Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Comiterade anse för sin del, att sistnämnde alternativ är i alla afseenden lämpligast, enär derigenom, utan förnärmande af hvarken Statens eller de skattskyldiges rätt, emedan skattebeloppet på det hela hvarken ökas eller minskas, de väsendtliga fördelar vinnas: att besväret med förvandlingsuträkningarne, hvilka endast hvarje femte år ifrågakommo, derigenom betydligen förminskas; att debiteringen, som nu måste för sig gå inom några få veckor, deremot, om den icke vidare blifver beroende af löpande årets markegång, kan när som helst under årets lopp företagas, hvarigenom göromålen för de tjenstemän, som dermed böra ega befattning, beqvämligare fördelas; samt att det blifver möjligt att verkställa markegångssättningen på en sådan tid af året, då verkliga priserna äro kända. Om de skattskyldige skola tillgodonjuta fördelen att få godtgöra hemmansräntorna och lionden efter medelpris, låter det likväl sig icke göra att tillika medgifva optionsrätt att efter deras eget val antingen begagna detta liqvidationssätt eller verkställa leverering in natura, enär följden då påtagligen blefve, att leverering endast verkstäldes, då försäljningspriserna understego medelpriset, samt således altid förlust för Statsverket uppkomme. Till afhjelpande deraf har förut vid 1828; —1830 samt 1834—1835 årens Riksdagar, på sätt här ofvan är vordet omförmäldt, varit ifrågasatt att meddela den föreskrift, att uppsägning till leverering in natura icke skulle få ega rum, i fall det för året satta markegångspris vore lika med eller öfverstege medelpriset, och att, om förstnämnde pris åter understege det sednare, leverering in natura endast finge verkställas under vilkor, att räntegifvaren contant erlade skilnaden emellan årspriset och det medelpris, hvarefter lösen för året borde beräknas.
R:dr, hvaraf förut utbetalts 1,000 R:dr, ytterligare (70 §.2 mom i Dito) 2,o5o: Utaf i843 och 1844 års dito, återstoden, (Dito dito) 2,933: 16. — Utaf 1842—1844 års anslag för Folkskole-Lärares aflönande, hvars återstående belopp vid sista Riksdags slut, enligt 95 §. 3 mom. i 1845 års Reglemente, bestämdes till 5o,000 R:dr, .. .. (6,446; 19. Utaf anslaget för Skeppsbyggeri-Instituters inrättande, 40.000 — Utaf det vid 1840 och 184 1 års Riksdag beviljade anslag för aflönandet af Lag-Beredningens arbetande Ledamöter och Sekreterare, 37,000 Rdr, återstoden (73 §. i 1841 års Reglemente). 6,641: 32. — Summa 18/f-i års extra Statsreglering tillhörande utbetalningar R:dr 513,648: 3o. 4» Då härtill läggas de, före afgifvandet afFullmäktiges Berättelse till Rikets sist församlade Ständer, redan utbetalda låneoch anslagssummor 2,3o4,3o3: i5. 11. uppkommer det belopp af R:dr 2,817,951: 46. Helne September, i följd af 184 * års extra Statsreglering verkställda utgifter utgjort. I likhet med hvad som redan uti i843 års Revisionsberättelse, sid. 31, iakttagits, i afseende på den uppkomna och Riksgälds-Kontoret godtgjorda besparingen å anslaget för ekvirkes-förrådets i Carlskrona inventering, höra dock från nu uppgifna utgiftsbelopp afdragas följande, äfvenledes till Riksgälds-Kontoret återlemnade, besparingar å derifrån utbekomna extra anslagssummor, nemi.: å anslaget till reserv-förrådets förseende med materiel för ytterligare 5oo man Beväring ..
Ad:s tid utan endast anhålla om remiss och att R. o. Ad. icke måtte anse sig bundna af de grunder, som jag framställt, ett utkast, hvilket jag endast gjort på det att Utsk. måtte med den stora sakkännedom det har behandla frågan och för R. o. Ad. framlägga ett förslag derutinnan. Gr. Posse, Gustaf Mauritz: Jag hade ämnat yttra mig vidlyftigare i denna fråga, men vill nu blott inskränka mig tili en liten anmärkn. och gömma resten, intill dess frågan möjligen återkommer från Riddarh.Utsk. Gr. af Ugglas har föreslagit att R. o. Ad. skulle representeras genom val. Dervid kan man tänka 5 H. 4 50 Den 1 Mars e. m. sig två sätt, nemi. att de, som blifva valda, antingen skola hafva aflöning eller icke. Skola de icke hafva aflöning, så torde det måhända blifva svårt för mången att för intet åtaga sig representant-kallet, ty det förutsätter ju stor förmögenhet. Skola de åter hafva aflöning, så tror jag det icke vara möjligt att R. o. Ad. kan med gällande kraft och verkan åstadkomma en sådan förändring. I 57 §:n Reg.F. står att Svenska folket har rättighet att beskatta sig sjelft, men det står alldes icke att Svenska Adeln har rättighet att beskatta sig sjelf. Att R. o. Ad. skulle betala sina ombud, utan att sådant vore medgifvet af det öfriga folket, tror jag vara grundlagsvidrigt och det är endast denna anmärkn. jag har velat bifoga. Hr Ribbing, Arvid: Som denna discussion förekommer mig ganska torr, så vill jag icke söka att förlänga densamma. Jag har förut för min del yttrat att jag skall motsätta mig allt val inom R. o. Ad. såsom Stånd betraktadt, emedan jag anser att R. o. Ad. skulle derigenom förlora icke sä mycket sin sjelfskrifvenhet som icke mer sin sjelfständighet, och jag förblifver vid denna tanka. Hvad Hr Gr. af Ugglas med mycken svårighet har deducerat, alt förändringen af R. o. Ad:s valordning skulle utgöra R. o. Ad:s ensak med K.
Elin och hennes följeslagare hade nästan hunnit till målet för sin vandring, då de på afstånd fingo se en herre och ett fruntimmer, som kommo emot dem, inbegripna 385 1841 underrättelser o m fångvården i utlandet och utgaf 1845 sin rapport om fängelserna i Tyskland, Schweiz, Frankrike, Belgien och England. Som ekonomisk skriftställare intager han en mycket framstå- ende plats genom sina grundliga specialstudier. Det arbete, som framförallt gjort honom populär såväl i som utom Sveriges gränser, är emellertid » Kokkonsten som vetenskap och konst med särskildt afseende på hälsolärans och ekonomiens fordringar », som utkom 1 8 7 8 — 7 9 och sedan åter utgifvits i flere upplagor. » Hagdahls kokbok » är nu ett snart sagdt klassiskt verk i sin art, och det torde ej vara öfverträffadt inom något lands litteratur. På samma gång det är pålitligt och högst rikhaltigt samt uppfostrande i fråga om de hygieniska fordringarna på födan, är det skrifvet på ett kvickt och spirituelt sätt och har att bjuda ej blott matrecept, utan ock lustiga historier och originella smådrag. För den, som nedtecknar dessa rader och som åtnjöt hugnaden af den hädangångnes personliga bekantskap, berättade han själf en gång för några år sedan på sitt fängslande, egendomligt humoristiska sätt, hur den populära boken först kom till. Det var en liten tillfällighet som gaf uppslaget till det stora verket. » Nog hade jag också, som de otäcka karlarne i allmänhet, i mina dar tyckt om att då och då få smörja kråset, » berättade doktorn, » men någon så kallad ' matgud ' hade jag då aldrig varit, och minst af allt hade jag drömt om att bli kokboksförfattare. Men så en dag på sjuttiotalet var jag bjuden på middag till mina släktingar, professor Hjalmar Abelins. Medan bordet dukades, stod värdinnan och rafsade, ifrig och nervös, genom en massa papper i sin chiffonier. » Hvad är det Hanna söker så förtvifladt, » frågade jag.
Fönster äro bräckliga tingestar, som lätt slås sönder på vägen från odlingsbygden och dessutom är det ju egentligen endast nattetid huset är bebodt. Bebodt, det vill säga af andra än kocken, som ser till arbetslagets kroppsliga nödtorft och därför är där dagen i ända. De öfriga äro från solens uppgång till dess nedgång ute på hygget, dag ut och dag in, söndagen liksom andra dagar. Endast då snöstormen dånar genom skogen, bringande de gamla träden att böja sig som vass och att sucka och braka och jämra sig som om deras sista timma slagit, stå timmerhuggarne att finna inomhus. Och då sofva de som björnen i idet. Innantill ser huset icke mycket trefligare ut än på utsidan. Golfvet är intet annat än den hårdtrampade jorden och rundtom väggarna finnas sängställen, lika konstlöst hopslagna af kiladt virke som det långa bordet mellan dem och de jordfasta bänkarna på ömse sidor om bordet. Grofva klädesplagg, filtar och täcken samt några skinnfällar ligga vårdslöst kastade på sängställena, medan stöflar af ännu gröfre slag finnas kringströdda litet hvarstädes. Men luften där inne är på långt när icke så dålig som man kunde förmoda, ty dels äro de flesta af bäddarna fyllda med färska, fina barrkvistar, som dofta kåda, dels äro väggarna så pass glesa, att ventilationen är af ypperligaste slag. I ena ändan af det långa rummet står en plåtkamin af det slag, som antingen är rödhet eller icke skänker någon värme alls. Den andra ändan, den, som är försedd med dörr och fönster, upptages af köket, hvilket på intet sätt är afskildt från resten af huset, men försedt med en spis, något liknande en stor låda, fylld med sand och stenar. På den brinner elden fritt under ett väldigt rökfång af grofva kilade plankor. Kocken sysslar som bäst med kvällsmålet, och det är tilltaget i aktningsbjudande skala. Arbetslaget består af tjugu män, alla af de starkaste ock segaste och alla i sin bästa ålder, ty endast sådana duga för vinterarbetet i vildmarken. Men sådant folk behöfver föda i mängd. Det är icke mindre än en hel fläsksida kocken håller på att steka på en järnplåt med uppåtböjda kanter.
Kontant behållning 17,403: — 7. Fordringar och förskott, antecknade inom liuien, 8,068: 20. 1. Uppbörd: Aterburet underhåll till f. d. invalider 140: Aterlevererade medel 197: Kapital-vinst 10,602: — -— Srr 71,333: 22. 2. Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Skuld, antecknad inom linien, 8: 16. — Utgifter: Aflöning 2,240: Underhåll till f. cl. invalider 2,431: 45. — Gratifikationer och tillfälliga understöd 17,364: 32. — Svärds-pensioner 1,197: 24. —• Balans till år 1857: Med afdrag af stats-anslaget, 25,140 R:dr, utgjorde, enligt förestående tabell, fondens uppbörd under revisions-året 46,193 R:dr 22 sk. 2 rst., hvaremot utgifterna uppgått till endast 26,032 R:dr 42 sk. 7 rst.; och har denna fond sålunda under flere år varit i beständig tillvext, så att tillgangarne, hvilka vid 1853 års slut utgjorde 309,632 R:dr 31 sk. 9 rst., för närvarande uppgå till en summa af 408,582 R:dr 11 sk 3 rst. § 2. Enär icke någon f. d. invalid under loppet af år 1856 aflidit, utgjordes qvarvarande antalet af de från Invalid-inrättningen å Ulriksdal afflyttade invalider vid årets slut, lika som vid 1855 års utgång, af: Antal.
