Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den 6 September i Sa3 fr a mg af dåvarande Coustitutions-Utskott åtskilliga Gi iindlags-ändi ings-föi slug till befordrande af Riksdags-Ärendenas skyndsammai e säng. En i nitra åtta månader fortsatt Riksdag, hvilken, oaktadt Representanternes ihärdiga bemödanden, letti nät de vigligaste (öremålen oafgjorda, hade, enligt hvad i Betänkandet yttras, naturligen vändt Utskottets betraktelser på orsakerna till en sådan långsamhet, och på medlen alt i framtiden motverka densamma. Utskottet hade eftersinnät, om icke, utan rubbning af åldriga förmer, som vunnit seklers helgd ooh allt djupare illträngt i Statsförfattningens hufvudgrunder, andra utvägar kunde återstå, för att, under bevarande af Rikets Ständers och enskilde Riksdagsmäns rättigheter, samt, utaii sakernas uppoffrande för behandiings Dih. till R:-S. Memorial, N:o 5y. methoden, förkorta Svenska Riksdagarna, och minska dermed förbundna, både för Staten oell för Val menigheterna tryckande kostnader.; och Utskottet hade snart funnit sig öfvertygadt, att ändamålet, åtminstone i någon nion, skulle ernås genom vissa förändringar i det arbetssätt och de öfriga reglementuriska detailér, sorn dels gammal häfd, dels äfven Grundlagen sanctionerat, Änskönt de, i enlighet med dessa åsigter, framställda förslagen blifvit, med undantag af ett enda, tinder nu påstående Riksdag, förkastade eller icke af samtliga RiksStånden godkända, instämmer nuvarande Constilulions.Utskott fullkomligen i det föregåendes uttalade opinion, försäkradt, att den jemväl skall en dag af Rikets Ständer sjelfva enhälligare delas. Men i samma mort Riksdagarna uppenbara sin syftning till större långvarighet, — och redan väntar en alt betecknas med ej mindre än tre årtal, — i samma nion finner ock Utskottet nödvändigheten af correctiven mera tvingande.
Borgare-Ståndet remitterat ett af Herr Norin ingifvet memorial, deruti han, under åberopande af sin vid sistlidne Riksdag väckta och af Rikets Ständer, enligt deras underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 7 Juni 1841 (N:o 373), understödda motion, angående en fyrinrättning å klippan Understen öster om Gräsön, anhållit, att någon verksam åtgärd af Rikets Ständer måtte vidtagas, på det att å nämnde ställe en fyrbåk, hvars nytta och nödvändighet vore af vederbörande embetsmyndighet erkänd, ofördröjligen måtte blifva uppförd. Derjemte har från Hederv. Bonde-Ståndet till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling öfverlemnats en motion af Riksdagsfullmägtigen Matts Pehrsson från Stockholms Län, hvilken yrkat, att, enär angelägenheten af fvrbåkar å Understen och på Holmöns norra udde å skäret Fjäderägg, äfvensom af en steneller träkännings båk - Stattsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 28. 9 häk på klippan Bonden länge varit insedd, sedan en mängd skeppsbrott inträffat vid dessa farliga kiippor, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kongl. Maj:t ville låta undersöka verkliga beliofvet af de utaf motionären föreslagna båkanstalter samt koslnaderne för desamma, och, i den nion lotsoch båkmedlen dertill lemnade tillgång, låta de ifrågasatte Irenne båkarne uppsätta.
