Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 95, som å föredragms-listan förekom näst efter det nu förevar:de mern., innehöll svar ä äterremiss af Utsk:s betänk, i denna fråga, ang:de befordringsgrunder för banko-ombuden vid lånekontoren, hvaraf nu förevar:de punkt vore beroende samt hemställde i anledn. deraf om R. o. Ad. ansåge att med pröfningen af Ulsk:s ifrågavaride under N:o 12 och 13 afgifne förslag borde anstå, tills R. o. Ad. i fråga om berörde utlåt. N:o 95, fattat sitt beslut. Ropades ja. 9:de punkten, ang-.de Utsh:s under N:o 14 afgifna förslag Bifölls. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 31 sisth Juli på bordet lagda utlåt. N:o 95, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. De n 5 A u g us t i. 165 N:o 78, ang:de befordringsgrunder för Banko-ombuden vid lånekontoren. Då härefter Bankoö(sk:s nyss uppskjutne, under N:is 12 oell 13 af mern. N:o 94 afgifne förslag af Hr Gr. o. Landtm, framställdes till pröfning, blefvo desamma af R. o. Ad. bifallne. Föredrogs men lades, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Gr. Lagerbjelke, Gust., ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 1 dennes bordlagda utlåt. N:o 116, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk. N:o 90, ang:de ordnande af medicinal-undervisningen i riket. Hr Gripensvärd, Jakob Elof:
De ordalag, jag nyss nämnde, voro äfven desamma, som begagnades, då R. o. Ad. inbjöd de andra Stånden att instämma i de af 44. o. Ad. fattade besluten i afseende å tillverkningslagen. Frih. Cederström: Jag önskar för min del, att den aflåtande inbjudningen måtte erhålla så nära sammanstämmande ordalag, som möjligt, med den tillförene i ett likartad! ämne, nemi. rörande bränvinstillverkningen, aflätne inbjudning. Gr. Lagerbjelke har misstagit sig om min afsigt, då han förmenade, att den af mig föreslagna inbjudningen icke skulle åsyfta andra hänseenden, än de definitiva beslut, som R. o. Ad. fattat skiljaktiga mot hvad Serskilda Utsk. föreslagit. För min del skulle jag önska, alt inbjudningen omfattade alla definivitiva beslut, vare sig att de instämma med Utsk:s förslag eller skilja sig derifrån. Skulle deremot de af mig föreslagna ordalag kunna rätteligen tydas så, som Gr. Lagerbjelke upfattat dem, så vore hans anmärkmr emot dem visserligen välbefogade. Men jag inser ej att dessa ordalag gifva anledn. till en sådan tydning. Hr von Troil, Sara. Gust.: Då inbjudning från något Riks-Stånd aflåtes tili ett annat, är det vanligen, när Ståndet fattat sina definitiva beslut i frågor, och afsigten är då att, såvidt möjligt är, undanrödja de olikheter, som förefinnas i afseende å de serskilda besluten. Här är deremot händelsen, alt ett Ständ, PresfeSt., i'en del punkter fattat åtskilliga beslut, möjligen afvikande frän R. o. Ad:s, i en annan del möjligen öfverensstämmande dermed; att ett annat Stånd begärt äterremiss å större delen af Retänk., och att det fjerde ännu icke behandlat frågan. Under sådana förhållanden skulle jag, för min del, tro, att det vore mindre lämpligt att med R. o. A:s beslut i hufvudsaken sig förena. Då man fördenskull, efter min öfvertygelse, icke kan aflåta en sådan inbjudning, skulle jag tro, att det vöre bäst om densamma förklarades tillsvidare hvilande.
