Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det likväl, å ena sidan, torde vara obilligt, att Kronobetjeningen för sin kostnad vid dessa Besigtningar alltid skulle sakna ersättning, och, å andra sidan, för de merendels svagt lönade Comministrarne torde blifva alltför betungande att en sådan kostnads-ersättning bestrida, anse Utskotten sig hafva skäl att vidblifva det förra tillstyrkandet i denna del, endast med det tillägg, att kosina - Lagsamt Allm.Besv. o. Oec. Utsh. Uti. N. o 36. 53 den må drabba den byggnads-skyldige och således Kyrkoherden, der lian ensam har Byggnads-skyldiglieten å Bostället sig ålagd, men Församlingen, der den ensam har samma byggnadsskyldighet, och åter Kyrkoherden och Församlingen till hälften hvardera, der byggnads-skyldigheten mellan dem är delad, må denna resekostnads-ersättning utgöra. Den anmärkning är äfven inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjord, att de tvänne Nämndemän, som vid hvarje sådan förrättning biträda, böra, äfvensom Kronobetjenten, för sin resa njuta ersättning. Utskotten anse ock sådant billigt, och få derföre tillstyrka, att rese-kostnads-ersättning efter rese-reglementet må vid Kyrkoherde-boställens besigtigande Nämndemännen tilldelas, och utgå efter samma grund som här näst ofvan, rörande Kronobetjentens rese-koslnads-ersättning, föreslaget är. Då icke nödigt synes att Krono-betjenten, sedan lian fullgjort sitt uppdrag, förvarar något exemplar af Besigtnings-instrumentet, anse Utskotten sig böra, lili följd af de vid 4 niom. gjorda anmärkningar, och till förekommande åfelt större be - 54 Zagsamt Allni. Besv. o. Oec. Vtsk.
Ut Supra. S. D. Yid förnyad föredragning afBevillnings-Utskottets den 5 dennes under N:o 55 aflåtne, samt den 7 derpå följde eftermiddagen på bordét lagde, Memorial, angående yppad skiljagtighet, emellan RiksStånden, i afseende på frågan om douppletta Chartors insändande från Post-Contoiren genom Magistraten till Controlls vinnande å afgångne bref; fann Ridderskapét och Adeln för godt förblifva vid dess i detta ämne förut fattade beslut. Ut Supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-TJtskottens den 4 dennes under N:o 207 afgifne, samt den 7 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Förslag till jemkning uti RiksStåndens fattade beslut, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en föreslagen och utarbetad ny Författning om mått, mål och vigt; fann Ridderskapét och Adeln för godt, att berörde Förslag till alla delar gilla. Ut Supra. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets den 3o sistledne October under N:o 216 afgifne, samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, om anslående af ett Canzlistarfvode , beräknadt från den 1 sistledne April. Ut Supra. Den 10 November e. m. 453 S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsocli Bevillnings-Utskottens den i4 sistledne October under ]NT:o 564 afgifne, samt den 39 derpåföljde eftermiddagen på bordet Ingele , Utlåtande, angående postfrihet för utkommande Tidningar, och deras förseende med Charlas-Sigillatse stämpel.
