Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Sådana skulle nog lämnas under aftonens lopp. » Han hämtade ytterligare mod vid buffeten. Vid andra valsens början stod han, med ej längre så tvärsäker och öfverlägsen hållning, bugande framför fröken Maja Enebuske — som vägrade! Hennes vägran sårade honom djupt. Med upprörd röst fordrade han förklaring. Djupt rodnande, stammande och olycklig afgaf hon den. Hon hade förut varit glad åt att ha fått uppdraget på sin lott. Hon » skulle minsann säga honom sanningen. » Men hu, det var ej lätt att komma fram med den så här hänsynslöst. Det var icke för de där många uttrycken emellan » full » och » upprymd » hon vacklade. » Säg ut, hvad fröken menar! Jag var full på balen i onsdags, det var ju så, men », han log hånfullt, » jag hade ändå den äran att vara frökens kavaljer då — hvarför ej nu? » » Därför » — Hon flammade upp, och hennes varma lifliga ögon fylldes med tårar. «Därför att det är en skam, en skam för mig att mot min vilja, endast för konvenansens skull, tvingas att dansa med en person, — som inger mig — inger mig • — mot vämjelse — nej — ja, och harm. Jag har fått i uppdrag att säga det — och nu är det sagdt. » Med en suck af lättnad slutade hon sin förklaring. * * Men Och Med Hon Men Hon ger ej så pris på sig, — den rättvisan måste vi gifva dem! » — • » Medgifves, men — om de också skulle göra det, äga nutidens unga damer mod att rätta — öppet, mildt, fast, — utan docerande och åthäfvor? » » Jag tror det, » sade damen allvarligt.
Huru man derföre än må besluta i afseende på utförandet, detta må verkställas af Statens ingeniörer ensamme eller under ledning af någon bland Europas utmärktaste jernvägsbyggare — det må öfverlemnas åt ett bolag eller åt enskildte entreprenörer, så bör likväl, i min tanke, Staten sjelf alltid upträda som förlagsman — anskaffa anläggnings-kapitalet. Och då detta icke kan till hela sitt belopp uttaxeras på landets innevånare, nödgas man göra Statsskuld. Jag vet allt det förskräckande detta ord innebär, men vi äro redan inne på denna bana under en af dess farligaste former —- under formen af räntegaranti -—som i sjelfva verket är ingenting annat än ett förklädt statslån. Må vi derföre icke vidare hålla oss till ord utan lill sak. lilje vi införandet äfven hos oss af ett ändamålsenligt jernbanesystem, och derförutan må vi ej (änka på någon verklig landets förkofran, så måste vi i låneväg anskaffa de dertill erforderliga medlen, alltid under förutsättning af en på det sätt upgjord amortering, att samtiden drager så stor del som möjligt af bördan. Stats-skulds-systemets fördelar eller olägenheter bero hufvudsakligen på sältet för dess tillämpning. Statsskuld är förderflig, den undergräfver ett lands financiella och understundom äfven dess politiska oberoende, om den göres för improduktiva ändamål eller för betäckande af landets löpande utgifter. Den kan vara nyttig och blifva ett verksamt medel att höja nationalvälståndet, om den klokt begagnas till beredande af nya näringskällor för inhemsk industri, eller till öppnande af lättade kommunikationer. Faran ligger icke i dess bruk, men i dess missbruk. Den är i många afseenden välgörande om den grundas på ett inhemskt fondsystem. Ett sådant verkar pä den enskilde, som en sparbank i stort. Det framkallar i rörelsen tusentals kapitaler, som nu ligga ränlelöst skrinlagde. Det innebär nära nog den enda 'möjligheten för ett Iand att utan myntvärdets försämring uthålla ett krig, till och med en längre väpnad neutralitet.
