Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ängsjö skref han, med verldsmannens frimodighet under tidsomvexlingen, åter till Adlersparre den 12 september: Jag är viss på att sjelfva öfveradjutanten och öfverstlöjtnanten, som läser dessa rader, icke vore misslynt att äfven få på samma sätt tillskapa åt sig en från affärerna afskild lefnad. Men så snart torde ej detta låta sig göra. Man får ibland lof att uppoffra något åt opinionen och vidtaga prejugéer. Hertigen har i denna väg yttrat sig till mig på ett sätt, som hedrar både hans omdöme och hans hjerta ” Detta Armfelts märkliga yttrande, som skulle anses nästan öfvermenskligt för till och med den kristliga försonligheten, hör utan tvifvel också under en annan justice. Det visar att, om Gustaf Adolfs bortstötte vän försmådde att ställa sig i den bestämda fejden, han likväl icke undandrog sig – detta troligen i följd af hans inre jäsning – den smekande hand, som hertigen af Södermanland uträckte. I alla fall utgör denna utlåtelse, skrifven af Armfelt, ett storartadt bidrag till förmågan att glömma, ja så storartadt, att det bör vara tillåtet att till Gustaf Mauritz Armfelts uppträdande i denna enkla historia få bifoga ett litet utdrag ur hans sjelfbiografi. Tio år kunde knappt vara förflutna, då han, efter genomgåendet af högförräderiprocessen och med afseende på förhållandet till såväl hans ryktbara älskarinna, den olyckliga hoffröken Magdalena Rudensköld, som den hatade och hatfulle rivalen hertigen af Södermanland, utgöt sig i nedanstående rader, genomgripande och vulkaniska liksom sjelfva ämnet och i allo vittnande om samma obemantlade och passionerade, samma veka och ädla själ som man finner hos honom i alla skiften ... I Frankrike skulle han vid Ludvig XIV:s hof hafva kunnat vara någonting i väg af den glänsande snillrike finansministern Fouquet, alla damers förtrollare, litteraturens och de sköna konsternas beskyddare i gigantisk skala.
Ett fullständigt måttoch vigt-system synes emellertid Utskotten höra omfatta icke allenast alla de enheter, hvilka dagligen begagnas a'f allmänheten i handel och rörelse, utan äfven alla sådana, som kunna komma i fråga att användas vid uppmätningar af hvad slag som helst; och minst synas då sådana böra ur systemet uteslutas, hvilka ligga till grund för de, hennes intressen så nära rörande, landtmäteri-lörrätlningarne. Det nu gällande systemet synes äfven, hvad längdoch ytmållen beträffar, hufvudsakligen och snart sagdt uteslutande alse bemälde förrättningar. Då den nu gällande enheten för ytmåtlet, eller tunnlandet, för nära 200 år sedan till sin storlek bestämdes, skedde detta samtidigt och i samband med regleringen af rymdmåtten. På samma sätt som tunnan byggdes på kannan, sä byggdes äfven tunnlandet på kannlandet; då detta bestämdes till 1000 qvadratrot, biel' tunnlandets bestämmande till 50,000 qvadratfot deraf en följd, enär tunnan förut blifvit bestämd till 50 kannor. Då man nu, af många och vigtiga skäl, icke kan i det nya systemet bibehålla tunnan, så synes man lika litet i detsamma kunna bibehålla tunnlandet, om man än måste, med yttersta försigtighet och blott småningom, frångå dess begagnande. För att, om än först i en framtid, kunna undvara det till systemet på intet sätt passande tunnlandet, måste man nu antaga någon annan vtmåtls-enhet, som kan ersätta Lagsami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlens Utlåtande, N:o 4. 23 detsamma; och såsom sådan synes ingen vara mera passande än qvadraten på den af Vetenskaps-Akademien föreslagna nya multipeln af foten, eller qvadral-refven. Detta ytmått står i alldeles samma förhållande till tunnlandet, som kubikfoten till tunnan, hvarföre det äfven i äldre förslag blifvit benämndt fotings/and. Ett annat skäl för antagandet af stången och refven såsom längdmåttsenheter i det nya systemet synes Utskotten vara affär mycken vigt för ali med tysthet förbigås.
HAND I HAND KUNNA KONSTEN OCH SLÖJ IDUN 258 • i893 När m a n har ett hem, har man ett ansvar, och detta ansvar gifver v ä r d i g h e t och glädje. S. Kierkegaard. D ä r genomgick hon treårig kurs, hvilken afslöts 1883. P. H e d b e r g s dödsbo. Till d e n n a f o n t ä n gjorde fröken G i s b e r g först en liten skiss i lera och därefter nödiga detalj ritningar, hvilka i modell utfördes hos ornamentsbildhuggaren H. Nerpin i Stockholm. &amp; C. G. s a m t till d e n stora sköld, hvilken tillhör Nordiska museet. G. P å den platsen k o m m e r hon otvifvelaktigt att uträtta mycket godt, liksom det är i konstslöjdens intresse glädjande att veta, det h o n sedan 1887 verkar som lärarinna vid Tekniska skolan i Stockholm, där h o n sedan 1890 är bland de ordinarie öfverlärarnes antal och undervisar i o r n a m e n t s t e c k n i n g, textn i n g s a m t konstsömnad. Claes Lundin. Hvilken är, enligt eder åsikt, den märkligaste kvinnan i er provins? IDUN 1893 Mitt vackra barn ...! ritt vackra barn, slå remmarn full af rhenska drufvans ädla saft: den skimrar liksom nedsmält gull och ger till sång och kyssar kraft. CMitt vackra larn, som ej jag sett i verkligheten förr än nu, när vi hvarann en kyss ha gett, så säga rätt och slätt vi du. CMitt vackra barn, du icke vet, hvad namn jag har, och hvem jag är — jag är en lustig svensk poet, som vandrar fri hvart kosan bär. &lt; * Mitt vackra barn, från land till land med ränsel och med staf jag drar — vid gröna Jsars fagra strand för länge dock jag glömt mig kvar.
Discontens rättighet och skyldighet, att då se upp, och ej tillåta att man får låna eller ca vera för mera än 6,000 Riksdaler. För öfrigt är jag af Herr Hjertås tanka, att Disconternes utgrening, gjord att lätta rörelsen och crediten, skall, medelst ifrågasatte bevis, snarare hindra den. Man nödgas då skrifva till Götheborg och Malmö, innan man kan få något lån. Herr von Hohenhausen: Jag vill blott upplysa, att bevis endast bchöfves från det District-Contoir der man bor. Herr Rosenblad: Redan innan Herr von Hohenhausen begärde votering, yrkade jag den, i händelse man ville bifalla Bonde-Ståndets förslag, emedan jag ej kan inse nyttan Den 7 November e. vt. 235 af betygen; men jag hemställer, om,det ej vore möjligt, att dubbel votering kunde undvikas, om Friherre Cederström och Herr Hjerta jemkade så, att tiden nedsattcs lill 3 år , i stället för lifstiden. Herr Hjerta: Den anmärkning Friherre Björnstjerna gjort, synes mig vara ganska påtaglig. Det vöre annars möjligt, att gå till arne Contoir med betyget, och skaffa dubbel borgen. Det är på denna grund jag tror, att betygen skulle medföra Stor svårighet. Jag kan ej afstå från en termin af 5 år , då jag först yrkat hela framtiden. Något bör dock straffet vara. I öfrigt instämmer jag med Friherre Björnstjerna, att om man lemnar föreskrift om fullständiga betyg, så är straffet öfverflödigt. Jag anhåller, att frågan måtte slitas så, att proposition göres, hvilketdera förslaget skall blifva contra-proposition, Friherre Ceder' ströms eiler mitt. Herr von Hohenhausen: Jag får blott upplysa, att sedan betyget är fästadt vid ett document, kan man ej utan taskspeleri få ut det, för att begagnas vid ett annat Contoir. Herr von Hartmansdorff':
Dn föremålet för öfverliiggningen bernias från Consl.Ulsk:s betänk., hvilket angår vallagen, och då denna skall innehålla de bestämmelser, sorn äro nödvändiga för att conslituera Riksförsamlingen, och vallagen således i det fallet kommer att snbslitueras i stället för Riksd.- Ordn., och då Riksd.Ordn., på sätt en talare åberopat, just innehåller det stadgande, enligt hvilket R. o. Ad. äger representationsrätt, och då denna Riksd.Ordn. är grundlag, och då det är stadgadt i grundlagen, att ingen ändring deruti kan ske utan alla fyra ståndens bifall; så foijer tydligen deraf, alt vallagen rör samma ämne. När då fråga är på hvad sätt R. o. Ad. skall ingå uti nya representationen, och vallagen är det document, sorn skall förklara detta sätt; så är frågan på sin plats, huru denna valrätt skall äga bestånd och skall kunna förändras; och det synes således äfven vara på sin plats, att ifrågavar. förslag afsöndras från öfriga grundlags-§§:r. R. o. Ad. har gjort en uppoffring, för aLt komma till ett bättre skick. Jag är öfverlygad att R. o. Ad. skulle vara färdigt att lemna bela sin representationsrätt, blott man finge något bättre; men intill dess bör mari bibehålla hvad som finnes. Tankarna synas vara ense derom, att någon förändring icke skall kunna af MedStånden påtvingas något stånd. Hvarföre då icke uttrycka det? Det är upplysande för Const.Utsk. alt känna R. o. Ad.s tanke i denna punkt, och jag tillstyrker derföre bifall till hvad Hr von Hartmansdorff i detta hänseende föreslagit, dervid någon rcdactionsförändring likväl torde behöfvas, i hvilket hänseende jag icke vill göra svårigheter, blott hufvudsaken bifalles. Hr von Hohenhausen, Carl: Sedan genom votering på f. m. Hr von Hartmansdorff} förslag blifvit sönderdelad!, så anser jag det beslut, sorn nu är i fråga, vara det vigtigaste, åtminstone för R. o. Ad. enskildt.