Lycklige om de åtminstone derigenom kunna fullgöra sina Principalers väntan, då de ej våga smickra sig med hopp att kunna vinna bifall af deras Utlåtande i hufvudsaken, det må blifva burudant som hellst, enär det kommer att granskas af sä upplyste och erfarne Män. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , att Statsoch Banco-Utskotten måtte anmodas, att, i anledning af Grefve von Schwerins förevarande Motion, så skyndsamt som möjligt vore till Riksens Ständer afgifva Utlåtande öfver Kongl. Ma.-jts ifrågavarande Nådiga Proposition. Grefve von Schwerin, förnyade sin förut gjorde anhållan, att Utskotten tillika måtte anmodas , att till Riksens Ständer uppgifva tiden då Utskottens nyssnämnde Utlåtande kunde inkomma. 640 Den 30 December. Herr Påhlman, Otto Fredric.- Jag kati för min del icke instämma deruti, att någon viss tid för afgifvandet af Statsoch Banco-Utskottens ifrågavarande Utlåtande må dem förelag* gas, eller att Utskotten anmodas att sjelfva uppgifva någon tid dertill, hellst det i min tanka är alldeles omöjligt, att på förhand kunna bestämma någon tid , innan man ännu fullkomligen känner ämnets vidd och beskaffenhet. Jag hoppas att Ridderskapet och Adeln behagade för Utskottens Ledamöter hysa det förtroende, att de af egen drift så skyndsamt som möjligt skola uppfylla sina skyldigheter. För öfrigt anser jag frågan, om Utskottens Utlåtande några dagar förr eller senare till Riksens Ständer inkommer, vara vida mindre vigtig än sättet hvarpå detta högst grannlaga ämne af Utskotten handlägges. Grefve von Schwerin:
Skulle deremot en grundlagsförändring, hvilken t. ex. vid denna riksdag allmänneligen ogillades, likväl böra hvila till nästa riksdag, derföre att Const.Utsk. vill så hafva det, så kunde det hända, att då antogs lill grundlag hvad de fleste Stånden vid denna riksdag hade ogillat. En sådan sammanstämmande mening, som grundlagen åsyftar, skulle då icke hafva ägt runi. Jag torde icke behöfva säga, sedan Hr Cederschjöld detsamma redan yttrat, att ordet besluta, sorn Frih. Cederström åberopat, icke kan, då man jemför det med alla särskildta ställen, der det förekommer och med sammanställningen af andra ord, betyda något annat än antaga eller afgöra. Jag tillstyrker således att R. o. Ad. måtte, nied vidblifvande af sitt beslut i sjelfva hufvudsaken, godkänna det förslag till voter:s-propos., som Const.Utsk. uppgifvit. Frih. Cederström: Den siste talaren har ansett Hr Cederschjöld hafva fullständigt bevisat sin åsigt i det yttrande han nyss afgaf. Den siste talaren tiar jemväl frågat om enskild riksdagsman skulle äga bättre rätt än Konungen i fråga om förslag till grundlagsförändring, om Ständerne icke skulle kunna afflå en riksdagsmans motion, till förändring i grundlagen på samma riksdag sorn den väckes, då de hafva denna rättighet i afseende på en K. propos. i sådan syftning.
Majit afgifna underdåniga berättelse, äfvensom inom RiksStånden väckta och till Utskottet remitterade motioner rörande vissa al de ordinarie inkomsterna, uppgjort det förslag lill Stats-verkets inkomsters beräknande i Riks-Slaten för år 1858 och följande år intill dess den vid nästa riksdag skeende statsreglering hillver gällande, som Utskottet härmedelst får till Rikets Ständer öfverlemna. Härvid har Utskottet, på sätt tillförene vid inkomst-beräkningens uppgörande iakttagits, låtit utreda beloppen af hvad å de särskilda inkomst-titlarne lill Slats-verket influtit under några föregående år, lill och med år 1854, det sednaste året, för hvilket Rikshufvud-boken hunnit afslutas; men denna utredning, som i allmänhet är uppgjord för de fem .åren 1850—1854, omfattar likväl, såsom hosföljande tabell närmare utvisar, för vissa inkomst-titlar endast åren 1852—1854, och för postoch bränvins-bränningsmedlen äro dylika uppgifter icke å tabellen meddelade; med afseende hvarå Utskottet torde böra upplysa att, hvad angår ordinarie räntan, tionde-spaumålen samt arrendemedlen, dessa inkomster undergått väsendtliga förändringar till följd af det vid 1850-1851 års riksdag beslutade och med år 1852 verkställda utbytet af åtskilliga kassors och fonders samt andra inrättningars hemmans-ränlor, tionde och arrenden mot kontanta statsanslag, hvarföre de föregående årens inkomster af dessa medel synas icke böra ingå uti den jemförelse, hvarom nu är fråga; att fourage-a/giflen vid indelta kavalleriet äfvensom Irosspasseuotans-oJiji/ien af nyssnämnde anledning först med året 1852 upptagits såsom inkomst-titlar i Riks-staten; ^samt ali, då såväl postmedlen som bränvinsafyifien numera, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, utgöras efter förändrade grunder, hvilka mäste i betydlig män inverka på dessa inkomsters belopp, Ut Bih. till 11. St.
Denna sammanföring af gemensamma bestämmelser för både landtoch slads-kommuner må ur synpunkten af enhet i lagstiftningen betraktas som en förtjenst, men i andra och för städerna vigtiga hänseenden medför den likväl olägenheter, härrörande från skiljaktigheten i de vägar, på hvilka landsbygdens och städernas kommunal-inrättningar utbildat sig. Då nemligen landtkommunen eller socknen ständigt varit i saknad af civil lor valtnings-myndighet, hafva städerna från urminnes tider egt en sådan uti magistraten, omkring hvilken, såsom en medelpunkt, deras municipal-inrättningar grupperat sig. De organisationsformer dessa inrättningar under tidernas lopp erhållit, kunna klandras för bristande sammanhang jemte andra ofullkomligheter, och man må öfverensstämma i öfvertygelsen om behofvet af deras förbättring ; men jag tror dock icke, att delta behof kan tillfredsställas genom att draga ledningen af städernas kommunal-angelägenheter ifrån den civila myndigheten till den kyrkliga, hvilket ostridigt skulle inträffa, derest de uti 9 § 1 mom. af soekenstämmo-förordningen upptagna kompetens-föreskrifter vunne fullständig oell ordagrann tillämpning. Sådant har likväl troligen ingenstädes inträffat, enär, att icke tala om städer, hvilkas privilegier innehålla särskilda föreskrifter om forum och sätt för behandling af vissa kommunala frågor, flera af dessa frågor, som uti åberopade ställe af soekenstämmo-förordningen äro lagda under sockenstämman, äfven i öfriga städer, i följd af gammal häfd, fortfarit att handläggas inför magistraten på allmän rådstuga. Men då ett sådant förhållande lätteligen kan föranleda till kompetenstvister och tvifvel om giltigheten af fattade beslut, har jag ansett anledningarne dertill brira undanrödjas derigenom, att dylika i städerna lörekommande kommunalangelägenheter, hvilka icke angå kyrkan och dess egendom, presterskapet, folkundervisningen oeh fattigvården, undantoges från sockenstämmans behandling, för att af vederbörande menighet å allmän rådstuga inför magistraten handläggas och afgöras. 24 Allmanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande No 95.
