Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf synes således, att behållningar på denna fond finnas, som kunna användas, men också å andra sidan, alt fonden redan till en del blifvit använd; och nu frågas, om denna fond skall indragas, och publika papper belånas endast på upplåningsfonden? Hvartill svaras: Nej. Ty om ingen upplåning kommer att existera, eller de upplånta penningarne åter blifva uppsagde, skulle publika papper blifva ulan den lånerätt de hittills haft. Första ändamålet bör således vara, att tillse det publika papper, i hvilket fall som helst, ej förlora sin lånerätt; och i andra rummet har man alt så tillställa, att man, med tillijelp af denna fond, kan hålla upplåning och utlåning i det skick denna rö - Den 4 December e. tn. i65 reise bör vara, det vill säga, i en jemn gång. Jag vet således icke, hvarföre man vill göra någon skillnad imellan räkningen å vista, och den, som är släld på uppsägning; ty det är endast röselsen sjelf, som kommer att afgöra, för hvilkendera räkningen reservfonden kan behöfvas. I BancoDisconten hafva vi alltid, för att ej behöfva göra någon minskning eller inskränkning i utlåningen, hjelpt oss med lån för dagen af räntor, som insättas i YexelBanken; och deraf kan man se fördelarne att äga en reservfond af 5oo,ooo R:dr. På det ingen stockning i rörelsen må äga rum, i händelse utlåningen för en vecka icke skulle inbringa så mycket, som erfordras för dess underhållande och för Bankens egna utbetalningar, anlitar BancoStyrelsen reservfonden blott intilldess att tillräckliga medel hunnit insamlas. Jag kan således ej finna annat, än att för att vinna det dubbla ändamålet att underhålla rörelsens jem^ na gång, och i hvilket fall som helst bibehållla publika papperen vid den lånerält de hittills haft, man bör säga, att den särskilda fonden af 5oo,ooo R:dr skall med upplåningsfonden sammanslås och såsom reservfond disponeras. Friherre Cederström:
Nej, brödet kan aldrig bli så billigt, att alla ha råd att köpa det – saken är bara den, att den fördömde doktorn, som nu har så mycket att säga, förföljer alla oss handtverkare ja, så är det! – Och värre blir det nog, om karlen får hållas! profeterar Povelsen dystert. – Hör! Hör! ropa småhandtverkarna från nedre ändan af bordet. Skomakare Börresen reser sig och slår handen i bordet: – Det är natyrligtvis meningen – skriker han – att våra gamla skrån ska upphöra. Det har talats om den saken länge – och vi gick ju till kungs med en bön om skydd mot frimästare och andra frifräsare. Men vi fick till svar, att arbetsfrihet skadar ingen. Nu vill jag fråga – skadar den ingen, om den skadar mig? Är jag ingen? Nej, jag är mästare! Men är det rätt att behandla mästare så? – Nej! Nej! ropas det i korus omkring honom. Men från ett af de mindre borden hörs ett kraftigt: Jo! Alla se dit. Där sitta tre studenter, som hittills i lugn och ro diskuterat dagskrönikan och druckit sitt öl. En af dem höjer nu sin röst: – Ser I, mäster. I har en gång gjort mig ett par stöflar, som klämt värre än om de varit spanska. Därför beställde jag nästa gång mina stöflar hos en gesäll, som gjorde dem bättre och till på köpet billigare. Det kallas för fri konkurrens och är nyttigt för alla som slita skor. – Men jag skall säga honom – utfar Börresen i vredesmod – att vi mästare icke vilja veta af slika nymodiga påhitt! Rätt är väl rätt nu som i gamla tider – och så länge det finns lag i landet, skall den skydda oss för intrång – Gör bättre skodon – infaller studenten – så skyddar ni er bättre själf! – Fördömde likbärare! – ryter Börresen i det han flyger upp och med knuten hand störtar fram mot studenternas bord. – Hvem har I lärt er veta hut af? Studenten sitter stilla med handen på värjfästet, och svarar godmodigt småleende: – Åtminstone kan det icke ha varit af er, mäster. I tycks vid gud icke ha någon att lära bort!