Lindborgs till capitalet liqviderade skuld till Baucc-Discont-verket. ProUtclr d. I \ April 1° 41 • S. DFöredrogos ånyo och bi föllos Lagsamt Allmänna Bes\ärsoch EkonomiUtskottens Betänkande!): N:o 56, i anledning af väckte motioner om ändringar af Fdilatlningarne, rörande laga försvar och lösdrifvei iet, samt om inrättande at frivilliga ai belshus och tvångs-ai beishus; N:o 57, i anledning af väckta motioner, rörande ändiingar i 1111 gäliaircie Lego-Sladga af den 23 November i833, samt begagnande al så kallade uppehålls-kort, 111. m.; och N:o 58, i anledning af vackla motioner om förändring i Förlallningarne, angående mått, mål och vigt. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Ånyo föredrogos, följande uti på bordet lagde Protocolb-utdrag från Bespeclive Med-Stånden gjorde inbjudningar till Bonde-Ståndet i frågor, rörande anslagen å Extra Stats-Regleringen: i;o frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln att biträda dess den a4:de nästlidne Mars vid pröfningen af i5:de punkten under hufvudrubriken:
Har denna Tjensteman vid alla föregående, å annan Ort än Stockholm hållna Riksdagar, erhållit Arfvode af Statsverket, hvarigenom dess befattning blifvit erkänd nödvändig i och för Riksdagen. Att den äfven verkeligen är o - 246 Den 7 Martil. undgänglig för Ridderskapet och Adeln, torde ej böra betvifias, då man erindrar sig att Ridderskapers och Adelns Medlemmar öfverstiga dubbelt mera antal, än samtlige de öfriga RiksStånden. Då Ridderskapets och Adelns öfriga Betjening är dagligen fullt sysselsatt med fullgörandet af sina åliggande skyldigheter innom Cancelliet, måste Ridderskapet och Adeln äga en Tjensteman , hvars pligt är att vid Ståndets Plena uppvagta vid förekommande Voteringar förrätta upprop} besörja om ankommande och afgående Deputationers behöriga emottagande eller uppropande, samt i öfrigt tillse, att de för Ordningens bibehållande vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar gifna föreskrifter varda iakttagna ; hvarjemte honom , enligt RiddarhusOrdningen , åligger att dagligen vara tillstädes vid Riddarhusötskottets Sammankomster, så väl i anseende till polletters utgifvande , som fyrfaldiga med Riksdagen gemenskap ägande omständigheter. 3:0 Lärer så mycket mindre något skäl till RiddarhusFiscalens uteslutande från deras antal, hvilka af Statsverket böra njuta Arfvoden, kunna grundas derpå, att denna Tjensteman ej finnes uppräknad uti 24. §. af Riksdagsordningen; som den hos Hedervärda BondeStåndet anställde ViceSecreterare icke eller derstädes finnes upptagen eller nämnd , men icke dessmindve, icke allenast vid alla Den 7 Martil. 247 föregående Riksdagar, alltsedan 1809, dertill bl ilvit ansedd af Statsverket berättigad, utan ock af StatsUtskottet vid denna Riksdag jern* väl blifvit till Arfvode uppförd.
Nej, komma, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, skuldebref att karteras enligt följande tarif: till och med 100 B:dr fria öfver 100 (ill och med 200 R:dr — 50 öre, öfver 200 till och med 300 B:dr — 75 öre, öfver 300 till och med 400 R:dr 1: — och vidare för hvarje 100:1a! R:dr — 25 öre, samt återstoden af öde mom. att utgå; hvaremot uti § 7 komma att införas, såsom ifrån stämpladt papper fria, skuldebref och öfriga uti § 8, mom. 6 uppräknade handlingar, då de i konkurser företes. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 18. 11 § 9. Utskottet hade tillstyrkt, att, med bibehållandet i öfrigt af denna § oförändrad, lägsta karte-afgiften för lysnings-sedlar lill äktenskap skulle utgå till ett belopp af 25 öre. Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-stånden bafra bifallit detta förslag. Preste-ståndel åter har, med ogillande af Utskottets förslag i afseende å lägsta karte-afgiften, förhöjt densamma till 40 öre. Derest Preste-ståndet vidblifver denna sin skiljaktiga mening, torde följande omröstning böra anställas: Den sorn, i öfverensstämmelse med Utskottets af tre Stånd gillade förslag, vill, att lägsta karte-afgiften för lysnings-sedlar till äktenskap skall utgå med 25 öre röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Ne/, kommer ifrågavarande afgift att, enligt Preste-ståndets beslut, bestämmas till 40 öre. § 11, mom. 12. Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-stånden hafva godkänt Utskottets förslag till § 11, mom. 12, i fråga om arrendeoch hyres-kontrakters uppvisande vid mantals-skrifning; hvaremot Borgare-ståndet beslutat, att detta mom. skulle ur författningen utgå.