Om jag delat de olyckor, sorn Vesteroch Norrbottens Läns inbyggare under sista kriget med Ryssland öfvergått, och om jag varit ett vittne till allt det elände, som en fiendtlig behandling derunder tillskyndat dessa lidande medborgare, den jag åtmindstone sökte lindra, då jag icke kunde afvärja den, med hvilka känslor af vördnad och tacksamhet erfår jag icke nu den betydliga Och ädelmodiga uppoffring Höglofl. Ridderskapet och Adeln beslutit och jag äfven förmodar de öfriga RiksStånden bifalla till lindring för dessa Läns menighet, hvilken, om den icke fått erfara denna hjelp, till en stor del nödgats afhända sig en jord, deraf den likväl nu kan påräkna en framtida 7 8 Den 3 Juni <?. m. bergning. Och jemte det mig och Länens Deputerade i nåder torde tillåtas inför Thronen förklara Länens inbyggares underdåniga vördnad och erkänsla för den nära del Kongl. Majit Nådigst tagit uti de dem drabbande förluster, och den om lindring och eftergift, till hälften af det försträckta lånet, till Riksens Ständer gjorda underdåniga proposition, täcktes Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloft. Ridderskapet och Adeln tillåta mig få tolka dessa Vester* och Norrbottens Läns inbyggares vördnads* fulla erkänsla och förbindelse för den räddning dem nu blifvit tillskyndad, och hvaraf ett tacksamt minne skall lefva i kommande tidhvarf; och jag vågar äfven försäkra, att den nu beviljade eftergift, som sprider glädje hos olyckliga medborgare och återgifva hoppet om lyckligare tider, skall komma de mest behöfvande till godo, samt Högloft Ridderska» pets och Adelns samt de öfriga RiksStåndens föreskrift på det noggrannaste uppfyllas. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 29 M?j på bordet lagda Betänkande, angående Riksdagsmannen Bagges Memorial, rörande Bytesverket. Friherre Cederström, ‘Jacob:
Utskottet anfört till stöd för sin me* ning, synes besparingen af vissa handling gars omtryckning, förtjena föga afseende. Ty Revisorernas och JustitiaeOmbudsmannens berättelser kunna ju lika så väl tryckas i octav, sorn qvart. Samma förhållande är med Konungens RiksdagsBerättelse och Proposi* tion om Statsverkets tillstånd och behof. De till följd af Riksdagen utgående Kongl. För* ordningarne tillhöra icke egentligen Bihan* get. Det vore sålunda föga mer än Bevill* ningsförordningen och Riksdagsbeslutet, som kunde tarfva omtryckning: och denna kost* nåd vöre alltför obetydlig. För Regis treringen kan formatet vara likgiltigt; emedan deruti ej behöfde upptagas mer än N:o på Samlingen, Utlåtandet och Sidan. Vida vig* tigare anser jag det skälet, att Räkenskaper och Tabeller bättre kunna rymmas pil qvartsidan. Men det lär likväl icke uppväga de Den i3 Mars e. m. 55 flera skäl, som tala till försvar för octafformatet. Dessa äro förnämligast följande: 1:0 Octaf-formatet gör det beqvämligare för Ståndens ledamöter att hafva Utskottens 33etänkanden med sig vid öfverläggningarne. 2:0 Det skulle se alltför underligt ut, och i Boksamlingars uppställning medföra olägenheter, att hafva Bihanget i annat format än sjelfva Protocollen. Och 3:o Kostnaden för tryckningen i qvart skulle blifva vida större än i octav: ty a, På de möjligen blifvande otryckta sidorna blefve förlusten dubbel. b. På en qvartsida inrymmes mycket mindre text, än på 2 octav-sidor. Detta härrör deraf, att qvartformatet icke kan utan en alltför stor, och hittills kanhända exempellös vanprydnad, göras dubbelt så högt, som octav-sidans bredd; eller så bredt, sorn octav-sidans höjd.
