Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vt Ar. d, 23 — Sf Tire. 131$ Memorial, oto Kronans Munderings persedlars förvarande i Trosshodarne. 6:0 C. G, Fahlanders från Stora Kopparbergs Län Memorial, rörande förändring al tiden för tjenstebjons flyttning. 7:0 Lars Larssons fran Calmare Län Memorial, angående Smalands Hussar Regementes förändring till Infanterie. Från Hedervärda Bonde-Ståndet.
Utskottet bordt yttra sig öfver belåning af spannemål, vexlar, socker samt allmänt sådana exportabla elfecter, hvilka, satta under publik vård, äro assurerade för förskämning, och hvilka således böra vara i samma lånecathegorie, som metaller eller goda accepterade vexlar, enär de lika lätt som desse senare kunna med silfver återlösas. Jag föreslår emedlertid, att för alla sådana lån nu oek i en framtid endast måtte beräknas högst tre procent, samt åtta månaders betalningstid, utan all slags rätt till omsättning. Herr Thanij Wollrath: Under åberopande af de anmärkningar jag framställt emot förhöjd ränta, har jag blott några ord att nu anföra. Jag tror att de, som låna Den 27 Juli i f. m. 73 pä silfver, äro bättre belåtne med, att panten hemfaller till Banken efter försummad återlösningstid mot det de slippa att såsom hitintills erlägga mer än 3 procent, än att, som nu blifvit föreslagit, erlägga 5 procent, och få panten försåld å auction. Denna låneutväg begagnas af fattiga, och ej af rika för att procenta, och det vore således obilligt, att för de förre höja räntan. Angående räntans förhöjande å Bankens egne skuldförbindelser, har jag redan yttrat mig, och vill ej nu ingå i utlåtande om, huruvida de böra inlösas, men tror att om de skola bibehållas, rättvisan kräfver, att samma ränta derföre erlägges, som Banken sjelf tar för sina fordringar. Äfvenledes reserverar jag mig emot den af Utskottet föreslagna förhöjning på räntan för lån å metaller och effecter. Då Utskottet icke anfört någon rättsgrund härföre, åtnöjer jag mig med, att åberopa, hvad en reservant inom Utskottet deremot anfört.
Friherre Cederström, Jacob, trodde, att ändamålet med denna motion skulle vinnas, blott vederbörlig verkställighet åt stadgandet - III. Riksdagsordningen, hvilken han uppläste så lydande: ”Utaf alla Memorial, ”sorn äro af den egenskap, att de till nå”got Riksens Ständers Utskott böra remitte-, ”ras, skola fyra exemplar tifl Ståndet in”gifvas, hvaraf ett aflemnas till Utskottet, ”och de öfriga, vid tillkännagifvande af beslutet om Remiss, tillställas MedStånden}” dragandes Friherre Cederström häraf dea slutsats, att fyrdubbla afskrifter af den sorn talat inlemnas, och de öfriga Stånden meddelas på samma gång de öfveriemnas till Utskottet. Grefve Liljencrantz åter ansåg just ge2 nom uppläsningen af berörde §• ädagalagdt, att fråga deruti är blott om Memorial, hvilka man, skriftligen författade, till Plenum medför, och måste remitteras} ej anmärkningar , som man, i följe af ett inkommet Betänkande, uppå gifna anledningar under rådplägningen muntligen gör ifrån sin bänk, ock kunna vara endast till återremiss verkande» Hans Lxcellence Herr Grefven och Landt* Marskalken gjorde härefter Proposition till bifall å Grefve Lilljencrantz’s Motion, hvilken med Ja besvarades. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 22 i denna månad på bordet lagda Memorial, angående Malmö Disconts 3 ProcentsSedlar. Ridd. och Ad. Friherre Tornerhjelm, Adolph Fredric, hade inlemnat följande, sorn upplästes, så lydande: Riksens Ständers BancoUtskott har i in* sandt Memorial, med mycken rättvisa yrkat nyttan att för rörelsens allmänna båtnad indraga de Reverser med 3 Procents Renta, sorn, endast i Malmö betalningsgilda, utgifvits lånevis af Malmö DiscontConioir, Detta Memorial, dateradt den 6 Maj, förutsätter en redan i April företagen rådplägning öfver ämnet
Oni ocksa personligen ännu ej fullt frigjord f r h denna känsla, inser f o r h dock, att ej blott sfosterlandsfåfängan utan ock sjelfva det upplyftande medvetandet af att tillhöra en viss nation sar en af de kanslosom börja g3 ut .. För honom hägrar den sublima tanken, att måhända fosterlandskärleken tillhör det slags kanslor, som äro berättigade endast p8 et1 lägre stadium, men p3 ett h ö g e böra försvinna såsom - egoistiska. Det bör, enligt honom, komma en tid,: då det anses sjelfviskt att i första rummet betrakta sig som svensk, i det andra som CUYOPC, da patriotismen får namn af lokalintresse&gt;. - n. b. denna vensterkultur, som skall hafva till lösen idel fnXet; satrn h g och n a t w. Den msannaa realisten, ett uttryck, som f ö r h begagnar, ehuru han förklarar det vara högst oegentligt, tror, att nar folken organiskt slutit sig samman, krigshararne afskaffats och kommunikationerna utjemnat alla nationella egendomligheter, ocksa patriotismen skall visa sig vara en öfvervunnen ståndpunkt (sid. 19). 1 afvaktan på denna lyckliga tidpunkt tilliter förEn sig emellertid att halla fast vid fosterlandskärleken såsom ett högre uttryck af sjelfeller slagtuppehållelsedriften. Inom det medborgerliga lifvet ar vensterliteratören en anhängare af shändelsernas logiks; och med tillhjelp af denna behöfver lian endast utbyta estetiken mot politiken, .fatta sig sjelf litet klarare *, .konsolidera sig en liten smula., framför allt skaffa, en fana att samla sig omkring8 (sid. 2 0 21), och han är en makt ocksa p2 det omradet. I e * II Så Iangt &gt;det unga Sverige *, såvidt som det ar möjligt att cftcr de ifrågavarande brcfven fatta och återgifva dess i sanning dragmentariska personlighct.~ Narmarc iiii den studeras i originalbrefvcn, ur livilka liar endast gruiiddragcn utplockats.
Directeurs-befattningen, hvarföre han ej eller underskrii vit räkénskaperne för år 1829; alt Gahm, som den 22 Oclober sistnämnde år förördn Is till ledamot af Direclionen, och den 11 Mars i83o blifvit, på egen begäran, derifrån entledigad, varit sjuk och sängliggande, då merberörde penningar tillställts Directionen, men, på derom framställd anmodan, undertecknat det derå afgilna qvitto, utan att kunna, efter egen uppgift, taga någon närmare befallning med förvaltningen af ifrågavarande medel; att Schubert, enligt ett af Roos den 26 Maj 183o ulhändigadt qvitto, tillställt denne, för biläggande vid 1829 års räkenskaper, original-qvittencer till elt sammanräknadt belopp af 4.633 R:dr 16 sk.; att, sedan anledningar yppats till misstankar, i hänseende lill förvaltningen af Corrections-inrättningens-medel, en af Styrelsens ledamöter, tillika med dess Kamererare, på grund äf Styrelsens den 7 September i83o meddeldta förordnande, afrest till Norrköping och, sedan Capitainen Roos den 12 i samma månad, utan hegardt tillstånd eller skedd Bih. till R. St. Prot. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 3S:te Haft. 2 10 Slais-Utsköltels Utlåtande, IS: o 38åv anmälan, samt utan att derförinnan hafva fullgjort sitt åtagande att aflemna de af honom förde cassa-räkningar för stone delen af året 182g och för första qvartalet ]83o, med tillhörande verificationer, afrest från staden, tagit i omvårdnad tillgängliga handlingar och verificationer; att denafKamereraren derefter uppgjorde cassa-räkmng öfver Gorrections-inrältningens förvaltning från den 1 Januari till den 3 Maj r83o utvisat en balance af 2,3o4 B:dr 19 sk. 10 rst. B:co, och att Styrelsen, genom dess ofvanomförmälde, den 3o
S. D. Vid förnyad föredragning af LagJ samt Allmänna Besvärsoch Oecongmie-Utskottens den 25 sistlidne April, under N:oi 26 afgifna , samt den 5o i samma månad e. m. på bordet, lagda Utlåtande, i anledning Bill' till Riht-St, Pret, IS28 och 1S29, 9 Suni. 3, 1 \sla H:t. 2 J4 Prof. Utdrag den 8 Maji 183g. af väckt fråga om upphörande i vissa fall af den , genom Kongl. Reglemente! den lä Febr. 1817, bestämda Ulsöknings-Provision och Ofverränta för Skuldsedlar, som pantsättas i Manufactur-Disconten , blef samina Utlåtande, pi grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitterad!. v S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskuttens den ä5 sistlidne April afgifna , samt den 4 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtanden : N:o 15, rörande åtskilliga mot försäljningen af den så kallade Lif-Stall-Byggnaden vid Kungsöhr väckta anmärkningar; N:o 18, > anledning af väckt fråga om inställande af all påbörjad eller verkställd indelning till Ordinarie Rotering af hittills oroterad jord. S. D, Vid förnyad föredragning af Bevillnings Utskottets den 18 sisth April under 3tf;o 18 afgifna, samt den 4 dennes e. m. på bordet lagda Betänkande öfver väckt Motion. att Proste-Tunnor måtte från Bevillning befrias, blef samma Betänkande, på grund Prot. Utdrag den 8 Maji »829.
