Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När jag då ser, huru redan beviljade summor blifvit använda; när jag ser, hvilka stora summor blifvit nedgräfda vid Wanäs, ehuru det måste anses för den största olycka att bibringa nationen den öfvertygelsen, att det är der, som Ryssarna borde mötas och vår sjelfständighet försvaras; när jag vidare ser de summor, som blifvit använda för Stockholms befästande, nedgräfda bakom Carlberg, under det jag ser Stockholms skärgård öppen, under det jag saknar telegrapber längs kusten, under det jag ser, att en Rysk transportflotta obehindradt skulle kunna ankra i Stockholms hamn, så kan jag icke annat än finna medlen vara illa använda; och det är af dessa anledningar jag tror, att extra budgeten äfven framdeles skall blifva illa använd. Men vilkoret för vårt försvar är att hafva armeen försedd med kläder och vapen, vi ma hafva hvilken Styrelse som helst; och det är i detta afseende jag anser vig ligt, att nationalbeväringen blir försedd med beklädnad, ehuru det under närvarande förhållanden mahanda är mindre vigligt, om beväringen blir klädd relativt till beklädnadsgrunden, än fastmera angeläget, att icke ynglingarna betrakta hela systemet endast såsom gamla förordningar, som icke behöfva efterlefvas; och så betraktas det i en del provinser. Man tror, att blott man skaffar sig ett läkarebevis eller ingår i sjötjensten och på så sätt undslipper vapenöfningen, så går allt val. Man ser, huru bättre familjers söner lösa sig från bevärtsskyldigheten och på sådant vis paralysera hela principen för detta system. Jag anhåller derföre om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till bifall a det ökade anslaget för beväringens beklädnad, som bär blifvit framstäldt. Jag anser StatsUtskts förslag att införa en nationaldrägt vara högst ändamålsenligt och återkallande i Svenska nationens hjeltan de stora minnen af mod och tapperhet, såsom från Gustaf Adolphs och Carl XIFrs tider, då man i de blå rockarna slogs bättre, an den tidens bästa armeer; men för att kunna öfvergå till detta system fordras äfven medel.
Hvad angår det sätt, hvarpå bevakningen och indrifningen af ifrågavarande fonders förfallna fordringar blifvit besörjda, hafva Revisorerne, efter tagen kännedom om Ombudsmannens lagsöknings-diarier samt de af honom afgifna särskilda berättelser angående fondernas balanserade fordringar, erinrat, att, i afseende å ett bland omförmälda fordringar upptaget, till Fabriksidkaren L. G. Kling, emot säkerhet af inteckning i fast egendom, från manufaktur-diskontfonden utgifvet lån ä 7,200 Ridr, jemte af fonden förskjutna brandförsäkringspremier, till ett belopp af 39 Ridr 5 sk. 2 rst,., befunnits, att, sedan Kling afstått sina tillgångar till borgenärers förnöjande, och manufaktur-diskontfondens i konkursen bevakade fordran blifvit till betalning fastställd, har, efter berörde fastighets försäljning, icke någon utdelning på ifrågavarande fordran ur massan utgått; hvilket för fonden menliga förhållande Revisorerne ansett ådagalägga, att tillräcklig uppmärksamhet icke iakttagits, vare sig vid pröfningen af säkerhetshandlingarne för lånet, eller i fråga om bevakandet af fondens bästa vid den intecknade egendomens försäljning. I afseende på Revisorernes berörde erinran, har Kollegium infordrat och får härjemte underdånigst öfverlemna Diskont-ombudsmannens, Advokatfiskalen C. Rydqvists, yttrande i ämnet, hvilket af Kollegium i underdånighet åberopas. Deraf täcktes Eders Kongl. Majit i nåder inhemta såväl beskaffenheten af den säkerhet, sorn blifvit ställd för de Fabriksidkaren Kling under sednare tiden meddelade lån utaf Manufakturdiskonten, som de åtgärder, hvilka, å Kollegii och Ombudsmannens sida, blifvit vidtagna för indrifvandet af dessa lån samt särskilt för iakttagandet af fondens rätt och bästa vid den intecknade fasta och lösa egendomens försäljning.