Jag för min del ar af ven tanka, alt den tills widare bör bibehällas; men som den tidepunkt torde nu mera icke wara länge borta, dä en ordentelig Lots-inrättning i Norrbotten wid Sweriges kuster kan till Den 7 December. 327 wäga bringas och stadgas, sä enär delta inträffar kommer nystberörde gamla Väk-afgift att sedermera uphöra. Remitcrades kill AllmännaBefwärs, och Os§ conomiae Utffotter. Uplästeö följande - Utdrag gf Protocollet hallit uti Riksens Högloft. Ständers Stats-Ulffelt den ; Decsm» ber 1809. S. D. Sedan Herr Majoren Friherre leijoncez, N2 till Slars-Utskottets Protocoll för den 2Z,siftlcdne Nowember förbehållit sig, att fa afgifwa sitt särskildte yttrande uti fcagan, angående den af StalsUkffoitet till Riksens Högloft. Ständer upgifne och förestag. ie Finance plan, för akt Åtfölja Stats-UlffollctS Betänkande i detta ämne, men hwilket yttrande icke möjeligsn kunde medhinna att utarbetas, inom den tid som Slätö-Utffotter för detta ärendes wigt och skyndsamhet ansag nödigt, alt det borde expedieras; sä anmälde Herr Friherre Uiljsncram?, att han nu mera hunnit det samma försatta, tillika med de dertill hörande. calculer; Och biföll Slätö-Utskottet, att desta handlingar skulle genom Utdrag as Protocollet till Rik, sens Högloft. Ständer »vördsammeligen öfwerlämnas. Äk och dag klt Luxrs. Pä Befallning Kl. krääslius. Till Z28 Den 7 December. Till Protokollet i Högloft. SlatS lLtsikottets Plenum den 2Z Nowember 1^09.
Det är i synnerhet på dessa sednare, som inverkningen af Bellmans lyra och föredöme är synlig; stundom – dock sparsammare – äfven af Kellgrens. Visste vi ej förut, huru mäktigt den sistnämndes äldsta erotiska maner, hvars höjdpunkt var det vekliga, lika enerverande som sjelft enerverade stycket ”Sinnenas Förening” 217, imponerade på sin samtids unga sinnen och retade till efterföljd: så skulle det måhända derigenom bevisas allramest, att slika inflytelser grepo jemväl vår Rudbeck; så att äfven denne mot nästan ständiga plågor kämpande och fromme sjukling, ehuru sjelf troligen kysk i högsta grad, en och annan gång bjöd till, att i den allbeprisade Kellgrenska tonarten vara en smula lösaktig. Se t. ex. hans i Svenska Parnassen (Juni 1784) införda Saga om Herden och Herdinnan! Den är, emellertid, i sitt slag så pass lyckad, att den skulle kunnat gälla för mönstrets eller mästarens egen, – i någon af Stockholms-Postens första årgångar. Naturligare var, att humorn af Bellmans bacchanaliska dikter slog an på hans för skämtan benägna lynne, och aflockade honom efterljud, hvilka för honom intet annat voro, än en fantasi-lek utan allsköns praktisk anledning och tillämpning. – Det af hans skaldeprof tidigast offentliggjorda synes dock varit ett alldeles olikartad!: nämligen en Ode öfver den 19 Augusti 1772, eller den då af Gustaf III verkställda Regeringsförändringen. Jag har ej sett den; hans vänner funno den ”förträfflig”. Såsom säkert kan likväl antagas, att deras beundran för ”Boråsiaden” var fotad på en sannare grund; och det är troligt, att ymnigheten af deras bifall föranledde framträdet af hans andra komiska hjeltedikt ”Neri, Poème Heroique i tre Sånger”, som efter hans död utkom (1784) från Kongl. Tryckeriet. Af skäl, dem jag innan kort skall angifva, gjorde dock detta sednare verk ej på långt när samma lycka, som det förra.
