Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottet häraf vunnit den öfvertygelse, att det skulle komma att lända till Siats-Verkets fördel, om den äf Kongl. Maj:t i Nåder föreslagne reglering med Lappmarks Ecclesiastik-Yerkets inkomster och utgifter e ger rum, har Utskotlet, i afseende härå, anseLt sig höra föreslå: 1:0 att Lappmarks Ecelesiastik-Verkels inkomster upptagas och beräknas bland Siats-Verkets Inkomster, sålunda : å ordinarie räntan, förslagsvis 4>000, Interesse-medel d;o 3,000. 7,000. hvaremot collect-medlen , sedan Ecclesiastik-Yerksmedlen blifvit förvandlade lill Statsinkomst, icke vidare anses lämpligen böra utgöra någon uti Riks-Staten påräknad inträd; och hemställer Utskottet derföre alt, i fall Rikets Ständer härtill lemna bifall, hos Kongl. Maj:t måtte i underdånighet anhållas, alt vederbörande förständigas derom, alt upptagandet af collect för Lappmarks Ecclesiastik-Yerket må, med innevarande års utgång, upphöra ; 2:0 att Ecclesiastik-fondens capitaltillgångar varda till Riksgälds-Conloret aflemnade, emot det att samma Conior derå inbetalar 5 procents årlig ränta till Kongl. Stats-Contoret, sorn åter kommer att bestrida de årliga utgiflerne för Lappmarks Ecclesiastik-Släten; 3:o att å Tionde Hufvud-Titelns
I afseende å redskaps konstruktion och redskapsdelars proportionella storlek, böra följande, till förekommande af missbruk behöfliga, till en del redan befintliga föreskrifter uti samma artikel i ett sammanhang meddelas, nämligen: att lösa halsar icke må användas för bränvinspannas förening med hatt; att, då mäskvärmare begagnas, ånga hvarken från bränvinspanna, ej heller på hvad annat sätt som helst, må insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, utan blott derigenom ledas genom rör; att vid redskap i första eller andra klassen lankrum må hvarken i mäskvärmare eller annorstädes inrättas, ej heller spritånga, sedan den utgått från hatten, ledas i uppåt gående riktning; att mäskvärmare icke får innehålla mer än 4- utöfver pannans rymd och, der dubbla pannor uti pistoriskt verk användas, mer än 4- utöfver pannornas sammanräknade halfva rymd; att mäskvärmare icke får så inrättas, att den åstadkommer någon rektifikation, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rektifikationsapparat; 30 Bevilln.-, Lagsamt Allm.
Denna fråga synes enligt min uppfattning kunna reducera sig till att undersöka i hvad mån Banken, med bibehållande af nu för densamme gällande grundstadgar, utöfver sin nuvarande sedelansvarighet kan ikläda sig en förökad motsvarande Privat-bankernes vid förlidet års slut utelöpande sedelstock. För detta ändamål kan det ej vara ur vägen att i minnet återkalla den vid 1844 års Riksdag rörande Banken gjorda väsendtliga förändring, hvarigenom sedelstocken, ifrån att stå till metalliska kassan i ett visst förhållande, tilläts med ett bestämdt maximum, eller 20,000,000 Ridr, öfverskjuta den metalliska kassan. Delta sednare maximum erhöll man på del sätt, att man å ena sidan beräknade Bankens dåvarande sedelstock-ansvarighet, jemte del belopp hvarmed denna genom den då föreslagna tillökningen i lånefonderna kunde ökas, och å den andra Bankens metalliska kassa. Skillnaden mellan dessa båda summor fann man då utgöra 20,535,705 Ridr 41 sk. 6 rst. (Banko-Utskottets Utlåtande N;0 44, jtag. 54), hvilken man i rundt tal satte lika med 20,000,000 R.dr. Dessutom beslöto Ständerna Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 83 alt, säsom redan är nämndt, lill Privat-bankernas ersättande anvisa 5,000,000 R:dr, med hvilka 5 millioner sedelstocken utöfver det fastställda maximum fick ökas (§. 224 mom. 4 i 4844 års Bank-reglemente).