Rdr 000 eger i sistnämnda egenskap fri bostad (5 ruin med kök); åtnjuter expeditionslösen vid Länsnotarietj^nsten enligt gällande expeditionstaxa; har dessutom inkomst genom enskilda uppdrag och kommissioner. Formulär. 135 3:o. UPPGIFT till bevillningstaxeringen inom stad (socken af härad) år 186.. Undertecknad, mantalsskrifven i församling af förenämnda härad, eger Pappersbruket Bikupan, hvars byggnader äro brandförsäkrade år 00 i bolag för 50,000 186 .. års tillverkning: 2,850 ris diverse papper, efter antaget medelvärde, Rdr 000: — 400 centner tryckpapper dito dito » 00: — 000 5,000 Dito dito det i närheten af detta pappersbrukanlagda Oljeslageri, brandförsäkradt hos ofvannämnda bolag för samma års tillverkning: 5 000 kannor olja, med värde efter medelpris af Rdr 000: — 400 centner oljekakor dito dito » 00: — 000 1,500 Vid dessa verk anställde personer: 1 Förvaltare med lön i ett för allt, utom fri bostad och vedbrand, 1 Räkenskapsförare, utom rum och kost, 500 — 2 Pappersmästare, den ene med lön af Rdr 800: — och naturaförmåner beräknade till . » 300: — 1,100 och den andre med lön och naturaförmåner tillsammans 900 — 1 Tillsyningsman vid oljeslageriet, med fri bostad och kontant lön af 500 10 vid papperstillverkningen biträdande arbetare och 2:ne vid oljeslageriet dito. 436 Formulär. 4:0. UPPGIFT till bevillningstaxermgen inom socken af härad ar 186 . (det år, då allmänna bevillningen forsla gången kommer att påföras enligt nu afgifvet förslag lill bevillningsstadga.) Undertecknads egendom inom ofvannämnda socken: Säteriet Olsnäs, 2 mantal, bestående af: 54 tunnland åker, j ' 66 » äng, 235 » beteshagar och skog.
Om verkligen en önskan inom PresteSt. sjelf förefinnes, att biskopslönerna skola undergå någon jemkning, så är jag säker derom, att detta Stånd, begagnande sin petitionsrätt, icke skall underlåta att hos K. M. anhålla om vidtagande af sådana åtgärder, att just det ändamål vinnes, som genom ifrågav:de skrifvelse till K. M. åsyftas. Men då hafva icke de tre öfriga Stånden ingripit i frågan, utan genom sitt handlingssätt visat, att de egna en skyldig aktning för det fjerde Ståndets rättigheter. Må PresteSt. inom sig, med K. M:s begifvande, göra de förändringar i afseende på biskopslönerna, som Ståndet kan finna lämpliga för att vinna ett mål, som måhända kan vara nyttigt; men må icke de öfriga Stånden söka på PresteSt:s bekostnad upnå detta mål. Hr af Edholm har anmärkt, att det exempel man anfört, ang:de landshöfdingelöneruas nivellering, icke här vore tillämpligt. Denna anmärkning är ganska riktig, enär nämnde nivellering afsett Landsinne inom sig; men alldeles icke att afhända dem någon del af åt dem anslagna lönetillgångar, för att använda dem till andra ändamål, hvilket deremot här skulle blifva förhållandet. Då jag anser en sådan åtgärd i högsta måtto oriktig, instämmer jag med den talare, som yrkat afslag å förevarande hemställan i Utsk:s Betänk. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: I ett land, der embetsmännens löner, så väl de högsta som de lägre, i allmänhet äro temligen knappa, kan det icke annat än väcka en betydlig upmärksamhet, att kyrkans fäder öfverhufvud äro så rikt duterade. Det är också icke första gången som denna fråga varit föremål för R. St:rs IV. H. i .<>0 Den i Mars e. m. behandling, och den skall säkerligen återkomma vid hvarje Riksdag, ända till dess den blifver afgjord.
