Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid granskningen af Committerades till Styrelse-Verkens organisation afgifne Förslag, komma Riksens Ständer att inhemta, huruledes Coinmitterade ansett sig icke för närvarande och innan grunderne för den blifvande organisationen blifvit bestämda, hafva bordt uppgifva Förslag till ett förbättrade arbetssätt inom de administra* 49 J Proposition om Rikets Styrelse-Verk'. tiva Verken, och i följd deraf upprätta Förslag till specielle Instructioner och arbetsordningar för hvarje Departement och derunder lydande Verk, samt till Tjenstemännens antal och deras löner; Och då för detta arbetes fullbordande, äfvensom för fortsättningen af det påbörjade arbetet nied de oeconomiska Forfattr.ingarnes öfverseende och granskning, nödige medel erfordras, anser Kongl. Majit sig böra för Riksens Ständer framställa angelägenheten deraf, att det anslag, som hittills, sedan 181a ars Riksdag varit af Riksens Ständer åt ändamålet anvisadt, än vidare må få fortfara. Kongl. Maj:t förblifver Riksens Ständer, ined all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt Bilaga. Committerades till Reglering af Rikets Styrelse-fork Underdåniga Betänkande. Stormägtigste Allernådigste Konung! E,ie, Kongl. Majit har, genom Förordnande af den 2 Februarii 1819, i Nåder anbefallt Committerade, att ”på sätt Riksens Ständer vid sist”förflutne Riksmöte, i underdånighet begärt, fö* Betänkande om Rikets Styrelse-Verk! 493 ”retaga ny reglering af Rikets Ämbeten och "Tjenster, samt ett förbättradt arbetssätt inom ”Rikets Styrelse-Verk.” Riksens
Stockholms Slott den 24 Maj 181 5* CARL A. G. Mörner. Utdrag af Protocollet öfver Handels* och Finance-Ärenden, hållet inför Hans 4° I JHen i 5 Maje Hans Maj:t Konungen, i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 24 Maj iSiSs hvarvid Hans Kongl. Höghet Kron* Prinsen var tillstädes, , Närvarande: Deras Excelleneer, Jasthiae.-Sltats.Ministera Herr Grefve Gyllenborg och • Stats.Ministern för Utrikes Ärendcrna Herr Grefve von Engeström, Srats-Råden, Hans Excellence Herr Grefve Rosenblad. Hans. Excellence Pierr Grefve Adlercreutz»; Hans Excellence Herr Friherre Flemming» Hans Excellence Herr Friherre Lagerbring» Plans Excellence Herr Grefve Puke. Herr Friherre Adlerbeth. Hof-Canzleren Herr Friherre af WetterP stedt. Stats-Secreterarén Grefve Mörner. Stats-Secreteraren Grefve Mörner uppläste I underdånighet ett -på Hans Maj-ts Nädiga befall, ning uppsatt förslag till Kongl. Majus Nådiga skrifvelse till Riksens .^Ständerangåehde de åf Hen 2 9 Maji 40.9 särskildta Riks-Stånd vid åtskilliga Riksdagar gjorda underdåniga 'ansökningar om förändrad® bestämmelser i afseende på levereringen af Hö och Halm, samt angående en fri Victualie-handel, hvilket underdåniga förslag Hans Maj;t behagade, uppå Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkander i Nåder gilla; och skulle Nådig skrifvelse, i enlighet dermed, till Riksens Stän_ der afgå. Ex Protocollo Gustaf Fredr. Bohm. Utdrag af Protocollet, hållet i Håglöf.
Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsluts Utlåt. N:o 40, i anledning af dels återremisser å Utsk:ts Betänk. N:o 21, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande, dels ytterligare väckt motion i samma ämne; Den 22 Augneti e. m. samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern. N:o 125, med formulär till fyrktalslängd, till debiteringsoch uppbördslängd för kommunalutskylder, samt till debetsedel för dylika utskylder. K. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 22 Augusti 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades profit för den 9 sist). Maj e. ni. Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot.-utdrag N:o 379, innehållande inbjdning till de öfriga Hiks-Stånden att biträda Borgare-Sfis beslut i afseende å Lag-Utsk:ts Utlåt. N:o 48, i ani. af återremisser af Utsk:ts Betänk. N:o 21, i fråga om tillägg lill lagstiftningen ang:de äktenskapsskillnad. Begärdes på bordet. Föredrogs ett från Ilederv. Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 38!, med kommunikation af en utaf Jöns Rundbäck från Göteborgs län, på grund af 56:te §:n II. 0., väckt motion att de protokoll, som skola blifvit hällne vid förstärkta StatsUtsk:s sammanträden den 6:te, 7:de och 11 :te dennes, måtte varda till trycket befordrade och bland Riks-Ståndens ledamöter utdelade. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då den kommunicerade motionen redan blifvit af Bonde-St. till behörigt Utsk. remitterad, R. o. Ad. torde finna, att prot.-utdraget ej föranledde till någon annan åtgärd från R. o. Ad:s sida än att läggas till handlingarne.
Hvad likväl serskildt angar Hemmanet Bergshammar Ett Mantal Krono, hafva Riksens Ständer funnit: att detta Hemman först genom Kongl. Brefvet den 1 October 1707 blifvit af Drottning Hedvig Eleonora i Nåder öfverlemnadt åt Sekreteraren Grefve Samuel Hark på 12 års tid , räknad från Michaeli 1706 emot ett årligt arrende af 300 Daler Kopparmyt: att samma arrende, på sätt Kongl. Brefvet den 8 September 1719 utvisar, under beständig besittningsrätt förunnades Greflige Barkiska familjen: att bekräftelse derå den 13 Januari 1783 meddelades Stats-Sekreteraren Grefve Bark och dess arfvingar Son efter Son och Dotter efter Dotter: att Arrende-Afgiften , enligt Kongl. Brefvet den 29 April sistnämnda år, förhöjdes till 33 R:d 16 sk.: och att äfven stadfästelse härå blifvit gifven af Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 10 Januari 1797. Som arrendet af Bergshammar ingick till Ulriksdahls Slotts - Kassa och således tillkom Hennes Maj:t Enke-Drottningen år 1810, då Riksens Ständer förehade reglering örn Kongsgårdarnes förvaltning i allmänhet; så ansågo Riksens i84 Underdåniga Skrifvelser. Ständer vid berörde Riksdag något serskildt förordnande om detta Hemman icke kunna under Hennes Majus [Lifstid komma i fråga ; men , i följd häraf samt 77 §, Regerings-Forrnen , tillhörer det nu Riksens Ständer att bestämma burn dermed skall förhållas, och hafva Riksens Ständer, i anseende till det ringa arrende, sorn inflyter till Staten för Bergshammars hemman , beslutit, att vid ett slikt bestämmande böra följas de grunder, sorn Riksens Ständer uti underdånig Skrifvelse den 3o:de April 1810 stadgat, och JCongl.
Antingen måste således, på sätt Rikets Ständer år 1840 begärt, stämning uttagas och talan vid behörig domstol utföras, angående egandeoch dispositions-rätten, eller ock en allman undersökning ske, på sätt vid 1830 och 1844 års riksdagar äfven begärdes; såvida ej elen utväg kan vidtagas, som nu blifvit begärd och som betryggade kyrkornas och presterskapets rätt, på samma gång som den, genom erkännandet af kronans, befordrade en tryggad besittningsrätt i framtiden för åboerne; hvarigenom hemmanens bättre vård och skötsel, jordbrukets tillvext, förökning af statens inkomster jemte en talrik befolknings trefnad och förkofran kunde betryggas. Jag vågar på dessa skäl vördsamt tillstyrka, att samtlige Riks-stånden måtte åter hänvisa det nu afgifna utlåtandet till en förnyad behandling af I löglofl. Stats-Utskottet.” Uti denna reservation instämde Riksdagsfullmäktige!! Måns Månsson från Calmar län. Bih. till R. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Augusti 1851, kl. 12 in. Memorial, i anledning aj erhållen uterremiss å Utlåtandet N:o 294. (U. A.) Från Bonde-ståndet har Stats-Utskottet erhållit återrerniss å ifrågavarande, under N:o 294, afgifna Utlåtande, i anledning af väckt motion om statsanslag lill bekostande af en uppfunnen machin till uträkning, sättning och tryckning af mathematiska tabeller; men som berörde Utlåtande blifvit af de öfriga 3:ne Riksstånden bifallet, anser Utskottet, emot stadgandet i 75 § Riksdags-ordningen, sig icke kunna taga vidare befattning med detta af Rikets Ständer sålunda redan afgjorda ärende. Slockholm den 18 Augusti 1851. Bih. litt B. St. Ank. till Exp.-Ulsk. den 18 Aug. 1851, kl. 12 m.
Då jag förutser, att detta betänk, blir återremitteradt, anser jag också nödvändigt, att de upplysningar, som inom Ståndet blifvit lemnade, om XJtsk:n deraf skola hemta anledn. att frångå sitt betänk., må vara fullt öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Jag vill icke ingå i någon ytterligare discussion om principen, huruvida fabriksanläggmr på landet böra ensamue eller till någon del besörja fattigvården derstädes; men c|å en värd talare omnämnt Motala, och att der vore ett anmärk - Den g September f. m. ningsvärdt förhållande i så fal), att dervar. fattige skulle ligga socknen till last, Ler jag att på grund af speciel kännedom om förhållandet få numna, att så icke sker, utan att Motala verkstad sjelf ensam underhåller sina fattiga, hvilken anmärka, jag anhåller måtte få åtfölja återremissen till Utskrn, då det torde vara angeläget, att de uppgifter, hvaraf upplysningar skola hemtas, meddelas af dem, som känna rätta förhållandet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det är blott i afseende på den sist omnämnda omständigheten jag önskar få vördsamt hemställa till Utskrn, att då förhållandet med bruken, åtminstone i den ort der jag har mitt, nemi. i Carlskoga bergslag, är sådant, att de sjelfva underhålla sina fattiga, detta måtte blifva intaget i författningen, eller alt författningen måtte ställas derefter. Sådant synes icke vara fullkomligen iakttaget i förslaget, ty man ser först och främst icke någorstädes uttryckligen tillåtet för någon inrättn., att skilja sig från den allm. fattigvården, och icke heller ser man något undantag i i3 §:n, som stadgar afgiften. Då ett sådant frånskiljande af fattigvården för bruken ifrån den öfriga församlingen redan länge har ägt rum i den bergslagsorten, och, efter hvad jag förmodar, äfven i andra orter; så föreställer jag mig, att man kan anse sådant vara af erfarenheten godkändt, och att således brukens fattigförsörjning kan afskiljas ulan skada samt till stor lättnad både för bruken och den öfriga församlingen. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns betänk.
Ledamöterne i alla tider varit derifrån befriade, antagas borde, att Borgmästaren och de två ifrågavarande lagfarne Ledamöterne varit, hvar under den elier de lider, han, på sätt utredt blifvit, i Rådstufvurätten tjenstgjort, phgtige att hvar i sin mån, efter sig emellan verkställd lottning, i enlighet med 70:de § Konkurslagen, föredraga alla de af ifrågakomna konkursmål, i hvilkas handläggning de ej varit af jäf hindrade att deltaga; samt då bemälde ledamöter icke uppgifvit, att lottning af ifrågakomna mål dem emellan ägt rum, än mindre upplyst, hvilka mål hvar och en af dem haft skyldighet att föredraga, desse Ledamöter måste anses lika ansvarsskyldige för behandlingen af samtliga dessa mål, der de ej varit af laga förfall från deltagande deri befriade; alltså och då dessutom Borgmästaren, såsom Ordförande i Rådstufvurätten, de tider han ej åtnjutit tjenstledighet, och den ene af Rådmännen, såsom t. f. Ordförande under Borgmästarens tjenstefrihet, ålegat tillse, hvar under den tid, han Ordförandebefattningen sålunda innehaft, att obehörigt dröjsmål ej ägt rum med handläggningen hos Rådstufvurätten af de bland ifrågavarande mål, hvilka det tillhört annan ledamot att föredraga, fann Kongl. Hofrätten skäigt, med tillämpning af Usta Kap. 12 § Rättegångsbalken, fälla Borgmästaren och de två lagfarne Rådmännen, hvarför hvad honom i ofvanberörda hänseende lill last läge, att böta: Borgmästaren och den af Rådmännen, som tidtals innehaft Ordförandebefattningen, hvar för sig 200 daler 108 silfvermynt med Ett hundra R:dr R:mt, samt den andre lagfarne Rådmannen 150 daler silfvermynt med Sjutiofem R.dr, äfvenledes Riksmynt, allt Konungens ensak, deraf dock Advokat-Fiskalen skulle undfå hälften, hvaremot Kongl. Hofrätten ansåg det anmärkta dröjsmålet icke vara af sådan beskaffenhet, att ansvar derför lagligen kunde Rådstufvurättens öfrige ofvanbemälde Ledamöter ådömas.
Slata! ann» bre trän» nevier. ©ninina antal Brätt» nevier. 1855 till 1856 » 1857 » 1858—59 till 391 580 400 4,091 5,158 5,482 2,481 4,482 5,518 5,882 2,874 eller t ntebeltal 391 4,298 4,689 Sifafå l)ar fannolifa tiffwerFningdgnantiteten, forn före år 1855 utgjorbe mellan 50 od) 40 millioner faunor brännan årligen, nebgått: år 1855 till 11,444,000 fannor » 1856 » 12,513,000 » » 1857 » 14,980,000 » » 1858—59 » 14,446,000 » eder i ntebeltal för befia år till 13,545,750 Fannor. 21 anbra fiban (ja floa fiatéinFomfterna, font imber be lo åren 1845—54 t ntebeltal utgjorbe enbafl 759,000 9i:br UiiEömpitt, öFat fig: 60 Serättelfe om Ijmab i dtifet ocf) befö år 1855 tia 4,623,059: 65. » 1858—59 » 6,744,435: 2. eller t mebeltal för befia år tia 5,645,077: so. gör förfäljningö
Utskottet, som anser enahanda offentlighet bö ra ega rum vid PcrliceKammare i de fall, då sådane mål der förehafyas, i hvilka PoliceKatömaren eger Domsrätt, har der - 96 Lagutskottets Betdnkandeit. före trott sig böra tillstyrka att, genom utfärdande allmän Författning, må, i likhet med hvad 3, 4. och 5 §§. uti 7 Cap. af Förslaget till nya RättegåugsBalken inne-* hålla, följande stadganden meddelas. ”Vid alla UnderRätter samt vid PoliceKamrar då sådane mål der förehafva», i hvilka PoliceKammaren eger domsrätt, skall rättegång för öppna dörrar hållas ; och vare förthy, så läDge det ske kan, ulan trängsel för dem, som till Piätten höra, eller med sakerne hafva att skaffa, ej någon förment, att inne vara, medan Rätten sitter* der ej Rätten nödigt finner, att öfverläggning till beslut inom lyckta dörrar hålla* Så skola ock, vid andre Råtter, alla muntliga förhör med Parter eller Vittnen för Öppna dörrar hållas.5' ”Hvar som Rättegång åhöra vill, skall sig tyst och anständigt skicka. Gör någon annorlunda; varde först varnad, rättar han sig ej deraf, då må han från rummet afvisas* pligte ock för oljud och varn vördnad mot Rätten, efter Lsg.” ”Den, som i Rätten förer ordet, ege, till ordningens bibehållande, nödige föreskrifter gifva, utan att med de öfrige, som i Rätten sitta, derom öfverlägga, Hvad han i thy fall bjuder, varde genast åslydt; och svare han sedan för åtgärd sin, som för annaa Ämbetsutöfniog, om deröfver1 klagas/’ Detta lagutskottet: Betänkande». 97 Detta hemstålles dock, tillika med en Ledamots särskilda tanka, vördsammeligen Riksens Höglofl, Ständers vidare pröfning. Stockholm den 5 April 1825. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Håglofl. Ständers Lagutskott den 5 April 1823. S. D.
Då hemställer jag till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, är frågan om borgen, 0111 indragningsmagten, af natur att kunna ställas i bredd med frågan om Juryinrättningens bibehållande; jag frågar 0111 Ridderskapet och Adeln kan vilja blottställa denna heliga fråga för följderna af den voterades ömtålighet? Jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken först täcktes fråga, om icke Ridderskapet och Adeln önskar att dessa frågor måtte åtskiljas. Herr Hjerta, Gustaf: Då jag i discuSsionen under förra plenum vågade framställa samma mening som Grefve Frölich, men lika med honom finnér att, så vida vi kunde få en proposition, som endast innehölle att Juryn bibehålles och borgen icke ställes, ändamålet lika väl kunde vinnas, sorn genom den proposition jag föreslog; och då af flere ledamöter betänkligheter äro gjorde 59 H. 6* 84 Den 27 Januarii f. m. om denna proposition skulle vara öfverensstämmande med den form våra Grundlagar föreskrifva, förenar jag mig i Grefve Frölichs yttrande, att, jemte instämmande med Grefve von Schwerin örn vigten af frågan, vi måtte komma till afgörande derigenom, att Herr Grefven och LandtMarskalken framställer den proposition, huruvida Ståndet instämmer i den gemensamma tanke, att Jury hör fortvarande bibehållas samt borgen icke ställas. Jag inskränker mig till denna begäran, och vill icke inlåta mig i något besvarande af de framställningar, som bär blifvit gjorde, och varit ämnade att göra stor effect; då man nemligen sökt framställa vår tidnings-litteratur som af den vigt, alt den ville göra sig till en stat i slaten, förglömmande de orsaker hvilka utöfva kraft på -s opinionerne, och hvilka kunna finnas i samliällsinrättningen, eller genom någon myndighet sätta sig i kraft.
Hvad är du då? Intet! Om du åtminstone vore en träbild med en basun för munnen och en krans i handen! Men om du icke är något, då är dock jag något; jag är en stor man! Stor! Jag är icke en tum större än jag var nyss; men mitt bröst är vidare, jag andas lättare! Men det är nog icke så, det tyckes endast så, ty rocken tränger mig icke; jag kanske icke är större än nyss! O, min Gud, huru jag känner mig liten. Scen VI. OLOF, en äldre ADELSMAN. Sekretarius Olaus Petri, jag lyckönskar er och bringar er vår Konungs och Herres nåd och helsning! Jag tackar er! I har underrättelser från Riksdagen! I har vunnit ert mål; I är nu en stor och märklig man! Jag har i min mån bidragit till Svenska kyrkans befrielse från Påfvens regimente det var mitt mål! Det kahockså säga sig! ADELSM. OLOF. OLOF. ADELSM. OLOF. ADELSMANNEN. Vill I vara god delgifva mig hufvudpunkterna? Gerna, det är mitt ärende! (Läser.) »Primo: Gemensam förbindelse att motstå och straffa allt uppror » Vidare, om I tillåter! OLOF. ADELSM. »Secundo: Rätt för Konungen att till sig annamma biskoparnes slot och fästen » Tertio! OLOF. ADELSM. »Tertio» det är sjelfva kärnpunkten! »Rätt för adeln att återfå hvad af dess arf och eget sedan Konung» salig i lifstiden »Karl Knutssons räfst anno 1454 var kommet under kyrkor och kloster » Qvarto! OLOF. ADELSM. »såvida arfvingen med tolf mans ed kan styrka sin bördsrätt vid tinget.» Det kan han naturligtvis inte! (Lägger ihop papperen.) Ar det slut? OLOF. ADELSM. OLOF. Ja, är det icke vackert detta, om man undantar den der eden! Intet vidare? Om kyrkan?
Jag tror för min del det vara lämpligast, att R. o. Ad. nu beslutar om hufvudsaken, eller huruvida föredragningen af commandomål skall förenas med Krigsministe'ren, ty redactionen af i5 § blir då endast en följd af det här fattade Intfvudsakliga beslutet. Min öfvertygelse är, att angelägenheten fordrar de begge ifrågavar. befattningarnas förening, och jag tror mig ej här behöfva utveckla skälen för denna min öfvertygelse. Jag tillstyrker derföre Hr v. Hartmansdorffs förslag. Frih. Ehrenborgh: Det ämne, som nu är i fråga, har så ofta varit föremål för debatt, att det förmodligen för alla är val bekant. För min del har jag följt frågan med Den 6 October e. m. mycket deltagande, och ehuru den icke hörer till mitt yrke, har den öfvertygelsen hos mig stadgat sig, att Utsk» förslag är det rätta. Om IL o. Ad. delar denna mening, synes det lämpligaste vara att icke göra någon anmärkning vid det ifrågavar. morn.; men dä R. o. Ad. redan tagit för princip att utesluta de definitioner, Utsk. uppställt, tillstyrker jag 'för min del antagande af Hr v. Hartmansdorffs förslag. Gr. Horn: Jag instämmer fullkomligt i Frih. Ehrenborghs åsigt, att cheferna för Krigsdepartcmenterna tillika böra vara Konungens rådgifvare i commandomål; men då man beslutat, att förbigå alla sådana speciella bestämmelser, som Utsk. i sitt förslag intagit, skulle jag tro, att redactionen af 6 och rj rnomtn helt enkelt borde blifva: en för Armeens Departement; en för Flottans Departement. Hr von Troil: Jag ämnar endast yttra mig om sjelfva redactionen, och får fästa uppmärksamheten derpå, att i alla de föregående mom:n har ordet departement influtit, och att samma förhållande således här bör äga rum. För min del skulle jag helst se, att detta 6 moni. finge namn af Krigsdepartementet; men dernäst anser jag lämpligast, att det benämnes Armeens Departement, och jag tillstyrker således den redaction, som den siste talaren föreslagit.
