Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likalydande med den ifrån Kongl. Handels, 0^ Finance-Expedition ingifne Original-Förteckning rygar Ox OiUcio, Osil Oeortzii Ifrän kledre Revision» kro l^lemori3. i:o Om Justitie, Omoudkmannens Instruktion Expedierat under den 27 Februarii rLio oH genom trycket allmänt kungjord. 2.'l Den sz April. rgr 2:0. Angående förklaring af 57 ^ 58 §. §. i 14 Capillet af 1798 ars Krigs-Articlar. Anmält hos Kongl. Maj:t den 28 Septcmb. r 829 utan att annan expedition följt eller warit behöflig än att Riksens Ständers sktifwelse skulle till General-Auditeurs-Expedition, till behörigt iagttagande öfwerlemnas. z:o. Angående upphäfwande af Kongl. Förordningen om straff för Adelstaps afsägande. Allman Kungörelse utfärdad under den 12 October 1829. 4:0 Angående ändring i IQ H. af KonglStadgan om Warfving den 7 April >802. Förordning utfärdad under den z April 18 »o. ;:o. Angående Fardag a Fidei-Commifl-Fastigheter. Förordning utfärdad under den z April 18 ro. 6:0. Angående Konungens rättighet att sig yttra om Fidei, Commisier, sedan Högsta Domstolen deröfver blifwit hörd. Förordning utfärdad under den z April l8l». 7:0. Om inskränkning i Fidei-Commitz, Stiftelser. Förordning utfärdad under den 27 April 8-0. Om Inteckningar. Detta ärende inkom i flutet af Riksdagen i Stockholm ar.iLio — men uppsköts. Wid Riksdagen i Orebro förekom det aker och ak Förordning härom utfärdad under den i; Oktober >810. 9:0. Om answarighets-Lag förBanco-Fullmägtige. Utfärdad under den i Maji 1810. 10:0.
Det måste med visshet antagas att mera anställda studier fordras för att vara lärare vid ett högre läroverk, än ett lägre, och om man således för öfrigt antager att lärarekallet är lika tungt på båda ställena, måste man likväl medgifva att sjelfva den kunskap, som lärarne vid ett högre läroverk böra förskaffa sig, är af större omfattning. Sjelfva slutspelet af den militära undervisningen är just den undervisning som erhålles vid det högre läroverket, der bör man också derföre anställa de skickligaste lärare. Jag anser på denna grund att lärarne vid Marieberg böra hafva lika stora löneförmåner som de vid Carlberg hvilket nu icke är förhållandet. Jag säger icke derföre att lärarne vid Carlberg äro för högt afiönade, tvertom hafva de i min tanke, ganska knappa löner, oaktadt de erhållit löneförbättring vid denna Riksdag, men lärarne vid Marieberg, som äro sämre afiönade än de vid Carlberg, hafva rätt att fordra mera af Staten. Skall man då icke erkänna att de, när de efter 20 år slutat sin tjenstgöring, befinna sig i samma ställning som alla militära lärare på stat? Så synes det åtminstone mig. Inom Utsk. har man ansett att R. Sl:r icke borde bifalla hvad K. M. i detta hänseende föreslagit. Jag har likväl icke af Ulsk:s skäl eller de, som här af en värd talare uttalats, kunnat komma till någon annan öfvertygelse. Det kan väl synas ligga något sväfvande deri att dessa platser icke varit på stat afiönade, men de hafva verkligen kommit på stat, lika mycket som KrigsAkademiens löner äro på stat, just vid denna Riksdag, ty genom bifall till hvad K. M. föreslagit i afside på läroverkets organisation vid denna Riksdag hafva vi verkligen på 4 Hufvudtiteln upfört deras arfvoden. Anslaget är således numera icke tillfälligtvis utgående från den ena statsreglerings-perioden till den andra, utan en särskild summa är för detta ändamål af 4 Stånd godkänd. Mig synes således att rättvisa och billighet fordra det K. M:s Propos. i denna fråga bifalles, hvarå jag anhåller om Propos. X II. 10 146 Den 9 December f m. Frih Wrede:
Ulsk. oell äfven jag ansett för samma ändamål erforderlig, och jag får med anleda, deraf, ehuru visserligen icke någon vän af öfverflödiga skrifvelser, likväl nu, då jag anser denna så mycket mindre vara det, som frågan örn redogörelseverkcts i vissa afseenden annorlunda ordnande hr hos vederbörande under bearbetning, vördsamt tillstyrka, att den ifrägavar. skrifvetsen mätte till K. M. ingå; äfvensom jag derjemte tager mig friheten upplysa, att Högv. PresteSt. redan bifallit densamma, samt att i de öfrige Stånden, efter all anledu., icke gerna derå yrkas afslag. Frih. Cederström: Frih. Palmstjerna har yttrat sig förmoda möjligheten af landsböckernas afslutande inom 4 månader efter det specialräkenskaperne blifvit afslutade; men samme ledamot bar jemväl yttrat, det landsböckernas afslutande medförer åtskilliga rättelser uti specialräkenskaperne, utan att likväl något närmare hafva utvecklat, hvaruti desse rättelser egeutligen beslå; jag skall derföre här taga mig friheten antyda dem. Specialräkenskaperna upptaga förhållandena i afseende på uppbörden till den sista April jemte hela den indelta, under anordn. och afkorln. upptagna uppbörden samt restlängdernes belopp. Dessa rester inflyta sedermera suceessivc, och då landsböckerna icke kunna afslutas, förr än öfver resterna blifvit af K. Bef:h:de beslutadt, ty förr kunna de icke blifva fullständiga, och dessa beslut ofta nog icke kunna medhinnas före årets slut, så synes det väl svårt att derefter fä landsboken afslutad i Januari. Af den ordning, som för närvar.
Jag fruktar, att allt för litet vore dermed uträttadt, till motande af den så kallade öfvers vämningen, samt sjelfva källan, hvarifrån den har sin upprinnelse, icke vidrörd. Den fattige Veslgöthe-Allmogen vore väl derigenom undertryckt och lernnad åt sitt vanlottade öde, men tillgången inom landet på samma slags öfverflödsvaror, som Yestgötharne nu beskyllas kringföra, torde blifva lika rik, och begå - ao Bil. t. Lag-s. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. ff.o 27. ret efter samma, till bruk icke förbjudne artiklar ingalunda förminskadt. Af Herr Mattsson: Jag vill visst icke bestrida den från äldre tider tillåtne så kallade Gårdfarihandelns fortfarande, om blott antalet af de personer, som få dermed sig befatta, inskränkes till hälften af hvad det nu är, och noggranna controller vidtagas mot denna handels missbruk, genom försäljning af andra, än de i Gårdfarihandlandes hembyggd tillverkade varor; hvilket oskick i senare tider mer och mer tilltagit, så att utländska Luxoch öfverflöds-artiklar af alla slag utaf de Gårdfarihandlande nästan påtrugas till salu i hvarje hus, så i Släderne, som i synnerhet på Landet, der sådane varor minst behöfvas. Hvarje Patriotisk medborgare känner att sådan oloflig handel idkas af större delen utaf den stora skaran Gårdfarihandlande, lill oersättlig skada för Sveriges jordbruk och inhemska tillverkningar. Jag yrkar derföre, att hvar och en sådan Landthandlare, som beträdes med att hafva andra varor till salu, än som blifvit i bans hembygd förfärdigade, skall mista de varor, som han ej kan visa sig hafva lof att handla med, och sedermera aldrig få vara försäljare utom sitt hemvist. Likaledes yrkar jag på det högsta, att de som äro privilegierade, alt med Bil. t. Lags. Allm. Bcsv.o. Oec. Utsh.
Reglementet för arbets-inrättningen i Carlskrona den 27 Febr. 1804 är vordet stadgadt, icke allenast, att Commendanten har att, efter sig företeende omständigheter, förordna, angående uppsiglen och vården öfver det till Inrättningen hörande arbets-manskap samt meddela i della hänseende nöliga Instrnctioner, hvilka böra noga efterlefva.? vid det i KrigsArtiklarne utstakade ansvar, utan ock att för alla mindre förseelser, som af allmän arbetskarl kunna begås, Commendanten, Compagnie-Chefen eller Lag$aml Allm. Lesv.- och Lion.-Ut skot lens Utlåtande} JV:o 66. 7 den, som öfver arbetet har tillsyn, eger utöfva den i Krigs-Arliklarne och serskildta Reglementen vederbörande Befäl tillagda rättighet alt sådane fel extrajudicialiter afstraffa, deremot gröfre brott skola ankomma på KrigsDomstols pröfning och afgörande; oell att uti Krigs-Arliklarne bestämmes, uti 12 §. af 6 Gap., att, om någon med våldsam hand eller gerning öfverfaller Post-vakt eller Patrull, skall lian, derest brottet skett i fredstid, straffas med högsta kropps-plikt, men, örn det inträffat i fält, mista lifvet och att hot och smädeord emot dem ligga i tveböte, emot hvad Allmän Lag i dylika mål eljest stadgar, och, uti 1^ §. samma Capitel, att, om fängslad person förgår sig medelst förolämpande eller bugg och slag emot den, som vakt och vård 0111 honom häfver, skall arrestanten straffas med tjugo par spö eller fjorton dagars fängelse vid vatten och bröd, allt som personen är till, och alt delta straff bör, sedan Utslaget derom vunnit laga kraft, genast i verkställighet gå, utan afseende å beskaffenheten af det broll, hvarföre han blifvit häktad, eiler att samma brott då ännu icke kan vara pröfvadt och afdö-rndt.
Maj:ls Xåd. Skrifvelse X:o 4. Utdrag af Protokollet lifver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Honungen uti Stats-Råde t å Stockholms Slott dea 9 September 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre Da Geer, Hans Exceli. Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Frih. M anderström t Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Alm qvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, och Malmsten. Slutligen yttrade Herr Departements-chefen, Stats-rådet Grefve Hamilton: I underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858. angående reglering af utgiftenla under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, hafva Rikets Ständer, som "ansett att undervisningen för den qvinliga delen af nationen bör blifva på ett ändamålsenligt sätt ordnad», i underdånighet anhållit, att »Kongl. Majit täcktes låta uppgöra och till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag till undervisningens ordnande lör den qvinliga ungdomen, med hnfvudsakiigt afseende fästadt på bildandet af lärarinnor». Det förslag, som föranledde denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, afsåg inrättandet af offentliga skolor för flickor på flera ställen i riket eller, då sådant måhända skulle medföra för stora kostnader, af en normalskola i Stockholm, hvarest tillika skickliga lärarinnor kunde bildas. Man kan i följd deraf antaga, att Rikets Ständer, lika litet som motionären, åsyftat den del af undervisningen för den qvinliga ungdomen, sorn egentligen ligger inom folkskolans område, och att frågan således här endast är om en bildning i viss mån motsvarande, om också både i afseende på läroämnen och kursernas vidd i åtskilliga delar skiljaktig från den, som af ynglin - Kongl. Majds Nåd. Skrifvelse N:o 4. 11 gar iniipmtas vid clemcntar-läfoverken.
Betänknnde jag går att göra några anmärkningar, som jag anhåller må jemte detsamma få hvila på bordet, och om återremiss beviljas, få till Utskottet åtfölja , ledes jag dertill visst icke af den tankan, att mitt yttrande skulle äga den förtjenst, att det för sakep vore af någon serdeles vigt, om det under denna tid underställes Ridderskapets och Adelns pröfning, utan helt enkelt af det skäl, att de förfall som jag för Herr Grefven och LandtMarskalken omnämnt , möjligen innan detta Betänkande till pröfning egentligen företages, tvinga mig att afresa på någon korrt tid från Riksdagsorten. Då under denna tid frågan kan blifva afgjord genom bifall på Betänkandet, och jag anser hvarje Representant göra orätt, om han försummar att yttra sig i de frågor, der hans öfvertygelse hunnit stadga sig till olikhet med den ä bane varande afgöringen, har jag velat till Protocollet säga mina tankar, att de må kunna stå der som en reservation för min räkning, i händelse Utskottens Förslag blifvar bifallit. I likhet med hvad flere gånger under denna Riksdag handt, anhåller jag derföre att få begagna detta tillfälle som för mig är det enda, och då Betänkandet ostridigt är före, så Den 28 Junti e. m. att hvar och en närvarande lika ostridigt hat rätt att yttra sig Jag skulle harvid otillbörligt upptagå Ridderskapets och Adelns dyrbara tid, öar jag ej genast öfvergick till sjelfva propositionernas granskning; recensionen af theorier och motiver hsr jag ofta funnit icke uträtta mycket, och det fordras dertill en längre tid, och vida större kunskaper* än jag har kunnat använda. ltsta Afdelningen!! irsta Momentet innefattar ett afstyrkande af nu genast företagen realisation.
Jag finner tvär detta billigt; ty i annor händelse kunde Kongl. Majit och K-rynay blifwa i osäkerhet om sina inkomster, hwi'ka Z NWlHM Nätts öhra Vara alfid lika: Men jag befarsx deremot at en medellös Jordägare, som ej sjelf kan upod. la en öfwerflödig Jord til sin och det Allmännas bästa, nödgas lämna den enda utwägen at »vinna et sä godt än. damäl, den nemligen at til en annan öfwcrläta en sädan Jord, för at ej möjligtwiS i swära är betungas äfwen med utgifter för en antagen Torpare eller Nybyggare. Lnsteligt more det derföre om rt dylikt hinder kunde unbanrödjaS. §. 4. Utsätter Legostämma til ben 2y September. En uräldrig wana jemte utwägen för mihhuslMare och stundom för »»lindre bemedlade Husbönder, at genom förtidig försäljning af nybärgad Gröda kunna staffa Lön til bet flyttande Tjcnstchjonct, tala endast för denna flytt, ningstid: Men deremot blir den högst vlämpelig för de flere orter, son» tvid den tiden ännu hafwa sädén vbär. gad, Rägen osädd, och Äkcrn til nästa ärs tvärsöde vbe. redd, och det uti en ärstid, dä hwarjc wacker stund tik Bärgningens och Säningens »verkställande bör iakttagas, och man swärligcn kan fä lega nägon tik hjelp. Om förra fbrmoncn upwäger wihk ej dcya senare olägenheter«e; jag »vägar at derföre tilstyrka at flpktningstiden mätte förändras. Om ben inföll 2:ne gängcr om äret, wors bet kanske i flere afsecndcn det rättaste. Husbonden kun. de dä hastigare mista et odugcligt Tjenstehjon, och det ätrr en swär Husbonde.
Det vid sisla Riksdagen beviljade reservationsanslag, 5,000 R:< 1 r, lill fouragering af artilleriets legda hästar har visat sig vara för ändamålet otillräckligt, enär för detta behof, enligt afgifna redogörelser, erfordrats: år 184,), 5,031 R:dr 10 sk. och år 1846, 8,300 Ridr 12 sk. 2 rist; och begär Kongl. Majit, vid sådant förhållande, af Rikets Ständer, att berörde anslag må tillökas med så framt icke Rikets Ständer hellre vilja sammanföra detta anslag, ökadl till 8,000 Ridr, med förslagsanslaget till fouragering för värfvade kavalleriets och artilleriets hästar samt tillika medgifva, att kostnaden för underhållet af artilleriets legda hästar äfven får af delta sistnämnda anslag bestridas, hvarigenom icke allenast redovisningen af fourageringskoslnadcrna för artilleriets egna och legda hästar blefve mycket förenklad, utan ock kontrollen öfver redogörelserna betydligt underlättad. Med hänvisande lill hvad Repartemenls-chefens underdåniga förslag till ordnande af försvarsverket till lands innehåller, angående behofvet af en särskild ingeniör-lrupp, hvil Transport Ridr 74-,786: 20. 8. tilli, till K. St. Prat. 7847 och 7848. 7 Sinni. 7 Afd. 7 Haft. 17 65,863; 20. 'å oom 18 Kongl. Majds Nåd, Prop. till B.
