Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med detta anslag, så väl sorn de inflytande Sajtpetter - lösningsmedel, hvilka erläggas af de Hemmansägare som icke afbörda s>g deras SaltpetterSkatt in Natura, skola följande Utgifter bestridas, nemligen-. Den Kronobetalning, som, likmätigt Riksens Ständers Beslut vid 1812 års Riksdag, nu utgår med 1 Kal 8 sk. och af Kongl. Majit och Kronan bör godtgöras de skattskyldige för hvarje fttld Saltpetter, sorn af dem bör efter Hemmantalet lefverera?: Aflöningar för Salt peter - Sjuderi - Styresmän , Under - Styresmän , Werkmästare och Lärlingar: Prromiers pch Låns meddelande till understöd vid Saltpetter-planta ladors anläggande: Förskotten till Saltpetterpannors anskaffande: Inköp af den Saltpetter, som utöfver gärdeskyldigheten tillverkas: Alla yid Saltpetter-Upbörden förefallande kostnader 552 StatsUtsiottets Betänkanden. för käril och transporter m. m. samt för öfrigt alle sadane behof, hvilka Kongl. Maj:t till Inrikes Saltpetter - tillverkningens befordran och uplijelpande i Nåder pröfvar nödige. Någon annan disposition af desse medel till det ändamål Herr Grefve Gyllenborg föreslagit, eller Saltpetterlönings-prisets nedsättande, hvarken medgifver denna fond om den skall upfylla sin bestämmelse, ej eller kan StatsUtskotiet sådant tillstyrka, häldst StatsUtskottet, lika med hvad Riksens Höglofl. Ständer vid 1815 års Riksdag yttrade, tror, att enär Saltpetter-Produdtionen årligen ökas, skall priset i samma molin minskas, så att det halfva £Éfid Saltpetter, hvarföre hvarje belt hemman måste ansvara, skall efter några års förlopp för lindrigare, än nu varande pris erhållas, Beträffande de af Herr Grefve Gyllenborg serskildt afgifne anmärkningar; Så anser StatsUtskottct första och andra pundterne deraf vara besvarade igenom hvad StatsUtskottet har ofvan anfördt.
Nej, anses införsel-tullen å rått Silke vara bestämd lill 2 sk. per U„ Siropj, Socker-brun eller hvit. Den afULskoltet härå föreslagna införsel-tull, 4 skper U., är godkänd af 3:ne Riks-Stånd; hvaremot Preste-Ståndet bestämt denna tull till 2 sk. 8 r:st per U.\ och hafva i sammanhang härmed Presteoch Borgare-Stånden ansett nämnde varu-artikel böra till införsel förbjudas. Så vida Preste-Ståndet ej skulle vilja frånträda sitt beslut om tollbestämmelsen, torde votering böra anställas öfver följande proposition: 53:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen för Sirop, Sockerbrun eller hvit, skall bestämmas lill 4 sk. per Ä, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej,. anses införsel-tullen å Sirop af nämnde slag vara bestämd till 2 sk. 8 r:st per II. Bcvillnings-Utskollets Memorial N.-o 49' Skomakare-arbeten. Samtlige Riks-Stånden hafva godkänt de af Utskottet härå förcslagne toll-bestämmelser; hvarförutan Borgare-Ståndet beslutat, att Skomakare-arbeten böra vara till införsel förbjudne. Slöj de varor eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufuct ur-v åror > i Taxan ej specificerade. Den af Utskottet härå föreslagna tull-bestämmelse är af samtlige RiksStånden antagen; hvarjemte Borgare-Ståndet ansett Slöjdevaror böra till införsel förbjudas. Smör. Trenne Riks-Slånd hafva gillat Utskottets förslag, alt införsel-tullen å Smör må bestämmas till i R:dr i\ sk. per LU; men som Bonde-Ståndet förhöjt denna tull till 2 R:dr 24 sk. LU, så, ifall detta beslut ej frånlrädes, uppkommer deraf följande votering : 54:o.