Men tant Lovisa väntade icke på den erbjudna hjelpen, utan klef ändå på vinst och förlust baklänges rakt på den stackars Ajax, som följt sin unga matmor; hunden sprang förskräckt åt sidan, mamsell Lovisa förlorade jemnvigten och skulle fallit, om hon icke gripit tag i buskens nedhängande grenar, och förargad, som man alltid blir då man blir rädd utan orsak, började hon åter en lång fördömmelse öfver den olycklige Ajax, ”som ständigt var just der han icke borde vara, och alltid gjorde hvad han borde låta bli. – Och se der, – fortfor hon, alldeles förgrymmad vid åsyn af Annas våta och hoptuggade handskar, som lågo på sanden, – hvad han har gjort; dina vackra blåbärsfärgade handskar, som jag sjelf köpte åt dig i Vernamo, nu äro de förstörda jo, det är just värdt att ha något snyggt, då man har en sådan best i huset. – Åh, tant; handskarne voro just icke så vackra, och dessutom så kan jag räta ut dem igen, – men du får icke vara så ond på den stackars Ajax, – sade Anna, smekande, – kom ihåg att han är min enda lekkamrat sedan Konrad for. – Ja, ja; men du kunde ha en mindre och beskedligare hund, och icke en sådan der som liknar en varg; jag vet icke, hvarföre du icke tog den som lilla Sven tillbjöd dig, och som klockarn nu har, det var en vacker hund, och anständig se’n, – sade mamsell Lovisa, för andra gången upplockande de tappade blommorna. – Ack, min Gud, hur kan du kalla den otäcka lilla besten vacker, som jemnt springer på tre ben och håller upp det ena örat och ned det andra, – sade Anna skrattande. – Se så, låt oss gå in nu, – sade mamsell Lovisa, i det hon förtretad slog sanden af blommorna. – Klockan är väl nio, och maten tillreds; – fortfor hon, tog stolen med sig och gick emot dörren.
Borgare-Ståndet den 28 ^ —• »Bonde-Slåndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om ett serskildt anslag för Kongl. Theatern. (Stats-Uisk. Ull, N:o 452.) S. A. K. Uppå underdånig hemställan af Direclionen öfver E. K. M:s Hof-Capell och Speclakler, har E. K. M., uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott af den 3 sistlidna Februari, behagat i Nåder föreslå, att intill nästa Riksdag en årlig summa, motsvarande de af Rikets Ständer indragne anslag, hvilka sedan längre tid tillbaka varit till understöd för Dramatiska Spectaklet å Riks-Staten uppförde med 4,500 R:dr i contant och värdet af 200 famnar ved, calculeradt i penningar till 1,500 R:dr, må, vid den förestående extra Stats-regleringen, varda för Kongl. Theatern anvisad; men då, på sätt äfven Högslberörde Nådiga Skrifvelse antyder, Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutat indragning och upphörande af de anslag, som tillförne varit för Kongl. Theatern å Rikets Stat uppförde, och följagtligen den af E. K. M. nu gjorda Nådiga framställning om enahanda anslags beviljande å Ejctra Stats-regleringen innefattar samma fråga, som sålunda redan blifvit af Rikets Ständer pröfvad och afgjord; anse Rikets Ständer sig icke kunna, i anled - 68o Expeditions-ZJtskotlels Förslag till und. Skrifvelse j, IV.o 313. nili g af E. K. M:s nu aflåtne Nådiga. Skrifvelse, någon ytterligare åtgärd vidtaga. Hvilket Rikets Ständer härigenom få till svar i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 30 April 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 April 1841.
