Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maja ankommer, med sitt biträde till ändamålets vinnande, gä dem till inötes, och skall med Nådigt nöje och valbehag anse hvad Riksens Ständer i öfrigt till förbättring af undervisningsanstalterna och Lärarnes aflöning, finna för godt föreslå. Kongl. Maj:t förblifver Riksens Ständers Statsutskott med Kunglig Nåd och Ynnest välbevågen. Datum Ut Supra. CARL. A. G. Mörner. Jemte denna Nådiga proposition har äfven till Stats - Utskottet blifvit öfverTemnadt det deri åberopade och till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga utlåtande i detta ämne af den Comité, som redan år 1812 blifvit i Nåder tillförordnad, att granska Uppfostrings • och Undervisvings-Verkens tillstånd i Riket, samt dervid föreslå de förbättringar, som kunde finnas nödige. Hvad Den q 4 April. 393 Hvad Uppfostrings - Comitéen härutinnan hos Kong!. Majit i underdånighet anmält och föreslagit, samt Kongl. Maja i anledning deraf till Riksens Ständer uti ofvan Högst berörde Nådiga Proposition framställt, örn nödvändigheten af förbättrade Löningsvilkor för Lärarne vid Rikets lägre Undervisningsoch Läro-Verk, har Utskottet ansett så magtpåliggande och af den angelägenhet, att medel till en sadan förbättring bora påtänkas, orri dessa Laro-Verk och Undervisnings - anstalter skola uppfylla sin bestämmelse. Det är mera än halftannat århundrade, sedan Scholse-Staterne och deras aflöning blefvo reglerade, utan att, hvad den sistnämnde angår, någon hufvudsaklig förändring eller förbättring deruti sedermera skett, om icke må hända på ett eller annat ställe, der ett mera synbart behof fordrat ett skyndsammare biträde; Och sednare tiders erfarenhet har visat, att Schöl® Staterne på mer än många ställen icke ens njuta hvad 1652 års Statsreglering dem tillagt, utan vida derunder.
gifmit ftullmågtige i nåmnbe Contoir till? Fanna, att forefFriften i forfia punFten af 1823 årS SRiFetS (StånberS beflut Blifmit behörigen fullg/orb; ecb må bet anFcmma på SntereflenterneS i gamla bolaget eget gobtfinnanbe att beflåmma, antingen efmanberorbe fumma af 40,000 3R:br (Fall affåtfaS uti refferanbe capital på be intecfnabe jFulbfeblarne eller i contant, bå tillgång Ijårpå förefinne^; fio. att, efter ofbrag af be ofman omformålbe fummorne, tiDljcpa 107,400 ?K:br, (Fola Sntereflenterne i gamla bolaget! mara beråttigabe att genaff utbeFomma allt, fjmab forn af oftanåmnbe mebel återflår, enligt ben liqiuba? tion, IjmilFen bårofmer i 9\iFSgålbS?Ecntoiret uppråttaS, emot bet att Oletti? 36 trefven fia SRilégålb&Confoiret aflemna^, for att, fåfbtn eganberått$h<mb' lingar, bet nya SBoiacjet ttllfjanbafjålla#. Sberemot ffo.U, fot f)tt>at/e 5lctie# bref, af Svifégålb&Contoiret utfårbaS ett ferjtilbt bernil, innehållanbe får* fåfran, att ben anbel i be till ©tätens? ytterligare fåferhet affatta 40,000 SK:br, bvtlfen på 2lcttebrefven ftg belöper, fPaH bevifetS innehafvare, i Öiifégålb&Contoiref, tillljanbahållaS, få fnart CRifeW ©tanber#
Arbetet börjades nästlidet år och bör, enligt kontraktets stadgande, af menigheten fulländas inom den I Oktober 1860. Den nya vägen får en längd af omkring 3 mil. Till anläggning af väg från Matarengi, i Öfver-Torneå socken, till Pajala kyrkoby, i Norrbottens län, afsatte Rikets Ständer äfvenledes ett särskildt anslagsbelopp af 67,500 R:dr Runt. Sedan arbetsplan blifvit af Kongl. Majit i Nåder gillad den 4 21 September 1358, antogs kontrakt den 29 samina månad uin vägbyggnadens utförande och fullbordande inom den i Oktober 1862. Företaget blef emellertid icke i någon betydligare mån vidgjordt under nästlidet år, ty den gillade,planen och antagna kontraktet kunde icke tillhandakomma Arbets-Direktionen så tidigt, att förskott å statsanslaget fick i Rikets Ständers Riksgälds-Kontor lyftas innan klimatiska förhållanden inom denna nordliga del utaf landet lade hinder i vägen för vårbrytningens bedrifvande. Den nya vägens längd blifver 10 mil 19,800 fot, och företaget är under nu förliden sommar af menigheten satt i full verkställighet. Till byggnad af flottbroar öfver Baloch Lill-elfvarne vid Thorsängs kyrka inom Stora Kopparbergs län anvisades utaf Rikets Ständer 10,000 R:dr R:mt såsom understöd. Kongl. Majit gillade plan för dessa brobyggnaders utförande den 27 Augusti 1858, och kontrakt, om arbetets verkställande genom en i orten utsedd Direktions försorg, antogs af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader den 13 derpå följde September. Företaget bör fullbordas inom den 1 Oktober 1860. Som Distrikt-Chefens inspektions-benittelse för året icke ännu, när detta nedskrifves, till Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnaderne inkommit, kan någon närmare uppgift nu icke meddelas om i hvad män arbetet hittills fortskridit.v Såsom fond för mindre hamnbyggnader och smärre farleders upprensning afsatte Rikets Ständer till Kongl. Majits
Inom vissa län är jordvärdet för bevilli ingen mycket olika bestämdt; t. ex. i Malmöhus län, der hemmans-värdet med 50 procent öfverstiger detsamma i 1823 års minimi-tarif, då i andra åter, såsom Kronobergs, Westmanlands och Wester-Norrlands län o. s. v., man mycket närmat sig bemälda tarif och lomnat §§ 66 och 67 i Bevillnings-Förordningen utan särdeles afseende. För att i någon mån söka afhjelpa dessa missförhållanden tror jag det såsom en öfvergång vara nyttigast att antingen borttaga minimi-tarifen eller böja den till 3 å 4 gånger, så att man hade tillfälle att sätta jorden i sitt rätta värde och 6 Bil. till Bev.-Utsk. Bet. N:o 5. nedsätta afgiften, så att någon förhöjning i skatten, så vidt kunde ske, koni mc att undvikas. Härigenom skulle det blifva möjligt att sammanjemka de jemförliga värdena inom hvarje distrikt och äfven att enligt försäljningar och andra förhållanden, såsom Hypotheks-förenings-värden m. m., bestämma jordens rätta värde. Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå, att §§ 19 och 49 i nämnde syftning till Utskottet återremitteras. Värdet å stads-fastigheter hör, eldigt min tanke, lemnäs orubbadt såsom temligen rätt derigenom att braudförsäkrings-summan är antagen såsom minimum. Mot Utskottets förslag att borttaga edgången får jag reservera mig, då jag anser det skadligt att lossa detta band på godtycket och egennyttan. — I moraliskt hänseende är det en sorglig företeelse, att National-representationen anser sig böra lyssna till den önskan, att borttaga en edgång, som egentligen icke är annat än en förbindelse, som ålägges hvarje jury-man, då lian, efter öfvertygelse, fullgör ett medborgerligt förtroende. Ömheten för ”samvets-trängsel och menederi”, som det heter i en biskops motion, torde antingen hafva gått något långt eller också kunde man göra den slutsats, att folkets aktning för religionen sjunkit till en förfärligt låg ståndpunkt. Jag tror att förhållandet lyckligtvis icke är sådant.
19 det genom utsedda sockenfullmägtige, inom hvarje tingslag, väljas en deputerad, samt i städerna af borgerskapet inför Magistraten likaledes en, hvilka deputerade skola sammanträda å tid och ställe, som Konungens Befallningshafvande utsätter, för att under Landshöfdingens ordförande besluta, genom öfverenskommelse eller votering, om sammansättning af en kommitté med erforderliga suppleanter, som skall årligen, intill nästföljande riksdags utgång, så väl granska räkenskaperna, jemte styrelsen och förvaltningen af kurhusanstalterna, som ock derefter ej mindre bestämma det bidrag, hvilket af uppkommande öfverskott å den influtna kurhusafgiften kan lasaretten meddelas, än äfven fastställa den för ifrågavarande behof, under det nästföljande året, erforderliga afgiften, hvilka befattningar, om deputerade så för godt finna, äfven kunna till länets pröfningskommitté öfverlemnas. Enär ifrågavarande afgift fortfarande är för det afsedda ändamålet erforderlig, samt densamma en längre lid utgått och redovisats på enahanda sätt, som i Kongl. Kungörelsen den 24 Februari 1860 finnes stadgadt, hafva Rikets Ständer ansett någon annan afvikelse från E K. Maj:ts nådiga Proposition icke böra ega rum, än att, då det, jemlikt Kongl. Förordningen om landsting den 21 Mars 1862, tillkommer landstinget att rådslå och besluta om för länet gemensamma angelägenheter, hvilka afse, bland annat, helsovården, det lämpligen synes böra öfverlemnas till landstinget, att, vid dess årliga sammanträde, såväl inom de af Rikets Ständer bestämda maximioch minimibelopp fastställa den för ifrågavarande behof under det nästföljande året erforderliga afgift, som äfven granska kurhusanslalternas räkenskaper och förvaltning, äfvensom bestämma det bidrag, hvilket af uppkommande öfverskott å den influtna kurhusafgiften kan lasaretten meddelas. Utom det alt dessa befattningars öfverlemnande till landstinget egentligen endast är en tillämpning af hvad redan finnes stadgadt i omförmälda Kongl.
Bergström från Kopparbergs län, om upphörande af tackjerns tionde; 12:o Anders Pehrsson från Malmöhus län, om upphörande af vissa, rust hållare vid indelta kavalleri-regementen åliggande skyldigheter, samt deras öfvertagande af staten; 13:o Nils Larsson från Jemtlands län, om anslag för befrämjande af vat ten-aftappningar inom länet; 14:o Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, örn stats-anslag till nytt skolhus i Uddevalla; 15:o Pehr Erih Åndersson från Westmanlands län, 0111 anslag till Ge schwornern J. A. W. Busch lör utgifvande af en lärobok i det nya mått-, myntoch vigtsvstemet; jemte hvad vid remissen derom förekommit; 16:o Anders Jonsson från Westmanlands län, om anslag till nybyggnads och utflyttnings-hjelp för Mälby häradshöfdinge-boställe; 17:o E. J. Budberg från Calmar län, 0111 upphäfvande af vissa förbud rörande Böda kronopark på Öland m. m.; 18:o Samme ledamot, om anslag för en landtbruksskola på Öland; 19:o Carl Dahlgren från Elfsborgs län, angående fortsatt utgifvande af arbetet: ”Samling af gällande författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning” ; 20:o J. E. Rutström från Norrbottens län, om anslag för väg-anläggning emellan Öfver-Torneå och Pajala kyrkor; 21:o Samme ledamot, om pension åt aflidne Riksdagsmannen J. J. Rut bergs enka; 22:o Anders Bäckström från Norrbottens län, om anslag till lön åt en pro vincial-läkare i Piteå; samt 23:o Olof Olsson från Westmanlands län, om anslag till befordrande af eldriors byggande. 80 Prot.-Utdrag den i December 1856. S. D.
Hafva flere, utan föregånget samråd och aftal, misshandlat någon, så att han deraf ljutit döden; då skall en hvar, som tillfogat den döde lifsfarlig skada och, der ej viss skada var i sig sjelf lifsfarlig, en hvar, som tillfogat den döde någon af de skador, hvilka i förening orsakat döden, dömas till det straff, hvartill han, om den af honom åstadkomna skadan ensam varit dödande, gjort sig förfallen. § 63. Den, som vid dråp, deri flere deltagit, gjort ringare misshandel å den döde, än i 62 § sagdt är, varde för delaktighet i dråpet straffad efter 61 Kap. 2 § Missgernings-balken, der han ej efter 60 § i denna förordning bör såsom gerningsman straffas. § 64. Kan vid dråp. deri flere deltagit, ej utrönas hvilken eller hvilka tillfogat den döde skador, som i och för sig eller i förening lifsfarliga varit; då skola alla straffas för delaktighet i dråpet, och vare straffet för den, som i uppsåt att döda gjort våld å den drapne, straffarbete å högst sex år; för den, som med berådt mod, men utan sådant uppsåt, som sagdt är, deltagit i misshandeln, straffarbete å högst fyra år; och för den, som af hastigt mod och utan uppsåt att döda varit i gerningen delaktig, straffarbete å högst två år. § 65. Hafva flere, utan föregånget samråd och aftal, deltagit i misshandel, hvaraf kommit skada, som i 9, 10 eller 11 § sägs; då skola vid straffets bestämmande de grunder, som i 62 och 63 §§ äro stadgade, tillämpas. Kan ej utrönas af hvilken eller af hvilka skadan blifvit gjord; då skall en hvar, som i misshandeln deltagit, dömas, om skadan var af beskaffenhet, som i 9 eller 10 § sägs, till straffarbete å högst två år eller fängelse å högst sex må - 69 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition M 39. nader, och om skadan ringare var, till böter från och med fern till och med etthundra Riksdaler. § 66.
Man erkänner allmänt att dertill erfordras en helt annan principe, än den, som ligger till grund för närvarande fördelning; men fruktar att Herr von Törnes Förslag icke skulle medföra tillräckeligt belopp eller icke vara verkställbart. Jag delar icke denna fruktan och tror, att om ej den naturliga rättvisan nu föranleder ett ombyte af Bevillnings-grunder och antagandet af' Herr von Törnes förslag; så skall snart klokheten så ögonskenligt och oemotståndeligt fordra detta ombyte, att det gör sig sjelft. Den 24 Martii, f. m. 363 Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Huru Bevillningen skall jemi kunna fördelas, är en fråga, i hvilken jag nödgas tillstå , att jag ej äger någon bestämd öfvertygelse. Jag utbeder mig blott få anföra några af de skäl . som synas mig tala för antagligheten af Utskottets Betänkande. För att lösa det vigtiga Problem: huru en Bevillning bör fördelas, har man föreslagit två olika vägar, nemligen, att, såsom Utskottet gjort, beräkna afgiften i förhållande till den synbara Förmögenheten; eller ock, med Herr von Törne, i förhållande till den behållna Inkomsten. Att lägga endast den behållra Inkomsten till grund för Beskattningen, är utan tvifvel med Rättsprincipe mäst öfverensstämmande , och skulle i tankeverlden och i en IdéeStat vara det rätta. Men oanvändbar synes denna princip vara i den materiel a och verkliga Verlden, hvarest Lagstiftaren måste betragta menniskorna sådana de äro, och ej sådana de kunde och borde vara. Om Taxerings-männcn voro allseende och kunde genomskåda hvarje Medborgares enskilta tillstånd samt voro tillika fullkomligt oväldiga och samvetsgranna; då, säger jag, skulie ett slikt BevillningsSysteme kanhända vara det bästa. Men då Taxeringen måste bero på uppgifter af Skattskyldiga, som på allt sätt skulle söka för sig lätta Skatt-bördan; och på omdömen af Taxerings-män, som ej heller äro från menskliga svagheter fritagne; skulle ett slikt Beskattningssätt föranleda till allt för stora missbruk, underslef och mannamån.
Jag uppmanar hvar och en att bevisa, att om Magazinslnrättningen hade handlat, och kunnat handla tväremot hvad den gjort, nemligen om den upphandlat Spannmål i goda år, och sålt, då prisen varit höga, den i sådant Fall varit skadebg, eller gjort några förluster. Till och med den så mycket klandrade expeditioneni till Italien skulle då hafva medfört liten eller ingen förlust. Men utgången {jorde blifva motsatt, då handlings - Den 27 October /. m, 571 sättet varit annorlunda. Jag hoppas, att Ridder. skåpet och Adeln gör skillnad »mellan en verkelig handelsanstalt, hvilken vi frånsagt oss i andra punkten, och en undsättnings-anstalt hvarom, nu är fråga. Jag hoppas ock, att Ridderskapet och Adeln ej tillåter, att den vigtiga Jordbrukande klassen på discretion lemnäs åt någre speculanters och handlandes godtycke, utan alt dea försäkras örn någon afsättning i goda år, likasom om undsättning i de Provincer, där missväxt ofta inträffar. För att afhjelpa den svåra belägen-; heten hos Jordbrukaren, frågar jag, hvilken tidpunkt man skall afvakta? För frie män finnes väl ingen större nöd, än blygseln att icke kunna uppfylla sine förbindelser till Staten och enskilte* Jag får anhålla om Proposition å Friherre Björn* stjernasdörslag, och således om afslag å Utskottens," Herr’ von Hartmansdorff: Herr Grefve Mörner har yttrat, att om man uppköper säd i goda år, så erhålles större qvantum än i de onda. Det är sannt, inen då behöfves äfven ett större qvantum; ty vili man ej tillåta prisen att stiga, så motverkas ock den enskilta omtankan, emedan ingen sparar Spannmål af frugtan för dess blifvande dyrhet, eller upplägger den, af hopp att sedan vinna derpå. Följden blifver då, att i stället för det man eljest ej hade behöft mera än 15,000 tunnor dyr säd, behöfver man 30,000 tunnor mindre dyr, som åtminstone pläga tillsammans kosta lika mycket som de förra.
Ehvad än dessa (till en del berömliga) försök må bebåda, eller icke bebåda; särdeles för enhvar, som inser, att vitter tidsfördrifs(må vara ock uppbyggelse-) läsning är en sak, och egentlig poesi en annan: så är dock sannolikt, att den lyriska förmågan alltid, eller åtminstone så länge grundförhållandet mellan nordisk natur och nordiskt sinnelag qvarbestår, förblifver det svenska skaldesnillets egnaste. Den är nämligen sådan, att den behöfver endast ett skönt ögonblicks hänryckning (lycksalig, antingen innehållet kallas sällhet eller smärta), för att kunna uppsväfva på ändtligen lösgjorda vingar, plötsligt framljungande eller framklingande sitt innersta på ett sätt, der skalden antingen gör det bästa af detta innersta till sitt ämne, eller ock rentaf förgäter sig sjelf, i och för något ämne af rikare, af högre beskaffenhet, Om åter ingen äkta lyrik kan tänkas ämnad, att vara någon trång sjelfviskhets uttryck: så torde vi djerfvas antaga, att den svenska, i sin ursprungliga mening, minst ämnats vara det; oaktadt de stora frestelser dertill, som tvifvelsutan ligga i den nyss antydda ställningen till natur och menniskor. Hela Sämunds-Eddan bevisar, att den skandinaviska sångdikten upprinneligen är en lyrisk didaktik, lika djupt theosophisk som heroisk. Icke blott i lyrisk känsla, äfven i lyrisk betraktelse och lyrisk berättelse vill ännu det svenska ättlings-qvädet brås på sitt ursprung. Ja! vi hoppas, att denna vilja, – emedan i den äkta lyriska enthusiasmen alltid den poetiska konstdriften innebor såsom rent sådan, – skall ock engång föra Sveriges diktkonst in på den enda väg, som hädanefter leder till verkliga framsteg; eller till det mål, der hon såsom dramatisk uppnår sin fulländning af konstförmåga och konst-medvetande. En utveckling, förebildad redan i det höga tragiska drama, som är innehållet af den ur-svenska lärosångens verldsåsigt; och så väl i ett och annat af Eddans qväden, som i mången af våra gamla Folkvisor och Folklekar, är böjelsen till denna utveckling redan i sjelfva formen ögonskenlig.
» Fullmakterna underskrif vas: Preste-Ståndets, för Stiften och Universiteten, af vederbörande Consistorier, och för Vetenskaps-Akademien af dess Preses; Borgare-Ståndets, för Städerna, af Magistraten och Äldste, för Fahlu Bergslag och för Bergsbruken, af valförrättande Magistraten inom hvarje distrikt; samt för Bonde-Ståndet af valförrättaren; börande tillika, för sistnämnda Stånd förrättnings-stället, utlemna. KonslUulions-Ulskoltels Memorial N:o 3. 31 Anin. Dä Constitutions-Utskottet vid sistlidna Riksdag afgaf sitt. Memorial N:o 32, med ofvanstående förslag till ändring i 15 g liiksdags-Ordningen, i fråga om representationsrätt i Bonde-Ståndet för ofrälse Ståndspersoner, var på Kongl. Maj:ts pröfning beroende ett af Rikets Ständer antaget förslag om införande i samma § af orden: ”inför Domhafvanden”; otdi som detta förslag sedermera vunnit Kongl. Maj:ts sanktion och derigenom blifvit gällande lag, har den sålunda skedda förändringen uii berörde §:s ordalydelse blifvit iakttagen vid redaktionen af det från förra Riksdagen hvilande förslag till ändring i samma g, hvilket nu till Rikets Ständers afgörande öfverlemnas. Hänvisning: Bill. till Riks-St:ns prot. 3 Sami. Const.- Utsk:s Mern.
Constitutions-i Utskottet har nu rättvisat Herr Grefvens och Landtmarskalkens vägran af proposition i detta ämne, och för mig återstår således ingenting annat än att vörda det tillstånd, sorn StatsFörfattningens tolkare behagat stadga; atfe reservera mig deremot, och att angifva skäleri för mina tankar härutinnan: Delade begrepp, delide åsigtor, delade iri - 54* Den 22 Julii e. m. tressen, tillhöra alla Samhällen , och de Constitutionella ioräitningarne hafva säkerligen den fria utvecklingen af dessa stridiga Opinioner till hufvudföremål; det är genom deras ömsesidiga beröring Samhällets behof och fordringar skola ådagaläggas, det är ifrån påståenden och motbevis som sanningen sluteligen framträder och allt godt, allt varaktigt måste ifrån denna källa hämtas. Det torde böra förlitas mig om jag efter denne inledning, om jag efter denna redovisning för mina begrepp förs till den slutsatts, att omöjeligt kunna begripa huru en fri StatsförfattningsFormer kunna emot dess principer vara i sådan motsägelse, att framställningen af önskningar till Thro« nen för Folkets bästa ifrån Dess ombud skulle uti Formerne finna ett hinder sedan principen för önskningarne erkännes på sätt Utskottet framställt; jag tror också icke att det vid detta tillfälle är formerne som äro hinderliga, utan endast det tillfälliga omdömet i anseende till deras tydning, jag inser ganska väl huru en önskan ifrån Riksens Ständer till Kongl. Majit kunnat med anledning af ConstitutionsUtskottets Betänkande genom ett annat behandlingssätt ifrån Stånden lätteligen tillvägabringas, men jag inser det försent. Jag har nu ej den lyckan att, fatta och begripa ConatitutionsUtskottet* spetsfundiga afhandling om striden emellan godkända principer och deiac tillämpning af tvistige ansedde begrepp om formen; jag fattar icke grundern# för ConstitutionsUtskottets gillande af Herr Grefven och Den 22 Julii e. m. 543 Laodtmarskalkens åtgärd medelst den vägrad* proposition, och jag reserverar mig emot detta ConstitutionsUtskottets beslut.
M:t täckts i Nåder föreslå, det Rikets Ständer måtte bemyndiga E. K. M:t, att låta med Stora Kopparbergs bergslag formligen uppgöra erforderligt aftal om koppar-tiondens nedsättning efter nyssberörda grund, under vissa uti den Nådiga Propositionen uppgifna hufvudsakliga vilkor och bestämmelser. Expedilions-Vtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 35. 51 Rikets Ständer, som tagit delta för så väl Kronan och det allmänna, som bergslaget och dal-allmogen vigtiga ärende i sorgfälligt öfvervägande, hafva dervid, utom hvad handlingarne i öfrigt innehålla, iuhemtat, bland annat, hurusom koppar-tillverkningen vid Stora Kopparberget, efter en under närmare 200 år småningom skedd förminskning, utgjorde:
Potatoes-odlingen inskränkes leriTd hviS t f di °Cli ,kanK.jke med förmän idkas a Slättbygdens lerjord, hvilket 1 betydlig man bidrager att göra missväxten å andra den pa delina ort så mycket mera tryckande/ Lin ut°ör en hufvudsak] J production , Länets Norra och östra'delar, men Ham?a odL pä Ä? . VaI Vardade tr%fdar finnas vid alla större Egendomar* men al SÄ!** *' Me fotmänlig, helst "dan hofvudTakhgea norde paiaknas 1 Staderna, hvarest likväl allmänt finnas trädgårdar i def narmaste motsvarande innevåiiarnes behof. ö d det emot dfn fH fIfTr S° h På de fleste ställen icke svarar ra i något fL!dd^?dlinf. b,rukade åkerjorden, kan boskapsskötseln icke vara 1 något fördelaktigt skick. Stallfodring under hela året nvttias sällin ehuru betesti Ufängen ^ » b.. nyttjas sältan, inchen -milan t!/ 0 11 j iIeste orter ar svaSManga hemman hafva Särne och på Shill f “i?® ailg!'ansande Kronoparken^ och Allmänuinsadan r/Ä*" .heSUl: d‘a betestillgängen i trädet och gifva din rin“ afkfi, *”f '^‘'eskördar man gödning, icke ens kan lerf r, ö afkastning man af den så kallade hafrejorden kafver och svall1 en lkS]0n\°fVer§,fven’ begagnas tU1 bete» hvilket likväl der är ganska g ' eU boskaP’ SOm man vanligast finner hos Allmogen, är väl icke af nå 2 - 10 „ot särdeles godt slag, men likväl jemförlig med Allmogens kreatur i an. dra Provinser.