Måhända kunde Valand, om han försonades, återbringa dem äfven Fröj och Fröja. Loke åhörde dessa rådslag. Han visste väl, att de vore till ingen nytta, ty Valand var oförsonlig. Men han hade sina skäl att hindra, att ett försök till underhandling gjordes. Han erbjöd sig fördenskull att återbringa Idun till Asgard, och han höll sitt löfte. Ingen i Asgard visste hvar Valand dolt sig; men Loke gissade på Trymheim, och som han kunde förvandla sig till flere slags djur, såsom häst, ulf, säl, lax och insekt, dock ej till fågel, var det honom mer tålamodspröfvande än svårt att utransaka Valands tillhåll. Han fann den lille fjällsjön, där Ivaldesonen plägade fiska, och dörren till hans salar. När det skett, begärde han af gudarne att få låna Fröjas i Folkvang kvarlämnade falkham. Det fick han och flög till Trymheim. En dag, då Valand och Skade voro på fiske, hörde de vingslag tätt bakom sig och sågo en falk. Han flög ut från bärget, hvars dörr stod öppen, och han bar en frukt i sina klor. Valand misstänkte hvad som skett och det visade sig, att Idun var försvunnen ur bärget. Skade hämtade örnhammen, och Valand iklädde sig den. Det som falken flög bort med, var den till en frukt förvandlade växtlighetsdisen. Valand svingade sig upp i rymden och såg röfvaren, som hade godt försprång och var säker om att hinna fram. Loke saktade farten, för att locka Valand att förfölja. Valand sköt en flygt, som i hast blott kunde mätas med hans stormande känslors. Asagudarne, som väntade Loke, upptäckte från Lidskjalf örnen, som förföljde honom. Då grep Tor sin hammare och de andre sina kastspjut och ställde sig vid vallen. Man gjorde sig i ordning att tända vaferlågorna.
Programmen, hvarå såväl gamla s o m nya mästare v o r o värdigt representerade, utfördes m e d den sällsynta grad af fantasi, känsla, skola o c h originell personlig uppfattning, s o m vi redan förut konstaterat hos mr. Borwick. Bifallet, ihållande o c h intensivt efter samtliga numren, kulminerade efter Ohopins Scherzo h-moll o c h Liszts Rhapsodie hongroise. Herr Ragnar Grevillius gifver m e d biträde af fröken H e d v i d Edgren, en musikälskarinna samt hr Viktor W i c k l u n d konsert i Vetenskapsakademien fredagen den 11 februari kl. 8 e. m. Andreas Hallens orkesteroch körkonsert gifves i Musikaliska akademiens stora sal nästkommande torsdag den 10 dennes. - * •- Kanske ändå ... Skiss för Idun af Agathe L Lind. uften hade varit tung i dagar. Samma grå himmel, samma regndusk från m o r g o n till kväll. Redan klockan två började det skymma, så att fru Gärda icke såg sy längre. M e n hon kunde icke somna; de tankar o c h känslor s o m arbetade i n o m henne hela dagen, de fortsatte utan rast eller ro, o c h den unga kvinnan vred sig ibland liksom af kroppslig smärta. Så spratt h o n plötsligt till vid att någon tog i dörrvredet. Det hade blifvit mörkt i rummet. » Är frun h ä r? » » Ja, gör det. » Fru Gärda reste sig från sin liggande ställning, slätade till håret m e d handen o c h såg m e d en frånvarande min på, hur jungfrun sökte tända brasan. » Det är då alldeles omöjligt att få eld på de här sura pinnarne, vet frun! » I c k e heller rökte det ut ordentligt, utan ett o c h annat r ö k m o l n trängde fram o c h smög sig mjukt uppför kakelugnen. Det påminde fru Gärda o m ordspråket, s o m h o n förr tyckte vara så vackert: » Mera än elden på främmande härd röken i egen hydda är värd, » o c h h o n smålog ironiskt.