På sidorna konungens stora vakt. Utanför skranket var de övriga inbjudna placerade och i gången stod livdrabanterna. Sedan Kungen befallt riksmarskalken att äska ljud och justitiestats ministern att låta rikshäroldern kalla de män som utnämnts till hovrätten över Skåne och Blekinge höll Konungen tal " Av alla regeringsmaktens tillhörigheter är det ingen som mer bör smickra en regent än den att utdela rättvisa. Det är därför med största tillfredsställelse som jag i dag uppreser ett nytt tempel och samlar kring mig de män som skall tolka lagarna. Vad är mera vördnadsvärt och dyrbart än rättvisan? Som ett av människans första behov, är den själen i samhället och grunden för allmän frihet. Där rättvisa råder blomstrar, förkovras allt. I folkslagens barndom vilade all makt hos den befallande. För den enskilde fanns ingen annan rätt, än den arm, som förmådde avhålla fientliga anfall. Då folkslagen bildade samhällen erkände man snart att denna makt var vådlig. Från denna stund överlämnade regenten rättigheten att skipa lagen åt män, som utmärkte sig för kunskaper och redlighet. Då grundades särskilda domstolar. Ju fler de blev dess hastigare och säkrare lagskipning. Det är anledningen till att Jag beslutat att upprätta en särskild Hovrätt för Skåne och Blekinge landskap, viktiga genom sin folkmängd, sin välmåga och sin näringsflit. Det är Er som jag kallat värdigt att uppfylla detta hedrande kall, att opartiskt tolka lagen, svara mot Konungens förtroende göra Er förtjänta av rättsökandes aktning. Ett högtidligt förbund är slutet mellan oss. Jag försäkrar Er om medverkan i händelse Edra domar, byggda på lagens bokstav skulle misskännas. Förlita Er på detta trygga stöd, bli den brottsligs skräck och oskuldens mäktiga försvarare. Därefter upplästes VIII kapitlet i rättegångsbalken, som handlade om hovrättens göromål. På givet tecken med staven från hovmarskalken, tog justitiestatsministern rikssvärdet, gick upp till tronen och stannade på Konungens vänstra sida med svärdet upprätt. Rikshärolden utropade " I goda Män, av Konungen utnämnda att förrätta Dess Högsta Nämnd i Skåne och Blekinge! Träd fram och gör Konungen Eder ed ".
Bok, som Revisorerne förmält vara gifven, c) Anmäles förhållandet med aflidne Krigs-Casseuren Brattströms balance, derom endast kan anmälas i underdånighet, att hvad ytterligare kan erhållas från den aflidnes concursmassa, ankommer å slut på den rättegång, som derom uppstått, d) Anföres förhållandet med aflidne Tygvaktaren Westgrens balance, som i stället för uppgifne 2,149 Ridr 38 sk. 5 rist., uti ”Utredningsförrådet härstädes” (som tillhör Collegii Utrednings-Afclelnings befattning) enligt 1837 års Hufvudbok balanceras till belopp af 1,473 Ridr 44 sk. 11 rist. för brister uti Stockholms Gevärsförråd, och som tillgång för godtgöring af denna balance än är beroende af slut uti den af Revisorerne omförmälde rättegång mot Chefen för Svea Artilleri-Regemente, är något uti detta mål för närvarande icke att tillgöra. Slutligen hafva Revisorerne under litt. é) med anmärkning upptagit en fordran hos Capitaine Tham stor 625 Ridr, hvarom Collegium skolat underdånigst anföra, att detta belopp utgjort återstod af förskott å en betingad större lefverence af Gevärsstock-ämnen uti Skåne, hvarom uppstådda tvistefrågor förmodats kunna slutligen handläggas, förr än sedermera år 1838 slutliqvid derföre genom särskildt vidtagna åtgärder vunnits. Derhos anmärkes det en balance å Capitaine Aschling, stor 313 Ridr 32 sk., än qvarstår uti 1837 års utgående balance, ehuru balance-relation för 1835 antyder dess redovisning skola äga rum år 1836.
Efter ett rörande farväl smögo pojkarne sig upp på vinden, Max fick ett klädstreck om halsen och klef upp på en stol; men i det afgörande ögonblicket uppenbarade sig en piga, som med kraftiga och slående argument räddade Max åt lifvet. När han kom hem satte han sig att författa ett långt bref till faster Henriette, deri hela hans barnsliga förtviflan sökte sig uttryck; och följden blef att majoren i en särskild skrifvelse till brodern inbjöd Max att också detta år tillbringa sin sommar på Christinelund. Max var då tio år och Ellen åtta, och allt var sig likt på Christinelund utom att den röde tuppen blifvit halt. De följande fyra somrarne tillbringade Max som vanligt hos farbror Sixten; men när den femte kom var faster Henriette död. Någon tid senare, då majoren för allvar grep sig an med att ordna sina affärer, behöfde han taga ett större lån och vände sig till brodern med anhållan om hans borgen. Svaret blef kallt nekande. Detta afslag gjorde på majoren samma intryck som en beskyllning för ohederlighet och förhållandet mellan bröderna blef öppet kyligt. Under de närmast följande åren kom Max icke till Christinelund. Majoren hade dragit sig tillbaka från alla offentliga värf och tycktes lefva uteslutande för sin ekonomi och sina barn. Dock följde han på afstånd händelsernas gång och såg hur den nya tiden grep alltmer omkring sig. Samma år, som han sjelf trädt tillbaka, hade brodern August trädt fram i det politiska lifvet. Men han hade gått med strömmen, icke emot den, och konjunkturernas vågsvall hade snart nog lyft honom upp på en taburett. Sedan 7 månader bodde statsrådet von Rosenberg med familj i Stockholm. Det var sommar och Max hade ändtligen lyckats utverka sig tillstånd att tillbringa ferierna på Christinelund. Han var nu 18 år. Österut stupa backarne brant emot hvarandra och naturen har ett drag af trotsighet och vildhet; men i vester blir landskapet mer och mer flackt, vidgar ut sig till en fruktbar dal, som i en krans af löfskog sluter en glänsande, milsvid sjö. Uppför en af de sista backarne i öster kör en vagn med en livréklädd kusk. Vägen svänger kring öfversta krönet och utsigten öfver dalen öppnar sig för den resandes ögon.
Som det ingalunda är otänkbart att, under vissa lider, penningar komma alt ingå på räkning till vida högre belopp, än Fullmäktige kunna i utlåning använda; så torde det böra åt Fullmäktige öfverlemnas att nedsätta räntan under 2 procent, hvilken Utskottet antagit såsom den högsta, hufvudsakligen af den anledning, dels att Banken icke kan påräkna större inkomst, genom användande i utlåning af en del utaf de på detta sätt upplånade medlen, och dels att, om Banken skulle gifva högre ränta än 2 procent, svårighet torde möta för åtskilliga enskilda bolag och stiftelser alt i allmänna rörelsen hålla i omlopp sina Tre-procent-obligationer. Enär Banken icke kan genast tillgodogöra sig ränta å insatta medel, har Utskottet antagit, att, enligt litt. g., ränta ej bör godtgöras å medel, som kortare tid, än 30 dagar, i Banken inneslålt. Det utgör alltid för insätlare en fördel att få afgiftsfritt i Banken inlemna penningar och derstädes hafva dem i förvar intilldess de erfordras till liqvid; och Utskottet anser sålunda, att detta stadgande, af bestämd nytta för Banken, ej bör förringa värdet af rättigheten alt hålla uppoch afskrifnings-räkning. I händelse tiden för utgifning af kassa-kreditiv så ordnas, att sådane kreditiv en eller två gånger i hvarje månad lill betalning förfalla, hvilket bestämmande på BankoFullmäktiges pröfning beror; så torde upplånade medel lämpligen kunna i denna rörelse användas. För öfrigt bör Utskottet, beträffande mom. 2, upplysa, dels att, då det är sannolikt, att uppoch afskrifnings-räkning hufvudsakligen kommer att i Banken begagnas, Fullmäktige måste vara bemyndigade att till utlåning genom Låne-kontoren hänvisa medel, upplånade härstädes, och dels alt utlåning af hela det belopp, som å uppoch afskrifnings-räkning ingått, förutsätter behofvet af särskild anvisning utaf medel, hvilket undvikes genom åliggandet för Fullmäktige att bibehålla i kassa det för skeende uttag erforderliga belopp.
Prof. 1850 # 1851. 4 Sami. 1 Afd. 19 Haft. % 10 StatsUtskottets Utlåtande, N:o 68. utslag, angående den, af förvaltaren vid Tull-uppbördsoch kassörs-kontoret i Stockholm 31. F. Finér, åsamkade, och efter hans, den 20 Mars 1837 inträffade, död yppade, balans, Kongl. Majit, genom Dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt förre departements-chefeu vid (jeileral-Tull-styrelsen, presidenten J. P. uf Billbergh att, näst efter förre kontrollören vid bemälde Styrelses uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre kamererare!! vid samma Styrelses kammar-kontor, kammar-rätts-rådet J. Winroth, hålla kronan skadeslös för största, delen af ifrågavarande balans, hade Kongl.
Herr 8 rcltentelr, Larl Llsclrerr, Ryttmästare. Herr ^Vitrean^, dlilg Larl» Ryttmästare. Herr Oilijcdorn, kedrOIric, Leneral-lVIajor, L. S. 0. Af Tredje Lintzen: Herr 6ri^ensteär, Hoksn ^kso6or, Ofwerste. Lieutenant. ' Herr Lrjernblaä, ^xel, Ofwerste-Lieutenant. Herr Leeclenstjsrna, Fullmägtig Friherre Liljsncranrr, polian willielm, lVIajor. Herr von kranken, Llän 8 ILeindoläk, Vice-Amiral. Uopa hemställan af Grefwe IVIörner, Larl 6adriel, skulle Listorna pa Ledamöter i Lanea-Utskottet förblifwa oupbrutna til dest fragan om InstruLLionsn och Eden more afgjord. Följande Herrar afsade sig, det dem af Herrar LlsAurerna wifade förtroende ac nämnas til Utskotts »Ledamöter, nämligen: Utskottet, Herr l^er djelm, Levsä 6ustaL; Herr LLmmarstcälä, ^.les. I Oeconomis - Ulskoltet, Herr däörner, Lkrister, Lapitains; Herr -Xnrep, Fullmägtig Friherre ^kerdjslm, Lamuel, Ofwerste-Lieutenant; Herr von ^scobilun, k>lils, och Herr von vv^rigkt, henric 6sorx, Ofwerste. I Hemliga Utskottet, Herr Isrkmeäen, kelm Ueindolcii, Ofwerste. I Vewillnings-Utskottet, Herr Lrinirensträlä, Larl, Lachraine; Herr kalleensteclr, polian Lcindolä, Lagman; och Herr Lrjernecranrr, Fullmägtig Herr Lillvericharre, Itac Lars, Hos-Marskalk. I Lag-Utskottet, Friherre Lack, ^odan 6adrie!,'
Besv. och Oeconomie-Utskottet, angående 1:0 Yrkad beqvämligare Post - Inrättning i Riket. 2:0 5-10 Den 15 Jlmi. 2:0 Tidens bestämmande för Vagsyner uti Publicationerna derom. 3:0 Återupplifvande af Kongl. Brefvet d, 53 Sept. 1747» om prestanda till Bruken af Aboerne å de utaf Bruks - Idkare till Skatte köpta Kronohemman. 4:0 Wäddö socknemäns skyldighet att forsla resande öfver Alands Haf. 5:0 Götha Canal.Bolags förpligtande att, när någon Rote - Soldat, i och för arbetet vid Götha Canal, blifver till Krigstjenst oduglig, ersätta kostnaden till annan karls anskaffande i stället. 6:0 Större frihet vid kalks försäljande ifrån Gottland. 7:0 Yrkad betalning för fångskjutsen och Kronobrefbäringen. Ut Supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. I anseende till gjorda anmärkningar, återremitterades 1:0 Stats-Utskottets utlåtande, angående Slottsbyggnaden på Kungsöhr. 2:o Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets Betänkande om allmänna skogshushållningen - Den 15 Juni. gen 1 Riket, samt väckt fråga om Skogsbetjeningens och Jägeri - Statens indragning. 3:0 Särskildta Utskottets Betänkande angående Förslag till ett förnyadt Reglemente för härvarande Judar. Ut Supra S, D. id fortsatt pröfning af de ifrån föregående Riksdagar hvilande Grundlagsfrågor, fattade Prest - Ståndet rörande Tryckfrihets - Lagen de beslut: