Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Det måste emedlertid anmärkas, att detta värde icke, på långt när, närmar sig det verkliga, som, äfven utan att taga i betraktande de under sednaste tiden ovanligt högt uppdrifna egendomspriserna, säkerligen flera gånger öfverstiger det ofvannämnda. På det sätt, som hittills, inom hela riket, förfarits med bestämmande af egendomars taxeringsvärden, kan ock ingen, tillförlitlig ledning för dessa värdens bedömande erhållas. Om taxeringsvärdena skola lända till någon upplysning samt derpå grundade skattebidrag blifva jemnt, och således mera rättvist, fördelade, är det derföre nödvändigt att desamma, på sätt äfven flera gånger varit ifrågastäldt, bestämmas efter det värde, hvarje egendom, efter förhållanderne i orten, kan anses verkligen äga. På det att en sådan förändring, hvarförutan ingen säker grund (innes, likväl icke må leda till allmänt ökad beskattning, synes det emedlertid då blifva nödigt, att afgiftsbeloppet erhåller en derefter lämpad nedsättning. Allmänna Itrono-uppbörden har, 'enligt vederbörande uppbörds-förvaltningars afgifna redogörelser, sammanlagdt uppgått till följande belopp, nemligen: år 1851 608,085: 3. 10. » 1852 563,889: 43. 4. Deraf har, såsom beroende på pantförsäljning, handräckning m. m., balancerats år 1851 5,999: 6. 8. Uppbörden bär under alla dessa år med lätthet ingått, så att af nyssnämnde balancerade belopp ganska obetydligt utgjorts af sådane medel, som på pantförsäljning berott, och i allmänhet har sådan försäljning icke behöft ifrågakomma. Af allmänna onera är, på sätt redan uti föregående berättelser blifvit anmärkt, väghållningen särdeles betungande, i anseende till det betydliga antal vägar, som inom Länet förefinnes och den på många ställen rådande bristen på godt väg-grus.
Hon sydde för sin egen hjärtans glädjes skull, hon, Astrid. D e här kläderna, det var det enda roliga i lifvet; det gick icke två minuter, utan att hon bredde ut dem på bordet eller höll upp dera i luften och beundrade dem. Det var icke ett snitt på dem, som hon icke svärmade för, icke ett styng, som hon icke älskade. Det var den kvinnliga husflitens apoteos, den djärfva företagsamhetens segerpalm och först och sist en kärleksförklaring till Olli och Ollis mamma. » Här ä ' de, » sade hon strålande, när hon stod innanför den röda grinden med sitt verk — » hans kläder, som han får af mig. » » Kära fröken — det är alldeles för mycket. Olli kom nu skall du profva. » Olli stod midt på gången, ljuslockig och storögd — som stöpt inne i sin lilla slitna tröja; den solbrända handen höll hårdt i ett snöre, som han bundit om benet på ruinen af en trähäst. » Olli, kom! Ser du, hvad du får af tant, Olli! » Astrid höll byxorna i den ena handen och blusen i den andra; det sken af henne: » Nu skall Olli ta ' dem på sig, och så skall Olli säga: tack snälla tant för att tant sytt så väcka kläder. » » Ja, det skall Olli säga. Olli skall tacka tanten riktigt vackert. » Hans mamma böjde sig ned öfver honom och drog upp hans små solkiga strumpor: rodnaden steg henne upp i pannan, och den stora tunga ljusa hårknuten lossnade och gled litet åt sidan. Tant tog henne om hufvudet med båda händerna och sade henne, hur söt hon var, och så hjälptes de åt med Olli. » Fru Bäck — nej, se bara så de sitta på honom. D e här klä- derna, det är det första riktiga jag sytt i hela mitt lif. Jag har klippt dem och tagit hvartenda styng på dem. Säg nu, om jag inte är skicklig! » Det var en entusiasm, som nästan smittade den blyga artistfrun: » Jo visst — visst är fröken Astrid skicklig.
Till följe af allt detta, och framför allt med afseende på den i det framlagda förslaget inneburna motsägelse, att detsamma å ena sidan, genom borttagande af vigseln, erkänner de föreslagna äktenskapen kunna af kyrkan med skäl ogillas, men likväl å andra sidan, genom en äfven inför kyrkan gällande och äfven i kyrkans namn företagen lagstiftning, vill dem legalisera, anser jag mig böra vördsamt hemställa, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga Proposition icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Af Herr Doktor Forssell: Jemte det jag uti Herr Biskop Brings förstående reservation instämmer, hufvudsakligen i afseende på dess syftning, att visa det vår kyrkas rätt blifvit för nära trädd genom det beslut, som Utskottets pluralitet fattat, har det synts mig, i öfverensstämmelse härmed, vara angeläget ådagalägga, att, likasom man undvikit åt svenska kyrkans presterskap uppdraga förrättandet af vigsel mellan jude och kristen och detta skett af det fullt giltiga skäl, att vigseln är en kristligt religiös akt, hvars verkställande det icke syntes lämpligt och billigt att ålägga detta presterskap i afseende på nu ifrågavarande äktenskap, så hade man ock nära nog på samma grunder bort gå till väga i fråga om lysningen till sådana äktenskap. I detta fall har dock motsatsen inträffat. Man har icke dragit i betänkande ålägga vårt presterskap att utfärda lysning till äktenskap mellan jude och kristen, samt att för en sådan lysnings laglighet ansvara, (Jeni för Kongl. Kungörelsen den 19 Januari 1847). Det har åtminstone inom Utskottet blifvit påstådt, som skulle lysning till äktenskap endast innebära en publikation om det tillämnade äktenskapet, och att på sådan grund både utfärdande och uppläsande deraf skulle kunna, med lika skäl som mången annan kungörelses, åläggas presterskapet. Denna uppfattning är dock så till vida felaktig och ofullständig, som den afser blott den minsta delen af hvad som med äktenskapslysning efter Svensk Kyrkooch Civillags bestämmelser åsyftas.
I religiöst hänseende är likgiltigheten och slappheten nästan större än i politiskt och socialt, åtminstone mer olycksbringande; ty endast i ett vaket religiöst medvetande kan man hoppas återvinna den allmännare entusiasm för ideala sträfvanden, som hvarje högstämd ande saknar hos nutiden. Men ej blott i denna er grundanmärkning instämmer jag. Äfven med afseende på mer enskilda frågor delar jag fullständigt er mening. Jag beklagar lika djupt som Ni det köpslagande, våra politiska partier stundom tillåta sig, samt den högkyrkliga och hyper-lutherska riktning, som motverkar hvarje bemödande att vidga basen för vår svenska statskyrka. Jag fruktar, att Ni — sorgligt att säga — i det närmaste angifver sanna förhållandet, då Ni påstår, att » statskyrkan uppehälles i stort sedt af indifferentismen ». Äfven jag tror liksom Ni, att den osunda radikalismen hos vissa unga akademici ej är en tillfällighet. Jag betraktar den som en följd af djupa religiösa missförhål-enden: " det förvända får välde därför, att det sanna saknas ". J) Se Sv. Tidskr. häft. " Filippik mot var tid " .40 8 ÄNNU EN GÅNG POLEMIK OM VÅR TID. Jag liksom Ni Önskar en själfständigare ställning för den svenska arbetaren och instämmer af fullt hjärta i er klagan Öfver bristen på praktisk riktning vid skolungdomens undervisning och brist på ideal riktning i universitetsbildningen. Men har Ni varit fullt rättvis, då Per Trygg anklagas för att servera själf belåtenhetens sömndryck? Har han icke tvärtom bjudit på fyra de mest uppskakande skildringar af nutidens förfall, fast han sökt bevisa, att anklagelserna i vissa fall varit missriktade? Ni tror, att hans försvar för vår tid » väckt anklang », såsom smickrande själf belåtenheten; han tror, att er filippik skördat mer bifall. Det är så uppiggande att höra talas illa om sin nästa. Af ofvanstående synes, att mitt sätt att uppfatta de sidor af nutidslifvet, Ni granskat och dömt, i det närmaste öfverensstämmer med ert. Men tidsandan är komplicerad och har äfven andra faser än dem, Ni framhållit. Strömningar finnas i nutiden, hvilka enligt min uppfattning ingifva stora förhoppningar for framtiden.
Register ö/v. Bih. t. R. St. Prot. 1856—1858. 1 SL * w 5*2 -i ss a ga CO £r CO A. CO re ~ o re £2. r* s 3' Afdelning. 3 £ O CO 2. *■* p’ S§” ÉT P P Ö P Pj Bj CO CO V Riks-Ståndens Beslut. s *-S Bj te* ® o §£ §f §. • CR' pw p 03 CO i te o p" 17*- Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Afskrifning: af åtskilliga från lånekontoret i Götheborg utgifna diskontlån G i 7 — b. 19 Dec. b. 20 Dec. b. 19 Dec. b. 19 Dec. » af lån för sänkning af sjöarne Bolmen och Drafven 4 i 157 — b. 5 Dec. b. 2 Dec. b. 2 Dec. b. 3 Dec. » af d:o för utdikning vid Elmhult 4 i 246 — b. 6 Febr. b. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 10 Febr. » af Stats-verkets fordringar hos invånare inom Westeroch Norrbottens län för meddelade undsättningar i missväxtår 4 i 178 — b. 19 Dec. b. 21 Dec. b. 21 Dec. b. 19 Dec. » af f. d. Kronofogden C. Ohboms * uppbördsbalans 4 i 36 — b. 26 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. g. 25 Febr. » af C. T.
B:ko för hvarje tryckt ark; alt vid prenumerationsteckningen 1 R:dr 24 sk. nämnde mynt må i prenumerations-afgift förskottsvis erläggas för hvarje samling, hvarå prenumereras, och prenumeranten först vid uppgörande slutlig liqvid för sista bandet af samlingen godtgöras, men deremot hvarje band, som dessförinnan uttages, dervid liqvideras efter 1 sk. för arket; att det må vara prenumeranten öppet iemnadt att, allt efter som tryckningen verkställes, häftevis kunna uttaga den eller de samlingar, hvarå han prenumererat, med liqvidationsskyldighet, då sista häftet af ett band utbekommes, samt slutligen, att den närmare tillsynen öfver denna prenumeration, så under innevarande riksdag, som under tiden mellan densamma och den nästföljande, jemte omsorgen om åtgärders vidtagande till att förekomma omtryckning af vissa handlingar, såsom R. S:s Revisorers och JustitieOmbudsmans berättelser, Landshöfdingarnes femårsberättelser, Riksdagsbeslutet in. fl., för Bihangels kompletterande, äfvensom att vissa dertill bestämda exemplar af Bihanget vederbörligen utdelas bland Rikets Ständer vid början af nästa riksmöte, måtte Riksgälds-Kontoret anförtros, — alltsammans i likhet med hvad under sistförflutna riksdag egt rum, på grund af Rikets Ständers bifall till dåvarande Expeditions—Utskotts Memorial, J\s 3. Stockholm den 30 Nov. 1830. Memorial till Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers RiksgäldsKontor, angående Rikets Ständers beslut i fråga om upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll samt prenumeration derå. Till Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-Kontor!
Att en brist af 32,020 R.dr wisakfigi,rio ärpäräknade bränwins bevillning är ej underligt, Lä be mindre pannorne, innehållande »ill och med Z4 kannors rymd och som Utgjorde den största mänq» dru, blott ä , st per kannerrun, inbragte hwardera ät staten 34 st., men med mycket skal är nu en sältan panna ä 4 st taxerad till 2 R:dr 40 st. Den svm förr nyttjade en panna om 34 till Zo kannors innehäll, crlade derföre 2 l x st allenast l Rtdr o/, Mes bewillningen för densamma är qrr förhöjd z S si per kanna till H R:hr 12 si. För en panna af 90 kannor skattades blott ä 5 si 9 R:dr 18 si 4 r, nien nu tillstyrkes för en dylik panna L 22 8 A7 R;dr 24 si, Acnng sistnämnde xannerymv förr klaras ock för vrtinajre husbehossbränningens ma» ximum, Detta desi belopp kunde ock anses för öf» werflövjqt, för qtk bäxa den omi nationen as husbehof, Men dä hrjnwin rillw-rkqs af porqtoeS och siere till öndamälet tjenande wäxrer, sä behöfwea ett större utrymme, än för säden. Dek hade ock 4ptb ketta tillfället behöft anföras, om klarpannans innehåll inom samma pannerymd af 90 kannor sin» NeS inheräknqd. Hivad utj pannemäkt och tillwerkning öfwer, siizer nysinämnd? maximum, behagar Urffottet gisspå na,nn af brämvinofabrik. Jag mcdgifwer, arr benämningen är nägyk stötande' och mä häldre beskattas under namn af extra bränwins tillwerkning.
Let att L. 8t,r maga viL nästa LiksLag kunna skiljas snan Lenas omeLelbara befattning meL Lanken; samt särskilLt as en LeLamot inom Lorgare8tanLet, 81 settersson, att, esten uppgnranLe af bebo, ig slut-IieiviL emellan 8tatsVerket ock Lanken, Len senare» salLenaLe korLran kos 8tatsVerket sön 1808 ans lkrigskostnaLsr oek 1826 ans 8panma!s-creLitiv, utgöranLo i jemn 8nmma 6,600,000 L:Ln mätte af L:gs<3ontoiret nevensenas i 8>ats-obligationer, ställLe till Lanken ellen OnLnes pä 100, 200, 5oo ock 1000 Ltcirs valeurer meL 4 Lnocts Lanta eller utan Länts, om L. 5t:n sa lön goLt funno, samt saLana betalningsvilkor oek garantien, som lämpligen kunLe föresknifvas att använLss allenast till inköp ak silfven, eften ksnL som Le inga, till föi^tärkanLe ak Lanken» metalliska LonL, pä Let Lanken mä sättas i tillfälle att Lesto snarare sina LorbinLelser kononera, till ett belopp, åtminstone nägorlunLa motsvaranLe Let kvarn Le I^La. Leta n kan Lea, iV:o r4- ,6g Oä för ett sanni beLömanLe af Len uti Let. iV:o l afkanLIaLe egenteliga m^ntbestämningskrägan, korLrats ej minLre noggrann känneLom om koillutna tiLers ätgärLer unLen likartaLe körkällanLen meL
Bet.‘de. N.o 18. 35 stenen insupa fuktigheten, så alt vattnet endast samlas i dälderna och kärren, der det Sfven före bergningstiden borttorkar, sedan det emedlertid blifvit begagnadt af vattenverken: att jordmonen i den sumpiga marken i allmänhet består af en djup och flygtig dy, hvilken, oaktadt den djupaste dikning, förblifver otjenlig till åker, och icke eller kan förvandlas till äng, annorlunda än genom bränning, deraf matjorden, sedan den i några år burit gräs, alldeles förderfvas och förlorar all vidare växtlighet: att en del vattenverk emedlertid blifvit ödelagda, och att, efter det åtskilliga tvistigheter sig yppat emellan Delegarne i myrorna , angående penninge-förskott och omkostnader till utdikningen, påföljden blifvit, det mindre bemedlade personer bland Allmogen stundom fått afstå deras lotter i Myrorna, emot ett obetydligt vederlag i jord eller penningar, efter mätis^ manna ordom; i anseende till hvilket allt, jemte flera uppräknade olägenheter, Riksdagsfullmägtige alltså anhållit, det en sådan Kongl. Förklaring kunde i underdånighet utverkas, hvarigenom förbjudes utgräfning af Myror och Kärr-ängar på Gottland, då tvist derom emellan Delegare uppstår, intilldess Egodelnings-Rätten pröfvat och afgjort, både om behofvet och tjenligheten af dylika utgräfningar, och jemväl om den framtida fördel, sorn deraf kan vara att påräkna. 36 Besv. och Oecon. Ut sk. Bet.-de. JY.-o iS.
— Nio 20. i anledning af väckt motion om anslag af kronotionde lill Askersunds Stads församlings kyrka. III. B. 120. Å. 129. U. 414. — Nio 21. i anledning af väckt motion om lönetillökning åt Håradsskrifvaren Bjoerklund på Öland. III. B. 120. A. 129. — Nio 22. med återlemnande af Peter Mårtenssons från Jönköpings län inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motion, an gående nedsättning och likformighet i postportot öfver hela riket. B. A. 136. — Nio 23. i anledning af väckte motioner, om befrielse för Rusthållare att erlägga mötespassevolans för indelda kavalleriets hästar. — Nio 24. i anledning af väckt motion om anslag till byggande af en flottbro öfver Dalelfven. III. B. 137. A. 147. 15 ( 114 ) Stats-Ulskotlets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 25. i anledning af vackt motion ora gratifikation åt kronofogden, Assessoren Morén. lil. B, 137. A. 147. — Nio 26. noed anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri-Regementes äldre stallbyggnad i Götheborg uplåtna tomtplats emot en annan derstädes belägen nämnde stad tillhörig lägenhet. III. B. 137. A. 147. E. 197. — N:o 27. i anledning af Kongl Majtts nådiga proposition, angående eftergift af eli kronan tillfallet daoa-arf efter aflidne Postmästaren A. Wallvik. III. B. 137, 147. A. 148. E. 197. — N:o 28. i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition, angående eftergift af elt kronan tillfallet dana-arf efter enkan Helena Maria Hansdotter.
Tvång måste således användas derigenom, att Regeringen anbefaller så väl sine landsh.embeten, som vederbör, konsistorier, att, med af dessa auktoriteters underlydande biträden, årligen genom redbara ombud undersöka och inrapportera hvad som fortskridit eller aftagit i dessa anbefallda verksamheter, och detta årligen till hvar sin öfver-auktoritet, specifikt anfördt ifrån hvarderas borgmästeri, prosterioch kronofogdeområde förefallit, deraf sedermera göra ett generalsammandrag Den 8 December. 103 och lill Regeringen insända, alt den nili finna fortgången och efterlefnaden. Hvadan jag, så väl till II. R. o. Ad:s, som äfven de här närvar. Välloll. McdRiksSt:ns behjertande, får öfverlemna denna motion, hvilken lill vederbör. Ulsk. torde remitteras. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. samt communicerades de öfriga RiksStrn. 8. r*
Men det vore R. o. Ad. värdigt att, i fall Kamereraren så önskar, blifva hans domare, och det utslag Adeln fäller, det må blifva friande eller fällande, må han underkasta sig. För min del anser jag att denna sak icke bör komma till domstol. Skulle Ridd.-Kamreraren hafva rättighet alt utvälja halfva antalet Corapromissarier, sä skulle man kunna säga att här vore fråga om att han hade halfva skäl, så för som mot sig, men så vidt han har försummat att gömma nycklarna på vederbörligt ställe så kan jag icke finna annat än att han är felaktig. Så gerna jag skulle vilja att han skulle frias, sä kan jag dock icke, om rättvisan skall följas, se att saken på annat vis kan afgöras än genom en domstol, som bildas inom Riddarhuset. Hr Carleson, Edvard Henr/: Mig förefaller det som denna fråga f. n. vore alltför outredd, för att R. o. Ad. i det skick den befinnes skulle kunna fatta ett beslut, som sig borde. För min del bekänner jag, att jag derom knappast vet något annat, än hvad som den del af Utsk:s betänk., som nu blifvit upläst, innehåller, och för öfrigt, hvad jag af andra hört berättas. Har R. o. Ad:s ledamöter för öfrigt någon närmare utredning sig bekant, så tillräcklig att Ståndet kan fatta sitt beslut, så sätter jag mig naturligtvis icke emot att saken genast afgöres. Men det är en omständighet, som likväl här bör tagas i betraktande, den nemi., att för att nedsätta en Compromiss, skall man antaga att här vore någon tvist emellan R. o. Ad. å ena, och den af R. o. Ad:s tjenstemän, om hvilken här är fråga å andra sidan. Så tror jag icke vi kunna antaga att förhållandet f. n. är. Om R. o. Ad. anser frågan vara klart och tydligt utredd och anser sig hafva fått tillräckliga uplysningar om huru det tillgått vid penningarnas borttagande, så tror jag att det vore i sin ordning alt R. o. Ad. genast fattar sitt beslut i ämnet, och anser deremot alt nedsättandet af en Compromiss skulle vara ganska olämpligt.
Sedan Högsta Domstolen och StatsRådet häröfver blifvit hörde, har Jag företagit delta ämne till Nådig pröfning; och IO Den 8 September, ehuru jag till alla delar gillar de grunder, hvarpå ifrågavarande förslag sig stödjer, finner Jag likväl, att det stadgande, J begärt, skulle, genom sin ordalydelse, leda till den emot 36 §. RegeringsFormen stridande följd, att personer, hvilka, utan att hafva uppnått 25 års ålder, redan blifvit till Domare utnämnde eller förordnade, och DomareEmbetet med redlighet och skicklighet uppfyllt, komme att från utöfningen deraf skiljas, endast på den grund, att en kanhända ganska korrt tid återstode af den stadgade åldern; äfvensom alt, med afseende derå, att, enligt i4 Capitlet 2 §. Krigsartiklarna, bland Ledamöterne i KrigsRätt böra vara tvänne Lieutenanter och en Officer af första graden, men möjligen kan inträffa, att inom nyssnämnda grader tillgång saknas å Officerare, hvilka uppnått 25 års ålder, ett allmänt stadgande om en sådan ålder för Domare icke kan å KrigsDomstolarne ovilkorligen lämpas. Af dessa anledningar finner Jag Mig föranlåten att vägra bifall till Edert berörde Förslag, sådant det nu blifvit framstäldt; hvaremot Jag vill, genom serskild Nådig Proposition, föreslå Eder ett stadgande, innehållande föreskrift för samtlige HofRätterne, att hädanefter icke lill DomareEmbetets utöfvande förordna någon, som icke fyllt 25 år, så framt lian icke redan tillförene blifvit af HofRätterne i Domare-värf nyttjad. Den 8 September.
3:0 att undersökning efter olofligen in-; fördt gods i annan enskild persons boningsrum, Hus eller Gård, än de förenämnde, ej vare laggild så fränn Undersökningsmannen ej gittat bevisa, att godset der inkommit, inom de beslags-förrättningen näst föregående 48 timmar; 4:0 att , vid anträffandet af förbrutet gods, egaren deraf från ansvar bör vara fri, så framt han gitter i bevis leda, att han af inom Riket bosatt eller handel drifvande person varorne bekommit, på det straffet må drabba den, som brottet föröfvat, och ej den , af hvilken varorne lagligen och rättmätigt egas; 5^0 att, utan afseende på en varas högre eller lägre värde, hon må vara beslag af behörig Undersökningsman underkastad och såsom förbruten anses, då hon är olofligen i Landet införd, eller derifrån olofligen utförd; 6^o att Resande, som endast föra egna kläder och persedlar, ej äro visitation underkastade, utom vid Tullplats; 7:0 att i beslag taget gods skall vid Domstolen värderas efter det pris, som å va - PrötMJtdrag deri i Februarii 1830. 21 rån i Tull-taxan är utsatt, och att, om varans värde der ej finnes bestämdt, tillkallade behörige värderingsinän då må den värdera, efter allmänt gångbara pris; 8:0 att alla i beslag tagna och förbrutna dömde Varor, af utländsk eller inhemsk tillverkning, genom offentligt utrop må till den mestbjudandes fria disposition försäljas ; och att deremot å Kronans behållning af försäljnings-summan för gods, som är till införsel förbjudet, eller vid införseln med skyddstull belagdt, Fabriks-Fattig-Cassan må ega att åtnjuta 10 procent. Uti hvilket Ridderskapets och Adelns beslut de öfrige Riks-Ståndeu skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Från Högvördige Preste-Ståndet, S. D.
Mitt förslag åter gick ut derpå, att, i stället för EkonomiUtsk:t, ett särskildt Utsk. skulle handlägga undervisningsärendena allena, men Stats-Utsk:t behålla sin funktion i frågan. Jag har all anledning antaga, att om jag inskränkt mig till hvad Bonde-St. nu begärt, eller att det särskilda Utsk:t endast skulle behandla elementarläroverken jemte de lägre folkskolorna, så skulle mitt förslag hafva vunnit R. o. Ad:s bifall. En ledamot här i mitt grannskap har uttryckligen sagt mig, att han varit en ifrig anhängare af Borgare-St:s inbjudning, men blifvit, så lill sägandes, rädd derför, sedan han hört att mitt förslag äfven omfattade universiteterna. Jag vet att flera andra af St:s ledamöter, hvilka äfven anse universitets-frågan vara en politisk, delade nyssnämnde persons åsigt; och är, i följd deraf, fullt öfvertygad derom, att det var denna omständighet eller att mitt förslag omfattade äfven universiteterna, som efter all sannolikhet bestämde den pluralitet, hvilken afgjorde frågan. Det var således den politiska sidan af frågan, som då bestämde utgången. Min åsigt är dock i detta afseende oförändrad; och jag tror fortfarande att alla undervisningsfrågor helst bort lemnäs åt ett Utsk., emedan de då blifva efter samma plan behandlade. Det kan icke vara lämpligt att 2:ne Utsk. sysselsätta sig med enahanda frågas olika delar. Hvad som vållade, att jag för ingen del kunde biträda Borgare-St:s inbjudning, var det deraf följande, om icke grundlagsvidriga, dock till ganska mycket krångel föranledande förhållande i afseende å anslagsfrågan. Om jag ock icke kan understödja detta förslag med samma värma, hvarmed jag omfattat det af mig i ämnet förut framställda förslag, enär det sednare allt fortfarande synes mig ega H. I. 31 483 Den 13 December. ett afgjordt företräde framför det förra, så måste jag dock protestera mot den här uttalade åsigt, att det skulle ådagalägga en inkonseqvens hos R. o. Ad. att antaga Bonde-St:s förev:de inbjudning.