En sådan fråga som denna bör beslutas med församlingarnes majoritet, som derom sedan direele kan framställa sin begäran. Jag tillstyrker afslag å betänk. Uppå härefter först till bifall och sedan till afslag å förevarande betänk, framställd propos., blcf detsamma af R. o. Ad. afslaget. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. ni. på bordet lagda betänk. N:o7l, i anledn. af väckt motion om upphörande af nämdemäns befrielse frän skjutsningsbesvär. Slutligen föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 72, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 29, afgifvet i anledn. af väckt fråga, att fullmakter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstbefattning, icke måtte meddelas. Uppå härom af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd J90 Den 13 November f.. m. propos., vidhlef R. o. Ad. sitt förut i detta ämne fattade beslut, samt lade del nu föredragna utlåt, till handlingarue. H. R. o. Ad. åtskildes kl. till 10 på aftonen. In fidem protocolli, silbert Munck. »&■«* Onsdajjcn den 13 November 1844. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 10 prot.utdr. för d. 9 dennes e. m. Justerades pleniprot. för d. 2 dennes e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf. att Frill. Tersmeden, Willi. Fredr., såsom ledamot af StatsUtsk., begärt och erhållit högst 14 dagars ledighet, räknad frän början af nästa vecka, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer, alt utse en ledamot i nämnde Etsk., under den Frih. Tersmeden beviljade ledighetstid. O Hr Akerman, Fredr.:
Och vidkommande sedermera Göran Jonassons_, J. O. Dahlbergs samt Johan Eric Janssons motioner, så, ehuru de deri gjorda framställningar visserligen icke synas obillige, kan likväl, enär ej mindre med hittills gällande, än af Utskottet nu föreslående grunder för Curhus-äfgiftens fortfarande, öfverensstämmer, att denna afgift bör utgå lika för alla betalande inom hvarje Län, hvilken föreskrift svårligen kunde tillämpas, om någon del af afgillen på del af Motionairerne uppgifna sätt disponerades, och, enligt samma grunder, Curanstalter äfven hädanefter obehindradt få inrättas på ett eller flera ställen inom Länen, efter behof och öfverenskommelse, Bevillningt-Utskotten Bet, Ni» 8, y •arnt det sötte ändamålet, att få afgiften, i nion af livar je inrättnings behoC fördelad, säkrare vinnes genom Läns comiterades åtgärd, utan att rubb* det nödiga sammanhanget i Länens sjukvårdsanstalter, och dymedelst möjligen förorsaka, att brist yppas på ett ställe inom Länet, då deremot öfverskott förefinnes å ett annat, lill betydlig olägenhet för sjukvården på det hela, Utskottet genom sin tillstyrkan icke gifva anledning till de a £ Molionairerne föreslugne undantag ifrån de allmänna stadganden, som för Curhus-afgiftens fortsatta utgörande blifva bestämda. Om nu Rikets Höglofl. Ständer läckas gilla de af Utskottet, för Curhnsafgiftens utgående uppgifne förenämnde hufvudgrunder, torde, i svar å Kongl. Majrts Nådiga Proposition, jemväl lillkännagifvas, det Rikets Ständer funnit lämpligt, att, i och för verkställigheten, bestämma följande allmänna stadganden, nemligen: 1:0 Till veneriska smittans hämmande och utrotande utgöres årligen,' ifrån och med år i835 till och med det år, då nästa Riksdag slutar, af hvarje person, sorn betalar mantalspenningar, en Curhusafgift med ett minimum af en skilling och ett maximum af fem skillingar
Han påstod sig visserligen blott ha legat i en, men då måste han, haft sina ben inrättade på samma sätt, som engelsmännen sina metspön, så de kunde förkortas efter behag, ty till och med i skjutsböckerna få de norska sängarne hålla till godo med den anmärkningen, att de äro för korta. Vi afbidade på nämde station de svalare eftermiddagstimmarne innan vi fortsatte vår väg, eller som kandidaten anmärkte på »ren» norska: »gingo 30 kilometer benväg för att kvile lidt på Skjäggestad.» Hur vacker naturen i Gudbrandsdalen än är, blef det nemligen snart klart för oss tre, som ej kunde få nog af den mera storslagna fjellnaturen, att här blott finnes välklädda berg, leende bygder, gröna sädesfält på bergsluttningar samt en blågrön flod eller smal sjö och en utmärkt landsväg i dalbottnen hela vägen fram till våra koffertar. Våra två vägvisande kamrater hade af bekanta blifvit anbefalda Skjäggestad, som ett lämpligt ställe för sommargäster, hvilka ej gingo ut för att idka sällskapslif bland nervsvaga personer, alpstafvar från Kristiania och klädkistor från Stockholm samt hela Norden för resten. Då vi närmade oss vårt utsedda hviloställe, sågo vi våra två kamrater, åtföljda af en hvit mössa, under hvilken vi anade ett studenthufvud, och vår harm gaf sig luft i knotande beskyllningar för svaghet och brist på trohet mot gjorda öfverenskommelser, samt i det enhälliga beslutet, att de skulle få ha karlen för deras egen räkning. Man torde härvid hafva godheten lägga märke till den stora olikheten emellan vårt högt uttalade beslut och de tysta föresatser, som före likställighetstiden plägade fattas af qvinnor, när de sågo sina likar i ungkarlssällskap.
I afseende åter på den framställda frågan om hvad fordom skett, dels med alla Ståndens, dels med enskildta Stånds till Konungen aflemnade adresser, har jag redan flera gångor haft tillfälle fästa uppmärksamheten derpå, att 1720 års Reg.Form är genom 1809 års grundlag upphäfven, och att sådana biafsked från RiksSttn icke af 1809 års grundlag tillåtas eller aro lagliga, utan hvad ett Stånd numera vill hos Konungen uttrycka, vare sig som en önskan eller beslut, det skall i den ordning grundlagen bestämt, af Ständerna, icke af något Stånd enskildt, til! Konungen uttryckas. På sådan grund förnyar jag hvad jag yttrat, att jag förmodar, att Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. finna sig förhindrade alt upplaga inbjudningen till pröfning. Frih. von Döbeln, Napoleon: Det är mig ej obekant, hvilka elementer som ingå uti en representation med tvänne kamrar; den enas, eiler Pairskammarens, sammansättning och ändamål är mig ej obekant; det är mig ej obekant, att den deputerade-kammaren egentligen anses såsom representerande folket, att den tillkommer genom val, stödjande sig på contributionernas storlek; äfven känner jag Konungamaktens styrka genom det densamma förbehållna D e 11 aö Februari f. m. veto, — äfven dess förhållande till domaremakten, hvilken anses emanera från densamma, ehuru domrarne äro oafsättIige: allt detta har jag vetat sedan öfver tjugu år tillhaka. Vid första påseendet skulle man tio, att en sådan organiserad representation vore ett frivilligt contract emellan de håda Statsmakterna; att dessas rättigheter således till bådas fullkomliga nöje vore determinerad: men en genom mera erfarenhet mognad eftertanka har visat mig att så ej förhåller sig; det öfvervägande inflytandet är tydligen på Konungamaktens sida, och folkrepresentationens förmåner äro nästan alla concessioner, för att ej för mycket uppväcka nationernas missnöje.
Här är nu ieke fråga derom, ulan om att constituera en tjenstförrättande Ridd.- secret. till slutet af den riksdag, dä en representationsreform kunde sättas i verket. Den siste talaren har jemväl yttrat, att R. o. Ad. ej borde äga makt alt lill följd af en dagens opinion afskeda en Ridd.secret. Jag instämmer deruti, men torde få fästa uppmärksamheten deruppå, alt mitt förslag skulle göra ett sådant tillgörande alldeles omöjligt, att när som helst afsätta en Ridd.secret., emedan derigenom bestämdes, att han skulle permanent innehafva tjensten till en viss tidpunkt, nemi. slutet af den riksdag, då en ny representationsform antogs, och alt det sedan vore R. o. Ad. obetaget att rörande tjenstens ordinarie besättande vidare besluta. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: De vidlyftiga utläggningarne ang. fördelarne eller olägenheterna af Ridd.secret.tjenstens tillsättande medelst constitutorial eller på ordinarie stat, synas mig ännu vara alldeles förtidiga och således onödiga; ty det lärer väl icke kunna nekas, att detta är en ny fråga, hvilken, då flera ledamöter begärt, att den måtte remitteras till Ridd.Utsk. också torde nödvändigt böra först der handläggas, innan beslut derom kan fattas. I den andra frågan åter är discussionen redan slutad, och jag skulle derföre högeligen önska, att Hr Gr. o. Landtm, malte komma i tillfälle alt fortsätta sin resumé', dä R. o. Ad. otvifvelaktig! ganska lätt skulle komma till eli beslut. Frih. Den 17 Octo ber e. m. 201 Frih. Cederström, Jacob: Den vigt man bär synes sätta på ordet conslitutorial, i st. f. fullmakt, har jag svårt att rätt förstå.
