Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru alla dessa göromål ytterst hafva till syfte, urméens underhåll och landtförsvarets behöriga vidmagthållande samt dess utveckling och förbättrande, följer icke deraf nödvändigt, att de böra sammanföras, lika litet som det i allmänhet kan anses erforderligt eller ens lämpligt att den, som har till uppdrag att använda medlen, jemväl skall hafva till åliggande att besörja den förvaltning, som har till syfte att framskaffa medlen. Ett närmare bevis på olämpligheten af en sådan organisation, kan knappast erhållas, än det, som Krigsstyrelsen sjelf erbjuder; emedan just inom denna organisation det funnits företsiklesvis nödigt, att skilja arméens befäl, som har sig anförtrodd ledningen af arméens personal och användandet af öfriga försvarsmedlen, från omsorgen att anskaffa de derför erforderliga medlen af utrustnings-, beklädnadsoch utrednings-persedlar, samt att uppdraga bestyret dermed antingen åt Krigs-kollegium eller åt korporationer eller tjenstemän, somstå under Kollegii inseende. Men utom det att en allmän regel, bjuder att fördela göromålen af olika beskaffenhet, derest ändamålet skall fullständigt uppnås, visar det sig särskildt otjenligt, att sammanföra göromål, som fordra alldeles olika insigter och erfarenhet. An vårre blir det dock, om O 1 en del af dessa göromål är af den beskaffenhet, att de ovilkorligen påkalla en behandling af ett flertal personer, och en annan del just fordrar drift och beslutsamhet, som förutsätta oberoende af stridiga särskilda meningar. I sådant fall kan ingen organisation uttänkas, som icke skall förete oförenliga fordringar o o 7 o hos såväl sjelfva institutionen, som hos de personer, af hvilka den måste utgöras.
Hr Nordenfelt: Det Betänk., vi i dag förehaft, har visat oss sfi många prof på StatsUtsk:ts ädelmod, att jag, då jag sett att Utsk:t afslagit något, på förhand antagit att Utsk:t haft giltiga anl:r dertill. Men vid närmare undersökning af skälen för dessa anhr har jag funnit dem ännu mera springande i ögonen. Så är förhållandet här. D:r Ekegren har aldrig varit i Statens tjenst, och en läkare, som i allmänhet sköter sig väl, lemnar icke sin hustru och sina barn utan ali hjelp. Jag har förut yttrat, att det icke kan vara Statens pligt att underhålla alla tjenstemäns enkor och barn; ännu mindre kan jag erkänna Statens förbindelse att underhålla äfven enkorna och barnen efter dem, som icke varit desS tjenstemän. Det är möjligt att D:r Ekegren förrättat åtskilliga medikolegalabesigtningar; men derför har han fått ersättning. Hvad beträffar att de efterlefvandes belägenhet skulle vara så beskaffad, att de skulle svälta ihjäl, ber jag att få nämna, att Staten icke låter någon svälta ihjäl. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr v. Axelson: Afven jag kan, såsom född i Näs härad, i likhet med Hr Olivecrona, af egen erfarenhet intyga det nit och den skicklighet, som D:r Ekegren ådagalagt. Enligt Utsk:ts förslag kan man verkligen sätta i fråga, om han varit distriktsläkare ; men vare härmed huru som helst, så har han dock förrättat sådan tjenst, ehuru han derföre icke upburit någon lön. Men just denna omständighet borde väl utgöra ett skäl mera, att bevilja enkan den pension, som här är i fråga. Om icke rättigheten här Sr så stor, tror jag dock att de ömmande omständig heterna böra tala till B. o. Ad:s känsla och verka till beviljande af ifrågav:de pension.- Gr. Lagerbjelke: Om de ömma känslorna borde förestaf va besluten, skulle det otvifvelaktigt vara särdeles tillfredsställande för oss alla att gifva pensioner åt alla behöfvande enkor och minderåriga barn; men jag hemställer, hvarthän sådant skulle leda?
