Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J)g vill lemna åt hvar och en att jemföra den föda, som nu förtåres af Svenska Allmogen* med den, hvarmed den förr fick åtnöja sig, då den ofta nödgades lefva af barkbröd. Sådant händer nu icke mera äfven hos den fattigaste; och jag hemställer då till hvar och en, om det år bristen på födoämnen som kan anses hafva minskat den physiska kraften. I öfrigt delar jag med Herr Rothlieb den mening, att hvar och en bör vara försäkrad, att hvarje röst sorn här höjes * utgår från öfvertygelse och frårt Varmaste känsla för Fäderneslandet. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o |4.) Herr Ehrenborg, Casper: I anledning af Grefve Hårds uppmaning bör jag ej undandraga mig, att, sanningen likmätigt, lemna det vits* ord, att svårigheten för uppbördens restfria redovisning i sednare åren tilltagit, i samma mått 56 Den I Martil, sorn sådespriserne fallit oell penningeförlågenheten ökats. Detta gäller dock egentligen om slättbygden eller de orter, som hånsta, sin ut komst endast af sådesproduetion. Der binäringar idkas eller allmänna arbeten gifva lif åt rörelsen, är förhållandet annorlunda, på sått jag i anledning af Friherre Rudbecks motion redan haft åran anföra. Således redovisades i Maj månsd förlidet år uppbörden i det Fögderi af Skaraborgs Lån, som af Götha Canal genom skåres, utan något öres på pantning beroende rest; hvaremot sådane restantier för tvenne andra Fögderier i vestra delen af Lånet utgjorde, om jag rått minnes, omkring booo R:dr; och i ett af dess sistnämnde, det omkring Lidköping belägna, var för några veckor sedan hälften af uppbörden, eller omkring 255ooo R:dr icke vid uppbördsståmmorne eriagd, utan beroende på uttagande.
I anledning af en vid 1809 års riksdag väckt fråga om inlösen af de Trippiska godsen och efter Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse derom framställda begäran, allat Kongl Maj:t till Rikets år 1823 församlade Ständer nådig Proposition i ämnet, deruti Kongl. Majit föreslog att, jemte det Kronan afsade sig sin lösningsrätt till de hemman, som innehades af Svenske män, Rikets Ständer ville besluta, huruvida talan borde väckas om inlösen för Kronans räkning af de öfriga Trippiska hemmanen; och sedan Rikets Ständer, som i afseende å de förra hemmanen voro af 3S Stals-Utskottets Utlåtande JS:o 126. samma tanke som Kongl. Maj:t, beträffande de sednare inhemtat att löseskillingen derför, beräknad efter samma grund som 1653 års köpesumma, uppginge till omkring 79,500 Ridr i silfver och att räntorna derå efter den till 1819 års taxering lemnade uppgift utgjorde 3,494 R:dr 13 skill. 2 rist. Banko, hvaremot högsta beloppet, som Kronan för kronohemmanens skattelösen kunde i ersättningsväg påräkna, vore 25,000 R:dr sistnämnda mynt, beslöts att hos Kongl. Majit begära, att Trippiska arfvingarne blefve hörde, huruvida de kunde finnas benägne att emot nedsatt löseskilling afstå deras rätt till godsen. Då emellertid, enligt hvad inhemta* af Kongl. Majits Skrifvelse till Rikets Ständer den 19 November 1828, Trippiska arfvingarne uti löseskilling för hemmanen fordrat icke mindre än 86,625 Ridr i Silfver, å hvilket belopp de årliga räntorna af hemmanen icke fullt motsvarande 2 procent, ansågo Rikets Ständer vid 1828 års riksdag frågan om hemmanens återlösen från nämnde arfvingar böra, i anseende till de dermed förknippade betydliga uppoffringar, tills vidare hvila. Sedermera hade uti en vid 1853—1854 årens riksdag väckt motion, föreslagits, att