De tillägg i densamma efter orden: i brottmål göra Nåd, att mildra lifsstraff, återgifva ära, och till Kronan förverkadt gods, kunna ej anses såsom inskränkningar, eller definitioner öfver hvaruti Nåderättigheterne egenteligen bestode. En sådan mening hade fordrat en helt annan construction såsom till exempel: Konungen äger att i brottmål göra sudan Nåd, att han kan mildra lifsstraff etc. Till ytterligare ådagaläggande af §:ns klarhet tjenar anförandet om allmänna begreppen om Nåd och straff. Hvad är Nåd i brottmål? Förskoning från straff. Hvad är böter? Straff — således måtte Konungen af Nåd kunna förskona från böter. Man förbiande ej här böter med skade-ersättning. Denna sednare innefattar allt, hvad Lagen under namn af skadestånd så väl i afseende på person som egendom stadgat. Allt sådant har icke egenskap af straff, utan är en moralisk skyldighet, hvilken skiljer sig deruti från böter, att dessa ej blifva proprietet, förr än Utslag vunnit laga kraft och Konungen Nådansökning afslagit. Icke heller kunna böter komma under namn af förverkadt gods, ty derom uppstår först fråga i anledning af sådane grofva Bilaga B till Mein. N:o 7. 417 brott, om hvilka 4 och 6 Capitlen Missgeruings-Balken handla. Riksens Högloflige Ständer torde således upplyst finna denna § vara af så tydelig beskaffenhet, att den hvarken tarfvar förklaring, förändring eller tillägg. Bilaga B till Mern. N:o 7. Utdrag af Frotocollet hullet i Riksens Höglofl. Ständers Constitutions-Utskotts Andra Fördelning den 12 Junii 1812. Föredrogs den af Riksens Ständers Justitire-Ombudsman i dess Embetsberättelse vid denna Riksdag väckta och af samtelige Riks-Stånden till Constitutions-Utskottet remitterade fråga: »Huruvida 25 § af Regerings-Formen och den deruti Konungen tillagde höga rättighet att i brottmål göra Nåd borde sålunda förstås, att samma rättighet icke kunde sträckas till eftergift af andra böter än Kronans andel i desamma».
I anledning af Herr von Troils förslag, deruti han begär, att reservfonden må bestämmas uti en viss proportion till afskrifnings-uäkningen, samt i66 Den 4 December e. m. dertill föreslår en tredjedel, anhåller jag, att den värde Ledamoten snarare till reservfond må antaga -frdd af totalsumman 3| millioner. Hvad åter beträffar den calcul, att Banken vinner lika mycket, då den utlånar |:delar af den upplånade summan å 2 procent, som genom utlåning af alltsammans med en ränta å 3 procent, så faller sådant af sig sjelf; men jag har önskat, att all Bankens upplåning skulle ske mot 2 procent, och jag finner intet skäl, hvarföre Banken skulle afstå den större vinsten, som kan erhållas på de till lägre procent upplånte summor. I allt fall om Ridderskapet och Adeln, för den händelse att uttagningarne ur Banken blifva häftiga, vill bibehålla Bankens säkerhet tillika med upprätthållandet af elt system, som otvifvelaktigt i längden skall bära sig, ehuru det i början kan väcka oro, så hemställer jag, om icke för att undvika alla olägenheter, det vore välbetänkt att besluta en reservfond af de 5oo,ooo R:dr, som redan finnas, helst de publika papperen i stället få belåningsrätt i den nya Discont-inrättiiingen. Våra publika papper äro dessutom till summor och värden så obetydliga, att blott få personer kunna draga fördel af den ifrågavarande fonden, på sätt den hittills varit disponerad. Jag hoppas derföre, så väl på grund af detta allmänt kända skäl, som till följd af behofvet att äga en reservfond för den nya rörelsen, att Den 4 December e. m. 167 den särskilda fondens användande, på sätt liär blifvit föreslagit, skall vinna Ridderskapets och Adelns bifall. Herr von Troil: Friherre Cederström bar tillstyrkt den förändring i mitt förslag, att, i stället för reservfondens bestämmande till yidel af Bankens skuld å vista, ^:del af hela tillgången måtte antagas.
Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, i dess sockenstuga de 11:te februari 1849. § 1. S.D. Till ledamöter i taxerings committéen, som sammanträder å Hölje gästgifvaregård den 6:te instundande mars valdes, för Häggenås socken, gästgifvare Math. Moberg och bonden Lars Pärsson i Österåsen. § 2. Till ledamöter i så kallad sundhetsnämnd i Liths pastorat, utsågos för Häggenås socken, bönderna Pehr Johansson i Österåsen och Erik Snygg i Kougsta. § 3. Utsågos och befullmägtigades nämndemannen Nils Svensson i Häggesta och bonden Mårten Blom i Munkflohögen att, å de hemmansegares inom Häggenås sockens vägnar, som icke ingått uti allmänna brandstodsbolaget för Jämtlands läns, vid nu instundande wåhr-ting svara enligt kungjord stämning, på Föllinge boenes påstående, att med dem, efter skatt och 133 mantal, deltaga i ersättning för 2:ne icke länge sedan timade brandskador inom Fölinge socken. § 4. Till revisorer af schol-casse räkningen utsågos Erik Olofsson i Svensgården och Erik Svensson i Nygård, hvilka nu emottogo räkningen, och skulle de efter skedda granskningen öfverlämna densamma till herr prosten Feltström. § 5. Upplästes mantals-längden, hvilken befanns till alla delar med verkliga förhållandet öfverensstämmande med undantag af blott några få miss-skrifningar. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i allmän socken-stämma med Häggenås socken den 25 februari 1849. § 1.
Proposition JYi lil. tre månader förflutit från det utmätningen egde rum. Är utmätning företagen, men gäldenären sedermera visar, att han inom sagde tid sådan stämning uttagit, förblifver utmätningen ståndande och förfares dermed vidare i öfverensstämmelse med hvad i § 3 om utmätning å domar sagdt är. Stämning om upphäfvande af förlikning vare utan den verkan nu sagd är, der den finnes uttagen sednare, än tre månader efter det utmätningen egde ruin. § s. Kungörandet i Danmark af dom eller utslag, hvarå verkställighet i Sverige sökes, skall vara bestyrkt af ortens stämningsmän, hvilkas omförmälda egenskap intygas af vederbörande Domare, men i Köpenhamn af Lands-Öfversamt Hofoch Stads-Rättens Justitie Sekreterare. Sker kungörandet i Sverige, bör domslutet genom stadseller kronobetjent med vittne, eller genom två nämndemän, tillställas den, å hvilken domen lyder. § 6. Hafva ett å och sex veckor förflutit från den dag, å hvilken dom eller utslag afsades, må på grund deraf, såvidt fråga är om penningars utgörande, utmätning icke ske, med mindre domen eller utslaget blifvit genom nytt beslut återförsatt i exekutiv kraft. Lag samma vare om förlikning; dock att, om viss dag finnes till förlikningens fullgörande utsatt, liden varder derifrån räknad. Äro i samma förlikningshandling särskilda dagar för särskilda fullgöranden bestämda, räknas tiden från en hvar af dem. Hvad i denna § är stadgadt galle icke i afseende å beslut, meddeladt af Dansk Amtman eller Öfver-Presidenten i Köpenhamn. § 7. Är gäldenärs bo taget under offentlig skiftesbehandling i Danmark, förfaller den genom denna förordning medgifna rätt till utmätning. § 8. I fråga om behörigheten att meddela verkställighet å handlingar af ofvan upptagne beskaffenhet, äfvensom beträffande de med verkställigheten förenade kostnader, gälle hvad för thy fall i afseende å Svenska domar finnes stadgadt. § Kongl. Majlis Nåd. Proposition M 117. 9 § »•
Vid behandlingen af omförmälda motioner liar Utskottet i första rummet fästat sin uppmärksamhet vid Herr Henschens framställning om antagandet af 9 och iO kapp. i Lag-beredningens förslag till Ärfda-Balk, såsom till syftningen mest omfattande. Dessa kapitel upplaga nemligen ej allenast stadganden om hvad och huru mycket må i testamente gifvas, utan äfven föreskrifter angående hvad iakttagas hör vid testamentes upprättande, bevakning, klander och verkställighet, och innesluta följaktligen allt hvad som utgör föremål för 16, 17 och 18 kapp. Ärfda-Balken i gällande lag, med dertill hörande författningar. Något trängande behof torde dock ej förefinnas till en så total omgestaltning af lagstiftningen i denna del, som den ifrågaställa. Detta har ej eller Herr Henschen påstått; och ingen af öfriga