Då Silkesoch Linnespetsar samt Uddar och Blonder hittills dragit samma tull som helsidenväfnader, har detta förhållande ansetts äfven hädanefter höra 27 fortfara med hänsigt såväl till afgiftsbeloppen som perioderna för skeende nedsältningar. För de tinder rubriken ”andra slag” hänförliga sorter, allmännast bestående af Bomull, oell å hvilka tullen nu utgör 2 Rdr, har, med tillämpning å samina grunder, som vid tullbestämmelserna för ”andra slag” Bomullsväfnader blifvit följda, en öfvergångstid af endast 3 år ansetts böra stadgas, så att tullen åren 1865 och 1866 skulle blifva 1 Rdr 50 öre samt år 1867 nedgå till slutliga beloppet, 1 Rdr pr skålpund. Den nuvarande tullen å Spännhalsdukar af heleller halfsiden är väl något lägre än den å helsidenväfnader, nemligen 5 Rdr pr skålpund, men följdriktigheten har likväl synts komiterade fordra, att den blifvande helsiden-tullen med sina öfvergångar tillämpas äfven å förstberörda tillverkningar, desto heldre som flertalet af dessa halsdukar hufvudsakligen endast utgöres af dylika väfnader, utan något derutöfver nedlagdt synnerligt arbete, — likasom att den å spännhalsdukar af ”andra tyger” stadgade tull af 1 Rdr 50 öre pr skålpund nedsättes till hälften; hvarjemte sådana halsdukar af läder, — hvilka äfven i ett sammanhang här förekomma, — nu åsatte 75 öres tull pr skålpund, lämpligast torde höra hänvisas till lika tullbehandling med Läderarleten, ej specificerade. Strumpor och Vantar draga nu lika tull, nemligen de af ”heloch halfsiden”, 4 Rdr 50 öre, och ”andra slag”, 1 Rdr pr skålpund. I öfverensstämmelse med hvad här ofvan i jemförliga fall blifvit föreslaget, hemställa komiterade, att de förra, eller arbeten af heleller halfsiden, må tullbehandlas lika med hvad för helsidenväfnader ”andra slag” kommer att ega rum.
Jag vet icke om flere ån jag åro af Herr Rosenblad åsyftade; men mig har man sagt, att jag skall vid sista Riksdag, då pro. position om Läktarens afstående till åhörares närvaro gjordes al Herr Rothlieb, yttrat de orden, att jag understödde motionen derom: och ehuru jag ingenting drar mig till minnes derom, så torde def likväl vara sanning; och bevisar då blott, att hos mig var öfverraskningens första känsla för saken: men att denna känsla .sedermera vikit för pröfriingen af de många och starka skål, som talade emot den. Så långe mer.niskan år menniska, skall hon alltid förblifva underkastad möjligheten att i första ögonblicket ej se allt hvad den påföljande undersökningen upptäcker: och om hennes Öfverlagda beslut blir det kloka, det råtta, så har hon ingenting att förebrå sig, och kan då vara liknöjd för tadlet. Herr Rosenblad; Då motiverne för min motion redan vid dess afgifvande den 5 näst lidne Mars blifvit af mig tillräckligt utvecklade, torde det nu vara öfverflödigt vidare yttra mig deröfver, i Den Ti April c ni. åo Efter hvad Protocollerne för förra Riksdagen upplysa, var det verkeligen Friherre Bojie, sora anhöll om att få instämma i den af Herr Rothlieb då väckte motion, om offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, fastän Friherren nu ansett samma offentlighet nedrifva principen för vår representation och beröfva oss förmågan att till våra efterkommande öfverlemna det dyrbaraste arf oss återstår, af hvad vi utaf våra Fäder emottagit. Jag respecterar visserligen denne Friherrens ändrade öfvertygelse lika med hvarje annan sjelfständig tanka, men af denna Friherrens ombytlighet i åsigt af publicitets-frågan, under alldeles lika förhållanden, styrkes jag så mycket mer i det hopp, att den skall framdeles finna inom oss ett blidare afgörande, då ett af de vigtigaste hindren deremot blifvit undanröjd;. Friherre Boije: Jag bör förklara, att jag ej godkänner andra ord för min räkning, ån de som måste finnas tryckta i Protocollet; hvilka också må vara hurudana som helst, utan att jag derom behöfver bekymra mig.
