Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit anhålla, det Kongl. Majit ville låta genom sakkunnige utreda, på hvad sätt och på hvilka grunder en pensionsstat skulle Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande M 79. 3 kunna inrättas och anordnas för de prestman, hvilka genom ålder eller sjuklighet blifvit urståndsätta att förrätta sitt embete, samt till Riksd agen derom aflåta nådig proposition. “ Häruti instämde Friherre Åkerhjelm, J. G., Grefve Posse, K., Grefve v. Rosen, F. C., Herr von Ehrenheim, P. </., samt Kontraktsprostarne Westin och Lundberg; af Herr Treffenberg, C., och Professor Ribbing. Friherre Cederström, R., Friherre Alströmer, C. J. O. och Herr af Edholm, E., anmäla, att de vid behandlingen af detta ärende icke tillstädesvarit. : ' V. > ■ • y-, ‘ S>tO' V ' / Stockholm K. A. Lindström 1866. / Allmänna Besvärsovli Ekonomi-Utskottets Betänkande Afs 80. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 April 1866, kl. 11 f. ni. Betänkande, i anledning af väckta motioner angående ändringar i Kongl. Förordning arne den 21 Mars 1862, om kommunalstyrelse pä landet, om kommunal-styr else i stad, och om landsting. Från samtliga Biks-Stånden har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fått emottaga motioner, som åsyfta ändringar i gällande kommunal-lagstiftning, nemligen Förordningarne om kommunal-styrelse på landet, om kommunal-styrelse i städ, om landsting och om kyrkostämma samt kyrkooch skolråd. Utskottet, "som förbehåller sig att öfver de motioner, hvilka angå sistnämnda Förordning, till Rikets Ständer inkomma med särskildt utlåtande, går nu att yttra sig i fråga om de öfriga. Genom antagandet af Kongl.
Vid befordran lill någon ny tjenst med lön, sora tillförene icke på stat varit uppförd, tillträder vanligen den dertill utsedde personen samma lön med månaden näst efter utnämningen, hvilken förmån oaktadt, om han under samma tjenstebefattning genom döden afgår, hans sterbhus tillgodonjuter begrafningshjelp, likväl utan Kronans bekostnad, emedan ersättning derföre vinnes af efterträdaren, som i 6 månader måste tjena utan lön; varande i öfrigt, enligt nådårsförfattningarna, inga andra än Statens aldra lägsta betjening, såsom kammardrängar och deras vederlikar, befriade från en slik tjenstgöring utan lön till grundläggande af begrafningshjelpen , hvilken derföre i alla sådana fall är en ren förlust för statsverket. Jemförelsevis lill alla andra löntagare på K. I\I:s och Kronans stat, åtnjuta fördenskull de här förstnämnde, i den omnämnda händelsen, ensamt en särskild förmån, ej allenast ulan all dertill grundlagd rättighet, utan ock innebärande en ren gåfva af ett halft års lön. — Hinna de åter, under en längre lifstid, att till andra tjenste*- med högre löner befordras; så måste de, lika med alla andra Kronans löntagare, hvarje gång, igenom 6 månaders tjenstgöring utan åtnjutande af nya lönen, ånyo grundlägga rättigheten till högre begrafningshjelp, hvilken likväl för dem går alldeles förlorad, ifall de nödsakas taga afsked, förrän de tillträdt pension, och i sådant fall åter dem godtgöres med endast hälften af pensionsbeloppet, utan att någondera löntagaren någonsin undfår ersättning för skilnaden deremellan och de summor Staten såmedelst af honom tillgodonjutit i och för den aftjenta begrafningshjelpens liqviderande.
