Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mitt första besök i San Francisco gälde naturligtvis don Luis och Mariquita, dem jag fann installerade i en af de små cottages, som följa de gator åt, hvilka leda ut till San Franciscos stolthet, the Golden Gate Park. Det var ett nöje att efter de sista månadernas vildmarkslif komma midt in i så raffinerad civilisation som don Luis hem, der europeisk smak och amerikanskt sinne för bekvämlighet och komfort räckt hvarandra handen för att åstadkomma någonting riktigt mönstergiltigt. Mariquita hade säkert aldrig under sitt tidigare lif ens drömt om något så i alla afseenden elegant, smakfullt och luxuöst som hennes nuvarande omgifning, men ändå såg hon hvarken lika frisk eller lika glad ut som senast i Guatemala. Blekheten hade tilltagit och var, ehuru klädande nog, nästan för påfallande, medan de små, pigga ögonen hade förlorat det mesta af sitt muntra, tjufpojksuttryck. Men i gengäld hade hon också helt och hållet mistat det drag af hälften vildhet, hälften civilisation, som ännu för några veckor sedan vidlådt henne. Ingen, som nu såg henne i den eleganta morgondrägten af ett egendomligt rödgrått japanesiskt tyg i briljant mönster och koiffyren arrangerad i öfverensstämmelse dermed, genomträdd af ett par långa, ljusa sköldpaddnålar, hade kunnat tro annat än att hon från sin första barndom lefvat i en omgifning egnad att utveckla både smak och skönhetssinne. Ändtligen! utropade don Luis då jag trädde in. Nu, Mariquita, skola vi hafva några festdagar medan vi föra vår vän här omkring och visa honom San Francisco och dess omgifningar. Ni skall veta, fortsatte han till mig att jag dessa första tider varit för mycket upptagen med affattande af mina reserapporter och annat för att hinna föra Mariquita ut, så att hon i sjelfva verket sett mycket litet ännu. Var nu god och underhåll henne en stund medan jag slutar hvad jag har för händer; så äta vi frukost tillsamman och göra derunder upp program för resten af dagen. Jag är glad att ni kommit, sade Mariquita, så snart vi stigit in i hennes rum. Luis har haft oändligt mycket bråk och arbete sedan vi kommo hit och på långt när inte varit så glad som förut, men nu blir det säkert bättre.
M:ts Nåd. bepröfvande och i den mån, de redan vore eller framdeles blefve för Kronan umbärliga, få försäljas samt de derför inflytande medlen för nu anmälda eller andra inom Götheborg förekommande militaira byggnadsbehof, användas: hvarförutan Rikets Ständer af öfriga detta ärende rörande och Rikets Ständer delgifna handlingar inhemtat, dels att kostnaden för berörda Artillen-förrådsanläggning förslagsvis blifvit beräknad till inalles 114,930 R:dr, för betäckande hvaraf, jemte en för handen varande tillgång af 30,666 R:dr 32 sk., påräknats medel till en del af årsanslaget för Krigs-kollegii Artilleri-afdelning, dels ock att bemälda Kollegium underdånigst vitsordat angelägenheten att i stället lör de spridda material-bodar, som biltills, i brist af bättre, måst begagnas till förråd åt Götha Artilleri-regementes fältbatterier, uppbygga andra ändamålsenliga förrådshus, enär en väsendtlig fördel vunnes bådé i afseende på persedlarnes vård, bevakningen och tjenstgöringen vid förrådet, derigenom att de militaira förnödenheterna, hvilka inom en garnisons-ort måste finnas, så mycket som möjligt, utan att större farä för eld deraf uppstode, Sammanfördes. Vid sådant förhållande och då tillika upplyst blifvit, att ej mindre den så kallade Franska tomten, söm, belägen i närheten af f. d. stora bpms-bastionen, hittills varit för upplag af artilleri-pjeser använd, än öfriga oförmälda, för militaira ändamål begagnade och å fordna fästningsverkens' område befintliga lägenheter, nemligen fordna krutkällaren i S:t Eriks bastion, tygboden i bastionen Johannes Rex med större delen af samma bastion, samt de i närheten af skansen Lejonet belägna krulkapeller och tygbod, varda genom den nya förrådsanläggningen för försvars-verket obehöfliga, har E. K. Mås Nådiga framställning om afyttrandet af dessa lägenheter och försäljningsmedlens användande till uppförande af nya byggnader för militaira behof på stället blifvit af Rikets Ständer bifallen.
Idkare. licljening. Bevillning. Fabrik för bomullsväfnader Borstbinderi-fabrik . Cigarrdito . Cikoriedito . Förgylleridito Garfveridito Gjuteri jemte mekanisk verkstad Handsk-fabriker Korkskäreridito Fabrik för chirurgiska instrumenter Kortfabriker Ljusstöperi Fabrik för malm och messing Oljeslageri Fabrik för pappersmålning Paraply-, parasolloch käppfabrik . Repslageri Sockerbruk Spegelfabrik Stentryckeri Strumpfabrik Stärkelsebruk Såpoch Tvålfabriker Tapetfabrik Tobaksfabrik Urfabrik Angsås Summa Fabrikörer. Arbetare. Handtverkare s 49 Bagare Bleckslagare Bokbindare Brandtmästare Bryggare Bundtmakare Färgare Garfvare Glasmästare Guldoell Silfverarbetare Gördelmakare Handskmakare Hattmakare Hofslagare Kakelugnsmakare Kammakare Klensmeder Kopparslagare Murmästare Mälare Mössetillverkare Nälmakare Perukmakare Repslagare Sadelmakare Segelsömmare Skomakare Skräddare HandtverksBorgare. Gesäller och andre arbetare. Län för åren 1851—1855. 50 a ?3 - g* C ~ ^ ? -5 “• ||| 11 c» “ rs ^a"
Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Stats-Ferkets tillstånd och behof, i hvad den förer Riks-Slatens Tredje HufvudTitel. s. a. k: I anledning af hvad, dels uti E. K. M:t»; deri 35 sistlidne Januarii, till Riksens Ständers Statsutskott aflåtne Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, dels ock i E. K, M:ts och Rikets Stats-Contoirs vid samma Nådiga Proposition fogade underdåniga Berättelse anfördt blifvit, samt så val åtskilliga, genom E. K. M:ts Nådiga Remisser, öfverlemnade handlingar , som särskilda inom Riks-Stånden gjorda framställningar innehålla , rörande Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel, hvilken innefattar Militaire-Staterne och Anslaget för Försvars-Verket till lands och sjös , hafva Riksens Ständer vid. tagit och få nu lios R. K. M. i underdånig - XJnderdäniga Skrif velter'. 8 3 het anmäla deras uti detta ämne, under följande puncter, upptagne beslut: 1:0 E. K.
IDUN 358 1) JOHANNES SINENSIS, en historisk äfventyrsroman från 1600 talet, i någon mån påverkad af * En lyckoriddare » — ett verk af litterärt värde, röjande goda historiska studier, väl träffad tidskaraktär samt åskådlighet i skildringen. 2) HVIDEHUS, en skånsk herrgårdsroman från våra dagar, lättläst och underhållande, med intresseväckande familjeinteriörer och liflig konversationston. 3) EFTEBEEAF, en redbart skrifven verklighetsroman, särskildt beaktansvärd ur följetongssynpunkt. Stockholm den 7 nov. Georg Nordensvan. Sven Söderman. Med ledning af hrr Nordensvans och Sö- dermans ofvan anförda utlåtande har Iduns redaktion, som för sin del ansett, att romanen » HVIDEHUS » framför alla andra erbjöde för en vidsträckt familjepublik i hög grad tilltalande följetongsegenskaper, beslutit att åt densamma tilldela det utfösta priset af två tusen (2,000) kronor. Vid namnsedelns brytande, som härefter företogs, befanns författaren till det prisbelönade arbetet vara: Fröken Annie Quiding, Malmö, ett, för så vidt vi känna, inom vår litteratur hittills obekant namn. Idun har således ännu en gång — vi erinra om, hur Selma Lagerlöfs nu så allbekanta » Gösta Berlings saga » först framkom genom en af våra täflingar — den stora tillfredsställelsen att i sina spalter förmedla en intresseväckande litterär kvinnlig debut. Vi våga också hoppas, att då vi strax på nyåret begynna publicerandet af » Hvidehus », densamma skall förvärfva sig så talrika och varma vänner, att » den nya stjärnans » uppgång torde bli lika snabb som strålande. * Med författarne till » Johannes Sinensis » och » Efterkraf », hvilka fortfarande äro för oss okända, önskar redaktionen träda i personlig underhandling i och för eventuelt förvärfvande för vår tidnings räkning af nämnda deras arbeten. De öfriga manuskripten torde mot uppgifvande af motto eller signatur afhämtas inom december må- nads utgång. Stockholm den 10 nov. Hedaktionen af Idun. jViin " trike " och jag. Bref till Idun.
Utskottet anser äfven den af Kongl. Stats-kontoret yttrade meningen, att reslanlierne, emedan de vid räkenskapsårets slut ej vore till riks-statens utgifter disponible, derföre ej borde tillräknas statsreglerings-fonden, utan såsom egen fond behandlas, sakna stöd i sakförhållandet, då denna omständighet väl utgör en anledning dertill, att de under redovisnings-året icke kunna till riks-stats-utgifternas bestridande användas, men icke förminskar slats-reglerings-fondens fordran på dem, hvilka, i den mån de blifva disponible till betäckande af följande års utgifter äfven begagnas. Då dessutom, enligt livad Riks-boksluts-kontorel anfört, vid föringen af stals-regleringens konto, något sätt torde k irna utfinnas att förmedla riks-statens och sakförhållandets fordringar i detta afseende, kan Utskottet ej annat än för sin del biträda revisorernes och Riksboksluls-kontorets tillstyrkanden, att statsreglerings-fonden bör krediteras för uppbördens debiterade belopp.
Likasom man måste hafva en bestämd aln i ett land för att mäta längden , en bestämd mark för att mäta tyngden och ett bestämdt rymdmått för att mäla rymder, likaså måste man hafva en bestämd myntfot, D e ii C April f. m. a65 fot, för att mäta förmögenheten, för alt mäta näringarnes uppkomst, förkofran eller förfall. Bankens förnämsta skyldighet är att tillse, alt icke denna riksvarumätare förminskas eller förökas; och bankens andia fnnction är den s. k banknäringen, d. v. s. hankens lånerörelse i och för den vinst banken derpå skördar. Bankens rörelse i sin innersta inrättning är dubbel, nemi. vexelrörelse, hvars ändamål är upprätthållandet af Rikets mynt, och bankrörelse, som har för afsigt att befordra bankens vinst. Bankrörelsen får dock icke ske på vexelrörelsens bekostnad. Dessa äro sjelfva de cardinalpunkter, på hvilka föregående riksdugen bvggde den lagstiftning, som då af R. St. antogs. Vid delta tillfälle förekommer således reglering af bankens lånerörelse såsom en ganska vigtig omständighet, för befordrande af begge dessa ändamål, hvilken reglering likväl bör ske på sådant sätt, alt banken uppfyller sin förnämsta skyldighet, nemi. upprätthållandet af landets myntvärde. Banken ägde gamla lånerörelsefonder, bland hvilka allmänna discontrörelsen var den förnämsta. Vid betraktande af andra bankers öden, fann man att det icke gick an att vårdslöst gå till väga i fråga om banklånerörelse. Man önskade likväl, och det med skäl, alt man icke skulle af onödig och ogrundad rädsla binda den sednare delen af bankens functioner genom alltför stränga föreskrifter. När man således icke med skäl kunde minska den gamla disconlrörelsefonden; när man icke kunde minska de gamla rörelsefonderna i allmänhet, med hvilka banken understödde allmänheten, så började man å andra sidan vara betänkt på att borttaga dessa gamla lånerörelser och skapa en ny, så beskaffad att den icke allenast vore gagnelig för näringarna utan äfven för sjelfva realisationens upprätthållande; och så började den utsträckning af handelsdiseonten, som då ägde runi.
Utskottet vid ämnets hufvudsakliga afhandlande och och i sjelfva resultaterne icke trott sig böra omfatta tillfället att nu i någon måtto tillvägabringa det åsyftade välgörande ändamålet, utan alldeles Öfvergifvit det tili sitt framtida öde. Således och ehuru Utskottet yttrar sig icke mindre erkänna, ån medelst dess egna åsigter hafva antydt behofvet af en reform uti omnämnde lagstiftning, och af en förbättrad fångvård, har likväl ieke blifvit föreslagit något hjelpemedcl eller någon väsendtlig förändring hvarken i Den 30 Augusti f, m. 3*? det eria eller andra, ufan, ty värr, qvarstår det onda ännu, likasom ovidrÖrdt, i all sin förra styggelse. Under medgifvande af den rigtiga anmärkning, att en brådstörtande Öfvergång från de hårdaste till de mildaste straffbestämmelser kan förekomma betänklig, synes mig dock vara lika origtigt sorn menligt, om derifrån vill dragas den följd, att detta bör leda till total inactivitet, och att man ej må våga göra något steg närmare fram till den goda synpunkten; eller att man, såsom hår år i fråga, icke skulle till en början kunna för de första gången utöfvade ringa förbrytelserne lämpa och förmildra straffen efter närvarande bildnings och tidsljmnes omisskänneliga fordringar. Om icke lagarne stå i bredd eller öfverensstämmelse med tidehvarfvets skick, ett folks seder, uppfostran och médborgerliga utveckling, så motverka och skada dessa Statskroppens lifsprinciper hvarandra illa och påtagligen; och huru vådlig Verkan eller inflytelse häraf uppstår, är redan för mycket bekant, att hår närmare behöfva utredas. Mig har åtminstone såsom klart och ovedersägligt förekommit, att högsta nödvändigheten påkallar en tjenlig och ofördröjlig rättelse of vårt criminal-lagvåsende.
Allmänna MagazinsDirectionen, hvilka i händelse af verkets indragning, komma, såsom icke egande någre andra tjenstebefattningar, att uppföras till innehafvande löners åtnjutande på Exspectance Stat. Årliga LÖnebeloppet ulorn Spannmåisförnöjn ingen. Banco. Ledamoten, KamrnarRadct P. G. Welin. i ,c8o D:o D:o L. Neyber. i x8o . - Secreterare)! A. Elfving1. 666 CO AdvocatFiscalen P. G. Bondrie. C.o,) 666 Kamererare» P. Klint. 32 Casseli ren J U. Lundin. - Boo Revisoren J. G. Widin. 4 26 32 , „ Öfverlnspectorn, KrigsRädet S. G. Ehrenstam. 373 16 - • Regislrutoren G. Forssell. 4 2 6 3j ■ Notarien L. A. Arnoldsson. 340 . — ■ Cancel-lislen G. Myhrman. 22() 32 . ■ D:o C. J. Hezelius. 22() 0 2 j Kammarskrifvaren J. U. Servaij. 22f) 3 a _ D:o C. Sebell. 2 2() 32 D:o Ulr. Hedman. 226 32 Kammarskrifvaren S. G. Nyström. 22Ö 32 Vaktmästaren M. Almström. I.-JO - . Kammardrängen J. Carlstedt. i o5 , D:o C, Strandberg. io5 _, D:o C. Forssberg. to5 Summa Hörer lill N:o 434« Litt. D.. Förteckning å de Ämbetsoch Tjenstemän af K:gl. Allmänna Magazins-Directionen, hvilka, i händelse af Verkets indragning, komma att uppföras på Exspectance Stat till skillnaden emellan det Lönebelopp desamma innehafva, uti andre publike Verk och det som af dem nu åtnjutes på Allmänna Magazins-Direcdonens Stat.
Uri hwarje Församling eiler dä twsnne mindre Socknar inom en liten kreig belägne utgöra ett Pastorat, böra Socknemännen ä alimän, 14 dagar sörUt pä Predikstolen lyst, Sockn c stäm ma wäija ibland sig ett eftcr Församlingens storlek afpasiadk antal inom Socknen boende jordägande män, för alt utgöra de sa kallade Socknens Älste eller de Äldres Räd hwaruli Församlingens Pastor och SchMrace, der sadan fin> nes, alli» borde wara sjelsskrisne Ledamöter. Delta Sockne-Nad, Hushålls»Sälljkap, eller hwatz namn man deråt will giswa, borde hwarje Söndag och oftare, dä Ledamöterne ansägo tzel nödigt, samlas pä Högtidsdagar ester GudStjenstenS stur: Och de skulle zämte besörjande af de Kyrko-Radet uri Kyrko-Författningar älagde skyldigheter haswa till hufwndsakeliZa föremal: i:v Den 2i December. 1281 i:o Alt samla upsySningar om tillståndet as hushållningen inom Församlingen samt om möjliga och nyttiga förbättringar och ändringar deruti; medde» la dcfia uvlysninqar ät hwarannan, öfwerlägga om de pä detta sätt wäckte frågor och ibland sina Sockneboer söka utbreda kunffap och underwisning uti jordbruket och alla de näringsfång, hwilka inom Församlingen idk.^ö elser med fördel kunna idkas. 2°.s Dä en gang den högst nyttige inrättningen as Soekne-Scholor blir allmän och der sädane redan finnas, böra de, vä ofwannämndc sätt, of det allmänna förtroendet sanik öswertngclsen om deras redlighet och uplyöning walde män, jämte Pastorerne haswa öfweeinseender wid dctza Schöler, för att såmedelst genom egna efterdöme» kunna werka och genom cn nära rillsnn rvaka öfwer ungdomens bildning kill sedlighet och öfwer meddelandet af kunskaper aspassade efter deras yrken och lefnadssätt.
Della allt oaktadt skulle jag verkligen i hög grad tveka att yttra mig emot I3tsk:s förslag, om det icke vore min innerliga öfvertygelse, att äfven i öfverensstämmelse med det förslag, som Ulsk. uppgjort, och enligt hvilket privatbankerne icke skola få röra sig med mindre sedelvaleurer än 6 r:dr 32 sk. b:co, dessa inrättningar skola komma att fortfara samt gifva en skälig vinst. Jag anser derföre, att man icke nu på förhand, innan den nya lagen för privatbankerne är pröfvad, bör binda sig genom ett beslut, som alldeles tillintetgör verkställigheten af den förbättring, som med denna lag är afsedd. Jag har ännu ett annat skäl för denna åsigt, nemi. att likasom det från början aldrig var meningen att privatbankerne skulle röra sig med egna creditsedlar, så skall fördelen för landet blifva mycket större och för privatbankerne sjelfve lika stor som den nu är, om man, sedan dessa bolag redan hafva å ena sidan lärt sig att inse den fördel de kunna draga af sin rörelse, och å andra sidan den nytta, som de kunna åstadkomma för landet, ställer sä lill genom lagstiftningen, att de tvingas att grunda sin verksamhet på en verklig bankrörelse. Då denna fråga förra gången här förevar, hade jag äran antyda hvad jag härmed menade, nemi. att de enskilde bankerne skulle småningom lära sig att drifva sin rörelse med sådane papper, som löpa med vissa förfallodagar. Man stiftade år 1834 här en lag om inrikes vexlar, och hvar och en torde ännu minnas, att glädjen öfver denna författnings tillkomst då var så stor, att en offentlig middag med anledning deraf anställdes på börsen. Jag ägde icke den tiden så mycken insigt i dessa slags transactioner, att jag kunde bedömma verkan af en sådan lag; men personer funnos emedlertid, hvilka förutsade, att det vore icke nog att stifta en lag för detta ändamål, utan man måste äfven söka alt införa sådane creditbruk, att vexlar kunde komma att uppstå.
Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majus Underdänigste och tropligtigste Tjenare och Undersäter JE. Rolén. Joli. Gust. Branting, Ref, P. Hambraus. H. Julin. P. A. Reuter. Joli. Liedbeck. Stockholm den g Juli 1816. Att förestående Afskrift är lika lydande roed den till Kongl. Maj:ts Handels och FinansExpedition afgif» ne Original.skrifvelse, intygar Fredr. E. Hebbe. Tillf. Registrator. Enligheten med den bevittnade Afskriften, intygar Ex Officio J. Ullberg. 304 Justitia Otnbudstn. Embets Ber dit eli er. Uppläst hos Ridö. och Ad. d. 4 Dec. 1817- PrestSiåndet d. 4 BorgareStåndet d. 2 BondeStåndet d. 3 , Riksens Ständers JiistitiaOmhudsnians EmbetsBerättelse till Riksens Ständer år 1817* Vördsamt Memorial ! Riksens Höglofl. Ständers, allt sedan införandet af den nya Allmänna Sakernas ordning, för mig fortsatte förtroende, ålägger mig nu att för Fjerde gången visa redo för förvaltningen af det mig uppdragne Embetet. Jag söker att uppfylla denna pligt , för den tid som sedan sednaste Riksdag förflutit , genom så väl bifogandet af den Allmänheten i tryck meddelade Berättel' sen för år 1816, som ock upptagandet i denna af hvad sedermera kommit till min Emhets • handläggning och kan förtjena uppmärksamhet. Riksens Höglofl. Ständer torde af dessa Handlingar intaga, att min Embets-åtgärd, me» rendel® med framgång ägt rum vid åtskillige ämnen af vigt för allmän och enskild rätt. Af det skiljaktiga sätt, hvarpå desamma blifvit behandlade af de Authoriteter, som dervid lågt handen, vägledes säkrast begreppet till uppfattande af omdöme öfver Eagskipningens tillstånd i de delar, som dermed äga gemenskap. De Justities Ombudnn. Emli et s
S. D. Constitutions-Utskottets den 30 nästsl. April på bordet lagda 2:ne Memorial , det ena med projecteradt tillägg i 29 jjj. Riksdags ordningen och det andra med tillstyrkande af ändring uti åtskilliga Grundlagarnes §. i hvad angår föreskrifter om en Voterings - sedels afläggande , lemnades utan anmärkning till afgörande vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos a nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets på bordet hvilande Betänkanden , nemligen : 3ST:o 8g , om befrielse fran skyldigheten att afskala Barken på utsynte Ekar; N:o 90 , i frågan om upphäfvande af den författning , sorn påbjuder Trädplantering på Skån: ska slättbyggden ; N:o 91, om rättighet för Lumpsamlare att kringresa Landet; N:o 92 , om frihet för Landtmannen att exportera sina produkter; N:o 98 , angående väckt motion om besparing af Skogseffekter ; N:o 99, angående Judarna; Hvarförutan Preste-Ståndet lät bero vid samma Utskottets Betänkande N:o 94. angående en förordning om Vattenverks-Egares åliggande; samt i afseende på nämnde Utskotts ytterligare Utlåtande N:o 96, om förbud emot införande af Bom-j ullsgarn ; förblef vid dess rörande detta ämne förut fattade beslut, men deremot, i anseende till före: Fröt. Ut dr. d. 4 Maji 1818.
I enlighet med denna i allmänna Lagen följde princip, samt pä här ofwananförde och i Memorialet närmare utwecklade wigtiga stal tillstyrker fälcdes Lag - Utstottet att wid 2 § i Eap. Jorda-Balken kunde tilläggas: "Ej mä Säljaren r löpeeller fkiftes"afhandling om jord och fastighet hädanefter "förbehålla sig eiler andre att, emot någon i "samma afhandling bestämd penninge-summa "eller andre willor, fil framdeles winna egens "dom aterSker thet ware utan märlan och Zjerde Band29, 30. rak - 226 Den 4 November. ^Lagfart ä sädant köp eller flifte icke tillä"tcnStockholm den i c Oclober 1809. Pä Högloft. Ridderstapet och Adelns Ledamöters magnar: Pä Högtärade BorgareStändels Ledamöters magnar: k. ll. Orevesmiilll. Pa Högwördige PresteStändeks Ledamöters magnar: Olok llambräus. Pä Hederwärda BondeStänoets Ledamöters magnar: klric Olofsson. Joli» IlolmberAslon. Afstrift. 1809 den 2,4 Augusti uti Borgare-Ständets Plenum uppläst, reillilterades till Riksens Höglofliga Ständers Lag-Utstott betygar Lx ?rotocollo kottLrslon. Ödmjukt Memorial! Dä allmänna Lagen i 1 Cap. 2 Z Jorda-Bab ken stadgat att wid köp. stifte och gäsma stola de willor utsättas, hwarä samma köp, stifke eller gäfwa sig grunder, är wäl otmifwelaktigt, att under härwid afsedde »vilkor, mätte sörstäs sadane, hwilka såsom nyltige för bagge Contrahenterne elier endera af Den 4 November. 227 af dem, icke blifwa stadlige för ben andre eller ock för Samhället.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag vill icke anhålla om återremiss af detta betänk., fullt öfvertygad att ingenting dermed vinnes. Jag vill blott anmärka, att jag anser Utsk:n icke hafva haft skäl att afstyrka ifrågavar. förslag, derföre att Ekon.Ulsk. i samma ämne tillstyrkt ett förslag i annan syftning, alldenstund detta redan af 3:ne Stånd blifvit afslaget och således t ill i n tet g jord t. Jag anser Utsk:n ej heller hafva haft skäl att afstyrka detta förslag, derföre att de tillstyrkt afskalfändet af biskopsembetena, ty delta förutsätter icke ovillkorligt upphäfvandet Den 26 September. af den ecclesiastik;) indelningen i stift; och alt jag i min motion icke åsyftat denna indelnings upphäfvande, är klart deraf, att jag alternativt föreslagit, att antingen biskopsetnbetena måtte afskafifas och deras funclioner öfverllyttas på domprostemhrtena, eller också en inskränkning ske uti biskoparnes löner. Vidare ansel' jag, att Utsk:n icke halt skäl att afstyrka förslaget derföre alt fonder saknades, emellan inga andia fonder bade varit bellö fl i ga, än de som redan finnas anslagna för Lunds stifts-styrelse, hvilka äro så rundt tilltagna, alt de skulle vara fullkomligt tillräckliga för 2:ne stil is-s t y reiser, isynnerhet som göromålen för dem, genom stiftets delning, skulle blifva betydligt lörminskade. Slutligen vill jag af många blott anföra eli skäl hvarför jag anser att Utsk:n bort tillstyrka bifall till mitt förslag, det nemi. hvarpå Ekon.Utsk. grundat sitt tillstyrkande, alt en del af Lunds stift borde tilläggas Calmar stift, eller att Lunds stift är för stort, för att kunna behörigt skötas afen stifts-styrelse. Detta är hvad jag funnit att anmärka emot Utsktns föi farande. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns utlåt. N:o 4o bifölls.