Manulåktur-diskont-fonden, Gamla och Nja Ull-diskont-fonderna, Manufaktur-, Extra licent-, Tulloch Konfiskationssamt Eskilstuna fristads-medlen, äfvensom de särskilda anslagen till godtgörande af Svenska och Norska Konsulers förskotter, dels för nödstäldt Svenskt sjöfolks, dels för andra medellöse Svenskars och Norrmäns underhåll och hemförskaffande.—Som ofvannämde medels förvaltning och räkenskaper för åren 1845 och 1846 utgjort föremål för Rikets Ständers år 1847 församlade Revisorers granskning; har den nu förrättade revisionen omfattat åren 1847 och 1848. Revisorerne, som vid förrättningens början emottagit räkenskaperna öfver samtliga ifrågavarande fonder, jemte dertill hörande verifikationer, hafva jemväl tagit kännedom, såväl af Kongl. Kommers-kollegii, till Kongl. Maj:t afgifna, underdåniga berättelser om dessa fonder för sistförflutna tvänne år, samt den af särskilda, utaf Kongl. Majit i nåder tillförordnade, Revisorer i underdånighet aflemnade berättelse angående Manufakturoch UU-diskont-fondernas förvaltning och räkenskaper för år 1847, som ock af Kongl. Maj:ts, under loppet af begge åren, till Kommers-kollegium aflåtna nådiga bref uti ämnen, som röra ifrågavarande medel-förvaltning. Bland dessa Kongl, bref hafva Revisorerne funnit ett, deruti såväl Konungens som den kontrasignerande Föredragandens namnteckning äro i tryck anbragta. Revisorerne betvifla ej handlingens äkthet, men anse ett dylikt förfarande möjligen kunna leda till missbruk och någon gång måhända sätta underordnade myndigheter i förlägenhet; och finna Revisorerne sig derföre böra detta förhållande hos Rikets Ständer anmäla, under yttrande af den åsigt, att formenligast vore, det dylika tryckta skrifvelser blifva med Föredragandens egenhändiga namnteckning försedda.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 29:de sistl. April och |deni-prot:t för den 4 sistl. Mars f. rn. Upplästes ett utaf Frih. af Schmidt, Georg, inlemnadt Mern. af följ:de lydelse: Under vördsam anhållan att blifva bibehållen vid min riksdagsmannarätt, får jag härmed afsäga mig min plats i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. Till denna anhållan lemnade B. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. Ilr Bibbing, Erling, hade ingifvit ett Meni., som nu upp lästes och lydde sålunda: Som jag nödgas utbyta min polett, får jag vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats som suppleant i Banko-Utsk:t. Sedan B. o. Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att välja en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Frih. af Schmidt, samt en sup pleant i Banko-Utsk:t efter Hr Bibbing. Företog B. o. Ad. val till ersättande af uppkomna ledigheter ibland Ståndets Hrr Bänkman, nemi. inom 3:dje Bänkm:s-afd:n: efter N:o 142, Gr. von Saltza, Carl Anton Philip; 5:te Bänkm:s-afd:n: » N:o 202, Frih. von Gedda, fullm. Hr Munck af Fulkila, Carl Jakob: 4 Den 2 Maj f. m. 1 l:te Bänkm:s-afd:n: efter N:o 406, Hr von Krusenstjerna, Mauritz Adolf; 13:de Bänkm:s-afd:n: »
