Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uli ett lill Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet memorial, har Herr lidfelt, Anton, fästat uppmärksamheten vid behofvet af det i Carlskrona befintliga Elemenlar-Läroverks utvidgande. För lärdoms-skolan derstädes hade väl, jemlikt Kongl. Circulairet till Consistorierna af d. i Nov. i83g, anslag till en apologist-lön blifvit be vi i jad t, och, i följd deraf, en apologist-class i början af ar 1840 träd t i verksamhet; men otillräckligheten deraf visade sig snart, och redan året derefter måste bestämmas ett maximum af 36 lärjungar, med rättighet för dem, som utöfver delta antal till inträde sig anmält , att, i nion af blifvande vacancer, få i sin ordning intagas. Ett sådant förhållande medförde ganska menliga följder, serdeles för de ynglingar, som förnötle sin tid med afvaktan på inträde uti läroverket, och bevisade tydligen behofvet af en eller tvänne nya apologist-classer derstädes, — ett behof, som både blifvit insedt af sednaste Skol-revisionen, och af densamma till afhjelpande anmäldt. Med afseende härå och då i Blekinge län funnes en folkmängd af omkring 80,000 invånare, -arnt Carlskrona stad, som af nämnde folkmängd egde i2,85o, bade af nöden framför många andra städer i riket ett fullständigt Elementar-Läroverk , dels i anseende lill sin betydliga folkmängd, och dels till följd af Kongl.
Är det i materielt afseende för mycket, att en hel Nation, som utom dessa himmelska välgerningar åtnjuter en mängd timliga, uppoffrar några tusende dagsverken årligen för att i templen frambära sina hjertans tackoffer för så stora nådegåfvor? Är det stridande mot upplysningens framsteg att årligen på särskilta Helgedagar samlas, för att glädjas kring Jesu vagga, gråta vid foten af Hans kors, och vid åtanken på den för Honom sig öppnande liimmelen erfara en ljuf och högtidlig aning om det mål till hvilket Hans lära leder, och till hvilket vi böre stundeligen sträfva med våra önskningar och våra bemödanden? O! Nej, så vinningslysten, så beräknande, så motsträfvig all försakelse är dock ej vår tid och dess upplysning, att den skulle kunna med ja besvara dessa frågor. Den kan ej för en ökad inkomst vilja Den 19 December f. m. 313 förflytta Långfredagen och Chrislillinnnelsfärdsdag till de vanliga Helgedagarne; den ian ej sålunda för en timlig fördel uppoffra eviga förmåner; nej den kan aldrig önska att för en usel pennings skull förlora de årliga särskilta tillfällen till påminnelser om vår förnämsta trosartikel, om Christi lefverne och död, om den saliggörande återlösningen, örn grundvalen för vårt hopp att våra synder kunna blifva oss förlåtne, om vissheten att i ett lif efter detta skörda lönen för våra bemödanden, våra sorger, våra lidanden här på jorden. Det andra slaget af Högtidsdagar består enligt våra kyrkostadganden af G st., nemligen: Nyårsdagen, Trettondedagen, Midsommarsdagen och de 3:ne Annandagarne vid Påsk, Pingst och Jul, af hvilka jag möjligen skulle kunna medgifva alt de 5 sista kunde alla indragas, eller ock några af dem förflyttas på Söndagar, utan att grundvalarne för vår troslära derigenom något skulle lida.
Tysta gingo Hedvig och Kurt vid hvarandras sida, liksom rädda för att säga något, som ej passade hop med qvällens fridsamma högsommarstämning. Och vexlade de några ord, skedde det hviskande, försagdt, hur likgiltigt och andefattigt ämnet än var i sig sjelft. Och dock när de väl hunnit hem och med en svag handtryckning skildes från hvarandra, var det, som de yppat idel hemligheter för hvarandra om det der båda kände, men ingen af dem tordes nämna, den ena ömma bekännelsen efter den andra. Men när Kurt återfann sig i sitt rum, var all hans svartsjuka bortblåst, han visste icke hvarföre; och det jublade, och det sjöng inom honom, som det hela med ens blifvit klappadt och klart. Med stora steg mätte han den lilla kammaren af och an, i det han omedvetet för sig sjelf mumlade något om, att vore det också hundrade konsuler, som fjeskade för henne så visst som en, han skulle dock slå dem ur brädet allesammans ... och vinna henne ... och vinna henne. Så smålog han för sig sjelf, kastade sig i det öppnade fönstret, och insöp med vidgade näsborrar all blomsterdoft, som i floder af vällukter slog emot honom från rabatterna utanför ... Det var som trycket af hennes hand mot hans fortplantat sig längs hela hans kropp i en lång, värmande smekning. Han andades djupt. Hans ögon fuktades. Det var ett öfversvall af lidelser, som stormade inne i hans bröst. Och utan att rätt veta, hvad han gjorde, grep han en penna, och med papperet på fönsterposten skref han, medan sommarnattens heta, drömfylda vind smekte hans panna: Statt upp min älskade, dig, som min själs tanke smeker, och min kropps fibrer åtrå, statt upp och kom i min famn. Ty förgången är vintern, snön smält, regnet öfverståndet, förgångna alla de ensamma timmarnes nöd och ve. Kommen är sommarn, sommarnatten, då vindens lena pust bär kärleksbud mellan hanoch honblomma, och luften är tung af alstrande pollenkorn.
D e n unge doktorns namn eller fuktade de döendes läppar, såg han på kom aldrig öfver deras läppar, de undveko henne med en blick, full af beundran. hvarje den ringaste häntydning på hans död, D å tänkte hon icke längre på sårade och och hvad som i början varit den ytterligaste försiktighet blef till slut en vana, som det döde, hon tänkte på sitt eget ansikte — hur månne hon borde ha sett ut för att behaga icke ens kunde falla någon in att bryta. honom. Men när barnet reste sig från sjuksängen P å bordet i konsulns förmak låg ett planschvar det förändradt, förvandladt. D e s s blick fick ibland ett uttryck, som om den förföljde verk med titeln: Från Europas tafvelgalett afiagset, osynligt mål, och den lilla munlerier. H o n betraktade R a f a e l s och Cor» Om j a g hade en sådan nen ägde detta särskilda drag, som tillhör reggios madonnor. dem, som tiga. Ingen visste, hvad hon tänkte mun, en sådan hals, sådana ö g o n. » H o n på, när hon satt tyst för sig själf, men stunvalde emellan det, som människointuition sett dom hade hon infall, som försatte hela henskönast och var tveksamt lycklig i valet. D e t nes omgifning i förvåning. V a r det likt en gjorde henne ingenting, att den, för hvars halfvuxen flickunge att bli så utom sig, därskull hon drömde, längesedan var död. för att en tiggande gubbe gått förbi köket, H o n hade vuxit upp till en sjuttonårig utan att man precis på ögonblicket haft nå- flicka. B l e k och smal var hon alltid med gonting till hands att kasta i hans trasiga tunna, lutande skuldror, men armarna och korg, eller att svara fadern, som hon gjorde, de långa, hvita händerna hade rörelser af en då han förklarade, att mannen, som gått i så blyg och dröjande mjukhet, att de gåfvo trasor från deras dörr, kanhända hvarken var ett eget behagfullt tycke åt hela företeelsen.
Men jag har tänkt mig möjligheten, att desse einbetsmän kunde vara fullt duglige och förståndige i det facil, hvaruti de varit anställde, utan att hafva de kunskaper, som gjorde för landet nyttigt, att de för tillfallet inträdde i Konungens rådkammare; hvaremot jag föreställer mig, att många i öfrigt ganska hederlige och duglige embetsmål! icke kunde utan verklig våda lemnäs inträde i Konungens Conselj. Det är så jag sett saken, och jag blir fast vid min öfvertygelse, att de höga och vigliga embeten, sorn för Konungens ministrar äro afsedda, böra äfven verkligen vara af den höga betydelse och vigt, att de ej må anses, om jag så får säga, såsom tillfällighets-handräckningar ät Konungen. Frih. C ede r s t rom, Anders: Den nu föreslagna grundlags-förändringen afser egentligen 2:ne ändamål. Det första, att Statsråd och Högsta Domstolens ledamöter ej må innehafva några andra tjensler, och det andra, att de ej må förordnas till dylika tjänster, under det de äro Statsråd eller ledamöter af Högsta Domstolen. Örn jag äfven skulle instämma i den mening, som i förstnämnda afseende af Hrr Lefrén, von Troil och von Hartmansdorff blifvit yttrad, så kan jng dock alldeles icke instämma med deni i förkastande af den sednare åsigten. Det lärer vara temmeligen klart, att tillsvidare-syslemet, eller den sed, sam 1111 blifvit ganska allmän, alt endast tillförordna tjenstemän, och att en ordinarie tjensteman blir förordnad att bestrida en annans tjenst, Den 5 Augusti e. ra. under det en annan eller tredje tjensteman skall bestrida bans egen o. s. v., är ytterst skadlig, isynnerhet om detta förhållande kan äga rum med Statsrådets ledamöter, oell de, med bibehållande of sina platser, förordnades till landshöfdingar och dylika embeten.
Min egen, lilla Ninni! Det märkvärdigaste jag har att förtälja kommer nu och du måste läsa det särdeles uppmärksamt. Jag har verkligen genomlefvat något riktigt romantiskt, och hvem vet om jag icke funnit ett motstycke till lagman Bengt. Du bör af denna inledning finna att mina bref härefter icke äro några vanliga flick-epistlar, utan något som ... som du skall känna dig intresserad och gripen af. Vi kommo alltså till den första af Trollhätte slussar och alla rusade i land på ett skräpigt ställe, uppfyldt af brädstaplar, verkstäder, sågverks-skjul och Gud allena vet hvad allt för byggnader. En svärm pojkar, mer eller mindre trasiga, kommo emot oss, skrikande: »Jag visar vägen till fallen!» »jag visar vägen till fallen!» – Gå förut, sade mamma, vänd till den första som antastade henne. De andra skrikhalsarne lemnade oss, för att attackera dem af passagerarne, som kommo efter. Min otålighet att snart hinna fram till de märkvärdiga fallen var så stor, att jag glömde bort allt annat och följde den lille trasiga vägvisaren tätt i spåren uppför en mycket stenig väg. Mina brådskande steg hejdades likväl vid ljudet af mammas röst, som ropade Carl. Jag stannade och såg mig om. En mängd af våra reskamrater skyndade förbi mig och jag fick derefter se mamma stå stilla, väntande på sin bror, som med dröjande steg nalkades henne. Hans utseende var fullkomligt förändradt. – Mår du illa? hörde jag mamma fråga. – Helt obetydligt, svarade han, aftog hatten och torkade sig i pannan. – Du bryr dig kanske icke om att gå upp till fallen? återtog mamma. – Jo, Mathilda, det vill jag, skulle jag än nödgas krypa för att komma fram. Med dessa ord sprang han om mamma och fram till mig. Tag min arm, Maria, sade han, och låtom oss gå fatt de andra. Jag gjorde som han bad mig. Efter en kort promenad uppför en backe måste vi gå utför en annan, som var ännu brantare. Vi sågo här det första fallet.
Vidkommande derefter de af Seraphimer-Ordens-gillet ifrågasatta anslag till nybyggnader vid Hospitalerne i Götheborg, Wadstena och Hernösand; så, ehuru Kongl. Majit anser alla dessa Hospitaler vara i stort behof af de föreslagna förbättringarne, och icke förbiser att genom desammas verkställande ett vigligt steg skulle tagas till vinnande af det önskvärda målet af en väl ordnad hospitals-vård inom riket, vill Kongl. Majit likväl, med afseeude derå, alt Statens tillgångar äro förmånga andra angelägna utgifter tagna i anspråk, nu endast hos Rikets Ständer äska, att den för nybyggnad vid Götheborgs Hospital erforderliga summa 100,000 Ridr Banko må varda å Riksgälds-kontoret anvisad, att i mån af behof för nämnde ändamål utbetalas; öfverlemnande Kongl. Majit till Rikets Ständer att tillse, huruvida tillgång må kunna beredas jemväl till de belopp af tillsammans 100,000 Ridr närande mynt, som för förbättringar å Wadstena och Hernösands Hospitaler blifvit af Seraphimer-Ordens-gillet begärda. Samtlige de till ämnet hörande handlingar, byggnadsplaner och kostnadsförslag låter Kong!. Majit till vederbörande Utskott adenina och förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. II. Reuterdahl. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådet på Stockholms Slolt den 17 Mars 1854. Närvarande: Hans Exc. Juslitim-Stats-Ministern Herr Grefve Sparre, Hans Exc. Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Bill. till R. St. Proposition, N:o 65. Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Grefve Mörner, Finer, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Sedan Protokollet öfver Ecklesiaslik-örenden för den 2:dra dennes blifvit justeradt, uppläste i underdånighet
Utskottet får alitsa tillstyrka Rikets Ständer, att, till betäckande af den i tull-statens enskilda pensions»- inrättning för enkor och barn efter embetsoch tjenstemän samt betjente vid tull-verket möjligen uppkommande brist, bevilja en summa af högst 5,000 r:dr, att för hvartder» af äran 1855, 1856 och 1857 af tull-iste dion utgå - 6 Stats-Utskottets Utiåiondttj N:o 199. ^i:o 189. Au k. till Exp.-Utsk. d. 20 Juli 1854, kl. 3 e. k. Utlåtande, i anledning af vacht fråga om uppbörds-arfvode til Shepps-ombudsmannen vid Stochholms sjömanshus för de sedan år 1848 vid nämnde sjömanshus debiterade och redovisa de K t •onb-u ts hy Ider. (R:GS Afd.) Borgare-ståndet har till Stats-Utskottet remitterat en af hr ,/. G. Brodin räckt motion, deruti anföres, hurusom, i anledning af skepps-ombudsmannens vid Stockholms sjömanshus J. S. Freeses, år 1847 hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda anhållan att varda tillerkänd viss procent för uppbörd,en af sjömännens krono-utskylder, Kongl. Maj:t väl förklarat, att enär särskildt stadgande härom uti då gällande bevillnings-förordning saknades, kunde denna ansökning icke i Nåder bifallas; men genom Nådig' Skrifvelse den 7 November samma år fästade Kongl. Maj:t
Blifva å nästa Riksdag alla Riks-Stånden om ändringen ense, öfverlemne de förslaget derom lill Konungen, genom deras Talmän, med begäran, alt Konungen ville Sitt bifall dertill gifva. Konungen inhemte hela Stats-Rådels tankar deröfver, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker till deras åstundan. Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre Ilan Stals-Rådet och öfverlemne sedan sin Proposition, jemte Stats-Rådels tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfverlägga, uppdrage Konstitutions-Utskollel, att sitt utlåtande derom afgifva till Riksens Ständer, hvilka då kunna derom öfverlägga. Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile förslaget till nästa Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta. Alstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; gällande i della fall tre Stånds mening och, om två Stånd stadna emot två, deras som beslutet uppskjutit. Men icke må under någon förevändning Riksens Ständer förrän å nästa Riksdag Propositionen till bifall upptaga. Samtycka då alla Riks-Stånden till Konungens förslag, begäre de dag, alt på Rikssalen få Riksens Ständers bifall dertill afgifva. Antaga icke Riks-Stånden samfäldt Konungens Proposition, vare den afslagen, och 6 Expeditions-Utskottets Forsing till underd. Skrifvelse N:0 5. aflemne Riksens Ständer sitt afslag med skälen dertill skriftligen lill Konungen genom deras Talmän. Om vid Riksdag, då hvilande Grundlagsfrågor skola slutligen afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega runi utan Konungens och alla fyra Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. § 98.
Den obetydliga summan, som nuvarande Bolag utfåst sig tid efter annan att årligen betala till Enkor och Barn efter afskedade arbetare, eller ock till sådana arbetare sjelfve, som i och för Grufvearbetet blifvit skadade, böra vål Öfverflyttas på nya Bolaget; åfvenledes de få donationer och lifstidsköp å jord samt Hemmansdelar, som i sednare tider (och till och med nu för 8 dagar sedan) blifvit ingångne, och hvilka ej utan Grufvans märkliga skada och kostnad kunna henne frånskiljas. Ehuru obetydliga dessa anmårkningar åro, har jag likväl trott mig dem böra göra, för att följa den återremiss till Statsoch OeconomieUtskotten, Herr af Uhr begårt och i hvilken begäran jag åfven får instämma. Tidpunkten mine Herrar, är inne då den frågan skall afgöras, antingen vi genomen uppoffring af omkring 200,000 R;dr, en gång erlagd eller snarare sagdt, endast afskrifven, skola för sekler åga inhemsk tillgång af kol, oumgånglige för en mängd af våra angelägnaste anläggningar, för våra fyrbåkar m. m. Eldfasta leror för våra Masugnar, Jernverk, Stålungnar, Fabriker m. rn. eller ock se en lika, årligen förnyad summa utgå till utlånningen , tynga vår handelsvåg, och Svenske mån för ett af sina första behof, som de till millioners värde, ja till öfverflöd åga onyttigt inom sitt eget sköte, skattskyldige åt Ven 5 Augusti f. m. •7* en Nation, som mera vis, ej ser på ögonblicket* kostnad, då kommande tidehvarfs vinst är i fråga. Fruktan att, genom ett illa öfverlagdt beslut, ådraga oss egna och kommande slägters förebråelser, då det beror af oss att skörda välsignelser af samtid och, efterverld har uppmanat Hiig att framställa dessa anmärkningar. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 5 Augusti , eftermiddagen.
Deremot kan jag icke annat än instämma uti den värde talarens yttrande, hvilken sade, att man ej, utan att för mycket försvaga försvarsverket i norra delen af Riket, kan minska den reguliera soldatstyrkan under del antal, hvartill den nu uppgår; ehuru denna åsigt icke lärer kunnat göra sig gällande, då nian beslutat alt med 200 man förminska Jemtlands Fälljägare-reg:te för att deraf bilda ett slags cavallen, hvars behof och ändamål öfvergår mitt ringa förstånd att kunna inse. Då den saken emedlertid är afgjord, måste jag dock afstyrka vidare inskränkning af nämnda regtte. Jag är af den öfvertygelse, som jag tillförene fullständigt för R. o. Ad. utvecklat, att vårt försvarsverk måste grunda sig hufvudsakligen på en indelt väl öfvad stam, till hvilken beväringen kan sluta sig, och att denna stam bör finnas spridd inom de särskilda provinserna, hvarifrån bevär:s-manskapet kommer. Följaktligen skulle ej den minskning af Jemtlands reg:te, som kunde komma att äga rum, ersättas derigenom, att indelt manskap ditcommenderades från andra provinser; men jag tror, att en utväg gifves att erhålla ersättning på lämpligare sätt än man föreslagit. Jemtlands Fält jägare-reg: te utgör nemi. för det närvar, stam, icke blott för Jemtlands, utan äfven för WesterNorrlands bevär:s-manskap, uti hvilket sednare län roteringen endast består utaf båtsmän, deraf en betydlig del ligger så långt från hafvet, att de fleste knappast någonsin sett detsamma. Om några hundrade man deraf bland dem, som ligga närmast Jemtland och längst ifrån Bottniska viken, förvandlades lill faltjägare, hvarigenom reg:tet vunne nödig ersättning för hvad som beliöft reduceras till rotehållarnes lindring, så erhåller icke blott Jemtlands beväring, utan äfven WesterNorrlands en tillräcklig stam af sina egna provinsers innevånare, hvilket alltid är fördelaktigare, än om stammen erhåtles från andra delar af Riket.
Banken är nu kommen i välstånd efter att hafva kommit så der knapphändigt ur klämman; och det tyckes tnig nu, att banken borde honorera sina fordna förbindelser. Jag yrkar således, i enlighet med Hr von Hartmansdorff, återremiss. Hr Rosenblad, Bernh.: Med tacksamhet för de värde talare, som yltrat sig till förmån för min motion, anhåller jag blott att få tillägga några ord. De ifrågavar. låne-capitalen, som Utsk. afstyrkt må komma i åtnjutande af de förmåner jag yrkat, äro de enda befintliga i Riket, som varit alldeles fullkomligt urståndsatte att under myntvillervallan kunna rädda sig derifrån. Just det förtroende till R. St:s Bank, till denna under Ständernes egen vård och garanti stående inrättning, som gifvarne visade, då de åt densamma öfverlemnade besparingarna af deras flit och omtanke för att användas till nyttiga och fäderneslandet gagnande föremål under uttryckligt förbehåll att stiftelsernas styrelser aldrig skulle få lyfta eller disponera capitalerna; just detta förtroende berättigar till beviljande af den förmån, hvarom jag väckt fråga i nådeväg, om jag så får säga, om icke i laglig väg. Efter antagandet af iS3o års myntbestämningslag vet jag ganska väl, att all annan liqvid, än i öfverensstämmelse med densamma, är omöjlig; och det är också derföre jag appellerat till billigheten. Det är denna billighetskänsla hos R. St., som jag hoppas icke behöfva fruktlöst anropa för dessa små fonder. Den första af dem, eller den Sahlgrenska, utgör, om jag rätt minnes, 16,666 r:dr 32 sk. Sedan äro de öfriga mindre, och totalsumman af alla sammanräknade uppgår till 3o ä 40,°°o r:dr b:co, som skulle förvandlas till silfver. Jag anhåller om återreiniss. Hr Stuart, Carl Gust : På samma sätt, som stridiga meningar om detta betänk, nu under diseussionen uppstått, hafva äfven åsigterna inom Bancoförvaltningen varit delade i afseende på ifrågavar. skuldförbindelsers liqviderande.
Enär Kongl. Maj: t har för afsigt att uti särskild proposition föreslå Rikets Ständer att, till lindring för rotehållarne i roteringsbesväret, deras bidrag till soldatens beklädande rnå upphöra, samt hela kostnaden I Transport 1,438,449: 37. 48 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o t, om Statsverket kSS6. Transport af staten öfvertagas, blifver i sådant fall en tillökning i detta anslag erforderlig, med Fed och Ljus för fästningsoch garnisons-orter. Enligt hvad af Krigs-Kollegium blifvit anmäldt, är nuvarande anslaget för detta ändamål, 19,000 R:dr B:ko, otillräckligt, dels i anseende till stegradt pris å ved, dels derigenom att ved och lysningsämnen för tjensterummen vid Lif-Gardes-Regementena, som tillförene ej utgått, måste af detta anslag bekostas. I följd häraf föreslås en tillökning häruti med Diverse Anslag. Under denna afdelning af 4:de Hufvudtiteln torde uppföras nödiga anslag för skjutoch ridskolor, i afseende på hvilka skolors organiserande åberopas oftanämnde protokoll öfver Landtförsvars-ärenden, och föreslår Kongl. Maj:t således: för Skjut-skolor för Rid-skolor hvarvid Kongl. Maj:t tillika begär rättighet att använda första årets för Ridskolorna afsedda anslag dels till uppförande af en för Ridskolan vid Strömsholm behöflig stallbyggnad, dels till anskaffande af de för dessa skolor erforderliga sadlar, betseltyg och öfriga inventarier. Skrifmaterialier och Expenser samt ved och ljus ?n. m. för Krigs-Kollegium rn. fl. Fer k. Uti det härför uppförda anslag, 3,600 R:dr B:ko, som under de sednare åren visat sig alldeles otillräckligt, har Krigs-Kollegium ansett en förhöjning af 2,700 R:dr B:ko erforderlig; Och vill Kongl. Majiti anledning häraf, med afräkning från sistberörda summa, utgörande i R:mt 4,050
Unber förutfättning, att <^Bi, unber bel)anbiingen af föref>afb fråga om Dlationalreprefcntationenö ombilbnittg, ide jfulle mebf)inna i jlabgab orbning Dg förena om antaganbet af något reprefentation6#för|Tag, till tjroilanbe för grunblagéenlig bef>anbltng å nafla Dtifébag, få od) enär frågan, änffönt repre# fcntationö#reformcnö behöflighet allmänligen och flätt infeö, lifroäl i affeenbe på fättet för beg utföratibe ännu icfe fpnes till alla belar fullt utrebb, Ijroaban 2Bi anfett angeläget roara, att tjentiga åtgärber för fortfättning emellan Dufö# hagarne af ärenbetö förberebanbe tyanbläggning roibtagaö, genom famlanbet af materialier utaf flattjltffa uppgifter od) anbra upplpéningar, forn i fåbant af# feettbe funna erforbraö, gafroe *281, unber ben 24 inneroaranbe månab, i äm# net till $ongl. Majit unbcrbånig ffrifroelfe aflåtit. §. 80. jemlift föreiTriften i 68 § Dtiföbagö#Drbningen, angåenbe tibenö bejläm# manbe för ben Dleoifton af 0tatö#, Söanfo# od) Dvifögälbs#28erfenö räfenjfapcr 88 ocb förvaltning, IjvilFen näft efter Denna RifSDag jfall äga rum, od) till bvil# fen förrättning De Reoiforer, <3öi Dertill utvalt, Döra af Sötigt.