Jag bestrider att förhållandet verk-: ligen är sådant i hvad angår dessa 7 Härader; ty då man uppgifvit personalen till omkring 50,000 invånare i nämnde Härader, och hela Länet, bestående af 18 Härader, ungefärligen har en folkmängd af 140,000 personer, så kan jag ej finna att Gårdfarihandel» bidragit till någon särdeles ökad folknummer; 4co Den ig Juni, Att Dalkarlar och andra orters arbetare, äfvensom Norrlänningen, ej äro underkastade det åliggande, att vid utvandringar behöfva tillstånd eller ordentliga Pass, härrörer säkerligen derifrån, att de hittills genom arbetsflit biträdt allmänheten, och derigenom varit nyttige så väl för andra som sig sjelfva, och böra således ej jemnföras med Gårdfarihandlande. Grefve Lantingshausen t Albrecht: Sorn OecnnomieUtskottets Betänkande har för afsigt att hämma de missbruk som åtfölja Gårdfarihandeln, och dessa missbruk finnas omständligen upptecknade ide åtskilliga Memorial, som föranledt Betänkandet, anhäller jag att dessa Memorial måtte för Pudderskapet och Adeln uppläsas. Alla vittna derom, att dessa missbruk äro så betydliga , att några kraftiga utvägar till deras förebyggande böra vidtagas. Friherre Mannerheim: Hvad en värd Le damot, Landshöfdingen Baron Hjerta, behagat anföra, har hos mig ej kunnat åstadkomma en förändrad öfvertygelse. Hvad som är medgifvet rörande personalen, nemligen att 6 å 809 hittills sysselsatt sig med Gårdfarihandel, synes närmare bestämma det antal som kan äga utkomst och varor att afyttra, än det föreslagna af högst 30c; särdeles som det ej är öfverklagadt att Vestgötharne med tiggeri eller på annat sätt varit till last. Hvad åldern beträffar, nemligen att, till befrämjande af giftermål j ingen skulle få pass, som IV*. T)eii ig Jim, 401 som ej fyllt 30 år, synes ortens befolkning vittna att utvandringen densamma icke motverkat.
Den 17 Maj f. m. lil en gift person reser bort och lemnar sin maka qvar, möjligt för arfvingarne att, ut&n att visa, det den bortresta är död, tvinga hans maka till uplösning af boet. Efter min tanke har likväl den qvarvarande makan en juridisk rättighet, som gäller åtminstone f. n., och hvilken äfven synes mig böra gälla för framliden, att, så länge den bortovande maken lefver, dennes arfvingar icke må kunna tvinga den förra att uplösa boet, utan att med fulla bevis styrkes, att den bortkomna verkligen är död. Så väl juridiska som moraliska skäl tala härför. I händelse åter en person,’ hvilken man under en längre tid ej hört af, vore ogift, bestrider jag ej att hans arfvingar böra sättas i tillfälle att taga hand om hans qvarlåtenskap, äfvensom att en slik åtgärd icke må utan tillåtelse af domstol vidtagas. Men alt på sätt, som ifrågavande lag-förslag stadgar, fordra för nyssnämnde ändamål af domstolen en föreg:de pröfning af och dom öfver sökandens rätt till denna qvarlåtenskap, synes mig destomindre lämpligt, som denna rättsfråga sedermera kan ånyo blifva föremål för antingen samma eller annan domstols pröfning och dervid möjligen äfven komma att helt annorlunda bedömas. En sådan collision kuijde efter min tanke undvikas, derest eftersatsen i första punkten af 1 §:n erhölle ungefärligen följande lydelse: ”då må den frånvarandes make, om den till är, och, i annat fall, enhvar som å hans qvarlåtenskap eger något å hans död beroende an språk, hos Rätten i den ort, der han sist hade sitt hemvist, söka förklarande att han skall för död anses”. Denna redaction skulle efter min föreställning ega i mer, än det anförda hänseendet, företrädet framför den af Utsk. föreslagne. Enl. denna bör nemi. hos Rätten sökas förklarande att den frånvarande skall för död anses, och Rätten eger alt, efter en föreskrifven process, afgifva ett sådant förklarande, hvars rätta mening torde vara mindre riktigt uttryckt.
Den af staden Ystad i sådant hänseende afgifna säkerhetsförbindelse, hvilken blifvit af Kongl. Majit godkänd, öfverlemnades med nådigt Bref den 14 December 1860 till Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgäldskontor, hvarest, enligt de om det anvisade bidragets utbekommande meddelade bestämmelser, en fjerdedel af de för ifrågavarande företag såsom anslag utan återbetalningsskyldighet beviljade medel skall innestå till dess arbetet blifvit färdigt, afsynadt och godkändt. Uti en till Kongl. Majit ställd, af Dess Befallningshafvande i Malmöhus län med underdånigt memorial den 16 sistlidne Augusti insänd och förordad ansökning, har Hamndirektionen nu, jemte förmälan att, ehuru ifrågavarande muddringsarbete påbörjades år 1855 och sedermera hvarje år under tjenlig arbetstid oafbrutet fortgått, detsamma likväl, hufvudsakligast i anseende till hamnbottnens hårda och stenbundna beskaffenhet, ännu icke hunnit afslutas, samt att de återstående muddringarne, hvilka funnos antydda å en bifogad, utaf chefen för Södra Vägoeh Vattenbyggnads-distriktet upprättad, karta erfordrade en tid af minst 4 till 5 år, — i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte täckas än ytterligare utsträcka arbetstiden för ifrågavarande uppmuddring af Ystads hamn till den 1 September 1870.
” Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag tagit delta ämne i öfvervägande, och funnit, alt, äfven om skäl må förekomma till någon jemkning i de stadganden, hvilka för närvarande innefattas i 2:ne särskilta Förordningar under den j3 Julii 1818, deraf den ena ovilkorligen förhjuder ulgifvandet af tryckta eller graverade Invisningar, ställde på enskilte personer, och den andra hestämmer vissa inskränkningar uli rättigheten att utgifva 378 Den : 1 Mars e. m. sådane Invisningar handskrifne, följande anmärkningar likväl emot det af Eder nu framställde Förslag äga rum, dels att i den föreslagne Författningen endast namnes uppliäfvande af Kongl. Förordningen angående handskrifna Assignationer, men sjelfva stadgandet skulle i betydlig mån ändra äfven den, som rörer de tryckte och graverade, dels att, efter Förslagets lydelse, Invisningarne aldrig skulle få ställas annorlunda än till viss man eller ordres, således icke till endast viss man; ett förbud, hvartill någon skälig anledning ej synes vara för banden; dels ock slutligen, att uppställningen af Förslaget, då det innehåller, alt, ”i öfrigt hvad Lag ”och Författningar föreskrifva rörande så ”kallade löpande skuldsedlar, äfven i afseende på formen för deras giltighet, skall ”i allt blifva gällande för dessa slags I11- ”visningar eller Assignationer,” icke nog bestämdt utmärker, att för tryckta eller graverade mäste undantagas hvad i Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 är anbefaldt derom, att skuldebref, för att anses gällande, böra antingen vara egenhändigt skrifne och undertecknade af ulgifvaren, eller af endera, då flere skrifva dem under, eller ock bestyrkas af 2:ne vittnen, hvilka på en gång varit tillstädes, och af hvilka det ena skall hafva skrifvit skuldebrefvet. Uppå dessa skäl har jag funnit Mig icke kunna i Nåder godkänna Edert omförmälta Förslag.
Plätt utan hopp om ändring, endast för att vinna anstånd med verkställigheten, och då ett sådant mål råkar att orätt behandlas af LagmansRätten, det endast derföre måste fullföljas i HofRätten, dit det i annat fall aldrig skulle hafva kommit.. Anders Danielsson har i öfrigt ansett LagmansTings hållande flere gånger om året, för att få LagmansRätterne bibehållna, endast medföra fördelen af mångå Instantier och vidlyftiga Rättegångar, hvilket han långt mera. fruktar, än den tillökning i göromål, hvarmed Utskottet befarat att se HofRätterne öfverhopade; att denna Utskottets fruktan skall vara lika litet rimlig, som den slutföljd Utskottet deraf dragit, att i samma mån målen hos HofRätten ökades, skulle äfven antalet af de derifrån fullföljde komma att stiga; att det icke skall finnas tänkbart, huru HofRättens Domar skulle komma att njuta mindre förtroende derföre, att sakerne icke förut genomvandrat så många UnderDomstolar, samt att den stora vinsten af tid för rättsökande, i händelse deras mål finge i andra Instanlien pröfvas af PIofRätt i stället för af LagmansRätt, består, icke deruti att HofRätten arbetar fortare, utan deruti, att målen dels vida snarare komina under IiofRättens handläggning, och dels stadna vid första Instantien i stället Lagutskottets Betfinkatiden. 869 litt nu fullföljas till elen andra; att Utskottet icke gifvit något skäl till sin metning om sammanhanget emellan LagmansItätternes indragning,och förslaget tillden nya Lagen; att alla de skäl Utskottet nyttjat till förkastande af Motionen, skola vara hvarken mer eller mindre giltiga, då samma ämne kommer att pröfvas i nya Lagen, än de nu varit; och ändtligen, att om det är sannt, att LagmansRätterne, såsom aldeles o.nyttige och skadlige höra försvinna; så skall det icke vara för bittida att 1111 afskaffa dem, emedan de aldrig bordt finnas, så snart HofRätter varit införde.
Beträffande hvad Hr von Hartmansdorff nyss nämnde all denna myntenhet 24 sk. Riksg:s eller 3 daler s:mt eller 9 daler kpr:ml skulle kunna jemt med dessa gamla och i vissa orter efter Hr von Hartmansdoi ffs mening brukliga benämningar mätas, så torde det vara klart att 1 R:dr R:gs eller 32 sk. B:ko kan likaväl mätas med daler stint eller daler kpr:mt, såvida det någonstädes brukas. Daler s:mt brukas väl i vissa orter, men Den 22 Februari f. m. 205 daler kpr:mt tviflar jag på nu mera i vårt land någonstädes förekommer. Det är redan40 år sedan detsamma här i hufvudsladen borttogs oell jag, som vistats i åtskilliga provinser, har icke någonstädes funnit ett sådant mynt gångbart. Det andra skälet var att myntenheten af R:dr R:gs skulle få till underafdelning eli mynt, som något så när skulle motsvara en styfver R:gs. Vill man gå nedifrån och uppåt, så kan det visserligen vara något konseqvent att börja med styfvern och multiplicera den med hundra för att få sin enhet. Då skulle man t. ex., när man vill införa Decimalsystemet i -vigt börja med ett qvintin för att bråka till saken så alt ingen vidare vill höra talas om eff sådan förbättring. Nu vet hvar och en det värde, som motsvarar 1 R:dr R:gs mycket bättre, emedan det förekommer oftare än 1 styfver. Alla räkenskaper i daglig handel och vandel utföras i 1 R:dr R:gs. När man i en bod frågar efter pris, så bestämmes det efter R:dr R:gs. För styfver köper man i allmänhet ingenting. Om man gör afseende på motsvarigheten, så bör man bemärka att styfvern icke motsvarar en 8 af den halfva Riksdalern, utan hundra styfver motsvara 25 icke 24 sk:r R:gs och således om man skulle upgöra ett myntsystem pa detta sätt och antaga enhetens TJff alldeles lika med styfvern, så skulle den halfva Riksdalern såsom enhet undergå en förändring från 24 sk. till 25 sk.
Beloppet af berörde Spanmål, 45 Tir, bar å det senare stället, eller i Utskottets tillstyrkande, genom Tryckfel och förbiseende deraf vid Correctur-läsningen blifvit oriktigt upptagit, till i45 T:r hvilket visar sig af det utförda värdet på så väl desse 45 T:r som 66 T:r 3 fjerd. 6 kpr Spanmål för Gymnasiioch ScholaeStaten i Götheborg, efter 5 R:dr för Tunnan med tillhopa 555 R:dr 27 sk. Rättelse i detta afseende kommer dock vid RiksStatens uppgörande att iakttagas. 2:0 2:dra Puncten, ang:de det tillstyrkta anslaget för Religionsoch Barna-Undervisningen i de nya CapellFörsamlingarne i Wermlands Finnmarker, samt 4 B. 12 lyo Stats-Utskottets 3:djc Puncten rörande Öfverflyttningen ifrån 5:te till 4:de HufvudTiteln af det till 3oo R:dr nedsatta anslaget för Meclianiska Scholan äro af II. BondeStåndet bifallne; och några anmärkningar i desse delar hafva ifrån de öfrige resp. RiksStånden Utskottet icke tillhanda kommit. 3:o I anledning af Utskottets Förslag i 4'de Puneten, om uppförande på Stat af den, af K. Al.-l i Nåder antagne Förslagssumma 1,5oo R.dr, till godtgörande af Biskopens på Gottland indeldta Hemmansräntor, hvilka, i följd af honom beviljad tillåtelse att ifrån LandtRänteriet uppbära lönen efter Markegångsuträkning, blifvit ifrån Anslaget för ClerecieStaten uteslutne, är inom H. BondeStdndet anmärkt af Casper IVijkman från Upsala Län samt Eric Svensson från Götheborgs och Bohus Län , att Utskottet icke upplyst, huruvida delta förändrade loningssätt grundade sig på något R.
SRegeringdfonnen, att 2tne ferfTilba, till# rdcfliga fummor, mib bwarfe Svifdbag, fiola, för oforutfebba bdnbelfer, af# fattas och anflåd till 3\ongl. 9)laj:td boga bidpofltion, bäfwe <2Bi faflfldllt b.en florre fumman, eller flora (Erebitioet, till lifa belopp, ^martill berorbe (Érebitiö, allt feban år 1812, marit befiauibt r eller 5:må billioner OiiFdba# ler, att, på fått ndmnbe ©runblagd#flabganbe forejlrifwer, ur fKifetd ©fdn# herd 55anf, wib infallanbe frig, af konungen loftal, feban .^ongl. ED?ai:t ©tatd#9våbet in pleno bort ocf> f>vifetS ©tanber fammanfaHat; bwarwib ^Bi tillifa beflutit, att, för beloppet af ben fumma, font fan femma att i 53 a n# fen å flora (Érebitioet Ipftad, 9iifdgdlbd#£ontoiret flan berättigad, att, fant# ma bag lyftningen fler, utfarba forbmbelfe till 53anfen, lopanbe meb 5 pro# centd årlig ranta, ocb berattiganbe 55anfen att, för capital ocb ranta, unb# få betalning af för fl inflptanbe tullmebel, på fatt, att befja mebel, bå ge# nafl, fiola i €dne#55anfen infattad ocb å flulben afforad.
De bör fylla bristen på den enligt kostnadsförslaget erforderliga summan av 339,498 riksdaler. Ständerna har gått Vår önskan till mötes och beviljat ett lånebidrag på 50.000 riksdaler under 4 år. Räntan på 3 % skall inte betunga slussverket eller aktieägarna utan betalas av statsverket. Hur man skall betala lånekapitalet får anstå till nästa riksdag. Någon återbetalning av kapitalet kan det inte bli förrän aktieägarna fått 6 % ränta på sina insatta medel. Ständerna har ansett, att för enskilda bereda ett lämpligt tillfälle att med egna medel under hopp om god avkastning, medverka till ett gagneligt verk och följaktligen fyllnadsbidrag för någon del genom aktieteckning med säkerhet kan förväntas. Friherre G F Wirsén, N Frödelius, A Söderholm samt befallningshavarna i kringliggande län att motta subskriptionerna och insända listor. Därefter förväntar Vi oss berättelse om teckningen. Stockholms slott den 10 juni 1818. CARL JOHAN Förordning angående ändring av allmänna lagens stadgande i 24 kap 4 och 5 § Byggninga Balken, om brandstod. Stockholm den 15 juni 1818. De regler som gäller om man vill ingå i allmänna brandförsäkringsverket, vilket nu är tillåtet för innehavare av hus på landet, även om han ingått i brandstodsförening inom häradet. Stockholms slott den 15 juni 1818. CARL JOHAN Förklaring av 12 kapitlet 1 och 2 § § Giftermåls Balken, om avvittring. Stockholms slott den 15 juni 1818 Vi lämnar Vårt bifall till förklaring och stadga enligt följande: Vad avvittring beträffar, äger präst att förrätta vigsel då bouppteckningen av den avlidna maken uppvisas, där förmyndare och sterbhusägare erkänner att delning av makens kvarlåtenskap är skedd. Även om tvist uppstått får vigsel äga rum om änklingen eller änkan ställer borgen hos domaren för vad som omtvistas. Stockholms slott den 15 juni 1818 CARL JOHAN Förklaring av 17 kap Giftermåls Balken, om mannens och hustruns fördel av Bo oskifto.
Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets under den 17 Januari afgifne Ut låtande ofver Herr Kjellander* ■väckte motion, angående uppskof med redovisningen af krono-uppbörden; och fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt vid detta yttrande låta bero. S. JD. Enär Bonde-Ståndet till afgörande fö. retog Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, angående föreslagen ny reglering af Socknarne i Riket, blef detsamma, efter framställd proposition, af Bonde-Ståndet bifallit, liv-arom Respective Med-Stånrien, äfvensom nämnde Utskott, skulle vördsamt och vänligen underrättas S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Economie-Utskottets Betänkande af den 4 i denne Månad, i anledning af väckt fråga om förändring i de antagne grunderne för bestämmandet af Arrende-afgiften å Militaire och Civile Tjenstemännens Boställen; blef, med afseende å de af Riksdagsman nett Carl Forssenius från Skaraborgs Län vid Betankandet gjorde Anmärkningar, detta Ärende till Utskottet återremitterad!, för att med förnyadt Utlåtande inkomma. S. D. I ett sammanhang föredrogos:
3 • 0 o 0 Och en fyrfotings luktorgan. w E n hufvudstad man ock kan n ä m n a, » si gli s » • En bildad människa är icke den, på hvilken naturen slösat sina gåfvor, utan den, som väl, vist, rikligt och på högsta sätt använder de gåfvor, hon har; som med fast blick kan se, hvarest något fattas henne, och förstår att inse, hvad det är. Idun LÖRDAGEN REDAKTÖR PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: UTGIFNINGSDAGAR: IDUN KR. 5: - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS MODETIDN. UTAN PL. UTGIFVARE: HELLBERG HVARJE ÅRG. KOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR. DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. &gt; &gt; DEN ÖPPNA KL. 1 0 — 5. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. REDAKTIONSSEKR. ALLM. IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. MIDSOMMAR. ELLEN ANNA " WHITLOCK. o m hvart bekymmer! RETZIUS. • SVERIGES DELEGERADE VID KVINNOKONGRESSEN I LONDON. tjänstgjort Kvinnoförbandets utländOch ut att dansa yr själen riktigt Och polskan Den fega t r u m p e n h e t e n omkring midsommarstången. flytt sin k o s. skönsta harmoni. varm! tärnan rund. I D U N 1899. tiger. ringa föds stoft. såg! h e l l dig, S o l! tömma m e d din blida glans! LÖNEFÖRHÅLLANDENA VÅRA TOBAKSARBETERSKOR. * ' ANTAL OCH ÅLDER. GIFTA ELLER OGIFTA.