Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Hohenhusen har redan vederlagt den an-i märkning Friherre Wrangel gjort, att man neni. ligen behöfde egna hela sin lifstid åt Embetsmanna-yrket, för att blifva pension berättigad, men att händelsen icke vore sådan med JustitimOmbudsmannen. Men min synes det obilligt, om denna Embetsman, som ej kan taga8 directe ur skolan, icke skulle efter emottagandet af JustitiaeOmbudsmans-skapet, få råkna sig till go. do de år, han egnat åt Kongl. Maj;t och Kronans tjenst; ty orri han förvaltat den så illa, att han icke äfven der skolat kunna komina i fråga till pension, så hade han förmodeligen icke blif. vit vald till JustitiaeOmbudsman. I bägge egenskaperna tjenar han samhället; skilnaden år blott Dtn 55 Augusti *, »ti den, att han i ena fallet har fullmagt af Kongl. Maj:t, och i det andra af Riksens Ständer. Man har vidare sagt, att JustitiaeOmbiidsmannen, i anledning af en åberopad §. i Grundlagen, skulle kunna bibehålla sitt förut innehafvande Embete i Kronans tjenst, och med detta förena JustitiaeOmbudsmanskapet. Det synes mig icke vål möjeiigt att göra det, hvad betråfifar förtroende Embeten, eller dem, som höra till Styrelse Verken, emedan Justitiae Ombudsmannen i afseende på dessa Verk har en controllerande nppsyningsmakt. Det år en gammal sanning, att ingen kan tjena två Herrar, och det torde ej vara rådligt, att med JustitiaeOmbudsmannen försöka motsatsen. Annu oriktigare skulle förhållandet blifva, i fall JustitiaeOmbudsrnannen tillika vore Domare, öfver hvil-.' ka han bör hafva ett ännu närmare inseende ån å andra Embetsmån, Då 24 j$. i JustitiaeOmbudsmannens instruction ej medgifver att han tillika må utöfva något annat Embete, så vore det ju nödigt låta det ske genom en vicarie.
» Jag har vänlat dig här », sade han, » ty jag måste tala vid dig i qväll. » Hon tyckte, att han lade en sådan egendomlig tonvigt på » måste », och kände sig genast åter beklämd. » Karl, det är väl inte något ledsamt? Hvad har händt? » » Ledsamt? » upprepade han dröjande; » åhnej — tvärtom egentligen: jag får resa. » » Resal » Hon stannade. Han tvingade henne genast i gång på nytt, hälft brydd. Brådskande, liksom fruktade han, att hon åter skulle få ordet, började han tala, e e antaste 1 sitt slag. Skand. Modet, Ett storstadsbarn. en en tidning för salongen, utkommer 2 gånger i månaden med ett haftadt och skuret nummer om 24 sidor, innehåller i hvarje nummer omkring 80 illustrationer samt ett ytterst elegant omslag med 2 kol. helsidsbilder. lemnar med hvart annat mim mer en synnerligt rikhaltig mönsterbilaga. meddelar dessutom i hvarje nummer en moderevy, fullständiga beskrifningar till alla illustrationerna och for öfrigt uppsatser i allt, som hör till damernas toalett, meddelar ständigt det allra nyaste inom modets verld. lemnar alltid å första sidan i hvarje nummer någon intressant illustration här hemifrån. i en nervös, jägtad ton, den han förgäfves ansträngde att göra sorglös och glad. Det var en lång historia: en af professorerna vid akademien, som hade fäst sig vid hans studier och anlag, skulle tillbringa sin vintertjenstledighet i Paris. Han hade sändt bud på Karl Vrede, hade erbjudit sig att ta honom med, för intet, endast af intresse och för att denne skulle få tillfälle till att i den stora verldsoch konstnärsstaden göra fruktbringande studier. Ett generöst, ett lysande anbud, omöjligt att afböja! Men han hade af böjt, nej, icke afböjt, men tvekat. Hur skulle han kunna lemna Ruth nu, just nu, när deras kärlek var så ung? Han hade förhalat tiden, stridt med sig sjelf. Hans gynnare hade envisats, rätt ut skrattat åt hans barnslighet, när han, nödd och tvungen, ohöljdt öppnade sitt hjerta.
R:sB:n och dithörande författningar nu stadga ang. förlikning emellan enskilte parter uli tvistemål, en författning skall utfärdas ang. detta ämne, af enahanda innehåll som det, hvilket innefattas uti LagBeredningens förslag, 31 och 32 Kap. af K:sB:ns första del. Uti det sednare af dessa Kap., ang. Skiljesmän, torde dock i st. f. hänvisningarna till lagförslaget, sådane hänvisningar ske till nu gällande lagstadganden. Jag hänvisar till LagBeredningens »Nya Motiver», af hvilka jag endast här vill upläsa redogörelsen hvarför LagBeredningen frångått LagKomiténs mening, enl. hvilken förlikningsdomstolar icke borde införas. Eemitterades till LagUtsk. Frih. Raab, Adam Christian, upläste 2:ne motioner, så lydande: l:o. Enl. hvad kändt är, eger Staten en betydlig mängd större och mindre egendomar, som äro utarrenderade, och hvilkas arrenden ingå bland de ordinarie inkomsterne, varande beloppet deraf uti K. M:s till nu pågående Riksdag aflemnad Propos. beräknadt till 308,000 R:dr r:mt. Häruti inbegripas således icke de egendomar, som äro för särskilda behof disponerade, såsom indragna boställen, hvilkas arrenden äro använda till reg:tenes aflönande m. m. Bibehållandet af äganderätten till förutnämnda egendomar, samt deras utarrenderande, medför emedlertid för statsadministrationen ganska betydliga göromål. Förutom alla de bestyr och den skriftvexling, som erfordras för sjelfva utarrenderings - Den 3 December e. m. 157 åtgärderne för hvarje egendom eller lägenhet, huru obetydlig den må vara, måste, för behörig kontroll å hushållningen, syner och besigtningar ofta förrättas, hvarvid, utom förrättningsmännen, särskilde Kronans ombud skola vara tillstädes. Dylika ombud äro äfven af nöden vid alla de tillfällen, då egendomarnes rätt är i fråga och skall i ett eller annat afseende bevakas.
Den frän General Tull-Arrende-Societeten erhästna, och under N:o i iunderdänighet bilagda räkning wisar, att Lanvt-TullSoch Accis-upbörden i Swe - Den 19 Zebruartt79Z Swerige och Finland, efter Z ars medium eller ifrän och med 1803 till och med 1807, bestigit sig kill 302,916 R:d. 10 st. z r:st. ärligen, hwarifrän dock böra afdragas prowenuen af Landt-Tullarne i Finland, jemte de flera i Caculen N:o 2 uppförda poster, sä an till ersättning äterstär en belopp af 223,529 R:d. 21 st. Med den öfweriygelse att Sjö-Tullen pä äcstilliga dels utgående dels inkommande waror täl någon påökning, anse Riksens Ständer lämpelig den L Calculen N:o Z uptagna förhöjning ä flera articklar, hwarigenom, jämte öfwerflyktande af en del Landt-Tullsoch Stämpel - afgister till Utgörande hädanefter wid Stora Sjö-Tullen samt öfrige päräknade tillgängar, säsom räntan ä köpestillingen för Tull-Hus och staqueter, med mera som kunde försäljas, Lant-Tullsarsättnings Summan säkert stulle förminstas lil! 1ZO,0O0 R:d. Genom Landt-Tulls betjcningens afgäng eller befordran, antingen wid Sjö och Gränse-Tull samt kustbewakningen eller till andra sig yppande för dem passande befallning ar uppkomme wäl snart besparingar af nämde betjenings löner; men Riksens Ständer hafwa dock för det närwarande ej päräknat någon afkortning dara, uran harwid endast fästak det förbehäll, att de belopp af Tnllstatens aflöning som intill nästa Riksdag kunna besparas, insättas L Riksens Ständers Banque, hwarefker, wid Riksens Ständers nästa sammankomst widare härom mä förord» nas. Sedan ifrän nystnämde
Dambspan uthmätas med rågat måhl effter valmlighecten, så finne WI åther både skiäligt och nödigt, att presternes Vederlag!; och officerarnes löhningsspanmåhl bör uthmätas med strukit måhl, och när något brister, så måste hvar och een proportionaliter mista, hvarföre befalle WI eder hermed Nådeligen, det i uthi edert Höfdingedöme sådant vid uthmätandet öfver alt behörigen observera låthen, så dhen ene som dhen andra till entelig efterrättelse, hvarmedh förrättas dhet oss till Nådigt behagh länder. Och WI befalle etc. Stockholm den 19 Januari A:o 1683. CAROLUS. Rätteligen afskrifvet, och att stadgandet derom, att proste-tunnorna böra levereras i rågadt mål, äfven är intaget i 1688 års Häradsfogde-instruktion, betygar Carl Sandberg. Kamererare i Kongl. kam.-koll. arkif-kontor. i Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 79. Bil. Litt. B. Afskrift: CARL JOHAN etc. W år ynnest ete. Hos Oss hafva underdåniga besvär blifvit anlörda af Kongl, räntmästaren Cronsioe samt bönderne Johan Åkasson, Michel Pehrsson och Åke Andersson deröfver, att J, i anledning af deras hos Eder förda klagan öfver Wår Befallningshafvandes i Malmöhus Län meddeldta Resolution unders den 9 Mars 1820, hvarmedelst dem uppå andragne skäl blifvit ålagdt, att, i enlighet med en af Kontrakls-prosten 11. Schartau utgifven forselsedel, till Landskrona stad forsla den honom i egenskap af proste-tuuna för år 1819 tillkommande En tunna Råg från Hardeberga socken, medelst Utslag af den 7 derpåföljande December, nämnde Wår Befallningshafvandes beslut fastställt samt derjemte, i förmågo af 14 Kap. 7 &
Att åter befria alla liållskjutsskyldiga på längre afstånd ifrån skjutsning och af deni utkräfva ersättning derför, tror jag ej vara så lätt, likasom jag anser, att det vore vådligt, att i enlighet med Hr von Rööks förslag tillåta kronobetjeningen att med böter af 20 r:dr b:co belägga dem, hvilka icke vid uppbudning voro till hands med sina hästar, eller hade dem eller åkdon i det skick, kronobetjeningen efter arbiträrt omdöme funne för godt bestämma.— Hr bergenstråle har förklarat, att Utsk. gått in på näringstvång, då det velat förmena de skjutsskyldiga alt sjelfva utgöra skjutsen, i den händelse att entreprenörer dertill anmäla sig. Jag tror att detta ej kan kallas näringstvång, då skjutsen af alla blifvit betraktad såsom ett onus. Jag medger visserligen, att skjutsersättningens förhöjning icke på alla ställen kan vara nödig j men i alla fall måste skyldigheten att skjutsa anses såsom ett onus, och då kan man ej anse dess upphörande såsom ett näringstvång, likasom borttagande af en bevillningsafgift eller en grundskatt ej kan anses såsom näringstvång. Vidare har Hr Bergenstråle sagt, att (lera hundratusen rtdr skulle fråntagas jordbruket, om skjutsen ställdes på entreprenad. Detta står illa tillsammans med Hr Bergenstråles förmodan, hvilken äfven öfverensstämmer med min, alt entreprenaderna skola i allmänhet blifva så inrättade, att någre personer åtaga sig ansvaret och nuvar. reservhemman komma att fortfarande utgöra skjutsningen. Om så inträffar, hvilket vi båda förmoda, komma ju jordbrukarne att bibehållas vid betalningen. Det förslag, Hr Bergenstråle gjorde, tror jag ej heller skulle uppfylla sitt ändamål. Förslaget innefattade nemi., att de inom f mil från gästgifvaregård befintliga hemman skulle anslås till reservskjuts, och att det skulle blifva landshöfdingarna ålagdt, alt medelst särskilda öfverenskommelser söka tillvägabringa skjuts, der dessa hemman ej vore tillräckliga för skjutsens utgörande.
Maj ts den 29 sistlidne .Tannarii på bordet lagde Nådiga proposition till Riksens Ständer, angående fortfarande af den så kallade tre skillingsafgiften till veneriska smittans hämmande, StatsUtslcottet: 1) Kongl. Maj;ts den 29 sistlidne Januarii på bordet lagde Nådiga propositioner till Riksens Ständer: Angående anslag å Stat för en serskidt Proj vincialLäkare i Herjeådalen} Angående de så kallade Schlegelska köpe-] godsen i Halland, jemte Herr Arnells, Lars, Memorial rörande samma ämne; Angående de så kallade Trippiske köpe godsen i Halland; Angående ändring i de nu gällande föreskrifter om arrendespannemålens utgörande af Kungsgårdar, samt derunder lydande hemman och lägenheter; Angående fortfarande af den utaf KongL Maj:ts inrättade provisoriska Länestyrelse på Öland. 2) Kongl. Maj:ts den 29 sistledne Januarii på bordet lagde Nådiga skrifvelse!’ till Riksens 270 Den 5 Februarii, * Ständer: i anledning af Riksens Ständers vid sista Riksdag:gjorde underdåniga anmälan, rörande väckt fråga om försäljning under Skatte^ mannarätt af Kungsgårdar och O f ii cersB os tällén; Rörande den i följd af Riksens Ständers underdåniga begäran, skedde undersökning om Kronans förpantade hemman och lägenheter i Riket\ Angående Kongl. Majits senaste Nådiga beslut i den vid flere föregående Riksdagar förehafde fråga om nedläggning af Löfås Silfververk ; Angående de af Kongi. Majit infordrade upplysningar och Kongl. Majlis derefter vidtagne Nådiga beslut i deri vid sistlidne Riksdag förekomna, fråga: rörande allmogens i åtskilligt intrader af Malmöhus Län arbetsskyldigheter till Dahlby och Flyinge Kungsgårdar. ; 3:6 1820 års Riksens Ständers Revisorers Berättelse, angående RiksgäldsContoirets tillstånd och förvaltning. 4m Bemälte Revisorers Berättelse, angående StatsVerkets tillstånd och förvaltning.
Men vid ett närmare betraktande af dessa åberopade författningar, vill förhållandet synas helt annorlunda, eller att den af comiteen antagna öfverensstämmelse i inskränkningen visserligen icke i äldre tider varit sådan. Dessa samma åberopade författningar innehålla: K. resol. på PresteSt:s besvär 1682—1638 : att rätta tiggare skola hålla sig inom stiften; K. M:s ordning och stadga, huru förhållas skulle med tiggare och fattige; gifven d. 28 Febr. 1642: att tiggeri bör inskränkas till viss tid och ort inom pvosteriet, eller vid större behof inom stiftet; Kyrkolagen af d. 3 Sept. 1686 (24 och 28 capitlen) innehåller: alt härad eller socken egentligen skulle föda sina fattiga; men prosteri erna skola dessutom hjel|*a Den ij Februari e. ra. 3gi hvarandra, när fattigpersonalen inom dem blir till antal mycket skiljaktig. Dessa åberopade författningar synas snarare sammanstämma i motsatsen af hvad comite'en uti dem funnit, nemi. deruti, att socknarna varit alltför inskränkta att, hvar för sig, föda och vårda sina fattiga. Ett ytterligare stöd för åsiglen om de särskilda socknarnes oförmögenhet i detta afseende lemnar en K. resol., som comitéen icke nämnt, nemi. den af år 1643, deri K. M. gifver ett bestämdt afslag på presterskapets begäran att fästa fattigvården vid socknens territorium. Sedan den tiden hafva dessutom en mängd af dåvar. socknar, nästan i alla stift, blifvit klufna eller sönderdelade, hvaremot fattigpersonalen utvidgat sig, så att missförhållandet härutinnan är större nu, än någonsin tillförene, och kommer efter all anledn. att blifva det allt mer.
Men K. M. har på förhand velat meddela R. St:r sin afsigt, och framlagt ett förslag att för bästa pris få ett kavalleri. Om R. St:r icke vilja medgifva Smålands Hussar-reg:tes afsittande, så lära de komma att sitta qvar, ty i detta fall kan icke K. M. ensam befalla. Hvad vidkommer förslaget att höja vakans-afgifterne och derföre värfva ett nytt kavalleri, så har en annan talare sökt visa att dessa icke bör höjas, emedan det skulle väcka missnöje; men dermed tror jag dock icke vara så farligt, om de blott höjas inom befogenhetens gränser. Som Gr. af Ugglas redan framlagt grunderne för K. M:s Propos., vill jag ej längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan inskränker mig att begära bifall till K. M:s Propos. Hr Sjtedt, Gustaf: Hvad denna fråga vidkommer, vill jag icke i afseende å det förslag, som framställts, ingå i något yttrande. Men hvad det angår att förskaffa sig en inkomst af de afsutne rusthållen genom hästvakans-algiften, så är det ett faktum att augments-och rusthållsräntorna icke allenast äro tillräckliga att bestrida all kostnad, utan ett öfverskott uppstår dessutom, hvaraf följer att sådana hemman äro mera värda än hemman af säterieller rå- och rör-natur. Om man nu vill tillgodogöra sig de ekonomiska fördelarne af indelningsverket, så vore det icke rättvist att vid bestämmandet af hästvakans-afgifterne följa en och samma siffra för hela regementet, utan fördela densamma olika, emedan augments-räntorna äro olika för hvarje hemman. En så beskaffad fördelning torde likväl möta ganska stora svårigheter, hvarföre den icke heller är lämplig eller verkställbar. Men om man nu vill göra en förändring i arméens organisation, och tillgodogöra sig dessa inkomster, så föreställer jag mig att det icke skulle möta något hinder, om R. St:r beslöte att augments-räntorna skulle återgå till Staten, antingen till hela beloppet eller till en del, och att hästvakans-afgilten derefter skulle upphöra. Hr Brakel:
Slutligen afsköt någon en pil emot mig, den store anden styrde den genom mitt hjerta, och den upptog min själ. En gång skall väl ock pilen förstöras, och den store anden upptaga mig på sin ö“. „Hvilken vildhet, hjelp mig jag svimnar!“ läspade den lilla sockerfiguren på blå bandrosen. „Dårskaper!“ sade nu den judiske presten. „Men vill väl detta fåvitska slägte höra den vises ord? Står jag icke här dag och natt och predikar, men ho hör mig. Viljen J blifva vise, så tigen och hören mina ord. Först vill jag dock för eder uppläsa denna gamla urkund, som jag har i handen. Det är ett bihang till Judiths bok. Sedan vill jag lära eder vett och visdom. Så tigen stilla och lyssnen: I Gilgal bodde en man af Benjamins stam, hvars namn var Amram. Han hade många söner, men endast en dotter vid namn Maheli. Denne Amram hade en anförvandt, hvilken bodde i Nobah och dref handel i Ammons land. En dag, då Amram kom hem af fältet, mötte honom en man, den der sade: är du Amram Nurs son? Ja, svarade Amram, jag är det. Då sade mannen: jag är Jethurs, din frändes, tjenare. Så säger Jethur din frände: se jag vill gifva Isboseth, min son, en hustru innan jag dör, på det han icke må taga sig hustru af hedningarnes döttrar. Gif honom derföre din dotter. Denne min tjenare skall ledsaga henne hit tillika med de handelsvaror han åt mig skall hemta. När jag är död, må min son draga med sin hustru till vår stam och begrafva mig der, och han skall ärfva alla de rikedomar dem jag förvärfvat. Och Amram förde tjenaren i sitt hus och undfägnade honom och sade: mycken lycka är i dag mitt hus vederfaren, att min broder, den Herren välsignat med stora håfvor, uppsöker sin ringe broders dotter, till hustru åt sin son. Men om aftonen, då Maheli skulle hemta vatten , ställde hon sin kruka vid brunnen och satte sig ned derinvid, och hon gret.
Författningar, angående upphörande tillsvidare af uppläsning från predikstolen af det år 1814 utgifne sammandrag deraf m. m. VIII. B. 168. A., 175. E. 269. — äldre, angående revision deraf. Se Revision. — angående samlandet af dem, som röra roleringsverket m. m. Se rotering. Författningssamlingen, angående utdelande af 2:ne exemplar deraf till församlingarne i riket. Förlagsinleckning, förslag lill förordning derom. Se Förordning. Förliknings-comiteer, om inrättande deraf. IX. B. 597. A. 599. Förmedling af kronoskatte-hemman, angående upphörande af prsescriptionstiden för återkallande af ansökning derom. Se Kronoskattehemman. — i qvarnränta. Se Qvarnar, äldre. Förmyndare, angående deras förordnande för frälsemans barn och arfvingar. Se Frälseman. Förmyndare-förordnanden, örn åliggande för de domstolar, hvilka, för utom deras domvärjo boende och skattskrifna personer, sådana meddela, att derom underrätta den domstol, under hvars jurisdiction förmyndaren lyder. I. 179. R. 180. Förordnande för de af Rikets Ständer utsedde comilerade för tryckfrihetens vård. VII. E. 371. — för Häradshöfdingen Kammarrådet S. L. Theorell att vara Rikets Ständers Juslitiae-ombudsman. Se Justitim-ombudsman. — för Hof-Rätlsrådet m. m. Grefve C. G. D. Mörner att vara Rikets Ständers Justitiar-ombudsmans suppleant. Se Justitiaeombudsman. — af en Siats-Råds ledamot för handläggningen af vissa Riksdagsärenden. Se Stats-Rådet. IX. E. 403. — Kongl. Maj-.ts, angående fattigvården i riket, förslag till åtskilliga ändringar uti. I. 286, R. 291. VIII. B. 177, 184.
Hon medförde Brisingamen, och antingen det nu var detta underbara smyckes glans eller att själfva böljorna kände fröjd öfver att få hafva det sköna anletet och det trofasta hjärtat hos sig – från Singastein spred sig vida öfver hafvets spegel ett härrligt skimmer, som efteråt sällan varit sedt. Fröja bär alltsedan binamnet Mardöll (»Hafs-skimmer»). När vidundret var vaket, försökte hon vara glad och talade smeksamma ord. När det sof, kunde hon obemärkt hängifva sig åt sin sorg och gråta. Hvarje hennes tår vardt till en gulddroppe, som sjönk i hafvet, men ej gick förlorad, ty det droppade en lika tyngd af medlidande med Svipdag och henne in i gudarnes hjärtan, och som de med oro visste henne vara borta från Asgard, vardt det deras beslut att förlåta Svipdag och återkalla honom. Innan detta beslut hann värkställas, hände det, att Hadding en varm sommardag kom ned till stranden, utanför hvilken Vågaskär ligger, och gick i vattnet för att bada. Där råkade han i strid med ett besynnerligt djur och dräpte det. Han drog det upp på land, för att de stridsmän skulle få se det, hvilka åtföljde honom och slagit läger ett stycke därifrån. Men då han återvände till lägret, ställde sig i hans väg en kvinna, den skönaste han någonsin sett. Hon sade, att han dräpt ett i djurham höljdt heligt väsen, hennes make, Fröjas make, och hon nedkallade öfver honom gudarnes och alla elementers vrede, om han icke försonade det begångna dråpet. Hadding förstod då, att han dödat Svipdag och sålunda ändtligen tagit hämd på sin faders bane. Detta gladde honom, och han vägrade gifva böter. Men då rönte han så många missöden och motgångar och såg omkring sig så många järtecken, att han bekvämde sig gifva böter åt Fröj för dråpet på hans svåger, och skedde detta genom en stor offergärd åt honom, Fröjs-bloten, som alltsedan årligen egnas honom. Då Fröja såg Svipdag uppdragas död å stranden och skyndade sig att ställa sig i vägen för Hadding, hade hon glömt Brisingamen kvar på Vågaskär.
Skrifvelse, N:o 83. 53 Förslag till i«egerin«s-F o rm# § i Sveriges rike skall styras af en Konung, och vara ett arfrike med den arfsföljd, som i Successions Ordningen är stadgad. § 2. Konungen skall förklarad är. § 3- Konungens Majestät åtal fredade. § 4- Konungen eger Evangeliska läran. § 5. Statsrådet skall bestå af tio ledamöter, hvilka ega att af Statsrådet. § 6. Af Statsrådets civil beställning. § 7. Alla Regeringsärenden — •— der afgöras. § 8. Ej må dylik beskaffenhet. § 9. Uti alla mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, skall protokoll föras, Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 86 och 87 §§ vidare stadgas beslut fatta. 54 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83- § 10. Innan ärendena Föredragande beredas. § 11 Ministeriella mål Statsrådet finnas. § 12. Konuugen eger Statsrådets ledamot. § 13 Vill Konungen den ansvarighet 87 § bestämmer nyttigast finner. § 14. Ofver Rikets högsta befälet. § is. Kommandomål, hvarmed godt synes. § 16- Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda, ingen förderfva eller förderfva låta till lif, ära, personlig frihet eller välfärd, utan och lyder. § 17- Konungens domsrätt Högsta Domstol § 18. Denna Högsta försuten är. § 19- Inkomma till förklaringar gifva. § 20. Uti fredstid skola de efter krigsartiklarne. § 21. Konungen eger derom deltagit. Kongl. Maj:ts Nåd. Uti Högsta tjenstgörande vara. § 23. Alla Högsta Dess sekret. § 24. Uti Konungens Högsta Domstolen. § 23. Konungen eger blifvit dömd. § 26. Då Juslitioe-ärenden 9 § föreskrifver. § 27.