Hr.Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. nu torde böra till pröfning företaga ett af PresteSt:t till Förordningsförslaget besiutadt tillägg, hvarom prot.-utdraget innehöll följande: »Efter sålunda slutad pröfning af förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, förklarade Ståndet sig anse, att till de i detta förslag förekommande §§ borde tilläggas ett stadgande af innehåll, »att kyrkoherde, eller den hans ställe företräder, må ega att i kommunalfullmäktiges öfverläggningar, så vidt de H. XI. 7 98 Den 5 Oktober e. m. röra fattigvården, deltaga, äfvensom uti annex-församlings kommunalstämma, änskönt hau icke kommunalutskylder i den församling erlägger.» Hr von Koch: Så vidt jag kunnat fatta vid upläsnin gen af det beslut, som PresteSt:t fattat, tyckes det endast gå ut derpå att pastor skulle både i moderoch annexförsamlingar, ehuru han icke der erlägger kommunalutskylder, ega deltaga i öfverläggningar ang:de fattigvårdsärenden I fall jag fattat saken riktigt, så anser jag beslutet hafva skäl för sig och vill understödja detsamma. Det är emedlertid för mig icke alldeles tydligt, huruvida i den sista strofen det endast är fråga om fattigvårdsärenden. Vore detta händelsen, skulle den vara alldeles riktig, men som jag måhända misstagit mig om meningen, anhåller jag, att någon af Ståndets ledamöter, som förut tagit kännedom om detta beslut, ville meddela mig upplysning i berörde hänseende. Hr Hjärne: Detta PresteStrts beslut synes mig vara väl grundadt i afs:de på kyrkoherdars rättighet att deltaga i kommunal-fullmäktiges sammanträden ronde fattigvårdsärenden uti den socken, der de erlägga utskylder.
Hos För oss så innerligt väl de ställa, Elsa slå vanligtvis idéerna ned som bomber, o c h Vi ä ' så » söta », vi ä ' så » snälla », hon brukar ock sätta dem i verket med nästan De sjunga ständigt vårt lof Se oeh pris, samma fortfärdighet. Med en strumpa dinglande n till, a t t Idun med Modetidning Oeh så de äro, I alla veten, i handen o c h en pådragen tassade hon till fönfinnes hot alla edra bekanta! stret. Rullgardinen drogs upp. Klar, blå himmel; Så fasligt måna om » kvinnligheten » ett öfvermodigt gladt solsken slog henne i Och vilja värna om den förstås, ögonen. Och mellan raderna godt I läsen, » Åh, så stiligt. » Fönstret på vid gafvel! Den Vissa nästan litet » klosteraktiga » bestämmelser måste af naturliga skäl tillämpas; så finge t. ex. ingen af kvinnorna emottaga besök utan husmoderns tillstånd, och dessa besök fiogo endsst vara af föräldrar, syskon samt kvinnliga släktingar och vänner. friska morgonvinden kysser bort det sista spåret af sömnlust. — Elsa står färdigklädd vid dörren, som leder till tamburen. Här gäller att vara försiktig. Den här dörren är lika knarrig som själfve farbror Knut, och sängkammaren ligger alldeles invid. Mamma sofver j u sa lätt o c h vaknar vid minsta knäppning. Och o m nu mamma skulle vakna och få del af hennes morgonpromenad, då vore allt det äfventyrliga, det romantiska borta. Hon lägger handen på låset. En vridning, och dörren stär på glänt. Springan är ännu för liten för att Elsa skall kunna rymmas. Hon gör den försiktigt en smula större. Aj, nu knarrade det till! Hon lyssnar, o m någon skulle röra sig i sängkammaren. Nej, allt är lika tyst som förut. Knarr, knarr — och springan blir så stor, alt Elsas smärta gestalt kan kila sig ut. Elsa rycker till sig ett par handskar från vedlåren o c h kallar på Toivo, som har sin sofplats bredvid kolboxen. De båda goda kamraterna springa gatan framåt; först vid Nybrohamnen saktar Elsa farten. En blick på handskarna öfvertygar henne om, att de äro de sämsta, de där som hon hade i skolan i regn och slask förra hösten.
I afseende å Revisorernes anmälan, att till aflöning åt manskapet vid samtliga Lifgardes-regementena, för åren 1848 och 1849, utgått högre belopp, än de för dessa regementen fastställda stater upptaga, får Statskontoret i underdånighet anföra: att, på sätt Revisorerne antydt, detta missförhållande uppkommit derigenom, att af manskapet vid hvartdera af dessa regementen ett ringare antal, än det, som i berörde stater påräknats, begagnat sig af rättigheten att permitteras; att ett sådant förhållande inträffat allt ifrån år 1815; samt att dessa utbetalningar grunda sig på vid flera tillfällen meddelade särskilda nådiga föreskrifter, intilldess Kongl. Maj t, genom bref af den 3 Maj 1825, behagade, en gång för alla, i nåder förklara, ej mindre att 100 man vid hvartdera af Gardesregementena till fots, såsom oundgängligen erforderlige, skulle beräknas tjenstgörande under 10 månader af året utöfver det i stat bestämda antal, och att följaktligen berörde manskap icke konmie att inberäknas bland dem, som påräknats att under hela året, med undantag af exercismånaderna, kunna permitteras, än äfven att gage och spanmål borde utfalla för den effektivt tjenstgörande styrkan, hvilken förmån, genom Kongl, brefvet den 18 Maj 1847, jemväl blifvit utsträckt för Svea Artilleriregemente, derom ock föreskrift skulle i passevolanskontrakten inflyta. Kongl.
Slaten vara satt i någon förbindelse att understödja och fortsätta Canalaibetet, derföre att nyttan af detta verk skall blifvit af Konung och Ständer så väl som allmänheten erkänd. Jag lemna!" derhän, hvad stort gagn den kunnat tillskynda Staten, om den efter första planen blifvit fullbordad; flere med mig hafva dock betviflat denna sak från första början; nu förmodar jag större delen af allmänheen gör det samma; om denna Canal kun - io6S Den 22 Juli /. m, nät medföra någon nytta i oeconomiskt afseende, genom iindvikande af landtransporter m. in., om den kunnat, enligt första förslaget med 1-| IVXiliions kostnad klifva verkställd, få förfaller hela nyttan, och en verklig skada och förlust uppstår, om den kommer att kosta flera millioner; hvad 6om således ansågs nyttigt 1809, kan anses skadligt 1815; när härtill kommer, att man i förlitande pa den, här för djupa insigter och kunskaper så mycket prisade mans upprättade förslag och bedömande af saken, ansåg allt tvifvelsmål för enskild ovillja, men nu likväl är uppdagadt, att han gjort misstag, och äfven för framtiden ingen säkrare beräkning äger rum, så har saken fått ett helt annat utseende, och finnes intet skäl, att, derföre alt man begått en oförsigtighet och utannogare och säkrare undersökning bifallit denna sak, man skall ytterligare, efser den upplysning man nu äger, envisas att dermed foitfara. Den andra är garantien för Actieägare, att i en framtid åtmindstone få renta för sina insatta penningar, i fall Canalverket icke skulle lemna dem en sådan revenue. Hvad säkerhet skulle väl Actieägare hafva i en sådan garantie, då man vet att kommande Ständer kunna upphäfva hvad de förra gjort, och då man har exempel derpå att gjorda skulder under Ständernas garantie icke blifvit honorerade; en sådan garantie vore i min tanka blott att förleda dem till mind - Den 22 Juli f. m. re försigtighet.
