Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tham och jag hafva livar sin öfvertygelse, och böra respectera hvarandras; men jag kan icke undertrycka den egenkärlek att tro, alt fastän pluraliteten sällan befinner sig på min sida, jag och de, som tänka lika med mig, ej hafva alltid så orätt, som det ifrån den andra sidan vill synas göras gällande. Hvar gång slika framställningar göras, kan jag icke undgå att känna obehaget af att ej vara vald, utan sjelfskrifven representant, emedan det då vid nästa Riksdagsmanna-val skolat visa sig, om jag eller Herr Tham talat i enlighet med Nationens öfvertygelse. I afseende på Friherre af Nordins reservation, instämmer jag med Friherren deri, att det vore önskeligt, om indelta räntorna kunde till StatsVerket indiagas, och motsvarande aflöning derifrån utgå; men ända från Riksdagens början har jag förklarat, att silfverberäkningen, som härvid nyttjats, vore ett origtigt calculationssätt, hvilket icke kunde annat än afskräcka Representationen från att ingå i förslaget; och ända ifrån den tiden har jag trott det vara vådligt, att ingå deri, innan en förståndig realisation för sig gått, och man under tiden emellan aloe Riksdagar fått se, om förbättrade credil-förhållanden i anledning deraf inlrädt. Jag kan således icke inse, att hvarken någon olycka för Sam - 168 Den 5 Octo b er I'. ra. hållet, eller någon förebråelse för Friherre af Nordin bör inträffa af detta förslags icke antagande nu, eller uppskjutande till fem år härefter. Det vore visserligen mycket att tillägga i hufvudsaken, men med skyldig considerntion för den inträffade mattimman, samt ej mindre Ridderskapets och Adelns än min egen aptit, inskränker jag mig till att begära proposition å principfrågan. Herr Rosenblad: Endast med få ord skall jag nu upptaga tiden.
— Uppå t 41 Uppå gjord ansökning liar Stockholms Stads Brandförsäkrings-Contor, enligt stadgandet uti Banco-Regie men tets 182 §, erhållit Creditiveller Lånerättighet i Banken Lill det, jemnlikt Rikets Ständers Secreta Utskotts beslut, al den 4 Mars 1756, medgifna belopp, 33,333 R:dr 16 sk. Banco, samt till säkerhet derför aflemnat en i fastighet uti Stockholm intecknad skuldsedel å 47,000 R:dr Banco, som vid anställd granskning blifvit gillad och godkänd. Af den beviljade Creditivsumman har bemäldte Contor endast begagnat 16,666 R:dr 32 sk., hvilket belopp inom 1842 års utgång till Banken återbetaltes. Under sednast förflutna 2:nc år, hafva följande Sparbanker anmält sig till begagnande af den i 183 § af Banco-Reglementet, dem medgifna Creditivrältighet i Banken, sålunda: Sparbanken i Malmö till belopp af B:co R:dr 10,000: „ i Lund .- „ 6,600: „ i Christianstad „ 10,000: hvilka summor blifvit utanordnade å serskilde i Låne-Afdelningen upptagne räkningar, samt insatte på Malmö Låne-Contors räkning i Depositions-Afdelningen, till vederbörlig disposition och vidare redovisning inför Låne-Contorets Revisorer. B. Cassa-Creditiv. Enär Cassa-Creditiv blifvit meddelade Skånska Hypotheks-Föreningen å 100.000 ll:dr och Bruksegares Hypotheks-Cassa å 300,000 R:dr, emot afgifne förbindelser, ställde på tidpunkter, som redan förflutit, samt ett äldre BancoReglemente, än det nu gällande, fanns vara uti förbindelserne åberopadt, hafva Banco-Fullmägtige ifrån Directionerne äfver nämnde Inrättningar infordrat upplysningar om och huruvida de önskade, att de dem beviljade Creditiven fortfarande begagna.
Hon väntade ej annat än ondt. Hon var förberedd. Men den stackars Giannita fick ej komma till ordet, utan så snart hon ville tala, blef signorinan rädd och afbröt henne. Hon berättade henne sin historia liksom för att beveka Giannita att ej vara hård emot henne. Giannita skulle ej tro, att hennes olycka ensamt bestod däri, att hon ej mer skulle få ha egen vagn eller loge på teatern eller sköna dräkter eller uppassning eller ens tak öfver hufvudet. Ej heller var det nog därmed, att hon nu förlorat alla vänner, så att hon alls ej visste hvar hon skulle begära skydd. Ej heller var det nog olycka, att hon kände en sådan blygsel, att hon ej tyckte sig kunna lyfta upp ögonen till någon människas ansikte. Utan det var något ändå mycket värre. Hon hade satt sig och var tyst ett ögonblick, medan hon vaggade fram och åter i ångest. Men då Giannita nu började tala, afbröt hon henne. Giannita kunde ej tro hur hennes far älskat henne. Han hade alltid låtit henne lefva i glans och prakt såsom en furstinna. Hon hade ej gjort mycket för honom, endast låtit honom tänka ut härliga ting för att roa henne. Det hade ej varit en uppoffring, att hon ej gift sig, ty hon hade aldrig älskat någon som sin far, och hennes eget hem hade varit präktigare än någon annans. Men så hade hennes far en dag kommit och sagt till henne: »De vilja arrestera mig. De sprida ut, att jag stulit, men det är ej sanning.» Då hade hon trott honom och hjälpt honom att hålla sig dold för karabiniererna. Och de hade sökt honom förgäfves i Catania, på Etna, öfver hela Sicilien. Men då polisen ej kunde finna cavaliere Palmeri, började folket säga: »Det är en hög herre, och det är höga herrar, som hjälpa honom, eljest skulle man för länge sedan hafva funnit honom.» Och så hade prefekten i Catania kommit upp till henne. Hon mottog honom leende, och prefekten kom såsom för att tala om rosor och vackert väder. Så sade han: »Vill signorinan se på detta lilla papperet? Vill signorinan läsa det här lilla brefvet? Vill signorinan ge akt på den här lilla underskriften?» Hon läste och läste. Och hvad var det hon såg? Hennes far var ej oskyldig.
Sig icke finna skäl att dertill bifalla, hade Riksens Ständer uti ofvannämnde underdåniga Skrifvelse af den 12 December 1840, på anförda skäl, å nyo anhållit, att Kongl. Majrt-måtte täckas i nåder upphäfva Dess rörande denna fråga den 22 Maj 1819 utfärdade nådiga Bref, äfvensom Kongl, resolutionerna den 29 Mars 1825 och 26 April 1826, samt i nåder föranstalta, att, genom behörigen förord liad t ombud å Kronans vägnar, stämning blefve uttagen och talan utförd om återvinnande af Kronans jordägandeoch disposilions-rätt till ifrågavarande hemman. Konstitutions-Utskottets Memorial, N.o 18, 19 Det öfver Ecklesiastik-ärenden dea 13 November 1843 i Statsrådet förda protokoll, enligt hvilket Kongl. Maj:t förklarat Sig icke heller nu kunna lemna bifall till Riksens Ständers framställda önskan, utvisar detta förklarande hafva ägt rum, sedan Föredragande Departements-Chefen, Herr Statsrådet Heurlin afgifvit det underdåniga yttrande, att Herr Statsrådet, ehuru önskvärdt vore att komma till snart slut på det menliga tillståndet af ovisshet rörande ägandeoch disposilions-rätten till de Halländske kyrkohemmanen, likväl ansåge så många och stora betänkligheter mola för den utväg, Riksens Ständer till ändamålets vinnande i underdånighet föreslagit, att han icke trodde sig kunna obetingadt tillstyrka nådigt bifall till Riksens Ständers begäran. Lika med Justitie-Kansleren, delade nemligen Herr Statsrådet icke den af Riksens Ständer uttalade åsigt, att en allmän undersökning om dessa hemmans natur vore af enskildes rätt påkallad, enär kyiko-hemmanens åboer, hvilkas besittning grundar sig på aftal med kyrkoförvaltningen och icke med Kronan, skulle, om Kronans talan mot kyrkorne vunnes, till följd deraf ingalunda erhålla någon ökad laglig rätt, men väl äfventyra beståndet af redan ingångna afhandlingar.