Om så vore, hvarföre har man icke nu, såsom tillförene i fråga om adresser, sagt rent ut hvad man ville, samt till det af alla 4 Ståndens medlemmar sammansatta Exped.Utsk. öfverlemna! att uppsätta och föreslå ordalagen? Troligen derföre, att man ej kunde rent ut säga sin mening, eller tillåta någon annan afpassa uttrycken, utan att äfventyra ändamålets förfelande. Derföre, mine herrar! är det förmodligen, som man vill, att vi nu skole med vanliga formers förbigående, öfverlägga, icke om ett Utsk:s betänk., utan om ett förslag, sorn enskild riksdagsman vill lägga oss i munnen, så till ordalag som innehåll. När Frih. Lagerbjelke år 1823 skref sitt särskildta adressförslag, så hade Stånden redan emottagit Exped.Utsk:s. Han gick således icke dess åtgärd i förväg, utan korn efter med sin, såsom man städse gör med anmärkningar vid Exped.Utskrs förslag lill und. skrifvelse!'. Måhända hade adressernas historia varit nyttig att känna för Const.Utskts pluralitet, när den, uti sitt betänk, af den 10 dennes, förklarade Exped.Ulsk:s förbigående vära lagligt. Då Frih. Silfversköld år 1812 gick Utsk. förbi, var det, såsom nu, sjukt med lagligheten; ty Reg.Fln hade ej förutsatt det nödfall, som inträffat, som måste afhjelpas, <<>4 Den aG Februari f. ra. och ej kunde för framtiden lemnäs derhän, utan ett beslut afR. St. Men hvad ur det nu för nöd, som drifver oss till afsteg, sorn (Örmår oss att öfvergifva R. Sits språk vid alla föregtde riksdagar, och antaga Hans Janssons? — Hvad är skilnaden mellan vårt tillstånd 1818 oell i84o? Jo, att pennitigeväsendet då var såförstördt, att riksdagen fördenskull måst sammankallas, nu, att realisationen är gjord till allas belåtenhet, och att R.
Under anförande af det skäl, alt lagstiftningen icke kunde, i afseende på formen, begå något större misstag, än då den meddelade föreskrifter, hvilka i tillämpningen befunnes overkställbara och således uppmanade till öfverträdelser, • har Herr TV. F. Dalman, uti ett den 4 sisllidne Mars af Högloft. Ridderskapet och Adeln Lill Lag-Utskottet hänvisadJt memorial, föreslagit en sådan förändring i vår nuvarande rättegångsordning, rörande Domares skyldighet alt, vid så kallade extra förrättningar, icke afresa från förrättningsstället förr, än alla) begärda exemplar af protocoll och utslag blifvit till parterne utlemnade, att det i alla mål, som blifvit till syn på stället Lag-Uiskol tets Belänkande N:o Q1. 17 stället utställda och framför allt i alla egodelningsmål, hvilkas vigt och vidlyftighet i synnerhet sådant påkallade, mätte bero af Domstolen att, sedan målet blifvit till slut utför dt, bestämma, huruvida Utslag genast kunde meddelas, eller om, för Utslagets afkunnande och expeditionens utlemnande, annan dag inom viss tid, af t. ex. högst en månad, borde utsättas, från hvilken dag fatalier för ändringssökandet i sådant fall skulle beräknas. Jemlikt det uti motionen gjorda förbehåll, att få framdeles närmare utveckla densamma, har Herr Dalman sedermera afgifvit ett skriftligt anförande, hvaruti erinras, alt på grund af jemförelse utaf stadgnndena i 24 Cap. 5 §.
Uti 7:de punkten hafva Revisorerne anmärkt, att, ehuru Extraoch Expectance-Staten vid 1834 å,s slut blifvit, genom derå uppförde personers afgång, minskad med ett belopp af 2,264 R:dr, Eder Kongl. Maj:t likväl, uppå Förvaltningens derom gjorda underdåniga framställning, i stället att låta denna summa läggas lill Stats-anslaget för materielen, hvarifrån, till fyllnad i Extraoch Expectance-Statens anslags-behof, 3o,ooo R:dr blifvit af Rikets Ständer vid 1828—i83o årens Riksdag anvisade, i Nåder läckts förordna, att berörde 2,264 R‘dr skulle användas och i Ordinarie Aflönings-Staten uppföras till betäckande af den del af Matros-Corpsens i Carlskrona aflöning, sorn dittills blifvit förd inom column, men blefve erforderlig till Matros-Corpsens completlerande; och hafva Revisorerne, i anledning häraf, yttrat, att, så vida den för Matros-Corpsen anslagne aflöningssumma var uti den före 1828—i83o årens Riksdag verkställda reglering med Flottans Stater afsedd, Revisorerne icke hade något alt härvid anmärka; men då Revisorerne derjemte funnit, att de besparingar, som årligen göras på Extraoch Expectance-Staten, sammanföras med besparingarne på Ordinarie Aflönings-Staten, och således betraktas såsom disponible för personella anslag och arfvoden, hafva Revisorerne, som ansett sådant stridande så väl mot ursprungliga beskaffenheten af ofvanberörde på materiel-anslaget anviste 3o,ooo R:dr, som Rikets Ständers i detta afseende gjorda medgifvande, deraf hämtat anledning tillstyrka Rikets Ständer, alt åtgärder måtte vidtagas till skiljande af besparingarne å Extraoch Expectance-Staten från besparingarne på Ordinarie Aflönings-anslagen, på det de förstnämnde måtte kunna till anslaget för Flottans materiel återföras.