M:s död om denna kungsgård särskildt förordna, ve”Jat, såsom bevis af sin und. tillgifvenhet, erbjuda och upplåta till E. K. M., för Dess lifstid, dispositionen af kungsgården Rosersberg med hvad dertill hörer och följaktligen ”äfven det för byggnadernas underhållande på stat uppförda ”belopp 2,000 r:dr om året.” ”R. St. tro sig härigenom uppfylla hvad högstsalig H. ”K. M. önskat sjelf kunna åstadkomma af erkänsla emot ”E. K. M., som förljufvat Hans sista lefnad och gifvit Ho”nora de utmärkta prof af sonlig kärlek, hvarom högstsalig ”H. M:s yttersta vilja och testamente innefattar det mest öf”vertygande vittnesbörd.” ”R. St. framhärda &c." Häraf är påtagligt, att R. St. öfverlemnade Rosersbergs slott till Konungen enskildt; och det är skälet, hvarföre anslaget för detta slott icke upptagits i den fördelning, som af slåthållarne årligen uppgöres, och af Riksmarskalken granskas, utan att så väl förslagen som redogörelserna, rörtde detta slotts förvaltning, ingått directe till H. M. Konungen, på samma sätt, som tillförene alltid skett. De som tagit närmare kännedom om Rosersbergs K. slott, torde utan svårighet hafva öfvertygat sigom, huru otillräckligt anslaget varit, och huru mycket H. M. af enskildta me - 12 Dtn 2 Maj f. m. del kostat på sagda slotts underhåll och försköning. — Då jag begärde ordet, var detegentligen för att meddela den förenämnda rättelsen uti mitt förra yttrande, der jag sade, att alla slottens förvaltning vore underkastad den granskning, hvarifrån Rosersberg likväl, af den anledn. jag nu upplyst, är undantaget. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: De grunder, på hvilka återremiss af detta StatsUtsk:s utlåt, blifvit begärd, synas, åtminstone för mitt omdöme, icke tillräckligt tillfredsställande; emedan jag icke kan inse till hvad ändamål den tidsutdrägt, som med återremissen är förenad, skall leda.
— N:o 14. i anledning af Grefve Liljencrantz^ motion om uplåtande af Secreta Ulskolls-rummen lill begagnande af Fosterländska Föreningen. VIII. B. 479. A. 530. — N:o 15. angående ersättning för det å Landlmarskalks-kltlbben bortstulna Kongl. Silfver. IX. B. 108, 163, 168. A. 172. — N:o 16. i anledning af Herr Brakels, Mauritz, motion om ändringar i vilkoren för utöfningen af Ridderskapets och Adelns represenlalions-räli. — N:o 17. angående en gratifikation till Riddarhusets vaktbetjening. XI. B. 360. A. 389. — N:o 18. med Riddarhus-Direktions Memorial angående Fröken Charlotte Gyllenbååts Testamente. IX. B. 620. A. 625. — N:o 19. angående ackords-anbud från Ryltmästaren F. A. Björkenslams konkursmassa. IX. B. 653. A. 661. — N:o 20. i anledning af Grefve Lagerbjelkes, Guslaf, motion om infordrande af statistiska uplysningar rörande Ridderskapet och Adeln. Riksdag, att nästa lagtima riksdag må utsättas all börja den 15 November 1853. V. 163, 224. VI. B. 496. VII. 49, 117. A. 118. — angående bestämmande af den 16 October 1854 för densammas början. V. 163, 229. A. 246.' — att nästa riksdags början må utsättas så tidigt under år 1853, att det blifver för Rikets Ständer möjligt att under detta Ar upgöra hela, så väl den ordinarie som den extra ordinarie stats-regleringen: Herr Waerns motion angående. V. B. 473. VI. A. 218. Riksdagens förlängning på en månad, angående. III. 393. IV. E. 32. — Kongl.
Förutom författare i tidningar, har en prince de Va / oni i Paris — som 18G2 stod i korrespondensmed Karl XV och då skref en broschyr, » Scandinavisme pra-tique » — vändi sig Ull hr von Qvantenf yttrande ett UJligt intresse för ämnet och ställande till förfogande Madame Adams Mouve / fe Revue. Beträffande de fyra af oss meddelade porträtten, torde ti icke behöfva vara mångordiga i motivering. Om den jemfb-relsevis mindre bekante dr Rosenberg innehåller hr von Q vantens artikel i förbigående fullständiga meddelanden. Vår förnämste diplomat i nyare tid, excellensen Manderström, hvilken inlade sitt mäktiga veto i danska såväl som i polska frågan, lär väl ock vara i så lijligt minne, att vi knappt behöfva erinra om t. ex. hans spetsiga fråga: » Hvilket Polenf Polen i våra dagar eller Polen före delningen på 1700-talet f — » då nämligen motionärer i svenska riksdagen under polska upproret 1863 begärt Sveriges diplomatiska ingripande för upprätthållande af Polens gränser. Äfven den ryktbare danske man, som jemte Manderström utgjorde en af de klippor, på hvilka unionsförslaget strandadef har genom sin märkvärdiga och omvexlande lefnadsbana — biskop, konseljpresident, utvandrare till Nya Seeland, på gamla dagar oppositionel medlem af Folketinget — inskrifvit sitt namn i hela Nordens historia. Och slutligen hr von Qvanten torde ej behöfva presenteras af red., då han ända från 1852 (i Sohlmans Nordisk tidskrift) varit såsom skriftställare uppmärksammad af den scenska kritiken. Förf. till » Suomis sång » behöfver ej lofordande vitsord som skald. I den svenska tidningspressen har Emil von Qvanten på jlere områden, bl. a. såsom mmikkritiker, gjort sig mycket bemärkt. Inom Publicistklubben i Stockholm har han ock spelat en framstående roll. Hr von Qvanten har derjemte sett sig om i verlden, vistais ett år i Kap, besökt Indien o. s. v.
Enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers under innevarande riksdag fattade beslut, skall den till förlag åt handtverkare och andra näringsidkare i Wexiö, efter 1843 års eldsvåda, utaf Kongl. Maj:t i nåder beviljade och å mindre kreditivet Ivftade lånesumma af trettiotusen riksdaler till Riksgälds-kontoret inbetalas; och åligger således detta verk att, efter erhållen öfverlåtelse af nämnde stads magistrats och äldstes för besagde lån lill Kongl. Statskontoret afgifnc ansvarighetsförbindelse, vaka öfver lånesummans behöriga återbetalning; varande betalningsvilkoren för samma lån fastställde genom Kongl, brefvet den 26 Okt. 1846, deruti föreskrifves, att en tiondedel af lånesumman, jemte tre procents årlig ränta från den 1 November sistnämnde år, inbetalas vid slutet af år 1847 samt hvart och ett af nästderefter följande nio år. § 36. Jemte det Rikets Ständer medgifvit, att hvad som icke redan blifvit återbetaldt å de förlagslån af tillsammans tiotusen riksdaler, hvilka, med hänsigt till den en del af staden Amål år 1846 öfvergången eldsvåda, blifvit åtskillige bland 15 Stats-Utskollets Memorial, N:o 270. denna stads handlande och näringsidkare tilldelade, mä erläggas med en tredjedel vid slutet af Januari månad nästkommande år 1849 och med enahanda belopp vid samma tid under hvartdera af påföljande 2:ne år, så vida drätselkommissionen, å stadens vägnar, förbinder sig ansvara för inbetalningen af det ännu återstående lånebeloppet, tillika med derå upplöpande fyra procents årlig ränta från den 22 Januari 1848, hafva Rikets Ständer förordnat, att den Kongl. Statskontoret förut uppdragna befattning, i afseende på meranämnde lån, skall af Riksgälds-kontoret öfvertagas, för hvilket ändamål Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om Kongl.
Utskottet anser tili ytterligare säkerhet för svaranderne böra, i öfverensstämmelse med hvad såväl Lag-komitéen som Lagberedningen föreslagit, bestämmas skyldighet för käranden att särskildt, på sätt eljest i lag är föreskrifvet, delgifva stämningen byfogde eller ålderman eller, då sådan icke finnes, de jordegare, som i sina hemvist anträffas. Utskottet får alltså vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en författning af följande lydelse: »Hvad i Kongl. Resolutionen den 29 Maj 1752 är stadgadt rörande sättet för stämnings delgifvande åt hel menighet, gäfle äfven då byalag, skifteslag eller annan dylik samfällighet, som skall stäm - Lag-Utskottets Utlåtande M ii. s mas, utgöres af tio jordegare eller flera; dock bör i detta fall stämningen derjemte särskildt i laga ordning kungöras byfogde eller Siderman eller, der sådan ej finnes, dem af jordegarne, som i sina hemvist anträffas. Stockholm den 24 Juli 1863. Reservation: af Herr Carlén. Ank. till Exp.-Ctsk. den 23 Juli 1863, kl. 3 e. m. Ullålande, i anledning af vackt motion, angående tillåtelse får enskilde att anställa sdrs/cild\ prestman får gudstjenstens upprätthållande i orter, aflägsna från fårsamlingens kyrka.
I anledning af Utskottets beräkning af de tillgångar, som ansågos vara att i och för den extra Stats-regleringen disponera, och de grunder, som, i öfverensstämmelse dermed, blifvit följde vid anslagens bestämmande, hafva inom samtlige Riks-Stånden anmärkningar förekommit, af hufvudsakligen följande innehåll: alt Utskottet bordt bland tillgångarne upptaga Bankens till Stats-Verkets behof afsedda ränlevinst, dels på det de af Kongl. Maj:t äskade Bih. till R. St. Prot. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. t Haft. x 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N;0 435. anslag, hvilkas nytta och behöflighet Utskottet erkänt, måtte kunnat beviljas, dels så till vida, att, då Banco-vinsten fick användas till ekonomiska och industriella företag, Riksgälds-Contoirets behållningar kunde uteslutande tagas i anspråk för de egentliga stats-behofven, nemligen försvars-verket, lagskipningen och undervisnings-verket och dels, på det att Riksgälds-Contoirets behållning måtte kunna anslås till betäckande af statsbrist-summan och såmedelst komma att minska den allmänna bevillningen; att, i afseende på beräkningen af Riksgälds-Contoirets behållningar, Utskottet bordt för Rikets Ständer, såsom en bilaga vid det afgifna Utlåtandet, framlägga de från RiksgäldsContoiret meddelade calculer, hvarå beräkningen grundats, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att sjelfva bedöma, både hvilka tillgångar vore att påräkna, och när de kunde blifva disponibla, samt att Utskottet, vid dess beräkning, förbigått öfverskotten å bevillningen för år 1841, h vilken eroedlertid, enligt 61 §.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under N:o 46 afgifne, och den 3 dennes e. na. på hordet lagde, Utlåtande, i fråga om uppresandet af en minnesvård vid Lutzen, der Konung Gustaf II Adolf stupade. - Herr Rosenblad, Bernhard: Då jag hörjade läsningen af StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, och dervid fann Utskottet erkänna den store, den ovanligt store, ja kanske den störste af våra Konungar, Gustaf II Adolfs utmärkta förtjenster, hoppades jag, att Utlåtandet skulle innehålla 334 lien 1.4 Februarin ett belt annat slut, än ett afslag pä motionen; men då jag derjemte funnit Utskottet hafva antydt ett annat sätt, än det i motionen föreslagna, att uttrycka vår erkänsla för, och bevara minnet af denne ovanlige Regent, är jag också lika öfvertygad, alt man i enskild väg icke skall underlåta att vidtaga de åtgärder, som kunna visa, det vi icke glömt, att vi ägt en sådan Konung. Af detta skäl ensamt vill jag ej yrka återremiss, ehuru jag ej godkänner det resultat, dit StatsUtskottet kommit. StatsTJtskottet, som i allmänhet gjort rättvisa åt Gustaf II Adolfs egenskaper och förträffliga inrättningar i Riket, har dervid i synnerhet fästat sig vid hans organisation af UndervisningsVerket. Såsom jag fattat Utlåtandet i detta afseende, är Utskottets mening den, att det vore genom vidare befrämjande af UndervisningsVerkct, genom ytterligare anslag till dess befordrande, som man häst skulle hylla minnet af den, som sjelf för samma ändamål gjort så stora uppoffringar. Detta gifver mig hopp, att man, när frågan om UndervisningsYerken förekommer, begagnar denna utväg att hembära en skyldig minnesgärd åt Gustaf II Adolf; och jag skulle, bland annat, anse lämpligt, om man vid Upsala Akademi, som nästan helt och hållet är grundad på hauf enskifta gåfvor, stiftade en ny Profession t. ex. i StatsYetenskapen, och lät densamma bära den store Konungens namn. — Jag be - Den i4 Februari i.
Gr. Horn har tillvitat Utsk. förtydning af 56 5 Reg.F. Det kommer att af framtiden bedömas, pä hvilkendera sidan försöket till förtydning visat sig, Alt den icke äger rum hos den, som quarhåller lagens efterföljd och icke åsidosätter grundlagen för sakens skull, tror jag, att den sansade allmänheten skall medgifva. Hvad sjelfva saken angår, får jag förklara, att, hvad tryckfriheten beträffar, jag tilläfventyrs stridt för den mera 17 H. 44 346 Den >8 December e. m. än någon annan, som här talar för densamma; och hvad indragningsmagten vidkommer, är annan min opinion i sak, och annan min opinion om formen för behandlingen af denna fråga. Om jag hade varit ledamot af Constit.Utsk., då memor. N:o 4° uppgjordes, hade jag allvarligen reserverat mig till prot. mot beslutet och låtit Utsk. gifva mig sitt utlåt, med rättighet att genom trycket allmängöras, hvilket Utsk. icke kunnat vägra, och jag hade sålunda, efter 84 § Heg.F., ägt rättighet att trycka det till allmänhetens bedömande. Nu har Hr Cederschjöld, då ledamot af Conslit.- Utsk., uppgifvit sig vara motionär inora Utsk. för indragningsmagtens afskalfande utan sammanhang med juryinrättningens upphäfvande, och tillika förklarat, att Constit.Utsk. underkänt hans motion. Han ager ingen rättighet att tala derom; men väl hade han ägt rätt att utbekomma motionen med Utsk:s utlåt, deröfver och detsamma till trycket befordra. En ledamot, som flera gånger varit ledamot af Constit.- Utsk., hade icke bort förändra öfvertygelse på sätt som han gjort genom det yttrande, han tillåtit sig. Jag är med honom af samma öfvertygelse i saken; men jag förbiser derföre icke formen, emedan jag anser den vigtigare än saken. Man har begärt propos. derpå att ålägga Constit.Utsk. att uppgöra voter:spropos:r efter Ståndens beslut.
Då de flere sakkunnige personer, hvilka öfver den ifrågavarande uppfinningen sig yttrat, förklarat, att det papper, som efter Oldes method tillverkas, kunde erhålla en sä egen beskaffenhet, att de deraf förfärdigade sedlars skiljaktighet från dylika å annat papper blefve lätt i ögonen fallande och igenkänlig, samt att, ehuru de nu företedda profven visserligen icke vore att såsom fullkomliga anse, förbättringar deri lätt kunde åvägabringas, hvarigenom tillika sedlarne finge ett vackrare utseende, äfvensom att för öfrigt uti Oldes papper kunde anbringas alla vattenmärken af förut känd beskaffenhet, som för ytterligare säkerhet anåges behölliga; så och enär det alltså synes vara skäl att lemna Olde en ersättning, som antagligen bör föranleda honom att söka åt ifrågavarande papperstillverkning gifva nödig och önskvärd fulländning, finner Utskottet sig böra hos Rikets Ständer tillstyrka, att åt Konsuln L. W. Olde må, i ersättning för de kostnader, som varit förenade med åstadkommandet af de till Banko-fullmägtige inlemnade prof å ett nytt slag af sedelpapper, beviljas ett belopp af Tvåtusen R:dr. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Sept. 1803, kl. 6 e. m. Memorial, angående föreskrifterna i lule Artikeln af Banko-reglementet. Jemlikt föreskriften i 22 § 1 mom. af Banko-reglementet, hafva Bankofullmägtige meddelat Utskottet uppgift å de från Banken utgående, i 7:de Årt. af reglementet omförmälda anslag, och dervid tillika yttrat sig om och hvilka så beskaffade anslag FuIImägtige ansågo böra under tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst fortfara; och får Utskottet, efter att vid granskningen af berörde Artikel i reglementet hafva tagit under öfvervägande såväl Fullmägtrges nyss omförmälda yttrande, som hit hörande framställningar, härmed afgifva förslag till de ändringar och tillägg, hvilka Utskottet funnit af omständigheterna påkallade. Uti de i § 176 upptagna årliga gratifikationer till personer utom
Döderhultsvik, åtminstone för en tid, och så länge de redan hårdt medtagne skogarne vore att tillgå, väl förmår att förse köpingen med mera exportvaror af både träd och jern, än mången stapelstad för närvarande åstadkommer, men att köpingens läge visade omöjligheten, att den kunde bereda utväg för en stapelstads rörelse af något större och allmännare gagn, enär inom den bergiga trakt, hvari köpingen är anlagd, med en enda smal, krokig och backig gata, redan för den uppdrifna inrikes handelsrörelsen, allt möjligt utrymme blifvit begagnadt till trädvaru-upplag, samt till bostäder, på hvilka senare tillgången skall vara så upptagen, att Tulloch Postverkens tjenstemän på stället icke utan stor svårighet och betydlig uppoffring kunnat erhålla nödiga husrum; och om äfven ett större utrymme tilläfventyrs skulle på lagligt sätt kunna beredas till full egande-rätt, i likhet med andra städers tomter, kunde det dock ej vinnas annorstädes, än i den svåra och trånga bergstrakten der omkring, som lör stadsbyggnader och tillhörande anläggningar blefve i hög grad olämplig, serdeles i den nion, de komme att aflägsnas från hamnen, hvilken visserligen nu för inrikes trafiken kunde vara förmonlig, men säkert ej blefve tjenlig för en lifligare utrikes sjöfart; hvarförutan en sådan utsträckning i handels-rättigheten för Döderhultsviks köping skulle göra det oundvikligt att, utom en ökad och kostsammare tullpersonal på stället, jemväl, i anseende till den deremellan och Calmar varande 9 mil långa och för olaga lossningar synnerligt tjenliga skärgård, der anställa en stark kustbevakning, hvilken hittills kunnat undvikas, så länge icke några fartyg från utrikes orter gått längre upp i sundet, än till Calmar, och ehvad de i Döderhultsvik inflytande tullmedel kunde blifva svarande mot den tullminskning, som i Calmar, och möjligen äfven i någon annan stapelstad, måste uppkomma genom förlusten af den del utaf dessa städers utrikes rörelse, som till Döderhultsvik öfverginge, måste, enär tullbevakningen uti och omkring dessa städer icke kunde i lika mon inskrän - Allm, Besvoch 17 inskränkas, den, som i och för Döderhultsviks utrikes rörelse erfordrades, serskildt medföra en ganska känbar tillökning i Tullverkets utgifter, utan att den sannolikt komme att ersältas genom något ökadt tullbelopp; — i betraktande af hvilka omständigheter General-Tullstyrelsen, med hänsigt derjemte till dess förut i dylika frågor yttrade grundsats,
Äfven jag är, i likhet med Hr Tersmeden, icke belåten med Utsk:s förslag, och ville derföre gerna förena mig med honom om antagandet af K. M:s Propos. Men då det icke lärer vara någon utsigt att vinna bifall härtill, anser jag det bättre, att Utslcs förslag antages. Likväl hemställer jag, huruvida ej il. o. Ad. deruti ville göra en högst obetydlig förändring, hvilken genom en inbjudning kunde underställas de öfriga Stånden. Denna förändring afser, att de i sista mom. omnämnda böterna skulle tillfalla ensamt församlingens fattige, för att förekomma den chikan, som kan upstå, derigenom att åklagarens vinningslystnad upmuntrar till alltför otidigt inblandande i de religiösa sammankomsterna. Med denna förändring anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Då K. M:s Propos. förra gången förevar hos R. o. Ad., önskade jag att 6:te §:n deruti måtte blifva antagen, likväl med ett tillägg, som skulle afse förekommande deraf, att kringresande predikanter kunde utöfva obehörig verksamhet. Det skulle nemi., efter mitt förmenande, stadgas, att en lekman icke skulle få upträda, såvida icke vederbörande pastor lemnade sitt begifvande dertill. Med ett sådant tillägg skulle jag icke hafva någonting emot att 6:te §:n antages. Deli i Februari. 2-27 Hval beträffar Hr Tersmeden.? anhållan, att förslaget, sådant det blifvit af K. M. framsta i I dt, matte antagas, tror jag att deremot möter ett hinder i så måtto, att R. o. Ad. redan afslagit K. M:s Propos. i denna del. Det gläder mig att finna, det såväl Gr. Spane som Gr. Liljencrantz äro med mig liktänkande i denna håga, och iag tillstyrker förslagets antagande. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.:
Tvid förnyad föredragning af Stats* och Banco’ !tskottens, den 50 sisi dne Julii, under N:o 554» afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde betänkande, i anledning af förekommen fråga, om Lånebiträde af Allmänna medel för Troll* hätte Canalverk samt om upphörande för framtiden af åtskillige afgifter för begagnade Kronans tillhörigheter, hvilka af CänalBolaget hittills utgjorts; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att med godkännande af det i Utskottens betänkande upptagne sednare alternativ, eller att det sökte Lånebiträdet af 120,000 Rd. B:co torde, under iakttagande af de, för Lånets utbekommande och återbetalning af Utskotten stadgade vilkor, af allmänna medel, Trollhätte CanalBolag beviljas; Ut$kotlets Betänkande äfven i öfrigt gilla. S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens, den 50 sistlidne Julii, under N;o 356, afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde betänkande, i anledning af Kongl, Maj ts Nådiga Proposition till RiksensStänder, angående ytterligare anslag för fullbordandet af Götha Canal, blef samma betänkande, på grund af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitterade Från t Fröt.Ut dr, d. 6 A-ug. 1823. 665 Fran Högv. PresteStdndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande Memorial, nemligen StatsUtskottets N:o 346» pension för Enkefru Gref vinnan Adlercreutz. Bevillningsutskottets N:o 56, Angående den af Städerne utgjorde Salu-accisen och dess upphörande. Statsoch BevillningsUtskottens : N:o 569, Om Redovisning för de, till Tryckningen af 1815 års Bevillningshandlingar, anslagne medel. Statsoch Ekonomiutskottens.