motionärer har ens antydt tillvaron af annat behof, än af förändring i testaments-lagstiftningen i afseende på dispositions-rätten. Dessutom möter emot ett bifall till omförmälda framställning väsendtliga hinder. Lagberedningens oftanänmda förslag stå nemligen icke isolerade, utan ingå såsom delar i det af beredningen uppställda allmänna lagstiltnings-system. Derföre hänvisas deruti till hvad Beredningen på andra ställen föreslagit. Men detta öfverensstämmer emedlertid ej med gällande lagstiftning. De ställen, hvartill hänvisas, kunna ej eller partielt antagas, emedan de jemväl utgöra delar af det hela; men deraf följer, att ett bifall till framställningen ej kunde ega rum, utan en mera vidtomfattande lagstiftnings—åtgärd, än den som varit motionärens mening. 1 följd häraf får Utskottet vördsamt hemställa, om icke Bikels Ständer läcktes lemna Herr Henschens förenämnda yrkande utan afseende. Andra alternativet af Herr Henschens framställning återstår således. Det går, likasom Herrar Dalmans och Björcks förslag, ut på förenkling och utvidgning af gällande testaments-rätt; och det är äfven det invecklade i denna rätt och dess inskränkning i vissa fall, som vid hvarje Riksmöte under de sistförflutna tretio åren tagit uppmärksamheten i anspråk.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt, har Lagutskottet vål insett, att förhållandet emellan Jordegare och LandtBönder är af den beskaffenhet, att LandtBondes obestånd ofta medförer känbar förlust för Jordegaren, och att Jordegaren, till undvikande af denna förlust, under, stundom måste åt Landtbonden lemna företråckningar, aom ofta endast öka Jordega* rens lidande; men Utskottet har tillika för sin del funnit, att emot de af Motionairen, till afhjelpande af denna olägenhet, föreslagne stadganden flere betänkligheter förefinnas. Dessa stadganden åsyfta att, till betryggande af Jordegarens fordran hos Landtbonde, dennes redbaraste lösa egendom icke må för annan haas skuld användas, eller ehuru egendomen under hans vård och begagnande förblefve, laga aftal derom icke skulle kunna med någon kraft och verkan afslu» tas. I förra fallet, eller då fråga är om Ut - 6j2 T.ngVtskottcts Bctnnkanden. matning, tror Utskottet afseende böra hafvas deta, att de fordringar, hvilka efter IVIotiocairens förslag, kornato att stå efter deni Jordegaren, genom gtfne förskottet erhållit, ofta kunde vara äldre, än de sednare eller tillkommne antingen i och för Landtbonden? behof vid hemmanets skötande eller till hans underhåll; och Uiskottet anser det lagbud sakna ali rättsgrund, vid hvars tillämpande sådane till betalning redan fastställde fordringar skulle förlora ali rätt, endast för att bereda utväg till gäldande af Landbondens då ännu innestående* skuld till Jordegaren. Härtill torde äfven det skäl kunna läggas, dels att Jordegare sällan lärer sakna tillfälle att bedöma huruvida han i anseende till Landtbonden» gäldbundna tillstånd eller mindre ordentliga hushållning, kan, genom lemnadt understöd ådraga sig förlust, samt dels, att om , på sådant sätt, äfventyr vore förenadt med de fftrskotter
I öfverensstämmelse med det al Fullmägtige i berörde afseende framställda förslag, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer, för förestående ränteliqvider och kapitalafbetalningar i anledning af det under innevarande år genom Fullmägtige i Riksgälds-kontoret till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader afslutade utländska lån, måtto bevilja och anvisa ett anslag af 1,466,000 R:dr Runt, att årligen från Riksgälds-kontoret utgå från och med den l:sta Maj och intill dess lånet blifvit till fullo återbetaldt. Stockholm den 29 Maj 1860. Arik. till Exp.-Ulsk. den \ Juni 1S60, kl. 2 e. tn. Utlåtande, i anledning af vacht motion om inrättande af en lånebank för jordbrukets och dess binäringars understödjande, samt beredande af dertill erforderlige tillgångar. (R. A.) Uti ett hos Ridderskapet och Adeln algifvet memorial har Friherre Hermelin, Carl Alfons, efter en kort erinran om betydelsen af jordbrukets och näringarnas tillstånd, såsom den förnämsta gradmätaren af ett lands välstånd och framåtskridande, yttrat, att hvad som inom vårt land hufvudsakligast och fortgående tryckte jordbruket och näringarna, och förhindrade ett rikligare begagnande af derhos befintliga tillgångar, vore bristande rörelsekapital. Tillvaron af denna brist vore alltför framstående för att kunna förnekas. Den hade varit känd och erkänd sedan flera decennier, och åtskillige model att motarbeta eller förebygga den hade icke blifvit lemnade olorsökte. Ibland de mer anmärkningsvärda utvägarna voro hypothekslånen, genom hvilka betydande summor blifvit i landet införde, och som onekligen i åtskilligt bidragit till jordbrukets höjande, men den genom detta och andra medel hastigt ökade penningetillgången hade likväl snart gifvit åt spekulationsandan en onaturlig riktning. Hypothekslånen hlefvo nästan uteslutande betraktade endast såsom medel till afbetalning af högt uppdrifna fastighetsköp, penningeeller jordvärdet förändrades, och de jordförbättringar, för hvilka det ökade rörelsekapitalet varit afsedt, undanträngdes till en alltför aflägsen framtid.
— Jag tror mig således ha visat, att våra gamla privilegier, och deribland särskildt slägternas representations-riitt såsom privilegium, icke kunna anses vara uphäfna genom nuv:de RiddarhusOrdn., så vidt icke detta uttryckligen är åberopadt i sjelfva RiddarhusOrdn.; att ett sådant uphäfvaude ej ens på denna väg, nemi. genom en RiddarhusOrdn., kan ske; och att man kan åberopa den tidens egna vittnesbörd, under hvilken denna RiddarhusOrdn. tillkom, för att ådagalägga, att denna åsigt då var gällande. — Af samma åsigt vore de fleste talare, som då yttrade sig, och hvaribland jag påminner mig Grme Björnstjerna, Anckarsvärd, Sandels och Lagerbjelke, Frihme Palmstjerna, Hr von Hartmansdorff, Hr Hjärne, Hr Bildt, Knut, m. fl., sinsemellan för öfrigt af temligen olika politisk öfvertygelse. Till följd af hvad jag nu anfört tror jag mig hafva bevisat både förslagets skadlighet, och dess natur af Grundlags-fråga. Ännu några få ord har jag att tillägga för att, såsom jag anser min pligt vara, fullt uttala min mening i denna vigtiga fråga. Man har länge påstått att den nuv:de representationen numera hvarken skulle motsvara tidens fordringar, eller upfylla nationens rättmätiga anspråk på att derigenom ega ett sannt uttryck af sin mening under våra öfveriäggningar om ett älskadt fosterlands angelägenheter.
Utskottet har redan uti dess förra Utlåtande medgifvit de flerfalldiga förmoner, som skulle uppkomma deraf, om, på sätt Herr Grefve Spens, uti en till Utskottet remitterad motion, föreslagit, uppbörden uti städerne samt å landet af de ulskylder, som af andre personer, än egare och brukare af jord, skola erläggas, kunde förrättas om hösten före flyttningstiden; men Utskottet ansåg denna förändring hindras deraf, att, första gången den vidtog, n:ne års ulskylder skulle komma att under samma Stats-Uukottets Utlåtande, JY:o 3ä6. ai år liqvideras. Vid öfvervägande af de gjorda anmärkningarne oell då del onekligen är af vigt, alt, om alla skatter komme att med penningar utgöras, så da ne ålgärder vidtagas, att icke^hela uppbördsbeloppet‘s på en gång indrifves och drages ur rörelsen, hvarigenom otifvelaktigt förlägenhet för varu-afsättning och penningars erhållande vid denna lid skulle uppslå, samt det jemväl ur denna synpunkt vore lämpligt, om utskylderne i städerrie, hvilkas invånare skola vara afnämare af landtmannens produeter, icke infordrades vid samma tidpunkt, som på landet, finner emedlertid Uiskottet dessa omständigheter vara af den betydenhet, att flere upphördslerminer för framtiden svårligen kunna undvikas. All bestämma serskilda terminer för uppbörd af samma personers utskylder, Tror Ulskoltei dock icke vara lämpligt, enär erfarenheten visat, alt vid de frivilliga upphördsmötena föga blifvit liqvideradt, och stadgandet af bestämda afbelalningar skulle leda till mångfalldiga svårigheter och olägenheter, äfvensom sådant ej gerna kunde föreskrifvas för dem, sorn innehafva hemmansbruk och i allmänhet icke förr än vintertiden, då de afyllrat sin gröda, eller kunna bereda sig inkomst genom kolning och forssling i de orter, der sådant brukas, äro i tillfälle att c Isky Ider na sig afbörda.
Härvid lörekommer väl, i fråga om den beräknings-gruud, som för de så kallade hyttorna och bergstorpeu skulle i detta hänseende iakttagas, alt en år 1645 anlagen beräkning, enligt hvilken 1 hytta skulle utgöra lika mycket sora 4 hela hemman, befunnits för bergsmännen alltför betungande och derföre redan det följande året upphört; inett äfven andra jemlÖrelse-grunder hafva varit härutinnan antagna, så att, exempelvis, 64 lispund osmunds-jern i skatt ansetts motsvara eli helt hemman eller jordeboksmantal, och under den tid, eller åren 1800 lill och med 1830, sorn Salpeter-gärden utgjordes, en hytta i Philipstads bergslag beräknats lika med ett hemman, samt ett så kalladt bergstorp, med 4 lispund osmunds-jern i skatt, ansetts lika tued T16- mantal. 1 betraktande häraf och då det således icke bör mota svårighet alt för boskaps-penningarnes utgående af hyttor och bergstorp uppgöra en lämplig och billig beräkningsgrund, få Ri Bih. till R. St. Skrifvelse N:o 58. kels Ständer, jemte anmälan all de, för sin del, medgifva, det boskaps-penningarne inom Pliilipslads bergslag saini Grythytte och Hellefors socknar hädanefter må erläggas efter samma grunder, som inom öfriga delar af Riket, underdånigst anhålla, ali E. K. M.t täcktes i Nåder vidtaga de åtgärder, som lill verkställandet af ifrågavarande förändring må finnas erforderliga. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 18 Mars 1857. lV:o 3§. tJpplSsl och godkändt bos Ridd. och Adeln den 14 Mars 1837. Prestc-Ståndet den 14 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående inskränkning i den lid, för hvilken manlals-peuningar erläggas.
Aili bäll >S skadeslös för de upoffringar och förluster denna Anner under nys; öfwerstauduc krig gjort more jag mer än brottslig, om jag med liknöjdhet och stillatigande kunde se denna olyckliga Armse wanlottad och förskjuten. Matte Högloft. RidderAipet och A-deM förlåta nrig detta uttryck, hmanilj StatsUstkotters Betänkande gilwik någon anledning. —° Har Finsta Armeen »val upfyllt stna pligter emot fäderneslandet , eller har den dct ej? — Jag hoppas dec första, efter sä wä! Konungen son, Natia»», deras da »varande Fiender och fuari sagt hela Europa, sädant erkänt. — I hwad belägenhet är nu denna Armse, efter att haswa upoffrat alc för Swerjges ära och förswar? Is »ttsm 200 stjukne och blctzerade Offi. cerare hafwa de öfrige genom de rysligaste Höst och Winter campagner snart sagt alla förlorat hälsan, och stnreliaen nu utan tjenster, utan Fä-ernesland. Sädan är Finsta Befälets belägenhet; riar härtill »onimer, att större delen äro i saknad af 2 ars lön samt 4 a 5 mängders fält aflöning, lärer hwa> och er, inse deras bella» Dm 20 December. I24Z öeklostanswärda tillstånd. Jag har Utt ett til! Kongs. M i t ingi nnr nni-crdanitt M-iwri-i, som dijswik H-glcst S? ts Urstotttt weddelk, sd^r ädagalägga och U!>!ys> alt herta, mm sZdart oaktadt, har Stats, Utlkotter ike ftk iiit anledning att ansta m r ätt circa z9.000 R:dr kill cxptance löner lör hela Befälet wih ett 29,Vosti, ans Arn-Le, samt aceords ersättttrnqar för ganska lä och med gin ka mäna, för^eoäll.