Ridd. 0. Adeln. PresteStåndet. I A. 250. I 1863 ) aa.30Okt.1863 175 175! 21 124 £. W sc ä § * crc GO r"J 2.!? es w W g cn) n ? o " t» g C. ■ B i» 2 g n CD 3 s o re Bh re Vh g 5S » Riks-Ståndens Beslut. CO Ö re re iksdags-Beslut. j s. CD m co CD —- r* '—/ — O 3 SS. 2 Et re 3 O Oj re re “ 3T B • OQ* N:o N:o N:o Sid. Ridd. o. Adelu. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Bd 381 j 4 1 100 7 Se Sjunde HufvudTiteln. » angående förändrad organisation af, med afseende å förvaltan125 " s. Kongl. Propo9it. eller Skrifvelse!-. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) Samling. \ Afdelning. ' eller Memorial. Utlåtande, I Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. g 05 D-. » cc CÖ et 05 C N:o N:o N:o Sid. Ridd. o. Adeln. Prés teStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Statslån, om upptagande för jernvägsbyggnaderna i landet af ett inhemskt — A. 34 4 i 89 44 Se jernsvägs byggnader, statens, om medel till Statslånefonden, angående ifrågasatt eftergift af ränta för medel från, se Ränta.
som utan förpassning får förås "på canaler; af Herr Norin, P. O., att, med afseende å det för sjöfarten emellan hufvudstaden och rikets norra orter ofta serdeles menliga hinder, sorn förefinnes i Ben'11/iings-, Lag.snutt Allni. Bcsv. och Enon. Utsi. Bet., Tf;0 -3. 7 åliggandet alt vid sådana Lil]fällen anlöpa Furusunds lullkammaie, fartyg pä resa från Stoikhoim lill andra inrikes oi ler malte blifva från ali slags tullbehandling vid nämnde tullkammare befriade; hvilken frihet jemväl syntes, nian ail vada kunna förunnas åt de fartyg, som från inrikes ort till hufvudsladen anlända; hvaruti Herrar Gra^e, Brinck; T jer .berg och /foijer g instämt; af Herr Tjernberg, E-, att då, bland föreskrifterne i Kongl. Majlis förnyade Nådiga Seglations-ordning af den i5 Maj i 843, rf et vore isin verkställighet serdeles betungande för dem, sorn idka handel och sjöfart i Vesterbottens hamnar, enligt hvilka, dels utrikes ifrån kommande ballastade fartyg endast ega att inclarera i Umeå tullkammare, och dels jemväl ulclarering bör, vid samma tullkammare verkställas, den ändring mätte härutinnan ega rum, alt, på sätt för enskilde fall redan blifvit af Kongl. Majit medgifvet, utrikes ifrån kommande ballastade fartyg må under lotsbevakning direele anlöpa de inom Vesterbotten varande lastageplatser flir jernoch sågvirken, för att derstädes af Umeå tullkammare eller derunder lydande tullstationer, Rathan och Nordmaling, inclareras, äfvensom atl, till utrikes orter bestämde och med vilken till utförsel lofgifne produeter lastade fartyg må få ulclareras och tullbehandlas genom betjening från den tullstation, som ligger lastageplatsen närmast; samt af Herr Berg P-. att alla rikets Sjö- och Stapelstäder måtte tilläggas enahanda transilorältigheter med dem, hvaraf endast vissa städer för närvarande äro i åtnjutande.