Vänskaps och föreningsförbund mellan Hans Maj: t Konungen av Sverige och Hans Maj: t Kejsaren av Ryssland, Gatschino oktober 1799 och Stockholm den 30 november 1799. För vidare befästande av det inbördes goda förtroendet och gemensamma intressets befordrande har följande vänskapsförbund slutits. Från Sveriges sida deltog Friherre Curt Ludvig Bogislaus Christoffer von Stedingk, en av Rikets Herrar, och vår ambassadör vid Ryska hovet friherre Johan Christoffer Toll. Konungen av Sverige och Kejsaren av Ryssland har vid detta förbunds ingående haft som ögnamärke en lugn och ostörd besittning av ömse sidors besittningar. De garantera på det högtidligaste och mest förbindande sätt som kan ske, att så skall vara fallet. De förbinder sig att skyndsamt meddela varandra om utvärtes faror och oroligheter som hotar. Skulle trots allt ett av länderna bli angripet, skall det andra använda sina bona officia (vänligt bemödande) för att utverka fientligheternas upphörande och ett rättmätigt skadestånd. Blir detta fruktlöst skall man utan svårighet avlämna ett antal trupper. De skall samlas i den hamn eller ort vid den angripnes gräns som är närmast krigsteatern. Detta skall ske allra senast efter 4 månader. Sverige skall ställa upp med 8.000 man infanteri, 2.000 man kavalleri, 6 linjeskepp med 60-70 kanoner, 2 fregatter med vardera 30 kanoner. Rysk sida ställer upp 12.000 man infanteri, 4.000 man kavalleri, 9 linjeskepp med 60-70 kanoner och 3 fregatter med vardera 30 kanoner. Alla skall vara fullt utrustade. Vill man byta infanteri mot kavalleri kommer man överens om det. Den som får hjälpen skall bestå med vanligt underhåll. Skeppen skall dock ha proviant för 4 månader med sig. Man skall i god tid bestämma vem som skall föra befälet. Hjälptrupperna skall ha sina egna präster och fri religionsutövning. Begår någon brott döms de efter sitt lands krigslagar. Om hjälptrupperna genomgår en märklig förminskning skall de rekrytera hemma och sända nya trupper inom 2 månader. Ett förlorat skepp skall ersättas inom 2 månader. Blir soldater sjuka eller blesserade skall den krigande staten dra försorg om dem och när de tillfrisknat föra dem till gränsen.
Utskotten, som, hvad Handeln angår, an-, sett den redan lemnade tillåtelsen för Landtmannen till fri Spannemålsoch Victualie-handel samt afsättning af egen och grannars afvel och slöjder göra tillfyllest, heldst om dertill kommer ett bestämdt förklarande, att under nämnde frihet förstås alla Landtmanna-Producter och tillverkningar, så att deras föryttring i Städer eller på marknader icke må af någre specielle deremot stridande Författningar hindras,' samt för sin del icke trott någon Handel med köpmanna - varor vara å Landet behöflig, eller »ytlig, hafva, hvad Handtverkerierne angar, dels ansett ett närmare bestämmande af Gerning*- LagVtsliOttets Eetlinkandett', if mån på Landet böra på ofvannåmnde grande? ega ram, för att derefter utesluta bebofvet af tillfållige tillökningar eller undantag, dels oak, tned bibehållande skillnaden emellan Landtoch Stadsmanna-Näringar samt af Borgareråtten, såsom vilkor för de sednares idkande, trott en utvåg bora öppnas att, under sådant vilkor, jemväl på Landet få idka dem, då tjenligc lågenlreter sig dertill erbjuda, dels ändteligen, sedan ej mindre inträdet i Nåringarne blifvit undeidåttadt,' ån ett ökadt tillfälle till deras idkande jemväl å Landet beredt, ansett en strafflag blifva nödig för dem, som, försummande att förskaffa sig sådane rättigheter, ingripa i dem, hvilka andre lagligen förvärfvat.
Enl. nu gällande arrendekontrakt och anteckningar derom uti en från Kongl. KammarCollegii lista ProvinsKontor erhållen förteckning å utarrenderade Kronolägenheter, erlägges numera för oftaberörde hemman å Lofön samt Svartsjö Kungsladugård och Wendtholms Kungsgård tillhopa 1558 t:r 5 % k:r Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, hvilka, enl. sednaste eller 1855 års markegångstaxa för Stockholms län, upskattas till 19,736 R:dr 37 sk. 4 rst. b:ko. I stället således för att tillskjuta anslag till Drottningholms och Svartsjö Slotts underhåll, har Statsverket nu deraf en behållen inkomst, och då till dessa Slotts underhåll ieke något år, när arrendena tillföllo Kungsgårdarne, utgått mindre än 11,668 R:dr 32 sk., utgjorde behållningen för Statsverket sisth år 15,005 R:dr 21 sk. 4 rst. b:ko. Aug. Dahlerus. Häraf torde R. o. Ad. benäget finna, att jag, vid beräkningen af detta mitt vördsamma förslag, följt enahanda grund, som K. M. vid Dess Nåd. Propos. rörande lönförhöjningen i allmänhet, eller 20 proc. af nuvar:de anslag, hvilket nu utgöres af 16,400-R:dr b:ko. Jag vågar anhålla om remiss af denna min motion till Stats Utsk. Remitterades till StatsUtsk. 404 Den 26 November e. m. Hans Exc. Hr Gr. Löwenhjelm anförde sedermera: Medan jag har den lyckan att hafva ordet, får jag vidare till R. o. Ad:s upmärksamhet framlemna en motion, hvars syfte har den förtjensten att åtminstone icke f. n. taga i anspråk någon kostnad.
Riksdagsmannen änöors foacbim88on frän östergöthland, med deltagande i ofwan» nämnde önskningar, framstält det yrkande alt, dä hwar och en Medborgare i Riket nu wore berättigad att under full ägande räll innehafwa, cj mindre Säterier, än Rä och Rörs samt andra Frälse Hemman, Frälse ränta med lika skäl som jordägande rätten, borde kunna genom laga köp erhällaS, köpebref derom Utfärdas och faste-bref meddelas. Wid öswerwägande af förstnämnda yrkanden har Lag.Utskottet i betraktande der<f, att det emot rättwisa och säkerhet wsre tydeligt stridande, om utan wederbörandes samtycke, naturen af ingängna i lagar, ne icke föcbudna, aftal skulle förändras, wäl icke sun, uit dek förslag j hela si» widd ggkageligt, ark sädane IZ72 Dm 21 December. afhandling^, Hwarigenom ägande rätt icke blifwit uplaren, grille, Utan särskildt aftal mellan Comrahenterne, eller i annan ordning än lagen eljest medgift iver, tilläggas lika kraft och werka» med laglige köp, eller de i ashandlingen betingade wilkoc anses kraftlösa, hwilkas hemliga biasgifter detzucom sällan kunna med säkerhet bedömas. Dock, hwad i synnerhet förpantningar bekräffar, hwilke af rätter ägare blifwit gjorde, sä i händelse Riksens Högloft. Ständers Vestm om rättighet för hwar Swcnff Man akt sörwärswa fast egendom och jord af hwad namr som helst, winner Konungens sanktion, blifwec deraf §n följd, att äswen de rillförnr priviligieradr fastigheter sj kunna inlösas af andra, än den som, enligt Förpantmngsbrsswet är för ägare att anse, eller af dest arfwingar och rätts innehafware, samt i de händelser Z och § §. §. i 9 Cay. IordaBalken omnämnas, af bemälde ägares Bördemän.
St., vid åtagandet af beväringspligten, afsagt för de conscriberades räkning hvarje annat straff än arrest, cassalion och dödsstraff, hvartill icke spår finnes i sjelfva riksd.beslutet. Jag tror, att denna lagstiftning nu, som då, öfverlemnas i de bästa händer, då den öfverlemnas i Konungens, och anhåller vördsamt, att dessa mina tankar få åtfölja motionen. Frih. von Schwerin, Carl Julius: Med motiönären delar jag visserligen den förhoppning, att prygelstraffet må försvinna; men jag fruktar, alt ögonblicket nu ej är det rätta. Prygelslrafifet finnes i den militära lagstiftningen hos de flesta nationer, icke en gång de undantagna, hvilka anses hafva framskridit längst på civilisationens bana, såsom Fören - Den 14 Mars. 2i7 enta Staterna i Norra Amerika, Franska flottan och äfven i Preussen, ehuru med vissa modificationer. Uti England väcktes fråga om prygelstraffets afskaffande inom arméen och flottan; men det afslogs förnämligast derföre, att man ansåg en annan lagstiftning blifva både grymmare och olämpligare, såsom det visat sig inom Franska arméen, der, jemförelsevis med andra armeer, de hårdare militär-straffen, såsom arquebusering, oftare användas. — Man har ansett straffet särdeles vanärande. Men månne det är det mera, än alla andra straff i sista instansen? Och det har den fördelen, att ej, såsom släpandet af en kanonkula i Fransyska arméen eller den svårare arresten i Preussen, ofta vara kännbart för den straffades hela öfriga lifstid. Ej heller kan det vara mera vanärande för soldaten att stå i samma förhållande till sitt befäl, som tjenaren står sill sin husbonde. Skulle prygelstraffet bortta'gas, måste man betrakta det i afseende på de olika elementer, hvaraf vår a rume nu är sammansatt, nemi. beväring, indelta soldater och de värfvade.
Po-litecnico, som utgafs af Gar lo Gattaneo och under förevändning att sysselsätta sig med tekniska, ekonomiska och landt-bmksämnen äfven ganska ofta slog in på det politiska området; Crepuscolo, som med stor talang redigerades af Garlo Gattaneo och stod i förbindelse med alla de öfriga italienska provinserna för att komma lombarderna att inse, att man gemensamt arbetade för en nationel idés förverkligande; L ’ Uomo di Pietra, en humoristisk tidskrift, utgifven af Leone Fortis, der satiren ofta var politisk; Nipote del Vestaverde, en folkalmanacka, der Gesare Gorrenti i en stil, som, der det var tillåtet, var familiär och, der tillstånd saknades, var orakelmessig, undervisade det lombardiska folket i Italiens geografi och historia; dessa fyra förträffliga lombardiska tidskrifter bidrogo verksamt till vår nationela återuppstån-, delse. Bland Venetos tidskrifter böra vi ej glömma L ' Euga-neo och II Caffé Pedroccki, utgifna i Padua af Guglielmo Stefani. I Neapel hemtade det liberala partiet före 1848 under många år sina&gt; idéer ur en relativt liberal tidskrift vid namn II Progresso. Rom hade ingen annan periodisk tidskrift än sin gamla, sömngifvande. och pedantiska Giornale Arca-dico. Toscana deremot har i vårt åfhundrade haft en verkligen förträfflig tidskriftsliteratur. År 1820 började bokhandlaren Giampietro Vieusseux utgifningen af den mest ansedda, mest framstående och liberalaste af alla italienska tidskrifter,L ’ Antologia, hvari Italiens ryktbaraste i Toscana födde eller såsom flyktingar sig uppehållande skriftställare, bland dem Leopardi, offentliggjorde sina literära alster. Emellertid började Antologia fngifva Österrike farhågor, storhertigen af Toscana trodde sig i sin underdånighet för Österrike böra gifva efter för detta lands önskan och tillät, att denna heliga härd för de nationela idéerna släcktes. Men den nitiske utgifvaren Giampietro Vieusseux var ej länge overksam.