För att härjemte utreda förhållandet med andra effecter, torde jag äfven få nämna, att år 1826 transporterades på Canalen i85o tunnor Kronospannmål, hvilket gjorde Staten en besparing af 1408 R:dr, under det att Canalens vinst i afgift endast utgjorde 700 R:dr. Totala Canalinkomsterne för främmande transporter hafva hittills varit X7,3oo R:dr per medium om året; hvartill dessutom kommer en inkomst i Spann - Den 26 Mars f. m. 27 mål af Canalens på ömse sidor belägna fruktbara jord, och hvartill sist bör läggas Trollhätte CanalBolags concession i 75 år af dess ökade inkomster genom Götha Canals anläggning, att utgå så snart Canalen är färdig, och hvilken redan utgör 5ooo R:dr. Aflöningsoch underhållskostnaderne stiga till 18 å 20,000 R:dr om året, hvilket således, vid jemförelse med inkomsterne, måste aflägsna den farhågan, som kringsprides, att långt ifrån att Canalen skulle kunna gifva någon revenue, skulle fråga komma att uppstå om dess framtida uuderhållande på Statens bekostnad. Jag måste förklara, att jag hvarken sjelf kan äga en sådan öfvertygelse, eller tror, att den hyses af någon, som gifver sig tid att granska de factiska förhållanderne, men väl att den yttras af sådane, som vilja gifva saken ett helt annat utseende, hvilket jag hemställer, huruvida det är det rätta. För att för öfrigt visa, huru det i andra länder står till med beräkningen af den allmänna nyttan vid företag af ifrågavarande beskaffenhet, torde jag få citera en beräkning af Languedockska Canalen, som anses gifva en inkomst af 800,000 livres, men hvaraf landet, genom besparade dagsverken, anses vinna 5,100,000. Sedan jag af Kongl. KammarCollegium erhållit authenlik uppgift på allt hvad som från Slaten åtgått till jordersättningar för Götha Ca - n:il och deröfver uppgjort en ordentlig liqvid, har jag sökt en dylik beräkning öfver landets vinst i besparade dagsverken.
Län, L. S, Anders Persson, För Långhundra, Semminghundra och ärlinghundra Härader af Stockholms Län, L. S. , Anders Andersson, För Närdinghundra Härad af Stockholms Lag, L. S„ Joseph Olsson. För Sotholms, Svartlösa och Öknebo Härader af Stochholms Fän, L. S. Per Jansson, Hör Åkers och Werndö Skeppa^. För Sollentuna Harad och lager af Stockhplms Län, Danderyds Skeppslag af L, S, Stockhojms Lijn, L, S, Priq 534 Den g Augusti Eric Ersson. Nils sindersson'. För Frötuna, Länna, Bro För Barne, Åse, Wiste och °ch Wätö Skeppslager af Kållands Härader af SkaraStockholms Län, borgs Län, L. S. L. S, Laur. Carlsson. Anders Larsson. För Wadsbo Härad af SkaFör Skånings, Kinne, Klaraborgs Län, nefjerding och Laska Haij. S, rader af Skaraborgs Län, L. S. Anders Carlsson. Johannes Persson. För Wilske, Gudhems, Walla För Wartofta och Frökind® och Kåkinds Härader af Härader af Skara Skaraborgs Län. borgs Län, L. S. L. S, Jonas Henriksson. Peter Jansson. För Sunnerbo Härad i KroFör Ahlbo , Kinnevalds nobergs Län, och Norrvidinge Härader L, S. af Kronobergs Län, L. S. Johan Johansson. Peter Christoffersson. Lör Konga och Uppvidinge För Tveta, Mo och Wista Härader af Kronobergs Län, ' Härader af Jönköpings Län, L, S, L* S. Johannes Israelsson. Eric Fredriksson. För Wästra Härad i Jönkö- För Norra och Södra Wedpings Län, bo Härad i Jönköpings-Län. L. S. L. S. Naders Ben 9 Augusti 535 Anders Sundsten. Johannes ■ Svenssen. För Östra Härad af Jönkö- För Östbo Härad af Jönkö-' pings Län. pings Län, L. S. L. S. Lars Mänsson. Olof Larsson.
Januarii e. m., på bordet lagda Utlåtanden : •^:o 35 5) öfver gjorda anmärkningar vid. Utskottets, under N:o 31, förut meddelade Betänkande, i anledning af väckta motioner, dels om utdelning till Ridderskapets och Adelns medlemmar af Ridderskapets och Adelns tryck, ta Rrotocoll vid 1817 och 1818 arens samt 1823 års Riksdagar; dels ock, angående öfverlemnande till hvarje Uandshöfdinge-Embete af ett exemplar af så väl nyssnämnda Protocoll, som af de 3:ne öfrige Riks Ståndens Protocoll Bihang till Rikt-St, Prat. 1828—30, 9 Sami. 3 Bandet 4 Af den 10 sistlidne December: 50 Pfol-Vldrag den 4 Februarii 1830. vid ofvanberörda tvänne Riksdagar, jemte Ri» hangen till dessa Protocoll. Af den 14 sistlidne December : N:o 356, (ifver vackt motion, att Svenska Klädes-, Sidenoch Bomullstygs-tillverkare måtte af Staten erhålla ersättning för de dyra Inrättningar, hvilka de, på egen bekostnad, anlagt Under en tid, då Författningarna trygga» de dem från intrång af utländningen} Nto 357, innefattande förslag, att de fö» reskrifter, hvilka af Rikets Stätnder varda stad» gade, i afseende på granskningen och approba» tionen af Bankens Småsedlar, måtte gälla och tillämpas vid granskningen och approbationen af Riksgälds Contoirets smärre Credit-sedlat; 3 58, angående Löneförhöjning för Caficellisten vid Herrar Fullmägtiges i Riksgälds-Contoirets Expedition. Af den 18 sistlidne December: 3ST:o 386, i anledning af väckt fråga ont ändring i vissa delar af föreskrifterne, rörande Krono leveranser och besigtningar derå. Af den Ji sistlidne December:
Det oförsyntaste missbruk, hvarigenom författningen blifvit kringgången, hvilket, kändt i många orter under flera namn såsom ”salning”, "ankriug” m. m. blifvit högljudt öfverklagadt af Konungens Befallningshafvande i tvänne län och af enskilda motionärer från flera andra, har Utskottet sökt förekomma genom den nya redaktionen af 34 (förut 33) §. Åt vederbörande myndighet i stad har man ock i den nya 26 § lemnat en väl behöflig rättighet att stänga krogar och minuterings-ställcn. Huruvida dermed allt är vidgjordt, som nu kan och bör vidgöras, är en annan fråga. För min del anser jag att flere af de inkomna motionernas yrkanden förtjena afseende och vill derföre, utan att genom en utförligare motivering af hvarje punkt blifva tröttsam, ti 11 Rikets Ständers välbetänkta ompröf - 22 Sammans. Bevittn.-, Lagsamt Allm. Bes.- och Ekon.- Utskottets Bet. N:o 11. ning hemställa de bland dessa yrkanden, som synas förtjena mesta uppmärksamhet, och hvilkas antagande jagvördsamt tillstyrker. Af sammanblandning mellan partihandel, minuthandel och utskänkning lemnäs rum för de grofsta missbruk. Till en bestämdare skilnad dom emellan skulle det i icke ringa män bidraga, om, med bifall till denna dol af Herr Wasnäs motion, i § 1 orden ”15 kannor” ändrades till 60 kannor; samt i öfverensstämmelse med Doktor Sandbergs förslag i § 2 en hel kanna sattes i stället för en half, och böljan af § 3, enligt Öströms förslag, erhöll© följande lydelse: Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, bör hvad sålunda till en person blifvit försåldt på en gång af denne afhemtas och i icke mindro belopp otc.
Enligt de speciella uppgifterne till bergmästare-embetet kan tillverkningen för dygn beräknas vid ståndspersonernes hyttor till 21f å 38 SkU. saint vid bergsmansbyttorne lill 15 å 23 Sfcft'; och hafva malmerne lemnat (rån 47 till 51 procent jern öfverhufvud samt blott på ett enda ställe 33 procent. Det tillverkade gjutgodset har utgjorts af gröfre stöpen för hammarverkens behof, kokkärl och kakelugnar. Endast vid den Uddeholms bolag tillhörige Sunnernohytlan och vid det lill Gustafsfors bolag lydande Lennartsfors bruk tillverkas machinerier och svårare gjutgods. Med stångoch ämnessamt manufaklurjerns-tillverkningarne har sig så förhållit som följande tabellariska uppställning visar: Härdar. Stångoch ämnesjcrnstillverkningen Frälsesmide. vid härdar med oinskränkt smidesrätt. vid härdar med bestämd smidesrätt. belopp privilegieradt smide. Hammar skatten Manufakturtillverkning. ken eller blooms. Liar. st. Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® SktC l® ® Sk® L® ® Sk® L® ® Tolfter. Le n vid härdarne med oinskränkt smidesrätt stigit på, förenämnde 3:ne år till nära dubbelt belopp eller från 34,000 till 64,000 skeppund, men åter minskats med 26,500 skeppund vid härdar med bestämd smidesrätt; och är det sannolikt att man öfvergår inom kurt till begagnandet af den oinskränkta tillverkningsrätten för alla härdar. Lancashire smides-methoden har oafbrutet vunnit ett större antal idkare, och om det äfven torde blifva svårt för dem, att alltjemt bibehålla ett för sådant smide passande tackjern, samt att med fördel kunna afsätta denna sin kostbarare fabrikation, röjer dock förhållandet ett alfvailigt bemödande hos handteringens idkare att förbättra sine tillverkningar, hvilket genom ett allmännare införande af bättre biåsverk jemväl blifvit ådagalagdt.
Det finnes utom de förut anlörda ett annat ganska talande skäl för behofvet af åtminstone ett nytt kronohäkte i Norrland, nemi. att der flere gånger uppstått brist på utrymme för sådana fångar, som varit dömde till ensamhetsfängelse; och fångarne hafva under de sednare åren ofta måst flyttas ganska lång väg,Ja till och med från Hernösand till Upsala, och från Gefle till Orebro. Det lärer följaktligen icke förefinnas något tvifvel derom att, om man afser en fullt ordnad fångvård i Norrland, det nu äskade anslaget är oundgängligt. Frih. Klinckowström, Rudolf: I motsats mot föreg:de talare anser jag mig böra hemställa att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts förslag. Mig synes, att då det icke är bestämdt, hvar häktet skall ligga, huru det skall se ut och hvad det skall kosta, så fattas de tre vigtigaste momenterna för bestämmande af anslag dertill. Vi se huru många, af R. St:r beviljade, anslag lång tid ligga obegagnade i Riksg.-Kont.; och så skulle ödet blifva äfven med detta. Inom ett år härefter sammanträder nästa riksdag, och med den lilla kännedom jag eger om byggnadsföretag, anser jag denna tid behöflig för uppgörande af ritningar och kostnadsförslag, samt för bestämmande af plats för häktets läge. Jag finnér Utsk:ts förslag välgrundadt och anhåller om bifall dertill. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Inom Utsk:t har jag instämt i Hr Staafls reservation och jag ber nu att få förena mig i Hr von Knorrings yttrande. Jag kan upplysa att Preste-St. redan antagit denna reservation. Hvad beträffar Frih. Klinckowströms yttrande, att ritning ännu icke vore uppgjord, vill jag nämna att alla sådana byggnader uppföras efter samma ritning. Plats är snart utsedd; och då båda häktena ansetts 182 Den 27 Januari. behöfliga, måste väl åtminstone det ena vara nödvändigt. Jag kan ej finna att saken bör uppskjutas. H. Exc. Hr Frill. De Geer, Louis:
Man kan visserligen säga, att denna skillnad är i sig sjelf temligen obetydlig, dock icke derföre likgiltig; ty att, för en så ringa sak, frångå IL M:ts Propos., kan jag så mycket mindre finna tjenligt, som man ganska väl kan föreställa sig, att, inom ett sådant samhälle, som här är i fråga, den ena af de i §:n antydda omständigheterna kan inträffa, men utan att samtidigt dermed den andra inträffar; och i sådant fall synes mig det disjunktiva ordet »eller» vara bättre användt, än konjunktionen »och.» Jag 352 Den 22 Maj. anhåller fördenskull om bifall till K. M:ts Propos. jemväl i denna §, på sätt Högv. PresteStåndet redan beviljat. Prih. Cederström, Thure: Jag ber blott att få anmärka, att, sedan man i §:n uppräknat allt hvad föreståndaren har att iakttaga, så tillägger man: »samt att för öfrigt ställa sig till efterrättelse lag och de särskilda föreskrifter, som af vederbörande honom meddelas.» Jag förstår icke hvad man här menar med »vederbörande.» Man borde väl hafva förtydligat detta, äfvensom sagt hvilka slags föreskrifter det är fråga om. Jag vill icke begära någon propos. på afslag, utan anhåller blott att detta mitt yttrande måtte komma att i protok. antecknas. Prih. Creutz: Då jag redan tillkännagifvit, att jag blott velat fästa mig vid den princip, som genomgår författmn, anhåller jag att få anmäi ka, att det åligger föreståndaren att inom en månad efter hvarje års slut »aflemna förteckning å församlingens medlemmar samt under årets lopp ingångna äktenskap eller inträffade födelser eller dödsfall.»
Och när denna taktik icke befans fyllest-görande, hittade man på den ännu fyndigare utvägen att taga samtliga opponenter för hufvudet på grund af ett par utaf herr Ernst Josephson i Dagens Nyheter införde artiklar i konstfrågan, med hvilka opponenterna veterligen aldrig hade gjort sig solidariska. Akademien, som måhända från början icke varit alldeles obenägen att träffa en öfverenskommelse med opponenterna, kände sig antagligen stärkt i sina positioner genom att erhålla ett så stort antal frivillige förespråkare. Med sådana bunds-forvandter vore det måhända icke allt för vågadt att anse skrif-velsen för en krigsförklaring. En sak fans här emellertid att taga i betraktande. Den bekanta » Parisutställningeu * i Blanchs salong, der utställame samtlige voro opponenter, hotade synbarligen att, genom det intresse och det bifall, hvarmed den af allmänheten omfattades, mäktigt bidraga att åt oppositionen för-värfva den popularitet, som akademiens devouerade tidningsorgan ifrigt sträfvat att beröfva densamma. Akademien behöfdealltså en eller flere popularitetstrumf, soin kunde » taga öfver » parisutställningen, och desse trumf trodde den sig förmodligen finna, när den utnämnde två nya professorer, Hellqvist ocli Kronberg, hvilkas namn den helt naturligt förmodade böra uppväga rätt många » parisares ». I synnerhet måste det vara af vigt att förvärfva Kronbergs mäktiga,hjelp, enär om honom det bevingade ordet » enten med os eller mod os » i hög grad syntes gälla. Kronberg ansågs nemligen hysa vissa sympatier för opponenterna, men dessa sympatier blefve naturligen kraftlösa i samma stund han mottoge äran att vara professor vid akademien. Visserligen hade han tvenne gånger förut undanbedt sig denna ära, men om man nu, detta till trots, helt enkelt utnämnde honom, kunde han icke gema vara hjertlös nog att brutalt svara nej. Sådan var, förmoda vi, beräkningen, och den slog icke fel.
Jag hörde blott tonerna, som upprepades af bergens echo, och med det stilla plaskandet af Rhens vågor tycktes mig det aflägsna susandet af de hemfödda Svenska skogarna blanda sig och hviska mig minnen af allt hvad som är mig ljuft och kärt. Det var fullkomligen mörkt, då vi lade till vid den lilla staden Lintz, der vi hvilade öfver natten. Morgonen d. 9de fortsattes vår fart. Rhens stränder äro ännu alltid ganska höga och branta. De ända intill floden gående bergen bestå af skiffer och basalt, i skarpa besynnerliga skepnader. Vingårdar, ofta med största möda planterade mellan stenarna, eller anlagda på ett slags terrasser, den ena öfver den andra, betäcka merändels de branta sidorna af dessa för öfrigt med ekoch bokskogar höljda berg, som blott i sina skarpaste kanter visa den nakna stenen. Vid Brohl, der en liten å rusar in i Rhen, är en vulkanisk Tuffsten, som stampas och föres till Holland. Vi sågo ett fartyg dermed lastas. Vi landade och gingo upp till det så högt belägna Rheineck, fordom en greflig borg, hvaraf endast ett 180 fot högt torn är qvar. Fransoserna confiscerade godset. En Jägmästare köpte det af dem och har byggt sitt hus i ruinerna. Utsigten är vidsträckt. De förstörda gamla Riddarborgarna på båda sidor om floden tilltaga i antal. Såsom örnar, ha deras fordna ägare byggt sina nästen på dessa klippors högsta, skarpaste spetsar, och derifrån nedslagit på sitt rof, den efter Rhens strömfåra seglande köpmannen. Det var den tiden, som röfveri var adelig öfning. Först en begynnande borgerlig ordning gjorde städer och förstar nog starka, att förstöra dessa röfvareslott, – till hvilkas svarta, halfbrutna, underliga torn, till hvilkas floden öfverhängande ruiner vandraren med häpnad upplyfter sina blickar. Nu äro de blott en ganska oskadlig romantisk skönhet, ej farligare än en Riddare-roman. Förr var det annorlunda. Då var här mensklig vildhet parad med naturens. De urgamla ekarna ha försvunnit ur klyftorna och lemnat vinrankan rum.