Vare långt ifrån mig att misstänka det Utsk:s pluralitet haft för afsigt att tillvägabringa en sådan kränkning af äganderätten, men det är min rättighet och pligt såsom riksdagsman att fästa allvarlig uppmärksamhet på de betänkliga följder, som ett bifall till Utsk:s nitfulla men obetänkta förslag otvifvelaktig! skulle medföra. Jag känner mig på dessa grunder förpliglad att yrka afslag på denna punkt af betänk., och är förvissad derom, alt ändamålet att åstadkomma redovisning för statsmedlen både kau och bör vinnas, utan sådana våldsamma medel, som det föreslagne, saint att aldrig inom Svenska representationen den förkastliga lära skall vinna burskap, att ändamålet helgar medlen. Bil aga. Arméens Pensions-cassa tillllutna J:delar af Wadstena Krigsmanshus inkomster, äfvensom vacanceoch liggetids-besparingar, samt från cassau till delägare utbetalte pensioner och begrafningshjelp, under nedanupptagne år. Levererade: gtdelar af Wadstena Krigsmanshus inkomsterne. Vacanceoch Liggetids-besparingar. Summa daler öre kprmt. Utbetalte Pensioner oell Begrafninghjelp. Den 27 November e. m. 511 Utbetalte pensioner och begrafningshjelp öfverslego redan ar 1763 beloppet af det året indutne statsbidragen; och med året 17(17 hade cassan, under åren 1761 — 1767 i pensioner oell begrafningshjelp utbetalt 208-017 daler 304 öre mera a'n de under åren 1758 — 1767 influlne statsbidragen sammanlagdt utgjort. Från och med året 1763 och allt framgent har pensionsutgiften öfverstigit statsbidragen. FIr von Rosen: Jag afslår ifrån allt annat yttrande och yrkar blott alslag. R. o. Ad. afslog 65 §. 66 och 67 §§• Bifölls. OS §. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar, att det förslag, som Utsk. bär gjort, icke är lämpligt.
Den talrika lösa befolkningen egnar sig nämligen hellre åt det lätta, med den själsspänning, som spel medför, förenade letandet efter ädelstenar, än åt det tyngre, men säkrare jordbruksarbetet, och när någon gång en rik skörd inträffar, bortslösas den hastigt, utan tanke på att spara till de tider, då utbytet blir ringa eller intet. En stor del af ädelstenarne slipas af särskilda stenslipare i Ratnapora, men bearbetningen är mycket dålig, så att de stenar, som utlemnas i handeln, ofta äro oregelmessiga och hafva ojemna, bugtade, illa polerade ytor. Hufvudmassan torde försäljas på Östra och Vestra Indiska halfön och i andra delar af Asien, men mycket utföres äfven till Europa. De ädelstenar, som förnämligast erhållas vid Ratnapora, utgöras af safirer, vanligen blåa, men någon gång gula, violetta, ja till och med fullkomligt ofärgade. I sistnämnda fall hafva de en glans snarlik diamantens.135 Rubiner såg jag här endast i ringa mängd. De ädla stenarne förekomma nästan i hvarje floddal, som från bergshöjderna i det inre af ön sträcker sig nedåt låglandet. Enligt uppgift af Mr Tennent (I s. 38) innehåller flodsanden mångenstädes så mycket af hårdare mineralier, att den omedelbart kan användas till slipning af andra stenar. Samme författare, eller rättare dr Gygax, som tyckes hafva lemnat de (temligen klena) mineralogiska bidragen till Tennents berömda verk, antyder, att man genom arbete i fast klyft borde få ett rikare utbyte än med det nuvarande arbetssättet. Denna uppfattning strider helt och hållet mot mineralogens erfarenhet. De vackraste ädelstenar, de största guldklumpar träffas såsom bekant aldrig eller nästan aldrig i fast klyft, utan i de lösa jordlagren. Uti dessa är å Ceylon rikedomen på ädla stenar, d.v.s. på stenarter, som äro hårda, genomskinliga och starkt glänsande, mycket stor, och otroliga tal skulle erhållas, om man kunde hopsummera värdena af den massa ädelstenar, som blifvit tillvaratagna härstädes sedan årtusenden tillbaka.
