Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefve Hamilton har så fullständigt utveckladt de skäl, som kunna anföras emot Lag-Utskottets Förslag, att jag fullkomligt instämmer uti dess Yttrande; äfvensom jag gillar de Anmärkningar, hvilka Herr Hausswolff tillagdt; jag utber mig endast att för några få ögonblick fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid en tanka, som den förstbemäldte värde Talaren ganska väl uttryckt, den nemligen, att grymma Lagar icke erfordras, för att i ett Samhälle upprätthålla ordning och säkerhet, hvilket ändamål snarare vinnes genom mildare Lagar, om de handhafvas med stränghet och rättvisa. Man tror att tjufnads-brott under senare åren tilltagit — Om detta verkeligen är förhållandet, så kan man lätt igenfinna orsaken dertill uti en tilltagande fattigdom i de lägre Folk-Classerne, vållad af svårigheten att på lofligt sätt vinna lifsbergning och man bör då icke söka medlen att afhjelpa denna olycka uti barbariska Lagar, utan genom beredande af lättare Der i April. utvägar till arbetsförtjenst och utkomst för dessa Folk-Classer. Så länge Författningar finnas uti vårt Land, hvilka göra det till ett brott att begagna sin arbetsförmåga till loflig? yrken, må inan snarare undra att tjufnader icke mera tilltaga ännu; och första steget att afhjelpa det onda är i min tanka att upphäfva dessa Författningar, lika stridande emot billighet och rättvisa som emot Stats-Oeconomiska beräkningar. Då discussion om Lag Utskottets Betänkande synes föranleda till afslag och hvarefter Utskottet hör besväras med återremiss af Riksens Ständers nu ytterligare öfverläggning derom, hemställer jag om icke Betänkandet bör afslås.
Bör deman uro säljarens burn och bröst arfvingar, så liinue de till öro; så ock syskon och dessas barn. Den sorn med säljaren å fäderna skyld är, må dock ej börda hans mödernes jord, ej eller den sorn å möderne skyld är. hans fädernes jord; och, vare hörd ej eller tillåten, der jord säljes till hördeman.” § 3 morn. 1. "Ar jord till annan än bondeman så/d och tvista män om företräde lill börd deraf, vare den närmare all lösa i börd som närmare är all taga arf, allt efter som i 2 och 3 Kapitlen Arfda-Balken sagdl är.” Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. Maj:t i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 15 Oktober 1860. 30 EmpeditiomUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse l\T:o 181. Uppläst neli godkåndl hos Ridd. och Adelli den 15 Okl. ISKO. Preste-Si andel den lä Borgare-Ståndet den lä Bonde-Ståndet den lä Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ny lag om tioårig preskription och om årsstämning. (Lag-lltsk:s Bel. N:o 34 och Ull. N:o 50.) S. A. K. Emot såväl nuvarande lagstiftning angående tioårig preskription sota gällande stadganden om årsstämning hafva ganska befogade anmärkningar ofta blifvit framställda. I afseende på den tioåriga preskriptionen har förnämligast blifvit öfverklagadt, alt, enligt hvad lor närvarande är stadgadt, en anmälan inför någon domstol eller E. K. Majlis Befallningshafvande, hvar som helst inom Riket, är, utan alt gäldenären ens beliöfver derom ega den ringaste aning, tillfylleslgörande för att bevara ett äldre fordringsanspråk.
Jltg till indragning af öfverflödigt anfedde Embeten och Tjenjler, hvaremot det sårad9 enfkildia imereffet gör så många fvårigheter och upphäfver sig med så mycken bitterhet, hvaraf dessa Herr von Törnes, såsom det märkes af gammal, fast icke berömlig vana, lånade fraser om Jördomen forn Jörkajlar, om afunden sorn svärtar eller elakheten som förlöjligar, jemte lika beskaffade här mindre lyckliga liknelsen om dessa insekter, hvilka födas, lefva och dö i fläckarna på ett lif, bära det ojäfagtigaste vittnesbörd. Deremot torde det fillåtas mig att under en mera omisskännelig tillämpning erinra, huruledes det finnes vissa Lysmajkar som värka uppmärksamhet, blott i mörkret och genom landt ljus, och huruledes man äfven kon pryda fig med lanta Fjädrar eller hvad ett gammalt , Svenskt ordspråk säger: plöja med en annans Kalf Då Herr von Törne klandrar mina finan* cielia åjigter, gör han det efter en förutsänd , verkeligen djup och sann Financial tankepg - 3 28 Den 16 September f m, riod, hvari* utvecklas ett på ämnet vä! afpsssadt och träffande system, som icke annai kunnat ån rättfärdiga H.err von Törnes, så oin hau sjelf påstår, mig vida öfverträ Rande Finansiella åjigter, men huru förvånad biet' jag ej vid det jag händelsevis uppslog Ridder skåpets deli Adelns Prutocoll för 18/8 ars Riksdag, 5;te Bandets första. Afdelning pag.
Men jag ser att hon väntar ett eller annat af mig, och jag lider deraf; jag spanar med giriga, glupska tankar efter en utväg, och jag finner ingen; vårt framtida lif ligger inför mig som ett gåtfullt löje, och jag måste sluta mina ögon för att slippa se; – men jag ser ändå. För oss begge har lifvet kommit ur led, och det är en bagatell och ett nonsens som verkat det. Jag kan icke hata lifvet och icke förakta det, mitt hån förstummas och skrattet stelnar på mina läppar; då jag sitter inne i tillvarons midtpunkt känner jag endast skräck, ty då har jag alltid tyckt mig möta en galnings hemska skelande blick, hvilken vi alla måste följa blindt och medvetslöst som somnambulen. Det var på ångbåten som från Luzern går söderut, en morgon tidigt i juni. Staden låg redan ett godt stycke borta i fonden, elegant, luftig och spröd som en uppsättning af skinande nya leksakshus i ett butiksfönster eller ett stycke läcker genombruten confiturearkitektur; Vierwaldstättersjön började skära sig in i och slingra sig fram mellan allt brantare stenväggar; luftningen som spelade uppe öfver bergkammar och alptoppar mättade sig med kyla från den eviga snön, innan den gled ned utför de mörkgröna stupande sluttningarna och lopp som en käck bris hän öfver det lilla glasgröna bäckenet dernere i djupet och den lilla tingest som sköt fram öfver det, likt en punkt med en svart rand efter sig. Det var fullt med menniskor uppe på ofvandäcket under sky-lighten som fladdrade och smälde, – detta underliga kosmopolitiska samhälle en miniature, som ständigt löses upp och ständigt bildas på nytt på hvarje jernvägståg och på hvarje ångbåtsdäck i denna stora internationella pension som heter Schweiz. Jag satt sjelf på en af midtelsofforna, och snedt framför mig, på bänken som lopp rundt kring däcket, varseblef jag ett ungt par, hvilket hade kommit från Lausanne till Luzern med samma tåg som jag, tagit in på samma hotell och nu fortsatte färden med samma båt.
Af de 1 fttdje puncten uppräknade Författningar återstår sålrdes endast för Utskotten att yttra sig öfver Förbudet af den 50 November 1820 emot blidandet af TalareSällskaperj och då enligt ordaly - 43° LugUtskottets Betånkandtn, delsen uti 85 RegeringsFormen: hvarje Svensk man eger rättighet, att, utan några af den offentliga magt en i förväg lagde hinder skriftligen meddela sina tankar, att sedermera endast inför Laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat falt derföre kunna straffas , än om det» ta innehåll strider emot tydlig Lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning , tro Utskotten det rätigbeten att muntligen, under enahanda yilkor yttra sitte tankar, så nära öfverensstämmer med Grundlagens anda uti nämnde §. att något förbud deremot icke bur ega rum. Det har icke elier undfallit Uiskottens uppmärksamhet, att ett TalareSäilsksp kan medföra väsentliga fördelar, genom meddelande af ömsesidiga upplysningar, genom bildandet af denna Samfundsanda, som då den utgår ifrån ett varmt nit för Fäderneslandets sanna bästa utgör grundvalen för dess bestånd, samt slutligen genom en utvecklad färdighet att sannt och bestämdt uttrycka sina tankar. Den offentlighet, som dessutom år förenad med begreppet om ett Sällskap, synes äfven derifrån böra utesluta olofliga afsigter oell hemliga stämplingar, enär de som förehafva sådant heldst sky all offentlighet och deremot söka mörkret, såsom ett hufvud* sakligt vilkor tor befrämjandet af deras syftemål. På dessa grunder får Utskotten hemställa> att Riksens Höglofl Ständer vill© hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om upphåfvande af ofvannämnde Förbud af LagUtskottett Bttånkandtn, 431 den co November 1820, så vid# detsamma skulle kunna anses innefatta hinder emot bildandet af ifrågavarande TalareSällskaper.
Lån kunde verkställas, hvilket föremål egentligen fästade den af Konungen förordnade tillsynens uppmärksamhet. Revisionens år 1516 synnerliga uppmärksamhet fästade vid Handelsman Ståhhs så kallade stora Lån, (och några andra hufvudsakliga omständigheter kunde, enligt hvad förut sagdt är af Revisorerne icke upptäckas) för hvilket dock Direktionen uppgaf och företedde åtskiilige hypo; 34® Baneo-Utskottcts Beliinkanden. thek, hvaraf likväl det mest betydande icke var i Diskonten pantsatt, utan endast hade blifvit lant frir dagen. Den uppmärksamhet, ett så oformligt J.åne-biträde uppväckte hos Herrar Banko-Fullmägtige, som af 1815 års Ständer ålades öfverinseende öfver Diskont-Verken i Riket, föranledde Herrar Fullmägtige att infordra åtskilige upplysningar, hvilket genom sanningslösa uppgifter af Direktionen officielt besvarades. Verkets ställning fördöljdes på detta sätt, och försträckningarne till liandlanderne Stahle och Kock fullföljdes, hvarvid dock torde böra anmärkas, alt Stadius assignationer till större delen emottogos såsom afbetalningar å hans mångfalldiga Dan i Ordinarie Diskont-väg, då deremot Kock till största delen erhöll Kontante pennin, gar, enligt uppgift till liqviderande af sine skulder till åtskillige personer, och deribland äfven till Commerce Råderne Nordlindh och Bjorkman. Handlanden Malmros's i Kassan befintlige invisningar, jemförelsevis med de andres,' af en ringa summa, hade alla tillkommit vid omsättnings-liqvider med hans Ordinarie Dån. Slutligen, sedan Kassa-bristen genom de idkelige försträckningarne blef så slör, att den ineta icke kunde döljas för nästkommande Revision, kom Verkets obestånd på sådant sätt till Regeringens kännedom; att Regeringen lat derom anbefalla undersökning, hvilken inträffade på samma tid, sorn Revisorerne började sine göromål.
De Ledamöter, som utgjort berörde Comité, hafva troligen icke underlåtit att noga öfverväga den nu ifrågavarande §:n at Segla.; tions-ordningen, och säkerligen föreslagit rättelse deruti, ifall de, med den närmare kännedom d^ naturligtvis skola ägt örn bahoivet, funnit sådan rättelse nödig och nyttig. Om Utskottets Betänkande antnges, blir framatällningen’ af dess resultat hos Kongl. Maj:t i alla fall blott ett önskntngsmåi , och kommer troligen endast att medföra «i; roj smål för utgifvandet af omnämnde nya o. h io* bättrade författningar, hvilkas snara ailmäntgörande åtminstone hvar och en, som läst och tillämpat de nu gällande stadganden i dessa ämnen, upprigtigt önskar. Jag tillstyrker således för min del afslag å Betänkandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han, i anledning af discussionen, ansåg s<g böra hemställa, om Ridderskapet och Ådein behagade alsia Betänkandet. Ropades Ja. Då nu å nyo föredrogs Allmänna BesvärsOch EkonomieUiskottets den <5 dennes aflåtne, samt den 23 derpå följde på bordet lagde, Memorial i anledning af de hos Borgare SÉåndet - Ben 29 Maji 545 Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 10 sisth Februari meddeldte Betänkande, angående yrkad rättighet för Städernes Magistrater, att få förrätta alla så kallade DykeriAuctioner, fann Ridderskapet och Adeln , att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit a£ Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Memorial borde läggas till Handlingarne. Hans Excellence Herr Grefven och Landtb Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. half till 5 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 22 dennes afgifne, och följande dagen på bordet lagde, Utlåtande angående förslag till en blifvande Bevillningsförordning. Friherre Carpelan, Carl MauritZy uppläste följande:
Häraf blifver en naturlig följd, att, i förra fallet, utbetalningarne, hvarför verilicationerne sedermera, i stället för contant till vederbörande Stationer afgå, då det anordnade beloppet såsom lefverering till Stationen crediteras, icke kunna i Förvaltningens räkenskaper formelt afföras, så vida ej, i och med detsamma Stationen qvitterat den anordning, hvars belopp till större eller mindre del med dylika verificatiöner godtgöres, deras belopp skulle såsom ersättning ifrån Stationen åter påföras, hvilket både i Förvaltningens och Stationernes räkenskaper skulle föranleda en en mängd afoch päföringar samt liq vider, hvilka, utan att i något afseende gagna, tvärtom skulle medföra mycken vidlyftighet och äfven otydlighet för den, som i denna ovanliga räkenskapsform vore mindre hemmastadd. Derförutan skulle äfven, i händelse hvarje förskott, antingen tili utgifter af obestämdt belopp, eller i afräkning å ofta till någon del, ehuru icke helt och hållet, fullgjorde lefveranser, måste formligen anordnas, och beloppetifrån Cassan afföras, det blifva en nödvändighet, alt för hvarje sådant, örn det än inom några dagar derefter blefve redovist, och kunde formelt afföras, upprätta ett Conto och liqvid, hvarigenom göromålen skulle betydligen ökas och Förvaltningens Hufvudbok ändamålslöst mångdubblas, i stället för att nu förskotts-documenterna, såsom verificatiöner qvarstanna i Cassan, intilldess de kunna emot qvittencer å formella anordningar utbytas. I det fall åter, att utbetalningar ske för ändamål, hvartill medel ännu icke äro anvisade, kan beloppet icke eller formellt anordnas och afföras, emedan ingen afföringstitel är gifven, äfvensom då utgifter äro eller blifva å Besparingarne anvisade, en formell afföring vid utbetalningstillfället skulle möta enahanda svårighet, enär då ännu icke vore kändt, hvilken titel komme att dertill lemna tillgång..
Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: Jag befarar, att hela denna låneanstalt skall blifva af fastighetsägarne vida mindre anlitad, än man måhända i allmänhet före - Den 4 Mars. ställer sig, och för att i sådan händelse förekomma förlust för RiksgäldsContoiret, anser jag nödigt, att vid denna Punkt stadga sådant tillägg, att lånet må af Fullrnägtige terminsvis upptagas endast i den mån, som medlen kunna mot fullgod säkerhet till fästighetsägarne åter utlånas. Herr Rosenblad: Den farhåga Herr Cederschjöld yttrat, att låneanstalten icke skulle anlitas, kan jag på intet sätt dela. Jag tror tvärtom, att fästighetsägarne med begärlighet skola omfatta det nu erbjudna tillfälle lill en fördelaktig omsättning af deras skuld, och jag kan således icke annat än afstyrka Herr Cederschjölds föreslagne tillägg, som endast onödigtvis skulle lägga ytterligare band på RiksgäldsContoirets Fullmägliges verksamhet, och försvåra lånets upptagande på de förmånligaste vilkor. Jag vet dessutom icke eller, huru en sådan föreskrift skulle kunna vid verkställigheten fullgöras, så framt icke meningen är, att Fuilmägtige skulle rälta sin upplåning efter antalet af på förhand från fastighetsägare inkomne låneausökningar; men i sådant fall hemställer jag, om icke föreskriften skulle upphäfva beslutet alt till Kongl. Majit bör öfverlemnas att bestämma tiden, när lånet må upptagas. I afseende åter på Friherre Kantzons tillägg, måste jag bekänna, att jag, äfven efter den förändring deraf, som Friherren nu mera sjelf före - Den 4 Mars. slagit, ej har kunnat uppfatta meningen annorlunda, än alt den står i strid med vårt beslut i tredje punkten. Jag underställer derföre Herr Grefvens och LandtMarskalkens bedömande, huruvida proposition å någotdera af desse ifrågakomne tillägg kan göras, såsom ledande till ändring uti äldre beslut. Herr Cederschjöld: I anledning af anmärkningen vid det af mig föreslagna tillägg, får jag i korthet förklara, att jag anser försigtigheten fordra dess antagande, på det icke de lånte penningarne skola blifva oanvände.
Palmstjerna anställda jemförelse mellan professorers och embetsmäns inom de förvaltande verken löneförmåner, vill >'jag likväl, i händelse att den af Hr von Rosen meddelade upplys4 H. 10 Den 6 November f m. ning ager grund, alt nemi 3 Stånd redan bifallil betänk, i denna punkt, icke påyrka återremiss. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. StatsUtsk:s under förevar. Litt. b. gjorde tillstyrkande. Litt. c) ang:de anslaget för Universitetens materiella behof och Litt. d) ang:de anslag för de botaniska institutionerne vid Lunds Universitetet. Utsk:s under dessa Litt:s afgifne yttranden blefvo af R. o. Ad. bifallne. 7:o. Elementarläroverken. Litt:s a) och b) ang:de anslag för såväl nya Elementarskolan i Slockholm sorn öfriga elementarläroverken. Hr Ekströmer: Jag anhåller att fä fästa uppmärksamheten på deu reservation, som Hr Stenhammar vid denna punkt afgifvit. Konungen hade, i sin nåd. propos. ang:de statsverkets tillstånd och behof, begärt ett särskildt anslag af 6,S00 r:dr för nya Elementarskolan, att å stat uppföras. Ulgiftsafdelniugen inom StatsUtsk. tillstyrkte anslaget, men endast till nästa riksdag, hvaremot i Utsk:s plenum yrkades, i öfverensstämmelse med den K. propos., att summan skulle pä stat uppföras, då Utsk. fann skäligt att sammanslå tillökningen 6,800 r:dr till nya Elementarskolan med del förutvarande anslaget till läroverken af 42,000, så att anslaget sammanlagdt skulle utgöra 48,800 r:dr.
Vid g hafva Rikets Ständer ansett nyttigt, att, då obesuten hemmansdel, som blifvit före denna Författnings utfärdande utklufven utan vederbörande embetsmyndighets tillåtelse, går i annans än rätter arfvinges ego, andre delegare i hemmans-numret må, på sätt 6 §. i Förordningen den 19 December 1827 härom innehåller, vara berättigade samma hemmansdel till sig lösa; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat tillägga denna §. ett så lydande a mom. Andre delegare i hemmans-numret vare jemväl, när obesuten hemmansdel, som, innan denna Vår Nådiga Förordning utfärdades, utan vederbörande Embetsmyndighets tillåtelse blifvit utklufven, går i annans mans ego än rätter arfvinge , berättigade att, den minsta delegaren först io36 Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 407. och den störste sist, sådan hemmansdel till sig lösa ; dock må ingen, hvars egor äro så belägne, att den obesutne lotten ej med dem kan sammanläggas , af denna lösningsrätt kunna sig begagna, och ej vare annan delegare i hemmansnumret berättigad till lösen af hemmansdel, som hädanefter utkljfves, ej eller då förut utklufven del blifvit till en besutenhet förenad under sambruk med annat hemman eller annan hemmansdel, som innehafvaren tillika eger eller under stadgad åborätt besitter, på sätt 6 innehåller. l)e i 11 Supptagne föreskrifter hafva Rikets Ständer ansett böra fullständigare u-tlryckas, äfvensom viss tid bestämmas för fullföljden af lösnings anspråk, hvadan Rikets Ständer beslutat följande förändrade redaction af denna §. Vill delegare, som, enligt g anser sig berättigad att obesuten hemmansdel inlösa, af den rättighet sig begagna och har ej undersökning an gående besutenhet af den anledning, som i 6 ff. omförmäles, förut skett, begäre han då hos Sockne-Nämnden sådan undersökning.
Lagerbjelke, Gustaf: Utan tvifvel skall det för hvarje af R. o. Ad:s ledamöter vara en tillfredsställelse att vid detta tillfälle följa samma sed, som förut varit vanlig, nemi. att åt Pir Gr. o. Landtm, updraga detta val, och får jag till följd deraf anhålla att Hr Gr. o. Landtm, täcktes härå framställa propos. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Mig vill det synas, att Grundlagen nu kommit till den ålder, att vid dess tillämpning all slags courtoisie bör åsidosättas. Jag känner alltför väl, att man vid flere tillfällen updragit åt Landtm, att sjelf utse desse Ledamöter af R. o. Ad. Jag tror likväl icke att Lagstiftaren utan afsigt eller ändamål bestämt desse 2:ne biträden åt Tal mannen i konklaven. Jag tror, att afsigten har varit, att bibehålla åt de respektive Stånden genom dessa sina representanter något mera direkt deltagande i öfverläggningarne. Jag får på denna grund anhålla att R. o. Ad. måtte med den hänvisning, som Riddarh.-Ordn. lemnar, i detta fall genom val utse ifrågav:de Ledamöter. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Efter mitt omdöme är det i alla frågor af största vigt att Grundlagen noga följes, derpå beror folkets väl och representationens egen säkerhet och bestånd. Man må icke föreställa sig att det endast finnes vissa frågor, hvari det är nödvändigt att följa Grund lagens föreskrift, men att det deremot gifves andra underordnade, der det är likgiltigt. — Gör man afsteg i ett fall, så är det Den 22 Oktober. 11 lätt att göra det äfven i andra, och vi beträda då en ganska vådlig bana. Uti förevarande fall är Grundlagens bud tydligt och klart, då det stadgar, att Ståndet skall välja två Ledamöter till biträde åt Talmannen, och jag tror icke att det är Ståndets rättighet att uplåta detta val åt Landtm.