Åt förslagets 56 §, hvilken utsträcker nödvärnsrätten äfven till sådana fall, då egendomsförlusl hufvudsakligen svnes vara alt befara, hafva Rikets Ständer gifvit en förenklad uppställning, dervid till följd af förändringen i föregående 55 §, orden "söker föröfva rån" blifvit uteslutne. Gemensamma bestämmelser. Enär 1 mom. af 66 § synts Rikets Ständer vara af beskaffenhet att icke böra i lagstiftningen intagas, liar berörde inoment blifvit uteslutet och är redaktionen i öfrigt jemkad i öfverensstämmelse med följande §. lJå grund af hvad Rikets Ständer sålunda i underdånighet anfört, hafva Rikets Ständer funnit E. K. Majlis ifrågavarande nådiga Proposition ej kunna oförändrad bifallas, men deremot för sin del beslutit en sådan Författning angående mord, dråp och annan misshandel, som underdånigst bifogade förslag dertill utvisar. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Oktober 1860. 136 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 475. Förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel. Om mord och dråp. i Den som, i uppsåt att döda, med berådt mod. beröfvar någon li/vet, miste, Jör mord, lif sitt. Ar brottet under synnerligen mildrande omständigheter föröfvadt; dä må till straffarbete på lifstid kunna dömas. § & Har någon gjort försök till mord, och blef endast genom omständigheter, som voro af gärningsmännens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad: varde han dömd lill straffarbete på lifstid eller, der mildrande omständigheter förekomma, till sådant arbete från och med sex till och med tio år. Kom af gerningen ringa eller ingen skada; då må tiden för straffarbetet kunna till två år nedsättas. § 3. Hvar som, i uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget, anser sig Utskottet böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte åt hvardera af Stats-rådet Poppii döttrar bevilja en årlig pension af 750 R:dr R:mt, att utgå så länge de förblifva ogifta. 24:o. I betraktande af framlidne Landshöfdingen i Wester-Norrlands län, Friherre Hampus Wilhelm Mörners långvariga tjenst, har Kongl Majit föreslagit, att bemälde Friherres efterlemnade enka Lucia Margaretha Liljenstolpe, hvilken, sjelf sjuklig, med 3 oförsörjda döttrar, af hvilka 2 äfven sjukliga, befunne sig i särdeles ömmande omständigheter, måtte på indragnings-staten erhålla en pension af 600 R:dr R.mt. Uti detta belopp har Friherre Lagerfeldt, Carl, i en hos Ridderskapet och Adeln väckt, af åtskilliga ledamöter biträdd och till Utskottet remitterad motion, yrkat förhöjning samt, under åberopande af Friherre Mörners i lifstiden innehafda flerfalldiga befattningar, såsom Officerare under finska kriget, Kommendant i Stockholm och Landshöfding i Wester-Norrlands län samt derunder ådagalagda sällsynta egenskaper, äfvensom hans under sistnämnde embetes utöfning, genom underordnade tjenstemäns bedrägeri, iråkade pekuniära olycka, till följd hvaraf han, för att ersätta de genom detta bedrägeri Staten ådragna förluster, måst afstå icke allenast all sin egendom, utan äfven hälften af den pension, han efter afskedstagande erhöll, hemställt, att Friherre Mörners efterlemnade enka, som redan hunnit 71 års ålder och saknade alla medel till de oundgängligaste lefnads-behofvens fyllande, måtte å indragnings-staten erhålla en årlig pension af 1,200 R:dr R:mt samt att vid hennes frånfälle, hvardera af hennes trenne oförsörjda döttrar äfvenledes måtte, så länge de lefde ogifta och befunno sig i medellösa omständigheter, få såsom årlig pension sig tilldelade 300 R:dr nämnde mynt.
Såsom skäl till denna min vördsamma anhållan torde det tillåtas mig få nämna, att Åryds församling, som år 1805 hade 1,180 personer, och år 1856 räk nade 2,521 personer, för närvarande innehåller omkring 2,500 innevånare, hvaraf en stor del befinner sig försänkt i verklig fattigdom; att församlingen under de sista fem åren årligen tillskjutit till kyrkokassan flera hundra R:dr; att församlingen under de sednaste åren med dryg kostnad uppfört tre nya skolhus, anlagt ny kyrkogård m. m., hvilket allt erfordrat ansenliga utgifter, samt att församlingen årligen genom stamboksoch koilektmedel bidragit till många andra kyrkobyggnader i riket. På grund af alia dessa bevekande omständigheter, och då församiigens ovanligt förökade folkmängd gör en ny kyrkas uppförande till ett tvingande behof, så framt församlingens medlemmar skola kunna deltaga i den allmänna gudstjensten, vågar jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer täcktes till uppförande af ny kyrka för Åryds socken, belägen i Bräkne härad af Blekinge län, bevilja ett lån af 42.000 R:dr 604 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Rimt, emot 4 procent årlig ränta och 2 procent amortering, eller på andra billiga vilkor. Om remiss af denna min motion till Höglofliga Stats—Utskottet auhålles ödmjukast. Stockholm den 29 November 4362. Ola Olsson, från Blekinge län. Af Auders Persson från Örebro län, om anslay af allmänna medel till anläggande af en jernvägsbibana mellan släden Askersund och lämplig punkt ä vestra stambanan. För någon tid sedan, höllö Askersunds stads innevånare, gemensamt med trakten omkring staden, undersökning på egen bekostnad, tiii utrönande, huruvida binder genom markens beskaffenhet kunde finnas för en jernvägsanläggning emellan nämnda stad och någon viss punkt på den då icke ännu under arbete varande, men dock till rigtningen bestämda, vestra stambanan. Undersökningen visade ett gynnsamt resultat; olver ålit farm man lämpliga lokaler.