8. hvaraf emot 5 proeents årlig ränta R:dr 597,750: • , » 4 ^ procents d:o d.*o 754,250: „ „ 4 procents d:o d:o 2,260,588:42. 8. Af Riksgälds-Contoret uppburne räntor för de af detta Yerk uppköpta obligationer och lills vidare medelade län: under år 1842 R:dr 40,149: 29. —- „ år 1843 140,527: 32. 4. „ år 1844 till och med denne dag . 103,734: 32. — Summa R:dr 284,411:45. 4. Slals-Ulshoitets MemorialIV;o 3. Da härifrån afräknas de vid obligationernas uppköpande derå upplupna och deras förra innehafvare godtgjorda, men sedermera förfallna och af obligations utgifvarne ersatte räntor K:dr 13,616: 19. 10. återstår ett belopp af R:dr 270,795:25. 6. sorn utgör Riksgälds-Contorets hittills influtna behållna vinst å här ofvan uppgifna medels förräntande. Uli 1843 års Revisions-Berättelse, sid. 40—42, äro alla RiksgäldsContoret tillhöriga obligationer, tillika med deras förfatlolider, fullständigt uppgifna. Af de på samma ställe jemväl otnförmälda lån har det till en enskild person utgifna och i nästlidne Januari månad förfallna å 3,000 R:dr då blifvit inbelaldt; men för öfrigt har någon förändring uti de obligationsoch lånesummor, som der förekomma, sedermera icke inträffat; och uppgår följaktligen sammanräknade beloppet af Riksgälds-Contorets tills vidare förräntade medel för närvarande Lill 3,609,588 Rtdr 42 sk. 8 r:st. I anseende till nyligen verkställd lyftning af en del utaf mindre
Prof. Utdrag den 13 Januarii i83m 65 N:o 111, 1 anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, om anslag af medel till Navigations - Scholors inrättande , bifölls 5 och N:o 112, i anledning af gjorda erinringar vid Betänkandet, N:o 71 , angående sättet för Militiae - Boställens utarrenderande samt Militise-Boställs-Cassans förvaltning: Ståndet, som förut bifallit Betänkandet N:o 71 , gillade nu förändringarne och tilläggen deruti, enligt Utlåtandet N:o na. S, D. Vid föredragning af Stats-Utskotlets Memorial, med öfverlemnande till gillande och underskrift af den Riks-Stat för år 1830 och följande åren intill nästa Riksdag, som, i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer fastställda Statsreglering, blifvit upprättad, fann Ståndet för godt att godkän. na berörde Riks-Stat, samt tillåta Ståndets Herr Talman att, å Ståndets vägnar, densamma underteckna. S. D. Föredrogs Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocolls-Utdrag, för den 8 Bikt till Rikt-St, Prot. 1828 — 1830, 9 Stml, 5 3\dj« B.t. 3 telje H'.t. 66 Prot. Utdrag dm i5 Januarii 1830. dennes, hvaraf inhemfades, att Ridderskapet och Adeln, vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets, under N:o s86, aflatna Memorial, i anledning af återremiss utaf Expeditions-Utskottets, under N:o 216, förut afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag för Undervisnings-Yerken i Riket , funnit för godt att godkänna Expeditions-Ulskottels berörde förslag, likväl under iakttagande af det förtydligande, att, näst efter orden:
Betänkande rörande anläggande af en Landsväg från Rlfvedahln till Rörås, Om bifall till StatsUtskottets Betänkande angående ersättning för den förlust i ärlig inkomst Barnhusinrättningen i Stockholm mäst vidkännas genom Finlands afträdande. Om bifall till StatsUtskottets Betänkande rörande prcescriptionstid för RiksgäldsContoirets inhemska skulder. Om godkännande af StatsUtskottets Betänkande rörande Bevillningsafdrag på Rentan för RiksgäldsContoirets inhemska sknlder. Om bifall till StatsUtskottets Betänkande angående det Län Hans Excellence Herr Grefve Ruuth utaf Wismarska pants,killingen,innehar. Om bifall till StatsUtskottets Betänkande om några för Undervisningsoch Läroverken i Riket nödiga anslag. Om godkännande af LagUtskottets Memorial: i:o rörande Herr Ankarloos förslag att å Landet Ordinarie Domare ej må vara tillåtet att med Sterbhus-utredningar sig befatta; 2:0 rörande förändring i Kungörelse^ den 28 Mars 1811 om vtderbörandes åliggande att lemna Presterskapet del af UnderDomstolarnas Utslag om dem som för Lagbrott blifvit tilltalte och sakfälte eller under framtiden ställde m. m. 7/jg Den 2 2 Maj. e. m. Alla dessa ProtocollsUtdrag lades till handlingarna. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åt? skilldes kl. 9. In fidepi Protocolli A. G. Silverstolpe^ Thorsdagen den 25 Maj. Plenum klockan i om dagen.
