Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen lät genast tillreda ett stort gästabud, men skräddare-svennen sattes vid hans sida, och blef hållen för den yppersta kämpe vid hela hofvet. Andra dagen skulle den medlersta prinsessan föras ut till hafs-trollet, och der blef nu samma sorg som förut. Men såsom den tappre skräddaren hade frälsat den äldsta konunga-dottern, tänkte mången, att han väl ock skulle frälsa hennes syster. Man satte derföre mycken lit till skräddare-svennen, och sjelf lät han icke fattas stora och stolta ord. Den unga prinsessan fördes derefter ned till hafvet, och allt folket ledsagade henne på vägen. När de nu kommo fram, satte konunga-dottern sig ned på hafs-brädden, och grät bitterligen, så att hennes tårar föllo på den hvita sanden. Men skräddaren tyckte det icke vara rådligt stadna der han var, utan klef upp i granen, och gömde sig emellan dess grenar, såsom förra gången. Medan detta tilldrog sig, gick heren till sin husbonde och sade: »mästare! gifven mig orlof att gå ut i staden och förlusta mig. I går hann jag föga se mig omkring.» Kocken svarade: ’om skräddaren vinner seger öfver trollet, blir här i dag ett större gästabud än i går, och jag är ensam att tillreda maten. Der borta står ett kar, som rymmer aderton såar vatten; jag har ingen som hjelper mig att få in ett enda ämbar.’ Då frågade heren, om han fick gå bort, sedan han hade fyllt vatten-karet. Kocken samtyckte härtill, och tänkte vid sig sjelf, att det väl vore afton, innan karet kunde fyllas. Men pojken fattade det stora karet emellan händerna, sprang till brunnen, och uppdrog det så fullt, att vattnet lekte öfver alla bräddar. Dertill tog han fram några sköna perlor, och stack sin mästare i handom, hvilket denne lät sig väl behaga. När nu kocken förnam pojkens ofantliga styrka, tordes han icke vidare neka till hans bön, utan sade: »gack i frid, men dröj icke länge borta!»
Det nyss förut beviljade statsanslaget gjorde det äfven möjligt att vid läroverket anställa en laborator för ledningen af de praktiskt-kemiska öfningarne, till hvilka dessutom den nödvändigaste materielen kunde för det nämnda anslaget anskaffas. Det år 1845 beviljade statsanslaget förnyades sedermera under de följande statsregleringsperioderna, och farmaceutiska institutets årliga tillgångar förblefvo oförändrade ända till 1858, då Rikets Ständer, i anledning af en af enskild motionär framställd begäran, höjde institutets årliga statsanslag till 3,750 R:dr R:mt, mot vilkor att Apothekare-societeten skulle med enahanda belopp årligen till institutets underhåll bidraga Vid 1859—1860 årens riksdag beviljade sedermera Rikets Ständer Apothekaresocieteten ett amorteringslån, stort 50,000 R:dr R:mt, på det att Societeten derigenom måtte sättas i tillfälle att upplöra en byggnad, i hvilken tillräckliga och tjenliga lokaler skulle för farmaceutiska institutet beredas. Denna byggnad håller för närvarande på att uppföras och anses till nästa höst kunna blifva fullständigt färdig, så att farmaceutiska institutet då kan dit förflyttas. Apothekare-societeten har äfven till det nya laboratoriets inredning sammanskjutit några tusende R:dr, hvilka likväl 390 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 152. ej torde vara för ändamålet tillräckliga. Farmaceutiska institutet kommer dock ej att få denna lokal för intet; ty det är all anledning förmoda att Apothekare-societeten har för afsigt att af institutet fordra åtminstone 3,000 R:dr R:mt i årlig hyra för det nybyggda huset, för att med denna inkomst bestrida räntebetalning och amor tering å det erhållna statslånet. Då detta lån i sådan händelse skulle komma att betalas med farmaceutiska institutets årliga tillgångar, vore det ock billigt att institutet, hvilket för närvarande lika mycket är ett Statens, som Apothekare-societetens läroverk, finge eganderätt till huset.
Likasom akt när, af en Rättegäng, nägot mer än blotta Utslaget eller Domen derä till allmänt tryck lemnäs, säsom en af Parternas pästäendcn, förklaringar, wista vota eller dylikt, äfwcn WederparkenS motpästäenden, motfbrklaringar, samt de öfrige Ledamöters vota, af den Domstol hwarwid mälct fbrewarit, mä bertil fogaS; med ett ord, alt som för nödwändigt hällas bör, till behörig uplySning om Sakens behandling och om grunderna till det Utslag som deri fälldt blifwit. Likwäl mä ingen belastas med utlösning af flera Handlingar, än till detta ändamäl owilkorligt nödwändiga äro, och mä omdömet derom bero af Domaren, hos hwilkcn mälet fbrewarit, under wedcrbörligt answar, om dermed annorlunda fbrfarcS, än med denna Lags tpdeliga mening och stadgande öfwerensstämmer. z:o Att wid tryckning af Protokoller, Domar eller andra Handlingar af dylik natur, icke nägra ns, ter och anmärkningar mä, i eller wid sädana akter, tillika inflyta, eller nägon slags tilläggning dcrwid 0- medelbarligen fogaS; utan deras eget ordliga innehäll ensamt och noga fbljaS.
Hr Hammarhjelm, Carl Fredr.; Jemte det jag förenar mig i de åsigter, som af Gr. Löwenhjelm och Hr Dalman härstädes blifvit framställda, utber jag mig att få fästa uppmärksamheten på den stora inconseqvens, sorn i min tanke skulle uppstå, om delta betänk, nu antoges af Ståndet. R. o. Ad. har nemi. redan i förra plenum antagit betänk. Nio 364, röride de norra orternas fattiga innevånares skuldsättning till Staten för undsättningsspanmål. Här har en K. propos. blifvit bifallen, som säger, att alla de fattige, som ej aga något att betala med, skulle slippa betala. Nu säger man i detta sednare betänk., att de, som för undsätlningsspanmål hafva dylika skulder lill en enskild man Hr Lilljewalch, skola dem betala. Denna inconseqvens hade jag önskat att man undvikit, och yrkar derföre, alt betänk. mätte återremitteras lill Utsk., för att, i händelse Utsk. skulle finna sådant skäligt, undergå förändring. Gr. Frölich, David: Det kan ej vara fråga, i min tanke, alt ej de grundsatser, som StalsUlsk. följt, i sig sjelfva äro ganska riktiga; men det finnes ingen grundsats, sorn ej kan tåla något undantag, aldramest när ett sysleine va - 136 D e o' 4 December f. m. lil fullföljd! så långe, alt det uppenbarligen liar gifvit en aflägset boende allmoge, som ej är i tillfälle att veta oell följa hvad makterna besluta eller ej, atiledn. att tro, det man antagit eli sådant nytt systeme för undsätlnings-ålgardéina, oell då bor man taga detta förhållande i beräkning, när en fråga, sådan som denna, blifvit vackt.
Huruvida våra framställningar bestå all pröfning» är något som vi icke ens kunna hoppas; men vi tro dock alt en fördom*' fri granskning af sak skola de alltid tåla, och angille förhållanden, här 1 orien åtminstone, icke jufvas. Länets allmänna beskaffenhet. Den beskrifning härom, som min förra Femårs-Berättelse innefa^al*# har jag icke något att tillägga. Till förbättrande af Länets naturliga beskaffenhet äro under de 61® förflutna fem åren på enskildta jordbrukares bekostnad mångå kärr oc1 mossar upptagne och odlade, äfvensom en mindre sjö inom öfra Ullerud^ socken, Abbortjern benämnd, blifvit alldeles aftappad, samt eu redan längre tid tillbaka påtänkt sänkning af Sjöarne Norra och Södra Styen Verkställd. För att åt den utefter gränsbandet emot Norrige boende Finn-allmoge, som mäst var lidande genom i83o års missväxt, bereda arbetsförtjenst i dess hembygd under i S31 års sommar, samt såmedelst lemna denna allmoge tillfälle att då förvärfva sig födan utan tiggeri och utvandringar, täcktes Eders Kongl. Majit, uppå min derom gjorde underdåniga anhållan, i Maji månad sistnämnde år, anslå till min disposition 5,ooo Ridt’ Banco af Allmänna medel, för att, som jag i underdånighet föreslagit, användas dels till mossars utdikande på Finnskogen, dels till öppnande af en commuDicationsväg emellan de inom Elfvedahls Härads Finnbyggd inrättade aine nya Capellförsamlingar och dels till Tjärubränningens befrämjande i dessa trakter. Ehuru anstalter vidtogos, att på stället under arbetet tillhandahålla arbetarne säd och sill elter de billigaste priser, hvarföre sådana nödvändighetsvaror kunde der i orten anskaffas, och oagtadt Finnbyggdens innevånare bordt kunna inse, att resultaterne af de ifrågavarande aibetsforetagen skulle direct falla dem sjelfve till godo, begagnade de sig dock Vida mindre af det sålunda dem erbjudna arbetet, än man kunnat förvänta. Innan årstiden medgaf, att omförmälte arbeten börjades, var redan från annat håll för de
Sedan hos Rikets Ständer förslag blifvit väckt om anvisande af ett anslag stort 10,000, R:dr, till nödige byggnaders och verkstäders uppförande för en arbets-inrättning uti Eskilstuna fristad, vid hvilken inrättning, sysselsättning skulle komma att beredas åt stadens fattige och arbets-förtjenst saknande invånare, hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande häraf, funnit godt att till nödige byggnaders och verkstäders uppförande för en arbets-inrättning i Eskilstuna fristad bevilja ett anslag af 10,000 R:dr, med vilkor, alt det anslagna beloppet skall i Riksgälds-Contoiret innestå, intilldess en fullständig plan för ifrågavarande arbets-inrältnings anläggande och vidmagthållande blifvit upprättad och af E. Ii. M. i Nåder fastställd; hvarefter, och sedan Eskilsna Fristad ikläd t sig förbindelsen att tillskjuta hvad, som utöfver anslaget erfordras, äfvensom att, vid äfventyr af återbetalningsskyldighet, inrättningen, på stadens bekostnad, framgent underhålla, medlen skola, i mon af behof, lill staden utbetalas; hvilket Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 Juni 1841. Expeditions-Ulskotlets Förslag till tind. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Juni 1841. Preste-Stiindet den 10 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 1 i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett af KonglMaj:t äskadt extra Stats - anslag till Landshöfdingen Residence-hus (Stats-Utsk. Uti. N:ris 354, 435 och 490, samt Först StatsUtsk. Uti. N:o 506.) S. A. K. E. K.
Skrifmaterialier Skaror Sköldpaddskal Slagg Smedjestäd Smide, finare „ gröfre Smärgel Smör Snickeri-arbeten Snickare-verktyg Snus Socker Soda Spadar med skaft Spanmål, alla slag Sparrar, spiror och sliper Sparris Specerier Speglar Spetsar Spik, Jern„ Koppareller metallSpinnrockar Spirituosa, alla slag utom bränvin Spislar och ugnar, gjutna Sticktröjor, inhemska Strumpor och andra stickade varor Stenar, Qvarn» Slip„ Trappoch andra gröfre stenarheten Stenkolsolja Stål Ståltråd Stäf, TunnbindareStärkelse Svafvel Svamp Sviskon Sylter och inlagda frukter Synålar i lådor Syror i fat „ i flaskor Såpa i kaggar Tenn, arbetadt „ i block The Timmer Tjära Tobak * Torf, BrännTran Trippel Trädgårdssaker Tross, MilitärTrycksvärta Träklubbor Träpluggar Tuber af koppar eller messing Tungor, KreatursTvål Tågvirke, alla slag, otjäradt „ „ tjäradt Tändstickor Ull TJr, alla slag Vadd Vass, rör i bundtar Vatten, Mineral-, alla slag Vax Ved, alla slag Vestgötegods * Vigter Villebråd . Åkerredskap Ångpanna, under 30 Ské/ eller 120 centner „ öfver 30 Sk// (120 Centner) till och med 60 Sk// (240 Centner) * „ öfver 60 Sk{# (240 Centner) Ägg Arter Ättika i fastager Öl, på fat „ på bouteljcr 5E R:mt ? I afseende på varor, för hvilka afgiften utgår efter godstäxan, iäkttages, att betalning alltid erlägges för helt skeppund (4 centner), äfven om vigten icke fullt dertill uppgår. * 2:o.
Det bidrag till presterskapets aflöning, sorn församiingarne i dessa trakter måste utgöra, skulle kunna fyllas, om dessa jordvidder upodlades, samt dessutom någon förbättring ske i presterskapets inkomster. Det är med afseende hufvudsakligen härpå, som jag velat i förslaget öppna en utväg för Domkapitlen att bereda en fördel både åt församlingen och presterskapet, utan att tvinga till en ularrendering, som detta sednare ej önskade. Det synes emellertid att, oaktadt denna försigtighet, jag gått längre än presterskapet önskat, då det alslagit denna punkt. Jag tror dock lika med föregående talare att detta grundat sig på något missförstånd om sjelfva punktens mening och bestämmelse. Det är klart, såsom förut är sagdt, att enligt första punkten skulle icke ett. bostadsboställe uphöra i denna sin egenskap derföre att en viss del af detsamma kunde utarrenderas. Omöjligheten att flytta inkomsten af ett pastorat från en församling lill en annan förefinnes dessutom då i allra flesta fäll bostadsboställena upkommit på det sätt att församiingarne inköpt dem eller de donerats af enskilde personer. Sål. utgöra de församlingens egendom och det ar följaktligen icke möjligt att vid en reglering af löner flytta inkomsterna deraf från den ena församlingen till en annan. Den farhåga, sorn förmodligen föranledt PresteStds afslag, är sål. efter min mening ogrundad. Så länge en ännu utnämnd pastor innehar sin befattning och derå har fullmakt, så är klart att en utarreudering mot hans vilja icke kan ske. Det är således endast för kommande tider som den kan ega rum, och om pastor ovilkorligen skulle dertill lemna bifall, kunde derigenom sådana mått och steg förhindras. I öfrigt är klart att Domkapitlet icke lärer föreslå en sådan åtgärd under andra omständigheter än så vidt det finner att det för pastor är af stor vigt och skulle på betydligt sätt öka hans inkomster, eller ock att domkapitlet tinner det vara för pastor omöjligt att, öfverhopad som han är med ekonomiska bestyr, sköta pastoratet som vederbör. Sker det blott af ekonomiska skäl, är det icke antagligt att, så hinge en pastor finnes, domkapitlet skulle mot hans eget bestridande påtvinga honom en fördel.
Emedlertid bemstäiler jag till hvars och ens lugna bedömande, om uti min reservation på något ställe ens finnes mer än vanlig värma, eller större, än sakens vigt fordrat. Den värde Motionären har äfven anmärkt, alt jag skulle hafva satt i fråga, huruvida han vore upphof till förslaget. Jag har endast sagt, att det inom ConstitutionsUtskottet var bekant, att Konungens Rådgifvare ernat tillstyrka Konungen att till Sländerne afgifva en dylik proposition; men Den a5 Januarii c. m. 3aS livi lken som vore förslagets upphofsman, har jag lemnat derhän; och kan försäkra, att det åtminstone icke varit missunsamliet öfver författare-äran, som föranledt min framställning. Den värde motionären, säger vidare, att jag framställt honom såsom hafvande endast låtsat hylla folkets intresse, men i sjelfva verket gynnat Regeringens, Jag för min del har icke tillåtit mig att säga, det motionären låtsat det ena eller andra; ej eller att tro, det han låtit leda sig af annat, än sin öfvertygelse. Jag tror likväl, att samtid och efterverld skola finna, att den princip, Motionären hyllar, icke slår tillsammans med folkets intresse; men jag har här, liksom alltid, sökt respectera den motsatta meningen, och gör fullkomlig rättvisa åt dess försvarares rena afsigter, samt härleder olikheten i våra åsigter blott ifrån den omständigheten, att vi sett saken från särskilta sidor. Den värde Motionären anmärker, att folkets och Regeringens intressen i sjelfva verket äro desamma. Äfven jag vet och erkänner delta, då nemligen intressena äro rigtigt förstådda; men så länge detta icke inträffar på någondera sidan, tror jag det tillkomma folksrepresentanten, att alltid vara på sin vakt, och snarare hysa för mycket misstroende, än vara alltför lättrogen. Man bör, om jag så får säg-a, frukta äfven för 326 Den a5 Januarii e. m. skuggor; ty då kroppen till skuggan visar sig, torde det vara för sent att taga sig till vara.
Led arnot 111a ega att sin särs ilda mev.ina i utförlighet bifoga, såsom i 57 §. stadgadt är.” 6:0 52 §. erhåller följande ändrade Redaction: Utaf alla Memorial och Anföranden, sorn äro af egenskap att till något Riksens Ständers Utskott remitteras, skola till Ståndet ingiftas Två Exemplar, hvaraf det ena stadnar vid Protocollet, ,och det andra till Utskottet afgår. Begäres communication med de öfriga Stånden aflemnas dessutom 7re exemplar, för att dem tillställas." 7:0 Uti första momentet af 57 §. skulle, i stället. för orden: ”hvilket må Ståndets beslut Constitutions-TJtskottets Betänkanden. 233 beslut åtfölja , intagas denna mening; ”hvilket må MedStånden tillställ as, enär han de får cvmmunicationen och Protocollet nådiga Exemplaren deraf till Secreteraren aflemnar Stockholm den 6 September 1823. Anbom den 20 September 1823. «Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af tillägg i 14 §• af Instruction för JustiticeOnibudsmannen. Genom särskildta Trotocolls Utdrag , hvaraf det sista ankommit den i3 nästliden Augusti, hafva högvördige PrästeStåndet, Wällofl.
Efter granskningen häraf, måste det för domaremakten gifvas en rättighet att förlägga konkursens början lill en föregående tid och sålunda omintetgöra verkningarne af alla brottsliga och svekfulla anläggningar. Finnes icke en sådan rättighet, så är allmänna moralen kränkt, ty den på förhand bestämda dagen blir alltid en demarkationslinie, som, i strid med allt begrepp om rätt, i dag förklarar för olagligt, hvad som i morgon blir lagligt, eller, med andra ord, ger en preskriptionstid för brottsligheten. Och en sådan latitud lemnar icke den gällande konkurslagen. Gäldenären håller sig undan de trettio dagarne, och förbrytelsen godkännes af lagen eiler han låter begära sig i konkurstillstånd, sedan brotten äro begångna, och han trotsar rättvisan. Att anföra exempel på sådane tilldragelser torde få anses öfverflödigt. De äro beklagligen alltför många, alltför allmänna. En annan, icke mindre olycksbringande, glömska i vår handels-lagstiftning är saknaden af bestämda föreskrifter om hvad med en ordentlig bokföring bör förstås. En klar definition, ett positivt stadgande i detta hänseende är lika gagnande lör affärsmannen sjelf, som det är nödvändigt i samhällets välförstådda intresse. Likasom en ordentlig, af lagen godkänd, bokföring är ett af de yppersta bevisningsmedel vid rättegång och utsökning i handelsfrågor, så är den ock af yttersta vigt vid inträffande konkurser. Den ådagalägger den redliges motgångar och förråder den brottsliges bedrägerier. Den är olyckans och motgångens försvar mot enskildes hämnd och förföljelser. Den är det protokoll, som berättigar till undseende af lagen. »Affärsmannens Kongl. Uaj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 41 »Affärsmannens samvete skall finnas i hans böcker; det är der som domaren skall vara förvissad att alltid finna det.»*) Alltför uselt står det till med detta vittnesbörd i vårt land. En naken bok, utan sammanhang med något föregående, utan verifikationer, ofta »en veckas bedrägliga skrifveri», se der allt hvad cessionanler i allmänhet erbjuda, hvad domstolarne fordra.
D, Sedan Bonde-Ståndet den 8 uti innevarande månad, vid, föredragning af den lill Stats-Utskottets Utlåtande JX:o 205 hörande Bilaga N:o 208, för sin del beslutit, att mantalspenningarne samt Lngmansoch Häradshqfdinge-räntan skulle alldeles upphöra, smit hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhållas, om sanction till afsk aflande af dessa Statens ordinarie inkomster; så beslöt nu Bonde-Ståndet, på derom väckt fråga af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, att härmed vördsanit och vänligen inbjuda de respective Med-Stånden, att i detta beslut sig förena. Den 16 Aug. i834* f rån Höglo fl. Ridderskapet och Adfxn. S. D. Återremitterades Lag-Utskottets den 3o sistlidne Julii e. m. på bordet lagde Betänkandet!:| N:o pa, öfver motion af Herr E. G. Uggla, om förtydligande af föreskrifterne, rörande behofvet af fullmagt yid besvärsskrifters och ansökningars ingifvande till Kongl. Majit samt Hofoch Öfver-Rätter, och om upprättande af formulaire till besvärs-hänvisningar; Kko q3, Prat. Vi dr. d. 16 du". 183 J, 9 N:o 93, i anledning af vackt motion om återställande af rättigheten, alt i ringare inål begagna muntlig stämning; . N:o 102, öfver väckt motion^ om förlängd tid för invånare i Lappmarken, Norrbotten och Vesterbotten, att fullfölja rättegångsärenden ifrån IIof-JRätt till Kongl. Maj:t. S. D. Afslog Ilögloflige Ridderskapet och Adeln nedannämnde den 3o sistlidne Julii e. m. på bordet lagde Retänkanden från Lag-Utskottet} nemligen:
St. skola hos K. M. i underdånighet anhålla, att vid en ny reglering af elementarläroverken en sådan förändring i deras styrelse mätte i nåder vidtagas, att sakkunnige personer äfven utom ecclesiastikståndet deruti må kunna intagas”. Detta beslut anhåller jag alt R. o. Ad. måtte biträda. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, med ogillande af Ulsk:s förslag till redaction af 10 och 11 momme, instämma i PresteSt:s sålydande beslut: ”R. St. skola hos K. M. i underdånighet anhålla, att vid en ny reglering af elementarläroverken en sådan förändring i deras styrelse måtte i nåder vidtagas, att sakkunnige personer äfven utom ecclesiastikståndet deri må kunna intagas”. Ropades ja. 17:de punkten, ang:de den af Utsk. upprättade öfvergängsstat för elementarläroverken. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med hvad jag för en stund sedan yttrade, anhåller jag alt R. o. Ad. ej mätte godkänna den öfvergängsstat, som nu är föreslagen, utan besluta att hans upprättande må öfverlåtas åt Konungen, sedan vederbönde hörde blifvit. Det är visserligen ett både förtjenstfullt och nyttigt arbete, som StatsUtsk. gjort genom sitt förslag; ty derigenom har StatsUtsk. ådagalagt hurusom medlen skulle komma att blifva tillräckliga i det hela, och huruledes de skulle kunna tillflyta de serskilda undervisningsverken hvart för sig. En sådan utredning är naturligtvis af värde när man vill gä lill väga med säkerhet i sina beräkningar; men det är dock möjligt, alt misstag insmugit sig vid statens upprättande, och man kan ej vänta annat, då den måst i en sådan hast uppgöras. Till förekommande af flere sådane, och på det att staten må med all möjlig noggranhet upprättas, är det som jag tagit mig friheten göra den af mig framställda begäran. Hr Silfverstolpe:
Vid Ränte-persedlarnas omsättning har Collegium iakttagit de grunder, som, föreslagna i Collegii underdåniga Betänkande af den i6 0ctober 1810, Blifvit af så väl «Kongl. Maj:t som Rikets Ständer godkända , så att hvarken Ökeeller Ränte-dagsverken , hvilkas utgörande innebär en för Jordbruket tryckande tjenstbarhet , eller hö och halm, som vid de flesta Hemman icke utan afsaknad kan umbäras, eller skogs-producter, hvilkas forslande faller sig alltför kostsamt, blifvit bibehållna, utan dessa Persedlar förvandlade dels i spannmål, dels i ladugårds-producter, hvarjemte Tackjernet blifvit, såsom liufvud-ränte-perscdel bibehållet i ett Län Kongl. Maj.ts Nådiga Skrif v. N.o S2. i5 för Bergslags-orter, der Tackjärns-till verkningen utgör Hemmans-egarnes hufvudsakliga näring, samt skjäl-späck och fisk till betydlig del ingått i nya räntan för skärgårds-hemman , hvilkas förnämsta afkastning hem tas från hafvet: uppgående de föreslagna Ränte-Persedlarne i ofvannämnda 18 Län till ett antal af 12, nemligen spannmål, smör, fläsk, kött, talg, får, strömming, torr fisk, skjälspäck , tjära, tackjern och penningar. —• I afseende på Vesterbottens och Norrbottens Län har serskildt förekommit, att i räntan derstädes, som för alla Hemman lika utgår på belt Mantal med 2| tunna korn och 3 lispund 151 mark smör, sistnämnda bråk af | mark, i anseende till den i orten varande starka hemmansklyfning, föranleder till den största vidlyftighet och besvär i Räkenskaperna; och har Collegium, till undanrödjande häraf, i underdånighet föreslagit, att denna § mark smör, som för bela Provincen endast utgör 6 lispund 12 mark, måtte få utgå efter Krono■värdi och läggas till penninge-räntan.