St. genom ett bifall till Hr Lagerhjelms förslag afhändt sig den beslutande rätten, eller öfvcrlålit till en delegation att afgöra frågor å deras vägnar. Vi 558 Den 18 April e. m. hafva sett i ett beläuk., som kommit från LagUtsk. och som handlar om den nya criminallagen, att Utsk. säger sig vid denna riksdag omöjligt medhinna mera än granskningen af sjelfva hufvudgrunderna för denna lag; sak samma torde komma att inträffa vid en kommande riksdag, nemi. att LagUtsk. icke under riksdagens lopp medhinner någon fullständig granskning af ett så vidt omfattande arbete. Jag tror derföre, att Hr Lagerhjelms förslag är godt och att det leder till ändamålet, och jag vågar under sådan förmodan vända mig till Hr Akerman med anhållan, att Hr Akerman ville modifiera sitt förslag till öfverensstämmelse med Hr Lagerhjelms, på det att vi måtte slippa så mångå särskilda voteringar. Jag yrkar bifall till Hr Lagerhjelms förslag. Hr Printzenskjöld, Carl: Jag har redan vid ett före gående tillfälle, då en med denna alldeles likartad fråga förevar, yttrat mina åsigter i ämnet. Jag torde således icke nu behöfva tillägga något vidare. Men jag skall bedja att få fästa R. o. Ad:s upplysta uppmärksamhet på oanlagligheten af Hr J^agerhjelms förslag. Detta utgår nemi. från den förutsättning, att de hufvudgrunder, som R. St. vid en riksdag antaga för en lag, den må vara civil eller criminel, skola vid en påföljande riksdag blifva alldeles oförändrade, och att R. St. då icke ens skola äga rätt att i dessa hufvudgrunder besluta någon förändring. Nu innehåller likväl Reg.F-.s S7 §, att förändringar i lagarne; (således äfven i grunderne för dem), kunna vid en och samma riksdag både väckas och af R. St. antagas; hvadan det således kan hända, att de hufvudgrunder, vare sig för civileller criminallagen, som af R.
Det är tydligt, alt om en enskild motionär, som ser, att ingenting tillgöres för en representationsförändring ifrån det håll, der de flesta och bästa upplysningar äro att tillgå, — det är tydligt, säger jag, alt om en sådan motionär, uppmanad af del allmänna krafvet, söker alt på egen hand utarbeta ett förslag, sä måste han nöja sig med de upplysningar han kan få, utan att lian någonsin kan vara fullt öfvertygad derom, att icke han i statistiskt afseende bygger sitt förslag pä oriktiga grunder. Detta liar i min tanka onekligen varit händelsen med de flesta förslag, som hittills hafva inkommit ifrån enskilda motionärer. Pä alla dessa skäl, och då jag åtminstone icke kan annat än föreställa orig, ali R. o. Ad. i detta ögonblick representerar Svenska nationen samt fäster afseende på dess allmänt och högt uttryckta kraf, oell dä jag dessutom beklagar densplittring Stånden emellan, som redan har förorsakat och troligen skall förorsaka, att icke något förslag blifver hvilande, som är fullt antagligt af alla RiksSltn; sä kan jag för min del icke annat än 10 II. 81 64? Den 22 Maj. yrka bifall pS Utsk:s belänk., med den modificalion i den und. skrifvelsen, som af Gr. Hamilton blifvit föreslagen. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag är hufvudsakligen af samma tanka, solliden siste värde talaren framställt, hvilken äfven förut blifvit af Gr. Hamilton utvecklad. Jag önskar nemi. att, något göres, men jag kan icke vara nöjd med det sätt, hvarpå Const.Utsk. har föreslagit R. St. att affatta sitt beslut. Min tanka är, alt R. o. Ad. skall falla följande beslut i detta ämne, nemi.: Så vida något fullständigt representationsförslag icke varder å innevarande riksdag antaget att för vidare grundlagsenlig behandling hvila till den nästkommande, beslutar R. o. Ad. för sin del en und. hemställan af R.
– Skall jag svara detta på hennes aimabla biljett? – Hennes, jag trodde det var hans. – Hans, hans, hvem menar du med hans? – Det vet pappa lika väl som jag, den där skäggbusen, John Hall. – Ånej, han kommer inte att göra någon vidare propos. Den fortynen har du spelat bort, lilla Constance. John Hall töfvar minsann inte länge, innan han vänder sig till en flicka, som har tillräcklig honett ambition för att vilja bli den rikaste fru i Sverige. Då får du sitta där med ångern. Constance böjde sig ner och ordnade de långa skobanden i kors öfver vristen och benet. – Inte går han, om man vill göra sig mödan att hålla honom kvar, sade hon utan att se upp. Jag vill alls inte, men ville jag Det kom en glimt i baron Koskulls ögon, men Constance satt fortfarande böjd öfver sitt skoband och märkte det ej. – Lita inte på det, min flicka lilla. Hur många gånger har jag sagt dig, att John Hall inte är som andra? Den lyckan har du förspillt. – Nå, när den inte var från honom, från hvem var den aimabla biljetten? – Från öfverstinnan Marianne Ehrenström. Hon ber, att vi skola taga dig med till supéen i afton. Constance sprang upp. – Kommer franske prinsen dit? frågade hon ifrigt. – Supéen är tillställd för honom. – Nej, skall jag då få se monsieur le comte d’Artois på nära håll! Hvem kunde drömma om något sådant som att Ludvig den sextondes bror och Marie Antoinettes svåger skulle komma till Götheborg! – Minst af alla kunde prinsen själf drömma om något sådant. Hans och grefvens af Lille entrevue är bestämd att äga rum i Calmar i nästa vecka. En attendant, stannar grefven af Artois här under tvenne dagar. – Det var skada, att landshöfdingens ej inflyttat från Kungsladugården, så att de kunde mottaga honom på Residenset, utan att han skall nödgas bo hos den där John Hall. – Prinsen kan inte annat än prisa bytet, nu har han fått kvarter i det syperbaste huset i staden.
Bonde-Ståndet till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, föranlåtes Lag-Utskottet, som således emottagit remiss från endast ett af Riks-Slånden, att den remitterade Nådiga Propositionen till Högv. Preste-Ståndet återlemna, hvilket, i följd af Riksdags-Ordningens 44 §. 3 mom. för samtlige Riks-Stånden vördsamt lillkännagifves. Ank. till Exp. Utsk. d. 30 Åug. kl. 3 e. m. Memorial, om arfvoden för ökad Cancelli-per sonal. Lag-Utskottet, som, i öfverensstämmelse med Riksdngs-Ordnin«ens 24 §, antagit, den 29 sistlidne Juli en Cancellist och påföljde dag eivSecreterare, liar funnit, att expedierandet af Utlåtanden i de många till Utskottets handläggning hörande ärenden, tillika med öfriga Utskottets Cancelli åliggande göromål, omöjligen kunna af nämnde personal medhinnas, samt derföre under denna dag ytterligare antagit en Cancellist; och då, i likhet med hvad tillförene egt rum, Utskottet förordnat en af Cancellisterne att derjemte i egenskap af Notarie föra Utskottets Protocoll, samt dessutom för behandlingen af den mängd ärenden, som under Riksdagens lopp komma att af Utskottet gemensamt med andra Utskott handläggas, biträde efter all anledning erfordras af en Notarie, då Utskottens Deputerade sammanträda för ärendenas beredning, föranlåtes Utskottet vördsamt anhålla, dels alt, utom det arfvode, som tillkommer en Cancellist i Lag-Utskottet, ett Notarie-Arfvode måtte Utskottet beviljas att från och med denna dag utgå; dels ock att, derest, vid behandlingen af de ärenden, som af Lag-Utskottet gemensamt med annat Utskott komma att handläggas, serskild! biträde skulle erfordras, en Notarie måtte få antagas med arfvode, beräknadl från antagningsdagen. Ant. till Exp.
I följd häraf tillstyrker Utskottet vördsam§igen, att Rikets Ständer malte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta utfärda en författning, hvarigenom 2 kap. 3 $ i Kongl, förordningen om grunderne och vilk or en för hemmansklyfning och afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, jemförd med Kongl, kungörelsen den 14 November 1829, erhåller följande förändrade lydelse; “Lägenhet, som från hemman af söndras, efter hvad i 1 § tillåtet är, skall, der upplåtelsen sker för alltid under full eganderält, innehålla, i Gefleborgs, Wester-norrlands, Jemtlands, Westerbottens och norrbottens län minst sex, samt i öfrige delar af Riket minst fyra tunnland duglig jord. Sker upplåtelse till besittning på viss tid, må minst ett tunnland, men från hemman beläget inom en mil från Stockholm och Götheborg samt städerna af första och andra klassen, och inom en half mil från öfrige städer samt köpingar, allt från städernas eller köpingarnes staket räknadt, minst ett halft tunnland sådan jord kunna afsöndras. Lägenheten skall till sinu gränsor noga bestämmas i en enda formlig, till afhägnad beqväm samt från hemmanets egen åbyggnad afskild lott; och må odalåker eller äng icke dertill användas. Stockholm den 14 Augusti 1851. Lag; samiAlfin. Besvärsoch Ekon.-Utskollens Utlåtande, N:o 22. 7 Reservationen af herr grefve Sparre, Eril:: “Om jag också, lika med majoriteten inom Utsk©?- ifen, skulle ansett mig af de tre ståndens beslut om återremiss af Utskottets förut meddelade utlåtande förpliktad att tillstyrka någon utsträckning af den i 2 kap. 3 § af Kongl, förordningen den 19 December 1827 medgifna rätt, att från hemman afsöndra jord eller lägenhet på innehafvarens lifstid eller på viss tid;'så hade jag likväl icke ansett denna utsträckning böra ske på det sätt,. Utskotten nu föreslagit.
I än in ga r ne, samt, åtminstone sedan 1834 och 1835, haft rådrum alt så tillställa, att den för begge perioderne åsamkade brist kunde fullgöras, dels efter de år 1822 meddelade föreskrifter, dels sedermera efter 1837 års arbetsplan, men derutinnan brustit, Collegiurn öfverlemnäde ärendet till dess Advocat-Fiscals^Embeté, att dervid lägga den hand, soto beskaffenheten kunde fordra. Beträffande nu redogörelsen för de arbeten, Sorn från och med 1840 egt rum, så har, enligt de uppgifter, som bergStjenstetoännen, dels i de årliga Embets-relalionerne, dels efter a'f Collegiurn serskildt afl åt ne skrifvelser, lemnat, förhållandet dermed varit följande, nemligen: 12 Stats-Ulskottets Memorial, N.-o 168. För år 1840 har l:o I Storgubbens tvärort såsom försökningsarbete, blifvit drifne 2:o I densammas inre eller nya fältort förutan såsom utvidgning af orien åt sidonie d:o I Svabs tvärort, dock utan alt malm anlrällals 4:o I Gibeons tvärort - 5:o I Konstortens tvärort - - 6:0 Sedan med denna tvärort Ivänne malmstrimmor blifvit öfverskurne, har den ena blifvit eftersatt med fältort efter tvärortens yttre malmstrimina, på en längd af - hvarförutan varit hvilande: Storgubbens gamla fältort, såsom ej lofvande någon malm, Commissionsorten, för vatten otill• gänglig, äfvensom af samma orsak fältortssänkn ingen Summa för år 1840 Under året 1841- l:o I Storgubbens tvärort föga framdrifning, som icke kunnat uppmätas, men hvarest erhållits 2:o Sänkning har i stället blifvit anlagd efter hela längden af n3'a fältorterne, till en famn på djupet, samt 2 å 2 famnars bredd. Det vunne berget och malmen utgjorde - 3:o
å 5 R:dr 16 sk. pundet; men kunde hampa åter fås af samma goda beskaffenhet, som tillförene, så vore det visserligen vida förmånligare att begagna denna än lin, ehuru papperet efter det sednare blir bättre. Att jemföra denna skäcktning och häckling, som behöfves för dessa rudimateriers användande till papper, med hvad som erfordras för att kunna nyttja dem till spånad, går icke an, ty om ett eller annat skäf blifver qvarsittande, bortgår det vanligtvis vid garnets vidare behandling, men förblifver i papperet, der det icke allenast skämmer utseendet, utan skadar de för sedJarnes tryckning använde typer. Det begagnade linet är icke af vanlig be - 126 skaffenhet, utan har efter häckling lemnat 12, 14 och ända till 16 marker tåg på pundet och kan derföre icke för lägsta pris erhållas. Försök gjordes med ett parti af 140 LU. från Herrar Dugge & Settervall ä 4 R:dr och ett annat med 40 LU. från Linkramhandlaren N. Liedbeck å 4i R:dr, men båda dessa linsorter belunnos alldeles otjenlige, enär ingen knippa lemnade hälften tågor, men knippor funnos, som ej lemnade mer än 5 Ä tågor på LU:ÅeL Oaktadt detta parti är inne uli det, som af Herrar Revisorer anföres, har dock medel-resultatet blifvit sådant, att 298 LU. 7 U tågor erhållits emot 259 LU. 5^ U. blånor. Linhäcklingen är ställd på beting, så att visst antal dagar beräknas på pundet erhållne tågor, och har detta beting, till följe af erhållen större öfning, förlidet år kunnat något nedsättas. Vid Herrar Revisorers berättelse är fogadt ett Utdrag af Herrar Revisores Protocoll, innefattande ett af Herr Prosten Sandberg afgifvit anförande, om, bland annat, hushållningen vid Tumba Bruk. Öfver de delar af samma anförande, som kunna anses tillhöra min förklaring, får jag härmed äran afgifva följande yttrande:
Utskottet, som anser, att stadgandena om ett relativt maximum, hvilket dessutom efter särskild pröfning af omständigheterna kan få öfverskridas, så mycket mindre innebär något verkligt hinder för jordegendoms förvärfvande, som det allenast utgör en föreskrift derom, att i den händelse Iråga är om förvärfvande af någon betydligare jordareal, sådant bör ske under en annan form, nemligen genom hemmansklyfning, kan, enär förslag icke blifvit väckt om upphäfvande af det vilkor för hemmansklyfning, som, enligt I Kap. 1 § af ofvannämnda Kongl. Förordning består deri, att hvarje utklufven hemmansdel skall medföra besutenhet, men denna föreskrift skulle blifva utan all praktisk betydelse, om det tillätes att, genom en i afseende på maximum obegränsad afsöndring, förminska hemman till den grad, att de icke medförde besutenhet, för sin del icke tillstyrka Rikets Ständer att göra någon väsendtligare förändring i delta afseende. Dock har härvid kommit under Utskottets öfvervägande, huruvida icke, på sätt inom Riks-Stånden blifvit yrkadt, tillfälle kunde beredas att från hemman afsöndra skogstrakter, äfven om de skulle utgöra den betydligare delen af hemmanets areal. Genom svårigheten för industriidkare eller jordegare, som å egna egor sakna skog, att få tillhandla sig för dem behöfliga skogstrakter, utan att nödgas i sammanhang dermed förvärfva inegor, som de ej kunna eller vilja begagna, har anlitandet af de för skogarnes bestånd så förderfliga afverknings-kontrakten i hög grad befordrats. Endast af den, som med full eganderätt områder en skog, är någon omsorg om dess fortfarande bestånd 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial M 34. att förvänta, och Utskottet har derföre trott att en stor vinst för skogsvården vore att hemta ur ett stadgande, hvarigenom tillfälle bereddes att lättare än nu förvärfva eganderätt till skog för ordnad skogshushållnings införande å densamma.
R. von Kraemer. L. s. I\:o 78. J. O. v. Wernstedt af Utål. L. S. N:o 96. Pauli. Fulltn. S. G. Reenstjerna. Jägerhorn af Storby. Fullm. Robert Cederschiöld. L. S. N:o 317. Carl O. Sabelfelt. L. s. ]N:o 408. Herr Danckvardt Lilljeström. Fullm. C. M. Elgenstierna. S. N:o 592. K. Bosin. L. S. N:o 678. Knut Bildt. L. S. 91 N:o 776. Herr Gyllenhammar. Fullm. J. O. Mörner. L. S. N:o 780. Herr Klingenstjerna. Fullm. Lars Stiernstedt. S. ]N:o 818. A. Réenstierna. L. S. N:o 1846 a. Herr Fock. Fullm. C. Rudolf Cederström. L. S. N:o 2093 a. N. af Wetterstedt. Herr Braun. Fullm. H. F. A. Kalmberg. L. S. N:o 1160. C. A. Höökenberg. L. S. N:o 1280 Herr Frölich. Fullm. C. A. Wahlfeldt. L. S. N:o 1364. Herr Ljungfeldt. Fullm. P. G. Cederschjöld. L. S. N:o 1413. A. Råfelt. L. S. IST:o 1378. Carl Oscar Lagerbjelke. L. s. N:o 1502. b. Herr von Utfall. Fullm. A. Cederström. L. S. N:o 1517. Herr Liunerhjelm. Fullm. Carl Fr. Coyet. L. S. N:o 1563. J. K. Cederstråhle. L. s. N:o 1655. J. A. Tornerhjelm. N:o 1718. W. F. Dalman.