De tvenne ledamöter af akademi-staterne i Upsala och Lund, som väljas att deltaga i dessa städers taxerings-kommittéer, och de tvenne borgare, hvilka i sam ma städer utses att deltaga i akademiska taxeringarne, böra såsom ledamöter öfvervara båda dessa taxeringar, för att på båda dessa ställen kunna meddela nödiga upplysningar. § 94. För städerne gäller att, då fullt autal taxeringsman af någon klass saknas, bristen må ifrån annan ersättas, hvarvid iakttages, att, om bristen uppkommer inom ridderskapet och adeln eller presteståndet, den ersättes genom ståndspersoners inväljande. § 95. Vid samma tillfälle, som ledamöter utses till slädernes taxeringskommittéer, skola suppleanter utväljas till minst en tredjedel af hvarje taxeringsmannaklass. § 96. I städerne ombytas årligen taxeringsmännen, på det sätt, att en tredjedel hvarjp år utgår, der sådant med antalet öfverensstämmer, men eljest hälften, under iakt tagande deraf, att i Fahlun och Sala borgare och bergsmän med hvarannan alternera; de väljande likväl obetaget att åter inkalla de afgående; hvarvid dock det afgående antalet skall vara i förhållande till peronalen inom hvarje klass, samt de taxeringsman skola afgå, åt hvilka en sådan befattning längsta tiden varit uppdragen. De, hvilka erhållit flesta rösterne, skola, genom magistratens försorg, så tidigt derom 52 Bevillnings-Utskollels Betänkande, JYi 4. underrättas, att, i händelse några afsägelse!' inträffa, suppleanterne må kunna tillkallas. § 97. Öfverstålhållaren och Konungens Befallningshafvande skola, på anmälan af Handels—kollegium i Stockholm samt magistraterne i de öfrige staderne, att skatlskrifningarne jemte allt öfrigt, som bör tjena till grund för laxeringskommiltéernes åtgärd, äro verkställde, i vederbörlig ordning bestämma tiden för deras sammanträden. § 98.
Han gjorde så med flit; ty afsigten med basreliefferna är att framställa ämnets betydelser, och icke dess portraiter. En taflas eller ett bildverks ursprungliga ändamål, sade vi, är att pryda. Derföre måste i henne, framför allt annat, iakttagas en städning åt prydnad; d. v. s. ett sådant ordnande, att mönstret behagar ögat och väcker den verkan, som är hvarje taflas första skyldighet. Mönster kalla vi det ordnade ögonspel, som ritade ting hafva för ögat: så, att alla dessa ting ha, i behöriga förhållanden, en viss storlek, ett visst afstånd från hvarandra, ett visst afstånd inom taflan och ett visst afstånd utur henne. Hvilka ämnen böra Målaren och Bildhuggaren välja till behandling? – Dem, som alla (med förutsättning af någon uppfostran) känna, och dem, som tillika – i högre mening – göra en nytta med sitt framställande. Det ena: emedan första nöjet är förloradt, om det skildrade behöfver uttydas; vid tydande af ett fint sammanhang ser man det långsamt, som bör ses på en gång. Det andra: emedan i ett välbeställdt samfund allt bör göras för allmänheten, antingen till dess nöje, eller jemväl till dess nytta. All skön Konst är till sitt väsende offentlig; den står i ett omedelbart förhållande till Staten. Och hvad följer häraf? Att landets religion och förfäders dygder innehålla de skildrande konsternas egentliga ämnen. Äfven Grekernes gudar kan och får man afskildra, så långt, som de kunna nyttjas till egna betydelser. En särskild fråga blir, om det nu, i ett handels-tidehvarf, medför någon stor nytta, att för allmänheten skildra förfäders dater, stora Regenter, och ett folkslags ära. Derpå måste vi svara Nej; af det skäl, att nu hafva folkslagen mera uträkning, än känslor. Se vi frågan endast från Konstens sida: hvad finna vi? Att öfverflöden sätta ett glitter i lefnaden; att den stora allmänhetens smak ger lagar åt artisten; och att man slutligen förlorar smaken genom smaken sjelf. Den menskliga svagheten, beqväm i en viss vana, hatar sanning; och hatar följaktligen skönhet, som är en fullkomning af sanning.