Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt hafva Rikets Ständer, uti ofvanberörde underdåniga Skrifvelse, uttryckligen anhållit, att förslaget till Svafvelbrukets innehafvares ersättande och Frisocknarnes roterande måtte varda af Kongl. Maj.t till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling öfverlemnadt; hvadan någon verkställighet häraf icke lärer kunna komma i fråga, innan Rikets Ständer sig deröfver yttrat. Utskottet anser sig således icke ega något skäl att för närvarande understödja motionårens framställning om inställandet af all vidare åtgärd för verkställigheten af Rikets Ständers angående omförmälde ämne redan till Kongl. Majrt i underdånighet framförda anhållan; utan får Utskottet vördsamt tillstyrka, alt Herr af Gejerstams ifrågavarande motion må förfalla. Stockholm den 28 April 1840. Ank. lill Exp. Utsk. den ig Aprilj kl. 1 e. m. Utlåtande, angående den på Öland belägna Böda Kronoparks föreslagna förvandling till Härads-Allmänning. (Rgs Afd.) Riksdagsfullmägtigen från Öland, Sven Isaksson, har, uti ett inom Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskctlet remilteradt memorial hem - Stats-UlsJiotlets Utlåtandej 1V:0 go. y hemställt, att Böda Kronopark i Ölands Norra Mot mätte varda förvandlad till en nu saknad, men högst behöflig Härads-alimänning för Åkerbo och Slättebo Härader, eller de 10 nordligaste socknarne på nämnde ö, äfvensom att den för Kronoparkens vårdande tillsatta öfverflödiga skogsbetjening måtte indragas, saint, i stället, 2:ne skogsvaktare anställas, hvilkas till 133 R:dr 16 sk. för hvardera föreslagna löner kunde utgå af alla hemman, som å Parken åtnjöto utsyning.
Setntoäl i attfebtttttg af 9lifetö ©tänberö fratttfläflning hofiwt fär Saba befia fomiteer hofwa till Äongl. SJlajrt itifoiitutit titeb be äffabe förflagen, odb äro befaittnta för ttärtoarattbe beroettbe på webetböranbeö pttranben. 35å Diifetö ©tanber toibare anhållit, att Äongl, Siaj:t täcfteö gå i författning ont ett ftttts flänbigt orbnattbe af ben cioila fjuftoårbett t rifet, och Äottgl. Siaj:t funnit äfrcett betta mara af behofmet påfattabt, hor @utibhetös(£oHegium erhållit nåbig befaHttitig att t ämnet uppgöra förflag. 9lflntäit Äungörelfe attgåettbe ftegring i afgifter för ntittbre bettteb Siajft faffftälb. — Sill ttppföranbe af itp lafarettöbpggnab rnib Sofa helfobrutttt faint till reparation af berwarattbe bruttnéhuö är attflag af allmänna mebel bemiljabt, och Äottgl. Slaj:t hor faftjiättt ritning till förftnämnöa bpggttab. — Ont återuppbpgganbe af bett genom toåbelb förflörba lafarettöbpggnabeu t St teå och om anlägganbe af ett itp lafa Slaj:t gifmit nåbig befattning, fantt förs orbttat att biflrift för befia båba fjufmårböinrättningar ffola af $ottgl. ftprelfe fig titlbragit feban fifta diifébag. 123 §DJaj:tö SSefaftuingö^afiuanbc t länet på lämpligare fätt orbuaé od) be
Med en blick på kartan — helst Forssells — finner man 84 Bo ii 4 Mars e. m. genast behofvet af detta omnämnda vägarbetes fortsättande , inser nödvändigheten af alt någorstädes , från Ljusnans öfra dalgång oell Borgsjö vid Ljungan, en dylik communication uppgöres, samt vidare fram, väg från Borgsjö till Forss vid Indals-elfven anlägges, hvarest redan finnes väg lill Sollefteå förbi Graninge. Från Sollefteå eller bättre högre upp vid Ed, bör väg anläggas förbi Skorped capell och Amundsjö kyrka till Björna. Manga hinder skola naturligtvis uppslå vid en så stor plan, som denna; men det tror jag mig tryggt kunna försäkra, att de böra vika för det stora och nyltiga uti ändamålet, som är icke allenast att gifva lif och luft och en uti vidgad verkningskrets åt den befolkning, som bor i dessa och kringliggande nejder, hvilken, i följd af en derigenom uppkommen lifligare rörelse, troligen genom ditflyttning förökades, utan äfven upprätta en basis för alla defensiva operationer i militäriskt hänseende på Helsingland, Medelpad och Ångermanland. — Efter all anlcdn. vore samma princip för väg-anläggning nyttig äfven för Vesteroch Norrbotten; men sådant skulle ännu mera förstora företaget, redan i sig sjelft stort nog, ehuru det är sannolikt, att jordmånen några mil från hafvet äfven der befinnes vara tjenligare för åkerbruket än utefter kustvägen. Emellertid, då jag ej tillräckligt känner detta land så, som jag önskar, vågar jag ej för comrnunicationernas fullföljande dit upp föreslå någon detaljerad plan.
Då emellertid, enligt Rikets Ständers tanka, från debiterade tunnetalet bör afräknas jemväl den spannmål, som, under titel: ordinarie afkastning, minskat inkomsten med 3,042. 3,050. 2,881. 2,876. 2,621. blifver verkliga behållningen endast . 16,962. 16,932. 17,008. 16,856. 17,041. på grund hvaraf Rikets Ständer funnit sig böra upptaga den statsverket behållna inkomsten af kronotionde till 17,000 tunnor, der å förslagsvärdet, å 6 R:dr tunnan, utgör 102,000 R:dr, hvilket belopp likväl genom den af Rikets Ständer beslutade omflyttning af indelta spannmålen från ofvanberörde anslag för militie-boställs-kassan m. m. ökats med 1,200 tunnor, motsvarande 7,200 R:dr, eller till 18,200 tunnor med ett värde af Transport 3,236,120: 109,200: 3,345,320: Expeditions-Utskottets Förslag till urul. Skrifvelse, N.-o 224. Tionde-spannmålslösen efter bestämda priser, beräknad vid sista statsregleringen till 4,800 R:dr, har för åren 1844 till 1848 i medeltal utgjort 4,464 R:dr, hvadan denna inkomst blifvit, i enlighet med E. K. M:ts nådiga proposition, utförd med 5:o. Arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägenheter. Af denna inkomst, som vid sista statsregleringen upptogs till 23,000 R:dr i penningar och 14,500 tunnor spannmål å 6 R:dr tunnan, 87,000 R:dr, eller tillsammans 110.000 R:dr, har i medeltal under åren 1844—1848, till statsverket influtit i penningar 21,196
Visserligen genomflög en aning hans själ, att bakom den barnsliga monomani, hvarom Malkolm talte, kunde ligga en hemsk och sällsam psykisk gåta, hvars lösning en dag skulle vidga våra begrepp om själens hemlighetsfulla egenskaper och tingens eviga invecklade sammanhang; att hvad de nu båda vidrörde med omotiverade och lösliga gissningar, det skulle vetenskapens forskningar kanske en dag hafva funnit och satt i system, men denna aning var endast en blixt, han kunde icke qvarhålla den eller göra sig reda derför, och med ungdomens vanliga snabbhet i sina konklusioner antog han endast tvenne alternativ för att bedöma sin väns tillstånd. Alf hade börjat med att skratta åt Malkolms ”besatta idéer”, som han inom sig kallade dem, men allt som berättelsen derom fortgick, kände han sitt interesse och sin nyfikenhet ökas att genomtränga denna besynnerliga hemlighet, ty att en hemlighet verkligen fanns, derom kunde han icke mera tvifla, men i Alfs friska och praktiska sinne antogo gissningarna derom en helt annan karakter än hos hans nervösa vän, de inskränkte sig, som sagdt är, till tvenne ganska kloka och antagliga alternativ. Antingen — och detta var det troligaste — led Malkolm helt enkelt af en farlig och besynnerlig monomani, en fix idé, ett slags ensidig och begränsad galenskap, den envisaste och svårbotligaste af alla; han påminte sig sin väns lynne, som redan i Lund varit ytterst ombytligt och lättrördt, att hans glädtighet omvexlat med melankoli och att han alltid varit excentrisk. Hvad var således naturligare, än att hans långvariga sjukdom efterträdts af någon rubbning i hjernan? Eller också fanns verkligen en varelse, som hade något obegripligt skäl att bringa hans stackars vän ifrån förståndet eller åtminstone gifva honom utseende deraf. Dessa i sjelfva verket löjliga förföljelser kunde omöjligt under nära ett par år fortsättas endast af böjelse för drift och spektakel eller af det lumpna skäl, att en gammal peruk förkommit; i fall de verkligen existerade, måste de hafva ett vigtigare mål. Det var i följd af alla dessa tankar, som Alf ändtlingen bröt den långa tystnad, som herrskat i rummet. — Hör på, Malkolm!
Nej — 33. Instrumenter, fältskärs-, mathematiska m. fl., samt instrumenter, musikaliska. lJtsk:ts hemställanden biföllos. Jern, gjutet. Utsk:ts första hemställan. Bifölls. Utsk:ts andra hemställan. Gr. Liljencrants: Den här föreslagna tnllnedsättnrng synes mig vara, om möjligt, ännu mera obehöflig än de andra, enär tillverkningen af denna artikel är så naturlig för vårt land, att något behof att införskrifva den ifrån utlandet icke borde förefinnas. Att då nedsätta tullen till hälften af hvad den förut varit, skulle, efter min åsigt, icke vara riktigt. När dessutom hvarken Kongl. Maj:t eller embetsverken föreslagit någon förändring, får jag på detta skäl, äfven om det förra icke vore för mig fullt tillräckligt, begära afslag å delta moment och bibehållande af gamla tullsatsen. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå och Dtii J8 M»j f. m. 565 bibehållande af den nu med 1 rdr pr centner utgående tullafgiften för grytor, pannor, kittlar m. fl., då svaren utfölio med många ja, jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts tredje och fjerde hemställanden. Biföllos. Jern, smidt eller valsadt. Utsk:ts första och andra hemställanden. Biföllos. Utsk:ts tredje hemställan. Hr Reutersvärd: Inom Utsk:t har jag i denna fråga varit af olika mening med Utsk:ts pluralitet. Emot den föreslagna tullfriheten å jernvägsskenor liar jag intet att anmärka, emedan vårt jern kanske torde vara alltför godt att användas till sådana.
Under tiden hade Konungens Befallningshafvande, i stället att utlysa auction å gäldenärens egendom, uti särskildte memorialer till RiksgäldsContoiret dels insändt smärre summor i afräkning på skulden, och dels lios Herrar Fullmägtige gjort hemställan, om icke med auetionens utlysande någon lid kunde få anstå, då vidare bestämda afbetalningar, om gäldenären lemnades anstånd, kunde förväntas; men enär detta anbud blifvit lemnadt utan afseende och Konungens Befallningshafvande, på vidare förfrågan, huruvida auction å fasta och lösa egendomen genast skulle utlysas, erhållit af Fullmägtige i RiksgäldsContoiret förnyad anmodan, att med den skyndsamhet Författningarne medgåfvo, be - oC>2 Riksens Ständers fordra Utmätnings-utslagen till verkställighet, hade omsider Kungörelser den 12 November 1819 blifvit utfärdade, enligt hvilka gäldenärens lösa egendom skulle utbjudas till försäljning den 16 påföljde December, och fastigheten stora Herrestad den a3 Februarii 1820, dervid likväl, i afseende på fastigheten, det hinder mött, att Banken, som för intecknad fordran, deruti egt panträttighet, icke blifvit om auctionen underrättad, så att dess samtycke till egendomens försäljning erhållits, hvadan ock Banco-Styrelsen. begärt auctionens inställande. Af detta förhållande med ifråga varande lagsöknings-åtgärder hafva Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret ansett sig böra anmäla ärendet till min Ämbets åtgärd, och då jag i följd deraf, efter .inhemtad förklaring af Konungens Befallningshafvande, varit föranlåten, remitera målet till vidare laglig åtgärd af Advocat-Fiscals-Xmbetet i Kongl. Götha Hof-Rätt, har Advocat-Fiscalen derstädes Herr Lagman Hedenstjerna, uti afgifvet Memorial, jemte reserverande af öppen talan för Justitia;-Ombudsmans - Ämbetet i sakens hela vidd, för egen del anmärkt, dels att oaktadt
Yid berörda verk voro för år 1842 skattskrifne följande antal betjening och arbetare, nemligen: Yid Olofsforss 106 mankön och 95 qvinkön; Vid Hörneåforss 32 mankön och 36 qvinkön; Vid Johannisforss 18 mankön och 12 qvinkön; Vid Säfvar 25 mankön och 23 qvinkön samt vid Robertsforss 58 mankön och 49 qvinkön eller tillsammans 239 mankön och 215 qvinkön. Enär Bruksägarne till Taxerings-komitéerne icke lemnat antagliga uppgifter å tillverkningsvärdet, har taxation under nu ifrågavarande år skett efter 1835 och 1841 årens Bevillnings-Förordningar, så att för år 1842 Olofsforss Bruk ansetts äga ^:del af privilegierade stångjerns-tillverkningen 1,800 Skeppund i behållning med 3,656 Riksdaler 12 skillingar; Hörneåforss Bruk, en ^:del af tillåtna Stångjernssmidet 1,800 Skeppund, lika belopp; Säfvar Bruk |:del af Stångjerns-smidet 450 Skeppund och ^:del af Manufaktur-smidet 300 Skeppund, 2,019 Riksdaler; Johannisforss ^:del af Stångjerns-smidet 266 Skeppund 13 Lispund och |:del af Manufaktur-smidet 60 Skeppund, 704 Riksdaler, samt Robertsforss j:del af Stångjerns-smidet 865 Skeppund och l:del af Manufaktur-smidet 80 Skeppund, 2,268 Riksdaler i sk. 8 r:st. Dessutom finnes Holmforss hammare, belägen vid Orrböle i Nordmalings Socken och Fredriksforss i Bygdeå Socken, hvilka från Tabellen blifvit uteslutne af den orsak, att något smide vid det förra icke börjats förrän 1843 och att det sednare eller Fredriksforss genom vådeld förstördes år 1842 och derföre undgått taxering. Fabriker och Bruk, som ej tillhöra sistnämnde handtering.
Riksdagsordningen förutsatta händelse icke inträffar, vid hvilka förhållanden BondeStåndet förnyat inbjudningen , i afseende på det serskildta Utskottets sättande, samt anhållit, att BorgareStåndet i allt fall måtte undanrödja verkan af den beslutade Remissen , så att BondeStåndet, derest icke serskildt Utskott för Motionernes behandling komme att sättas , blefve i tillfälle, att, utan någre i förväg lagda hinder, kunna förordna om, och första gången utsätta, till hvilket eller hvilka Utskott, på bordet hos BondeStåndet ännu hvilande Motioner om jeinnkning i Ståndsprivilegierne böra gå, och samma Remiss icke eller må föranleda till någon collision , i afseende på de öfrige frågorna, som af de Stånd , inom hvilka de äro väckta, blifvit förviste äfven 48 Prbt. Utdrag den 9 Februarii 182g. till andra och flera Utskott, än Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet. Vid öfvervägande af den inbjudning Hedervärda BondeStåndet förut till Borgare* Ståndet i ämnet meddelat, hade BorgareStåndet, lika med BondeStåndet, insett vigten af ett behörigt utredande utaf de angelägenhe* ter, som utgöra föremål för ofvannämnde Motioner; men då dessa frågor äro af ganska vidlyftigt omfång, och bedömandet deraf förutsätter flerfaldiga statistiska upplysningar om locala förhållanden, och undersökningar, hvilka icke kunna inom inskränktare tid verkställas, ansåg BorgareStåndet det af BondeStåndet åsyftade ändamål icke kunna för närvarande vinnas genom sättande af ett serskildt Utskott, hvarföre BorgareStåndet ej eller funnit skäl att i denna del antaga inbjudningen.
Dec. P. 412, 454« 47^* BancoDiscontStyrelsen, rörande dess sammansättning och det Reglementariska för samma Discontverks förvaltning. Oct. 2 A. P. 620. BaneoDiscontVerket, om revision deraf år i823. Febr. P. 44i, 539, 572. — angående förrättad Revision af dess Förvaltning och Räkenskaper för år 1822 ra. m. Oct. 2 A. P. 620. Dec. P. 6. RancoDiscontVerkets Revisioner, rörande en och annan fråga i afseende på. Mars P. 708. April P. 102, i3o. BancoFullmäktige, angående decharge för. Julii P. 1241* Aug. P. 77. 104. «*- angående föreskrifter för. Aug. Nov. P. 586. Nov. 2 A. P - '10 BancoFullmäktige, val af deras Suppleanter. Aug. 2 A. P. 366. Sept. P. 55, m. BancoFullmäktiges Dispositions-räkning N:o 2, angående någre anordningar derå. BancoLån, om rättighet att i närmaste Ränteri eller till Kronofogdar i orterne aflemna räntebetalningar derå. BancoSedlar, förslitne, om de för deras inlösen antagne grunder. Aug. P. 332, 3^8, 412- BancoUtskottet, angående instruction för vid nästa Riksdag. Nov. 2 A. P. 704. BancoTJtskottets Betänkanden, Memorial och PxotocollsUtdrag, om Revision af BancoDiscontYerket, under nu påstående Riksdag. Febr. P. 441» 572. — i anledning af Revisorernes 1820 och 1822 afgifne Berättelser angående BancoVerket. Mars P. 704. April P. 102, i3o. — rörande liqvid med Stats Verket för det vid sista Piiksdag beslutade nya kopparskiljemynt. Mars P. 704.
I talen det rätt väl och skolén deraf må mycket båttre än hittills, det vet jag bättre än J. Hvilkendera skall man nu tro? Jag skulle vilja åberopa en omständighet som talar emot Frih. Raab, nemi. att alla främmande ministraroch konsuler ständigt yrka pä förbuds borttagande och tullafgifternas nedsättning. Månne de göra det för den Svenske näringsidkarens bästa? eller är det för den Franske, Engelske eller Tyske tillverkarens fördel? Jag tror man måste antaga att de äro aflönade för att bevaka sina kommittenters och icke för att befrämja den Svenske tillverkarens fördel. Den 31 Maj e. m. 249 Hr Hjerta, Lars: Den diskussion som nu pågått torde måhända tillräckligt visa att jag hade rätt uti att på f. m. yrka, såsom det konstitutionel! riktigaste, att tulltaxan måtte punktvis genomgås. Jag finner nu att jag icke bordt afstå från detta yrkande emedan det vanligen icke skulle åtgått längre tid att sålunda genomgå hela taxan än som erfordras, efter det nu beslutade föredragningssättet då så många artiklar äro undantagna för serskild pröfning. Dervid får jag tillika beklaga alt slöjdevaror, icke specificerade och handtverkerivaror i allmänhet icke blifvit undantagne. Jag hade nemi. för dessa varor velat yrka på bibehållande af den hittils gällande tullen. Orsaken dertill ligger icke i någon fruktan för den närvar, handelskrisen och dess följder på våra näringar; jag anser nemligen mycken inbillning ligga lill grund för den farhåga som synes nog allmänt råda att stora massor af utländska varor skola störta öfver oss. Arbetslöshet plägar eljest icke föda öfverproduktion och då i många Europeiska länder dervar. fabriker ligga nere, behöfver ej deraf befaras någon utsträckt varuproduktion. Det egentliga skälet hvarföre jag önskade bibehållandet af nuvar. tullbestäramelse är, att dessa varor, för att kunna lätt tullbehandlas, ofta torde uppgifvas till ett värde som för de flesta understiger deras egentliga värde, hvarigenom den åsätta tullprocenten utgår. Det torde derföre vara nödvändigt att fastställa något högre tullbestämmelser för att lemna behöfligt skydd åt näringen.
Då vi nu derjemte anse frågan laglig; så vet jag icke huru man kan vilja vara så intolerant emot sina motståndare som här varit förhållandet. Jag hoppas att R. o. Ad. vill bevilja remiss på ifrågavar. motion och icke undantrycka någons grundlagsenliga rättighet. Hr Printzensköld, Carl: Med all den dialektiska skicklighet, som Gr. Lagerbjelke i denna fråga ådagalagdt, tror jag det likväl icke för honom hafva varit möjligt att hos dem, som gjort sig ett klart begrepp om saken, bibringa den öfvertygelse att Grins motion är grundad på sådant förhållande, att remiss utaf densamma lagligen bör äga rum. Jag minnes nu icke och har icke heller uptecknade alla de skäl, hvilka jag skulle vilja kalla svepskäl, som Grin begagnat för ändamålets vinnande. Gr:n har velat antyda att uär Const.Utsk:s betänk, förevar, så fanns det ingen, som ansåg Const.Utsk. hafva olagligen förfarit, då det anmälte dessa ärenden hos R. St. och häraf har Gr:n dragit den slutsatsen, alt en så beskaffad händelse, nemi. att anmälan hade skett ifrån Const.Utsk. skulle för Gr:n utgöra en laglig grund att nu väcka motion. Jag minnes återigen ganska väl att både jag och flera med mig bestridde lagligheten utaf Const.Utskis betänk, i förevar, fall. Man anmärkte såsom en oformlighet, ja rent af såsom grundlagsvidrighet att Const.Utsk. utsträckt sin anmärkningsrätt utöfver den gräns som 106 och 107 §§ R. F. stadga. Längre än dessa §§ anvisat Utsk. sin verksamhet, äger det icke rätt att utsträcka densamma. Då en anmärkning icke är af beskaffenhet att hemfalla under den ena eller andra af dessa §§, så är Const.Utsk. obefogadt att intaga dem i sitt utlåt. Var nu Const.Utsk. dertill obefogadt, så måste följden vara den, att man måste betrakta dessa anmärku:r som funnes de aldrig till. Att på ett sådant förhållande som det, att Const.Utsk. grundlagsvidrigt förfarit, vilja grunda en motions väckande tillåter jag mig icke och hoppas att R. o.
Inom Ridderskapst och j4deln samt Borgare-Ståndet är anmärkt: att bevillning för borgerlig rörelse borde beräknas efter enahanda grund, som bevillning för löner; att till erforderlig conlroll, i afseende på bevillningens utgörande efter verklig inkomst, städernas taxering borde verkställas af alla fyra Riks-Stånden, jemte Ståndspersoner, gemensamt för Stadsoch Härads-innevånare uti den inom Häradet belägne staden; att be vi IIningen borde utgå med blott 4 procent af inkomsten; att enligt 8§., i olikhet mot föreskriften i 4 §•> föregående årets inkomst Rigges Lill grund för taxeringen; att Utskottet bort utesluta indelningen i classer af handtverkare och andre, ej serskildt uppräknade, borgare, så att för dem, lika med handlande m. fl. blivit bestämde blott minimi-afgifter, såsom uti 10 §. skett, hvarigenom hela 11 §. blifvit öfverflödig, men att deremot uti 8 §. Bill. till R. St.
Då hade det varit full motsvarighet, men det var misstroendet till de större egendomarne, att de skulle vilja hastigt åstadkomma denna sak och sedermera vidhålla den, ehuru den kunde leda till de mindres förderf (och jag tycker mig förnimma att Frih. Cederström äfven uppfattat saken på detta sednare sätt); det var detta misstroende till de större jordegarne, som afhöll Utskm från att, för giltigheten af öfverenskommelsens upphäfvande, fordra någon annan pluralitet, än den af personerne. Man föreslog äfven att bestämma en viss tid för öfverenskommelsens tillvaro, men äfven detta mötte så stora svårigheter, att man stadnade vid det förslag som nu är framlagdt, och som, om det vidtages, likväl skulle öppna tillfälle för den som ville, att borttaga sin stängsel och undvika den trefaldiga förlusten af lid, skog och penningar, hvilken förlust, såsom ej liggande i sakens natur, alldeles ej är af beskaffenhet att ej kunna undvikas. Om man begifver sig till Tyskland eller Schweitz m. fl. utländska orter, så, huru många gärdesgårdar ser man der? Inga! Der tänker ingen menniska på att göra de stora kostnader i dagsverken och annat, som nu här fordras för att vidmakthålla våra stängsel. Här är ej fråga om att bestämdt verkställa detta förslag i någon del af Sverige, der man vill fortfara med den nuvartde stängselskyldigheten; utan här är blott fråga om att öppna ett önskadt tillfälle för dem, som behöfva och vilja dermed upphöra; och då 502 Den 5 Juli f. m. bör man ej, i min tanke, sätta sig häremot, när man saknar allt skäl dertill, emedan på ingen ort denna sak kan komma lill bestånd utan enhällig öfverenskommelse. — Jag tillstyrker således bifall till Utskms betänk. Frih. Cederström, Claes Rud.: Det lärer för hvarje ledamot af detta Stånd vara väl bekant, hvilka meningsstrider“sig yppat i förevande hänseende, flerfalldigt uttalade och utkämpade pä riksdagar, allmänna landtbruksmöten och annorstädes. Motionären hade trott, att man skulle kunna gå vida längre, än Utsk:n sedermera ansett sig kunna tillstyrka.
Att i en stat, som ej befinner sig i revolntions-tillstånd, man icke bör gifva de lagar, som bestämma rättsförhållandena, de enskilda emellan, en retroaktif kraft, är en sats, hvars riktighet jag aldrig hört bestridas, och det följaktligen torde vara onödigt att här bevisa. Men, har man sagt: en sats kan vara riklig i och för sig, men en tillämpning deraf, utan jemkning och undantag, ändock icke ske utan menliga följder. Nåväl! hvilka äro då de menliga följder, som kunna upstå af den nyssnämnde, lill grunden riktiga, satsens tillämpning i förevarande fall? Jo, efter hvad man upgifvit bestå de deruti, att derigenom att lagen icke tillägges den af Konungen föreslagna retroaktifva kraften, skulle i en aflägsen, möjligen obegränsad framtid, två inteckningslagar komma att löpa jemte hvarandra och derigenom trassel upstå. Jag medgifver, att det är en möjlighet att under en lång tid kunna begge inteckningslagarne för vissa fall komma att löpa jemte hvarandra, och att derigenom kan hända att någon, som icke ser sig före, lider skada eller förlust, men detta torde ock vara den enda olägenhet man har att befara. Någon annan har icke i ingressen till K. M:s nåd. propos. blifvit anförd, och icke heller här upgifvits. Vida större är väl då den olägenhet sorn, om man icke vidhåller den rikliga grundsats, som förut blifvit vidrörd, kan derigenom inträffa, att mången, i förlitande på nu bestående lagar, och helgden af de rättsförhållanden, hvilka ljuder skydd af dessa lagar hafva upkommit, att, säger jag, äfven den, som sett sig före så väl som någon det kunnat, sådant oaktadt, kan möjligen blifva förlustig allt hvad han eger.