„ 4 notarier, hvardera „ 6 kanslister, hvardera Hos Hedervärda Bonde Ståndet: till sekreteraren : 266: 32. — „ 4 notarier, hvardera 90: — „ 14 kanslister, hvardera 60: Hvarförutan Herr Landtmarskalk en och Herrar Talmän, beträffande aflöningen för den hos Riks-stånden anställde vaktbetjening, bestående hos Ridder skåpet och Adeln af 6, hos Pr este-ståndet af 4, hos Borgare ståndet af 5 och hos Bondeståndet äfven af 3 personer, föreslagit, att, i likhet med hvad vid flere föregående riksdagar iakttagits, aflöningen för denna betjening måtte nu genast definitift bestämmas; att från tjenstgöringens början utgå med En Riksdaler 16 sk. banko om dagen för hvarje vaktbetjent samt vid slutet af hvarje månad utbetalas. Likaledes och under åberopande af utskottens ordförandes inhemtade meningar, hafva Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, uti en tili Statsutskottet jemväl aflåten serskild skrifvelse af samma dag, föreslagit, att intilldess den, sekreterarne och kansli-betjeningen hos utskotten tillkommande vedergällning, kunde i öfverensstämmelse med omförmälda grundlags-stadgande varda bestämd, nedanstående äfven för månad beräknade belopp måtte såsom förskottfderå, från hvars och ens inträde i tjenstgöring, efter slutet af hvarje månad utbetalas, nemligen: till sekreteraren hos Stats-Utskottet R:dr Banko 133: 16. — „ sekreteraren hos de öfrige utskotten, äfvensom sekreteraren hos 200: 90: 60: StutsUtskottets Memorial, N.o S. 5 lies Stats-Utskottet för Riksgälds-verket rörande ärender, hvardera 116: 32. — till notarierne hos Stats-Utskottet samt den derstädes anställde kamereraren, hvardera .
Rikedomen på yppiga lafvar och mossor var deremot påfallande. Mossorna voro vid sjöstranden och vid kanten af de här och der qvarliggande snödrifvorna rikligt fruktbärande. Djurlifvet på land var fattigt; några få renar sågos, en fjellräf fäldes och en lemmel fångades. Gräs från Aktinia bay. Pleuropogon Sabini R. BR. Endast följande foglar sågos: ugglor (Strix nyctea), temligen talrika, af hvilka en blef fäld; en falkart, som förgäfves jagades; snösparvar, mycket allmänt häckande i stenrösen; en kull snöripor, hvaraf några ungfoglar blefvo skjutna; sex arter vadare, traktens allmännaste foglar, af hvilka en mängd skötos; två måsarter (Larus glaucus och tridactylus); Lestris parasitica och Buffonii, den senare allmännast; Anser bernicla, ganska allmän; samt slutligen alfoglar (Harelda glacialis), i stora flockar simmande i sundet. Öfver hufvud var fogellifvet här fortfarande fattigt, i jemförelse med hvad vi varit vana att se i de nordliga trakterna vester om Novaja Semlja. Cineraria frigida Richards. Potentilla emarginata Pursh. Saxifraga stellaris L. f. comosa. » nivalis L. » cernua L. » rivularis L. Chrysosplenium alternifolium L. Cardamine bellidifolia L. Draba corymbosa R. Br. Papaver nudicaule L. Ranunculus pygmæus Wg. » hyperboreus Rottb. » sulphureus Sol. Stellaria Edwardsii R. Br. Cerastium alpinum L. Alsine macrocarpa Fenzl. Salix polaris Wg. Poa arctica R. Br. Arctophila pendulina (Læst.) Ands. Catabrosa algida (Sol.) Fr. Colpodium latifolium R. Br. Dupontia Fisheri R. Br.
Väl kunna uppgifterna låta väl, Den 4 Junii f. m. i55 men om man ej behandlar ämnet som leksak, torde de icke bestå bättre än om man efter uträknandet af ett ax, som innehöll 80 korn, ville uppskatta bela Sädesfältet till Samma production eller 8o:de kornet. Hardt vore det, om beskattningen skulle efter så' ytliga grunder uppgöras. De, som vilja döma efter erfarenheten om tillverkningen vid de Pistoriska verken, tror jag vara pligtige, att qvardröja der bela månader, och ej blott efter få timmars påseende grunda sitt omdöme. Men likaså öfverdrifna Utskottens föreställningar varit om de eitskilta fördelarna af all slags förbättrad redskap, likaså orättvis och på origtiga begrepp stödd är Utskottens förslag till afgiftens proportionerande emellan de serskilta slagen af redskap, i hvilket afseende Utskotten genom ovigtig föreställning om sjelfva saken, namngifver och föreslår beskattning på redskap, hvilka, så vidt jag känner, alldeles icke existera. Jag vill icke trqtta Ridderskapet och Adeln med detailler härom; men erbjuder mig, i händelse af återremiss, till Betänkandets omarbetande, hvarpå jag härmed yrkar, att om förenämnde misstag och deras behöriga rättande meddela Utskotten utförliga upplysningar, och får i sådant afseende äfven åberopa min i Utskotten afgifna reservation. Hvad jag dock helst ville yrka, vore nuvarande författningars för Bränvinsbränningen orubbade bibehållande, åtminstone i 3:ne år från den nya författnin - Den 4 Junii f. m. gens kungörande, på grund af den allmänt erkända sanning, att hvarje, äfven den obetydligaste förändring'i den ekonomiska lagstiftningen, icke kan undgå, att verka till skada för Näringsidkaren, en påföljd, som. här aldrig skall uteblifva, såframt icke större varsamhet och sakkännedom får råda vid den nya författningensutarbetande, än, efter hvad det synes, Utskotten hittills förmått utveckla.
Med lika god vil ja å ömse sidor hade desse föreskifter ej varit af nöden, ty hvad Landshöfdingen Flach dermed åsyftat, hade då vunnits utan dem ; och sådant vore utan tvifvel förhållandet inom alla Länsstyrelser i Riket. Med förbigående af vissa uttryck, hörande till formen af den Promemoria, som innefattar omförmälte föreskrifter, medgaf Herr Justitias-Rådet, att de förbehåll, som eger rum i afseende på vittnesbörd öfver Ämbetsoch Tjänstemäns förhållande, samt Curlius-Directionens sammanträden ej synas vara af egentelig vigt; men i saknad kännedom af de särskilda omständigheter, som kunnat påkalla äfven dessa föreskrifter , ansåg Herr Justitiae-Rådet ej eller dom fordra någon uppmärksamhet. Genom Landshöfdinge-Ämbetets , den 9 Junii 1818, till Justitiaf-Ombudsmannen afgifné utlåtande vore upplyst, att dittills icke till hufvudsaklig handläggning förekommit något ärende , som i Landshöfdingen Flachs föreskrifter nämnes, eller dermed egt gemenskap. Deraf vore således uppenbart, att någon skada, af dem föranledd, ej inträffat; och JustitiaeOmbudsmannen , som både börjat och till slut fullföljt denne talan , hade ej eller påstått, att någon vrång afsigt legat till grund för Landshöfdingen Flachs härutinnan anmärkte åtgärd; i följd hvaraf, och då hvarken egennytta, vrångvisa, väld och grof försummelse, eller bere - Revisorers Berättelse. I079 beredande af allmän osäkerhet för medborgares rättigheter, kunde i och för berörde åtgärd, Landshöfdingen Flach tillvitas ^tillstyrkte Herr Justilias-Rådet, att , med ogillande af J ustitias-Ombudsmannens åtal och upphäfvande af ldof-Rättens af Landshöfdingen Flach öfverklagade domslut, han ifrån åtalet måtte frikännas.
