Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Auctions Kammar-Ordningen för Stockholms Stad af d. 6 Juni! r?8o är stadgadt, att densamma också borde uti andra Städer införas, och förbehållet: sa wida den synes lämpelig, har endast afseende pa skonsamhet emot den inropande. Af Författningen synes gansta klart, att försäljnings-provisionen Procent af fast Egendom, 2 af Guld och Silfwer samt z Procent af Husgerådssaker utgör hufwudafgisten, och att den fa kallade siagafgisten z si. för hwart parti är att anse såsom en biafgist Uti Stockholm och större Stader, som aro folkrika ock) hwarest manligen större förmögenhet finnes samlad, kan ett större parti af atffillige stags lösören formeras under ett slag, utan förlust för säljaren samt utan att köparen gör särdeles afseende derpå 46 Den 2; A pril. derpå att han, jemte det han Dunbar förwärfwa, pä samma gang får andra persedlar. Slagafgiften af ett salunda sammansatt större parti blir ock i an, seende till desi högre wärde mindre märkbar. Men i mindre Städerne blir, genom ett motsatt förhållande, paitierne af ett sa litet warde, att stagpenningarne blifwa huswudafgift, och provisionen ett högst obe, tydligt acccssorium. Sadant war förhållandet med ett för mig upptedt Auctions.-Protocoll, scm utwisade att 24 partier wörö försålde, somliga under, men intet öfwer 9 st warde, och följden war att slagafgisten z st utgjorde omkring zo Procent, men Provisionen circa z rst. Häraf sones wara anledning tili den rättelse i desia afgijters beräknande, attnär Anctions-provisionen och Slagafgiften tillsammans utgöra mera än 6 Procent af Partiets försäljnings, summa, minstas Slag-afgiftcn sa, att densamma tillsammans med Auctions-Provisionen ei betungar Partiets försäljningssumma högre än till fullt belopp af 6 Procent.
Allt, som rör damernas verld, annonseras bäst i Idun I N:o 53. Elisabeth L — g. N:o 57. a). b). » Melene. N:o 57. b. b). Floy. M:o 58. a). b). c). d). H v a d. ä r ungefärliga kostnaden for en s å d a n? e). Ä r detta någon framtid? Ebba, prenumorant. b). c). Flickan skall konseqvent använda den behandling, som f ö - reskrifvits Chandernagor 3) i N: o 14. D:r — d. Z. Y. Träsniderimönster i fornnordisk och allmogestil, 10 olika ark franko mot insändande af kr. Profark mot 30 öra i frimärken. Återförsäljare rabatt. o: 1 - ccp — cö3 " Praktiserad husmoder. Prenumerant. Zenobia. Ja. Oerfaren husmor. Märta. med bad. och terpentin, ichtyol o c h glycerin, samt g ö r u p p e h å l l Lagra dagar, om medicinen retar huden för starkt. Svar. Praktiserad husmoder. Sålunda göras fyrkantiga rutor. Göteborg. Lager af materiel för Träsnideri, Löfsågning, Svarfning. Trämålning, Bronsmålning etc. Priskurant franko på begäran. S e r å d till C. v. Trion. D e böra dessutom dricka Porlavatten, s o m åt den yngste lämpligt försättes m e d d u b b l a qvantiteten Carlsbadervatten. Pipo. Skafla e r dess utom, o m möjligt, massagebehandling. Kirre. t e m p. ~ W f (G. Gfust !. Q. F o l c ^ e r s 61 Drottninggatan 61 3 tr. upp få härmed rekommendera sin nya, tidsenliga SkSnlårgeri och Xonsttvättning N:r 2 Kungsholmstorg N: r 2. All slags Fotografering utföres omsorgsfullt enligt nutidens fordringar. D-nJ-ilrnw mlllKftr 9eringsg. n:r 9 (jOStaär.).
Sterbhus-afgiften utgår med Procent af behållna Summan i Adeliga-, Presteoch Eorgare-Sterbhus i allmänhet, men eger ej runa Underdåniga Skrif vdser. 407 hvarken för Ståndspersoners på Landet och Allmogens, ej eller för Borgares och ofrälse Ståndspersoners i Stockholm och Götheborg Sterbhus; hvaremot, uti nyssnämnde a:ne Städer, hvarje icke fattigt matlag eller hushåll, bland Borgare och ofrälse Ståndspersoner, betalar 6 öre Silfverrnynt, som, enligt E. K. M:ts och Rikets K ammar-Collegii Circulaire, den 16 December 1777» efter 6 Daler på Ri ksdalern, utgöras med sk. Denna afgift, hvilken, jemte den, uti 1752 års Kongl. Bref, Allmogen ålagda högre J,agrnans-ränta , tillkommit vid nämnde års Riksdag, såsom en bevillning till Hof-Rätternes aflönande, har, genom Kongl. Brefvet den 5 Mars 1778, blifvit ställd under E. K M:ts och Rikets Stats-Contoirs disposition, och är vidare, uti Kongl. Brefvet, den 9 November 1785, samt Kammar-Collegii och Stats-Contoirets derpå grundade Circulaire-Bref, den ao Januarii 1786, förklaradt, att Ståndspersoner på Landet, som ej tillhöra Ridderskapet och Adeln, Presteeller Borgare-Stånden, icke eller mera, än Allmogen, böra utgöra ifrågavarande Sterbhusafgift. Då det alltså visar sig, å ena sidan, att så vät Lagmansoch Häradshöfdinge-räntans, som
O c h sedan. » Gardenia. Sen till, ärade läsarinnor, att I dun finnes hos alla edra bekanta! Endast alla en o m r å d e n sida En bild ur ett sträfsamt lif. |n för tiden vilja så många beträda små- «å Mindre bemedlade föräldrar önska, att deras barn ej måtte beliöfva » träla för andra », som de gjort. D e unga flickorna å sin sida ledas in på denna stråt af många motiv: en del anser sig komma en » grad högre » än tjenarinnorna, somliga önska ega ett eget hem och vilja sjelfva sträfva för sitt uppehälle och få » råda sig sjelfva ». Många gånger ställas håg och anlag i bakgrunden, och derför bli de unga lärarinnorna trötta vid skolan, fälla modet och tålamodet, och om de så göra, få de också sakna den glädje, som uppfyld pligt och barnens tillgifvenhet och framåtsträfvande kunna skänka. En lärare får oftast ingen annan uppmuntran eller erkänsla. Dessa få dock hemta nytt mod — många af dem lemna skolarbetet, då tillfälle dertill yppas — de andra få lust till arbetet genom erfarenhet och vana. Men en ung flicka — många gånger utan hem och anhöriga — som på detta sätt blir förflyttad till en ansvarsfull plats och bland obekanta och kritiserande menniskor, hon behöfver en allvarlig oeh stadgad karaktär för att kunna häfda sitt värde som barnens vårdarinna. En lärarinna står under allmänhetens dom, och hennes handlingar uttydas sällan till det bästa. Har hon ännu ej hunnit » skapa sig en karaktär » — • är hon ung, oerfaren, liflig och godtrogen, utan någon, som intresserar sig för henne och ger henne moderliga och vänliga råd, men med många, som uppmärksamma den minsta tanklösa handling — då må man ej undra, om hon mången gång finner sin ställning outhärdlig, att hon afundas tjenarinnan, som dock har sitt husbondfolk att trygga sig till. Ingen kunde bättre behöfva tröst och uppmuntran oeh får — i de flesta fall — så fullständigt sakna den!
Utskottet föreslår derföre, att inom de Län, som Herr Öfversten af Borneman fått sig uppdraget att besigtiga, och hvilka lära omfatta den del af Sveriges område hvarest Ekträdet i allmänhet trifves, hemmansegare böra, för hvarje helt Krono-skattehemman och i proportion för de mindre, deribland inberäknade sådane Kronoskatte-lägenheter, som, ehuru lill hem - Stat s-U t s k o 11 e t s Betänk an den. 8o3 mantalet icke uppskattade, likväl kunna anses motsvarande /„-:def, erlägga 2.4 s. Banco såsom ersättning till Staten för del den afstår dess nu gällande oinskränkta anspråk på Ekeskog å Krono-skallejoi d; och synes Utskottet denna afgift så inycket lämpligare, sorn den å ena sidan skall sammanräknad bereda Staten en icke obetydlig inkomst och å den andra är för den enskildte, i synnerhet for egare af mindre hemmansdelar, så ringa, ali den knappast blir märkbar, åtminstone icke motsvarande den framtida säkerhet och förmån, som dermed förvärfvas. I frågan åter om lösen för redan befintlig Ekskog, finner Utskottet, lika med hvad Herr Öfversten af Borneman yttrat, att Skogens uppskattning icke kan utsträckas till hvarje träds särskildta värde, utan bör skogen indelas i flere classer och derefter hvarje dass till belopp i lösen värderas. — Denna indelning förmodar Utskottet kunna med säkerhet verkställas efter den anvisning Herr Öfverstens undersökningsjournaler lemna ; hvilket ock Utskottet desto hellre tillstyrker, som en mera detaiilerad beräkning och uppskattning, om den möjligen kunde åstadkommas, skulle vara förenad med dryga kostnader och mycken tids utdrägt.
Majit jemte underdånig skrifvelse af den 29 December 1846, hvaruti kommitterade redovisat för sina arbeten och dervid tillkännagifvit, att för desamma i flere väsendtliga delar lega* Lag-Utskottets Betänkande, N:o 32. 3 till grund ett af en bland kommitterade, nemligen hr doktor Thomander, enskildt upprättadt förslag till Kyrko-lag; — och har bemälde hr doktor vid innevarande riksmöte, genom en hos högvördig» Preste-ståndet väckt motion, yrkat, att omförmälda af kommitterade utarbetade Lag-förslag måtte varda till lagar för Svenska kyrkan antagna, i hvilken syftning framställning älven blifvit inom välloflig» Borgare-ståndet gjord af hr Henschen. Dä likväl Kyrko-lags-förslaget dels förutsätter förändring af grundlagarne i vissa delar, och dels är uppgjordt i öfverensstämmelse med Lag-beredningens förslag till allmän Civiloch Kriminal-lag, så vidt dc angå ämnen, som sammanhänga med dem, hvilka tillhöra Kyrko-lag, har hr doktor Thomander gjort hemställan om särskilda förändringar i framlagda förslaget, för undanrödjande af de hinder för dess antagande, som från berörde omständigheter kunde härflyta. Lag-Utskottet, hvars yttrande i denna fråga blifvit infordradt och som erhållit del af den inom högvördig» Preste-ståndet af hr doktor Thomanders förenämnda yrkande framkallade diskussion, har af densamma och de upplysningar, sorn Utskottet dessutom sig förskaffat, inhemtat: att, sedan nu ifrägaställda Lag-förslag blifvit till Kongl. Majit af kommitterade öfverlemnade, Kongl. Majit låtit meddela samtliga
När glasen äro färdiga och torra, kan man, för att göra illusionen fullständig, i kanterna mellan mönstren, klistra smala remsor silfverpapper, .som imitera blyinfattningen. E. B. 1 2 Smånotiser från kvinnovärlden. En framgångsrik lymfakur. Den af alla våra läsarinnor kända, begåfvade unga sångerskan, fru Georgina Sommelius-Bottero, gästade, som vi godt minnas, förliden sommar och höst sitt fosterland. Då hade dock sjukdomen lagt sin tunga hand på henne, och när den bistra nordanvintern stod för dörren, måste hon flytta till mildare klimat. Hon reste jämte sin man direkt från Stockholm till San Eemo, där hon oförtöfvadt begynte underkasta sig den Kochska läkemetoden. Enligt hvad hon nu själf skrifvit i bref hit, lär hon befinna sig synnerligen väl efter denna behandling. Hon erhåller dagligen injektioner och känner sig hvarje gång allt bättre däraf. Frikostig gifvarinna. Den i Nyköping nyligen aflidna enkefru friherrinnan Zafira Westring, född Löwen, har i sitt testamente anslagit 12,000 kr. till en fond, benämnd » Löwenska grundfonden ». Från denna fond komma årligen att utgå 6 pensioner å 100 kr. hvardera till behöfvande enkor eller döttrar efter tjänstemän eller andra ståndspersoner, som tillhört Nyköpings län. Runtuna sockens fattigkassa har genom samma testamente erhållit 3,000 kr. De Jiögre flickskolorna äro föremål för särskild uppmärksamhet i årets statsverksproposition. I en utförlig historik redogöres för statens ställning till dessa skolor alltifrån 1862, då de först erhöllo understöd af allmänna medel. 1885 års komité för undersökning af tillståndet vid dessa bildningsanstalter afgaf redan i början af 1F88 sitt betänkande, hvilket innehöll ganska viktiga reformförslag. De myndigheter, som haft att yttra sig öfver komiténs betänkande, ha emellertid gjort en mängd anmärkningar mot de framlagda förslagen, och med anledning däraf vill ecklesiastikministern ej nu framlägga något förslag till definitivt ordnande af den högre kvinliga undervisningen, ehuru behofvet af ett sådant synes trängande.
Reservationer: a) af Herr L. J. Hierta: ”Sedan två Riks-Stånd stadnat ernet två i fråga derom, huruvida eli reserrations-anslag af 50,000 Riksdaler skulle beviljas lill understöd åt svagt aflöuade komministrar m. fl. och nämnda anslag derefter genom votering i förstärkt Stats-Utskott blifvit bifallet, så hafva först inom Stats-Utskottet olika meningar uppstått derom, huruvida nyssnämnda summa borde anvisas på Riksgälds-kontoret och beslutet derom af sådan anledning intagas i Kontorets reglemente, eller om benämningen reservations-anslag borde gifva anledning till den tolkning af beslutet, att i sjelfva verket icke 30,000 utan 90,000 R:dr blifvit för nästa statsregleringsperiod till Bih. till B. St. Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 30 Eäft. 2 Ståts-Utskottets Memorial N:o 234. ifrågavarande ändamål beviljade, oaktadt sådant ingenstädes finnes med ett ord omnämnd!, hvarken i afseende på siffran eller genom någon antydning att 50,000 R:dr ärligen vore beviljade, ej] heller genom något uttryck att nämnda summa skulle i Riks-staten uppföras. Ostridigt synes emellertid, att då ingen sådan antydning är gifven, det po sitiva beslutet angående sjelfva summan, som beviljats, bör hafva mera kraft, än det Ornera ovissa, som ligger i tolkningen af en anslagstitel. Del är icke helier obekant, att vid omröstningen öfver hufvudfrågan om bifall elier afslag, flere ledamöter röstade för bifall, som sedermera förklarat att sådant skedde”under förutsättning o ch förlitande derpå, att med Nej-propositionen, som innefattade bifall lill ett väckt förslag atl 30,000 Riksdaler skulle ställas till Kongl. Maj:ls disposition,1 icke betydde annat än denna summa för den nu ingående statsregleringen, men icke tre gånger detta belopp.
R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 924: — » ett vattenaftappningsarbete å säteriet Agnhammars egor inom Grums socken och härad, å 2,100 R:dr; dito dito. 588: — » vattnets afhållande från ett odlingsbart fält å säte riet Odenstads egor i Gillberga socken, å 1,305 R:dr; dito dito, 365: 41. » aftappningen af vattendränkta trakten Slödjan i Huggenäs socken af Näs härad, å 4,710 R:dr, emot återbetalning af 5 procent årligen, med beräkning af 3 procents ränta, 3,323: 28. » dito af 4 myrer vid hemmanet Trangärdstorp i Grafva socken af Karlstads tingslag, å 1,005 R:dr, emot dito af 8 procent, med beräkning af 2 procents ränta, 299: 53. » sänkningen af Hånsjön inom Fryksände socken af Fryksdals härad, å 12,600 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 10,608: 95. » dito af sjöarne Wadljungen och Björklången samt rensningen af elfven Hinnan inom Nordmarks härad, å 16,800 R:dr, emot återbetalning af 8 procent, med beräkning af 2 procents ränta, 16,800: — » dito af Säfsjön i Arvika socken af Jösse härad, å 8,000 R:dr, emot dito, med beräkning af 3 procents ränta, 8,000: — » utdikningen af Nolbyoch Skane mossar inom Näs härad, å 11,600 R:dr, emot dito dito, 11,600: — inom Westerås lån: för utdikningen af Hägervallsoch Skarf stads mossar samt aftappningen af Mosjön inom Skultuna socken af Norrbo härad, å 15,385 R:dr 50 öre; återbetalas jemte kronoutskylderna, 3,077: 11.
Man finner således, hurudan ställningen häraf nödvändigt mäste blifva, och att Fy^ ringa ene få stå tillbaka för Flottornes mera gynnade interesse. Om åter anslaget blifver afskildt^, får styrelsen dermed hushålla, såsom den för ändamålet finner tjenliga-st, och de besparingar, som kunna göras, komma i framtiden samma administration®-detai-1 tillgodo, som frambringa!!} dem. Af lika anledning och till åstadkommande af ett'dylikt resultat blef äfven tionde Hufvud'- Titeln afsöndrad från den tredje, med hvilken Flottornas anslags-sununa förut varit gemensam*. Friherre Gederström har missförstått min mening, sorn är att endast hvad hitintills för Fyringarnes underhåll åtgått, må från Flottornes an» slags-summa afdragas. Friherre Lägerbjelke, Johan', Het vöre en bell Den i 8 September f. m. annan sak, om de inflytande Båkafgifterne helt och hållit användes för det verket, X sådan händelse skulle jag anse nyttigt, att fä ett serskidt Fyringsanslag, afskiljdt från tionde HufvudTiteln. Men sorn förhållandet hittills varit, är det en obestridlig sanning, att Fyrings-ansta Herne med det anslag, sorn derå blifvit användt, och vanligen uppgått till omkring lg,ooo B:dr årligen, blifvit mycket förbättrade. Två nya Bakar äro sedan sista Riksdag uppbyggde, och åtskillig© förbättringar i öfrigt verkställde. Hvad Herr Hjerta synes frukta, att pltiral?- teten i Förvaltningen af SjöArenderne skulle i frågor om FyringsVerket öfverrösta Chefen för XiOtsVerket, kan icke inträffa, helst den senare sjelf föredrager sådane ärenden. Jag tillstyrker således, att, i afseende å FyringsStaten, må i allo förblifva vid hvad hittills varit stadgadt. Friherre Cederström'* Tionde HufvudTi“ teln tillhör egentligen FörsvarsVerket men icke utgifterne för Båkarnas underhall. Detta är en anstalt för handeln.
Det är lika fullkomligt, som Utskottens Utlåtande är ofullkomligt, och jag tror att det högeligen skall intressera Allmänheten att se, huru man behandlar detta ämne, när man ledes af praktisk kännedom. Då jag förra gången yttrade mig, glömde jag att göra en anmärkning emot Utlåtandet, nemligen att Utskotten bibehållit Iletnmans-afgiften, sådan som den förr Den 14 September f. m. varit.' Jag tror det vara mera skäl, alt lägga äfven denna skatt på pannerymden. Derigenom skulle förekommas, att det icke gick. med denna skatt, såsom det gått med många andra, att den sluteligen blir ansedd som grundskatt. Vi hafva nyligen haft ett stort bevis derpå uti Saltpettergärden. De anmärkningar, som blifvit gjorde emot Friherre Anckarswärd och mig, äro af det innehåll, att jag ej behöfver uppehålla Ridderskapet och Adeln med någon vederläggning deraf. Jag skall endast besvara några få punkter af hvad Herr Nordenanckar anfört. Först har han nämnt, att jag var Ledamot af BevillningsUtskottet, då första Betänkandet uppgjordes. Det är ganska riktigt; men han torde också erinra sig, att jag sökte motarbeta det beslut, som blifvit fattadt; och jag erkänner öppet, att, då jag ej såg mig kunna göra nytta, eller göra gällande mina åsigter, afsade jag mig den anförtrodda hedern att vara Ledamot i BevillningsUtskottet. Jag har således, Gud vare lof, ingen del i detta Utlåtande. Den värde talaren har yttrat att det ej står i Utskottens Förslag, att skatten af Konungens Befallningshafvande skall bestämmas för nya uppfinningar, utan att de blott skola framlägga sina tankar derom för Konungen, hvilken ej lärer olika beskatta enahanda apparater. Det är riktigt; men jag hemställer, huruvida Konungen har rätt att ålägga beskattning?
Maj:t afgifna underdåniga redogörelse, inhemtat, att Centralkomitéen bestämt Stockholm, Göteborg och Malmö till samlingsplatser för de till afsändande godkända utställningsföremålen och anmodat lokalkomitéerna i de båda sistnämnda städerna att om deras emottagande och vård samt framtida afsändande till London gå i författning, äfvensom utfärdat offentlig uppmaning till samtliga lokalkomitéer att, så vidt möjligt vöre, under loppet af hösten 1861 och derpåföljande vinter, eller emellan den 1 Oktober 1861 och 1 Mars 1862, företrädes - vis försända aflemnade artiklar till nämnda tvänne städer, hvarifrån en förr på våren 1862 öppen sjöfart kunde medgifva deras tidigare ankomst till London, hvarest Stats-Utskottets Utlåtande Aho 121. de, enligt de Kongl. Stor-Britanniska kommissariernes första bestämmelser borde vara uti expositionsbyggnaden aflemnade sednast före Mars månads utgång, men hvarutinnan, uppå gjord framställning om omöjligheten i anseende till naturhinder - att sådant åstadkomma, erforderlig förlängning af terminen blef för Sverige beviljad. Emellertid förorsakade dels inträffadt menföre under vintern, dels dröjsmål med fullbordandet af en del synnerligen utmärkta artiklar, samt förnämligast den länge qvarliggande isen i Stockholms skärgård, att afsändningarne, som likväl i god tid började från Göteborg med ångfartyg på London af hvad derstädes blifvit aflemnadt, icke kunde ske så tidigt, som man önskat och förgäfves bemödat sig att åstadkomma. Den största mängden af Svenska expositionsartiklar kunde nemligen ej afgå förr än med ångaren Ernst Merck från Stockholm den 11 Maj 1862 och anlända till London den 19 i samma månad, hvarefter först det slutliga ordnandet af de Svenska afdelningarne kunde företagas. Expositionen hade likväl redan den 1 Maj blifvit högtidligen öppnad, oaktadt icke allenast den Svenska, utan äfven flera andra länders afdelningar icke hunnit ordnas; men till följd af de Engelska kommissariernes välvilja medförde detta ofrivilliga dröjsmål dock föga olägenheter, ehuru svårigheter icke kunde förekommas att förmå en del juryer, som redan den T
Deii .franvaro af sentimentalitet, som utmarker en sund natur och deii förniaga af medkänsla, som tillhör blott den, hvilken sjalf lidit, bilcla .tillsamnians det intryck af hjärtlig friskhet, soni sarskildt utmarker denna sista sainling. Dessa Folklifsoch småberattelser (som titeln viil egentligen borde lyda) äro niera 71&amp;gsinLgt kännetecknande för Ernst Ahlgrens skaplynne an hennes föregiende arbeten. I synnerhet liar inan ej förut till fullo vetat, huru stilla och djupt hon kan skildra folkets lif. Hvarje ord, hvarje stämning är har sa akta, SH naturlig, på saiima gång som si konstnärligt niåttfull, att de ge samma åskådliga intryck, som nar man hör folkets barn sjalfva beriitta, med den naiva, fylliga och dock .ordknappa framställning, som ofta gör dem till oiiiedvetna berättarkonstnärer. Ernst Ahlgren förstår att vara gripande som lifvet sjslft, omedelbart, m it an tillsättningar. I) å hon nu i Kam-atcr visar oss den glosögde ganile ryktaren, som undan eldsvidan räddar korna, dem han har i sin vård, och sedan envist vill dela tack och heder med vallhunden, som hjälpt honoin att hålla ihop hjorden, så har hon (soni. en granskare träffande påpekat) med denna naiva bild förhärligat sainma djupa kamratkänsla, som Runeberg i, De båda clragonerna)). Nar hon niistan karft, men har just derför dess mer vältaligt, berattar oss en lifshistoria i de afbrutna meningarna Vid sotsiingen, huru har hon icke med de enklaste niedel gjort åskådligt detta lif af » tunga umbäranden, uppgifiia fordringar, glädjelös sträfvan~! Huru har hon. icke förstått att stärka intrycket, genom den verkan det gör på den unge presten, hvilken kom med straffdomar i tankarne till denne d e n d e, 2 I Dagny.
anlände den italienske utrikesministern Crispi till Friedrichsruh och mottogs af Bismarck på det hjertligaste. Man anade, att de förhandlingar, som här fördes, inneburo » ett förnyadt befästande af de europeiska centralmakternas och en den vigtigaste garanti för freden i Europa ». Man fick också klart för sig, att de uppgjorda öfverenskommelserna måtte hafva gäl t två gemensamma antagonister — Frankrike och påfvedömet. Mot det förra förde Crispi ett sträft och hotande språk fullkomligt i Bismarcks anda, allt medan båda makterna kasta sina lystna blickar på Tripoli. Vid sitt i sept. företagna besök i Kom, synes kejar Wilhelm hafva velat tydligt visa, huru intim han är med konung Umberto, och huru likgiltig han är för påfven. Då han mellan en haie af italienska trupper denna gång åkte till Vatikanen, var det sannerligen ingen » färd till Canossa ». Med preussiska militärtag sönderbröt grefve Herbert våldsamt de påf-liga etikettsformerna, då han med motsvarande rask handling beledsagade sitt utrop: » Den tyske kejsarens broder står ej och väntar i yttre rummet ». Enligt hvad sedermera offentliggjorts skall påfven blifvit högst smärtsamt berörd af prins Henriks plötsliga inträde, just då den heliga fadern som bäst försökte att under ett samtal mellan fyra ögon stämma kejsaren gynsamt för påfvedömets verldsliga makt; han synes konfunderats af öfver-raskning, och den aibrutna samtalstråden kunde ej återknytas. Ehuru i det hela af mindre intresse, hafva äfven kejsar Wilhelms visitresor med ty åtföljande festliga mottagande i Österrike och Sydtyskland vidlyftigt refererats och kommenterats i tidningspressen. Senast liar han låtit tala om sig genom sitt nya trontal, hvari man åter velat finna ett maskeradt hot mot Frankrike, helst som den officiösa pressen genast var färdig med sin kom-inentarie, antydande en föresats att » krossa fredsstöraren » .Men ehuru kejsar Fredriks döda kropp b vilar i mausolén, tyckeä haos vålnad, liksom rosande sig ur grafven, alltjämt qvälja den gamle rikskanslern ocb den nye kejsaren.