Detta missförhållande visar sig öfverallt, der en regelbunden förstånds öfning ägt rum utan en regelbunden kropps Gymnastik, och vill man veta rätta orsaken hvarföre Grekerne som af oss öfverträfiats i ensidig vetenskaps bildning, oändligt öfverträffade oss i talanger och hjeltekraft, så är det ingen annan än den, att själens och kroppens effer principer behandlade Gymnastik, hos dem höllö lika steg. Bea 19 Martii. Att do fleste Statsmän, vetenskapsidkare och lärde i våra dagar blifvit hvad de äro utan tillhjelp af Gymnastiska kroppsöfningar, bevisar intet emot desse ölningars värde och nödvändighet. Det bevisar blott hvad snillet äfven ensidigt utveckladt förmår och antyder, hvad det genom en mera ändamålsenlig behandling skulle förmå. Förhållandet med en ensidig kroppsutveckling vore alldeles detsamma. All ensidig bildning bör derföre med sorgfällighet undvikas såsom till sina följder skadlig. Den åstadkommer beständigt fenomenet afmenniskor, som tänkautan att handla, eller handla nian att tänka. Det vore inskränkt att tro den fysiska gymnastiken nyttig och önskvärd blott i afseende på krigets yrken och Fäderneslandets försvar; nej denna gymnastik är lika väsendtlig för Själens operationer, för viljan, för begäret; den är väsendtlig för vår tillvarelse uti det högre Fädernesland som vi kalle det menskliga lifvet. Kroppen är intet utan själ, själen är intet utan kropp, liksom tanken är intet utan object och objectet intet utan tanke. Hvad menniskan kan och skall blifva, det kan och skall hon blifva genom kroppen så väl som själen. De tillhöra lika nödvändigt hennes natur. Bådas försummade utveckling är lika förderflig och hvad menniskan med förnuft vill åstadkomma för sitt slägtes förädling bör sträcka sig till hela Den 19 Martil, dess sammansatta varelse, om det ej skall be~ fordra obehag och smärta i stället för glädje, kraft och lycksalighet. Äfven med afseende på det krigiska försvaret böra gymnastiska kroppsöiningar icke försummas. Sverige, begränsadt af en öfverlägsen magt, beböfver använda alla upptänkliga medel för att öka sina krafter och stadga sitt oberoende.
