Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, anse Rikets Ständer alltså den blifvande Tull-taxan böra innehålla följande bestämmelser i afseende å Tullviirde. 2 R:dr Bränvin och Sprit: af Säd, Potates eller andra jordfrukter: Itfförsels-tall. Genever, Holländsk: af till och med 10 graders styrka 1 kanna 30 sk. För Expeditions-litskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 197. 617 Tullvärde. För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen Införsels-tull. med t sk. 6 rst. Alla andra slag, odistilleradt eller distilleradt . Förb. af Frukt: 2 R:dr Konjak, Fransk: af till och med 10 graders styrka .1 kanna 30 sk. För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen med 1 sk. 6 rst. Andra slag f Förb. 2 R:dr af Socker eller Rumra: af till och med 10 graders styrka . 1 kanna 30 sk. För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen med 1 sk. 6 rst. 2 R:dr af Ris eller Arrack: af till och med 10 graders styrka 1 kanna 30 sk. För hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels-tullen med 1 sk. 6 rst. 2 R:dr Fransk Sprit, för beredning af luktvatten, införd efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Kom merse-koliegium 1 kanna 16 sk. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 29 November 1854. den 26 Nov. 1834. den 26 den 28 den 29 — .-TN:o 197. Preste-Ståndet ' / Borgare-Stånde Bonde-Ståndet Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående statsbidrag för jernv ägs-anläggningar. (Stats-Utsk:s Utkden m. m.
Allt skulle vara på än värre och ändtligen blef det slut, men då golfvet, der han var. — En dag hörde jag honom uppgifva ett indianskt krigstjut, och när var min son halfdöd af skräck. jag skyndade in till honom, hade han krupit Presten kom emot mig helt belåten. » Bästa bror, det var en kuriös namnsedel, under en soffa och satt fast hufvudet mellan resårerna. — Men snart kröp han icke längre * Med författarens och förläggarens tillstånd lemna — han gick och gjorde odygd. vi denna ypperliga verklighetsteckning ur en skissDet var omöjligt att tillrättavisa honom, ty samling som i dessa dagar lemnat pressen och hvilken vi rekommendera till alla vänner af ett godt och han förstod ingenting, jag måste nu lära honom oförargligt skämt, ofta med allvar der bakom. tala. Hur glad blef jag ej, då han första gången sa ': » pappa ». Nog visste jag förut, att han Redaktionen. Snart hade han ett helt litet ordförråd — men då först blef det riktigt trefligt att ha en son. Hör bara! » Jifs tatten pappa? » » Ja, katten rifs. » » Jivej han mej, då? » » Ja, om du inte är snäll mot honom. » » Jifs han så det jöj ondt? » » Ja, mycket ondt. » » Jifs han med naglarna? » » Ja. » » Jifver han mej med naglarna? » » Ja, om du är elak vid honom. » » Pappa, jifvej han mej så det jöj ondt med naglarna? » » Ja, men tyst nu, pappa har inte tid att prata. » » Pappa, hvar för jifs tatten med naglarna? o. s. v. Så kunde han hålla på hela dagen och all ting skulle han fråga mig om; under det han som extra förströelse var sysselsatt med att t. ex. — stoppa mina skor fulla af enris och gamla stålpennor. Efter en månad var jag totalt förbi, men han var lika kry och frågvis. Då ansåg jag mig för en usel varelse, en dålig far utan all kraft. När en liten på ett par år så i grund tråkat ut mig, då tänkte jag med bäfvan på hur det skulle gå om jag fick flera.
Emin hade ju ännu icke företagit något straffvärdt. Hela hans rykte hvilade på den tilltro, som han förmått uppväcka. Då Nelly slutligen, sedan hon torkats och ingnidits med luktvatten återkommit till sin plats på divanen i afklädningssalen, försjönk hon i den behagliga hvila, som enligt häfd bildar sista akten i ett orientaliskt badféeri. De flesta af hennes välvilliga, men pratsjuka arabiska väninnor hade redan aflägsnat sig, och deröfver var hon alldeles icke ledsen. Hon började tvärtom att känna sig så som hade hennes föresats att vara lugn och lycklig gått i verkställighet. Hon låg insvept i en lång hvit torkmantel med endast armarne blottade. Kring hennes hufvud hade negrinnorna lindat en ny, torr, blårandig handduk och på ett lågt, litet, med perlemor inlagdt bord vid hennes sida, hade de ställt en prydlig kopp med rykande svart kaffe. Hon försökte afsigtligt att sysselsätta sina tankar med något annat än Emin, och så vandrade de bort till hennes hemland. Hur olika var der ej allt mot i den stad, som hon nu gästade. Der i skorstensminaretens länder hade man ännu snöglopp och dimma. Allt förenade sig der att påtvinga menniskorna en misslynt och dyster lifsåskådning, klimat, lefnadssätt, svåra existensvilkor, mörkt dekorerade rum och mörka drägter. Det var icke nog med att männen buro svarta, löjligt fula hattar, hvilka liknade kaminrör, oaktadt djerft lysande hufvudbonader väl kunnat behöfvas för att sätta färg i den gråkalla luften. De gingo äfven i vägdammet med svart fotbeklädnad, ehuru en gråaktig eller rent af gul, som muslimanernes, naturligtvis varit ändamålsenligare och mindre oskön. Om en arab velat beskrifva vesterländske sprättar, borde han ha uttryckt sig så här: de bära sina krematoriers skorstenshuf på hjessan, deras kläder äro tillskurna af bårtäcken och på fötterne ha de små likkistor. Oaktadt
Maj:ts befallningshafvandes dem delgifne lillslånds-resolutioner, ofördröjligen, efter det bränvins-bränningsrättigheten för någon eller någre panne-egare inom hvarje distrikt upphört, försegling af bränvinsredskap verkställa; och eger förseglaren att, i förut utfärdad kungörelse, bestämma tid och ställe inom distriktet för förseglingen, likväl så, att försegling af inmurade pannor med bröst och dithörande redskap alltid försiggår på hvarje ställe, der de äro uppgifne att finnas, äfvensom, då innehafvare af sådan större och tyngre lös redskap, som icke utan svårighet kan från ort till annan forslas, åstundar alt fåf örseglingen deraf gjord å stället, der den finnes, sådant jemväl skall åligga förseglaren att verkställa. I städerna vare detta allt magistratens åliggande. Förseglingen skall ske med messingstråd, på det sätt, att densamma trädes uti borrade eller stampade tina hål och sedan hopknyles genom en linnelapp, samt förseglas på båda ändarne med deras-sigill, hvilka det blifvit anbefalldt att denna förrättning verkställa. Den för materielerna till förseglingen åtgående kostnad kommer att af kronans medel från landt-ränlerien förskjutas och ersättning derför i vanlig ordning af Kongl. Maj:ts och rikets stats-kontor meddelas, emot behörig redo och räkning i landsboken; hvaremot arfvode för förseglings-bestyret bekostas af panne-egaren, och utgår efter kannerummet, med en skilling för inmurad redskap med fast bröst, som å egarens hemvist förseglas, äfvensom för all sådan lös redskap, som innehafvaren, 13 enligt stadgandet i föregående moment, låter försegla å stället, der den finnes, samt 6 r:st för öfrige sådane" redskap, som till de af förseglaren utsatte mötesställen transporteras, allt för hvarje kanna af pannans innehåll; dock må, vid dessa tillfällen, reseoch traktaments-penningar af förseglaren icke beräknas. §. 26.
Det är nu visserligen något fatalt, att man äfven här skall röja sin oer-iarenhet, genom att i fet st i Isrubriker tala om en arbetsinställelse såsom en » lock-out » (farligt att använda besynnerliga, utländska ord, särskildt när man inte vet hvad de betyda! ) hvarefter ar-betsgifvärne sedan förmodligen fä göra » strike *. Äfven här är man emellertid, efter vederbörligt liberalt koketterande med ar-betame, på det klara med att de maktegande ha rätt och oaktadt den löjliga okunnighet man på tidningens ena sida förråder till och med om namnet på en arbetsinställelse, finner man sig likväl oförhindrad att på en annan sida förnämt taga den officiösa * ledningen äfven i denna fråga. Försöker någon annan att deltaga i diskussionen derom, talar man försmädligt och rysligt öfverlägset om » godtköpskorrespondenser » och mera sådant Hr Redaktionsdirektören talar med förakt om hvad som fäs för godt köp. Helt säkert är han också rätta mannen der-tilL Ty han började icke med att sjelf väcka skandal genom det godtköpssystem, efter hvilket han organiserade sin nya redaktion. Han har icke gjort Aftonbladet till en godtköpstidning både i ena och andra mening. Han är sjelf ingen godtköps * » direktör ». Skamttidningarne ha haft orätt, när de kastat honom i ansigtet, att kan skulle vara i stånd till att låta till och med hederns och vänskapens mest grannlaga värf fullgöras af stadsbud, hyrda på timme. Naturligtvis ha de haft orätt Men friheten, den arma, olycksaliga friheten, fär under tiden oförvållandes tjena som skylt för denna » liberala » geschäft Liberal förstås på längre afstånd och der det ingenting reelt gäller, lika som man är frihandlare ända till dess det kommer till psalmbokspermarna. Det ser ju så präktigt ut att på utrikes-afdelningen j&gt;emt och ständigt med stora titelstilar tala om » parlamentariska segrar », tvätydiga nog ibland för öfrigt men alltid vunna i någon annan ända af Europa, eller att bära på sina * Genom ett egendomligt sammanträffande erhöll red.
Den anmärkning, som Frih. Klinckowström framställt derom, att då Kammar-Colkii instruktion icke ålägger kamrnarförvandterna att utreda svårare mål, den befattning dermed, som för närv:de kunde vara dem uppdragen, vore att betrakta såsom ett öfvergångstillstånd, visar endast den ädle Frihms obekantskap med förhållanderna inom Coll. Det har redan länge sedan visat sig alldeles oundgängligt för ärendenas behöriga gång, att låta kamrnarförvandterna med kamererarne dela handläggningen af äfven de svåraste mål. Och då Colbii arbete icke minskas, utan snarare årligen ökas, finner man att någon förändring häruti ej är att emotse. Såsom bevis på arten och beskaffenheten af de ärenden, som af kamrnarförvandterna blifvit handlagda, ber jag exempelvis få nämna följande: ang:de Sala stlfververks räntor; ang:de drängespanmålens utgörande i Färentuna härad; ang:de Westerås Domkyrkas inkomster; ang:de rättmätigheten af intagor och odlingar på Dylta svalvelbruks östra allmänning; ang:de Prostetunna på Goland; ang:de befrielse från tjenstbarheter till Garpenbergs bruk; ang:de skattläggning af rekognitionsskogar. Uti flera al dessa frågor hafva forsknirigarne i arkiven måst utsträckas ett par århundraden tillbaka, och jag tror, att Stats-Utsk:ts ledamöter skulle häpnat, om de sett hvilka ofantliga luntor handlingarne utgjort. Af Colini kammarförvandter fordras således ganska betydande insigter i kameralverket, i förening med ett utbildadt omdöme. De tyckas derföre kunna å sin sida begära att komma i åtnjutande af skälig lön för arbetet, helst deni icke tillåtits att med sina tjenster förena andra be fattningar på rikets stat. Vid uppgörande åren 1853 och 1856 af underdåniga förslag till ny afloningsstat för embetsverket, ansåg Kammar-Coll. kontorstjenstemännens aflöning böra ställas högre än kanslitjenstemännens. Denna åsigt, hvilken jag icke skulle delat, om jag den tiden varit ledamot af Coll, gillades ej af K. M:t och R.
Men, säger man, det blir landstinget, som framdeles får taga dessa frågor i öfvervägande. Äfven jag, Mina Hrr, hoppas, att landstinget skall i framtiden medföra alla de fördelar, som kunna dermed afses; men min egen erfarenhet åtminstone tillåter mig icke antaga, att för den närmaste framtiden så Ivan blifva händelsen. Det är nemi. icke troligt att landstingen skola ingå på en sådan beskattning, åtminstone icke på lång tid, och om man då vill att någonting skall inom de mindre kommunerna kunna åstadkommas, så måste man ovilkorligen medgifva häradet att kunna fatta beslut. Utsk:t har också i sitt Betänk, erkänt, att sådant kunde medföra nytta; men Utsk:t »anser likväl, att innan någon erfarenhet rörande resultaterna af de nyligen tillkomna kommunal-institutionerna erhållits, några vidare åtgärder uti denna gren af lagstiftningen icke böra vidtagas.» För hvar och en, som har någon erfarenhet af huru det tillgår på landet, tror jag att den erfarenheten redan är ganska bestämdt grundad, att kommunal-representationen för socknen icke kommer att inverka på något större beslut, och att komrnunal-inrättningen för länet kommer att visa ifrån sig de ärenden, som icke hafva allmännare intresse. 28 Den 7 Januari. Inom den komité, hvilken hade i uppdrag att utarbeta förslag till kommunal-författningarne, fanns äfven en ledamot, som påyrkade en representation för häradet. Detta blef emellertid icke komiténs beslut, oell jag anser det derföre vara lämpligt, att nu fästa R. St:rs uppmärksamhet derpå, och det är till följd häraf, som jag anhåller om återremiss af Betaniel. Såvida man verkligen vill af dessa kommunal-författningar hemta den stora nytta, som äfven jag önskar, måste man väl i möjligaste måtto fullständiga dem. Jag tror att inom hvarje härad eller hvarje tingslag måste finnas en representation, som bör vara sammansatt af en ledamot från hvarje af de socknar, som tillhöra häradet, och dessa skola ega att besluta öfver alla häradet samfäldt tillhörande åligganden. Frih.. Rappe, Axel Ludvig: Hvarje menighet, som har samfäld egendom att förvalta och gemensamma göromål att utföra, bör för sådant ändamål kunna hilda en kommun och hafva gemensam kommunal-författning.
Personer ej hörande till viss näring. afgift. OCH AK skatt :rpenningar. Bruts, V erli och Inrättningar. summa. Styrelse. jeastorers. strars. betjenings. Summa. besvär St. St. Tid Tid Tltl T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. K: dr s. r. 11: dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R: d r s. r. R:dr s. r. R.dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R.dr s. r. R:dr s. r. R.dr s. r. R: dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. f r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R.dr 1sr. R:dr s. rR:dr s. , R:dr s. r. U. K. f rölich. Till Berättelsen öfver Nykopings Län för arén 1878—1880. Johan Lagerbjelke, KONGL. MATTS BEFALLNINGSHAFVANDE» uti ©stergötljlanös Cätt till HOAGli. MAJ:T i tut it *• f tt n ti i//fn-1 a ffjifmi EMBETSBERÄTTELSE för åren 1848, 1849 oell 1850. STOCKHOLM, 1853. k>. A. NORSTEDT <fc SÖNER, Kongl. Boktryckare. / Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Östergöthlands Län för åren 1848, 1849 och 1850. § i EAinets allmänna beskaffenhet.
Af Herr Tham, Wollrath: alt erfarenheten torde hafva tillräckligen bevisat, att, till bedömmande af Enskiftesi mål, lordras mera oeconomisk än juridisk kunskap, livårföre alla författningar derom emanerat från Kongl. Kammar-Expei dilionen och verkställigheten varit uppdraden åt Herrar Landshöfdingar: alt, genom den förut gällande föreskriften om Enskiftes-tvisters afdömande af Kongl. Majrts Befallningshafvande , Rättegångarne varit mindre kostsamma, samt att det också vore tvifvel underkastadt, huruvida Parteriie vunnit i rättvisa derigenom, att de nu i skiltes-frågor fått fem Domstolar, i stället för en. Hade det varit i andra afseénden passande, att en enda EgodelningsDomare tillsattes i hvarje Län; så hade man, i Motionairens tanka, kunnat få likhet i Domslut och någon nytta af förändringen, meli der nu Fem Domare finnas, kunde mari vänta fem olika domslut. Då dessa mål tillhörde Landshöfdingarnes pröfning, fannö åtminstonö enhet i besluten inom hvarje Län. I Skaraborgs Län hade Landshöfdingen brukat, att, då syn på omtvistade ställen ansågs nödig, verkställa den. Dettd köstade fej Parterne något, emedan Lahds - 68 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. JV.v S. höfdingen förrättade dylika syner vid tillfällen af andra nödvändiga resor i Länet. Kostnaderne voro vida mindre än nu; man hade varit, inom Länet, nöjd med den rättvisa lian skipade, och Motionairen förutsatte hos Landshöfdingarne i andra Län samma nit för saken och rättvisan. Af Anders Danielsson från Elfsborgs Län: att han ansåge den åtgärd, hvarigenom Skiftes-Målens behandling blifvit, enligt Rikets Ständers eget Förslag, öfverlemnad lill Egodelnings-Rätt, vara nyttig och fördelaktig, hvarföre han, å sine Comitenters vägnar, funne sig böra protestera emot all förändring i denna åtgärd.
M. att, då bolaget icke fullbordat sitt åtagande, sådan mark för något allmänt behof blir nödvändig och att den sålunda på grund af den nu gällande expropriationslagen måste afstås, så gäller denna lag och något ytterligare tillägg om att densamma skulle gälla mot bolaget behöfves icke, ty om bolaget icke fullgör sina förbindelser, utan för Staten elier ett annat bolag den ifrågavande marken måste afstås, så gäller naturligtvis för detta fall den allmänna lagen. Hvad angår det andra mom. eller alt om bolaget efter 5 år skulle brista i sina förbindelsers upfyllande jernvägen utan ersättning skulle tillfalla Staten sä är detta vilkor enl. mitt förmenande alldeles orimligt och kan icke någonsin i ett kontrakt intagas. Det strider nemi. mot juridiska grunder, ty det är efter rättsläran ovilkorligen gifvit att om en kontrahent brister i fullgörandet af de åtagna förbindelserna, så blir han pligtig att ersätta den andra kontrahenten för den skada som denna derigenom kommer alt lida, men omöj - Den 29 Augusti f. ni. 565 ligen kan man stifta sådana vilkor sorn att den ene kontrahenten skulle mista sin egendom, alla kostnader han i densamma nedlagt och helt simpelt afträda den till den andra kontrahenten. Ett sådant vite vore alldeles orimligt och kan icke försvaras. Jag skulle således vilja hemställa lill Gr. Lagerbjelke om han icke ville afstå från denna sednare del af sitt förslag. Jag förutser att Gr. Lagerbjelke säger: Staten bör mot delta bolag, som tilläfventyrs residerar utom landet hafva säkerhet att komma i besittning af den ersättning som tilläfventyrs genom domaremakten kan Staten tillerkännas. Men i delta fall kan jernvägen beläggas med qvarstad och sedan vederbör:de domares utslag fallit så kommer den egendom som bolaget i riket äger, i följd af den lagda qvarstaden att för Statens räkning försäljas och Staten får således den ersättning, som bolaget kan lyckas alt förskaffa sig medel till att erlägga. Delta blir det juridiska förfaringssättet, men ett sådant vilkor, som det sisla mom. i Gr. Lagerbjelkes förslag innehåller, skulle icke af någon kontrahent antagas och vore icke R. St. ens värdigt.
Rättegångsbalken, till Hofrätten insända ransakningen och domen, att vidare pröfvas och skärskådas, genom hvilken underlåtenhet det inträffat, att Bergstingsrättens utslag kommit att verkställas och Hagberg, sorn enligt hvad Hofrätten genom dess ofvannämnde utslag förklarat, bordt straffas med 22 par spö och tre dagars fängelse, att i stället undergå bestraffning af endast sex par spö med tre veckors fängelse; i anseende hvartill och enär Bergstingsrättens anmärkte förfarande ansåges hafva tillkommit af uppenbar vårdslöshet och oförstånd hos Bergstingsrättens Ordförande, Advokatfiskalsembetet yrkat, att Geschwornern Geisler måtte för de grofva förseelser, han låtit komma sig till last vid domareembetets utöfning, jemlikt 1 kap. 12 §, Rättegångsbalken fällas att böta 300 daler silfvermynt med 100 R:dr, samt tillika, enligt Kongl. Brefvet den 11 December 1766, förpligtas att ersätta Kongl. Maj:t och Kronan den kostnad, som till följd af Bergstingsrättens förfarande skall blifvit Kronan obehörigen tillskyndad genom Hagbergs underhåll den lid af aderton dagar, lian längre än vederbordt måst fängelsestraffet undergå. Häröfver har Geschwornern Geisler blifvit börd och afgifvit förklaring, deri han erkänt försummelsen att underställa utslaget Hofrättens pröfning, men för öfrigt med anförda skäl velat urskulda, hvad anmärkt blifvit; hvarefter Hofrätten den 15 Juni 1849 meddelat utslag af innehåll: att i afseende på Bergstingsrättens föreskrift om spöstraffets verkställande vid Lovers alunbruk Bergstingsrättens föreskrift ej till något ansvar för dess Ordförande lagligen föranledde; men som, enligt hvad Hofrättens ofvanberörde R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm.
— Det skulle för en ort, som saknar afsättning för sina produkter utom Länet, vara åtminstone för en betydlig del deraf särdeles vigtigt om en sådan båtled kunde öppnas, och det åligger mig att särskildt till Eders Kongl. Maj:l inkomma med underdånig anhållan om anslag till undersökning i afseende på företagets både nytta och verkställbarhet. 4 §. 2. In vanare. Genom tabellverket, som ingår från ecclesiastika myndigheterna och lahell-kommisionen, upplyses säkrast förhållandet med folkmängden inom Länet; men, så vidt den beräknas af mantals-längderna, utgör Länets nuvarande folkmängd 121,451 personer af båda könen, deraf 52,694 äro mantalsskrifna och 68,757 man talsfria. Smålänningen är, som förr är anmärkt, till lynnet lätt och liflig, höflig och tjenstfärdig, men är särdeles i vissa trakter nog böjd för handel. Folkets moraliska och religiösa bildning beror hufvudsakligast på presterskapel. Der det befinnes nitiskt och verkar med goda efterdömen, såsom i allmänhet är förhållandet, der röja sig omisskänneliga tecken till en bättre sakernas ordning. Alt sedeförderfvet icke aftager visar den tillväxande fångpersonalen. Länshäktet öfverfylles af lösdrifvare och sådana, som sakna laga tjenst och försvar. Lättja och sysslolöshet höra icke Lill massan af folkel i Kronobergs Län, tverlom lärer på få ställen i Riket en mera sträfsam allmoge finnas, men utom de förr antydda orsakerna till tiggarhopens ökning, och deribland den obegränsade rättigheten att bygga obelänkta äktenskap, bidraga äfven andra omständigheter tili fattigdom och lösdrifveri. Dryckenskapslasten har visserligen något aflagit, i följd af den bättre anda, sorn nykterhets-föreningarna åstadkommit, hvarföre denna last endast kan anses verka mera partielt på folkets sedlighet. Allmogen lefver i allmänhet högst tarfligt och gör aila möjliga inskränkningar, för alt kunna uppfylla sina förbindelser och betala sina skatter.
Månne det vore nyttigt för det hela nu då alla Discontens lån äro förfällne, att behandla den såsom i Concurs? Då skulle Disconten naturligtvis taga sin tillflygt till utsökttingar 704 Den 30 Maji. igenom de lagliga Executorerne; ty om alla fordringar ingå, så kan Disconten uppfylla sina förbindelser; mea jag hemställer, om en sådan åtgärd är ens tänkbar, dä, med andra åtgärder, Lagstiftningen Rån frälsa så väl Borgenärer som Gäldenärer, samt fullborda ett redan till två tredjedelar utfört företag, helgadt och bekräftadt af Konungars och Ständers beslut. Enär Discontvinsten 1815 blifvit anslagen sorn tillgång för den byggnad, hvilken i århundraden åsyftats, (ej blott till Räntevinst) bör då en sådan påräknad tillgång ej ersättas, när den upphört genom den förlägenhet Disconten iråkat genom händelser, som för den voro alldeles främmande? Eiler bör den Landtman, som, för att utgöra sina förbindelser till Staten, plöjer och sår sin välfångna jord med möda och omtanka, men ser sin lofvande skörd förstörd genom det hagelslag him-f len sänder, drifvas från sin välfångna egendom utan ersättning, för det han nu ej kan utgöra, hvad utom olycka ej kommit i fråga? Man har sagt, att ersättning knnde framdeles beslutas. Jag hemställer huruvida det: vore rätt, att i förhand aflemna hvad mart har, utan att veta, hvad man får? Att aflemna hvad man besitter under laglig rätt, innan man ännu är försäkrad om någon ersättning derföre. Våra kgar böra anses för det heligaste vi ägaj och jag förklsrar, att Bolaget aldrig upphör påkalla Lagens skygd. Jag upprepar åter, att ersättningens belopp ej beböfc; ver Den 30 Maji, 705 ver bestämmas nu, utan endast att ersättning mäste äga rum. Jag får alltså åter anhålla om proposition, att Disconten öfverlennäs till Staten emot ersättning, som framdeles bestämmes. Grefve Spent, Jacob Melcher: