeiUnings-Ul skottets Betänkande, 5. med eller utan helsning, målning eller lackering», hvarå tullen är bestämd till 33V3 procent af värdet, sammanfattar gällande taxa den oändliga mängd i taxan ej specificerade artiklar, hvari snickarearbeten ensamme eller i förening med flera andra yrkens produkter ingå; och värdeföltullningen, i allmänhet förkastlig, blir det ännu mera, der dess tillämpning träffar en så betydlig varuklass, som förevarande, hvars rälta uppskattning måste vara ytterst svår att kontrollera, Af flen utredning i ämnet Herr Rosenblads motion innehåller har Utskottet funnit sig öfverlygadt om både möjligheten och lämpligheten af vigtförtullningens tillämpning pä denna varuklass; och Utskottet liar derföre, i enlighet med samma motion, ansett sig böra tillstyrka, antagandet af de förändrade bestämmelser härutinnan, som bilagde taxeförslag innefattar. Tågvirke, Den i gällande taxa å nytt tågvirke stadgade tull af 36 sk. lispundet är ge nytt. n0[n Kongl, kungörelsen den 18 Juli nästliden år nedsatt till 24 sk. per lispund; och hafva Herrar Rosenblad och Waern föreslagit ytterligare nedsättning deri till 16 sk. Då verkan af den utaf Kongl. Majit så nyligen förordnade nedsättning emellertid ännu icke kunnat visa sig, anser Utskottet skäl icke vara för handen att deri tillstyrka ändring, utan föreslår, att införselstullen å nytt tågvirke må vid 24 sk. lispundet förblifva. Ull. Herr Murén har i sin motion föreslagit, att den i taxan nu gjorda skilnad emel lan grof jutsk och isländsk och dermed jemförlig ull, med 2 sk., saint all annan ull med 6 sk. införselstull per skålpund, måtte upphöra och förstnämnde tullsats antagas för till, alla slag; hvaremot Herr Rosenblad yrkat upphäfvande af ali tull å denna artikel.
Anmäld den i4 November i835, och har Kongl. Maj:t, med afseende å hvad Preste-Ståndet serskildt i detta mål anfört och upplyst, ej funnit skäl att anbefalla den af Rikets Ständer föreslagna allmänna undersökning om äganderätten till Kyrkohemmanen i Halland, och ej heller att föreskrifva uppgörandet af serskildt förslag lill lindring i onera för de Halländske Kyrkohemmansåboerne, emedan desse åboers vilkor, likasom andre arrendatorers, berodde på frivilliga öfverenskommelser med jordägaren, hvilka ej annorlunda än med kontrahenternes ömsesidiga begifvande kunde förändras. 25:0 - angående upphörande af den vissa Kol legier, Akademier och Allmänna Inrättningar, tillagde rättighet att undfå ersättning af Banken för den förlust, som de lill följd af förändradt växlingspris fått vidkännas vid silfver-utväxling. Anmäld den 22 November 1834» och skulle vederbörande om Rikets Ständers beslut i detta afseende underrättas. 26:o angående beviljande af ett kreditiv för be stridande af de kostnader, som genom Cholerafarsoten förorsakades. Anmäld den 6 December 1834» oc^ behagade Kongl. Maj:t i nåder antaga, gilla och bifalla, hvad Rikets Ständer beviljat, beslulit och anhållit. 27:o —• — ■ angående Presträttigheternas utgörande på Gottland och dermed sammanhängande frågor om en förändrad indelning af dervarande pastorater m. m. Hvilar ännu såsom beroende på underdånig föredragning. 28:o angående verkställd granskning af Sund hets-Kollegii räkenskaper för år i83i. Anmäld Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. 5 7 Anmäld den i3 December 1834 > och liar nådig skrifvelse härom till Kongl. Sundhets-Kollegium afgått. 29:o angående verkställd granskning af Lapp marks Ecclesiastik verks fond och räkenskaper för år i83r.
Här är fråga om att försätta den Gottländska allmogen i tillfälle att odla sin jord på ett förnuftigt sätt samt att undanrödja de hinder, som upställa sig deremot, hvilket väl torde vara förtjent af Statens mellankomst. Det äskade anslagets ringa belopp utvisar äfven mera än tydligt att meningen icke är att på Statens bekostnad skifteslägga hela ön, utan endast att öfvervinna den fördom, som uti ifrågavande hänseende är bos den Gottländska allmogen rådande, att sprida uplysning genom exempel och på detta sätt befordra sakens framgång. Derest StatsUtsk. icke skulle vilja, att å den ordinarie staten upfördes något anslag för ifrågavande ändamål, så står det ju Utsk. öppet att föreslå anslagets uptagande i den e. o. statsregleringen, på sätt StatsUtsk. i en föreg:de punkt förmält sig ämna göra i afseende å ett annat anslag. Jag förenar mig af dessa skäl med dem, som anhållit om propos. å ålerremiss. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag vid åtskilliga tillfällen varit på Gottland och sett det behof af laga skiftens verkställande, som verkligen der förefinnes, så kan jag icke annat än varmt förorda K. M:s Propos. i denna fråga. Man har sagt, att Gottland är ett af Sveriges bördigaste landskap och frågat, hvarföre vid sådant förhållande det öfriga Sverige borde skatta till beredande af öns förkofran. För det första tror jag att Gottlands jord icke är så öfvermåttan förträfflig sora man påstår. En stor del af ön har visserligen en god jordmån, hvilken utan tvifvel skulle gifva en rikare afkastning än större delen af det öfriga landet, om ön vore lagd i skiften, men då sådant ännu icke skett, lemnar del Gottländska jordbruket icke så vackra resultater som jordbruket i många mindre bördiga landskap å fasta landet.
Utskottens nämnde Betänkande, i anledning af väckt fråga om inrättande afen Skola i staden Borgholm, har af Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt; men då detsamma blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln den 26 sist 1 i 'ne September, af Pi este-Slåndet den 3 October och af Borgare-Ståndet den 3o September, hva Ian frågan, jemlikt ^5 §. Riksdagsordningen, är genom 3 Slånds beslut afgjord, så kunna Utskotten dermed icke taga vidare befattning. Stockholm den 6 November 1840. Ank. till Exp.-Utsk. den n November, kl. 7 e ni. Memorial, i anledning af erhållen återremiss ä Utlåtandet N:o 49. Utskottens berörde Utlåtande, i anledning af väckt fråga omen lika beskattning å all jord inom Riket, m. m., har af Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt; men då detsamma är vordet bifallet af Ridderskapet och Adeln den 14 sistlidne October samt af Presteoch Borgare-Stånden den 1 g i samina månad, hvadan frågan, jemlikt h5 §. Riksdags-Ordningen, är genom 3 Slånds beslut afgjord, så kunna Utskotten dermed icke vidare taga befattning. Stockholm den 6 November 18/\o. STOCKHOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet, iS/fo. ■Statsoch Bcvil/nnigs-Ut skottens Betänkande, Aåc St?, i !N:o 8©. Ank. till Exp. Utsk. den i*j November, kl. it f. ra. Betänkande, i anledning af åtskillige motioner, angående föräradradt löningssätt för Domare samt Exp ed il iöns - lösen s och Chartaj-Sigil/atoj-Conioireis upphörande.
£åt feöan fe, att något mer öu pill än ffala päron eller ftefa fill, faft öu är fpinna! 3a, fänn öig fjälf od) fläcf öin törft i fanningens od) Ijufets floöer! Då blir öu fri från alla bojor förft, od) blanö öe frie ffall öu fjälf bli ftörft — öe fries moöer. bjur gicf öå till, att mannen fått all maft ocb, fpinnan enöaft plifter? bjatt är ju tung t perfltgb / etetts flott — när b / on fom örottning firas, ffer öet blott i fång od) öifter. ^icf icfe öu en b / ufpuöffål meö b / järna od) meö famma pinölar fom mannen — od) för famma änöamål tpå ögon ocf i öppna ögonb / ål förutan binölar?! Cy öet är öu, fom formar allt, pårt lynne, påra framtiösörömmar: öet nya fläftet tager öin geftalt od) fjälfpa Hörnan, få fom öu befallt, pårt ööe fömmar. Så gicf öet till: meö pålö b / an tog fin maft — b / atts rått är blott en pilla. Här öu förfänft i ljufpa örömmar log, meö ftyrfans maft f / an öig i bojor flog, öu fpaga lilla! Så nyttja öå, b / pa &amp; &lt;5uö öig gaf, od) lär öig båöe fe od) tänfa! Pälj mellan natten i en muraö graf od) öagens ljus i rymöens fria b / af, öär folar blänfal På fäörens grafpar gräfet gror, men öeras b / ug i barnens finne.
”Det lilla obehag, som fans mellan oss, härflöt endast och allenast från salig svärmors stora partiskhet för dig. Jag älskade så innerligt den vördnadsvärda gumman, att jag riktigt var svartsjuk på din framgång i hennes ynnest. Men det är nu glömdt allt det der, liksom hela det lumpna trasslet med kammarjunkaren.” ”Det är visst godt och väl, men du får icke bli ledsen!” ”Aha – jag glömde sista skälet. Nå, hvad Johan beträffar kan du vara än lugnare han tänker icke mer på dig än på, jag vet icke hvem! I förtroende sagdt oss emellan, har jag anledning att tro det han skulle uppoffrat ett allvarsamt tycke ifall han följt svärmors önskan.” ”Min gud, älskade han sin mor så högt?” ”Kanske mötte och möta ännu några svårigheter vid hans val. Huru som helst reste han bort i går och återkommer ej på flera veckor – således har du ingen anledning att längre envisas!” All denna godhet å Henriettes sida var för Blenda omöjlig att emotstå – och hvarför skulle hon emotstå den nu, då hon erfarit att kusin Johans hjerta längesedan var bortgifvet? Hon lofvade komma efter, så fort hon slutat sina lektioner och skickat bud hem till mamma. ”Mina sjuklingar få umbära mig i dag!” sade den unga barmhertighetssystern för sig sjelf, då Henriette försvann. Hon var dock långt ifrån missnöjd öfver att erhålla en dags uppskof med den svåra pligt, som ålåg henne i afseende på hennes bror. ”Hvad han skall speja efter mig!” tillade hon sorgset, ”Stackars karl, jag är viss att han blir mycket ledsen, då han får höra att vi måste utöfva våra barmhertighetsverk hvar på sitt håll!” Med tanken helt melankoliskt fästad på den unge baronen, biträdde Blenda hos sin gamla väninna. Men troligtvis fick hon just med detsamma någon hastig aning, ty lik en ung hind tog hon ett språng fram till pianot och bemäktigade sig en der liggande stor blomsterbukett, omlindad med en pappersrimsa. Ingen fans i rummet.
förslag skulle vara det mest lämpliga, som bör kunna åstadkommas, utan endast angifva det såsom ett ämne för vidare diskutering, hvarföre det vore af ganska stort intresse att få inhämta mödrarnas egna tankar. och utlåtanden. härom. Erkännas bör ju ock att, Mors småskola^ förutsätter någor-. lnnda bergade hem, der tillgångarne medgifva husmodern att hafva ett biträde för sömna,d och husliga görom2il. Men p 5 samma gång må erinras, att lyckligt stalda mödrar har hafva det basta tillfälle att hjelpa obemedlade mödrar med vården om deras barn. Bref o m hemstudier. Af Malin. &amp; for Iiinge har jag blifvit dig skyldig svaret p2 ditt bref. Med din tillåtelse, hoppar jag öfver den föga uppbygliga inledningen, de obotfärdigas förhinder)) och kommer tvärt till dina frågor. DU kan ej ratt förstå, huru Fredrika-Brenier-Förbundets hemstudier tillgå. Du fragar, huru de till erforderligt gagn kunna bedrifvas per posto, huru man kan få veta noggranna detaljer o. s. v. Må allts; min lilla erfarenhet tala och saga dig, a t t man af hemstudier finner sig hafva mycket större behallning än af vanliga lektioner. Från min synpunkt sedd, ville jag kalla den förra undervisningen subjektiv, den senare objektiv. Hemstudier tvinga dig till sjelfverksamhet i högre grad an den muntliga undervisningen, der läraren ar den ledande,. sammanhållande principen. Hemstudierna gifva dig resultatet. af ditt eget arbete, emedan du sjelf genom dina anteckningar. aflockar dig ditt vetande. Du laser, - och livad du last, huru du last itergifva dessa anteckningar, som ju äro en reflex a f hvad din tanke uppfattat, ditt minne behallit. Just derför att d u på papperet måste nedskrifva innehållet af det lästa, studerar du med så mycket större uppmärksamhet. Men förlat, det är jag, icke du, som laser! Mina studier och anteckningar ha allts; lärt mig att tänka mera redigt och följdriktigt, att läsa med mera eftertanke, att skrifva mera koncist och tydligt.
Herr Rojenblad: Herr Lefrén har befa rat prejudicat för framtiden, derigenom att man nu fattade särskildta beslut öfver de bägge de* larne af 10 §, ]\Ien jag torde få återkalla i 12 / Den 5 Maji /. m» minnet, att just vid denna Riksdag flere §§. af Grundiagsföråndringarne momentvis blifvit åtgjorde, såsom till exempel 107 §. RegeringsFormen, der första momentet antogs, men det andra förkastades. Dessa momenter finnas i den sednast tryckta upplagan af Grundlagarne ej på annat sått åtskilde ån ifrågavarande bägge delar af den förelagna aya redactionen af 15 §; Riksdagsordningen åro det i det tryckta från ConstitutionsUtskottet inlemnade förslaget. Då jag just nu har bågge delarne framför ögonen, kan jag så mycket säkrare anföra detta factum. Jag kan således ej betrakta dessa delar af i5 §., annorlunda än såsom tvenne af. skilda momenter, och med samma rått som man förut beslutit angående olika momenter, tror jag att man nu utan farhåga för prejudicat, kan göra detsamma. Friherre Cederftrom: Jag hade ej våntat att Herr Rosenblad i afseende på detta ämne, skulle citera Ståndets beslut rörande 107 §. RegeringsFormen, Der funnos tvenne förslag af ConstitutionsUtskottet framställde, och då var det fullkomligen lagligt att besluta öfver båda. Herr Grefven och LandtMar/kalken tillkånnagaf, att de öfrige trenne RiksStånden fördelat ifrågavarande redaction uti tvenne delar, hvaraf den förra, blifvit af bemålte Riksstånd afslagen, men den sednare bifallen.
Emellertid liar Utsk. medgifvit det vara af stor vigt, att Bibliotheken så ordnas, att de blifva lätt begagneliga. Just detta ordnande tillhör Chefen och dess närmaste man. Jag tror således, att Utsk. icke bordt nedsätta det af K. M. föreslagna belopp i dessa embetsmäns aflöning. Utsk. har också icke anfört annan grund härför, än att beloppet »synes» kunna »skäligen» bestämmas något lägre än det K. M. föreslagit. Det är ett blott tycke, ett infall, eller ser så ut. Man måste likväl ihågkomma, att, hvad Chefen för Kongl. Bibliotheket angår, denna embetsman har, i de allraflesta fall, hunnit höjden af befordran på den bana han beträdt; och då han eger inseendet öfver ett embetsverk af den vigt, som det förevrde, synes han, då till denna maktpåliggande tjenst bör påräknas en man af lärdom och insigter, mig böra framgent, likasom hitintills sättas i paritet med t. ex. Chefen för RiksArchivet. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville bestämma Bibliothekariens lön till 5,000 Rdr Rmt, i enlighet, med K. M:s Nåd. Förslag. I punkten b har vice Bibliothekariens af K. M. föreslagna nya Den 20 November f. m. 50 S lön 3,500 Rdr blifvit af Utsk. nedsatt till 3,000 Rdr endast af den orsak, att Utsk. ansett lönen »kunna tåla denna afprutning.» Detta skäl är helt och hållet subjektivt, mot hvilket lika goda motskäl torde kunna upställas. Om vice Bibliothekariens lön nedsättes till 3,000 Rdr, blir hans lön lägre än Prot:sSekret:s inom Stats Depart:ne. Han är likväl närmaste man intill verkets Chef, och bör anses qvalificerad att i hans plats, vid ledighet inträda; då deremot Prot:sSekret:ne hafva en tjenstegrad mellan Exped:sChefen och sig.
Consistoriernes Fullmagter å Pastorat komma att, i stället för Cancellie-GeLiihren, beläggas med stäiupladt papper till följande belopp, nemligen: vid de större Församlingarne, i städer ocb på landet, öfver 100 mantal 8 — té vid mindre Pastorat från 5o till 100 mantal - 3 — iS vid Pastorater under 5o mantal 2 — I Öfrigt torde, i sammanhang med ofranomförmälde föreskrifter, böra stadgas, att de i Charlas-Sigillatae-Förordningen medgifne undantag från seli lindring i stämplade pappersafgiftens erläggande icke må sträcka sig till den nu ifrågavarande afgiften vidare, än hvad här afvan, angående Kongl, CancellietsEmbetsoch Tjenstemän vid befordringar inom Cancelliet, samt rörande erhållne lönetillökuingar i allmänhet, är sagdt, så fianit ej eftergift deraf för fattigdom bör ega rum, . % Sedan Utskottet sålunda, angående sättet för den beslutade intradeas utgående, afgifvit dess vördsamma förslag, har Utskottet äfven ansett sig böra fästa .Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet å de controler derför, som kunna finnas nödiga, äfvensom å nyttan för kommande Rikets Ständer att erhålla en säker ledning för bedömandet, i hvad mon denna, till Stats-Verket öfverflyttade afgift för framtiden kommer att uppgå till, understiga eller öfverstiga, det på grund af förra förhållanden beräknade årliga beloppet; och får Utskottet, i sådant afseende, vördsamt föreslå, det Rikets Högloflige Ständer mätte hos Kougl. Maj:t i underdånighet hemställa, att inom så väl Kongl. Maj:ls Juslitke-Revisions-Expedition och Stats-Expeditionerne, som ock öfrige till Kongl. Cancelliet hörande Afdelningar, må förås noggranna aatecknings-listor, som, jemte upptagande af Rubriker och Data, på alla jtfevii/ningsUtskottets Betänkande y.o 3(r. alla ulgående Expeditioner, hvilka med denna, emot CancellieGkbuhren svarande af'g ilten böra beläggas, innefatta uppgift å de lönebelopp, i förhållande hvartill afgiften blifvit beräknad, samt tillika fullständig redovisning för beloppet deraf, hvilka anlecknings-listor, af vederbörande underskrifne, böra, genom ExpeditionsChefernes försorg, årligen inom Januarii månads slut, för föregående året insändas lill Kongl, Slals-Contoret, för att uti Hufvudboken öfver Charlaj-Sigillatae-uppbörden, under serskild rubrik, ingå, samt slutligen, tillika med denna Hufvudbok, till Kongl. Kammar-Rätten öfverlemnas, för att, behörig granskning undergå, hvarjemte torde böra föreskrifvas, att å alla utgående Expeditioner antecknas,
N:ris 325 & 337). S. A. K. Rikets Ständer hafva, genom deras Stats-Utskott, låtit granska KrigsCollegii, med derunder lydande Cassors afgifne redogörelser, för år i83i, hvarvid förekommit: 1:0 att, sedan Rikets Ständers Stats-Utskott, i anledning af den, uti i83a års Berättelse om revisionen af Stats-Yerket omförmälde fordran för 1822 års Krutexpedition till Medelhafvet, hvilken till år i832 blifvit utbala, ncerad med en återstod, Stats-Yerket till godo, af 21,484 R:dr 1 sk. 7 r^st., genom E. K. M:s Hof-Cancellers-Embete begärt att erhålla kännedom om de åtgärder, som blifvit vidtagne i afseende på medlens indrifning och ernåendet af slutlig redogörelse för ofvannämnda expedition; har den upplysning vunnits, att förenämnde summa, under loppet af i832, genom in» betalde 856 R:dr 4 skblifvit minskad till 20,627 R:dr 45 sk. 7 r:st.; att Ivrigs-Collegium, uti skrifvelse den 24 Julii sistnämnde år, anmodat Herr Stats-Rådet m. m.
De rykande, stora hästarna spänna hofvarna i isgatan, och små kulor af snö glittra i raggen kring deras ben. Vägen höjer sig raskt mot det beryktade passet Via Mala, som öppnar sig likt en mörk port med dörrträn på ettusen sexhundra fot. En fuktig kyla och ett ihåligt buller möta oss genast, då släden glider in i passets skugga. Kalkstensväggarna skjuta fram i profil som skarpt skurna kulisser. De luta öfver vägen med sväfvande klippor och upprifna hängande trädrötter, liksom vore hela passet färdigt att sammanstörta. De stiga tvärbrant i höjden utan mossor, utan buskar, utan någon som helst växtlighet, endast öfverdragna med ett blåaktigt silfverflor af is. De äro stundom skurna i hvassa ytor som huggna med mejsel, stundom urgröpta, en annan gång förvittrade, liksom maskätna. Man erfar en hisnande känsla, icke blott vid en blick ned i bråddjupet bakom vägens bräckliga räckverk, utan äfven då ögat följer klippväggarnas fåror och remnor uppåt till den öfversta randen, som ännu är solbelyst. Vattenfall och fjällbäckar äro frusna och bilda hängande knippen af isstalaktiter, hvilka underifrån mötas af grönaktigt skiftande stalagmiter. Ett band af afgrundsskulptörer tyckes hafva uppstigit ur den dånande klyftan och uttömt hela sin hejdlösa fantasis vildhet i formandet af iskolonner, modeller till götiska domkyrkor, förstenade springvatten eller drypande Poseidonhufvuden. En tunnel har uppförts till skydd mot skredet, men det nedstörtande vattnet har till hälften täckt ljusöppningen med en ruta af is. Tre hundra fot under de bågiga stenbroarna framblänka mellan gråbruna klippstycken och frusna lafvar sprutande skum och gröna vågor. Det är Rhen, Hinterrhein, som redan här i sin dystra fjällvagga uppfostras till Grössenwahn. Vägen slingrar in under sneda hvalf, sprängda genom nedstörtade klippblock, hvilka krönta med krypande martallar och knäckta granar kunna liknas vid äreportar, resta åt djäfvulen.