Utan att tilltro mig kunna upräkna alla dylika, vill jag dock påpeka några deraf. För tydlighetens skuld, vill jag tala med exempel. A. egde då förordningen utkom tvä egendomar, men hade endast bränneri på ena. A. insåg den goda konjunkturen, som ovilkorligen måste blifva en följd af sjelfva förordningen, men ansåg det för sig fördelaktigare, att ej till den andra egendomen anskaffa ny redskap, utan heldre för April begagna den han förut egde, i följd hvaraf bränvinsbränningen å denna hans ena egendom under höstmånaden blef alldeles obegagnad. B. egde deremot endast en egendom med ett bränneri, men med privilegium, att under masken af jästberedning äfven under den förbjudna tiden få idka bränvinsbränning. B. hade äfven beslutat sig till byggandet af ett nytt större verk, men fick ej detta färdigt till hösten, men väl till April. B. brände således under hösten en månad med sitt gamla verk, men under April både med sitt gamla och sitt nya, samt sedan under 6 månader, då bränvinsbränning ingen annan tillätes. C. egde flere egendomar med brännerietpå alla, dock endast med mindre apparater. C. ansåg sig ej böra eller kunna på sommaren förändra dessa, men deremot, sedan omständigheterna ändrat sig, låter C. förstora alla dessa apparater. C. brän - Den 4 Februari f. m. 343 ner alltså med de oförändrade apparaterna höstmånaden, men med de förändrade under April. [). eger flere egendomar oell beslutar sig till ansksffande af stora bränneri-apparater på alla. E. eger många egendomar och låter till följd af skriket, konjunkturen och den rysligt tillämnade stora radikala förändringen, å hvarje egendom till April månad upbygga nya fabriker — stora nog, alt endast med utbyte af de nu tillåtna, dä för små pannorna kunna sedermera drifva fabrikerna i hvad scala som helst. Så är eller rättare måste förhållandet nu vara, men hurudant skulle detsamma efter Hr Dalmans motion blifva. Jo! A. fick icke ens under April bränna på sin ena egendom. II. deremot fick bränna under April med båda brännerierna, samt dessutom ti månader för tillverkning af pressjäst. C. fick bränna i April med alla sina förstorade apparater.
Man har sagt det vara oegentligt att gifva pension åt en person, som innehar en indrägtig befattning, och om man fäster sig vid uttrycket pension, kan man medgifva att anmärknrn eger grund, men här är förhållandet att Hr Richert, redan när han lemnade sin befattning såsom ledamot i LagKomitéen, erhöll en pension till följd af denna befattning, oberoende af den inkomst han upbär af innehafvande tjenst. Det är nu fråga om huruvida det förra beloppet bör ökas. När det bestämdes var Hr Richert vid den ålder att lian ganska väl kunde sköta sin domsaga sjelf och den kunde då lemna honom en åtminstone tarflig bergning. Denna domsaga gilver dock icke såsom en ledamot sagt så särdeles stor behållning, och Hr Richert har på flera år, dels till följd af mera framskriden ålder dels emedan domsagan är af den art att tingen förrättas på flera särskilda ställen, icke varit i tillfälle att sjelf kunna sköta densamma. Härigenom har han nödsakats att derom öfverenskomma med annor person och han har alltid visat sig vara ganska liberal mot den som förrättat hans tjenst. Det är ett misstag af den siste talaren att den person som nu sköter hans tjenst skulle vara hans son; Hr Richert har ingen son som beträdt den juridiska banan; en brorson har förestått hans tjenst, men gör det icke numera. Vill man gifva en belöning till en person som så utmärkt sig som Hr Richert tror jag icke det vara värdigt att gifva den till allt för ringa belopp; och jag anser alt de 3,000 Rdr som här äro föreslagne jemle det Hr Richert möjligtvis kari betinga af sitt biträde icke räcker till mera än nätt och jemt en tarflig utkomst för en person vid hans ålder. Jag yrkar således att R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk. tillstyrkt. Frih. Cederström, R u d.: Jag kan för min del icke understödja den siste talarens åsigt.
De, som bekläda domareembeten, så högre som lägre, samt alla andre emp betsoch tjenstemän, än de i föregående § nämnde, kunna icke, utan medelst ransakning och dom, ifrån sina innehafvaride sysslor af Konungen afsättas, ej heller, utan efter egna ansökningar, till andra tjenster befordras eller flyttas. § 65. Landet skall förblifva indelad t i höfdingdömen under den vanliga landtregerinp gen. Den civila och militära myndigheten må inom landtregeringen icke hos samma embetsman förenas. § 66. Konungens domsrätt skall uppdragas åt tolf af honom utnämnde lagkunnige R män, hvilka fullgjort hvad författningarne föreskrifva dem, som uti domareembeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justitieråd och utgöra Konungens högsta domstol. Justitieråd må icke tillika annat embete innehafva eller utöfva. F. § 48. F. § 34. F. § 35. F. § 36. Denna högsta domstol tillkommer det äfven att upptaga och afgöra alla ansökningar, att Konungen må bryta dom åter, som vunnit lag-a kraft, eller återställa laga tid, som försuten är. § 68. Uti fredstider skola de mål, som från krigsdomstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högsta domstolen företagas och afgöras. Tvänne mililärpersonér af högre grad, dem Konungen dertill utser och förordnar, böra med domarejäf och ansvar, och utan särskildt arfvode, sådana mål i Högsta domstolen öfvervara och deröfver rösta; dock må domarenas antal icke öfverstiga åtta. Under krig förhålles härmed efter krigsartiklarne. § 69. Inkomma till Konungen ifrån domstolar och embetsman förfrågningar om lagens rätta mening i sådana fall, som till domares åtgärd höra, ege ock Högsta domstolen att sålunda sökta förklaringar gifva; riksförsamlingen dock obetaget att sådana förklaringar ogilla, hvarefter de icke längre vare gällande eller af domstolar iakttagas eller åberopas må. § 70. Konungen eger tvänne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande Han för godt finnér att i Högsta domstolen öfvervara.
I tredje Momentet star, at om Constitutions Utstottet sinner at någon tats Minister mm. uppenbarligen handlat emot Regeringsformens tydliga föreskrift, eller tiistnrkt nägon öfwerträdelse deraf m m. åge Constitutions-Ukstottet at ställa en sadan under tiltal af JnstitiaOmbudsmannen inför Riks-Rätten. Friherre 8mel ansäg detta stadgande sä wida origtigt, sorn päföljden icke blifwit bestämd. När päfölj - I5i6 Den 29 Augusts. den icke blifrvit bestämd skulle man tro den blifiva densan-ma, svin i nästa Momeitt förestas, nemligen Ämbetets förlust. Men i detta nasta Moment ät^r är fragan endast om en mindre grad af bröttslighet Detta stadgande bör sälerxs undfå all nödig klarhet. Dä Swensta Folket ar genom Constitutionen högtideligen försäkradt om trygghet til lif, Personlig frihet och ägendom, äger det likwäl ej nägon annan, än i en Mild och Nädig Konungs wälbehag. Regeringsformens Z:dje § stadgar, at Konungens gerningar stola wara för alt ätal fredade. Om Medes något företages til förfång för denna trygghet, övra de Ämbetsmän som tilhanda gä Konungen med sina räd genom kraftigt answar fö- pligtas, at i sjelfwa werket frambära de föreställningar deremot, hwartil de genom Constitutionen aro förbunrne. Jag anballer säledes fä anmärka, det stadgas bör, hurudant det answar bör blifwa för underl itenbet af sadane föreställningar som kan anses passande til en sä swär förbrytelse.
Ständer tro ej eller särskilda stadganden vara lämpeliga derom, att Tullverkets tjenstemän, högre och lägre, skola baft vårdad uppfostran, ega betyg öfver oklanderlig lefnad och undergångna examina i Theologie, Moral, Geografi rn. 111., emedan det förstås af sig sjelft, att embetsman, i hvilken väg som helst, skola hafva en oförvitlig vandel och ega de till tjensten erforderliga kunskaper. —■ Om ej Styrelsen vakar öfver bägge délarne, så skola föreskrift*-rna derom ändock blifva fruktlösa; och i alla fall hörer frågan om Tullbetjeningens examina till det, Eder Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning umlerställdte, Särskildta Utskottets betänkande , angående Styrelseverkens organisation i allmänhet, der frågan om embetsmanna-bildningen äfven blifvit afhandlad. Att ingen af Konungen förordnad TullOfficiant borde kunna från sin innehafvande be - 536 Underdåniga Skrifvelseri ställning förflyttas af nlgon annan,’ än af Ko2 nungen Sjelf, anse Biksens Ständer naturligen böra följa af det erhållna Kongl. Förordnandets äfvensom Biksens Ständer hnna förslaget, att ingen tjensteman vid Tullverket skulle kunna skiljas från sin tjenstgöring utan ransakning och dom,’ icke vara lämpeligt, emedan Tulltjenstemännen icke en gång kunna jemföras med andra uppbördsman, hvilkas intägt förut är till beloppet känd, och hvilka ändock merändels tjena på blotta förordnanden; hvarföre Biksens Ständer, ian. seende till de ifrågavarande, anse den utväg, Tullstyrelsen hittills egt, att, utan omgång, kunna skilja sig vid en mindre ordentelig och pålitelig förvaltare, åtminstone tillsvidare, eller intilldess säkrare Controller kunna vinnas, icke böra Styrelsen betagas. Biksens Ständer framhärda etc. N:o Underdåniga Skrif velter. 337 N:o 4 6 o. Uppl.o.godk. hos Ridd. o.
Då denna Myntnings-process ännu icke vunnit den fullkomlighet, att man kunde utprägla myntstycken, som så väl i finhet som vigt fullt motsvarade hvad de borde, så hade man i alla tider måst bevilja vissa remedia eller någon viss procent, som Myntstyckena tili så väl finhet som vigt tillätes öfvereller understiga det bestämda förhållandet, utan att derföre kunna casseras, men ingalunda följde häraf, att det qvantum fint Silfver, Myntet, efter Myntfoten, borde innehålla, nedsaltes, till det lägsta, det möjligerij efter de medgifna remedia bunde innehålla. Det måste förutsättas, vid hvarje Myntanstalt der man samvetsgrant uppfyllde sina åligganden, både att, så vidt inskränkningen af Myntningskonstens framsteg någonsin tillät, Myntena blifvit utmyntade i full öfverensstämmelse med Myntfoten och att äfven så ofta öfverskott i finhet eller vigt förekomroe, som brist. I alla fall kunde ingen emottagare eller innehafvare af ett Silfvermynt bestämdt säga huru mycket fint Silfver det innehölle, emedan en möjlig, med fina vigten utrönbar brist i vigten kunde vara ersatt af en motsvarande öfverhaltighet.
Uti den sednare af dessa framställningar, daterad den 29 Maj 1857, yttras, bland annat: »De vid Landtbruksskolorna under årets lopp verkställda inspektioner hafva gifvit ny bekräftelse åt den åsigt, som FörvaltnrsKomitén i flere af sina berättelser uttryckt, att det är på föreståndarens egenskaper, som hvarje Landtbruksskolas framgång ytterst beror, och att fordringarne hos en person, som skall vara fullt qvaliftcerad för en sådan befattning, äro och måste vara ganska stora. Det är derföre att önska, det de anslag, som komma att beviljas dessa skolor, måtte blifva så tillräckliga, att på en gång vetenskapligt bildade och praktiskt skicklige föreståndare må kunna vid dem erhållas, men om. såsom Komitén hoppas, detta skall kunna ske, bl ifver det lika nödvändigt att för antagandet af dessa föreståndare föreskrifter meddelas, och vilkor stadgas, af den beskaffenhet, att ofvannämnda ändamål derigenom måtte vinnas. Med stöd af hvad jag nu haft äran anföra, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. derpå att ifrågav:de an slagsförhöjning måtte, i enl. med LandtbruksAkad:s förslag, bestämmas till 2.000 Rdr Rmt, dock under förbindelse tör Skolstyrelserna att vid hvarje års början till vederbörlig myndighetsgranskning och godkännande ingifva statsförslag, samt att underkasta sig de skärpta kontroller, som kunna varda föreskrifne till beredande af säker garanti, att endast fullt qvalificerade personer må till föreståndare antagas. Jag hade väl i min motion yrkat, alt bland vilkoren för till-* till H. 24 370 Den 24 September. godonjutandet af ifrågav:de anslagsförhöjning skulle stadgas ett åliggande för vederbörande Skolstyrelser» att bereda lärlingarne tillfälle att i vidsträcktare mån än hittills inhemta hvad till en ordnad ladugårdsskötsel hörer»; men med afs. å hvad StatsUtsk. i 13 och 14 punkterna af detta Betänk, tillstyrkt; och jag hoppas R.
Af samma stal skulle äter alla ringare Boställen af Civil, Militaire - och Ecclestastiqve beskaffenhet, säsom Harads - och Mönsterskrifwarcs, LanSmäns, Underbefäls och SubalternsOffjcerares, Cappellans, Klockares och Skolmästares onoterade Boställen, jemte Post-Bön» ders och sädane Hemman, som fromma Stiftelser tillhöra, fran denna Rotering aldeles förstonas. Hwad enskildt (ingär jord, tillhörande Ecclestastique Staten, och dä Preste - Ståndet pä ofwanbemaldte sätt sttagit sig Noterings-skyldighet under krigstider, sä kommer den Extra Krigsgärd, som Prest-Ständer under den 2g Iunii 1809 för Rotesrihet ä Ecclestastique Jord sig ätagit, att alldeles förswinna, s:o Böra Lwarnar, Bruk och andra Lägenheter, som med Hemmantal kunna jemnföras, i mon derefter i denna provijioncla Rotering deltaga. z:o Dä enligt stadgandet i början af 4 Mom., de§ under krig afgädnde Roterade manstap icke ä nyo kommer atr 826 Den 16 April. att upsättas, samt emedan således Förstärka ings-»nansk«tpet, da bchofwct sädaut fordrar, tinder krigstider mäste recräteras till desi fulla nummer, sä anser Ständck denna reerätering icke böra ffe genom »tlottning, utan genom lega, som bcsörjes af den Socken, för hwars rakning den afgäende tjenat, men sorn päkostas af samtelige Znneivä»arne inom Fögderiet, i samma proportion, som Bewillningen af dem utgöres. — Och bör i fredstider ingen fri»villig under sörcwändning af ombytt Ständ ega ratt att vfwcrgifwa Husbonde, tjenst och yrke, utan i förenlighet med de allmänna stadgar, som tillförene warit för honom zällandc. Wid första punctcn Lit.
Jettoner Hyresmedel Yed, ljus och expenser m. m. Till inköp och underhåll af böcker, musikalier och instrumenter m. m Observationsprocent 306: — 1,050: — 655: 85. 223: 15. 15: — 2,250: — Summa 4,308: — Någon erinran härvid har hos Revisorerne icke förekommit. — 191 - Kongl. Bibliotheket. Denna räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning och hos Revisorerne icke heller föranledt till någon erinran, upptager inkomster och utgifter sålunda: Deb et. Balans från år 1860: Uppbörd: Kredit. Utgifter: För inköp och inbindning af böcker m. tn. 13,868: 6. Balans till år 1862: Kongl. Serafimerorclens-gillet. (Allmäuna hospitalsoch barnhus-foudeu.) Räkenskapen, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad med anmärkningar, utvisar följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet. Uppbörd: Hyresmedel och tomtören 308: 20. Kollektoch armbössemedel 320: 75. Arfsoch qvarlåtenskapsmedel 1,190: 70. Balans till år 1862: K Balans från år 1860: öfverlevereringar och skulder 76,272: 92. Afskrifning: Uppfostringshjelp 18,280: —■ Understöd för sjuk vårdsanstalterna 6,700: — Underhåll 121,124: 21. Förmalnings-, maltoch bryggningskostnader 15: — Medikameuter 2,148: 44. Skrifmaterialier och expenser, ljus ro. m 29,637: 6. Nybyggnad och reparationer 35,832: 83. Reseoch traktamentspenningar 1,145: 79. Balans till år 1862: Kontant behållning