Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:ko från Civil-statens Pensions-inrättning, har Herr Prosten Schram, med erinran jemväl om den betydliga uppoffring, Lagman Carlsson vid Lands-sekreterare-tjenstens tillträdande, i anseende till de då vanliga tjensteackorderna, nödgades underkasta sig, utan att derför hafva erhållit den ringaste ersättning, hemställt, alt Riket Ständer måtte åt hans enka och döttrar på allmänna indragnings-staten anvisa ett pensions-belopp af 500 R:dr R:mt årligen, hvilket, efter enkans död, såvida döttrarna då voro ogifta, kunde nedsättas till 300 R:dr, och framdeles ytterligare minskas med 150 R:dr, när endera dottren blefve genom gifte försörjd eller med döden afginge. De i denna motion meddelade uppgifter äfvensom de handlingar, Utskottet till vidare upplysning i ämnet fått emottaga, ådagalägga onekligen, att framlidne Lagmannen Carlsson under en lång lefnad med nit och utmärkelse fullgjort sina åligganden i Statens tjenst; och om, vid frågans bedömande, Utskottet egde att fästa afseende endast på den skicklige embetsmannens förtjenster, kunde visserligen motionärens framställning icke anses innefatta öfverdrifna anspråk. Men Utskottet, som, i anseende till mängden af framställningar i denna syftning, äfven har att tillse, det Statens inskränkta tillgångar ej allt för hårdt anlitas, måste dervid i främsta rummet taga i betraktande, huruvida de äskade understöden äro af oundgängligt behof påkallade; och då aflidne Lagmannen Carlssons sterbhus, fastän behållningen ej uppgått till betydligare belopp, dock ej är utan alla tillgånger, samt enkan derjemte uppbär pension från Civil-statens pensions-inrättning, finner Utskottet, som nödgats afstyrka ansökningar om pensioner för andra tjenstemäns enkor och barn, hvilka befunnits i verkligen nödställd belägenhet, sig ej kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda ifrågavarande framställning. 97:0.
Såväl detta år, som det förlidna, under den missvext, som då inträffade, var jag vittne till att en mängd personer i min hemort voro arbetslöse till följd deraf, att de hemmansägare, som förut hade sysselsatt dem, icke vidare kunde lemna dem något arbete och då tror jag 27 * 420 Den 23 December f. m. det hade varit nyttigt om det hade funnits en inrättning, hvarigenom dessa personer kunnat få anvisning att gå till ett bestämdt ställe för att få den sysselsättning som de sökte, och jag tror att om man icke tillvägabringar sådana inrättningar, så skulle det kunna hända att de personer, hvilka icke få tillfälle alt genom arbete förtjena sitt bröd, derigenom förledas att laga sig det på annat sätt. Frih. Hermelin, Aug. Söderling, anförde dels muntligen dels skriftligen: K. förordmn af d. 25 Maj 1847 om fattigvården i riket, 2 § 3 mom. stadgar: ”Vilja särskilda fattigvårds-samhällen förena sig om bildande af gemensam arbets-inrätlning eller annan gemensam åtgärd i afseende på fattigvården, och hafva de derom öfverenskommit, gore derom anmälan hos Wår befallningshafvande, som har att underställa frågan Wår nåd. pröfning.” Andan af författningen visar alt kommunerna inom sig böra söka den kraft, den sammanhållning och utveckling, hvarigenom de sjelfva kunna tillbakavisa den fattiges obilliga fordringar. Det är således icke lill Staten utan till kommunen, som den behöfvande äger vända sig med begäran om understöd. Jag anser fördenskull, lika med hvad 2:ne talare redan yttrat, det vara af högsta vigt att, icke allenast inom den mindre kommunen eller socknen, utan äfven inom den större kommunen eller länet, inrättningar bilda sig, hvarigenom fattigvården på ett systematiskt sätt kan ordnas.
Banken, angående åtgärder för skiljande från dess tillgångar af inlöst kopparmynt af äldre preglar: B. II. 658; III. 128,377, A. 377. —, om ställande af ett årligt anslag å 10,000 Riksdaler till BankoFullmägtiges disposition, lör att utdelas såsom arvoden åt Ban - kens tjugu äldsta extra-ordinarie tjenstemän; motion af Friherre Carl Gustaf Duwall: se Motioner. Banken, angående föreskrifterna i lista Artikeln al Banko-Reglementet om dess verksamhet och de fonder, hvarå sedelutgifningen utöfver metalliska valutan är grundad: B. V. 442, 458, 477, A. 477, 507. Banker, enskilda, i anledning af väckta motioner om emottagande och invexling i Rikets Ständers Bank af förstnämnde Bankers sedlar, m. rn.: B. III. 200, 475, 486, A. 495. angående förändring i sättet för påförande af bevillning åt sedelutgifvande sådana; motion af Grefve Arvid Posse: se Motioner. Bankerna, de enskilda, i anledning af väckt förslag om öfverflyttning på dem af landtränteriernas kassa-förvaltning: B. II. 155, 158, 186, A. 203. Bank-lagstiftningen, rörande; motion af Herr Rudolf Cederschjöld: se Motioner. Banko-Diskonten, i anledning af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren 1. F. Forsslund att infria åtskilliga af förre Riksdags-fullmägtigen Paul Hedström mot falska handlingar erhållna lån från nämnde verk: B. II. 555, 558, 591, A. 591. Banko-Diskont-verket, i anledning af f. d. Kamereraren A. W. Wäsströms ansökning om eftergift af upplupna öfverräntor å till nämnde verk inbetald skuld: B. II. 365, 532, 546, A. 546.
Sedan Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag erhållit kännedom af detta förhållande, funno de sig föranlåtne att, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 24 Juli samma år utvisar, till Kongl. Maj:t underdånigst hemställa, att, då Committerade saknat både tjd och ledighet ifrån andra Embetspligter, Serskildta Utskottets Bctänkanden. 465 för att kunna ingå i den utförligare behandling af sitt uppdrag, som ämnet fordrat, en serskild Comité, till utarbetande af en fullständig plan för en enklare, säkrare och mindre kostsam förvaltning af Rikets allmänna ärender, samt en rutgående dertill nödig granskning och utgallring at utkomna mångahanda, mer och mindre till tidehvarfvet lämpeliga ekonomiska författningar, och deribland äfven bestämmandet af gränsen för de juridiska och ekonomiska angelägenheterna, måtte tillförordnas, bestående af några, om de åtskilliga StyrelseVerken kunniga och i allmänna hushållningen erfarna män, hvilka skulle äga att, utan hinder af gällande lagar och författningar, föreslå sådana ekonomiska stadganden, samt den ordning för de allmänna ärendernas handläggande i dessa delar, som med Rikets närvarande skick och förhållanden kunde instämma, hvarjemte Riksens Ständer för verkställigheten häraf hade beslutat, att till påföljande Lagtima Riksdag för i fråga varande behof anordna 5000 Rd. med underdånig anhållan, att, i händelse denna summa i ke skulle vara tillräcklig, Kongl. Maj t täcktes af öfverskotterna på inkonxst-titlarne förskjuta medel härtill. Öfver denna underdåniga hemställan, samt hvad Riksens Ständers Skrifvelse i öfrigt innehöll, behagade Kongl. Majrt i Nåder höra StatsBeredningen, som, enligt hvad dess till S rskildta Utskottet nu mera öfverlemnade underdåniga Utlåtande innehåller, fann, genom det gjorda penninge*anslaget, utväg 466 Serskildta Utskottets Betänkanden. vara för Kong!.
Hvad räntetagaren angår, så hemställer jag till en hvar inom detta Hus, som upptagit räntespannemål, på det sätt Författningarne hittills bestämt, och ej räknat på några småaktiga tillställningar till lönens uppdrifvande, om lian ej skulle ansett sig mera belåten med en jemnare inkomst, än som af det hittills brukliga beräkningssättet varit en följd. Om ock vid ett missväxtår, då sädespriserne följaktligen äro höga, räntetagaren efter det nu föreslagna beräkningssättet skulle få en mindre inkomst, än han fått efter det gamla; så hvad är väl mera billigt, än att räntetagaren med räntegifvaren något delar tyngden af en sådan natur-calamitet. Deremot synes mig som räntegifvaren möjligen snarare skulle i 4 2 Den i Mars e. m. hafva skäl alt klaga öfver förlust, än räntetagaren, i genia år; men jag tror dock, att man har mindre skäl att befara sådant, helst räntegifvare!! genom det nu föreslagne sättet att erlägga räntorne helt och hållet tryggas för att ej vara underkastad några vexationer. Utskotten föreslå, att då löpande årets markegång understiger medium af sednaste 5 årens markegångspris, räntegifvare!! må äga utgöra praestationerne in natura, men med skyldighet att derjemte contant betala skillnaden emellan de olika prisen; och häraf finner man lätt, att hvarje räntegifvare skall finna sig häst belåten att alltid erlägga lösen; ty endast de, som bo nära en räntetagare, hvilken sjelf emottar räntepersedlarne, skulle deraf icke hafva någon fördel; men detta är sällan eller aldrig fallet, utan oftast måste räntorne forslas flere mil. Jag yrkar derföre samma satts, som jag redan vid i8a3 års Riksdag sökte göra gällande, och Utskotten hafva nu fullständigare än då behandlat ämnet. Hvad UtskoLlen föreslagit, anser jag vara så förenligt med räntegifvares och räntetagares ömsesidiga sanna fördelar och af den stora vigt för fäderneslandet, att jag icke tvekar, att det ju vinner Ridderskapets och Adelns samt de öfrige Ståndens bifall, hvarigenom ytterligare den fördel skulle beredas, att man sattes i stånd göra en bestämdare beräkning af de indeldte lönerne, så att
Då det måste åligga hvarje vittne, att edeligen, der så påfordras, fästa sitt intyg, ehvad denna förbindelse är skriftligen uttryckt, eller icke, så lärer möjligheten af menedens brottslighet och våda ingalunda genom det föreslagna uteslutandet kunna från slika vittnes-attester alldeles skiljas. För den okunnigare blifver dock skyldigheten att i uttryckliga ord erkänna den förbindelse, som vittnesmålet medför, åtminstone en påminnelse att taga sig till vara för sanningslös uppgift. Erfarenheten har ådagalagt nyttan häraf, hvarföre Utskottens vördsamma tillstyrkan är, att anmärkningen må förfalla. Den yrkade förändringen, att, i stället för orden: 2:ne gånger uppropadt, bör heta Lags. Allm. Desv. o. Oec. Utsk. Uti. 55 s:ne gånger omedelbarligen efter hvarandra uppropadt, hafva Utskotten i den nya redactionen af denna §. iakttagit, men deremot icke kunnat gilla hvad af samma anmärkare blifvit yrkadt, att muntligt votum borde aflemnas genom skriftligt befullmägtigadt ombudj enär just ändamålet med §ns stadgande är, att förekomma hehofvet af en sådan skriftlig fullmagt, till beqvämlighet för dem, som icke kunna skrifva, och enär den föreslagna skriftliga fullmagten, enligt derom gifna föreskrifter, i sjelfva verket ej klefve annat, än en skriftlig voterings-sedel. §. 46. Förmodligen genom missförstånd af §.ns ordalydelse har blifvit yttradt, ”att anmälan hos Kongl. Maj:t vore så mycket mera onödig, som de röstegande, genom sin frånvaro, förverkat sin rösträtt, och de föreslagne genom tidsutdrägten blifva lidande.”
Ersättning för af hemmanet Degerberget N:o 1, 7/24 mantal i Jemtlands län utgjord effektiv rotering under åren 1859 med 1862 72: 87. 1864. Enligt Kongl. Brefvet den 9 September 1857. Godtgörelse till Norrköpings stadsförsamling för mistad ränta af f. d. Stadskyrkoeller Bergsbro-qvarnen, för åren 1862 och 1863 382: 86. 1864 Enligt dito. Ersättning till Landshöfdingen i Södermanoch lands län, för afskrifning af räntan från Täckham1865. mars tullmjölqvarn för åren 1863 och 1864 568: 26. 1864 Enligt dito. Ersättning till vederbörande för afskrifna ränoch tan af Hudened Mellangårdens qvarn N:o 4 i Hude1865. neds socken af Elfsborgs län, för åren 1863 med 1864 23: 16. 1864. Enligt Kongl. Kammar-kollegii utslag den 22 Febr. 1864. Roteringsersättning till innehafvaren af rå- och rörshemmanet Stommen */2 mantal i Frökärna socken af Skaraborgs län, för åren 1859 med 1864 145: 82. Enligt Kongl. Brefvet den 9 September 1857 och Kongl. Kammar-kollegii skrifvelse den 5 Juni 1863. Ersättning till innehafvarne af rusthållet N:o 45 Axstad för afskrifna räntan å Motala Hellegårds . qvarn 161:02. 4,324 27 1864 och 1865. 8:o. Komitéen för pensions-väsendets ordnande: Enligt Kongl. Brefven den 1 April och den 17 Mars 1865. Ersättning till Kamereraren i Kongl. Krigskollegium J. H. Komitéen för uppgörande af förslag till folkskolelärares pensionering: Enligt Kongl. Brefven den 30 December 1864 och den 3 Mars 1865.