Den ädle Columbus uppsökte honom, och inlät sig i hans umgänge, så mycket som möjligt. Men han kunde af ingen räddas. Emellanåt frambröto, ur det förstörda strängaspelet, hjärtskärande ljud, som låta oss inblicka i det innersta af hans belägenhet. Stundom ansträngde han då alla sina krafter, att öfverrösta dem. Ej utan deltagande kunna vi läsa, under öfverskriften på ett af den arme beställdt ”Bröllopps-Skämt”, denna bekännelse: ”skämtadt af en som har bekymmer som är Icke Litet”; och derefter en början, som sjelf tillräckligt commenterar sig: Nog må J undra på, att jag vill verser skrifva, Hvar stunderna ä’ få, och många griller klifva Opp i mitt skate-bo; hvar jag ej, som jag vill, Kan ha min rimme-ro; hvar Phoebus är ogill. Jag hade väl fulltänkt, jag skulle något sända, Hvad brudfolk bör bli skänkt: begynning, medel, ända84 – Men jag ber om tillgift: ty pennan intet duger; Tron J ej? läs’ min skrift, och sen att jag ej ljuger! Här bullrar Bacchi folk; och, om J tron mig sann, Så finns här mången holk, som rimlust störa kan. Jag tänkt’ att tala först, om hvad här alla tala: Om Turk ell’ Polack störst? hvarom så många gala. Jag tänkt’ att skrifva, hvad nu händer och är händt, Att göra målron glad; men hugen går förvändt. Den rike Mogul var uti min penn’ och tankar, Och hvad som China har; men pennan kastar ankar: Förty mitt bleka bläck ej tal-likt flyter fram; Ack! tiden sjelf har bräck! . Det öfriga är af en oändlig platthet, som fåfängt bemödar sig om glädtighet. Måhända räknade han bland de ”många grillerna” de väldiga maningar af samvetsångest och bäfvan för evigheten, som allt oftare hemsökte honom. De bröto sig omsider en varaktig väg, sedan den katastroph inträffat, som gjorde hans korta lefnad till ett fulländadt sorgespel.
Ett föga uppbyggligt lif detta, tör man tycka, med synål och sax och paltbröd och pepparkakor. Ja, men det fanns ännu en insats däri, ingen ringare ä n poesien, i en af K i n a huldaste uppenbarelser — Han namnes tolksäng än och än legend. Men fagrare blef ingen ängel sänd. När dagen var all och dess enformiga arbete slut, uppgick som en skimrande måne öfver dess kväll, då mamsell Barck för några små åhörare drog fram sagooch sångminnen från sin barndoras sagokvällar. Då, när arbetsdonen voro undanlagda och bordet afstä- dadt, öppnade hon sitt förtrollade skrin, och upp stego därur Konung Elfver, Högfärdiga prinsessan, Prinsen i jordkulan, Dumma pojken och hvad de allt hette, dessa skepnader från urgamla dagar, som ännu icke mist sin förmåga att locka unga hjärtan, icke ens där dessa hjärtan klappa under grånade hår. Den krets, till hvilken den hörde, som nu talar om den gamla sagoberätterskan, kände snart hela hennes repertoar och kunde till och med rätta henne eller påminna henne om någon episod, hon glömt, men det hade ett så alldeles eget behag att höra just hen n e, med hennes lugn och hennes allvar, att man ändå bad henne förelägga detta, som man kunde förut. Men icke blott a t t hon kunde berätta sagor, utan hon sjöng äfven visor; ä n var det Som alla bildade personer veta, hafva dessa visor af senast omnämnda slag ej endast stämningens behag; de, folkvisorna, hafva ock att bjuda forskningen tankeämnen af vikt. Hvad bör ej t. ex ligga däri, att den sista af de gamla visor, ur hvilka vi anförde begynnelseraderna, såsom saga eller visa gått snart sagdt hela jorden rundt och blifvit funnen hos nordbor och engelsmän, tyskar, slaver, littauer, ester, romaner och kelter, ja i Kina och Sydafrika? Och äfven däri, att hon har anor från 14:de — säger fjortonde — århundradet före Kristus, så vida det är grundadt, att hennes ämne återfinnes på en papyrus-rulle af den oerhörda ålder vi nämnde!
I anseende till de skador, som jordägare vid sjön Wenern lida af dess periodiska öfversvämningar, har redan 1820 undersökning, på allmän bekostnad, ägt rum, i ändamål att utreda om åtgärder kunde vidtagas till reglerande af sjöns vattenhöjd; men utan att det förslag, som dertill då skall blifvit upprättadt, kommit till utförande. Under den 7 December 1852 har Eders Kongl. Majit, uppå underdånig hemställan af Dess Befallningshafvande i Skaraborgs Län, täckts i nåder anslå en summa af 5,000 R:dr B:ko till förnyad undersökning i berörde afseende, med vilkor likväl att den derutöfver för undersökningen erforderliga kostnad tillskjutes af dem, som för frågans utredande kunna vara intresserade; Och vid sammanträde här å Landskansliet den 22 Mars 1853 hafva jordägare vid Wenerns stränder inom Wermland genom sockneombud förklarat sig viliige att med strandägare inom Skaraborgs och Elfsborgs Län deltaga i omförmälde kostnad samt utsett deputerade för att gemensamt med dem, hvilka inom de nyssnämnde begge Länen kunde dertill väljas, öfverlägga och besluta i allt som rörde undersökningens tillväga^ bringande. Huruledes eller i hvad mån den sedermera fortskridit är väl icke Eders Kongl. Majits Befallningshafvande bekant, men emellertid har det inträffat, att Wenerns vattenstånd åren 1854 och 1855 betydligen fallit, och vid vissa tider deraf varit lägre än hvad man åtminstone på femtio år erfarit, hvilket försvårat segelfarten på sjön, enär det haft till följd att mångfaldige grund för tio till åtta fots djupgående fartyg uppstått i trakter af denna sjö, der sådana fartyg förut obehindrade framgått.
För de lånbehöfvande måste det betraktas såsom en ej ringa fördel att vid tillfälliga behof kunna påräkna att mot billig ränta af högst 5 och minst 49 4 procent, hos Banken erhålla penningar, i stället att nödgas anlita personer, som af öfverdrifvet vinstbegär ockra på andras ögonblickliga förlägenhet, och, beträffande de för Banken befarade olägenheter af en sådan lånerörelses alltför stora utsträckning eller belåning af falska panter, föreställa sig Revisorerne att desamma kunna, genom meddelande af ändamålsenliga föreskrifter och vidtagande af lämpliga åtgärder, lätteligen förebyggas. § 49. Det åt Riksgälds-Kontoret anvisade Kreditiv af 1,500,000 R:dr, som får räntefritt begagnas från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästföljande, har på de sålunda bestämda tider blifvit utanordnadt och åter insatt. Detta Kreditiv har, under den tid Revisionen omfattar, endast i så måtto varit anlitadt, att derå assignerats den 12 nästlidne September£500,000 R:dr och den 18 i samma månad 100,000 R:dr. § 50 Kreditivet till Kongl. Kommers-Kollegium, i och för fabrikernas och manufakturernas understöd, är begagnadt till det genom § 147 i Reglementet bestämda belopp af 2,250,000 R:dr, § 51. Genom ombud hafva Fullmäktige deltagit i granskningen af så väl räkenskaperna öfver den, genom § 148 i Reglementet, åt Jern-Kontoret anvisade Kreditiv-fond, 900,000 R:dr, som samma fonds förvaltning. § 52. Af Banko-DiskontVerkets i Stockholm samt Läne-Kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby Räkenskaper för år 1861, få Revisorerne framlägga nedanstående, med ledning af Revisionsberättelserne upprättade, sammanfattning: Riksgälds Kontorets kreditiv. KommersKollegii kreditiv. Jern-kontorets kreditiv. Diskont rörelsen. llevisorernes Beräit. ang. Bankoverket. 7 50 A. Handelsoch Närings-Diskont-fonden. Inkomster: * Af Vexel-Diskonteringen: