Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deis slriinka de inblick i vetenskaplig metod, i siittet att ' n i de veteaslrapliga, resultaten, hvilket dstrar en odmjulrhet infor sauningen, sou icke ' den noggrtznna liiuliisningen af begriinsade kurser kan gifvn. Dels bringas miin och kvinnor vid universiteten i en beroring riled hvarandra, som iir af allvnrligare art iin ' den, son1 i siillskapslifvet s t i r clem till buds. Om illnsionerna ralnla pb grund haraf, sB Br detta ingen olycka., d&amp; Inan i stiillet ernBr en desto .djupare 1~5innedom 0111 hvarandras w e w e r 8 till omsesidig hjiilp och kompletterin&amp; PA detta satt kunn a lzvinnornas nniversitetsstuclier fB stor betydelse for en sund utveckling sf lwinnosalcen, soin i sjiilfoa verket, sisorn nBgon ~ ~ t t r y c k det, t endast gAr ut ahvjnl~itns fsstare inlenlulnnde .i samh&amp;llsordningen, D diir hennes egenrlolnliga Irraft och begAfning hittills icke fullt fBtt lromma till a m h d n i n g. Men detta fz~stare inlanmsnde i sarnhiillsordningen kominer pB samma g&amp;ng att betyda olrade inojligheter for arbete i Guds 1.i1res tjiinst. Kvinnosalcen, pA detta siitt fattad, innebBr jngen soln helst. fordran ntt f R undantranga milnnen, endast krnf pA ?.litfen att arbetrr. Dettiz Izrczf vnr det, som Fredrika Bremer och Camilla Collett togo till ntglsingspnnkt fBr sinn striifvanden, och det hijfves oss unga s t t i samma anda upptaga den verlssai~lhet cle la~linat oss i arf.
Jag kan härjemte icke underlåta att beklaga, det Utskotten efter 7 runda månaders handläggning af detta ärende, hvarunder de åtminstone inbillat mig, att det varit deras afsigt, att dervid något uträtta , så sent resolverat sig till ingen ting; emedan Riksens Ständer nu troligen blifva svikna i sin förmodan , att före Riksdagens slut få emottaga ett förberedt svar på Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse och utarbetade ytt - 23a Bevillnings-Utskottets randen öfver de enskildes Motioner; men för att åtminstone i någon mån, och i hvad på mig ankommer, söka afhjelpa denna brist, vågar jag såsom enskild tanke framställa det Utlåtande jag projccterat, öfvertygad att detsamma, om än det eger sina brister, likväl är tillräckligt för att gifva ledning åt ett bättre. För att undvika vidlöftighet, får jag åberopa Utskottens Recit af den Kongl. Propositionen och Motionerne, såsom vöre den här intagen, hvarefter detta Utlåtande skulle följa. Då Utskotten skolat sålunda afgifva deras Betänkande öfver ett ämne, hvars afgörande inflyter i betydlig mån, ej allenast på Landets Financiella och Ekonomiska ställning, utan äfven verkar på Nationens moralite, har det syirts Utskotten vara en skyldighet , att först inför Riksens Höglofl. Ständer korteligen framlägga alla sådane upplysningar, som kunna sprida sann dager öfver ämnet.
Då jag således ej allenast förmodar att ingen Rusthållare, emot sitt bifall kan förpligta?? till beredande af en Cassa för framtida Beklädnadsbehof; utan äfven, som anmärkt är, hyser den Den 6 Junii e, m. 77 öfvertygelse, att de besvärligaste defaillerne, för beklädnadens åriiga underhållande, icke kunna annorlunda, än af Rusthållare, ombesörjas 5 anser jag inig äga anledning till det omdöme, att föreslagne BeklädnadsDirectioner vid indeldte Cavalleriet, åtminstone LifRegementets HussarCorps, skulle blifva utan allt ändamål och utan all befattning; börande frågan derom förfalla, så vida icke, hvarom likväl icke nu fråga är framställd, passevolance för rustningsskyidigheten för häst och karl blef, i ett för.allt, träffad; anhållande jag vördsammeligen att genom återremiss af Betänkandet få anmoda Utskottet, att meddela närmare upplysande omdöme i detta afseende, äfvensom utveckling af hvad efter Förslag borde blifva BeklädnadsDirectionernes åligganden, och huruvida i mindre detailler, någon omsorg icke dessmindre borde Rusthållare tillkomma, hvarom Utskottets tanke icke kan af Betänkandet inhemtas; så vida, vid nu varande förhållanden Utskottet icke inser att BeJ klädnadsDirectionerg inrättning vid Indeldte Cavalierier, åtminstone LifRegements Husarcorps, vore olämpelig, och således utan ändamål att föreslå. Herr af Lehnberg, Carl Magnus: Det är ej i afseende på systemet af den allmänna undervisningen vid Rikets Läroverk, i 78 Den 6 Juniie. nu eller på bestämmande af dithörande ämnen 5 dessas indelning samt methoderne för deras bibringande, som jag för ett yttrande af mig utbeder ett rum uti HöglofL Ridderskapets och Adelns Protocoll. Jag skall blott fästa mig vid en detaille af ämnet, hvaruti jag tror den medfödda rätts; känslan och tankan på medborgares ömtåliga-i ste rättighet vara tillräckliga att skapa ett omdöme och att ålägga ett yttrande. usta Sectionens 5 Cap. 4 §.
För anläggning af våg mellan Öhrträsk och Åsele „ d:o af d:o mellan Letsbo by och Ramsjö kyrka „ d:o af d:o mellan Östmarks kyrka och Kajkelandstorp . 50.000 25.000 35.000 — 50.000 25.000 35.000 — 813,000 70,000 883,000 b) Brobyggnader. För brobyggnad öfver Sagån vid Nyqvarn „ d:o öfver Umeå eif „ d:o öfver Lilla Hammarsundet Till fond för understödjande af mindre hamnoch brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder St. Prat, i81}2—i8ö3, 10 Sami. i Afd. 18 Hafi 10 70 ExpeditionsUtskottets Förslag lill underd. Skrifvelse. iV.-o 115. Transport d) Kanaler och andra vattenkommunikationer. För upprensning af Indals-elfven „ segelled från Hattefur ahamn till sjön Stora Lee „ utsträckning af Kinda båtled „ kanalisering af Lul a eif „ båtled genom sjöarne Kläppen, Flaten och Kilen. „ upprensning af Skantssnndet vid Nyköpinp e) Sjösänkningar och vattenaftappningar. Till särskild fond för myrutdikningar inom de 6 nordligaste o o lånen samt en del af Wermland „ fond för understödjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar inom öfriga delar af riket . För upprensning af Olands-ån . „ aftappning af sjön Wesnn . „ d:o af Tjurken m. fl. sjöar „ d:o af Solpen m. fl. sjöar „ sänkning af sjön Tysslinpen „ aftappning af sjön Iläste fjorden „ sänkning och upprensning af Lida-ån Anslag. Lån. Summa. Summa anslag. Summa lån. Uppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln don 21 Nov. 1863. Presle-SiSndel don 21 Borgare
Sådan vore andan och ordalydelsen af Rikets Grundlagar, och om, under statsskickets utveckling, missförstånd uppkommit om dessa lagars mening eller rättare tillämpning på vissa förekommande fall, så bevisade detta intet emot sanningen och tillämpligheten af nämnde grundsats, utan styrkte endast ofullkomligheten af det sätt, hvarpå den hittills varit uttryckt i 1809 års Regerings-Form. Denna hade nu blifvit ändrad och braad till närmare öfverensstämmelse O med sitt ändamål; men ännu qvarstodo ofullkomligheler i 1809 års ansvarighets-lag. Motionären har härefter fästat uppmärksamhet dels på enahanda bi ister i ansvarighets-lagen, som af Herr Grefve Spens blifv it anmärkte, dels ock derpå, alt i samma lag nämndes embetsman, sorn numera ej fan nos enligt Grundlagen: att intet ansvar vore stadgadt för den em betsman eller sous-chef, som kunde blifva förordnad i Departements-chefe ställe; och alt då i 6 § af ansvarighets-lagen omnämndes vissa i Grundlagen föreskrifjia, men i ansvarighets-lagen icke serskildt uppräknade pligter, för hvilkas öfverträdande eller försummelse genom någon Slats-Rådsledamot eller rådgifvare det skulle ankomma på Rikets Ständer, att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 § Regerings-Formen berättigade, så uppstod deu oformlighet, att Rikets Ständer, såsom en opinions-domstol, kunde blifva domare öfver embetsförseelser, hvarigenom grundlag öfverträda®* och vid hvilka eljest vore förenade juridiskt ansvar. På grund häraf bär motionären hemställt, att ansvarighets-lagen, såsom i flere delar otydlig, ofullständig och icke öfverensstämmande med Grundlagarnes nuvarande lydelse, måtte undergå en allmän granskning och rättelse.
D, Föredrogos å nyo Banco-Utskottels nedannämde på bordet hvilande utlåtanden; iV.-o 3g, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial, N:o 22, med hemställan, det Banco-fullinägtige måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar; 1 morn.), innefattande förnyad hemställan af berörde rättighet; Bifölls; 2 morn.), förslag till reglementariska föreskrifter i och för vexelhandel; Oih. till R. St. 9 Sami 79 Prot.-Uulra", elen y Februari 184$• med ogillande af della förslag, anlog Ståndet såsom sill beslitl Herr Skogmansj C. D.j emot ullålandet algifua reservation; N:o 40, i anledning af erhållen ålerremiss af Utskotlels memorial, N:o 26, angående förändrad reglering af embelsoch Ijenstemanna-pei sonalen inom Banken: bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stals-Utskottels på bordet hvilande utlåtande, No i6>, i anledning af ifrågasläldt understöd för enkeoeli pupill-cassan vid Riksgälds-Conloret. S. D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilande, utlåtande, N:o 41, i anledning af väckt fråga om ökadt anslag lili fblkskole-lärare-serninarierne i Riket blef, efter förnyad föredragning, bifallet. S. D. Remitterades lill Slats-Ulskotlet elt af Herr rvon Ehrenheim, ('kristiern IVilhelni, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt, Med-Stunden comrnuniceradt, och af Johan Petter Brattström från Wermlands Län såsom egen motion upplaget förslag om beviljande af låne-understöd af allmänna medel åt egaren af Conradsforss bruksegendom, Brukspatron C. B. Fitinghoff. Den 7 Februari. Från Höglofl.
Dland de angenäma och skyldiga egenskaper, hwilka utk allmänna lefwernet Vanligen öfwas och ingen mistkläder, är wisterligen tacksamheten den som pä alla sidor betraktad, blir oskiljaktig för alla känslofulla warelser; den blir sa mycket mera frän min sida-^tt pretendera, som utom att ägt det dyrbara sö.trocnd-t i förliden Somras pä Höglosl, Ridderffaptts och Adelns magnar öfwer» mara den dä anbefallte Riks-Boupptcckningen öfwer för detta Kongl Famil-ens tillhörigheker jemnfirde emot Ri» kets, och war dä lycklig att träffa deras Välbehag samt bifall öfwer förrättningen, ytterligare nu fakt emottaga förnyade prof af den gcncrofitS hwaraf detta första RiksStänd alltid warit utmärkt. Ehuru dyrbar tiden nu börjar bli, psst-scripknm af Riksdagen, torde med fullkomligaste förtroende till trögläst. Ltiddcrskapets och Adelns tålamod och manliga öfwersecnde godhet, det tillätas mig, att med min medfödda och upprigtig» glättighet Vördsammast nänma akt om jag hyser dcn Drn !Z Aprik. §65 den öfwertygelscn, att detta första Riks - Skönd, fust ci allmänt kan bcwisas, wara dct förmögnaste, njuter jag för mili del dct tillfredsställande ögnablickct, att fä den äran sä myckct högre markera, samt i den fullkomligaste dager framställa Högloft.
”När då från lånets öfvertagare ett förslag om konvertering af 2 millioner i ”hufvudlånet till premie-obligationer inkom — om något större belopp har al”drig varit i fråga — och de vilkor närmare blifvit utvecklade, som för detsamma lades tiil grund, var det en följd af sjelfva den ofvannämnda fullmag”tens anvisning, att fördelarne för Statsverket af en sådan operation borde inför ”protokollet tagas under pröfning, och befanns det då snart, att oaktadt kost”naden för tillverkning och bokföring för det erforderliga antalet premie-obli”gationer komme att blifva något högre, än den 4|-procents-obligationerna medförde, de financiela fördelarne voro så mångfaldigt öfvervägande, att Fullrnäg”tige funno sig icke handla i öfverensstämmelse med anvisningen i sin fullmagt, ”om de tillbakavisade dem. Det är redan här ofvan utredt, att dessa fördelar ”tillsammans bilda en minskning af utgifter för jernvägslånet i dess helhet, och ”således en effektiv vinst för Statsverket, stor 847,780 £ R:dr R:mt, hvarifrån ”endast nyssnämnda något högre kostnad för premie obligationernas tillverkning ”och bokföring bör afdragas; och tillbakavisandet af denna vinst hade utan ”tvifvel på verkliga och goda skäl kunnat ur financiel synpunkt läggas Full”mägtige till last.” ”Att premie-obligationer innehålla något mer aleatoriskt, än rabatterade ”obligationer, undgick likväl icke Fullmägtiges uppmärksamhet; men att de icke ”innefatta ett lotterispel i den betydelse, detta ord rätteligen eger och att de ”alltså icke kunna subsummeras under förbudet i Kongl. Förordningen den 21 20 Stals-Ulskollels Utlåtande fl:o 22. ”Mars 1844, hvilken dessutom endast afser enskilda lotterier, anse Fullmägtige, ”att. en livar, som förmår tränga in i sakens kärna samt lagens grund och metning, o vilkorligt skall medgifva.
I sitt lilla kontor satt direktören och skref ut räkningar, tryckte understundom på den elektriska ringledningens olika knappar och gaf order utan att höja hufvudet, utan att förvrida en min på sitt kautschuksartade ansigte, hvilket städse behöll det arrangeradt fryntliga, förekommande uttryck, med hvilket han brukade tjusa till ankommande resande, men på de vignettprydda papperen ordnade sig siffror på siffror till långa, hårresande kolumner. Derute i vestibulen gnodde uppassare om hvarandra, bärande koffertar, nattsäckar och respirater, medan ett par oroliga turister och några magra damer i mörka jerseys räknade sitt bagage, sökte så billigt som möjligt komma från de långa led af kypare, hvilka stodo och bugade för kommande drickspenningar, och klefvo i reslifvets vanliga, nervösa tempo in i den väntande omnibusen. En beskäftig dräng klistrar brokiga affischeringslappar på kofforternas öfverdrag, portiern går fram, stänger vagnsdörren, och blottande sitt präktiga tamburmajorshufvud säger han de resande denna hjertliga, välvilliga önskan om lycklig resa och godt väder, hvilken enligt gällande taxa är af fulla två francs värde, och af rullar det tunga fordonet till bangården. Inne i biljarden var redan ett parti i full gång, och de hvita kulorna rullade bullrande öfver duken. Gerhard igenkände de spelande – en värdig, högbröstad tysk byråkrat med rödt helskägg och en ljuslätt holländare, hvilken låg här och njöt af sin smekmånad, och eljes icke brukade vara så morgonfrisk af sig. Holländaren låg just lutad öfver vallen och sträckte sina slanka, eleganta lemmar, medan han med sin kritade kö riktade en välberäknad stöt. Inne i tidningsrummet satt mr Marmorduke Smith som vanligt med sin Times i handen på den der låga hvilstolen framför cheminéens öppna härd just der han altid brukade placera sig, alt sedan det insatts några brasor der ett par kulna decemberdagar.
Prop. M t06. stämmer med lagsystemet, att för detta fall utesluta honom från befogenheten att göra äktenskapsförord. På grund häraf, och enär nu omförmälda bestämmelser icke hafva något oskiljaktigt samband med hufvudfrågan, samt, äfven om de gjorda anmärkningarne skulle anses vara utaf mindre vigt, härvid ändock torde böra tagas i betraktande, hurusom inblandning af flera särskilda ämnen uti ett lagförslag ofta medfört den följd att, för en bifrågas skull, det hela fallit, finner jag mig föranlåten, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Justitie-Rådct Qvensel föreslagit, underdånigst hem ställa, om icke den Nådiga Propositionen må inskränkas tillfrågan om ogiftqvinnas myndighet vid viss ålder, då förslaget måhända kunde blifva af följande eller dermed likartadt innehåll, att, med ändring af 19 Kapitlet 2 § Ärfda-Balken samt 4 Kapitlet 7 § och 6 Kapitlet 4 § Jorda-Balken, det må varda förordnadt som följer: Ogift qvinna vare myndig, då hon fyllt tjugufem år; kommande hvad i Jorda-Balkens 4 Kapitel 7 § och 6 Kapitel 4 § om mö sägs, att endast i afseende på omyndig qvinna vara gällande.» Denna författning, hvarigenom ändring icke sker uti hvad allmänna lagen om giftomannarätt stadgar, skall träda i verksamhet ett år efter dess kungörande.» Med Justitie—Rådet Roy förenade sig Justitie—Rådet Schmidt; hvaremot Justitie—Rådet Backman afgaf följande anförande: 4 § lemnäs af mig utan anmärkning. 2 § i mom. Då, vid den granskning af Förslag lill allmän civil-lag, som till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning år 1827 inom Götha Hofrätt egde rum, fråga förekom, angående ogift qvinnas myndighet vid 25 års ålder, deltog jag, såsom då varande ledamot i nämnde Hofrätt, uti det yttrande, hvarigenom, på anförde skäl, antagande af förslaget i nyssberörde fråga afstyrktes.
– Stanna, menniska, så framt lifvet är dig kärt – skrek han och visade pistolen – stanna, säger jag dig ... blygs du icke att vilja aflägsna dig, då din dotter ligger så här. Baronen stannade instinktmessigt och Harald, uppå hvars själ sorg och förtviflan redan kastat sitt mörka flor, lemnade nu Irene och trädde baronen under ögonen. – Hvarföre har herr baronen gjort detta? Med en röst, som saknade det lugn, eller rättare det slags sorg, han deri ville inlägga, svarade baronen: – Huru kan magistern våga göra sådana anspelningar till följe af denna högst sorgliga händelse? – Vill du veta skäl ... nåväl? Hvarföre läste baronen sig in ensam med sin dotter? – Jag visste icke, att hon var här; jag sökte v. Nit, och som jag ville vara ostörd med honom, var jag näsvis nog att läsa igen dörren, som dessutom är min egen. – Kan väl vara, oaktadt jag ej tror det, att baronen ville träffa sin handtlangare, honom, som nu ligger i den lefvandes graf; men hvarföre skyndade ni er icke att lösa snaran, som låg omkring det olyckliga barnets hals? – Jag blef häpen och alterererad och mistade all min själsnärvaro. – Och det ända till den grad, att baronen icke ens kunde skrika om hjelp. Allt detta låter bra. Men huru kommer det då till, att baronen, oaktadt ert barn nu omkommit en sådan död, kan svara på mina frågor med en beundransvärd själsnärvaro? – Äran är hos en man högre och vigtigare, än barn, slägt och vänner. När äran sättes i fråga, spänner själen sin kraft; man glömmer alla ömma band, för att vinna sin ära tillbaka. Men ni glömmer min herre, med hvem ni talar; ni tillåter er att examinera mig. Jag ber er håll er hellre till mina söner. Eljest kunde äfven jag göra en motfråga: huru är ni sjelf så kall och kan med sådant lugn göra era klyftiga frågor, oaktadt hon ligger der? – Jag minns nog, till hvem jag talar och det skall ni genast få veta.
Arfvoden För öfvermätningar » jordeboks-arbete Balans till år 1859: B) brefteborgs Slita. Debet. Utgifter: Balans till år 1859: Fordran C) Wester-IVöstlunds Ilin. Debet. Uppbörd: Stats-anslag. Credit. Utgifter: Reseoch traktaments-penningar 1,830: 76, Skrifmaterialier 120: D) Jemtlands lein. Debet. Uppbörd: Stats-anslag Balans till år 1859: Skuld till Landt-ränteriet 1: Balans från år 1857: Skuld till Landt-ränteriet . 3,157: 45. Av I - -XV. 2,521: 31. Ej Westerbottens län. Debet. Credit. Arfvoden m. m. Utgifter: 19,739: 90. F) Norrbottens län. Debet. Stats-anslag Redogörelsen för skiftesoch afvittrings-verket inom Westerbottens län under revisions-året saknar i flera hänseenden nödig reda och ordning samt företer flera anledningar till anmärkning, redogörelsen upptager i debet, uti en summa sammanförde alla utgifter, utan angifvande af deras beskaffenhet och med upptagande såväl af anslag som för - — 180 — skotter, samt i Credit Landtmätarnes återlevereringar, då skillnaden upptagits såsom det egentliga utgiftsbeloppet. Häraf uppkommer det förhållande, att redogörelsen till formen omfattar jemväl en del af år 1859. Den bilagda särskilda förteckningen å utgifterne utgör hufvudsakligen en namnlista öfver dem, som uppburit penningarne. och man måste bland verifikationerna uppsöka beskaffenheten af de särskilda utgifterna. Bland dessa verifikationer saknas nästan alla de hufvudsakligaste eller Landtmätarnes redovisningar öfver de särskilda förskotterna, hvarigenom Revisorerne satts ur tillfälle granska utgifternas befogenhet. Förskotter hafva utgifvits, utan att förut erhållna förskott redovisats, derigenom åter inträffat att, flera månader efter ett sednare förskotts utanordnande, hela detta tillika med en del af det äldre förskottet mäst återlevereras.
Klockares aflöning vore stadgadt; hvarigenom, efter Preste-Ståndets förmodan, det obilliga motstånd, vid uppgörandet af conventioner om Capellans-rättigheterna skulle, till ömsesidig belåtenhet, undanröjas; och har E. K. M., efter det Kammar-Gollegium med infordradt underd. utlåtande i ämnet inkommit, samt dervid, på anförde grunder, afstyrkt bifall till Preste-Ståndets ifrågavarande underd. anhållan, genom Nådig remiss af den 7 nasti. Februarii, behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna detta ärende, för att deröfver inhemta Rikets Ständers mening. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, och funnit densamma, i det skick hvari den nu till R. St. inkommit, icke utgöra föremål för R. St:s behandling; förmodande R. St. i underd, att, derest E. K. M. i Nåder skulle finna förhållandena påkalla en förklaring af 1681 års Författning, E. K. M. då i Nåder lärer, uti grundlagsenlig ordning, derom till R. St. aflåta Nådig Proposition. Hvilket Rikets Ständer skolat, till svar å den Nådiga Remissen, härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 Mars i835. N:o 3 r x. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln dén ig Mars i835. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 — Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underd. Skrif veise* i anledning af vérkställd granskning af de vid sista Riksdag beviljade Extra Statsanslag för Försvarsverket till sjöSj samt Kungsholms och Drottningskärs befästande. (Stats-Utsk. N:o S. A. K.
Herr Grefven och Land (Marskalk en framställde derefter Proposition till afslag å dera af Utskottet tillstyrkte förhöjning af 2000 R:dc uti anslaget till ved och ljus i Fästningsoch Garni z;onsQr terne Ropades äfven starka Ja» jemte några Nej. Herr Grefven och LandtMarskalken fö r kia» jjada att d£, efter hvad han tyckt sig ånna* J)en 18 September f. m. 24.1 Ja öfverrösta!? Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen* Tionde puncten, om anslag till uppförande af Casernbyggnad för Kongl, andra Lifgardet. Herr von FranckenJag är af samma tania, sorn Herr Munck af Rosenskjöld redan behagat yttra, att nemligen Stockholms Stads husaga» re borde bekosta uppförandet af Kongl. Andra Lifgardes Casernbyggnad, mea jag hyser äfven den mening, att det ej vore tillständig! för Riksens Ständer, att pålägga Stockholms Stad detta onus, utan att först derom hafva infordrat husägarnes yttrande, hvarföre jag, till undvikande af tidsutdrägt med den redan påbörjade byggnaden, för min del tillstyrker bifall å StatsUtskottets Betänkande i denna del, samt att utlåtande af Stockholms Stads husägare måtte innan nästa, Riksdag blifva infordradt, på det Riksens Ständer då må taga skälen för och emot i öfvervägande , samt örn ifrågavarande husägares byggnads-skyldighet öfverlägga och afgöra. Herr Liljestråle, Gustaf: Jag förenar mig visserligen med Herr von Francken deruti, alf Stockholms Stad borde höras, men jag kati icke förstå, huru Staden kan anses skyldig att bygga Casern åt Stockholms Garnison. Den ligger ic. ke här för Stadens skull; den kallas Konungens Liftröupper; den bevakar Konungens Höga Person och Hus samt Slott och Collegier. Om Stockholm ej vore Hufvudstad, behöfdes här intet Lifgarde , ty Borgmästare och Råd äro deraf ic* 14? 18 September /. Hi. i behof.