D:r Nils Ekholms maka. 2) et var den 5 j u n i! I likhet med så många andra hade j a g i den härliga våraftonen vandrat ned till Centralstationen för att bringa de afresande nordpolsfararne mitt farväl och ännu en gång tillönska dem lycka på deras djärfva färd. N ä r jag inträdde i vestibulen, varsnade j a g genast vid polletteringsluckan doktor Ekholm och hans unga maka. Denna syn framkallade i min hågkomst en annan, som plötsligt med sällspord klarhet trädde fram ur halfförgätna minnens dunkel. Det var äfven då en nordisk vårafton, en härlig majkväll med blomdoft och en stämning midt emellan ljusa förhoppningar och hälft omedvetet vemod. P å perrongen stod samlad en liten skara, som ville trycka en afresande väns hand till afsked. D e n n a gång var det hon, som var resenären, då ännu icke den öfver hela landet kända makan till dr E k h o l m, men dock inom musikvärlden bekant och uppskattad såsom tonkonsten varmt hängifven och outtröttligt verksam i dess tjänst, frö- ken Agnes Boden. F ä r d e n gällde ej outforskade ödemarker lång borta bland polarvärldens is och s n ö; dess mål var den soligt leende världsmetropolen vid Seinen. Och dock fanns - det mellan dessa båda farväl ett omisskänneligt likhetsdrag. I bägge fallen gällde det att fullfölja långa och mödosamma års s t u d i e a r b e t e; svårigheterna voro stora och skulle på mången verkat afskräckande, men h ä r fanns orubblig förtröstan om framgång och en energi, på hvilken hindren endast kunde verka eggande. Dimensionerna voro helt naturligt ej de samma, men det är j u af gammalt mannens farliga företrädesrätt att gripa sig an med de uppseendeväckande stordåden, under det att kvinnan vanligen är hänvisad att slå in på mera kända, fast kanske icke mindre mödosamma stråtvägar. F r u Ekholm är född d. Föräldrarne voro dåvarande komministern därstä- des J. Boden och hans maka, född Hallen, en systerdotter till den från » Våra öfverliggare » bekante pedagogen Svartengren.
Vi hafva således pligter, sorn svara emot dessa störa rättigheter; och hvilka äro dessa pligter? De äro, att vi sjelfva, i egenskap af corpoiatiön, utöfva den magt till ordnings bibehållande, sohl är lagd i våra händér, såsom motsvarande deri magt att hämma allm. lagens tillämpning, hvilken såsom rättighet är Den 14 Maj. pss anförtrodd. Jag liar velat framställa denna hufvudgrund för att bevisa, att man icke får, att man icke bör med lättsinnighet betrakta en fråga af sådan art som denna. Det beror på 11. o. Ad. att tillämpa dess myndighet såsom Stånd, för att i sin födsel qväfva alla sådana brott emot sedlighet, ordning och värdigt skick, sorn Ståndets ledamöter icke kunna lagligen på annat sätt beifra än derigenom, att de appellera tili R. o. Ad. såsom en Corporation; ty i de flesta fall ar. allin, lagen stum, tills corporationen uttalat sin vilja i fråga om lagens tillämpning. fjär är icke fråga örn deri strängaste kategori, utan endast om tillämpning af den R. o. Ad. särskildt i 3o § Ridd.Ordn. lemnade rättighet att utesluta en ledamot från sate och stämma för den påstående riksdagen. Flera talare hafva här framställt skälen för tillämpningen af denna §. Jag skall icke upptaga tiden med att upprepa dem. Jag instämmer med Hrr Rosenmiiller och Oxehufvud och yrkar på det lifligaste, att 11. o. Ad. måtte begagna sig af den rätt, Ståndet äger att, i egenskap af jory och dömande efter eget förstånd och hjerta, afgifva sin röst i denna sak, utan att låta inbilla sig, att vi här slå inför advocaturens domstol, skyldiga att upptaga och afväga hvarje lag-§, som alser lagskipningen i brottmål. Vi hafva inga andra lag-§(j alt tillämpa, än vårt samvete och vårära, iidor hvilkas pröfning mången gerning är förkastlig, för hvilken man inför adyocajurens domstol kan frikännas.
Det lönar icke mödan att nu framdraga flera skäl för bifall till den framställda motionen, utan får jag endast, i viss förhoppning om Utsk:ts opartiska granskning af densamma, anhålla om vederbörlig remiss. Efter härmed slutad öfverläggning blef motionen, jemte de nu afgifne vttranderne, remitterad till Stats-Utsk:t. Gr. Taube, Henning Edvard, uppläste en motion J\J 8, om stiftande af en lag rörande entledigande och pensionering af sådane Statens embetsoch tjenstemän, som, i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom, en längre tid varit urståndsatte att sine tjenster bestrida. Begärdes på bordet. Vidare afgaf Gr. Taube 2 motioner Jtä 9 och 10, ang;de löneförhöjning för Ässessorerne i rikets Hofrätter; samt angide alla de af K. M. föreslagne Revisions-sekreterarearfvodenas bestämmande till ett lika belopp af 4,000 rdr rmt. Dessa motioner remitterades till Stats-Utsk.-t. Den 12 November. 53 Hr Skogman, Carl Johan Alfred, afgaf två motioDer M 11 och 12, ang:de riksdagskostnadernes bestridande direkte af Riksgälds-kontoret; och ang:de ersättning för Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns riksdagskostnader. Remitterades till Stats-Utsk:t. Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utsk:ts Meni. M 1, med öfverlemnande af Banko-fullmäktiges till Utsk:t afgifna Berättelse. Föredrogos och biföllos följande från Exped.-Utsk:t inkomne Mern-, nemi.: M 1, ang:de ökadt kanslibiträde; JVI 2, ang:de upplagan af Bihanget till Riks-St:ns protokoll; och M 3, ang:de prenumeration å Bihanget till Riks-St:ns protokoll. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 f. m. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 12 November 1862.
Jag är öfvertygad, att sedan Herrar handlande finna medel att di6contera å sina varor, skall nog blifva speculanter å så väl spannemål som andra varor hvilkas pris, beroende af mer eller mindre god skörd, skola väcka deras uppmärksamhet, hvarigenom ännu mindre brist blifver att befara vid infallande missväxt år. Odelbart fordras reglementen, som vidlyftigare omfatta alla biomständigheter. Det är likväl efter min tanka omöjligt för personer boende i hufvudstaden, att bedöma andras vederhäftighet på 60 mils afstånd; då det vederhäftighelsbetyg de anskaffa, ofta lemnäs utan afseende af Herrar BancoFullmägtige. Fullt vederhäftige personer hafva på sådant sätt blifvit nekade lån, fått sin egendom sköflad, emedan de ej haft den lyckan vara personligen kände af Herrar BaneoFullmägtige", eller derföre att de gått i borgen för en, som ej inom 2 månader kunnat liqvidera. Genom sådana principer, har måhända ett nyttigt creditsysteme, i stället blifvit ett förkrossanr de medel till flere provincers vantrefnad och obestånd. Det är en nödvändig förändring, så vida Creditsystemet skall fortsättas, hvars afbry tande ej torde vara t adligt. De Jordbrukare som nu äga Discontlån, skola efter Riksdagen öfverflytta dem på för - 822 Dm 25 Februarii, lagsfonden äfvensom på de nu föreslagne Di~ sconterne. Hela Bankens vinst bor efter min tanka användas ‘.ill Bevillningens nedsättande. Alla penningebehof till byggnader, strömrensningar Scc. böra bestridas genom nya lån, sådane som RiksgäldsContoiret upptog mot 5 procents ränta, eller genom obligationer, sä att endast räntan må drabba oss för det närvarande. Att alla låntagare i Banken, äfvensom alla låntagare i publika Cassör, ovilkorligt iå bevillningsafdrag å räntan; så att intet namnet fromma stiftelser, må härutinnan verka någon föi ändring. Om några iooo;de R:dr mera skulle utelöpa genom Disconterne, tror jag på intet sätt det skadar crediten; ty varumängden bestämmer mycket deras utlåningar.
Län belägna s. k. finntorp, Kongl. KammarRätten, genom särskilde Utslag af den 9 Maj 183^, sig utlåtit, att, enär obestridt vore, det ifrågakomne finntorp vid verkställde skattläggningar, hvilka egt rum för finntorpen i Nås Socken år 1827 och för de i Floda Socken befintlige i Juli månad 1828, fått sig bestämd ränta och kronotionde åsatte, samt då, med tillämpning af ej mindre Kongl. Förordningen den 17 October 1769, än äfven Kongl. Kammar-Collegii på Nådig befallning den 22 November 1815 utfärdade Circulair, vid skattläggning fastställd ränta borde påföras från skattläggningsdagen och, i händelse ändring eller inställelse deruti inom 6 månader derefter icke sker, uppbäras och redovisas, vid påföljd för försummelse, att Kronofogden och Häradsskrifvaren derför stanna i ersättning, ålades TVestlinger och Lindfors att, från skattläggningsdagarne årligen intill den dag, då finntorpsägarnes betalnings-skyldighet vidtoge, efter uträkning, som Lands-Contoret egde författa, ersätta Kongl. Maj:t och Kronan den ränta och krono-tionde, som vid nämnde skattläggningar blifvit åsatte ifrågavarande finntorp eller nyhemman; dock att för de finntorp, som utgjorde gammal ränta, sådan till mindre belopp uppgående ränta finge afkortas på den ersättningssumma, hvilken för så beskaffade hemmansdelar kunde belöpa. Dessa Kammar-Rättens Utslag, hvaröfver Westlinger och Lindfors anförde underdåniga besvär, blefvo under den 9 Augusti 1889 af Konungens Högste