Hr Gr. har ansett K. M:s nåd. bref till Statscont., eontrasigneradt af Statssecret. Nordenfalk, icke innefatta hagot annat än en skrifvelse, hvarigenom man ville inhemta underrättelse, huruvida besparingarna medgåfvo det anslag, som K. Mj. ville gifva till gardesreg:terna. Hr Gr. har jemväl 4oo Den 3o Juni e. m. förklarat, att Statssecret. Nordenfalk vägrat contrasignation af det sednare K. brefvet i detta ämne, som af Statssecret. Grip blifvit expedieradt, och af sådan anledning nedlagt sitt embete. Båda dessa framställningar äro oriktiga och innefatta ett misstag af den värde talaren. Det förhåller sig så, att det förstnämnda, af Statssecret. Nordenfalk contrasignerade K. brefvet var af beskaffenhet, att han ej kunde derå vägra sin contrasignation. Detta bref innefattar med tydliga ord, att K. M. hade beslutat, att förslaget om förökad aflöning för gardesreg:terna skulle gå i verkställighet d. r Jan. 1831, så framt besparingarna å 3:dje hufvudtiteln sådant medgåfve. Detta beslut fattades emot hela rådgifvarepersonalens tillstyrkande. Det har således icke, såsom Hr Gr. trott, ålegat Constit.Utsk. att tillkännagifva, det någon underlåtit siri skyldighet, då icke någon sådan underlåtenhet ägt rum. Det sednare brefvet är dateradt d. i5 Jan. 1831 och contrasigneradt af Statssecret. Grip, och härå hade Statssecret. icke heller kunnat grundlagsenlig! vägra sin contrasignation, emedan det icke innefattar öfverskridande af stat, då det byggdes på Statscont:s uppgift, att besparingarna årligen medgäfvo denna utgift. I detta fall voro Constit.Utsk:s ledamöter enhälligt af den mening, betänk, innehåller. Om Hr Gr. behagat något närmare undersöka saken, innan han gjort sina anmärkningar, torde han funnit, att Constit.Utsk. icke med den lättsinnighet, som han förmodat, behandlat målet.
Regerings-Formen åligger det nu Conslitutions-Utskottet att samtlige Riks-Ståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste målto sammanjemka, med anmälan tillika om de oförenliga skiljaktigheterna. Och sorn 3:ne Riks-Stånd i det hela och Ett Riks-Stånd til! en del förkastat Utskottets redactionsförslag, men deremot 3:ne Riks-Stånd väsendtligen, och a:ne bland dem utan undantag godkänt innehållet af Herr Cederschiölds reservation, får, i enlighet med densamma, Gonstitutions-Ulskottet vördsamligen öfverlemna, för den behandling Grundlagen föreskrifver, nedanstående redaction af i:sta perioden i Riksdags-Ordningens 18 §: ”Till Riksdagsman må ej under förmynderskap; ej den, som, ”efter gjord cession” och utfärdadt proclama, icke, ”på sätt Lag förmur , visa gitter att han” från sina Borgenärers kraf ”fri är;’ icke heller den, hvilken till straff skyldig. Ankom till Exp. Utsk, den 5 Angusti. Memorial, med förslag till ytterligare redactions-ändringar i 60 Regerings-Formen. Då, vid bran vins-tillverkningen, det egna husbehofvets fyllande ji allmänhet mindre afses, än frambringandet af en begärlig och lätt afsättlig handelsvara, och då således det i Co §. Regerings-Formen förekommande ordet ”Husbehofs-brännerimedlen” dels ej uttrycker denna närings verkliga beskaffenhet, dels möjligen skulle i framtiden lemna rum åt en mot meningen stridande tolkning, har Herr Stuart, Carl Gustaf, lill ConstitutionsUtskottet öfverlemnat det förslag,| att samma ord måtte utbytas mot ”Bran - Cotistimions-Vtikottets Mern. Nio a8. 7 vinsbränningi-afgiften” ; i sammanhang hvarmed Molionairen jemväl föreslagit, att, i stället för "Charta? Sigillatce-afgiften” måtte begagnas termen ”Stämplade pappers-afgiften” j, helst derunder numera äfven innefattas medel, hvilka ej inflyta för sjelfva Charta Sigillata, såsom t. ex. afgiften för Tidningsstämpling.