R;dr till förstärkande af årsanslaget för instrumentaliers, kartors, böckers och möblers underhåll och förökande, äfvensom till reparationer, ved, ljus, städning m. m., dels af 600 R:dr såsom arfvode åt en särskild lärare för skolans Andra Afdelning; varande till stöd 6 Kongl. May.ts Nåd. Prop. om Statsverket, 1853. för dessa anslagstillökningars beviljande hufvudsakligen anfördt: alt af det nuvarande årliga anslaget för skolans materiela behof, utgörande 300 R:dr, årligen åtginge till ved, ljus och städning en summa af 211 R:dr 32 sk., så att allenast 88 R:dr 16 sk. återstode till instrumentaliers, kartors, böckers och möblers underhåll och förökande samt reparationer, annonser, renhållning m. m.; att detta ringa öfverskott ieke ens vore tillräckligt för behörigt underhållande af befintlige samlingar, an mindre medgåfve deras förökande; att skolan, af sådan anledning, vore i saknad af flera behöfliga inoch utländska läroböcker i navigationen och dermed gemenskap egande ämnen: att sedan
Summan den enligt Kongl. Brefvet af den 21 Februari 1815 Öfverste Kammar-Junkaren m. m. Grefve? Stenbock beslådde utfodring för 2:ne hästar 133: iG. ' Äfvenledes och intill dess Ängs-odlingen vid Kongsl Stals-Utsköttets Betänlanden. gården hinner fullbordas, upphandling af det LoningsHu, sorn fordras och Ängarne för det närvarande - icke afkasta, på Förslag lo6- 32. Men i den mån desse utgifter icke behöfvas, besparas behållningen till E nkors underhållande. Summa pä denne Stat. I penningar 6401: 24 In natura 1200 Bisp. Hö. Utdrag af Protokollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5\te Martii 1818• S. D. Vid föredragning af det, sedan nästlidne Dag, på bordet hvilande Ärende, angående reglering af en ny Utgiftsoch AflöningsStat vid Ulriksdabls Kongsgård, yttrade Herr Öfverste-Kammarjurrkaren Baron Adelsvärd, i frågan om bibehållande af den utaf Högtsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen stiftade Pensions-Inrättning för sex behöfvande Enkor under Ullriksdahl , att då, såsom Inscriptionen å Hospitals-Byggnaden utvisade, Hennes Majus afsigt varit, att inrättningen skulle för framtiden bibehållas, samt denne anstalt å Ullriksdahl , L likhet med dylike å andre Kungsgårdar , äfven vore behöflig för Slotts-Stats-Betjeningens Enkor, ansåg Herr Baron och Öfverste - Karnrnarjunkaren, för sin delj sig böra tillstyrka, att den 538 Stats-Utsiöttets Betänkanden. uppförde Pensions - Summan 240 R:<1 mätte å Slotts Staten qvarsta, att, till bibehållande af minnet utaf Högstsalig Hennes Maj:ts välgörenhet, för ändamålet användas.
Hellre än att ständigt stöta mot de väggar, som innesluta deras trånga existens, hålla de sig stilla och låta verlden med dess sträfvanden, dess brinnande kamp för framåtskridande och rätt ila sig förbi som en orolig dröm. Till och med i Taormina, denna by eller rättare denna ruin af en stad, höll man strängt på »det passande». De förmögnare handtverkarnes hustrur och systrar syntes aldrig till annat än på söndagseftermiddagen, då de vid sina mäns eller bröders arm infunno sig vid det lilla torget, der musik utfördes af stadens frivilliga musikcorps. Det var rätt roligt att en sådan afton sitta litet för sig sjelf och se på det lifliga och brokiga lif, som utvecklade sig för ens blickar. Taormina hade sina original ännu, Gud ske lof! Civilisationen hade litet svårt att krypa uppför den branta backen, men om ett tiotal år antager jag, att den är framme med hela sin attiralj af färdiggjorda kläder, färdiggjorda vanor och färdiggjorda tycken, som snart göra hela verlden lik en fattigskola i försörjningsdrägt. Som en stjerna lyste den tyske »baronen», som kommit till Taormina för flere år tillbaka och alldeles förvirrat stadsboarne med sin lyx och elegans. Pudrad, friserad, sminkad, vacker, med kläderna tillskurna efter senaste mode, händerna inklämda i fruntimmershandskar, en glasbit i ögonvrån och knapphålet prydt af en törnrosknopp, passade han i den omgifning han befann sig ungefär lika bra som en teaterdekoration i Guds fria natur. Somliga sade, att han var en förrymd aktör, andra, att han höll sig dold af politiska skäl, och åter andra, att perukmakaren bränt bort hans förstånd. Jag för min del tror, att han aldrig haft något att bränna bort, hvilket bestämdt är att komma sanningen närmast. Med honom rivaliserade fakinen i vårt hotell, en ung man med uppvridna mustascher, eldröd fez med två tofsar, mörkhylt, som om han haft negerblod i ådrorna, och stolt, som om det varit uppblandadt med blått. Han var ett hittebarn, och hvem känner hans anor?