Intet ord utbyttes, men han betäckte hennes fårade panna, hennes grånade lockar med sonliga kyssar, tryckte henne förnyade gånger till sitt bröst, och hans blick skådade genom tårar med outsäglig kärlek djupare och djupare i de ögon, hvilkas milda glans han älskat, alltsedan de vakade vid hans vagga. Huru länge denna omfamning skulle fortfarit, är svårt att säga, om icke Ellen, som med glad, och dock nästan blyg förundran betraktade sin brors stolta, manligt sköna ansigte och nu länge med sammanknäppta händer varit en tyst, orörlig åskådarinna till det ömma uppträdet mellan sin mor och sin broder, slutligen skyndat att gifva och kräfva sin andel af kärleksbetygelserna. Vanloo kände en len hand vidröra sin arm och hörde en mild röst uttala namnet Arnold. – Arnold, jag är din syster Ellen, sade hon ... – Ellen, som jag bar på mina armar, då du öfvergaf din fars hydda, sade Ingrid. – Ellen, min syster! utbrast Vanloo och upplyfte henne i sin famn. Hon lade sina armar kring hans hals och de begge syskonens läppar möttes i kyss på kyss. Det var med en förtjusning, blandad med ljuft vemod, Vanloo betraktade den bleka flickan, hvars milda, barnsliga drag tillochmed i detta lyckliga ögonblick buro prägeln af de hårda pröfningar, den djupa långvariga dödsångest, hon måst uthärda. I öfvermåttet af sin glädje öfverföll honom en rysning, då han betänkte, hvilket hennes och deras moders öde skulle blifvit, om Försynen ej i den sista stunden sträckt sin räddande hand öfver deras hufvuden, och han skyndade att ånyo omfamna Erik, som med tårar i ögonen och hjertat uppfyldt af tacksamhet till Gud bevittnat och deltagit i lyckan af dessa återseendets ögonblick. – Näst Gud, ropade han, – är det er jag har att tacka för mina älskades räddning. – Ack, sade Ingrid, – han har varit den gode engel, Gud sände att hugsvala oss, då vår nöd var som störst. Han har besökt oss dagligen i vårt fängelse och återgaf styrka åt min själ, då den ville förtvifla.
Högloflige Ridderskapet och Adelns ledamöter: H. WACHTMEISTER. FR. v. ROSEN. BR. ABR. LEYONHUFVUD. GEORG af SCHMIDT. R. v. KRAEMER. A. ADLERSPARRE. L. GRONVALL. C. WAHLUND. G. H. STRÅLE. CARL EKMAN. J. LEKBERG. P. PERSSON. Högvördiga Preste-ståndets ledamöter: JOIL AUG. BERG. ANDERS SANDBERG. ESBJ. BERGMAN. CARL AHLBERG. Vällofliga Borgare-ståndets ledamöter: J. W. PETRE. G. F. EKHOLM. CARL WENNÉRUS. C. J, MOSSBERG. Hedervärda Bonde-ståndets ledamöter: C. A. LARSSON. G. JOHANSSON. OLOF NILSSON. P. BYSTRÖM. JPer Samselius. — 265 — Reservationer. l:o viii berättelseu angående Kongl. Stats-kontoret, § 11 morn. 1. af Friherre af Schmidt, C. J. G,: »Uti flertalets af Revisorerne åsigt, angående f. d. Landshöfdingen Grefve P. A. Lewenhaupt tillerkänd ersättning för mistade fardags förmåner vid bostället Biskopstorp och ön Tylen, har jag icke kunnat instämma.
Dessutom äro de under förestående rubrik förekommande personer upptagne i alfabetisk ordning. Bland förordnanden och antagningsbevis för städernas betjente m. fl. Annas Uti nu gällande författning (pag. 23) uppräknade förordnanden för lin-, hamp-, tjäru-, brådoch jernvräkure, äfvensom Askare. Dessa personer har Utskottet ansett kunna och böra uteslutas, då dels befattningarne numera icke existera, dels tvifvelaktigt torde vara, om förordnanden eller antagningsbref för de ännu qvarvarande numera utfärdas. Likaså har Utskottet från rubriken ringare skolbetjente, pedagoger, klockare m. fl, som igenAnnes pag. 22 i nu gällande författning, uteslutit »mindre kyrkobetjent», då de löneförmåner, som af dem åtnjutas, vanligen äro alltför obetydliga. I afseende på fullmakter m. m. å litel, eller namn, heder och värdighet, har Utskottet ansett samma stadganden böra gälla, som i afseende på dylika fullmakter Annas införde i § 5 af Utskottets förslag och som jemväl hufvudsakligen öfverensstämma med hvad härom pag. 24 och 25 i nu gällande författning Annes föreskrifvet. Stämpelbeloppet för theologie-, jurisoch medicine doktorsbref (se pag. 25 i nu gällande författning) har Utskottet nedsatt från 4 R:dr 50 öre till 4 R:dr, äfvensom för philosophie magisterbref från 2 R:dr 25 öre till 2 R:dr. Derjemte har Utskottet tillagt 2*.ne nya rubriker, nemligen: Kirurgie magisterbref, som borde beläggas med 2 R:drs stämpel, satiit Apolekare-bref, för hvilka föreslagits 4 R:drs stämpel. Stämpel å Doktorsbref utan aflagdt prof, som i nu gällande författning (pag. 25) upptagas till 37 R:dr 50 öre, har Utskottet ansett böra förhöjas till lika belopp# som i § 5 Annes för dylika bref utsatt, eller 40 R:dr.
— Det för djurens skydd arbetande lägret hade sin målsman i fru Elna Tenow, hvars föredrag, En insats i kulturutvecklingen, var stämpladt af den varmaste méclkänsla för julnummersomslaget och har detta nu tillerkänts signaturen C — e, hvars framställda idé kommer att användas för det ifrågavarande numret. Märkets innehafvare torde för prisets utfående insända namn och adress till redaktionen samt samtidigt styrka sin befogenhet genom att angifva innebörden af den prisbelönta idén. Det andra 50-kr onor s-priset gällde, som bekant, förslag till " en hufvudartikel af ovanligt och synnerligt intresse ". Vid granskningen af de talrika skrifvelser, som öfver detta ämne ingingo, befanns det, att ett betydligt antal, om än i växlande form och ordalag, uttalade som sin åsikt, att det skulle vara läsekretsen mer än allt annat välkommet alt med anledning af tidningens tioåriga tillvaro i julnumret få en uttömmande skildring från Iduns redaktionsoch tryckerilokaler med porträtt af redaktionsmedlemmarne och den öfriga talrika medarbetar staben — en titt in, så att säga, bakom kulisserna i Iduns hvardagslif » hemma hos sig ». Denna öfverraskande samstämmiga opinionsyttring från vår läsekrets var oss naturligtvis dyrbar som ett bevis på dess sympatier, och vi kunna ej annat än villfara en så alskvärdt uttalad och allmän önskan. En dylik artikel: " Hemma hos Idun " kommer alltså att bli hufvudnum313 mer i årets för öfrigt synnerligen omfångsrika och omväxlande julhäfte. Som emellertid framställame af denna tanke voro så många — öfver ett femtiotal — och priset, deladt på dem alla, skidle för hvar och en bli allt för oansenligt, ansågo vi rättast att verkställa lottning mellan samtliga dessa förslagsställare, och har därvid priset tillfallit fru Anna Falk, född Akerstein, Helvi, Gotland, hvilken torde meddela sig med redaktionen för detsammas öfver sändande. Red. af Idun. * " Författaren till Cousinerna ". Ett hundraårsminne. T l.
N:o 59» 7 seende Motionairen en jemkning i inkomsterne kunna ega rum och besparing derigenom vinnas; 4:o Samuel Jönsson ifrån Öland, som, till undanrödjande af det olämpliga i Presterskapets nuvarande löningssätt, föreslagit: att vid Kyrkoherdes död så kallad sämjesäUning ofördröjligen måtte å allmän Sockenstämma, under Contracts-Prostens ledning, och i närvaro af Kronans och Consistorii ombud, uppgöras, dervid, sedan en classiflcation af hemmanen, iförhållande till deras större eller mindre godhet, egt rum, lönen hör, efter denna grund, men icke efter hemmantalet, bestämmas i så få persedlar, som möjligt ar, med rättighet för sockneboerne, att betala dem in natura, eller med penningar, efter markegångspris, för hvilken liqvids slutliga uppgörande en visS dag i året bör utsättas; att Staten måtte öfvertaga Presterskapets aflöning emot viss afgift, att af de skattskyldige utgöras i span mål elier penningar, efter öfverenskommelse med Kongl. Maj:t och Kronan; samt att uti hvarje Pastorat en Comité bör nedsättas, för att till Presterskapets lön uppgöra förslag, som sedermera delgifves församlingen till antagande eller jemkande; 5:o Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län. Denne Motionair, med hvilken Carl GabrielssQn ifrån Östergöthland och Peter Jönsson ifrån Jönköpings
Dom» stolens samtelige Ledamöter bibehallne. Beswaras Sen äter meli Nej, ja upgöre hwar och en af Nämnden, en stulen Lista pä dem, af Högsta Domstolens Ledamöter flere eller färre, som han anser böra endtledi» gas. Trenne ibland drste, som dä färt det största antal af röster emot sig, ställes derpå, hwar efter an, nan, under ny omröstning, hwarwid twa tredjedelar af rösterne fordras emot den eller dem, som sikola anses »gra frän Riksens Ständers förtroende ntestntne; och Den iz December. 8is -änge derefter, som i Regeringö,FormenS IOZ. Z. wi» dare förestrijwcS. §65. Til! Tryckfrihetens wärd, stola Riksens Ständer, wid hwarje Riksdag, förordna Sex för kunstapet och lärdom kände män, jämte Justitie Ombudsmannen, som bland dem söre örket. Detze Comitteraöe, af hwilka Twn, urom Iustilie-OmbuVSmaiinen, stola wara Lagfarne, wälj«s af Riksens Sränder, genom Sex af hwarje Stand deriill utsedde Electorer, som enligt dek i och 6r §. §. forestrifne sätt röste samfält och icke Sländswis. Älsgar emellan Riksdaqarne någon bland de Comitterade, wälje de öfrige till dcr ledig« rummec en behörig man. 66. Riksens Ständer wälje wid hwarje Riksdag, genom flutne sedlar, hwarl Ständ för sig, samfält och ej medelst Electorer, sina Banco-Fullmägtige, Tre of hwarje Ständ: börande Walet förrättas sä tidigt, art detze Fullmägtige mä kunna medan Riksens Ständer ännu äro församlade, sin befattning tillträda.
Lifregementets Dragon-kår Dito Husar-kår Smålands Husar-regemente Skånska dito Skånska Dragon-regementet Jemtlands Hästjägare-kår Infanteri: Lifregementets Grenadier-kår Första Lifgrenadier-regementet Andra dito Westgöta Regemente Smålands Grenadier-bataljon Uplands Regemente ... Skaraborgs dito Södermanlands dito Kronobergs dito Jönköpings dito Daldito Helsinge dito Elfsborgs dito Westgöta-Dals dito Bohus Läns dito Westmanlands dito Norrbottens Fältjägare-kår Westerbottens dito Kalmar Regemente Nerikes dito Wermlands dito Jemtlands Fältjägare-kår Ä anslaget: Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena. S:r Sr: Diverse utgifter för indelta Arméen i allmänhet Summa Summarum Ä anslaget: Löneförbättringar föiindelta Arméen. A anslaget: A anslaget; tionerna a anc]ei \ anandel i ansiaLifoch släp get för förmunderingar ! T , , slaget för get: Indelta försvarsver. Ä anslaget: Extra utgifter. A anslaget: Ridoch Kasernbyggsjukhus m. fl. nåd för Små- byggnader för lands HusarLif-regemen' rlastjagareregemente. tets Husarkars beklad’ kår. nad‘ Å anslaget: A Tross - A Förenade A Norrbot - Ä Volontär - passevolansMötes-passetens Hästjä- vakansme_ volans-fongare-sqvadeis.fonden. den. drons tond. fonden. Denna kassas räkenskap, som utan anmärkning undergått granskning dels af särskilda i orten utsedde Revisorer, dels i Kongl. Krigs-kollegium, men ännu icke förekommit till revision hos Kongl. Kammar-rätten, redovisar inkomster och utgifter sålunda : Debet. Balans från år 1860: Uppbörd: Vederlag för indragna hemmansräntor i Jemtland 11,850: — Dito för dito dito i Medelpad 4,284: 60. Utgifter: Bidrag till lön, lega och servis 10,144: