Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då således genom vanlig forsedel eller annan behörig förpassning tillräcklig upplysning vunnes såväl om krutets bestämmelseort som om afsändarens och emottagarens namn på olika orter, syntes det för vinnande af den trygghet vid transporten, som författningen egentligen åsyftade, vara fullt tillräckligt, om å kärlet, hvari krutet förvarades, allenast funnes utsatt ordet krut. Vidare och då i 21 § fem centner uppgåfvos såsom det största qvantum krut, som finge transporteras utan iakttagande af de för trafiken hindrande omvägar och omständigheter, som denna § föreskref, så syntes denna bestämmelse icke hafva annan grund, än att fern centner blifvit ansedda såsom vanligt lass efter en dragare. Men då icke blott fem utan ända till tio centner utgjorde ett ganska måttligt enbetslass, och en möjligen inträffande olycka genom fem centners explosion redan skulle medföra en sådan förödelse, att en explosion af tio centner knappast kunde åstadkomma sorgligare följder, ansåg motionären att, till de trafikerandes stora båtnad och utan att den allmänna tryggheten derigenom föiminskades, för tio centner krut kunde och borde medgifvas samma rättighet i afseende å dess transport, som hittills i nämnde § finnes föreskrifven för transport af fem centner och derunder. Slutligen och hvad beträffade kruts transporterande sjöledes, syntes författningen erfordra sådana modifikationer uti nu gällande bestämmelser, att äfven denna 3 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Vtskotlets Betänkande M 16. transport icke, utöfver hvad tryggheten kunde kräfva, måtte till de trafikerandes skada försvåras. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om följande förändringar i Kongl. Förordningen den 1 Oktober 1858. l:o att 20 § måtte erhålla följande förändrade lydelse: »krut, som föreskrifver, och hvarå med tydliga bokstäfver skall finnas utsatt ordet krut.
Här är i sanning icke fråga om någon ändring i sak, utan blott om att ändra ordet ”deras” till försäljnings-slällenas, och således att det skall åligga vederbörande att, i st. f. personernas antal, upgifva ställenas. Detta åstadkommer ingen annan förändring, än att föreskrifterna i 7:de och 10:de §§:ne icke komma att strida mot hvarandra, och jag får fördenskull anhålla, att föredragningen af ifrågavande 7:de §:s 2:dra mom. måtte upskjutas till dess man hinner till 10:de §:n. Hr Printzensköld, Carl: I motsats till Gr. Lagerbjelke, finnér jag den af Frih. Raab föreslagna förändring uti ifrågarar:de § ingalunda innebära någon förändring i sak eller medföra den ringaste förändring deruti. §:n handlar om huru många försäljningsställen, sorn pröfvas nödiga i stad, och det är detta, som bör i §:n uttryckas, men alldeles icke om det är Per eller Pål eller huru många personer, som ega att idka utskänkning. Skulle man bibehålla den redaktion af §:n, som här finnes, vore det tvert emot Utsk:s och R. o. Ad:s åsyftan, att i 13 H. 3 34 Den 4 Oktober f. m händelse i en stad el t bolag funnes, hvilket öfverlagd hela bränvins-ulskänkningen, della skill le, på grund af den nya förfaltn. komma att uphöra, och att vederbönde, som önska hålla krognäring, skulle, med åberopande af denna §, kunna påslå att det vore förbjudet att stifta bolag för bedrifvande af dylik rörelse. Sådant kan emellertid aldrig hafva varit meningen, utan tvertora vore det önskligt om man inrymde sådana ordalag i förf., alt dylika bolag kunde bildas; ty derigenom skulle säkert ordning och skick komma att iakttagas vid'krogrörelses idkande, hvilket beklagligtvis nu icke är händelsen, dä många personer befatta sig dermed. Jag tillstyrker således för min del, att Frih. Raabs förslag måtte antagas, alldenstund det icke innebär någon förändring i sak, men väl en förbättring i redaktionen. Frih. Cederström:
Mom. c) ang:de fortfarande balancering i statsverkets räkenskaper af de 73f53 r:dr 16 sk. b:co, sorn Statscont. förskjutit till underhåll för fricadetter och. pension ät Gen.Lieutenanten Suremain. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle icke tro, att det vore skäl att, för en så obetydlig fråga som denna, ingå uti någon omröstning i förstärkt Utsk., utan hemställer, att R. e. Ad. ville antaga inbjudningen. R. o. Ad. antog den i denna punkt gjorda inbjudning och ansåg i följd deraf den af Utsk. föreslagna voter.propos. förfalla. Mom. d) ang:de den pension, som blifvit tillagd Prot.- secret. vid Colonialdepart. L. J. Borings enka. Bifölls. Den 9 Maj. 415 Vid föredragning af SlatsUtsk:s d. 7 dennes f. ra. på bordel lagda mern. N:o 292, med förslag till voler.propos. rörde ett lån för uppbyggandet af ny kyrka i Christinehamn, blef den föreslagna voler.propos. af R. o. Ad. godkänd. Föredrogos och bi fö I los S(alsUtsk:s d. 7 dennes f. ra. på bordet lagda utlåt:n: N:o 293, nied anleda, af erhållne återremisser i fråga om ett lån för reparerandet och utvidgandet af Nyköpings lärdomsskola; och N:o 294, i anledn. af väckt fråga om indragning af den åt pastorerne i Ottarps, Filestads och Nöbbelöfs socknar af Malmöhus län upplåtna förläningsspanmål. Företog R. o. Ad. punktvis till pröfning StatsUtsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda förnyade utlåt.
Doktor Idströms enka, Johanna Wilhelmina Sandberg, icke må bifallas, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer bemälJa enka all å Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande af en årlig pension utaf 300 R:dr Runt. Då omröstningen utfallit med 34 ja och 85 nej, hafva Rikets Ständer följ aktligen beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen. 67:de voteringen. Den, som vill, alt väckt förslag -om beviljande af pension för förre Bataljonsläkaren Anderssons enka, Chrislina Åndersson, icke må bifallas, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer bemälda enka att å Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande af en årlig pension af 300 Hulr R:m'. 2 i Sluts-Utskottets Memorial M 2i(f. Vid voterings-sedlarnes öppnande befunnos 27 ja och 92 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen. 68:de voteringen. Den, sorn vill, att en årlig pension af 300 R:dr Runt beviljas framlidne Professor Alterboms efterlemnade dotter, Hedvig Atterbom, att, så länge hon lefver ogift, från Allmänna Indragnings staten utgå, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, hufva Rikets Ständer under sagde vilkor anvisat en dylik pension till belopp af 300 R:dr nämnde mynt årligen. Omröstningen har utfallit med 34 ja och 63 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen.
B et änkan elen. allt yttrande, huru förhållas bor med de under sednare åren till Kongl. Majit ingifne, men ånnu oafgjorde ansökningar om tillstånd att upptaga odlings Lågenheter å Kronoparker och Allmänningar, öfverlemna dessa ämnen till den Administrativa magtens pröfning, på hvilken de endast synas bora ankomma; hvarförutan Utskotten trott sig böra tillägga den hemställan, att Riksens Höglofl. Ständer ville uti den rörande detta ämne afgående underdåniga skrifvelse, framföra den önskan, att Kgl. Majit täcktes i Nåder så reglera de ifrågavarande försåljningarne af Kronoskogarne, jemte vilkoren dervid, att Staten må erhålla den högsta möjliga inkomst och de blifvande Auctionerne ej måtte så fortskyndas, att ju enskilde Speculanter kunna ega tillräckligt rådrum att inhemta erforderlige upplysningar rörande Skogens beskaffenhet, och öfrige omständigheter, som för anbud derå kunna finnas vara af nöden. Hvilket dock allt, jemte flere Ledamöters särskilda meningar till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 5 December 1823. SiatsVt skot tets Betänkandcn. 4^3 Utdrag af Protocollet, hållet uti ilH. Stånders Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts förenade Plena den 2 December 1823. S. D. Herr af Robson, C. M., anförde, att sedan, genom nu anställd votering, och pluralitetens inom de sammansatte Statsoch Ekonomi-Utskotten dervid fattade beslut, det Utlåtande, som sistnämnde Utskott till besvarande af Aterremissen'rörande Krono-Skogarne föreslagit och för sin del redan antagit, blifvit förkastadt; sä återstode ej för de af Ekonomi-Utskottets Ledamöter, hvilkas mening ej vunnit de sammansatte Utskottens bifall, annat, ån att densamma särskildt hos Riksens Ständer anmäla; i anledning hvaraf äfven begärdes, att följande anförande, såsom innefattande reservationen, skulle det blifvande Betänkandet bilåggas.
Ehuru jag gillar mot iverna för Hr Kibbings anförande, kan jag icke underlåta ali fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att jag tror den af honom gjorda jemförelse innefatta ett misstag, emedan här icke är fråga om predikanter vid jordegendomar å ena och brukspred i kanter å andra sidan; utan hvad Hr Ribbing kallat predikanter vid jordegendomar är egentligen sådana predikanter, som endast R. o. Ad. äger rättighet att kalla ; ty en sådan rättighet medföljer icke possessionen af någon egendom , örn den också vore af säteri-natur. Jag är för öfrigt af den mening, att alla sådana predikanter böra vara från skatt befriade och får föreslå, i enlighet med hvad en värd talare förut yttrat, att desse predikanter af alla sorter måtte upptagas efter samma grund som embetsoch tjenstemän, d v. s. taxeras endast ifall de hafva så stor lön alt contribution derför bör erläggas. Hr von Hartmansdorff; Först får jag vördsamt erinra Ståndet, att nu icke är fråga om afgiftens bestämmande, vare sig till i eller 5 r:dr , utan , enl. det beslut R. o. Ad. förut fattat, kan nu endast fråga blifva, huruvida brukspredikonter skola alldeles befrias från bevillning, eller om de skola lill classification upptagas; pä tiel R o. Ad. må kunna utsätta den afgift, som för hvarje dass kan finnas lämplig. I sjelfva saken synes R. o. Ad. nu böra slippa att höra talas om huspredikanter, sedan frågan om dem redan är afgjord. Men efter som man begagnat deni till jemförelse med brukspredikanter, så torde det tillåtas mig, som är af annan mening, än några föregående talare, att fortsätta jemförelsen. Huxpredikanterne äro, om jag får begagna en annan talares uttryck, om icke en luxartikel, åtminstone ett föremål för Inx.
Genom dessa tätare riksdagar blifva sakkännedom och vana vid allmänna frågors behandling mera allmänt spridda, och man kommer fortare och bättre till målet. I andra rummet vinnes härigenom den fördelen, att det stridstillstånd emellan Regering och folk, som nu vid början af hvarje riksdag ansetts vara dagens lösen, skulle kunna upphöra. Strid är aldrig nyttig i ett samhälle, mine Hrr! Det är frid och samdrägt, som äro nyttiga och nödvändiga, om det allmännas fördel skall vinnas. Representanterne lära nemi. bättre känna den Rell 2. 2 10 Den 28 Augusti. gerings afsigter, hvars åtgärder de oftare hafva tillfälle att se på närmare håll, de fatta förtroende till hvarandra, och handla med inbördes samverkan till det allmänna bästa. Detta tror jag icke kan vinnas utan årliga riksdagar. Skulle åter en Styrelse verkligen handla emot nationens sannskyldiga bästa, sä ligger slutligen den enda säkra controllen deremot uti en hvarje ar voterad budget, då det star i representationens makt att, snart och på ett allvarligt och kraftigt sätt, genom dess afsläende, till någon del gifva Styrelsen sin tanka tillkänna. Härmed är det dock icke meningen, ej eller nyttigt, att val böra ske till hvarje riksdag. Valen kunna ske hvart tredje eller femte år, blott representanterne sammanträda årligen. Jag anser det äfven vara nödvändigt att låta inflyta någon paragraf, som ersätter den borttagne 114 §:n i Reg.F.; ty endast på den vägen kan man hoppas att kunna genomdrifva ett nytt, på den samfällda valprincipen städt förslag hos de nuvar. Stånden. Dermed önskar jag likväl icke något annat, än att nuvar. Ständers privilegier må ställas under samma skydd som grundlagsfrågor, det vill säga, att två riksdagars sammanstämmande beslut må blifva nödige, för att uti dessa privilegier kunna åstadkomma någon förändring. Att nu orda något om otydligheten af en mängd paragrafer förslaget och svårigheten att förstå detsamma, äfven för dem, som äro något vana att tänka i och behandla vårt språk, skulle leda till allt för stor vidlyftighet.
Ministern har der icke yttrat ett ord, ang:de möjligheten af förändrade politiska förhållanden, hvilka möjligen skulle kunna föranleda en brytning, ej heller Krigs-Ministrarne, så vidt det kommit till R. St:rs kunskap, fästat K. M:s upmärksamhet på nödvändigheten, att ordna våra försvarsanstalter, för att vi må vara beredda äfven på en sådan eventualitet. Endast Chefen för Finans-Deparbt, Hr Frih. Palmstjerna, har anmält att, för den händelse K. M. ”äfven under påföljande år skulle finna sig föranlåten att sammandraga någon ”större del af arméen, eller utrusta någon betydligare del af flottan”, tillräckliga medel' för bestridande af dervid förefallande kostnader icke vore att tillgå; hvarföre ett förhöjdl kreditiv i delta hänseende borde af R. St. äskas. Jag tillåter mig inga vidare kommentarier öfver denna nakna och omotiverade anmälan: jag vill endast yttra den mening, att om dylika truppsammandragningar eller utrustningar äfven påföljande år Den 1 November f. ni. 173 skulle komma alt ske i enahanda afsigt, och med icke andra resollaier än det innevarande, någon förhöjning af kreditivet icke synes vara af behofvet påkalladt, enär för allt fall, oberäknad! de ordinarie anslagen, en half millin Ridr, ulan all förhöjning, redan finnes att disponera å det s. k. mindre kreditivet, hvartill komma de 518.000 Ridr, som ännu återstå af de för neutraliteten redan beviljade extra medel, d. v. s. mer än en hel millin för dylika extra evolutioner till lands och sjös som i år. Om fördenskull en förhöjning skall heviljas, måste den antagas vara erforderlig för andra ändamål, än det som i ofvannämnda Siats-Råds prot. angifves, helst, för den händelse att trupper skulle sammandragas eller flottan utrustas för något slags aktivt deltagande, sjelfva kriget ju slår för dörren, och del stora kreditivet då finnes att lyfta under vilkor af R. Stirs sammankallande.
Tydligen är det en rikare och vidsträcktare utbredning af denna grundtvigianism man må hoppas på, så vida det skall kunna bli tal om att finna en modus vivendi mellan de positivt religiösa och fritänkarne. Grundtvigianerna äro ju också det enda religiösa parti, som i sjelfva den religiösa innerlighetens namn höjer sin röst för församlingens frihet, åtskiljandet af stat och kyrka, borgerlig vigsel, borgerlig ed, konfirmationsfrihet (sär-skildt upphäfvandet af en bestämd åldersgräns) o. s. v., idel frihetsfordringar som sammanfalla med fritänkarnes och som dc hafva ärft från sin mästare. Då man ofta har kallat grundtvigianismen Dden glada kristendomens), så träder » den inre missionen » i motsats till densamma såsom den mörka kristendomen, med en afgjordt pietistisk prägel, men också med folklig tendens. I ett stundom drastiskt forceradt, folkligt kapucinerspråk och väsen uppträda dess koryféer som väldiga botpredikanter, hvilka älska att måla den onde på väggen och låta sin tvifvelaktiga vältalighet stråla mot hel-vetets mörka bakgrund. Pastor Frimod t, en at deras mest ansedde män, var bekant för den öppenhjertighet, hvarmed han ofta för de efterlefvande uttalade sin förmodan om att salig den och den befann sig i helvetet; han egde en utomordentlig makt öfver sina åhörare och det var alltid för honom lätt att åstadkomma medel till kyrkliga och välgörande ändamål. Vid hans begrafning höll pastor Vilhelm Beck ett tal, som var ett märkligt stycke inre-missions-vältalighet, hvari ordet » Jesus » förekom ett par gånger i hvarje sats och hvars smaklösa tema var att det ordades mycket om hvem, som skulle bli Frimodts efterträdare, men Jesus skulle vara Frimodts efterträdare; Frimodt tillkom det (liksom Johannes döparen) att aftaga i våra hjertan och Jesus att tilltaga. I teoretiskt hänseende skiljer sig den inre missionen obetydligt från det högkyrkliga partiet, men genom hela sin praktiska riktning griper den tydligen, i synnerhet på de många metodistartade mötena, djupare ned i folket, hvars starka nerver tycka om en kraftig stimulus.
Till minst 5,000 rdr torde derföre stallmästarens lön böra höjas; hvarjemte för stallmästaren uti Malmö, — hvilken icke, såsom föreslaget är för den vid Strömsholms ridskola, erhåller fri bostad, — bör tillkomma 400 rdr uti inqvarteringsersättning, Nu föreslagna 3,000 rdr torde dock lämpligen så böra delas att 1000 rdr uppföras såsom lön 1200 såsom tjenstgöringspenningar; börande af dessa sednare, för hvarje full månad stallmästaren, af en eller annan orsak, ej sjelf sköter sin tjenst, tillfalla den — antagligen förste beridaren — som tjeusten öfvertager. Beridarnes löner äro äfven lågt beräknade. Då likväl möjligt torde vara att lista beridarens tjenst kan bestridas af någon yngre regements-stallmästare, och den 2:dra beridarens af någon skicklig officer eller underofficer, kunna skäl finnas att här icke föreslå förhöjning. Dock böra för den vid Landtförsvarskommit. Bet. II. C 42 ridskolan uti Malmö — af samma skäl som angående stallmästaren derstädes är nämndt — tillkomma inqvarteringspenningar, med ISO rdr för hvarje beridare. Skulle, hvad nyss såsom möjligt är förutsatt, beridare innehafva annan tjenst med hvilken inqvarteringsersättning är förenad, afdragen naturligtvis denna ifrån hvad honom enligt detta förslag tillkomme. Åt eleverne, hvilka i öfrigt sjelfva skola bekosta sitt uppehälle vid skolorna, är inqvarteringsersättning — der bostad icke lemnäs — uppförd af kommitterade att utgå enligt för landet i allmänhet gällande inqvarteringsordning af den 22 Febr. 1841, med 6.23 rdr pr månad. Otillräckligheten härutafär påtaglig. Skäligen torde derför nämnda elever böra erhålla samma inqvarteringsersättning som ofvan för beridarne föreslogs; d. ä. 12.50 rdr pr månad, eller för kurs 75 rdr. Beträffande elevernes inqvartering i öfrigt hafva kommitterade underdånigst hemställt att vid Strömsholm 7 af dem uti slottet skulle erhålla bostad, hvaremot de öfrige kunde finna sådan uti värdshusbyggnaden derstädes.
— Af Betankandet Tab, i. inhämtas nämligen , att CourSen var från år 1803 till och med år 1807 nÉU stan i j mt, ehuru mindre betydligt stigande, oaktadt vi under hela denna tid, skola jemt hafva legat öfver! Handel. Hvarföre försämrades ej utländska Myntet, och hvarföre föll ej Coursen under Al pari, efter Utlänningenshandel naturligtvis då måste vara i underbalance? Eller hvarföre föll Coursen, åtmindstone ej till Al pari, som lär vara ungefär 47 sk. ? Eller kan undervigten i handel verka annorlunda på inynlet och Coursen hos Utlänningen än hos oss»? — Men ännu besynnerligare synes det, och för mig alldeles obegripligt, att dä vi, gemön jemn öfvervigt i handel under ofvannämnda 5 år, hade vunnit utländska penningar eiler fordringar till ett sammanläka D*n 7 Juli e, i?l. 455 jiadt belopp af ej mindre än 12,535,759 R:d,f de följande 5 årens underbalance skulle kunna förorsaka bristande Vexefti llgång, och endast deraf, som det påstå», följande Stigning i Coursen, innan ofvannämnda behållning ännu blifvit medtagen, Men till Och med år 1812 (med hvilket år Utskottets säkrare uppgifter sluta) hade den sammanräknade underbalancen ej uppgått till mer än 11,778,188 R:d. ; och borde det således ännu nödvändigt finnas en utöfver behofvet ofverskjutande Vexeltillgång a C 759>568 R:d. Någon torde invända , att ofvannamnde handelsvinst blifvit medtagen till lic/uider ande af ännu äldre handels förlust. Jag bekänner upprigtigt, att jag ej ansett det mödan värdt efterfråga huru handelsbalancen för de föregående åren blifvit uppgjord.
All Dewillning eller Beskattning mäste för att wara billig, fastställas efter en allmän prrncipe och fördelas efter hwar och ens förmäga att den utgöra, utan annan ätstillnad till sättet; och mätte säledcs icke kunna helt och hällit bero af andras godlpeko och fräncrkänna nägon sin rättighet, om man än derjemte befriar den ifrän de dermed förenade skyldigheter. Det wore wisserligen ett monopvlium för Kongl. Maj:t och Kronan att pä witz, ställen i Riket bibehälla Krono-brännerierne, och onekeligen wörö besse till synnerlig prejudice ätminstone för de undersätare, svin wistas pä sädane ställen, om än det derjemte wore dem obetagit att sjelfwe bränna. Wär tanka är att ifräga»varande Bcwillningen för Husbehofs -bränningen, för att wara billig, mäste efter lika grunder fördelas öfwer hela Riket, utan att Krono - Bränneriet derwid kunna komma i fräga; om sedermera nägon enskild ork finna för sig bättre, att icke begagna rättigheten, mä bet blifwa dess ensak; men som sagt, bör dm ingalunTredje Band. N:o 52, 59- da, 450 Den 14 September. da, utan egit friwilligt begifvande, kunna derifrän uteflutas. z:o Säsom svar ä den beräkning Högloft. Ukskottet torde hafwa gjort, huruwida Husbehvfs - bränningen skulle gagna eller skada Staden Götheborg, hwilken likwist äger en icke obetydlig Stadsjord, gör til'yllest, att wi anmärka o§ wara de, som sätt pä sitt answar att bcwaka Stadens enskilda angelägenheter; att wi i detta fall följa de ost, icke af nägon enskild Association, utan af samtclige Borgerjkapet meddelade föreskrifter, och att Medes allt Förmynderskap synes wara öfverflödigt. 4:0 Det skulle förundra ofl, om Högloft.
Efter sedermera först till bifall, derefter till afslag och slutligen till återremiss å sednare punkten af förevande Mern. framstälde propos:r, hvilka alla besvarades med blandade Ja och Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han ansåg den till återremiss framstälda propos:n hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. Frih. Bennet begärde votering. Upläsles till justering och godkändes följande voter.-propos.: Den, söm anser de emot sednare punkten af Riddarh.Utsk:s Mern. A? 12 gjorda anmärkningar föranleda till återremiss, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej 1 vinner Nej, varder nämnde punkt af R. o. Ad. afslagen. Vid voteringens slut, och sedan jemväl den först aflagda och förseglade voterings-sedeln blifvit öpnad, befunnos rösterna hafva utfallit med 13 Ja emot 12 Nej. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne Ullåt:n och Mern., nemi. från Stats-Utskottet: JM 318, i ani. af väckt motion om ersättning af allmänna medel till innehafvaren af Haghults stom för honom åliggande roterings-skyldighet; JM 319, ang:de gratifikation åt Hr StatsKommissarien Kock; A? 320, ang:de slutligt bestämmande af arfvodet för den hos Utsk. anstälde Kamererare; JM 321, i ani. af erhållen återremiss å Betänk. JM 270, fråga om en fyranläggning å Gottska Sandön ; 334 Den 18 Oktober e. m. JV2 322, i ani. af K. M:s Nåd. Propos., angtde pension å Allmänna Indragnings-slaten för t. f. Chefen vid Skogs-Institutet, Hof-Jägmästaren m. m. Israel af Ström; JVs 323, i ani. af K. M:s Nåd.
Betänkande N:o i 19, öfver Riksdags-Fullmägtigen Nils Strindlund* motion, att stadgas måtte, det afh^ndlingar, hvarigenom någon för-värfyär sig nyttjande rätt lill jord, eller betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas, för att vara gällande. S. D. Föredrogos -å nyo *c'h biföHos Lag-Utskottets Setäskanden ;IN':o j.24, öfver väckta motioner, angående skyldighet för Sterbhusdelegare, alt -inom viss lid, efter förrätladt skifte, instrumentet deröfver till Domstol i orten öfverlemna; N:o 125, öfver väckta motioner, angående ändring af i5 Cap. 1 och 5 §§, Ärfdn-Balken; N:o 126, öfver Riksdags-Fullmägtigen Johan Ericssons motion, om förtydligande af eller tillägg till 2 §. i 16 Gap. Årfda-Balkeij. v. , - Från 'Väl lo fl. Borgare-Standet. S. D. Föredrogos å nyo Banco~Viskottets Betänkanden: N:o 39, i anledning af vackt motion, om Bankens och . Banco-Diseonlens Räkenskapers granskning i Kongl. Kammar-Rätten; Bifölls; IV:o 4o, i anledning af vackt fråga, om förändrade grunder för befordringar till Commissarie-beställningar inom Banken; Bifölls; '+ N:o 4t, i anledning af vackt motion, om rättighet för Bankens Gäldenärer, att i Landt-Ränterien eller -annat anvisadt ställe å den ert, der de äro boende, erlägga ränta och capital-afbetalningar; Bifölls; N;o 42, i anledning af motion, angående förändring i vilkoren för tvänne ifrån B riken staden Uddevalla beviljade lån; Bifölls; och ]\T:o 43, i anledning af motion, om afskrifning af en Bankens äldre fordran hos Riksgälds-Contoret; Bifölls. S. D.