Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att nu vidare sig inlåta häruti, vill Utskottet blott erinra, dels att Rikets Ständer tillförene alltid visat sig uppskatta vigten alt för de lägre klasserna i elementarläroverken hafva tillgång till grundligt bildade och erfarne lärare, då Rikets Ständer, förnämligast af sådant skäl, förkastat för - Allm,. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 75. 7 slag att till folkskolan förlägga den undervisning, som i dessa klasser uppehälles, dels ock att, uppå Rikets Ständers egen vid sistlidna riksdag i underdånighet framställda begäran, Kongl. Maj:t, genom Förordningen den 12 Maj 1865, föreskrifva, att sökande till läraresyssla vid elementarläroverk skall, bland annat, “hafva förvärfvat öfning och erfarenhet i lärarekallet genom att minst ett år vid något högre elementarläroverk under rektors och vederbörande lärares ledning hafva följt undervisningens gång och deruti sjelf såsom lärare deltagit41 (eller ock kunnat styrka sig ega annorledes genom öfning förvärfvad, emot nyssnämnda prof svarande undervisningsskicklighet) dels ock slutligen att undervisningen vid ett lägre elementarläroverks särskilda klasser icke är annan, än den i motsvarande klasser af ett högre läroverk. Hvad i öfrigt angår omfattningen af de åtgärder, hvilka, enligt Utskottets förslag, Rikets Ständer komme att af Kongl. Maj:t i underdånighet begära, så torde af hvad Utskottet redan yttrat framgå, att derunder innefattas icke allenast hvad som med Usta punkten af Ridderskapet och Adelns beslut åsyftas, utan äfven de undersökningar och förslag ä åtskilliga hänseenden, hvilka enligt andras under ärendets behandling uttalade mening borde hos Kongl. Maj:t begäras.
Och, ehuru Utskotten medgifva, att saknad af Tjenstehjons biträde, ”under de så kallade fridagarne , en tid då ”jordfrugter Vanligen böra upptagas och in”bergas, icke bör lemnäs utan uppmärksamhet, få dock Utskotten vördsamt erinra: att ^förlusten för Husbonde af dagsverken un’’der dessa dagar, begagnade af Tjenstehjo’’nen , såsom nu , i slutet af October, är lÖr ’’flere orter , t. e. Bergslagerne , icke allenast högst kännbar, utan ock understundom oersättlig; att jordfrugts upptagning *’och inbergning kan , i behofvets stund , af ”mindre arbetslÖre personer , qvinnor och darn bestridas ; att jordfrugts-skörden, beroende af väderlek , icke alla år vid lika tid ”infaller, samt slutligen att, i händelse Ut* skottens i det följande framställda förslag, *’rörande tiden för fridagarnes begagnande, ”vinner Rikets Högloflige Ständers bifall, ”alla de olägenheter, som nu, genom den så ”kallade fri-veckan, i början af October må”nad begagnad , tillskyndas Husbonde , skola *’i det hufvudsakligaste kunna undanrödjas.
Desi wishet, att haswa begärt ett sädant arrende, ost) om någon skulle haswa del erhällit, bör han i följd af constitutionens stadgande och Samhälletbehof kunna förutse fin sund» wikeliga förlust. Efter upläsandet häraf förenade sig Herr Baron och Ordföranden, Herr Ordens Biskopen rstlnrraf och IO80 Den i6 December. och Herr Doctor Drossa med Herr Grefwe körner. Widare uplästes af Herr Baron Kurck följan> de anförande. Da jag tilt min underrättelse i föro» murande ämne vm Kungsgärdar, as handiingarne fokt staffa miq nödig kännedom, kan jag för min del icke finna annar än att dck föresiagne betänkandet i det nogaste stämmer öswcrens med billighet och rättwisa. As desta handlingar ser jag icke heller anledning, att man pä något sätt skulle träda allmänna säkerheten för nära, eller störa ingängue förbindelser, i fall sadane innehafware af Kungsgårdar och Krono-Lägcnheter, under äknjntande af laga fardag derilrän blifwa upsagde, hwilka i detta afseende icke äga säkerhet i något Riksens Ständers besiut. — Ingen annan säkerhet för deras nyttjande rätt eller arrenden, än den som hwilar pa framfarne Konungars nåd.— Den Kongl. Nåd, hwarmed ifrån början den per, son warit hugnad, som sätt Kungsgården antingen under arrende eller förpacktning pä längre eller körnare tid.
Fabriksrörelsen har inom Götheborgs och Bohus län under ifrågavarande femårs-skifte vunnit icke obetydlig förkofran Enligt de till Kommerskollegium ingångne årsberättelser utgjorde antalet af samtlige fabriker inom länet år 1841 131. » 1846 2,844. samt liela värdet af dervid åstadkomne tillverkningar år 1841 R:dr 2,529,875. Af berörde fabriksinrättningar voro följande utom städerne anlaggde, de fleste i Götheborgs fögderi, nämligen: 16 Stycken. Arbetares antal. Tillverkningsvärde. Utom de egentliga fabrikerna voro år 1846 å landet såsom näringsutvägar begagnade 128 Tullmjölqvarnar, värde tillsammans 235,072 R:dr 39 Tullsågqvarnar, d:o 40,605 » 14 Stampverk d:o 11,356 » 32 sk. 37 Tegelbruk, d:o 90,326 » Af dessa sistnämnda voro 26 i Norrvikens fögderi belägne och var tegeltillverkningen, i följd af lifligare afsättning, under ifrågavarande 5 år betydligare än tillförene. Näst jordbruket utgör fiskeri-yrket länets betydligaste näringsgren. Det sysselsätter omkring sjettedelen af länets befolkning oell är att betrakta såsom dels 17 dels elt sjelfständigt yrke, dels en binäring åt jordbruket. Utom det såkallade småfisket vid saltsjöstränderne (småtorsk, koljor, hvitling, skäddor m. m.), som jemförelsevis är mindre hufvudsakligt och föga vinstgifvande, sillfisket, hvilket numera icke är af någon betydenhet, laxfisket och insjöfisket, som likaledes här äro obetydliga, kunna Bohuslänska fiskerierna indelas i 3:ne hufvudgrenar nämligen storfiske (torsk, långor, helleflundror och gråsej), makrillfångst samt hummeroch ostron-tägt. Uti föregående femårs-berättelser är det anmärkt, huruledes fiskeri-näringen i allmänhet illa skötes, i följd hvaraf den ingalunda utvecklat sig till hvad den kunde och borde vara.
Hon griper i rollens innersta vasen en kärna af sanning och låter oss se denna kärna i s i skarpt ljus, a t t det falska larnioyanta patos och de snedvridna förhållanden, som omgifva den, komma i skymundan och endast det rmt mänskZiga kommer till sin fulla rätt. Mycket det underbart gifves, Mest dock ar underbar människan sjalf)), sj unger kören i » Antigoue ». Nornan. Ella hade begifvit sig ut på bondlandet med den vackra föresatsen att leta ut gamla sägiier och föreställningar, fiska upp piirlor, som låg0 ocli blänkte någonstädes i det fördolda, ricka undan dyrbara spillror, som höllo på a t t g å förlorade - korteligen för a t t studera folklifvet. Hazelius hade inspirerat henne med sina stugor och folkdanser och historiegubbar. Hon hade gått och ströfvat på Skansen, tills hon fick en brinnande 1Angtan efter den friska lirbilden till allt detta idylliska behag. Och jag, som. i mångt och mycket delade hennes illusioner, beslöt a t t följa med på upptäcktsresaii. Vi hyrde oss iii i en bondgård, tyvärr allt för nara ' stråkvagarne. Trakten var romantiskt vacker med sina höjder och dälder, bevuxna med tallocli löfskog, sina blomstrande ängar och rika sade ' sfalt, sin blå Nälarvik ined lång, bugande vass och utsikt bortåt segelleden. Och nfijden hade desslikes sina minnesmärken. D a r fanns en karraktig äng, hvilken fordom varit böljande sjö. Traditionen visste berätta, att ett väldigt sjöslag där utkämpats och a t t de fallna hjaltarne graflagts i den stora ättehögen, som reste sig uppe i talldungen. Nå - dar fanns verkligen något för fantasien a t t syssla med, men var man ej hågad för högre vyer, kunde det vara roligt nog, a t t från kämpagrafvens topp sanda en vid blick ut öfver trakten. '
Utskottet får, i anledning häraf, yttra, att, enligt nu gällande Expeditionstaxa, vederbörande Expeditions-hafvande bos Polis-Kammaren äro, vid ansvar, pligtige att inom tre dagar efter det beslut i ett mål blifvit afkunnadt, expeditionen utgifva; hvadan någon ytterligare föreskrift i detta hänseende ej lärer erfordras. I öfrigt afser motionen sådana reglementariska stadganden, angående dels göiomålens fördelning inom Polis-Kammaren här i staden, dels controller öfver deras fullgörande, som ej tillhöra allmän lagstiftning, och hvilkas behöflighet Utskottet ej är i tillfälle att bedöma. Af dessa skäl och då Rikets Ständer redan, genom bifall till Utskottets Betänkande N:o 67, beslutit att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det förslag till ändamålsenlige arbets-ordningar för alla domstolar måtte varda upprättade och, så vidt de afse förändringar af allmänna lagen, vid nästkommande Riksdag till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade; af hvilken underdåniga anhållan jemväl lärer följa, att, derest densamma bifalles, pröfning äfven kommer att ega rum, om, och i hvad mon förändrade föreskrifter äro nödige för ordningen inom Polis-Kammaren i hufvudstaden, hvilken i många mål utöfvar domsrätt såsom förste domstol; finnér Utskottet sig 8 Lag-TJtskoltets Betänkande, N;o 155. sakna skäl tillstyrka, att Herr von Moltzers motion må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 12 November 1840. Ariktill Exp. Utsk. den 12 Nov., kl. v f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enligt hvilka ledamöter i Krigs-Rätt dömas till ansvar för felagtiga domslut. Uti en till Höglofl.
Det är icke rätt, livar som helst, att skapa flere Sinecurer i ett samhälle, än de, som redan finnas; och så, må det förlåtas mig, anser jag vårt Generalitet under fredstid. Vår armé utgör till sin natur egentligen en landlbrukande milis, hvars tjenstskyldighet hör motsvara dess aflöning; men här skulle uppkomma en stor disproportion emellan Ge-» neralens lön, och den tjenst han under fred kunde göra åt Staten. Jag tror mig sålunda hafva npptagit alla de skäl StatsUlskotlet begagnat för sitt förslag, och tror mig till och med hafva vederlagt dem, hvarföre jag önskar proposition till afslag å Utlåtandet. Grefve Brahe har ansett äfven de af Utskottet projeclerade löner för små, och anfört såsom skal, att en General, då han går ut i krig, är nödsakad göra större depenser, än ett StatsRåd. Jag är ledsen, att icke kunna dela denna åsigt; men jag begär blott få fästa uppmärksamheten derpå, att en General, då han commenderas ut i krig, erhåller ett ganska betydligt fälttractamente och då säkert har vida större inkomster, än ett StatsRåd. Jag anhåller tillika, sedan jag visat, att behof icke förefinnes af något särskildt Generalitet, få med några ord yttra min öfvertygelse, att det vore rent Den 3o September f. m. jg5 af skadeligt, synnerligast då här är fråga om regleringen af Arrnéens löner, och en så betydlig stimma bortslösas, sorn kunde bättre användas. Jag nödgas härvid vidröra Öfverstarnes aflöning, ehuru den först förekommer i io.*de Punkten; och då min orubbeliga öfvertygelse är, att Öfverstarne borde vara de högsta Mili tiir-Ch e fe t na inom Armeen under fredstid, och jemte deras gamla tjenstebefattning äfven återfå de gamla Öfverste-lönerna till deras fulla odelade belopp, så anser jag, att om aflöningen för Generalsbefälet, sådan StatsUtskottet föreslagit den, bifalles, det vara i Iiög grad skadligt för Armeen.
Jag ser således ingen våda af att det fortfarande lemnäs dem en sådan rättighet; och då det icke ansetts behöfligt, att frågan om dessa åtal skulle hänskjutas till justitie-kanslern, medan straffen voro strängare än nu, finner jag det mindre behöfligt, då straffen blifva mildare. Ytterligare anmärktes mot den K. Propos. såsom en brist, att enligt densamma prest, som blifvit beträdd med utspridande af villfarande lärosatser, icke drabbas af någon annan påföljd än embetots förlust, då Utsk:t deremot tillagt, att han utom denna påföljd skall äfven dömas till den, som är i §:n stadgad. Man har velat finna skälet härför i den omständighet, att den prest, som är undervisad och aflagt kunskapsprof i den kristna lärans sanningar, är dubbelt straffbar mot den, som icke njutit samma undervisning. Jag hemställer likväl, huruvida icke det jemväl bör tagas i betraktande, att en prest, som har skyldighet att dagligen och stundligen predika läran, och icke alltid har tillfälle att dertill bereda sig, kan vara ursägtligare om en mindre villomenings ouppsåtliga uttalande kommer honom till last, än den . om icke har skyldighet att uppträda såsom lärare, och som derför icke bör göra det offentligen, utan att noga öfvertänka hvad han har att säga. Här har blifvit framstoldt af flere talare, att den Norska dissenterlagen är i alla afs:den mycket förtjenstfullare och mera frisinnad än det IC. förslaget, och man har uttryckt den önskan, att den Norska dissenterlagen här bort blifva nästan oförändrad antagen. Det är sannt, att om man läser den Norska dissenterlagen ensamt, innehåller den färre inskränkningar än det förslag till dissenterlag, som K. M:t framställt; men man tycks likväl hafva förbisett, att den Norska dissenterlagen utgör icke hela den Norska lagstiftningen i ämnet. Det finnes t. ex. i Norska grundlagen stadganden, som suppleera
— Kommitterade hafva jemväl ansett stipendier å 150 R:dr böra anslås åt studerande, som begagna sig af undervisningen vid seminarierna, men då, på sätt ofvan blifvit anfördt, de vetenskapliga öfningarne inom seminarierna icke i allmänhet kunna anses medföra någon egentlig tillökning i den tid, som nu beräknas vara erforderlig för studierna till den filosofiska graden, vill Kongl Maj:t, för närvarande, och innan erfarenheten visat att särskilda stipendier för detta ändamål äro af behofvet påkallade, icke derom hos Rikets Ständer göra nådig framställning. Genom åliggandet att genomgå ett prof-år, skulle den blifvande skolläraren visserligen förorsakas en kostnad, som han förut icke haft att vidkännas, och Kommitterade hafva derföre föreslagit, att till stipendier ät lärare-kandidater, som genomgå den praktiska kursen, måtte beviljas, för hela riket, 5.000 R:dr. Härvid bör dock tagas i betraktande, att de större fördelar, hvilka numera äro skol-läraren i löneväg beredda, medföra ett rättvist anspråk på någon uppoffring ä hans sida för vinnande af en större skicklighet i sitt yrke, helst som på de flesta grenar af embetsmanna-banan tjenstgöringen oftast i början, och vanligen undervida längre tid än ett år, är lönlös. Kongl. Majit har derföre ansett sistnämnde stipendier endast undantagsvis, samt med afseende å vitsordade utmärktare kunskaper böra obemedlade lärare-kandidater tilldelas, och då härtill kommer att, till följe af för handen varande förhållanden, endast ett inskränktare antal lärer under nästkommande statsreglerings-period anmäla sig till prof-årets genomgående, har Kongl. Majit funnit det af Kommitterade föreslagna belopp, kunna, åtminstone för nämnde tid, nedsättas till 2.000: — Summa R:dr R:mt 12,000: — På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, vill Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer att, för inrättande af ett Lärare-seminarium vid hvartdera af rikets universitetet samt till stipendier åt utmärktare lärare-kandidater, bevilja ett årligt anslag af 12,000 R:dr Runt.
Sydostbrotten och vid Kallegrundet, dels om anläggande af en nödhamn vid Skillingeviken; N:o 4, i anledn. af väckta motioner om åtskilliga lotsars förseende med däckade båtar på Kronans bekostnad. Föredrogs och bifölls Bevilln.Utsk:ts den 8 dennes bordlagde Mern. N:o 17, med hemställan att ett af K. M:ts och Rikets KammarRätt afgifvet underd. Utlåt, måtte få tryckas för att bland RiksStåndens ledamöter utdelas. m Den XI Februari e. in Föredrogs, men blef, på flere ledamöters begäran, ånyo bordlagdt Allmänna Besvärsoell Ekon.Utsk:ts den 8, dennes bordlagde Betänk. N:o 28, i anledn. af väckte motioner dels om utfästande af belöningar för de tjenligaste läroböcker vid den första undervisningen i kristendomen, och dels om inskränkning i katekesutanläsningen. Föredrogs Frih. Creutz’s, Steffan, den 8 dennes bordlagde anförande i anledn. af den utaf honom väckta och till LagUt,sk:t remitterade motion om införande af det s. k. civila äktenskapet. Frih. Cederström, Rudolf: Med nöje finner jag en förbättring vara iakttagen uti Frih. Creutz’ nu gjorda utveckling af sin motion. Bland de ingredienser, som han inser böra ingå uti äktenskapets idé, nr nemi., jemte de förra gången omnämnda, friheten i valet och kärleken emellan de blifvande makarne, upt.agen äfven troheten; och detta var just hvad jag förut anmärkte såsom en i hans definition då bristande ingrediens. Deremot kan jag alldeles icke vara af samma tanke med motionären derutinnan, att det s. k. »matrimonium clandestinum et oceultum» vore ett nyttigt och i sann mening kristligt äktenskap.
Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för af kreditivet år 1857 begagnade medel 101,505: — Obetald ränta vid 1857 års slut 1,524: 71. Balans till år 1855. Tillgång: l:o Behållning i Rikets Ständers Bank 2:o Säkra fordringar: Diskontlån Hos ull-kontoret i Norrköping 3:o Osäkra fordringar 66: 30. [Balans från år 1857. Tillgång; l:o Behållning i Rikets Ständers Bank 68: 85. 2.0 Sältra fordringar: Inkomster: Ullsorterings-, värderingsoch magasins-afgifter Hyresmedel Bidrag af manufaktur-medlen, enligt Kongl, brefven den 9 November 1836 och 30 Januari 1857, Ordinarie räntor 2,575: 69. Utgifter: Aflöning till ull-kontorets tjenstemän och betjening Omkostnader för ullmagasins-huset Balans till år 1859. Skuld: Till Rikets Ständers I iksgälds-kontor, för af kreditivet år 1858 begagnade medel: kapital 78,360: — obetald ränta vid 1858 års slut 2,136: 67. Riksmynt. Agrell. C. Brandel. / ■ ! fl' ;r~ Ö * r X Kapital-slut öfver Manufaktur-diskont-fonden för år 1858. Debet. Balans från år 1857. Skuld: Tilt Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv för Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å det begagnade kapitalet, 2,700,000: — Obetald ränta vid 1857 års slut 38,783: 78. Riksmynt. Afskrifning: af en osäker fordran, enligt Kongl. Kommerse-kollegii utslag den 13 Augusti 1858, Balans från år 1857. Rippes lån 1,419: 59. upplupen ränta derå 422: 40. dito dito å Rosenborg & Vinstoch förlust-konto. Inkomster:
14 punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 15:o Ständiga rotevacance-afgifter, 16:o tillfälliga rotevacanceoch mötesafgifter, 17:o rotefrihetsafgift af oroterad, vien ordinarie rotering underkastad jord, l8:o båtsmansvacanceafgiften, 19:o krutoch saltpelerförsäljningsmedel, 20:o controllstämpelmedel, 21:o bakoch lotsmedlen, 22:o ersättningar, 23:0 observutionsmedel, 24:0 extra medel och uppbörder, samt 25:0 intressemedel. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. Härvid ankom Hr Statsrådet Jonas W*rn, som å K. M:s hö ga vägnar aflemnade Dess nåd. svar uppå R. Sl:s und. skrifvelse ang:de riksdagens förlängande; hvarefter med föredragningen af StalsUtsk:s utlåt. N:o 33 fortsattes. Extra ordinarie inkomster. Frih. Palmstjerna: Då beräkningen af de extra ordinarie inkomsterna bero på de beslut, som R. St., till följd af Bevilln.- Utsk:s förslag i delta afseende, komma att fatta; sä torde någon öfverläggning ang:de dessa frågor nu vara för tidig, och icke kunna medföra något resultat; hvarföre jag hemställer, att Hr Gr. n. Landtm, behagade göra den propos. till R. o. Ad., att alla dessa frågor, som i afseende på de extra ordinäre inkomsterna nu äro framställde, tills vidare få hvila och Utsk:s utlåt, i detta afseende för närvar, läggas till handlingarne. Det enda, som möjligen skulle kunna blifva föremål för något beslut i detta afseende, är SlatsUtsk:s tillstyrkande rör:de postmedlen. Utsk. anser, att Statsverkets nettobehällning af dessa medel bör beräknas till 125,000 r:dr; men detta är under förutsättning alt någon förändring i afseende på grunderna för postverkets inkomster icke för närvar. Den 23 October f. m. 239 kommer ält äga rum.
Det är visserligen en sanning, att det vore för conseqvencens skull ricktigt, att nu bifalla i3 §. sedan man antagit den föregående 11; men äfven då man vill biträda conseqvencen, bör man likväl noga dessförinnan pröfva, om det icke i någon del kan vara skadligt. Här står i i3§. att en förläggare af bandtverk ägey derföre njuta säkerhet i verkets rudimaterier, redskap och effecter. Om man nu tänker sig, att en person lemnar en handtverkare förlag, och det må vara ganska obetydligt, men ehuru litet det än må vara, så behöfver ändock förläggaren för sin säkerhet icke mera än att utaf handtverkaren taga en skuldsedel, och låta inteckna den samma uti liandtverkarens redskap och effecter. Är nu skuldsedlen stäld på kort uppsägningstid, så behöfver en förläggare ej annat, för att kunna föröka sitt capital, än att uppsäga summan. Handtverkaren, om han ej kan betala, hvilket vanligen är förhållandet, måste då gå in på hvad villkor förläggaren föreskrifver. Jag tror icke, att här i Sverige kan vara brist på förlag för våra handtverkare , emedan de, i jemförelse med hvad som finnes utrikes, äro mycket obetydliga, och man bör således kanske icke frukta, att stora fabriker af handtverkerierne kunna uppkomma , men i alla hänseenden bor man icke bifalla §, åtminstone icke sådan den nu är; Den 12 November e. m. utan hemställer jag, om icke det stadgande, att en förläggare skall njuta säkerhet och prioritet uti en Handtverkgres redskap och effecter, bör utur § utgå. Friherre Cederström: Det finnes åtskil-. lige handtverkerier , som behöfva betydliga förlager. Vagnmakare och Snickare äro i stort behof af förlag, emedan de böra äga gammalt virke att göra utaf, om arbetet skall blifva godt och försvarligt. En sådan skicklig Handtverkare kan, om han icke af sig sjelf äger tillgångar, ej arbeta, så vida han icke får förlag, och af sådan anledning bör förläggaren äga säkerhet uti hans effecter.
* Fröken Wadsberg har sin bostad strax invid Vadstenaklostrets forna griftgård, genom hvars ståtliga ekpark den minnesrika klosterkyrkan framskymtar, hög och majestätisk i sin ödmjuka dräkt. Här i sitt trefna tjäll framlefver vår författarinna sin » brittsommar », lycklig genom den kärlek, som tror allt och hoppas allt. Det är denna lycka hon besjunger i verser sådan som denna: sTro dock ej, att allting gladt Flyr sin kos med åren! Hösten har sin blomsterskatt Likafullt som våren. » Kommer dag, så kommer råd », Sårar nöd, så helår nåd. Har du endact Gud till vän, Skall den rätta glädjen än Le igenom tåren. » Erik Sellin. $ Toffelregemente. M ännens instinkt pekar, vid valet af maka, gärna hän mot kvinnor af icke alltför framträdande personlighetsprägel, utan af mindre prononcerade åsikter och karaktärer. Kvinnor, hvilkas naturell och väsen synas tyda på att vara sammansatta af ett material, nog mjukt och böjligt för att kunna antagas låta sig formas och afpassas efter honom, mannen och maken. Följaktligen äro de själfmedvetna, intelligenta kvinnorna af mera utpräglad individuell typ på giftermålsmarknaden vida mindre » kuranta » än den förra klassen af unga kvinnor, dessa som i dagligt tal benämnas » kvinnliga ». Det är dock icke allenast vax, som låter sig formas och afpassas, utan äfven stål, ja, en af dess mest utmärkande egenskaper är just att förena smidighet med fasthet. Och en smula stål i en kvinnas vilja och karaktär bör icke nödvändigtvis utesluta begreppet kvinnlig, då det användes i dess vackraste och mest egentliga bemärkelse. Det är emellertid ett gammalt antagande, att man inom den grupp af hustrur, som representeras af de själfständigt utvecklade, intelligenta kvinnorna af karaktär, företrädesvis har att söka de hustrur, som hålla sina män under toffeln. Detta antagande torde dock vara b y g d t på tämligen lösliga och ohållbara grunder. Tvärtom synas sådana hustrur mycket sällan blifva de inom äktenskapet rådande. Den i andligt afseende rikt utrustade kvinna blir möjligen den i äktenskapet likställda makan, men icke den härskande. Och hon vill äfven mycket sällan blifva det, ty hon hyllar i allmänhet satsen: hvarken härska eller behärskas.