Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr ökade kostnaderna icke gåfvo skäl till förhöjning, då räkenskaperna visade ett årligt öfverskott i Postmedlen af 100,000 R:dr, och då Rikets Ständer skola uttryckt den tanka, att öfverskottet borde komma Postverket till godo; hvarjemte Hr Säntessorij som dessutom funnit den föreslagna högre Porto-afgiflen, från och till Wisby, olämplig, då den högre kostnaden, för en eller annan svårare transport, borde gäldas af det hela, oell Gottland, enär Post-Inrättningen befordrar lif och rörelse i Landet, icke eller såsom stjufbarn behandlas, dels äfven fästat uppmärksamheten derå, att Bevillnings-Utskottets Post-taxeförslag egentligen synes åsyfta BorgareSlåndets ökade beskattning, dels ock, med 6 Be villnirfgs-Uls/sotttts Utlåtande N.o 53. anledning af en inom Ståndet gjord invändning, upplyst, att anslag på Stat skall i flera länder, utan motsvarande inkomst, vara på förd t för Post-Iurätl ningens befrämjande; neli hafva med Herr Santesson sig förenat Herrar Aspelin, Ekerman och Falkman , den senare under yttrande, att då, med uteslutande af Ruhstycks-beräkningen, tidsutdrägt velat undvikas, Utskottet skall förbisett att liqviderna i alla fall måste ske med Koppar-skiljemynt, enär afgiften ej uppgår till det belopp, hvarå sedel finues; samt Herr Winberg begärt, att Öfver-Post-Directeurens beräkning af Porto måtte tagas till grund för det nya Posttaxe-förslaget. Deremot har Herr Cron närmare utvecklat skälen för Utskottets Förslag, och ådagalagt: alt den förhöjning, man ansett derigenom uppkomma, icke torde fullt motsvara de ir.ooo R:dr, hvartill den högre Posl-skjuts-legan m. m. uppgår; att detta ökande af Postporto varit destomer oundvikligt, som Rikets Ständer anvisat den årliga netto-behållningen af circa 100,000
Som Utskottet här ofvan tillstyrkt hvad Kongl. Maj:t funnit lämpligt föreslå, angående förbud för getters utsläppande i skog, torde det med Herr Hejkenskölds motion åsyftade iindamål vara uppnådt, och således icke böra föranleda något vidare yttrande derom af Utskottet; och enär lämpliga föreskrifter, angående kreaturs utsläppande till betning å skogsmark säkerligen lära blifva, derest sådana föreskrifter böra stadgas angående enskilde jordegares skogar, meddelade uti den nya förordning, rörande skogare i Riket, som är att förvänta, hemställer Utskottet, att Herr Ehrenborgs motion i ämnet icke må föranleda till nå gon Rikets Ständers åtgärd. 6:0. Uti hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion har Riksdags-fullmäktigen Nils Svensson från Blekinge län föreslagit: »att svedjande må tillåtas under loppet af Juni och September månader, samt jorden nyttjas till odling af rotfrukter och råg, dock så, att drageld ej må verkställas;» och »att svedjelandet bör vårdas å sjelfegande jord i 4 års tid, så att svin och getter ej måtte tillskynda ungskogen någon skada; gällande allt detta ej för kronojord. Med åberopande hvad här ofvan är vordet tillstyrkt angående svedjande, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. 7:o Inom Hedervärda Bonde-ståndet har uti väckta motioner blifvit föreslaget af Riksdags-fullmäktigen Anders Nilsson från Hallands län, med hvilken Erik Christensson från Götheborgs och Bohus län instämt, att ett nödigt förslags-anslag måtte anvisas till premier för skogsplantering, i första rummet på de orter, som lede mest af skogsbrist och dernäst å de, hvarest skogsbrist i närmaste framtid vore att befara, samt af Riksdags-fullmäktigen Johannes Andersson från Elfsborgs län, med hvilken Riksdags-fullmäktigen Efraim Larsson från sistnämnda län sig förenat, att nödige statsmedel måtte anslås till premier åt de jordegare, som visa nit och verksamhet för skogsplantering inom Elfsborgs län.
Stockholm den 22 November 1862. O. Ericsson, från Göteborgs och Bohus län. Häruti instämma : L. Rasmuson, från Göteborgs och Bohus lån, Joh. Nilsson, från Göteborgs och Bohus län. B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län. C. Dahlgren, från Elfsborgs län. Carl Tholson, från Skaraborgs län. Motioner i Bonde-Ståndet 186"2. N:o 150. Af Paill Andersson från Jemtlands län, om statsanslag för anläggande, af jernväg, kanal och ''chaussé "1 emellan Sundsvall och Bräcke. Behjertande nyttan och vigten af att bereda båttre kommunikationer åt provinsen Jemtland, sorn, trots sitt afstängda läge, inom sig eger rika resurser lill mångsidig framtida odling, beviljade 1 fl56—1857 års Ständer anslag till åvägabringande af en kommunikationsled utöfver de stora sjöar, som med små afstånd från hvarandra sträcka sig tvärtigenom provinsen från dess vestra gräns emot Norrige till sydöstra gränsen emot. Medelpad. Denna kommunikationsled är också, jemte en al Norska Slaten utförd fortsättning deraf ifrån Riksgränsen till Levanger vid Trondhjemsfjorden, af trafiken redan begagnad. Men hvarken skall Jemtland af det välvilligt lemnade understödet eller Svenska Staten af de på en förhoppning utlagda medlen hafva all den nytta, som deraf kan och bör beräknas och äskas, så långe ifrågavarande kommunikationslinie med sin ena ändpunkt stannar på ett afstånd af nära 12 mil från Svensk hamn och stapelstad, Tvärtom skall ali den samfärdssel, som provinsen behöfver och bör söka med andra orter, fortfarande antingen bållås tryckt eller också tvingas in på den nyöppnade vägen till hamn vid Westerhaget, så länge alla de varor, som innevånarne kunna behöfva antingen hemta från eller afyttra vid närmaste hamn, som här är Sundsvall, måste med en kostnad af 20 ä 25 öre per centner för mil och ibland derutöfver fortskaflas genom forbönder, sorn dessutom icke alltid stå alt anskaffa.
Förslaget godkändes, med rättelse af ett tryckfel i 28 §, hvarest läsas å andra raden: är 184-1 utbekomna, men der orden skola vara; är 1851 utbekomna. S. D. Ä nyo föredrogs Sammatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Eko aomi-Utskottets Betänkande, Nio 52, i anledning af väckta motioner örn förändrade föreskrifter, rörande Pastoralexamen; hvilket Betänkande bifölls. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Kongl. Majits den 21 dennes a flatna nådiga Propåsition till Rikets Ständer om antagande af en Författning, angående ProlUtdrag den 22 September 1860. verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af Domstol i Konungariket Danmark. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch, Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.o 174, i anledning af väckta motioner, rörande Universitetets i Upsala förläggande til! Stockholm, elier ock de Juridiska och Medicinska Fakulteternas vid nämnda Universitet flyttning till Hufvudstaden. Härvid förekommer. Yttrandet, sidan 7, i fråga om förflyttning af Universitetet i Upsala till Hufvudstaden. Bifölls. Yttrandet, sidan 8, i anledning af förslag om förflyttning till Stockholm af Medicinska Fakulteten vid Upsala Universitet. Ståndet beslöt, att Rikets Ständer må i underdånig Skrifvelse hos Kongl. Maj;t anhålla om vidtagande af sådana åtgärder, att förflyttning till Stockholm af den vid Universitetet i Upsala varande Medicinska fakultet och densannuas förening med härvarande Medicinska Läroverk till ett Medicinskt Undervisningsverk i Hufvudstaden måtte ofördröjligen kunna ske, och att Rikets Ständer måtte vid nästa Riksdag få emottaga Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om de för ändamålet erforderliga anslag. Yttrandet, sidan 9, i fråga om flyttning al den Juridiska Fakulteten vid Upsala Universitetet till Stockholm.
Jag får bekänna att jag befann mig bland de tveksamma och önskade att ordet »mynt» skulle utgå, enär vi eljest icke visste huruvida icke det beslut, som fattades, komme att stå i strid med det Utlåt., man väntade från BankoUtsk:t. Under förtroende till de upplysningar, en ledamot af sistnämnda Utsk. lemnade ang:de det Utlåt, man hade att från detta Utsk. motse, lättade emellertid Ståndet sitt beslut. Sedan jag nu fått båda Betänkma samt hunnit närmare öfverväga saken, får jag bekänna, att mina betänkligheter alldeles fallit. Jag har haft den tillfredsställelse att se syftemålet med såväl Bankosom Ekon.-Utslcts Betänk, låta sig förena, och tror för min del att man knappast kommer till något önskvärdt resultat i ena eller andra afseende!, med mindre man ställer vårt Den 4 April. 471 Svenska mynt i förhållande tili det metriska systemet. Derpå går ock Hr Björcks motion ut. Den afser att den Svenska specien, i stället för att hålla 25^ gramm finsilfver, skulle komma att hålla jemna 25 gramm, hvarigenom den fördel vunnes, att vårt mynt blefve lätt jemförbart med Frankrikes, Belgiens, en stor del af de Tyska Staternas, m. fl. länders mynt. Om den af Hr Björck föreslagna åtgärd vidtoges, skulle t. ex. en franc, som under nuvide förhållanden är lika med 0,7158 rdr rmt, komma att jemnt motsvara 72 öre rmt. Af allra största vigt är, enl. min tanke, afskaffandet af den olägenhet, som för närv:de vidhäftar, icke allenast vårt, utan äfven det Danska myntet och den Amerikanska dollarn, att de innehålla bråktal af gramm finsilfver. Att stadga, det mynten skola innehålla jemna grammer finsilfver, utan bråk, är något, hvarom jag anser att vi först borde komma öfverens. Genom ett sådant stadgande blefve möjligt att för hvarje mynt säga att det innehåller så och så många grammer finsilfver, och det blefve då mycket lätt att göra en jemnlörande beräkning.
borde ester dess godliet oell verklig beskassenbet l>^i^i8katta8, oeb bvaras lesultatet icke i nägotdera sallet 8liulle, meri tillbörlig bänsigt a Länets förmåga, i jemförelse till andra orter i Riket, konna leila till lÖrsvarsst^iLans minskning, uncler livad Longi. Naj:t reclan, meri vilkor as Regementets activa egenskap, i Mder medgisiit; 8amt, livad rustningen angiuge, att de till densammas uji^,eliälIJnde as alder anslagna ni.antiil rustllälls-bemman, 80in utgjorde 8tammar för i oo nummer bästjägare, till detta ändamäl mätte bibebällas, med fortfarande lättigbet att åtnjuta /jo Oaler silfverml/nts ränta till under8töd sor rustnings-sk^Idigbeten8 lullgöranile vid bvarje nummer, ^ä det 8ätt, att rustbällarne förut mä iuneliälla lantan as rustningsstammen oeli sederine, a u^,bära ett emot den bittills inneludda augments-räntan svarande penningebelosip» utan förvandling, samt derefter undsä ersättning sor b vad, som uti anordnade räntebelo^jiet lör Ii varje nummer bruste as dertill i mield ta oell med förvandling utgående bemmansräntor i IVIedelgd, samt att, enär augments-bemman, bvilka liittills varit frän rotering befriade, bädanester konjmo att indelas till ordinarie rotering vid bältjägare-Regementet, oeb sälecles lika nied öfriga skatteoell kronobemman i orten borde till understöd i rote, ingstungan lä innebaiva sin ordinarie ränta, den der ieke vidare såsom augment till rustliällen kunde utgå, de gamla rustnings-stammarna deremot borde undsä ersättning i andia anslag för de dem lrangäende augments-räntur, bvilkas sammanlagde belo^si utgjorde /j/j/j italr /ja sk. a r:st.
Uti nyssnämnde aii § stadgas nemi., att den, som blifvit vald till ledamot af Utsk., äger rätt alt i samma plenum, vallistan blifvit öppnad, eller i det nästföljande, denna befattning sig afsäga, men sedermera icke utan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan hos Landtm, och mot pollettens återlemnande, hvarmed en på sednare sättet afgången ledamots utöfning af riksdagsmannarätten för den riksdagen upphör; hvarförutan 24 § innehåller, att utsktsledamot, som utan laga förfall eller erhållen ledighet uteblifver tre på hvarandra följande sammankomster, skall vara sin riksdagsmannarätt för den riksdagen förlustig. Om nu 79 § Riksd.Ordnrs stadgande, att, vid utskottsledamot beviljad ledighet, hans plats genast skulle ersättas af en annan, i Ridd.Ordn. infördes, skulle, med den uppfattning Utsk. äger af nämnde grundlags-^, att nemi, det derstädes begagnade ordet ledighet är liktydigt med afsägelse, följden blifva, alt de strängare föreskrifterna i Ridd.Ordnrs 23 och 24 §§ tillintetgjordes, och att afsägelse från utsk:sbefattning kunde ske, utan att riksdagsmannarätten förlorades, utan Ståndets samtycke m. m., så framt icke R. o. Ad. skulle vilja meddela den, i Utsk:s tanka, obilliga föreskrift, att en hvar utskrsledamot, som vore i behof af ledighet, icke skulle kunna en sådan ledighet erhålla utan Ståndets samtycke eller utan att förlora sin riksdagsmannarätt. På dessa grunder, och då Utsk. i öfrigt icke anser det vara båtande för ärendernas behandling, att täta ombyten af personalen inom Utsk:n äga rum, samt enär Utsk. är öfvertygadt, att om Ordningsstadgans och Ridd.Ordnts föreskrifter vederbörligen handhafvas, de äga tillräcklig kraft för det af motionären åsyftade ändamål, finner Utsk. de gjorda anmärkningarna icke föranleda till något annat tillstyrkande, än att, på det II.
Men om man af denna för tillfället neutrala ställning, rättfärdigad, som jag tror, af de nu uppgifne skälen, skulle draga den slutföljd, att Regeringen är likgilllig för nationalrepresentationens förändring och förbättring, så vore en sådan uppfattning oriktig och slutsatsen orättvis. Den Honung, som i en högtidlig stund gifvit folkets ombud det löftet, att ”befordra upplysningens framsteg och befrämja utvecklingen af de ädla och redbara egenska”per, hvilka utmärka nordens folk”, kan icke annat än vara varm för hvarje förbättring i samhällsskicket; och de män, som innehafva det ansvarsfulla förtroendet att vara Hans rådgifvare, kunna icke förbise, att, sä länge de äro det, böra de ock, i sant eonstitutionel uppfattning af deras kall, i hvad på dem ankommer, med nit och värma understödja Hans afsigter och beslut i samliällsvigtiga ämnen. Med deras innerliga öfvertygelse instämmer det dessutom, att hvilken utgång dagens fråga än må erhålla, representationssättets förbättring utgör ett ämne af den fosterländska vigt, att frågan derom numera icke kan falla. Frih. Hamilton, Hugo: Det är icke utan en sorglig känsla jag i dag uppträder, för att framställa skälen för det votum, jag af pligt och öfvertygelse anser mig uppmanad att afgifva i den vigtiga fråga, som nu utgör föremålet för R. o. Ad:s öfverläggning. Dä jag nemi. i minnet återkallar den anda, som för 4 år sedan, dä denna stora samhällsfråga första gängen på allvar behandlades, rådde inom detta Hus, såväl som inom de öfriga Stånden, och de förhoppningar, som derpå med skäl kunde byggas för ernående af det af alla åsyftade målet, så mäste jag erkänna, att det synes mig, som om vi då voro betydligt närmare delta mål, än vi nu äro det.
För den andre af desse Häradshöfdingar har åter, enligt hvad Kongl. Majrt och Rikets StatsGontojrs den Kongl, Propositionen, bilagde Berättelse utvisar, aflöning icke kunnat anvisas, hvaremot Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 25 November 1836, förklarat, att för bemälde Häradshöfding erfordrades ett anslag för en gång, till ersättning från och med år 1831 till dess lön å Stat kunde för honom anvisas, beräknad efter 75 R:dr om året. Stats-Utskoltds Utlåtande, N.-o 4.26. Utskottet, som icke ansett denna fråga böra i sammanhang med den ordinarie Slats-regleringen till pröfning upptagas, får numera deröfver sig yttra; och som bemälde Häradshöfding, på grund af innéhafvande Fullmagt, obestridligen är berättigad att, från den tid han till tjensten utnämndes, åt njuta den för sådan tjenst bestämda lön, tillstyrker Utskottet, att till löne-ersättning för en Häradshöfding i Wermland, som år i83o blifvit utnämnd, men hittills icke fått uppbära lön, måtte å Riksgälds-Contoiret anvisas en summa af 750 R:dr Banco, motsvarande berörde lön, till 75 R:dr årligen beräknad från och med i831 års början till och med 18/^0 års slut, hvarefter lön på Stat, enligt hvad här ofvan utredt är, blif vit för honom uppförd. AdIs. till Exp. Utsk. den 1 Febr. i84f, kl. 1 e. t». Utlåtande, i anledning af Herr Hal Ungs motion om låne-anslag till Malmö hamnbyggnad. (U. A.)
Utdrag den ig och 23 Mars 1829» Foj Stadgans tillämpning för 182^ och påföljande år, i fråga om Ilemmansvärdets nedsättning i vissa Län, remitterades till Bevillnings-Utskottct. S. D, Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, på Bordet hvilande, Betänkande, N:o 79, angående väckt fråga om utvidgad smides-rättighet , samt om upphäfvande af det nuvarande smides-förbudet på vissa ställen inom Bergslag, Lief samma Betänkande, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet återremitleradt. Från Höglofl. Riddcrskapet och Adeln. S. D. Uppå derom af Friherre Anchart svärd, Carl Henric, väckt Motion , beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda Statsoch Banco-Utskotten, att ofördröjligen till Rikets 104 Prot, Utdrag den 35 Mars 1829.’ Ständer inkomma med de Betänkanden, som hafva Statens reglerande till föremål; om hvilket beslut de öfrige Respective Riks-Stånden skulle genom Protocolls-Utdrag underrättas. S, D. Föredrogos 3 nyo och gillades följande Banco-Utskottets den 3 dennes aflåtne, och den j3 derpåföljde e, m, på bordet lagda Me-? morial ; N:o 22, angående Autorisation för Banco-Sty^ reisen, att kunna föryttra och till silfver omsätta det, efter >P0
Vid Uskottets anmälanden rörande de af Bonde-ståndei återremitterade 10 punkten l:a morn., 11, 13 och 24 punkterna af Betänkandet N:o 158, lät Ståndet bero; och lades Utlåtandet i öfriga delar till handlingarne, med undantag af Utskottets yttrande i fråga om 12:te punkten af Betänkandet, hvilket yttrande ogillades. N:o 240, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 159, angående extra Stats-anslag till föremål tillhörande Finans-Departementets handläggning. I fråga om l:a punkten af nämnde Betänkande, beslöt Ståndet för sin del, att ett anslag af 27,000 R:dr skulle till ombyggnad af vestra delen af Nockeby bro beviljas hvarjemte Ståndet jemväl för sin del godkände Utskottets i sednare delen af berörde punkt gjorda och af tre Stånd gillade hemställan. I öfrigt lades Utlåtandet till handlingarne. N;o 241, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 160, angående extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-Departementets handläggning. 5:te punkten. Ståndet lät bero vid Utskottets anmälan. I afseende på dessa punkter vidblef Ståndet sina förut fattade beslut och lade Utlåtandet till handlingarne. Med frånträdande af sitt förut fattade beslut i ämnet biföll Ståndet den af Utskottet härutinnan i Utlåtandet gjorda hemställan. 21:a punkten. Utskottets tillstyrkan bifölls. 1 öfriga delar lades Utlåtandet till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial N:o 244, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Stats-regleringen hörande frågor, beslöt Ståndet att, med vidblifvande af Ståndets förut fattade beslut i fråga om Hof-rätter - Prot.-Utdrag den 22 Augusti 1854.
K:dr 50 öre per skålpund; Halfsiden, andra slag, hvilka för nämnde bada år fåll sig åsatt en införsels-tull af 3 R:dr 75 öre skålpundet, och Bomullsvälnader, andra slag, i afseende hvarå, lör samma år, inlörsels-tullen blifvit Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 164. 475 bestämd, för oblekta och olargnde till 50 öre, för blekta eller färgade till 80 öre, samt för tryckta eller pressade lill 1 R:dr per skålpund, hvaremot de af E. K. M:t föreslagna tull-bestämmelserna beträffande dessa rubriker blifvit antagne ali gälla från början af år 181)0, saint ylleväfnader, andra slag, hvarå införsels-tullen blifvit böjd till l^R:dr 50 öre per skålpund. Knmmillerades förslag lill tull-bestämmelser för artikeln Bond upplager för de specificerade slagen, silkes-sammels-, sidenoch halfsiden-, samma införsels-afgifler, som för motsvarande slag vålnader blifvit föreslagne, eller för silkes-sammels4 R:dr 50 öre, för siden6 R:dr och för halfsiden3 R:dr, samt för andra slag, derå algifien nu utgår med 37 sk. 8 rist Banko, nedsättning häri till 75 öre Runt, hvilket af E. K. M:t gil*, lade förslag Rikets Ständer jemväl bifallit, utom hvad angår rubriken Sidenband, hvarå införsels-tullen blifvit bestämd alt utgå under år 1858 med 7 R:dr 50 öre, under år 1859 med 6 Ridr 75 öre skålpundet, samt från början af år 1800 med det af E. K. Mit föreslagna belopp. B. Utfiirsels-tarifen. För Ben, andra slag än Elfenoch Hvalfisk-, oarbelade, krossade samt förmalde eller så kalladt Benmjöl, derå utlörsels-afgiflerna nu utgöra 3 sk. Ii rst.
Jemte det Utskottet, i anledning af det åberopade lånet till Söderhamn, anser sig böra erinra om det i Utskottets Utlåtande härom, N:o 87 sid 4, anförda, men, i afseende på de vid förflutna Riksdagar beviljade låne-biträden, visserligen icke gällande skäl för räntans bestämmande till 4 procent, får Utskottet förklara, att Utskottet icke kan frånträda sitt förut afgifna samt af ett Riksstånd godkända och af ett annat Riks-Stånd utan anmärkning lemnade yttrande, angående de ifrågasatta förändringarna af Rikets sist församlade Ständers beslut, rörande räntan och återbelalningssättet för det Wenersborgs stad tilldelade byggnads-lån. Till besvarande af anmärkningen, angående Utskottets åliggande att föreslå de af Fullmägtige nödiga ansedda tillägg i föreskrifter ne, angående Byggnads-låne-committerades redovisningsoch ansvarsskyldighet, får Utskottet åheropa, hvad Utskottet härom uti det återremitterade Betänkandet yttrat; i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet, som medgifver, att dessa föreskrifter icke äro så bestämda och förbindande, som de kunnat och bordt vara, fortfarande anser sig förhindradt att, så vida de vid sista Riksdag fastställda låne-vilkor bibehållas oförändrade, nu föreslå några för låntagarne möjligen ytterligare betungande förändringar i de då tillika meddelade stadganden till betryggandet af Riksgälds-Contoirets säkerhet för lånemedlens återbetalning. För öfrigt (örmodar Utskottet, alt, derest de af Utskottet, i sammanhang härmed, redan förut yttrade åsigter rörande tydningen och tillämpningen af berörde föreskrifter varda af Rikets Ständer gillade, Fullmägtige häruti komma att erhålla en ytterligare ledning för de uti detta hänseende dem tillhörande åtgärder.
Sorgen på sitt eget glädjelösa sätt, och hon satte sig åter med armen stödd mot knät och hakan hvilande i handen och såg ut öfver det böljelösa hafvet, der solen hade sjunkit. Men medan hon satt der i natten under den stjärnlösa himlen, tänkte hon nya och underliga tankar. »Människorna ha kastat sten efter Glädjen,» tänkte hon. »Kanske skola de taga bättre emot Sorgen. Hvem vet? Kanske skulle de älska mig! Något måste människorna älska?» Väl hade Sorgen många gånger sändt sina stora, tysta foglar som hälsning till människorna, och där de hade sväfvat fram eller slagit sig ned, där hade skräck och ångest spridt sig, men själf hade Sorgen icke satt sin fot på jorden. Hon hade närmat sig andra stjärnor och planeter, men så snart hon vågat beträda en värld, där väsen lefde, hade alla och allt samlats för att förjaga henne. Nu fick hon lust att försöka, om det icke skulle kunna finnas plats för henne på jorden. Hon ville så gärna älskas. Hon satt så hopplöst ensam vid världens yttersta haf. Och då det blef morgon lyfte hon sina långa svarta vingar, sträckte ut dem som två ovädersskyar och sväfvade ljudlöst öfver hafsytan som en jättestor nattfjäril. Då hon såg jordens rundning lyfta sig öfver hafsytan, saktade hon flykten. Det var som om hon plötsligt kände en ängslan, som hämmade henne. Alla de vindar, som buro ut från land, hväste emot henne, som om de redan kände luften från hennes vingslag. »Jag skall vänta», tänkte hon, »jag skall först försöka med min skugga!» Och så lyfte hon sig i hela sin längd upp öfver himlen, bredde ut vingarne i deras fulla spännvidd och sväfvade så som en glada i luften. Då kastade Sorgen sin skugga vidt ut öfver hafvet, långt uppåt himlen och öfver hela den blomstrande jorden. Sorgens skugga var icke svart. Den hade alla möjliga dunkla, underbara färger; violettblått och mörkgrönt; en hotande, purpurröd glöd brände under det bruna, på sina ställen var den mild och blå, och allt, som den föll på, förändrade den.