Hvilka ofantliga summor hade man icke, i detta fall jag vill ej säga bortkastat, ty de hade likväl stannat i svenska medborgares fickor och således på visst sätt varit nyttiga — utan afvändt från dem som voro i behof deraf nemi. löntagarne. Jag kan icke se, att häri ligger någon så stor fördel, hvarförutan man, äfven om Gr:s förslag hlefve an - Den 28 Januari f. m. 131 taget, icke skulle komma till någon fullkomlig likhet i afseende lönerna, d. v. s. deras beskaffenhet att vara lika tillräckliga för löntagare inom alla regementen, ty det är naturligt att hvilken siffra man än bestämmer, måste den likväl vara olika i särskilda provinser, der varupriserna äro olika; och det måste fordras mer, för att lefva i den provins, som är mycket cultiverad; der folket i allmänhet är rikt och högre lefnadsvanor hafva inrotat sig, äfven om priserna äro lika. Lönerna blifva der mycket otillräckligare än de skulle vara i en annan mera sflägssen landsort, der förhållanderne äro annorlunda. Jag för min del anser således icke välbetänkt. att sträfva efter en sådan absolut liket. Chefen för LandtfrsDepart:tet har inslaget en riklig väg och gått ett raskt steg framåt, då han föreslaget en omvärdering af boställena äfvensom en reglering inom hvarje Regemente. Visserligen kan följden, liksom nu är förhållandet, blifva den att ett Regemente möjligen blifver högre aflönadt än ett annat, men det har vanligen sin grund i lokala förhållanden. Jag kan t. ex. nämna, att man anser Östgötha Reg-tne för de högst allönade inom arméen, hvilket förmodligen kommer deraf, att dess räntor äro högre och deras Roslällen bättre eller ock af andre förhållanden, som höra till orten i hvilken lefnadskostnaderna äfven äro höga. Vid ett annat Regemente, som jag närmare känner till nemi. Elfsborgs, hvilket är förlagdt uti en ort, med fattig befolkning och sämre jordmån, deraf följden blifvit att lönerne äro lägre, der äro älven lefnadskostnaderne mindre. Sjelfva indelningarnes natur motverkar således den så mycket öfverklagade olägenheten af deras olikhet.
Adier, blifvit, jämnlikt BolagsReglorne, dödade och till Bolaget hemfallne, är verkliga ActieFonden icke större än 191,452 R:dr B:co, samt de återstående 3o proctt, som skulle komma att infordras, 54,200 436 St nts-Ut slottets R:dr; och är af Directionen anmärkt, att förr än det nya Bolaget erhållit full egande rätt till Verket, Actie-egarena torde finnas mindre benägne, att inbetala nämnde 3o proctt, men hvilka i allt fall icke ens motsvara en tredjedel af den erforderliga kostnadssumman af omkring 168,000 R:dr B:co. Vidare, att örn till de redan, enligt R. St:rs föreskrift, använde 140,7.72 R:dr 25 sk. 1 r:st. lägges inbetalningen på ännu gällande Actier eller 54,200 R:dr, och om hvars infordrande Directionen förmäler sig vara sinnad, att vid nu förestående Bolagsstämma, den 21 innevarande Februarii månad, göra framställning, befinner sig Bolaget på den punkt, att ofördröjligen hafva uppfyllt hvad 1823 års St:r föreskrifvit, såsom vilkor för Köpeskillingens utlemnande från RiksgäldsContoiret, då tillhopa 194,472 R:dr 25 sk. 1 r:st. blifvit till de föreskrifne ändamålen använde.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att som olika yrkanden blifvit gjorda i afseende å Frih. Klinckowströms förslag, det torde vara lämpligast att först deröfver besluta och sedermera till afgörande företaga frågan om inbjudning till de öfriga Hiks-St:n; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, fönnälte, att under öfverläggningen hade yrkats dels bifall till förslaget med den förändring, att derifrån skulle uteslutas orden: »äfvensom för de andra dylika Nåd. Propos:r, som R. St:r under Riksdagens lopp måhända hafva att från K. M:t förvänta,» så att förslaget komme att erhålla följande lydelse: »att R St:r täcktes besluta, att ett särskildt Utsk. måtte tillsättas för behandling af K. Mits Nåd. Propos:r dels ang:de beväringsinrättningen och landtstorm, [dels ang:de grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, och att detta Utsk. måtte sammansättas af fyra ledamöter från hvartdera af Riks-St:n;» dels ock af Hr v. Francken, att förslaget måtte afslås. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till det ifrågav:de förslaget med ofvannämnda förändring och, då dertill svarades starka ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Slutligen blef propos. på aflåtande af inbjudning till MedSt:n, att i det nyss fattade beslutet sig förena, af Hr Gr. o. Landtm, framställd och med ja besvarad. Föredrogs ett från Borgare-St:t ankommet prot.-utdrag, N:o 44, med, utom annat, kommunikation af en utaf Hr Gahn väckt motion, N:o 138, om tackjernstionde-skattens upphörande inom bergslag. Begärdes på bordet. Sedan ett prot.-utdrag rörande Stats-Utsk:ts Mermr N:ris 4, 5 och 6 samt Utlåt. N:o 7 blifvit justeradt, åtskiljdes R. o. Ad. kl. f 9 e. m.
Vik ökverväganke sk ketta korslag bar lag kunvit ken öfverensstämmelse. som bör ägg rum emelian kärankens ock svarandens rättegängskörmoner, ej vara i korslaget till fyllest iagttagen, enär kerstakgas paköljk sk talans förlust kör svaranken, kerest kan utan laga körkall uteblekve L lien kag, k vartill katten utsatt wälet, men icke finnes bestämk nägot motrvaranke äfventyr kör kärandens försummelse att ä samma kag tillstäkeskomma; äfvensom korslaget är sä uppställt, att kerak kunke köranlekas tvekan, kuruvika böter kör uppropskörsummelse 6nge äkömas eller icke i ile mäl, sam vik korsta ling akgjorkes. ?ä grunk barak, vek enär genom antaganke ak förslaget någon väsenktlig körkel kesta minkre bunke anses vunnen, som, ekuru blank motiven ankares, att Ikärraks-Rätten borke bunna, ä ken kör mälets koretaganke bestämka kag, i bänkelse wälet sä korkrake, stakga verksam päköljk kör svarankens inställelse pä annan kag unker samma ling, kvilket 00b vore en nyttig ock beköllig utveckling ak ken i körslaget köljke grunksats, ett säkant körkaranke likväl icke knnes vara i ken föreslagna kagtexten wekgikvet» bar jag ansett Mg ej böra till ketta förslag lemna biiall. ibk fker, Oake lkerrar ock 8veoske
Ständers upplysta ompröfning öfverlemnat resultaterna af Utskottets öfverläggningar, ej mindre angående det Discont-Verk, som i nuvarande Riks-Discontens stäPte kommer att för Bankens enskilda räkning inrättas, än i afseende på de utvägar, Utskottet ansett lämpeliga att vidtaga, för Dåne-behofvens afhjelpande i Rikets Vestra och Södra Provinser, när Oclroyerna för Filial-Disconterna i Götheborg och Malmö tilländagå; och i sammanhang dermed, samt i förmodan att Högloft. Statsoch Banco-lJtskoftens gemensamma förslag angående Götlya Canal-Bolags-Discont af Riksens Högloft. Ständer bifalles, rörande de vilkor och förbehåll, Utskottet trott vara angeläget att i sådant fall Bolaget föreskrifva, och Deri 3 8 Juft* 42 1' och får Banco-Utskottet, til! undvikande af vidlyftighet för besvarande af hvad Höglofl. Stats» Utskottet, genom ifrågavarande Betänkande, angående Disconterna sig utlåtit, endast åberopa hvad förenämnde Memorial innehåller. Vidkommande Höglofl. Stats - Utskottets förslag, att Riksgälds-Contoiret uti behofvets stund må äga att för Credit-Sedlars inlösen begagna ett ytterligare odetermineradt biträde i Banken, utöfver de förut föreslagne och medgifne Två Millioner Riksdaler, så tror väl Banco Utskottet sig med tämmelig visshet kunna förvänta, utaf flera grundade anledningar, och i synnerhet derest den af Höglofl.
– Med förlof – svarade rättare-Anders – så efter patron just spör mig, så kan jag uppriktigt och på mitt samvete säga, att jag tror Gunnar i Vika vara så oskyldig i stölda, som det barnet, som föddes i natt, och Bengt likaså, fast jag hört Olle till och med glunka på honom. – Ja, men Bengt var ju borta den natten, som stölden skedde – invände patronen. – Med förlof, det va’ ena stor lögn – svarade rättare-Anders bestämdt. – Jag vet nog att Olle sagt det, men fälle låg Bengt in åt väggen i samma säng, som jag, den natta, båd’ när vi la’ oss om qvällen och när vi steg opp om måron, och midt i natta med. Men han va’ borta en söndagsnatt här omsistes, och dansade och rogade sig i ena lekestufva, och så en gång va’ han sta’ och hörde på predike-tösera, men det ena va’ före och det andra va’ efter stölda. – Nå, men hvad tror du om sjelfva stölden? – frågade patronen vidare; men efter en liten stunds tystnad, under hvilken han sjelf börjat begrunda Olles envisa insinuationer. – Ty nog hör jag, att du fritager Gunnar och Bengt, men du måste väl då ha’ din tro på någon annan. – Med förlof, den behåller jag för mig sjelfver. – Ja, men det är orätt och illa gjordt, när husbond-din frågar dig i enrum. – Ja, men med förlof, så anser jag illa gjordt att yttra lösa misstankar på folk, och bevis har jag väl just intet på den jag misstror. – Och det är? – frågade patronen. – Ja, de’ ä’ just det jag intet vill säga, för jag kan misstaga mig, så väl som en an’. Men nu började patronen att helt allvarligen föreställa sin tjenare, huruledes han vore skyldig och pligtig att säga sin tanka till sin husbonde för att låta denne komma tjufven på spåren, om saken befanns hafva sin riktighet; och misstog sig åter rättare-Anders, så var ju intet ondt skedt, om den, på hvilken hans misstankar fallit, kunde uppdaga sin oskuld.
Jag har yttrat, att det ofta händer att varningar inför domkapitel leder till makarnes försoning, och jag känner personer, som hafva förklarat att i flera fall hafva dessa varningar ledi till det åsyftade ändamålet, så alf, om äfven de oförsonade makarnes antal kan finnas större än de förliktas, så har likväl domkapitlet icke en enda gång behöft förnya varningen för dem, sorn inför detsamma låtit sig förlikas. Mig synes att detta måste gälla mer än Hr Cedersehiölds förklaring. Jag vet icke hur Hr Cederschiöld kan vela hvad som inom domkapitlet förefaller; man kan väl bevisa att en sak har varit, men att bevisa att den icke har varit, är svårare. Ett annat misstag är, att kostnaderna för inställelse hos domkapitlet skulle vara så stora. Ar det fråga om varning, så vandra makarne ofta åstad och hafva de små barnen med sig. I norra Sverige äro äktenskapsskilnader till antalet så ytterst få, att jag icke kan begripa hvarföre lagstiftningen i hela riket skall rätta sig derefter. Jag kan icke med full tillförlitlighet upge deras antal, men jag vill minnas att del icke upgick till mer än 8 f Hernösands stift under ett år, medan de i Stockholms stad uppgingo tili 19, och i Lunds stift till 35. Men jag kan säga att i allmänhet äro äktenskapsskilnader i Hernösands stift så sällsynta att något afseende dervid icke behöfver fästas vid förevarande fråga. Om det är fallet att de hafva långt till domkapitlet, att resan dit är förenad med besvär och kostnader, så kan jag icke inse att deri ligger något ondt, då man känner att äktenskapets helgd’ är fullt ut lika stor i Norrland som i det öfriga Sverige, och icke störst i Skåne, der man vet att äktenskapsskilnaderna äro' ungefärligen fyra gånger så många som i hela det öfriga Sverige. Hr Cederschiöld har sagt, att i domkapitlet sitta icke’ allenast prester, utan äfven lektorer, hvilkas egentliga ändamål vore att tukta pojkar. Jag ber att få fästa upmärksambeteU’ derpå, att bland dessa lektorer sitta män, hvilka äro fullt ut lika mycket bevandrade i Skriften som presterna, men om så icke är förhållandet, så lära dessa
Prat. 1810 och 1841. 6 Sami. 2 Afd. 3 Häftet. 1 2 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. 3o ;itt enskilde Banker, säd ane de hittills blifvit organiserade, icke borde uppmuntras, ulan heldre återföras inom de, genom Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824 för deras verkningskrets utstakade bestämda gräs isor; 4:0 att Utskotten borde meddela upplysningar i hvad mon de, på grund af nyssnämnde Kongl. Kungörelse, stiftade