Stiftärenderne i allmänhet blifvit med nit och ordning af Directionen förvaltade ; dock som af redogörelsen för Grefliga Schefferska stiftningen finnes, att 17 R:dr 44 sk. 9 r.st. B:co, derstädes ännu balanceras, såsom en skuld, hvarföre nu mera aflidna Priorinnan vid Stiftet i Norrköping, Fru Ulfsparre, född Grefvinna Creutz i lifstiden Jiuf - Den^20 Augusti e* m• 31* tat för uppburne hushållspenningar , som , vid Inrättningens upplösande i Norrköping, icke äro vordne redovisade; och upplyst är, att bemälte Grefvinnas arfvingar efter hennes död, sökt och vunnit urarfva förmon, samt att någon tillgång i boet icke eller funnits till skuldens betalande; men bemälta Grefvinnas arfvingar fått af Shefferska stiftningen lyfta ett halft års pension med i33 R;dr 16 sk., såsom begrafningshjelp, utan att dervid något afdrag för samma skuld skett, anser RiddarhusUtskottet sig icke kunna undgå hemställa, det de StiftsDirectionens Ledamöter, hvilka sistnämnda utbetalning anordnat och ännu lefva, måtte ofvanberörde 17 R;dr 44 sk., g r:st. Banco Schefferska stiflningen ersätta, så framt icke Ridderskapet och Adeln skulle finna nämnde belopp, i anseende till dess obetydlighet och då flere af StiftsDirectionens på den tid varande Ledamöter, nu mera jemväl äro genom döden afgångne, häldre böra ur räkenskaperne afskrifvas. §. 3.
Jag får såsom min egen mening åberopa Hr Stuarts, detta betänk, åtföljande reservation, samt yrka bifall dertill, att ynglingen Silfverstolpe må beviljas ett understöd af 200 r:dr b:co. Jag bär, då betänk. förra gången förevar, anfört mina skäl, och de äro i den åberopade reservationen upptagna. R. o. Ad. biföll Utsk:s utlåt, med den förändring, att, på sätt reservanterna yrkat, understödet skulle förböjas från 100 r:dr till 200 r:dr b:co årligen under de 2:ne omtalade åren. Ånyo föredrogs och bifölls BancoUtsk:s d. 1 dennes på bordet lagda betänk. N:o 66, i anledn. af åtskilliga inom Den 4 December e. m. 87 RiksSltn väckta motioner om beviljande af pension för aflidne Föredrogos ånyo och biföllos Lag-och Oecon.Utsk:ns d. 1 dennes på bordet lagda betänk:n: Nto 3o. öfver väckta motioner om ändringar i nu gäl lande föreskrifter, ang:de deltagningsskyldighet i kyrko-och prestgårdsbyggnad; Nto 3i. öfver väckt motion om upphäfvande af nu gällande föreskrifter om husbyggnad å hemman på landet; Nio 32. i anledn. af väckt fråga om skyldighet för Rikets Hofrätter och Collegier att vid hvarje riksdag inkomma med utlåttn öfver lagstiftningens verkningar. Vid förnyad föredragn. af Oecon.Ulskts d. i dennes på bordet lagda utlåt. Nto 13y, i aniedn. af vackla motioner om reglering dels af den till stapelstäderna utgående tolag, dels af de s. k. stadsandelarna i uppstäderna, blef samma utlåt, ånyo hegardt på bordet af Hr Hjärne, Harald, och Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr. Ånyo föredrogs och bifölls Oecon.Utskts d. 1 dennes på bordet lagda betänk. Wto i38, i anledn. af väckta motioner om utvidgad sågningsrätt å såväl skattlagda som busbehofssågqvarnar. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence yttrade, att ehuru det mål, som i RiddarhusUtskottets Memorial innefattades, kunde anses såsom, ett Ekonomiskt ärende, hade det dock merendels varit vanligt, att, enär anmärkningar blifvit gjorde vid något RiddarhusUtskottets Memorial, deröfver höra Utskottet, 24 Den i December. hvilket i förevarande fall syntes desto mera nödigt, som den af någre Ledamöter föreslagne hyressumma blifvit uppgifven till olika belopp, och det följagtligen kunde borttaga någon tid, att, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna betalning böra äga rum, nu genast bestämma en viss summa. Hans Excellence hemställde altså ä nyo, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att Utskottets Memorial, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera. Bifölls. Föredrogos ä nyo och gillades följande BancoUtskottets den 26 och 27 sistlidne November under N:o 1 och 2 afgifne, samt den 28 derpå följde e. m. på bordet Iagde, memorial: 1:0 I fråga om Formulaire för den Ed, som Rikets Ständers Ledamöter af samma Utskott, och de vid Utskottets Canzli anställde Tjenstemän under nuvarande Riksmöte, böra aflägga. 2:0 Om tillåtelse att antaga Notarier, till besörjande af Protocollsföringen vid Utskottets fördelningar, samt om aflöningens för Utskottets Canzli och VaklBetje - Den i December. a5 liing anordnande af de för Riksdagskostna derne anslagna allmänna medel. Föredrogos ånyo och biföllos RiddarliusUtskottets den 25 sisth November aflåtne, samt den 28 derpå följde e. m. på bordet lagde, tvänne Memorial: 1:0
Det är på sådant sätt Lag-komniittéen, med bibehållande af den på rättvisa och billighet hvilande grundsats, alt en hvar af makarne -skall få orubhadt bibehålla hvad han sjelf förvärfvat, beredi likhet i lagstiftningen på landet och i staden. Utskottet deremot har gått i motsatt riktning, upphäft nämnda grundsats och förvandlat äktenskapet till etl medel att förvärfva annans egendom. Det torde tillåtas mig få visa, till hvilka följder detta förslag leder. En man, som före äktenskapet förvärfvat last egendom, gifter sig med en obemedlad qvinna. Efter några års äktenskap upplöses boet genom hustruns död. Dennas slägt — om de ej ega barn —• inställer sig då och täger hälften af den egendom mannen före äktenskapet sjelf och ensam förvärfvat. Orättvisan i lagen springer här så skarpt i ögonen, att den synes våldföra eganderälten. Ega makarne barn tillsammans, blir orättvisan mindre i ögonen fallande; men deu qvarstår dock, enär mannen då måste, medan han ännu lefver, till sina barn afträda hälften af en egendom, sorn han utan deras moders biträde sjelf förvärfvat. Upplöses åter äktenskapet genom mannens död, tillfaller ej hans sjelfförvärfda fasta egendom hans barn, utan hustrun tager då hälften deraf och denna hälft beröfvas oftast barnen genom ett nytt giftermål, hvarigenom egendomen öfvergår till en annan slägt. Häraf synes till hvilka orättvisa följder man kommer, då man öfvergifver en sann och riktig grundsats. Å andra sidan har man sökt framhålla, huru hårdt det vore för en hustru, att jemte mannen äfven förlora den lästa egendom, på hvilken de lefval och der de båda nedlagt sina bästa krafter. Men ehuruväl jag inser det hårda i detta förhållande, kan jag dock icke medgifva, att hustruns rätt blifvit för nära trädd, enär hon i egendomens förvärfvande ej tagit del och enligt lag har rätt tili förkofringen och egendomens afkastning.
