Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar deröfver att klaga? Frih. Bonde har trott att man, om den mindre handelsflottan med mera nit användes i st. f. den stora, så skulle vi kunna från Götheborg, skicka slagtboskap lill England, likasom man ditsänder oxar från Julland. Men det är icke nog alt hafva far-; tyg, man måste äfven hafva oxar och dem, som äro feta, ty eljest köpas de icke af Engelsmännen. Att man har sådana kreatur på rikets vestra kust, betviflar jag. Här är anmärkt, att Norrmännen ligga öfver oss i sjöfart och det är sannt. Men sådant kommer icke af tull-lindringarne, ty i den handel, för hvilken dessa gälla, deltaga Norrmännen föga. Deras sjöfart är betydligast i Östersjön, samt på Englands, Hollands och Frankrikes hamnar. Hvarför är det så? Jag känner det icke så noga. På den tid jag vistades i Norrige, var jag alltför ung till att egna behörig upmärksamhet åt dessa förhållanden, hvilka dessutom lära hafva sedermera betydligt förändrat sig. Då hade Norrmännen icke den öfvervigt, som de nu, och måhända genom föreningen med Sverige fått. Möjligheten för dem, alt henne bibehålla härrörer deraf, alt sjöfarten hos dem är ett slags folknäring, hvari skepparens hela hushåll, hustru och barn deltaga. De lefva billigare och på ett sparsammmare sätt än vi, ehuru de sägas hålla sitt sjöfolk bättre. Alltnog att de segla för lägre pris än vi äfven derföre, att de hafva stora på utförseln af deras trävaror beräknade fartyg, och laga derföre frakterna ifrån oss. Den 4 Juni e. m. 509 Frih. Bonde har jemväl yttrat, att små fartyg skola bidraga till moraliteten. Jag har icke rätt förstått hvad detta uttryck vill säga, men tror tvertom alt efter tull-lindringarnes borttagande skulle små fartygs användande till handel på Korta afstånd, med socker, kaffe och annat dylikt just komma att motverka moraliteten, genom den frestelse till tullförsnillningar, hvilken jag redan förut omförmält.
Den för materiali erne till förseglingen åtgående kostnad kommer att af Kronans medel från Landt-Ränlerien förskjutas, och ersättning derför i vanlig ordning af Kongl. Majtls och Rikets Stats-Contoir meddelas, emot behörig redovisning i Lands-boken; hvaremot arfvode för förseglingsbeslyrel bekostas af panne-egaren, och utgår efter kannerummet med en skilling för inmurad redskap, samt 6 rst. för hvarje kanna af så kallade lyftpannors innehåll; dock må vid dessa tillfällen reseoch tractamenls-peiiningar af förseglaren icke beräknas §. a a. Så väl förseglare, som andre personer, hvilka ega att, i afseende på bränvins-biänning, visitatiouer och beslag göra, vare berättigade, enär de för Kongl. Majrts och Kronans rätt och till controll emot underslef anse sådant nödigt, att låta ånyo uppmäta förut uppmätt och stämplad redskap. Finnes dervid annat innehåll, än stämpel och betyg utmärka, ansvare Jusleraren, såsom ofvan i 12 och 18 §§. sagdt är, och vare egaren Saklös, så framt han icke i underslefvet deltagit eller bevisligen, genom ofullständige och origlige uppgifter lill dusteraren om redskapens beskaffenhet, föranledt denne att afgifva ett origtigt stämplings-beyis *) Motsvarar §. 26 i Utskottens förslag, **) Motsvarar §. 27 i Utskottens förslag» 36 Bevillningssamt Allm. Be sv.- och Ehon.-ULskotlens Utlåtande, N:o 5. Tredje Artikeln. Om bevillnings-af^ifterne. §. a3. Skatt för bran vins-bränning utgöres med 6 r. Banco för hvarje kanna bränvin, som anses med den anmälda redskapen kunna under den upptiden afverkas *). §• 24- Afverknings-förmågan beräknas för redskap af i ista classen till 8 gånger pannans rymd i månaden.
Af denna redogörelse inliemtas, att af Kominittéens sju ledamöter endast två obetingadt omfattat linien Stockholm'—Örsundsbro—Sevalla—Sala; att en tredje ledamot, som uttryckligen gifvit företräde åt linien Stockholm—Upsala öster om Sigtuna-fjarden, likväl för sammanjemkning af de skiljaktiga meningarne öfvergått till den motsatta linien; och att slutligen efter särskilda omröstningar en formell pluralitet —■ ehuru inom sigskiljaktig i afseende på ändamålet med stambanans förläggande vester om Sigtuna-fjärden — blifvit vunnen för förstnämnde linie; äfvensom att linien SidaKorsnäs vunnit en rösts öfvervigt framför linien Sala—Storvik. Den betydelse, som man eljest med rätta bör kunna tillmäta en ur sorgfälliga öfverläggningar och oväldig pröfning af skäl och motskäl härfluten gemensam åsigt, kan således icke komma förslaget i dessa hänseenden till godo. Och den bör det så mycket mindre, som den ringa röstöfvervigten inom förevarande Kommitté står i fullkomlig strid med hvad så väl Chefen för statens jernvägsbyggnader som en föregående Kommitté enhälligt föreslagit samt Kongl. Majit redan i nåder hufvudsakligen godkänt. — Dessa erinringar gälla endast den auktoritet, som man velat tillräkna pluralitetens omförmälda förslag, förr än de grunder, på hvilka förslagen hvila, ens blifvit kända, än mindre hunnit granskas. Vid en sådan granskning har jag lika litet funnit mig öfvertygad om förslagens ändamålsenlighet, som jag derom kunnat öfvertygas under Kommittéens långvariga öfverläggningar, under hvilka äfven andra skäl, än de i betänkandet anförda, mer eller mindre fullständigt framställdes eller antyddes. Jag nekar alldeles icke, att en jernväg, utlagd från Almarestäket öfver halföarne Bro och Håbo samt vidare från Örsundsbro dels till Upsala, dels ock till Sevalla i riktningen till Westerås, allt invid eller på föga afstånd från Mälarens segelbara vatten, skulle för Uplands och Westmanlands södra och rika kustland i synnerhet under vintermånaderna blifva gynnsam.
På varuvärde och på Myntvärde hafva de Sedlar, so;ri ansetts och söm lupit såsom B >r.cö, lika mycket influerat, sorn BancoSediarne} och det är Varu - och Myntvärdet, som bör bibehållas* jag räknar till RörelseCapitalet, utom BancoOch Riksgälds Sedelstocken ; Ålla Assignationerne med R.r B cö 8884413 Alla matrnt Di senrits Reverber , såsom varande af too , 150, 250 &cmindre belopp ; med ett ord, delbara , och derigenom ingångnå i all slags Rörelse i * 1,3425752 Af Götheborgs Disconts Reverser, de sö.m i enskilt mans hand befinnas * * ä 483,260 Af Götha CctnalDiscohis TreprocenUSkiilcl af bägge slagen, endast hälften, emedan Fordringatfies storlek gjort dem orörliga, te, och dessutom en stor del äf 1 Publique Cassör hvilaridd . t,290,858 Summa 4,®05,2SSI eiler i rundt tal fyra Millioner. 1 Calchlert Litt. A., som visar RörelseCapitalets varia* tion , hat jag således för hvar Summa af Malmö eller Götheborgs DisconfcSedlar, Sörö 10» Den 17 Mavtii, /. m. indrages , låtit en lika stor Summa BancoSedlar utsläppas , äfvensom hälften af allt hvad af Götha CanalDisconts Sedlar indrages. För att så mycket möjligt ar bibehålla RörelseCapitalet, ej blott vid samma storlek, utan i samma Orters Näringar, har jag föreslagit, att i de Vestra och Södra Provincerne bilda en Lane. Fond för Banquens räkning , med småningom sig förökande rörelse. Det ri glementariska af denna åtgärd, om Lånen skola bli på inteckning, eller på namn, om tvänne Låne orter, eller en skall finnas, har jag ej yttrat mig om.
Under tiden stå auditorierna i Upsala tomma, föreläsningarne, särdeles de juridiska, hållas för ett ganska ringa antal åhörare; ja understundom för endast 3 å 4 personer. Jag vill icke trötta K. o. Ad. med att längre orda i detta ämne. Jag tror att skälen för den föreslagna flyttningen äro så öfvervägande, att R. o. Ad. utan någon tvekan bör bevilja en återremiss af Betänk., på det att Utsk. matte blifva i tillfälle att taga frågan i förnyad pröfning. Frih. Stael von Holstein, Fab. Wilh.: Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr. Sparre och får med honom mig förena. Det är blott ett af de skäl, Utsk. emot Universitetets förflyttning anfört, som ban icke till vederläggning uptagit, nemi. att den Gustavianska donationen till Upsala Högskola skulle utgöra ett hinder derför. Jag hemställer, om man icke genom att lösrycka en del från det hela, på sätt Utsk. i en sednare del af Betänk, föreslagit, mera kränker donationsbrefvet än om man flyttar hela Universitetet? Dessutom tror jag, att den store testatorns afsigt varit att fästa donationen vid Högskolan, och ieke ovilkorligen vid stället, der Högskolan på den tiden låg, samt anser derföre detta skäl vara ett af de svagaste. De öfriga skälen hafva redan af Gr. Sparre blifvit till fullo vederlagda. Ett ibland dem är äfven det, att då jernvägen emellan Upsala och Stockholm kommer till stånd, så kommer äfven Universitetet i en tillräckligt liflig beröring med hufvudstaden. Jag för min del tror, att jernvägen visserligen blefve till stort gagn för trafiken, men till föga nytta för Universitetet, som derigenom måhända blefve ett resande i st. f. ett läsande Universitet. De så mycket framhållna frestelserna skulle nog fresta studenterna att ganska ofta resa hit och under dessa lustresor blefvo säkerligen förströelserna vida större än om studenterna vistades här i staden, ty en resande förlustar sig merändels vida mera än en å orten boende. Med ani. af Gr.
Men dine bröder af Levi dins faders slägte skall du taga till dig, att de äro när dig, och tjena dig; men du och dine söner med dig skolen tjena inför vittnesbördsens tabernakel. Och de skola taga vara på din tjenst, och hela tabernaklets tjenst; dock skola de intet nalkas intill helgedomens tyg, och till altaret, att både de och I icke skolen dö; Utan de skola vara när dig, att de taga vara uppå vittnesbördsens tabernakels tjenst, uti all tabernaklets ämbete; och ingen främmande skall nalkas eder. Så akter nu uppå helgedomens tjenste, och uppå altarens tjenste, att icke mer en vrede kommer öfver Israels barn. Ty si, jag hafver tagit edra bröder Leviterna ut ifrån Israels barn, och gifvit eder Herranom till en skänk, att de skola taga vara på ämbetet vid vittnesbördsens tabernakel. Men du och dine söner med dig skolen akta på edart Presterskap, att I tjenen uti all altarens handel, och innanför förlåten; ty edart Presterskap gifver jag eder till ett ämbete för en gåfvo; om någor främmande går härtill, han skall dö. Och Herren sade till Aaron: Si, jag hafver gifvit dig mitt häfoffer, af allt det som Israels barn helga, för ditt Prestaämbete, och dinom sönom till en evig rätt. Detta skall du hafva af det aldrahelgasta, som de offra: Alla deras gåfvor med allt deras spisoffer, och med allt deras syndoffer, och med allt deras skuldoffer, som de mig gifva, det skall vara dig och dinom sönom det aldrahelgasta. På aldrahelgasta rum skall du äta det; hvad mankön är, skall deraf äta; ty det skall vara dig heligt. Jag hafver ock gifvit dig och dinom sönom, och dinom döttrom med dig, deras gåfvors häfoffer, i allo Israels barnas veftoffre till en evig rätt: Den som ren är i dino huse, han skall äta deraf.
Ty ett grundlagsförslag af mera omfattande vigt plägar icke allenast i tryck utdelas och utgöra föremål för enskildt begrundande, utan äfven för gemensamma öfverläggningar innan det i ett Stånd förekommer, och jag befarar derföre icke, att några hugskott skola lyckas göra sig gällande såsom ett helt Stånds gemensamma tanke. Ar saken af vigt, så tror jag icke eller att tröttheten skall kunna verka derhän, att man antager hvilket förslag som helst. Sedermera uppstår frågan om huru många Stånds godkännande som skall erfordras. Jag ber då att först få göra en ganska ringa anmärkn., men som jag likväl icke anser mig böra undertrycka. Utsk. har antagit de tvä orden godkänna och förkasta såsom motsatser lill hvarandra. Ordet godkänna anser jag gerna kunna användas om Ständernas åtgärd vid första riksdagen, emedan det icke innefattar någonting positivt, utan endast, att man för den gången anser förslaget dugligt. Men hvad ordet förkasta beträffar, så tycker jag, då förslaget blott undergår granskning vid den första riksdagen, och derefter blifver hvilande, samt möjligen förkastas vid den andra, att detta ord icke här är det rätta, utan att om man använder ordet godkänna för det ena fallet, så torde man Den 5 April f. m. 73 raan lämpligast för det andra kunna begagna ordet underkänna. Detta ord innefattar också icke något bestämdt afslag, utan endast, att man anser förslaget icke vara så godt som det boil vara. Då Utsk. antager, alt ett förslag bör blifva hvilande, om det godkännes af lie Stånd, så lärer icke fråga kunna uppslå derom, alt detsamma ju icke bör vara händelsen om förslaget af alla fyra Sländen skulle godkännas; icke eller derom, att då fyra Stånd underkänna ett förslag, detta icke blifver hvilande. Ulsk:s åsigt, att ett förslag, sorn af tre Ständ underkännes, bör förfalla, kan jag icke annat än på det högsla gilla ; ly jag är af den mening, ali förslagets godkännande eller underkännande bör bero deraf, om del bar mera eller mindre för sig än emot sig. Men jag skulle önska, att Ulsk., på sätt Hr von Hartmansdorff nyss också anfört, hade tillämpat samma grundsats, dä fråga vore om godkännande.
Föreskrifterne i sednare momentet af nästföregående §. tillämpas icke å redskap, machinerier och verktyg, som, med Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collcgii tillåtelse, flir inhemska näringar inkomma; icke heller å brukade flyttsaker och resande tillhöriga elfecter, som icke utgöra handelsgods, och hvarmed förfares enligt hvad derom särskildt är eller varder stadgadt. Påvederbörandc Fabriksoch Handtverks-Föreningar ankommer, att utse en eller liera personer i hvarje stapelstad, som ega att tillse, det de till hvarje Förenings yrke hörande varor blifva efter riktiga värden och benämningar förtullade, och öfvervara alla stämplingar i packhusen; dock må dessa Omhuds frånvaro icke hindra tullbehandlingens företagande och fortgång. Samma rättighet, i afseende å förtullningen af grof ull, tillkommer äfven Schäferi-egare och Ull-producenter i Riket. Inkomna och till inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras. Vid uppkommande tvist om en varas rätta art och benämning, må GeneralTull-Styrelsen, dess instruclion likmätigt, ega att, sedan, der så erfordras, sakkunnige Handlande eller Fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär Alla håde inkommande och utgående varor, ehvad de förtullas efter bestämd afgift eller efter vissa procent af värdet, eller äro tullfria, skola angifvas till namn, §• 7. §. 8. , 9. iifver General-Tull-Styrelsens i dylika frågor fattade beslut hos Kongl. Maj:t i underdånighet anföras endast af Godsegaren. s. 64 ari oell beskaffenhet, antal, Svenskt mått, mål eller vigt, och, då godset efter värde fortullas eller är tullfritt, äfven värdet, samt på lika sätt i Tull-journalerna och Perscdels-extracten upptagas. Om hvad i öfrigt vid varors angifning och förtullning iakttagas bör, tjenar Seglations-Ordningen till efterrättelse. § «.
För miu del tror jag, alt ett sålunda åsvftadt undervisningssystem kan med någon fördel användas blott på rike mäns barn, som hafva tillfälle alt fortsätta sina studier sä länge som helst. Men för fattiga ynglingar, som i skolorna beklagligen utgöra pluralilelen, göres vid 15 ä 18 års ålder behof af ett, som uttränger allt annat, och det kallas brödstudium. Dessas så sorgfälligt utvecklade sälsförmögenheler, utan alt vara försedda med någon reel kunskap, kunna då liknas vid en väl uppbrukad, men aldrig ordentligt besådd åker, hvilken slutligen blifver ett onyttigt träde, deri frön till ogräs lättast gro. Ilvem erkänner ej dessutom, all de Iärogrunder, han under barnaåren inhemtade, alltid qvarsutit i minnet, och livad har han under barndomstiden förmält hemta från Rom af alla de der förträffligheterna? Har ej skörden hufvudsakligen bestått i glosor och fraser, förenade med en hågdödande formlära i grammatiken af ett språk, bland de svåraste alt läras? Jag bestrider ej nyttan och nödvändigheten för hvarje litterärt bildad man alt hafva studerat della språk, just för eli verkligt hemlandc af dc der Den 20 Augusti. 303 förlräffliglieterna, i en Sider, då do kunna fattas och värderas; men jag vill, alt lian som barn först ma göras något hemmastadd i sitt fädernesland och i den honom omgifvande naturen, försl besöka det lefvande Europa, innan han inträder i det döda Horn. För den lärjunge, som först inhemlat allmän satslära, använd på modersmålet, och sedan studerat främmande, lefvande språk, i synnerhet det Fransyska, skall studium af det Latinska språket, som har så många likheter med det sistnämnda, blifva dubbelt lättare, än för den späda nybegynnaren, och han skall på hälften kortare tid deruti blifva lika fullkomlig, som nutidens frän spädare åren latiniserade gymnasister. Så äfven lilifver förhållandet med Grekiska språket.
Det vore sällan, att påräkna, att i Sverige, der större capitaler för rörelsers bedrifvande i allmänhet fattas, en Fabrikant skulle uppoffra någon större summa på nya inrättnin - Betänkande n, N:o 200. ig5 gar oell redskap, hvilkas nytta han väl hört omtalas, wien icke ännu fullkomligen erfarit, och hvilka möjligen skulle, sedan de en gång här blifvit såsom eftersyn inskaffodc, härstädes för lindrigare pris kunna förfärdigas. Det vigtigaste och nyttigaste redskap kunde följaktcligen komma att bortgå för ett ytterst lågt pris, utan att sådant i ringaste nion bevisade något emot dess värde; och då Staten framställde ett sådant nytt slags redskap såsom modell, i ändamål att få detsamma vid inhemska Fabrikerne användt , syntes det högre eller lägre priset derpå icke böra komma i beräkning. K. Coll. har i öfrigt upplyst, att innan ifrågavarande machiner och redskap införskrefvos, meddeltcs af åtskillige Vetenskapsmän intygande om redskapens fördel och nytta; viii hvilket förhållande och då densamma sedermera blifvit af serskilte Fabriksidkare inköpt , för att vid deras Fabriker begagnas, K. Coll. ansett redan i detta afseende vara iakttagit hvad R. St:rs Revisorer önskat, att inköp af redskap icke må beviljas utan förut inhämtad upplysning om deras användbarhet och nytta. Då Utskottet, vid dess nu verkställde granskning af ManufacturDiscontFondeos räkenskaper och förvaltning för år 1827, erfarit, att ett ytterligare förskott af 10,000 Francs under nämnde år blifvit Stockholms FabriksSocietets Deputerade beviljadt till införskaffande af ofvanomförmäldte Fabriksredskap, hvilken under loppet af samma år samt år 1828 blifvit på Auctioner i K. Cora.Coll. försålde tili Jet pris, räkenskaperne för desse år utvisa, har Utskottet ansett sig böra igG Stats-Utskottets vid afgifvandet af sin Berättelss öfver förenämnde för år 1827 förrättade granskning, i ett sammanhang utlåta sig uti förevarande ämne.
Att framlidne Landshöfdingen, Friherre J. O. Nauckhoffs enka, Wilhelmina Cöster, med 2:ne oförsörjda barn måtte, i anseende till hennes fattigdom, varda tillagd ett årligt pensionsunderstöd af 300: — samt att, då Landshöfdingen öfver Norrbottens Län, C. A. von Hedenberg, vid sitt frånfälle efterlemnat enka och 7 oförsörjda barn i särdeles nödställd belägenhet, en årlig pension måtte varda bemälda enka tillaggd af 600: — Då Rikets sednast församlade Ständer tillerkänt Assessoren J. A. Törneman rättighet att, när hans göromål vid utredningen af förra allmänna Magasinsfonden upphörde, å allmänna Indragnings-staten åtnjuta expectanslön af 777 rdr, motsvarande, utan förhöjning för spanmålen, den aflöning, som Törneman, hvilken vid f. d. Allmänna Magasins-Direktionens upplösning år 1824 var Kammarförvandt, sedermera, efter af Kammar-rätten erhållet förordnande att vara Revisions-kommissarie uti det under bemälte embetsverk ställda Revisions-kontoret för Allmänna Magasinsärendenas utredning, i sådan egenskap åtnjutit, föreslår Kongl. Maj:t, att Transport rdr 4,000: — Kongl. May.ts Nåd.
Alla tyckte att hon såg så söt och älskvärd ut, och Gunnar han tyckte att hon såg alldeles ut, som en af de Guds englar, hvilka sväfvade i den gammaldags kyrkans målade tak, och som, allt ifrån Gunnars barndom, för honom varit typen för allt skönt och heligt; och i detta ögonblick gjorde han ett heligt löfte till Gud att aldrig neddraga denna Guds engel «till jordisk synd och elände». – Tack för detta, du Elin! – sade Abraham sakta till Elin när de gingo ur kyrkan, och i dessa enkla, ur ett fröjdefullt hjerta strömmande ord låg hela Elins belöning för all den outtrötteliga möda och omsorg hon haft med den arma ynglingen. På hemvägen från kyrkan sade våra fyra till en början ingenting, men slutligen slog Lena opp sin språklåda, ty som man kommit tidigt till kyrkan, och äfven dröjt litet qvar efter gudstjensten, hade hon icke försummat att inskeppa en hel laddning af nytt ur församlingen, och detta skulle nu urlastas, d. v. s. berättas, omordas och utläggas. – Kors i alla dar! har j hört – började hon – hvad som händt fram på herregåln? Der har skett en så faslig stöld i förgår om natta, så de skicka efter länsman och höll så mycket visitationer och väsen om ’et. Men det är ju oförsvarligt af dig, Abra’m, som var der i går och tog herregålsbud, och intet tog reda på ’et, och talte om ’et för ’en. Jag stod så dum och enfaldig, vi som ä’ torpare under gålen, och ej visste ord utaf, och den som talte om ’et för mig ville inte tro mig en gång, när jag sa’ att vi aldrig hört knytt om den saken. Det var ho’ den dera Kajsa i Marbo, som berätta’t för mig, och ilaker som ho’ alltid ä’, så såg jag präsis att ho’ intet trodde mig, utan trodde att det bara var några illfundiga konster, och att jag inte ville lå’ssa om hur mycket jag visste om ’et. Och se’n såg jag ’na språkas vid med bränn-Olle och peka på mig och berätta något, hva’ det va’ för slag.
Såsom enheter fastställas: för längdmaltet den nu gällande foten; för ytmåttet, qvadrat foten, eller qvadraten pä den nu gällande foten; för rymdmåttet, kubikfoten, eller kuben pä den nu gällande foten; för vig ten det nu gällande skålpundet (eller den sä kallade marken viktualievigt). 2. Till yttersta efterrättelse i afseende pä grund-enhetcrnas, fotens och skålpundets, storlek, skola vara att tillgå en rikslikare för längdmåttet och en för vigten. Angående dessa likares beskaffenhet, förvarande och begagnande, med hvad mera dertill hörer, meddelas genom den allmänna Stadgan erforderliga speciela föreskrifter, hufvudsakligen enliga med hvad Vetenskaps-Akademiens hosföljande förslag i § 2 innehåller. 3. Indelningen af mått och vigt blifver följande: a) för Längdmåttet: 1 fot fördelas i 10 tum; 1 turn i 10 linier. b) för Ytmåttet: 1 qvadratfot fördelas i 100 qvadrattum; 1 qvadrattum i 100 qvadratlinier. c) för Rymdmåttet : 1 kubikfot (i de äldre förslagen s. k. »foting»): fördelas i 1000 kpbiktum ( Längden af en mil förblifver såsom hittills 36,000 fot och omfånget af ett tunnland jord 56,000 qvadratfot. Till vägande på Apotheken af medikamenter efter läkares recepter må, till dess annorlunda förordnas, den nu brukliga incdicinalvigten fortfarande begagnas. « 4. I handel, uppbörd eller leverering må icke begagnas mätstockar, målkärl eller vigtlödjor som ej äro vederbörligen justerade och med kronomärke försedde, samt påstämplade till deras innehåll jemte justerarens namn och årtalet då justering skett. 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, Av o 62. 5. Mätstockar (hvartill äfven räknas mätskalor) må justeras och krönas, hållande 4, 1, 2 eller fleré fot.