Af alla dessa Nådigst öfverlemnade Handlingar, hvilka med all omsorg blifvit granskade och sinsemellan jemförde, hafva Riksens Ständer i underdånighet inhemtat, ej mindre de visa och fullständiga åtgärder, som E. K. M. i Nåder vidtagit till utredande af detta för Kronans uppbörd samt all handel, Rikets Innevånare emellan, så vigtiga ärende; utan äfven*alla de upplysningar, sorn funnits för Riksens Ständer nödige, för att härutinnan stadga sin öfvertygelse, samt inför E. K. M. i ett sammanhang framlägga sine tillförene, vid flere Riksdagar, yttrade underdåniga önskningar om vidtagandet af en ny, pä vetenskapliga grunder utarbetad och till enhet red ucerad, författning i detta hänseende, från längst aflägsna tider påkallad, och som troligen i framtiden skall bereda välgörande verkningar. Riksens Ständer anse något tvifvelsmål icke kunna ega rum om nödvändigheten , att afskaffa mångfald och tvetydighet uti måttet för sådane beräkningar , hvaraf allmänna säkerheten i alla handels-transactioner och uti liqvider om Kronans uppbörd beror; Och alldenstund Kongl. Vetenskaps-Academiens förslag synes, i Riksens Ständers tanka, hafva ett afgjordt företräde framför de hittills uppgifne, derigenom: att den önskade förbättringen kari vinnas med minsta uppoffring af tnöda och vanor för närvarande generation*; att Embetsmannen, som först vid tillämpning af den nya ordningen möter besvärligheter , skall finna dem, under loppet af kommande år, rikeligen ersatte uti enklare Arbets - Underdåniga Skrif pelser. meth ode, redighet och besparad tid, samt sitt för Allmänheten destomindre några svårigheter är© att befara, som de gamle måtten aro med de nya commensurable och benämningarne å båda kunna, man och man emellan, tills vidare bibehållas; fördenskull få Riksens Ständer i underdånighet tillstyrka antagandet af ofvanberörde Eörslag, på sätt här nedanföre i hvarje särskildt f»ll i underdånighet framställe*.
Lagerbjelke föreslagit den förändring, att vid mom:s slut skulle tilläggas: ”Ståndet dock obetaget, att för pågående Riksdag besluta tillsättandet af ett större antal suppleanter”. Den härefter, till antagande af Utsk:s förslag i detta morn., framställda propos:n besvarades med Ja, hvarpå samma förslag bifölls, med det af Gr. Lagerbjelke föreslagna tillägg. Sedermera biföllos Utsk:s utan anmärkn. lemnade förslag till 2:dra mom. af 19:de §:n, och Usta mom. af 23:dje §:n. I fråga om 23:dje §:ns 2:dra morn., framstälde Hr Gr. o. Landtm., att uti dess af Utsk. föreslagna lydelse: ”Ledighet ända till tre veckor må Landtm, kunna bevilja högst en tredjedel i sender af R. o. Ad:s ledamöter i samma Utsk., i den ordning de sig derom anmäla, och inträde då behörig suppleant under ledighetstiden. Suppleant kan äfven erhålla ledighet på lika lång tid, hvarvid likväl val lill annan suppleant alltid bör ske,T Gr. Lagerbjelke föreslagit uteslutande af ordet ”alltid”, och efter 106 Den 15 November e, m. med Nej besvarad propos. till bifall å detta morn., utan förändring, bifölls detsamma, med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde att, enl. Utsk:s förslag, nuvande 3:dje mom. af 23:dje §:n skulle utgå och deremot borde införas: ”Den R. o. Ad:s ledamot, som af förfall hindras att Utsk:s-sammankomst bivista, anmäle det hos Utsk:s Ordf:de äfvensom hos Landtm., hvarefter till vederbönde suppleant från Riddarh.Kansliet utfärdas kallelse, att, i anledn. af för viss ledamot yppadt förfall, han eger att, för tillfället, såsom ledamot i Utsk., inträda,” anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Förslag till urul. Skrifv. N:o 67, 68* 159 att Konungen gifver der lof till, må upphöra att vara gällande. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 4 Maji 1829. Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om upphäfvande af Hof-Rätternes Lent erationsrätt. S. A. K. I anledning af förekommen fråga om olämpligheten utaf den Hofrätterne upplåtne, så kallade Leuterations-rättens fortfarande, såsom icke med närvarande Conslitutionela former öfverensstämmande, anhålla Rikets Ständer, att å detta ämne få i underdånighet fästa E. K. M:ts Nådiga uppmärksamhet. Hofrätternes Leuterations-rätt uppkom år 1714. Hof-Rätlerne voro då Konungens Högsta Nämnd, och deras domar Konungens. Enligt Rättegångs-Ordinantien af år 1614 och flere senare stadgar, samt till följd af Konungens urgamla magt, att bryta skrock och offsochner, ålåg det icke desto mindre Hof-Rätterne att i alla lifssaker samt i åtskilliga andra grofva brottmål, der omständigheter förekomma, som till 160 Exp. Utsi. Förslag till Und. Skrif o. N-o 6§. lindring i straffet syntes föranleda, underställa Konungen sin dom, innan den sattes i verkställighet. Sedan antalet af dylika underställningsmål efter hand ökats till den grad , att afgörandet af de till Kongl. Maj:ts Justitiae-Revision inkommande
R:dr, alt, räknadt för fyra år från och med det innevarande, utgå med tillsammans 48,000 R:dr; och hafva Rikets Ständer, i enlighet med E. K. M:ts Nådiga framställning, beviljat lill ifrågavarande föremål 48,000 R:dr, att med 12,000 R:dr för hvartdera året 1854—1857 frän Riksgälds-kontoret utgå. Befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlings-Joretag. 13:o. Enligt Styrelsens för Vägoch Vattenbyggnader förslag, skulle för utförande af dylika arbeten i åtskilliga delar af riket erfordras en summa af 244,706 R:dr, och har E. K. M:t nu föreslagit Rikets Ständer, alt för detta ändamål samt med bibehållande af hvad angående bidragens beviljande, såsom lån eller anslag utan återbetalnings-skyldighet blifvit vid föregående Riksdagar bestämdt, anvisa enahanda belopp, som vid sisllidne Riksdag, eller 100,000 R:dr, alt under åren 1854—1857 med en fjerdedel årligen utgå, hvilket Rikets Ständer bifallit. 14:o.
Utskottets Betänkande, IV 1. s 651 — 657, Uif. af Adeln, IX s 167, afBorgareStåndet, IX s 175, af BondeStåndet, IX s 176, af PresteStåndet, IX s i85. Underd. Skrifvelse, X 1. s 184—187. RiksdagsBeslntet, §. 44- Lazarett och Cuvhus, 0111 större noggrannhet vid de ä, veneriskt smittade Personers afpollettering. Ekon. Utskottets Memorial, VIII & i5o — 152, Lif. af Adeln, IX s 182, af PresteStåndet, IX s 188, af BorgareStåndet, IX s 207. Leyonmark, Capitain M. F. Se Landshöfdingeämbetet i Stockholms Län. Lidköping. Se Hamnbyggnad. Lieberath, Kronofogden E. C. Se Tornerhjelm. Lif-Ränte-Lån, II s 4°9- Lifsstraff, om upphäfvande af Förordningen den 7 Dec. 1787, angående, för obehöriga omdömen öfver Kongl. Maj:ts vidtagna Författningar. Se Oeconomiska och PoliceFörfnttningar. Liljecreutz, Friherre, klagat för JustitiasOmbudsmannen, II s 1064—1066. Lind, Enkefru. Se Hörstadius. Lindbergs, Kronofogden, ansökan om Löneanslag för en ExpeditionsFogde. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1795 — 1800, bil', af PresteStåndet, IX s 535, 12 178 af Adeln, IX s 535, af BorgareStåndet, IX s 544) BondeStåndet, IX s 548. Underd. Skrifvelse, X 1. s 5777—•
Då utfärdandet af ett Militairt TjenstgöringsReglemente, inskränkt till sammandragningen, i ett helt, af spridda, hvar för sig lagligen meddeldta föreskrifter och bland annat, af de hvarje Tjenstegrad inom Regementet åtföljande skyldigheter, utan tvifvel måste tillhöra Konungens omedelbara besörjande, genom Hans Rådgifvare i CommandoÄrenden, samt då det af Herr Treffenberg anmärkta stadgandet uttryckligen och nästan ordagrant öfverensstämmer med äldre, derföre till grund lagda, af Kongl. Majit, jemväl i StatsRådet, fattade och sedermera veterligen icke återkallade beslut, hvilkas tillkomst' och föremål ej vidare kunna, mot 76 §. Riksdagsordningen, underkastas någon lill ansvar förbindande!» granskning, finner ConstitutionsUtskottet den sednare, nu ifråga - a53 Constitutions-Utskottets Betänkanden. Constitutions-Utskottets Betänkanden. 253 satta föredragande och rådgifvande åtgärden, som blott innebär en enkel verkställighetshandling, vara, till både ämne och form, af sådan beskaffenhet, att det yrkade åtalet icke enligt Grundlagen eger rum. Stockholm den 8 October iSaS. Ankom den 12 October 1823* Memorial till Hedervärda B onde Ståndet, i anledning af dess återremiss på utlåtandet öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition j om upphörandet af Konungens två röster i Högsta Domstolen. Genom ProtocollsUtdrag af den 1 nästlidne September, ankommit den 29 i samma Månad, har Hedervärda BondeStåndet, i anledning af framstälda Anmärkningar, vid ConstitulionsUtskottets utlåtande, öfver Kongl. Majlis Nådiga Proposition, om upphörandet af Konungens Två röster i Högsta Domstolen, behagat detta ärende till Utskottet återförvisa.
Ber., p. 47.) I anledning af Banko-fullmäktiges den 12 Februari 1846 meddelade förordnande, att hvad, som, efter förloppet af den stadgade preskriptionstiden för infriande af Riksgälds-kontorets kreditsedlar, återstode å bemälde Kontors räkning N:o 2 i Depositions-afdelningen, sedan derifrån afräknats ett så stort belopp, som svarade mot värdet i bankomynt af kontorets då ännu utelöpande polletter, borde ingå till Bankens vinst för år 1846, och en motsvarande summa i följd deraf förminska Bankens hos Riksgälds-kontoret egande, inom linien, förda fordran, hafva Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer, uppå anförda skäl, förklarat, det Banko-fullmäktige uti gällande föreskrifter egt stöd för deras i ofvanberörde afseende vidtagna åtgärd; och får Utskottet, efter öfvervägande af så väl dessa skäl, som hvad Banko-fullmäktige, uti deras afgifna Berättelse, i förevarande fråga yttrat, tillkännagifva, att Utskottet äfven för sin del anser, att, vid den utsatta preskriptionstidens utgång, ett de oinfriade kreditsedlarne motsvarande belopp bordt, på sätt som skedt, från ofvanomförmälda räkning afföras. § 13. (1845 års Rev.-Ber. § 41.) Som åtskilliga hinder och betänkligheter mött vid tillämpningen, enligt ordalydelsen, af Banko-Utskottets vid sednaste Riksdag meddelade beslut, att å Bi/i. till B. St. Prof. tS47 och 1848. 6 Samt. i Afd.