Om fördenskull ett visst antal dagsverken, t. ex. 10 ökeoch 10 drängedagsverken, som enl. markegångstaxorna förde tjugo åren 1834 —1853 upgå till 19 R:dr 11 sk. 4 rst., förvandlas, med hälften 9 R:dr 28 sk. 8 rst., till spanmål å 7 R:dr 20 sk. 6 rst. pr tunna, så utgör detta 1 tunna 8J k:pr. Om derefter spanmålen, såsom jag förut nämnt, nedgår till nyssberörde medelpris, 6 R:dr 43 sk. 2 rst. pr tunna, så utgör 1 tunna 8£ k:pr blott 8 R:dr 40 sk. 3 rst., hvadan räntetagarens förlust således utgör 36 sk, 5 rst. eller ungefär 8 proc. Den andra hälften, som förvandlas till 1 LSI 11,3Ö U smör, efter medelpris af 6 R:dr 3 sk. 9 rst., torde i det närmaste bibehålla sitt värde, men icke ökas. Fortsätter man samma räkning, t. ex. för Kronobergs län, så blir räntetagarens förlust 11 proc., och i Östergöthland upgår den till 20 proc., om dagsverksräntan förvandlas till hälften spanmål och hälften smör, och priserna å spanmålen, hvilka nu äro betydligt förhöjda, blifva minskade och sådana dé voro mellan åren 1824 —1834, då medelpriset å tunnan i sistnämnde län var 6 R:dr 35 sk. 2 rst., hvilket jag äfven tror skall bibehålla sig under de kommande åren. Det synes således som K. M:s förslag, i afseende å dagsverksräntan, är det bästa; men detta förslag förkastades af R. o. 10 H. 15 i 26 Den 11 Augusti. Ad. samt PresteSt., och har.nu äfven rönt samma öde inom de öfriga St:n. Det är följaktligen ett förslag, -sorn fallit, och som icke mer kan komma i fråga. Nu är endast frågan, huruvida R. o. Ad. vill vidblifva sitt förra beslut eller antaga BondeSt:s inbjudning, sorn ungefärligen öfverensstämmer med StatsUtsk» förslag.
I öfrigt är:Håll-skjutsen redan afskaffa^, ulan att deraf förmäilas någon serdeles olägenhet för resande, helst sorti Resérv-skjiftslagen och andre invid Landsvägarne boende hé lii må lis b r u ka re ej sällan;,' t ö fki örn den resandes fortskaffa lide, så att tviater,; dels inom Reserv-lagen dels emellan desse och andre skjutsande, under sednare åren ofLa ägt ruin och stundom föranledt till rättegång. För Väghållningen på Ijfaldet erfordras årligen från och med 4 till och med 16 Öke Dagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande lill localen, samt något mera vid tillfälliga större skador å Vägume; och genom dessa Dagsverken, beräknade efter ett medeltal af Markegäiigs-priserne, nied tillägg af Brobyggnads-kostnaden, tiar uppkommit den summa Tabellen innehåller för delta onus, och hvilken, fördelad lika på förmedlade hemmantal, svarar emot ii R:dr eller något deröfver på helt mantal årligen, -tEgentligen är dock väghfillnings-.besvälet, när vägarue jemtll och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad ziffran sålunda derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura, eller genom arbete, på sådane mellantider af året då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; mell det är sannolikt ätt vöghållnings-besväret blifvit drygare, ellet' erfordras flere dagsverken, sedan Väglagningstiden och Vägsynériie förflyttades inpå sommaren, och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, att vägume nu äro ojemna och tunga för trafiken äfven under sommarmåliaderne, då de annars borde och kunde vara göda;.
Skrifvelse, rörande ärligt anslag för utgifvandé af Svenskt Diplomatarium. XXU. loä. •— Wto 334. angående tiden för revision af Stats-, Bankooeh RiksgäldsVerkens räkenskaper och förvaltning. XXII. 103. — j\:o 335. angående bibehållande af 65 och 66 §§. samt förändring af 67 och io3 §§. uti i83o års Reglemente för RiksgäldsContoret. XXII. io5. — N:o 336. rörande fattigvårds-anstalterne. XXII. io5. — N:o 337. angående upptagande af ett lån till befrämjande af EiypotheksFöreningar. XXII. to5. — A:o 338. med öfverlemnande af förslag till ny Författning, angående bränvinsbrännings-rättigheten. XXII. 106. — A:o 33g. med öfverlemnande af BevillningsFörordningen. XXII. 106. — N:o 34o. med formulaire dels för den förbindelse, som skall af HypotbeksFörening afgifvas till RiksgäldsContoret, och dels för den garantie sistnämnde Conior äger meddela dylik Förening. XXII. ti5. — N:o 34i. angående förklaring af i Gap. 2 §. StraflfBalken samt Kongl. Brefvet den 25 September 1777. XXII. ii5. •— N:o 342. angående RiksgäldsContorets behof ifrån och med i835 till och med 1 ö3g. XXII. 118. ■— N:o 343. med öfverlemnande af den upprättade RiksSlaten. XXII. 118. —■ N:o 344. angående grunderne för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling, samt andre med grundskatternes utgörande gemenskap ägande frågor. XXII. 161.