Lönen för Bibliolhekarien vid Kongl. Bibliotheket bestämdes till 5,000 B:dr, dock med det af Kongl. Majit för tjenstens nuvarande innehafvare föreslagna förbehåll; och blef Utskottets hemställan i afseende å lönebeloppet för vice—bibiiothekarion bifallen. Utskottets hemställanden biföllos. 21:sta punkten. Med a (slag å Utskottets hemställan, beslöt Bidderskapet och Adeln, att för Lappmarks Ecklesiastik-Verk skall såsom förslags-anslag uppföras enahanda belopp, som i nu gällande Biks—Stat, eller 11,000 B:dr. 22:dra och 23:dje punkterna. Utskottets liemställanden biföllos. 24:de punkten. Med afslag å Utskottets uti mom. litt. a) gjorda hemställan, beviljade Ståndet det af Kongl. Majit äskade anslag för en ny Profesion i Fysiologi med Upsala Universitet, dock med det vilkor, att tjenstens blifvande innehafvare skall varda underkastad den förändrade tjenstgörings-skyldighet, som kunde blifva en följd af hvad Kongl. Majit rörande ordnandet af den Medicinska Undervisningen i Biket komme alt besluta. Utskottets hemställan i mom. litt. b) bifölls, med enahanda vilkor som det nyssnämnda. Det i mom. litt. c) gjorda förslag återremitterades. 25:te—49: de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. Med afslag å Utskottets hemställan, beviljade Ståndet det af Kongl. Majit till lön åt en Bektor vid Skenninge skola äskade anslag, 2,000 Bidr. 51:sta—55:te punkterna. Ulskollels tillstyrkan afslogs. 57:de, 58:de och 59:de punkterna. Utskottets liemslällanden hiföllos. 60:de punkten.
Antager jag åter detta, så tror jag hela det behof förfalla, som Frih. Sprengtporten och Hr Stuart sagt oss att vi skola hafva. Jag tillstyrker således, för min del, alt den huvar, bancovinsten må, utan afdrag till bankens förstärkande, utgå och användas, på sätt Frih. Cederström sist föreslagit. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Mångfalldigheteu af 17 II, 27 210 Den 21 November f. m. de föremål, som innefattas i våra parlementariska åligganden, gör det snart sagdt till en omöjlighet alt med erforderlig grundlighet följa alla de ärenden , som komma under vår behandling. Jag har således tvekat, om jag i denna fråga borde uppträda, då den, enligt min öfvertygelse, redan är i mycket sakkunniga personers händer och af manga värda ledamöter redan i ganska vidsträckt omfattning behandlad. Jag kan icke neka, att jag tror att den förebråelse, sorn Frih. Cederström framställt emot BancoUtskts förfarande, att icke uppgifva någon fullständig finance-plan öfver de ifiågavar. medlen, åtminstone efter milt omdöme reducerar sig till eli behof för Musei, åtminstone för mig, att hur hafva fått i första rummet afhöra Finance-ministerns tankar öfver en så vigtig del af Statens financer. Jag har således i det längsta uppskjutit att deltaga i öfverläggningen. Måhända har jag felat uti alt tro, att Finance-ministerns yttrande, såsom en ledande princip, kommer att uteblifva, och hommer det måhända slutligen att, såsom en sammanjeroknings-åtgärd i afseende a de mer eller mindre riktigt uppfattade åsigterna, gifva ett erforderligt slut i saken. Då vi så nyligen hafva afhört de olika åsigterna i fråga om nödvändigheten och behofvet för ministerens ledamöter att äga tillträde inom alla Stånd, så torde det icke vara så olämpligt att inom del Stånd, der detta tillträde aldrig saknats, fästa uppmärksamhet på den nytta, som Huset af desse värde ledamöters biträde hittills vid åtskilliga tillfallen nödgats sakna. Jag förenar mig i det liufvudsakligaste med Frih.
Det ares en öswerlägg» ning jag äsystar: det är blott en ödmjuk hemställan jag har at göra. Med listigaste glädje har jag nu erfarit et dyrbart prof af war Konungs höga ädelmod; och magae jag derföre föreslä en Tacksägelse-märets til Kongl. Majit, för ar yttra wär underdåniga erkänsla. Men jag wille tillägga, at da denna uiidcrdäniga Aärsss framföreö, torde Höglofl. Ridderstapcr och Adeln böra, L anledning af detta Kongl. Majus Nådiga Förklarande, rörande eftergiften pä en del af Bewilluingen, un» derdanigst utbedja sig, at milkorllgt fa emottaga denna eftergift, med afseende pä kinsncernas ställning fram, deles. Grefwe b.e>venkiaupr, (liar. Jag får den aran sörena mig med den warda Ledamoten, i den delen, som rörer en underdånig Tacksägelse - märets til Hans Maj:t, för den nädiga och ädelmodiga upoffring Hans Mant behagat ntlofwa: och jag får tillika proponera, at Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i förening med stya RetpsÄivs Med-Stand, genom en stor I)c° xmstlvN) anförd af Herr Grefwe;; och Landt-Mar - 5?4 svalken, denna Tacksägelse - ^ärsls i underdånighet framföra. Herr 2 iber, 6 kristopher ttogistaus.
I anledning af hvad Hr Hjerta anfört, ber jag att få fästa uppmärksamheten deruppå, att man af grof ull får vida mindre alntal kläde, än man får af den fina ullen, oberäknad! att export af vadmal och grofva kläden föga kan komma i fråga, emedan de icke betala exporlkostnaderna. Dä jag i början yrkade bifall lill betänk., så var det för grundsatsens skull, och ehuru jag icke har den aldraringaste förhoppning, att någon export i betydligare måu det oaktadt kommer alt äga rum, så tror jag likväl, att man icke bör tillintetgöra möjligheten deraf. Hr Mannerskantz: Då man vill bevilja restitution af erlagd tull, så måste det väl vara för att gynna utförsel af en vara, som är i landel af utländsk råvara tillverkad, men då bör väl också denna vara redan till så stor qvantitet vara för handen, att den icke blott först fyller behofvet inom landet, utan äfven börjar blifva mer än tillräcklig för den inhemska förbrukningen. Innan detta förhållande inträffar, kan jag sannerligen icke finna hvartill ett sådant exportpremium skall tjena. Derigenom uppkommer blott den följd, att priset å en vara, som genom importförbud redan blifvit stegrad, åtminstone 50 proc. utöfver det som i andra länder är gällande, än ytterligare höjes genom ett premium för exporten ; ty enär, oaktadt allt hvad sorn inom landet af denna vara tillverkas, den ännu icke motsvarar mera än två tredjedelar, kanske endast hälften af den inhemska efterfrågan, så mäste härigenom tillgången ytterligare förminskas, och förbrukaren aftvingas ännu drygare uppoffringar. Frih. Åkerhjelm: Då jag började med att bestrida bifall till den sednare delen af 18 § i detta betänk., så var det egentligen för att undvika inträdandet på en alldeles ny slalsckonomi. sk finnes nemi. flera produetioner i riket, sorn kunde hafva samma anspråk att få exportpremier. Afven jag tror, att dessa exportpremier i detta fall föga skulle komma i fråga att utgå, men just för ali icke så här knapphändigt beträda en ny bana, är det sorn jag yrkat afslag ä denna punkt. Hr von Holl en lia u sen:
Rikets Ständer anhöllo vid nästlidne Riksdag, att bestyret med salpeterns inlösande måtte förenas med inseendet öfver krut-till verkningen, Salpeter-Kommitleen upplösas och dess befattning öfverflyttas på Kongl. Krigs-Kollegium; men som, enligt hvad Revisorerne nyligen erfarit, Kongl. Maj:i, på anförda skäl, i nåder förklarat Kommitteen böra fortfara, anse Revisorerne något yttrande i detta ämne, åderas sida, icke ei forderlig!. § Oaktadt 1887 års Revisorer hemställt, att de 55,000 Rdr, hvilka af denna fonds medel, åren 1813 —1820, blifvit för Carl Gustafs Stads Gevärs-Faktoris räkning utbetalda, måtte, sedan Faktoriets räkenskaper al Kongl. Krigs Kollegium öfvertagits, uti Kollegii Artilleri-Afdelntngs Hufvudbok uppforas, hafva likväl Revisorerne funnit en sådan åtgärd ännu icke vara vidtagen; men få derjemte upplysa, att Rikets Ständer» i Skrifvelse den 28 Mars innevarande år» bifallit nämde summas afskrifvande ur Räkenskaperna» — 160 - $5 s. Bland behållna inventarier balanseras årligen åtskilliga , inora Christianstads och Kronobergs Län befintliga, kopparpannor, till ett värde af 3,786 Rdr, hvilka i lega inbringat blott 12 Rdr om året.j Revisorerne tro att utredning erfordras, huruvida berörde pannor samt andra öfver flödiga och obeh >fliga , fonden tillhör iga, inventarier helst borde för Kronans räkning med det första försäljas. § 1 de flesta Län afbetalas årligen en del af de skulder, som uppkommit genom ullemnande af pannor till Salpeterkokningens uppmuntran; men i Skaraborgs Län, der skulden, vid 1887 års början, utgjorde 66 Rdr 6 sk. 9 rst., i Westmanlands
R:dr och det för folskole-inspektörernes arfvoden och resor till 50,000 R:dr; samt d) att den i Riksgälds-kontoret innestående, för folkskolelärares pensionering afsedda summa, stor 101,940 R:dr R:mt måtte äfven under nästkommande statsregleringsperiod för samma ändamål reserveras. af Kyrkoherden Otterström, hvilken i afseende å folkundervisningen afgifvit tre särskilda motioner, nemligen: 1) N:o 49, deruti motionären föreslagit, att i stadgan om folkundervisningen borde intagas den föreskrift alt barnet, innan det erhölle tillträde till folkskolan, skulle hafva lärt att hjelpligt läsa innantill. Der hemmel ej kundé eller ville prestera detta sjelft, skulle det hafva sig ålagdt att bekosta sin informator eller guvernant, i stu gan för en eller två, i småskolan för tio eller tjugo lärjungar. Utan detta vilkor skulle, enligt motionärens förmenande, all hemundervisning dödas och folkskolan stadna i vexten, delta sednare emedan Staten svårligen skulle kunna åtaga sig småskolorna öfverallt såsom folkskolans underlag. Statens kraft behöfde ändå lagas i anspråk för hvad som med folkskole-stadgan åsyftades. Från flera håll hade man föreslagit, att till folkskolorna mätte anslås hela den personliga skyddsafgiften alt utgå såsom den först anslagna hälften till kommunerna. Detta vore visserligen ett enkelt sätt alt vinna ökade medel, men motionären trodde att folkbildningen skulle derpå vinna mindre, än man föreställde sig, om ej såsom vilkor dervid föreskrefves, att en folkskola, ”helst fast”, skulle vora organiserad för hvarje tusende personer, samt att folkskolelärarens minimilön skulle vara 400 R:dr, förutom vedbrand och husrum.
Helander 552: 11, deraf ordin, lön på Rikets stat . 146: 32. — t> C• ASundin 785: 21. a * » » » » 110: — —- x J. E. Bratt 500: — » a »a a » . 75: 32. — ■>! yl. G. Slettengren 108:30. » » » a » » . 75:32. —- De tvänne förstnämnde äro, i anseende till sin högre ålder, enligt författningarne, berättigade att, om de från tjensterna afgå, undfå pension å allmänna indragnings-staten, motsvarande deras ordinarie lön. Det är dock sannolikt att de, i fall afsked sökes, heldre begära pension från Civil-staten* pensions-inrättning, der pensions-beloppet utgör för hvardera 300 r:dr, likasom Bratt och Slettengren, derest de söka afsked, kunna från samma inrättning undfå pension med 200 r:dr hvardera, likväl för Bratt att tillträdas först år 1856, då han uppnår 55 års ålder. Då emellertid Kongl. Maj:t vid bergslags-staternas reglering i Nåder förklarat de ordinarie bergs-fogdarne icke böra förvägras att personelt med Bergsfogde-tjenstgöringen fortfara, vill, för den händelse att de sådant föredraga, Kongl. Maj:t i Nåder föreslå Rikets Ständer, att, så vida icke bifall lemnäs till Kongl. Maj:ts i sednaste proposition om Stats-verkets tillstånd och. behof framställda begäran, att det erforderliga beIbppet finge utgå af Sjette hufvud-titelns anslag till belrämjande i allmänhet af bergsbruket, berörde ordinarie bergsfogde-löner, tillsammans utgörande 40-8 r:dr, måtte å allmänna indragnings-staten varda uppförde, att från nästa år* ingång tills vidare utgå.
N:o Flyinge Stuteris förening med Dahlby Kungsgård ... 147. Fonder till Förlagslån 201. — ställde under CommerceCollegii förvaltning, granskning deraf 200. Forssel-ersättning för räntepersedlar till K. Friberg, om arrendet för Lunda hemman . 223. FriCadetters underhåll, utbetalde medel dertill 62. FrimurareBarnhuset, anslaget derför i44- Fulhnagters Chartering 267. Fyrbåkar, Landsorts och Horssö, deras inköpande ... 8, 78. — nya, anslag till deras uppförande 32r. Fyringsmedlen, deras användande Litt. F. 54, 123. Fångars skjuts och underhåll, m. m., anslaget derför .. 147, 25o. Fångars lierbergerande under transporter, ersättning åt Gästgifvare derför 148, 343. Fångföringssätt, om förändring deruti 148. FångPredikanten i Landscrona, dess arfvode 128, 237. — å Waxholm, dito 128, iZrj. Fångvaktmästare, deras löner 237. FältMarskalkar, deras Löner, angrde 23g. Fängelserne i Riket, Vaktbetjeningens Lönevillkor ... 128. Färjemans-Bolaget i Helsingborg, chartering af deras Båtpass ang:de 20. I ■ . ? I i4 Bet. Färjor och Färjekarlar, .Statsanslaget derför . Fögderierne i Norrbottens Län, förändrad indelning deraf .. Fögderi, nytt i Wermland Fördelnings-Läkares arfvoden Författningar, om utfärdandet af ändringar och tillägg deri Förlagslån nr ManufacturDiscontFonden, om förlängning i tiden för åtnjutande deraf Förskotter af Statsmedlen, ang:de redovisning för dem ..* FörslagsSummor, allmänna
Abbé Sicard, efter abbé de 1 ’ Épées död föreståndare för döf-stumskolan i Paris, var nära att siitta lifvet till redan i massakerns början, på söndagseftermiddagen den 2 september, då han med flere prester fördes från mairiet till Abbaye, men blef lyck-ligtyis igenkänd och under höga bifallsrop frigifven. Man skulle föra honom hem » i triumf *, då han fick det utsökta infallet tit — stanna qvar, tills han blefve frigifven, liksom lian hade blifvit arresterad, af en » laglig myndighet », d. v. s. den olagliga kommunen! Han säger, att han derefter i hvaije ögonblick sväf-tade mellan lif och död; likväl kan man ej se af hans berättelse, att han icke sedermera skulle hafva kunnat gå ut och komma vålbebållen derifrån. Slutligen den 4 september, sedan blind andra Chabot tagit hans sak om hand, blef han fri och hade då ingenting angelägnare än att skynda till lagstiftande församlingen, för att få hålla tall Denne oförbätterlige poseur oflent-ligjorde i Annales religieuses, bd. I (1796) sin Relation adressée por M. fabbé Sicard, instituteur des sourds et muets, à un de m omis sur les dangers qu ’ il a courus les 2 et 3 septembre 1792 (omtryckt i Mémoires sur les journées de septembre Famt i Bist. pari, bd. Hvarken här eller i det tillägg han sedermera skref, talas om mille de Sombreuil. Till dessa berättelser af fångar i Abbaye må läggas hvad tH andra åsyna vitneu af händelserna der förtälja. Den ene Ur Åotoine-Gibriel-Aimé Jourdan, vid denna tidpunkt president i sektionens Quatre * Nations » comité civil et de surveillance », som tade sin lokal i Abbaye. I en Déclaration (tryckt i Mém. sur les joum. de sejrt.
Qvartals Ränta af det HemgiftsCapital , stort Ett Hundrade Tusende Riksdaler Specie, hvilket Riksens Ständer, jemnlikt Ri-af» skedet af den 26 Januarii 1779 och Riksdags» Beslutet, anslagit åt Vår Högtälskelig© Herr Fader, Glorvördigst i åminnelse, Hans Majit Konung CARE XIII och hvilket tillfaller Oss såsom Högstbemälte Hans Majtts adopterade Son och Arfvinge, VI aske således af Eder, att J till StatsSecreteraren Battram, emot dess Qvitto, utbetalen förenämnde upplupne Ränta, VI befalla Eder Gud Allsmäktig Nådeligen. Stockholms Slott den 15 April 1818, CARL JOHAN. II. Battram', Stats-ZJtskottets Bettinkanderil 13°3 Likheten med den till Herrar Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret ankomne Höga Skrifvelse > betygar S. Ekecrantz. Vidimeras C. Sylvan. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande a i anledning af gjorde anmärkningar vid dess yttrande och förslag om Statsoch Riksgälds -Verkens behof, sorn genom Allmänna Hevi Ilningen skola fyllas. I anledning af gjorde anmärkningar vid Statsutskottets den 1 i denne månad afgifne förslag och uppgift om den summa, som för Statsoch Riksgälds-Verkens samfaldta behof erfordras, att genom allmän Bevillning utgöras, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln återremitterat ärendet samt meddelt de deruti gjorde erinringarne.
Emedlertid, och då Herr Grefve Gyllenborg utaf Utskottens förslag att Eandt-TulU)-beVakningen borde med nästa år -upphöra, dragit den slutföljd, att berörde anstalt skulle under hela det året fortfara, hvilket med Utskottens mening icke varit öfverensstämmande, anse Utskotten den redaction af Betänkandet i denne del nödig, att orden: jemte Vidtagande af det Beslut, att den Inrikes eller LandtTulls-bevakningen bör med nästa dr upphöra, för tydlighetens skull förändras til 1: jemte vidtagande af dep Beslut, alt den Inrikes eller LändtTulls-' bevakningen bör fran och med nästa ars början uppm höra. Och varder detta allt Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande vördsammeligen understaldt med tillkännagifvande derjemte, att Utskottens förra Betänkande blifvit bifallit af Högvördige Präste-Ståndet den 16 sistledne Maj samt af Vällofl. Borgare-Ståndet den 25 i samma Månad. Riksens Häglof.. Si än ders Stats-Ut skotts Utlut ande 'öfver gjorde anmärkningar vid dess Utlåtande, angående ersättningen åt Deputerade af Riks-Stånden, som komma att afresa till Norrige, för att bevista Hans Maj:ts Konungens " \ höga kröning derstädes. -Enär Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 29 sistledne Maji samt Högvördige Piäst-Standet den 2 i denne månad, äfvensom Vällofl. Ror* gare-Ståndet den 29 sistledne Maj i bifallit Stats. Utskottets yttrande och Förslag, om resbkostnads-ersättningen åt Deputerade at Riks Stånden» som komma att afresa till Norrige för att bevista Kongl.
Hon inbillade sig att genom denna efterlåtenhet hafva köpt Britas eviga tystlåtenhet. Efter en «hederlig begrafning» den kreditorerna efteråt fingo betala, återstod för Hedda ingenting annat, än att i fremmande hus söka sitt bröd; men hvem vill taga emot den okunniga, den lättsinniga, som overksamt bortslösat sin ungdom? I svågerns hus var hon en föga omtyckt gäst, men hon måste likväl hålla till godo med deras kalla och tvära bemötande; när hon ledsnade dervid, for hon bort på en tid till andra bekanta. Vi skola snart träffa henne, der hon var bäst tåld, ehuru vanskligt förhållandet äfven der var. Medan vi äro i Lovisa, måste vi äfven erinra oss doktor Ström och hans familj. Den underbara källan var i förfall, och besöktes endast nu som förut, af någon törstig arbetare, som hvarken tänkte eller trodde på dess undergörande egenskaper. Ehuru fru Ström i två år begagnat källans vatten, visade det ej någon välgörande verkan på hennes humör, tvertom sades det att det onda tilltagit, sedan det blef bekant, att mamsell Maschinka var ingenting mindre än öfverstens svägerska. Döttrarna af hvilka den yngre upplagan vuxit i de äldres kläder, voro ännu allt — mamsellerna Ström. Må vi ej heller glömma fru Snabbeck; det vore orättvist, då vi genom henne fått och kanske ännu få mången upplysning. Hon mår förträffligt, ehuru ålderdomen börjar taga ut sin rätt. Om vintren efterskickas hon af sina gynnarinnor med häst och släda, ty utom sina förra lockande egenskaper som omtyckt sällskap, uppodlar hon konsten att lägga i kort. Och nu till Hertola. Der återfinna vi frun lika som när vi gjorde hennes aldraförsta bekantskap, det vill säga i sängen, bakom skärmen, med sina tvenne hundar. Dörren till det lilla väggskåpet ofvanföre står öppen; i nedra afdelningen se vi en silfverkanna med lock; denna fylld af fraggande öl hade nyss blifvit inburen af Hedda Smitt, som varit här en tid. — Sannolikt för att svalka sig hade hennes nåd tömmt hälften deraf i första draget — ty att dömma efter den mörkröda anletsfärgen, var hon mycket varm. Hedda hade åter gått ut.