I ... lefde vid denna tid, och gör det troligen än i dag, två bröder, äldre karlar, enkla till sitt väsen, opolerade i sitt sätt, men rättskaffens och redlige i vandel och tankar. De voro familjefäder, hurtiga, ovanligt stora raska hussar och sjömän till yrket. Deras namn var äfven Holmén, och de voro kusiner till Elisabeth, ehuru mycket äldre än hon och, i anseende till sitt från ungdomen förda kringirrande lif, som föga lät dem vistas i hemmet, nästan vordne fremlingar för sin kusin. Äfven dem nådde ryktet om deras slägtings vanära och grämde djupt deras redliga och slägtkära hjertan. De beslöto att för Leonhard upptäcka saken, öfvertygade, att intet vidare behöfdes för att bringa den till en lycklig utgång. ”Han är ju herre i sitt hus,” sade de, ”och om ej annat hjelper, kan han piska ut den falske vännen, och om han i vredesmod ger sin hustru tillbörlig husaga med, kan det ej skada som straff och varnagel för en annan gång.” Deras hämndoch bestraffningsplan var i äkta sjömanstil. Med all den granlägenhet honom var möjlig, meddelade nu en dag den äldre brodren sin stora hemlighet till Leonhard, men huru förvånad blef ej den gode mannen, då han såg att vännen, trots all hans tydlighet, ej förstod honom mera än om han talat hebraiska. Nu blef han tvungen att närmare reda ut saken och då han gjort det, såg han med häpnad, hvilken verkan denna underrättelse gjorde på Leonhard.
Drifroa ©rufroemrbetet, i gent Slafcr: iörfla Slafen meD 50 Arbetare od) Deröfroer 9l:Dr 20 2tnDra Dito meD 30 Dito od) Deröfroer — 12 5reDje Dito meD 20 Dito od) Deröfroer . — 8 ijerDe Dito meD 10 Dito od) Deröfroer . — 4 §entte Dito meD unber 10 arbetare — 2 Sogbar, (Btufrot*. $örfa Slafen 2lnbra Dito £reöje Dito iörfla Slafen SlnDra Dito i £re Slaf er: Wtö ftorrc (Srufwor: XPtö minöre (Hrufvoor: 20 15 10 6 4 39 9t:Dr 3 2 1 6: 3: 8 6 4 3 2 Uppfy ning smån roiD ©rufroor, i £re Slafer: iörfla Slafen Slnbra Dito . £rebje Dito Såltffårer, Srnfe», i £roå Slafer: görfta Slafen 5lnDra Dito (Slaoblåfare, i $em Slafer: Sörfa Slafen SlnDra Dito £rebje Dito ijerDe Dito §emte Dito .. jhtfpectorer, factor er, Cafettrer, 33oF Rallare od) ©Frtfware, lifa meD Dem i 26 §. tTlaemåftare, Syggtnåjfare, ^ammarfmeöcr meD flera attbra 5lrbet&förc* (lånDare, roiD Söruf od) SSergroerf, i §re Slafer: iörjla Slafen DbDr 5: SlnDra Dito SreDje Dito tttjolnare, fe Clroarnar. tTlå(fer Dito ijerDe Dito §emte Dito ...
Uti det yltrade, komraitterade härom afgifvit och hvartill de hemtat serskild anledning dels af Bonde-Ståndets vid sistförflutna riksdag gjorda underdåniga hemställan, om åtgärder för beredande af den så kallade mantalsräntans upphörande, dels af ett framstäldt förslag om beviljande, utan lösen, af skattenatur åt under åborätt upplåtne kronohemman, hafva kommitterade, jemte meddelad utredning af de olikheter i skattebördor och besvär, som härflyta af skiljaktige hemmansnaturer m. m., till granskning upptagit de förslag till jemkning härutinnan, som, tid efter annan, blifvit framställde och dervid, på anförde skäl, förmält sig icke kunna tillstyrka en allmän jemkning i grundskatterne, vare sig med afseende å olikheterna i jordnaturerne, eller de skiljaktigheter i grundskatterna, som emellan jordegendomarna för öfrigt förefinnas; hvaremot kommitterade, som jemväl afstyrkt bifall lill Bonde-ståndets anhållan om mantalsräntans upphörande, dels uppgifvit serskilda förslag, huru förstnämnda olikheter, i hvad som rörer utgörandet af andra onera och besvär, än de egentliga grundskatterna, möjligen skulle kunna i mer eller mindre mån undanrödjas, dels såsom i kommitterades tanke för det allmänna gagneligt, i underdånighet föreslagit medgifvande, under vissa iakttagelser, af afgiftsfri skatterätt till krono-rusthåll, säterier och bergsmanshemman samt andra sådana under åborätt upplåtna kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af Kongl. Maj:ts befallningshafvande antagas, och som, enligt hittills gällande stadganden, kunnat, emot till staten ingående afgift, till skatte köpas. Kongl.