ReuterIkölös Memoriat, att fä ätnjuta enahanda ersätt» ning för förlorade löningsinkomfler, som bliswit tillagd Compagnie.Chefs wid f. d. Swensta Gardet. S. D. Föredrogs ä nyo Banco»Utstottets den z Juli pä bordet lagde Memorial angående Dis» conterne, och dä derwid äiffillige anmärkningar gjordes, beflöt Högloft. Ridderstapet och Adsln att detsamma, ätföljdl af besia anmärkningar, till B«ico-Atstottet återremittera. Höglofl. Ridderstapet och Adeln älstilldes' klockan still Z. liaxrra. In stäem krotocolli. 6. Lilverliolxe. Mandagen den 6 Julin Plenum klockan 4 eftermiddagen. Uplastes Allmänna Beswärs och OeconomiäUrstottets afgifne Memorial af de» i i denna mänad, i anledning af Herr Prosten Doctor kiell. Usn» till Utstotter remitterade Memorial om in rät» iv» Den z Julli. rättande af en practist Bergsskola i Fahlun, hwar. om Ucskotret, i anseende dertill, att berörde fräga af Bergshauptmamien och Riddaren kjkl, mi ett till Kongl., Majtt afgifwit underdånigt betänkande redan blifwit wäckt, och dä medel dertill uti den wid stora Kopparberget inrättade äfrads casia funnes, trott sig icke bora tillstyrka Riksens Stander, att ytterligare göra underdänig anmälan. Lades pä bordet. Uplästes ett ifrän Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utskotket inkommit Memorial af den 4 dennes, hwaruki Utskottet ansett sig till Herr Borgmästaren I.aAerp.ron8, uti till Utskottet remitteradt Memorial gjorde förslag, att medel ä nionde hufwudtiteln mätte ar^läs till hamnbyggnad wid Falkenbergs Stad, icke kunna i saknad af nödige up« lysningar för det närwarande tillstyrka bifall.
Äfven vågar jaghemställa, att, örn man önskar bibehålla Kyrkolagens ord, så vidt de kunna vid en ny redaktion begagnas, motionärens förslag till ändrad lydelse af 3 § omförmälda Kap. af Rikets Ständer godkännes blott med den redaktions-förbättring, att §:n erhåller följande lydelse: “Det heliga dopet skall alltid värdeligen och gudeligen förrättas, helst i kyrkan eller prestens egen hostad, såvida icke andra ^ skäliga orsaker, såsom barnets fortfarande svaghet eller sjuklighet, eller ock oblid årstid eller väderlek, fordra, att döpelsen sker annorstädes.“ Herr Carlén har begärt att få antecknadt, att han vid frågans afgörande i Utskottet ej varit närvarande. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Okt. 186 3, kl. !0 f. m. Betänkande, i anledning af motion, angående giltigheten af Kongl. Brefven den 7 Juni 1733 och den 23 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för harns befordrande till dopet. Uti en inom Yällofliga Borgare-Ståndet väckt, till Lag-Utskottets handläggning öfverlemnad motion (N:o 240) har Herr Henschen, bland annat, hvaröfver Utskottet redan genom dess Utlåtande K:o 42 sig yttrat, föreslagit, att Kongl. Brefven den 7 Juni 1733 till Konsistorium i Stockholm och den 24 Januari 1740 till Konsistorium i Upsala, angående handräcknings meddelande för i samma bref omförmälda barns befordrande till döpelsen, måtte förklaras icke vara gällande lagar och således ej få af tjenstemän eller myndigheter vidare åberopas till stöd för tvångsåtgärder för att lä barn döpta. Berörda Kongl. Bref, utfärdade med anledning af två särskilda fall, då föräldrar icke kunnat förmås att låta döpa sina nyfödda barn, för hvilka fall föreskrifter i samma Bref blifvit meddelade, innehålla icke något allmänt stadgande om förfaringssättet i andra dylika händelser.
Utskottet hade icke heller ansett sig böra med tystnad förbigå, att Kongl.Bergs-kollegium hade, i anledning af tillförordnade kommitterades underdåniga yttrande om Bergs-domstolarnes samt Bergs-statens i orterna reorganisation, under den 2 Juli 1844, sig i underdånighet utlåtit: att, derest KonglMaj.t, med bifall till kommitterades derom framställda förslag, skulle besluta, att, till förenkling af krono-uppbördsverket, de ordinarie bergsutskylderne borde af vederbörande kronofogdar hädanefter indrifvas och redovisas, bergsfogdarnes antal i allmänhet väl kunde instränkas till sex, eller till en för hvarje af nuvarande bergmästaredömen, men då det jemväl ålåge dessa tjenstemän att bevaka kronans rätt vid allmänna domstolarne oell vid förefallande undersökningar m. m.; hvartill komme angelägenheten deraf, att bergs - Allm. Best.- och Ekon.-Ulrkolfets Betänkande, N:o 88. 9 bergsfogdarne måtte, i händelse af behof, kunna til! bergmästare-förrättningars verkställande förordnas, sfi . nsåge Kollegium, i öfverensstämmelse med kommitterades derom yttrade tanke, att löneförmånerna böra derefter någorlunda lampas, men äfven att framgent ej heller någon må tiil bergsfogde förordnas, sä framt han ej undergått vederbörlig bergsexamen.
Frukost-timmen var i dag knappast passerad, då Fröken Doll, under mycket buller, inhoppade i mitt rum; hon gjorde vid sitt inträde ett allför kosteligt experiment, hvilket, i anseende till den öfverbalans kroppen dervid tog, ett ögnablick såg rätt vådligt ut, men slutades dock så lyckligt, att endast tvenne invid hvarandra stående stolar, vid denna oväntade katastrof, kullstjelpte, och Fröken omsider, efter den piruette, hvartill de intrasslade fötterne föranledt, förbryllad och högröd tvärstadnade midt på golfvet. Hon såg högst förlägen ut öfver detta misslyckade saltomortal, och som hennes bryderi verkeligen höll på att smitta mig, tog jag mig i hast mod och frågade, utan att låtsa fästa uppmärksamhet vid det nyss förefallna: "om hon redan ärnade sig till gymnastiken, och möjeligen vore kommen att afhemta mig?" "Ja, ja, ja", svarade hon, nu afläggande sitt bryderi, och sedan hon således återvunnit sin fattning, gick det af sig sjelft; kullbytten var glömd, och färdig att göra en ny, framhoppade hon åter ett par pas de deux, och stod nu framfor mig i hela sin intagande gymnastik-kostume, ett par vida gulrandiga kulotter, neduti hopsnörpte likt välpinnade korfvar, samt en stor rotig, mångfärgad mecka, hvilken utan all slags bandage eller bälte, likt en brokig vinge, ständigt flaxade ikring henne.
Det var natten till Palmsöndagen. Marie låg vaken. Det var vid tvåtiden. Hon hörde steg smyga ute i matrummet. ”Är det Annette?” (pigan) ropade mannen helt sakta. – ”Nej, det är Jeanette” svarade hustrun. Man gick i en dörr derute och sedan blef allt tyst. Nattlampa brann i rummet. Fru Hult kom in och lade sig igen i rummet utanför sängkammaren (matrummet). Dörren stod öppen, som den alltid brukade när hon var der; annars hade man den stängd. Men hennes ”vänskap” för Marie gjorde att hon alltid ville vara ”till hands”. Alla tycktes sofva. Efter en stund tände mannen den stora lampan, som stod på bordet vid hans säng, och började läsa tidningar. Allt var tyst. Han steg då upp och gick fram till Maries säng. Hon fann hans uppförande besynnerligt och blundade. Han böjde sig ned öfver henne för att riktigt kunna öfvertyga sig om att hon sof. Då han blifvit lugnad härutinnan tog han svafvelstickorna, som lösa lågo på bordet vid hennes säng, gick sedan till toilettebordet för att se att det ej fans några stickor i stället som stod der, men der fans inga. Så tog han svafvelsticksasken från sitt eget bord och lade så allt under sina egna kläder på en stol vid sin säng. Lade sig åter och låtsade läsa. Tog sedan alla de tillbehör som stodo vid sängens venstra sida och flyttade dem öfver till den högra. När ingenting mer fans att snubbla öfver eller göra buller med, släckte han båda lamporna efter att ha kastat ännu en blick till Maries säng. Hennes hjerta klappade våldsamt, hon kände sig hemsk och var rädd, men visste ej för hvad. Hon hörde honom stiga upp helt tyst och gå ut i yttre rummet. Efter ett par minuter hörde hon smygande steg igen, men det var beckmörkt. Hon kunde dock märka att de voro två. Nu ändtligen förstod hon. Endast en tanke: i hvilken form skulle en upptäckt vara mest förödmjukande för dem. Men ännu trodde hon knappt sina sinnen. Hon måste sjelf ha bevis. Fruktade att det hela kunde upplösa sig som en dröm och hämden glida henne ur händerna.