Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men inga skäl kunde hindra fortfarandet af ett företag , som i närvarande stund snäre sagt allmänneligen med gifves varit ett olyckligt påfund och söm endast lör den förmenta Rikets beder bör, utan afseende på hvilken uppoffring som bellst, fullföljas; det blir först framtiden som kommer atc bedöm - Den i Åprit. bedömma huru ett sådant Nationelt misstag bör anses; Riksens Ständer biföllo således Verkets fullföljande och anslogo dertill, såsom bi* drag af Staten, årligen 300,000 R:drt hvilka, jemte vissa proCents årlig inbetalning af Actie* Capitalet samt vinsten på Disconten, ansågs vara behöfliga , tili utförande af det årliga arbetet, som, efter förmodeligeh Grefve von Plåtens egen för Stats-Utkottet framlägde Plan, borde verkställas årligen , med förbehåll att Ban. quen icke af nästkommande årets bidrag skul* le utbetala något förr än förra årets arbete var fullgjordt. Enär nu Grefve von Platen uppgifver , att arbetet med de änsiagtte medel icke kunnat verkställas, så måste dertill vara vållande, antingen felaktighet i Förslaget, Och då synes att man i den delen icke kommit tili större fullkomlighet än förut, eller ock genom misshushållning, då man finnér af Bolags Stämmo-Protocollen, att för ett år omkring yö.oöo R:dr blifvit afskrifne för bortskämd Proviant med flera onödiga och opåräknade utgifter; så tycktes en undersökning påkallas för att få Ve* ta om någon ersättnings fråga kan äga rum. Emedlertid anser Grefve Vött Plåten Sig icke hafva handladt lagstridigt, då hån, för att dölja rätta förhållandet, Samt icke blifva i saknad af bidraget, gjordt Pentiinge lån i Disconten utart borgen, hvilket i Discontens Reglemente dock är förbudit, samt efter Ständernas förnyade föreskrift, att om afsteg från Reglementet gjor* des , borde Banco Fullmägtige sådant hos Konufl* Ridd. ec/t Ad. Prat. V B. 1 Afd. XI. it. 8a Den t April. gen anmäla samt Disconterings-rättlgheten upphöra.
Detta ärende lärer ännu vara på Kongl. Majrts Nådiga pröfning beroende. D. Bankens Sedlar och dermed gemenskap egande ämnen. Beloppet af utelöpande Transportsedlar, den 1 Januari 1841, utgjorde 1,349,667: 4. 5. och äro, ifrån samma dag till den 30 Juni innevarande år, inlöste 412,179: 36. 3. samt, i följd af Kongl. Kungörelsen den 6 Till följd hvaraf den sista Juni detta år ännu funnos utelöpande 921,976: 30. 8. Revisorernes Berätt. ang. Bankoverket. 18 Under tiden från den 31 December 1839 lill och med den 31 Augusti innevarande år, har Bankens Fiscals-Embete afgifvit utlåtanden öfver 27 st. ransakningsmål, angående efterapning och förfalskning af Bankens äldre sedlar; men under samma tid har något mål icke förekommit, rörande efterapning eller förfalskning af Bankens nya sedlar. Uppå hemställan af Föreståndaren för Bankens Stereotyperings-anstalt, hafva Fullmägtige utbetalt nödige medel till anställande af försök med den af Engelsmannen Spenser i England, och Technologen Jacobi i Petersburg, under loppet af förlidet år, bekantgjorda upptäckten af den så kallade Galvano-Plastiken eller Electrografiens användande för multiplicering af konstgraverade sedelpatriser, i stället för begagnande af Stereotyperade plåtar.
4 ' k • Å KAPITALRÄKNING Å 6 MÅN UPPSÄGNIN ORIGINELLASTE FANTASIMÖBEL GO P DTGÖRES BANKENS HÖGSTA DEPOSITIONSRÄN I FORNNORDISK STIL OCH TILLÄMPAS VID INTRÄFFANDE RÄNTEFÖRÄND FÖR GLÖDBRÄNNING ELL. DEN NYA RÄNTESATSEN OMEDELBART UTAN FÖR LE UPPSÄGNING. (S. T A. PRIS OMÅ- LAD KR. 25, STOPPNING AF SOLFO. STOLSITSARNE ÖKAR 10: 50. MÅLAD I HVITT OCH GULD, STOPPAD 50 KR. MÅLNING I ÖNSKADE KULÖRER VERKSTÄLLES. (FÖRSÄLJN.-MAG. 27 BERIDAREBANSG. | PRÄST-OST, ALLMÄNNA " ' PENSIONSFÖRSÄKRINGSBOLAGEL TILLFÖRSÄKRAR PÄ FÖRDELAKTIGA VILLKOR UTNIÄTNINGSFRIA PENSIONER ÅT ÄNKOR OCH BARN ELLER ANDRA EFTERLE MEDDELAR DESSUTOM LIFRÄNTE-, KAPITALOC TESTAMENTS-FÖRSÄKRINGAR I OLIKA KOMBINATIONER. OBS.! AFVEN GENAST BÖRJANDE LIFRÄNTO jularbeten. Redaktionen af Bredablick, Stockholm. Moderna mönster. HALFFET, VÄGANDE 7 KG. STYCK, SÄLJES Ä 1,05 PR KG. MOT EFTERKRAF. VID KÖP AF 40 KG. FRAKTFRITT. E. FORSELL, Göteborg. PANOPTIKON STOCKHOLM. * STÖRSTA SEVÄRDHET. * bäst, drygast OCH VÄRLDENS BÄSTA ZITTRA, LÄTTLÄRDT INOM 1 TIMME. SV. Malmto Bibliote BR AND Tidaholms Bruks Aktiebolag &lt; Albert Brunskog, TJskilstuna. OBS.!
Om denna upfattning af Rikshufvudboken är riktig, så följer deraf, att specialräkningar, som i Rikshufvndboken upställas, icke böra uptaga några enskilda korporationers medel och att de icke uptaga särskilta verks medel annorlunda än så, att summorna, som redovisas, öfverensstämma med upbörden, men icke så, att upbörden uptages på två ställen, hvarigenom summorna skulle komma att visa sig dubbla och sjelfva upbörden synas större än den i sjelfva verket är. Vid det nu upgjorda förslaget till formulärer för Rikshufvudbok skulle jag tro att dessa omständigheter äro iakttagna, så att jag förmodar, att om det formuläret antages, man kommer att få en,imiri tanka fullständig, Rikshufvudbok, som blir mycket lättare att revidera, och i hvilken man lättare ser verkliga förhållandet än i den gamla, ehuruväl, om man gör sig någon möda, man äfven der får tillräcklig reda på allt hvad man önskar. Måhända likväl för tydlighets skull, för att göra saken ännu mera påtaglig, erfordras ett par blad ytterligare i den nya Rikshufvndboken, men jag kan icke föreställa mig att R. St:rs beslut i detta hänseende kan förhindra K. M:t att låta tillägga hvad som kan befinnas nödigt. Jag tillstyrker sålunda bifall till Utsk:s förslag i detta hänseende. Hr von Hartmansdorff: Jag glömde förra gången erinra derom, att min tanka, då jag önskade att dessa diverse verks medel måtte ingå i Rikshufvudboken, blott var att de skulle innefatta inoch utgående balanser äfven i slutsummorna af inkomster och utgifter, hvarigenom specialsummorna, som uptagas i de särskilta verkens räkenskaper, kunde uteslutas. Innehölles de i hufvudräkningens slutsummor, så hade man den öfversigt, som jag tror höra till fullständigheten. Om man för Diverse Verks medel, såsom Frih. Palmstjerna nämnt, blott gör ett särskilt upslag eller conto i Rikshufvudboken, så finner man just hvad jag önskade.
Proposition angående understöd af allmänna medel för anläggning af särskilda bibanor till Statens jernvägar, ansett lämpligt föreslå Rikets Ständer att till belopp af omkring 5,000,000 R:dr mot 3 procent ränta och skyldighet att bestrida amorteringen efter arbetstidens slut bevilja låneunderstöd åt bolag, som bildat sig för anläggning af bibanor; torde det vara nödvändigt att för anskaffande af denna summa förhöja upplåningen med motsvarande belopp eller till 25,000,000 R:dr. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof utvisar, att, sedau alla såväl ordinarie som tillfälliga anslag, hvarom Kongl. Majit då gjort framställning, äfvensom räntor och amorteringar å förut upptagna jernvägslån blifvit jemte Riksgäldskontorets öfriga utgifter från tillgångar och inkomster afdragna, Riksgälds-kontoret likväl skulle hafva ett årligt öfverskott under nästkommande statsregleringsperiod af 1,887,000 R:dr, hvaraf ränta och amortering för ett nytt statslån kan bestridas. Då nu räntan och amorteringen å de 25 millioner, som upplånades 1860, utgör 1,466,000 R:dr, och närvarande förhållanden i afseende på penningetillgång och räntefot icke gifva anledning antaga, att de årliga utgifterna för ett under nästa år upptaget nytt amorteringslån skulle blifva högre, utan man fastheldre har skäl förmoda, att lånet skall kunna erhållas på billigare vilkor, torde årliga utgifterna för ränta och amortering af de 20,000,000 R:dr, som nu skulle erfordras för Statens stambanor, efter samma grunder böra beräknas till 1,172,800 R:dr. Då vidare de bolag, som komme att erhålla låneunderstöd af Staten^ till anläggning af bibanor, skulle på dessa lån erlägga 3 procent ränta jemte amorterings - 28 Kongl. Maj:ls Nåd.
Då man förflyttar sig så långt tillbaka för att visa våra formers oduglighet, torde det vara t il låt lig t att begagna samma argumentationssätt och således kasta en blick tillbaka på det land, hvars representationslorm blifvit ett slags stereotyp för så många andra länders. Detta lands s. k. rationella former förhindrade icke en Henrik Villes blodsdomar, icke många af hans oduglige efterträdares despotism, icke en Carl II, att för penningar uppoffra landets nationalitet, att sälja dess ära och intressen. Engelska parlamentets sjelfständiga annaler datera sig långt sednare än våra riksdagars; de börja först med den äldre Pitt. En Wilhelm III, Georg I och II förstodo rätt väl att, med trots af den allmänna opinionen, göra sina in - De 11 a i Ocloberf. ta. 21 dividuella åsigter gällande. För alt för öfiigl få den tvisten afgjord, huruvida motståndskraft fattas vår representation eller icke, torde man endast behöfva vända sig lill den afgångna och den ännu qvarsittande ministeren; de kunna härom lemna den tillförlitligaste upplysningen. Hvad aler dess bristande förmåga till positiva åtgärder beträffar, delar den detta lyte med alla kända representativa länder, England undantaget. Det goda, andra representationer mera än vår förmå uträtta, ligger i den större harmonien mellan båda statsmakterna, i Styrelsernas beredvillighet att lyssna lill allmänna rösten. Skulle det derstädes finnas någon Regent, nog blind eller der halstarrig att öppet trotsa landets allmänna och högt uttalade opinion, kan äfven der ingenting uträttas i laglig väg. i83o års revolution i Frankrike kan i detta afseende tjena till varning och exempel. Det positiva torde i andra länder, till ännu större grad än hos oss, vara öfverlåtet åt Styrelsen — och enda företrädet torde ligga i den större moraliska kraften hos representationen, att tvinga Styrelsen till verksamhet. Men å andra sidan träffas äfven hos styrelserna den constitutionella takten och snmvetsgrannhelen att låta de organer, som icke mera uttrycka allmänna opinionen, lemna sitt rum åt andra. I allmänhet anses vårt tunga riksdagsmachineri och deraf följande riksdagars längd vara ett oundgängligt bihang till vårt representationssätt.
Jag har nemi. föreslagit att, ett denna hjelp rootsvande statsanslag, efter medelberäkning för åren 1828—47, beviljas i fulla rjksdaleital till de ändamål hvilka med kungsgårdshjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres beloppet vid derefter nästinträffande riksdag å rikets stat, hvaremedlertid riksg:skont. vid årsliqviden med Slatskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnde ändamål vara utbetalade. Hr Sandströmer: Jag har begärt ordet för att freda komiterade och Utsk. för den anmärkt)., som blifvit gjord deremot att ”småfolket” (som det här blifvit benämnd!) skulle hafva blifvit bortglömdt, och att man ej gjort dem samma rättvisa som de öfriga. Om man behagar läsa betänk., så innehåller det, att af de debiterade afgiflerne — som påföres alla ifrågavar:de hemman utan undantag — ”afkortas för nämdeoch fjerdingsmans-, gästgifverioch färjekarls-friheter ett värde af 364 r:dr 40 sk.”, d. v. s. att af det debiterade beloppet afkortas sådant som af visse, från afgiflen befriade, ej hör erläggas. Om nu alla från afgiflen blifva befriade, och således ingen debitering kommer i fråga, så måste väl omnämnde, förut befriade komma att åtnjuta samma rättighet som förut och någon ersättning således ej för dem kunna ifrågakomma. Jag bör i öfrigt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå att, såvida mitt minne ej bedrager mig, har det i Bevill.förordn. blifvit stadgadt alt, derest Fahlu kungsgårdshjelp kommer alt upphäfvas, den deremot svarande eftergiften i bevill ningen äfven kommer att försvinna, och följaktligen de personer, som hittills åtnjutit densamma, alt betala lika med alla öfrige i länet.
Och kommo in mot Gibea tiotusend män, utvalde af hela Israel, så att striden vardt skarp; men de visste icke, att dem ondt tillstundade. Alltså slog Herren BenJamin för Israels barn, så att Israels barn på den dagen förderfvade fem och tjugu tusend och hundrade män i BenJamin, som alle svärd förde. Ty då BenJamins barn sågo, att de slagne voro, gåfvo Israels män dem rum; ty de förläto sig på bakhållet, som de hade beställt invid Gibea. Och bakhållet skyndade sig ock, och drogo fram till Gibea, och stormade till, och slogo den hela staden med svärdsegg. Och de hade en lösen sig emellan, de män af Israel och bakhållet, till att öfverfalla dem med svärd, när röken af stadenom uppslog. Då nu de män af Israel vände sig i stridene, och BenJamin begynte till att slå och försarga i Israel vid tretio män; och tänkte: De äro slagne för oss såsom i den förra stridene; Så begynte slå en rök af staden rättupp. Och BenJamin vände sig tillbaka; si, då gick röken af hela stadenom upp i himmelen. Och de män af Israel vände ock om; då förskräcktes de män af BenJamin; förty de sågo, att dem tillstundade ondt. Och de vände sig för de män af Israel på den vägen till öknena; men striden fullföljde dem; dertill de som af städerna inkomne voro, de förderfvade dem derinne. Och de kringhvärfde BenJamin, och fullföljde dem allt intill Menuah, och förtrampade dem inför Gibea österut. Och föllo af BenJamin adertontusend män, som alle stridsamme män voro. Då vände de sig, och flydde åt öknena till den bergklippon Rimmon; men på den samma vägen slogo de femtusend män, och följde dem efter allt intill Gideom, och slogo dem af tutusend. Och så föllo på den dagen af BenJamin fem och tjugu tusend män, som svärd förde, och alle stridsamme män voro.
Utskottet hänvisar till livad Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:0 30 vid 1854 års riksdag samt Sammansatta Statsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 25 vid den nästföljande riksdagen härom innehålla, och hvaraf hufvudsakligen inhemtas, att Justitie-kanslern till Kongl. Majit ingifvit förslag om hela åklagaremaktens reorganisation och hela den dertill hörande personalens förseende med löner, grundade till en del på tillgångar, som skulle beredas derigenom, att åklagares, med fleres, andelar i böter och förbrutet gods skulle till Kronan ingå; att Justitiekanslers-embetet und>fått nådig befallning att anskaffa de upplysningar, som funnes behöfliga för utredning af nämnda organisationsärende, att af bemälde embetsmyndighet upplysningar och uppgifter, som ansetts behöfliga, blifvit infordrade och till största delen äfven afgifna: samt att vid berörda förhållande, och då ärendet rörande ny organisation af åklagaremakten alltså redan vöre under Kongl. Maj:ts pröfning, Rikets Ständer sednast, i enlighet med hvad Utskotten hemställt, ansett någon åtgärd tills vidare icke böra frän Rikets Ständers sida vidtagas. Under den tid ärendet sålunda gång efter annan gjorts till föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, hafva, den 10 November 1855, för kronofogdar och länsmän, såväl sorn för andre landtstatens tjenstemän, af Kongl. Maj:t utfärdals nya instruktioner, i hvilka områdena för desse tjenstemäns verksamhet nogare än tillförene bestämmas och fördelas. J öfrigt befinner sig ärendet i samma oaföjorda tillstånd som tillförene; men Utskottet tvekar, huruvida tiden ännu är inne att, medelst någon förnyad påminnelse, påskynda frågans utveckling, och än mer huruvida, medelst godkännande af de utaf motionären för densammas lösning föreslagna grunder, Rikets Ständer böra gå pröfningen af det från Regeringen förväntade förslag i förväg.
Jag vågar hemställa till R. o. Ad., om man icke kan anse sig hafva gått nog långt i courtoisie mot det täcka könet vid denna riksdag, då man beslutat en så stor förändring i dess myndighetstillstånd. Bet kan vara rätt bra såväl för gifta som ogifta att till nästa riksdag hafva något qvar att smeka qvinnokönet med. Gr. Sparre: Till att börja med ber jag att få besvara den framställning, som blifvit gjord af Frih. Cederström och Hr Reutersvärd. Delta är mig så mycket angelägnare som dylikt förslag redan väcktes inom Utsk:t och der debatterades ganska lifligt. Jag var till och med en bland dem, som först ifrågasatte det; men så bindande och för mig så öfvertvgande skäl anfördes, att jag, som anser mig hafva en temligen stor portion af ihärdighet i mina åsigter, länn mig nödsakad att derifrån afstå. Utsk:t har äfven, såsom bevis på att det tagit denna fråga i öfvervägande, yttrat i sitt Betänk.: »Men af hvad nyss blifvit anfördt, följer ock att ju närmare anförvandt den är, som eger utöfva giftomannarätten, desto svårare är det ock att söka lagens skydd emot dess missbruk, och att således, om man eljest anser den 25-åriga qvinnan böra befrias från giftomans inseende, det i första rummet är för henne af vigt att erhålla denna frihet från juridiskt tvång af sina närmaste skyldeman. Det är ock derföre som Utsk:t ingalunda kunnat finna lämpligt, att, såsom ifrågasatt blifvit, fortfarande inskränka giftomannarättens utöfvande åt föräldrar. En sådan inskränkning vore ock en skärande inkonseqvens mot giftomannarättens här ofvan sist angifna grund; ty huru skulle man väl kunna försvara en lag, hvilken proklamerade den 25-åriga qvinnan skicklig att råda öfver sig sjelf, om föräldrarne äro döda, men sakna denna förmåga, om föräldrarne händelsevis ännu lefva?» Jag tror icke att man kan vederlägga detta skäl. Lagstiftaren måste isynnerhet i sådane satser sorn dessa, der en ren grundsats är i fråga, följa den ena eller den andra principen.
I A/d. 2 Band. 8 Haft. 1 2 Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition N:o 72. en konvention för reglerande af åtskilliga förhållanden i afseende på tullaFgifterna i Öresund och Balterna, samt sättet för deras uppbärande. Genom denna konvention, hvars bestämmelser finnas intagne i Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 22 December sistnämnde år, blef, bland annat, aftaladt, att den år 1645 i Christianopel upprättade tull-tarifen skulle förblifva i full kraft och alt således icke någon förändring komme att ega rum i tullbestämmelserna för de i samma tarif specificerade varor, hvaremot för åtskilliga andra artiklar afgifterna sattes lägre än den tull, sorn förut blifvit för samma slags varor erlagd. Vidare hafva, uppå gjord framställning, åtskilliga medgifvanden frän Kongl. Danska Regeringens sida år 1852 egt rum, hvarigenom lättnad blifvit beredd för smärre Svenska fartyg, som vid direkta resor mellan Svenska orter hade att passera Öresund, hvarom Kongl. Maj.ts och Rikets Kommers-kollegium under den 16 Juni samma år på Nådig befallning utfärdat Kungörelse. Fastän dessa i sednare lider vidtagna förändringar i tarifen och noggrannare bestämmelser i afseende på sattet för tullens klarerande onekligen medfört gagn för Svenska skeppsfarten, hafva dock derigenom de af Öresundska tullen härflytande olägenheter endast i ringa mån blifvit förminskade, och dessa olägenheter hafva icke kunnat anses fullständigt affijelpta så länge skyldigheten qvarstått lör de fartyg, som passera Sundet, att anlöpa Helsingör, lör erläggande af tullen.
Stockholm den 14 November 1837. Reservation: af Herr Ehrenhoff, Guslaf lierman. Bilaga till Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsli:s Bet. JI? 127. 33 Belgiska Provins-I<ag;eii den 50 April 1856. l:sta Titoln. Om Provins-myndigheterna. Des aulorités provinciales. Art. I. I hvarje provins är ett Provins-råd och ett regeringens omhud. II. Provins-rådet utses af val-kollegierna genom omedelbara val: val-distrikternas omfång, deras hufvud-orter samt det antal ledamöter, som skola väljas, bestämmes genom en denna lag vidfogad förteckning (tableau), lil. Rådet väljer inom sig ett ständigt utskott (deputation permanente). De hos Provins-råden anställde regerings-ombud föra titel af Provinsens guvernörer. De utnämnas och återkallas af Konungen. Sekreterarne nämnas af Konungen, för en tid af sex år, bland de kandidater, hvilka utaf Provins-rådets ständiga utskott blifvit uppförda på en tredubbel lista. De kunna återkallas af Konungen på begäran af sagde utskott. 2:dra Titeln. Om valmän och val-längder. Des Électeurs et des Listes Électoral. V. Valmän äro de. hvilka innehafva de genom val-lagen föreskrifne egenskaper för berättigande att deltaga i kamrarnes bildande. De enligt val-lagen upprättade val-längder skola äfven ligga till grund för utväljandet af Provins-råd. Dock kunna sådane personer, hvilka erhållit fullständig naturalisation (naturalisation ordinaire) fordra valrätt och låta uppföra sig på en fyllnads-Iängd (liste supplémentaire) så vida de innehafva öfriga egenskaper för valrätt samt framställa sin anhållan inom den derför i lag stadgade tid.
Éx Protocolio A. Gi Silverstolpe. 9. O. F öredrogs det Hedervärda Bonde-Ståri* dets Brotocolls - Utdrag af den 7 Juli och det Vällofl. Eorgare-Ståndet3 af denna dag , angåen* de dels förhöjning i arfvoden för bemälta Stånds Nota lier och Ordinarie Cahtfclister , dels tillökning i Cantzlisiernes antal; och hade Ridderskåpet och Adeln för sin del ej något att erinra Vid bemälta Riks-Stånds anmodan till Stats-1JtSkottet att häröfver med utlåtande inkomma. Ridderskapet och Adéln fann sig allenast bär* Vid böra tillägga , att Ridderskapet öch Adein funnit de ganska sysselsatta Tjenstemän vid dess Cantzli tillfullo belåtna med de dem äf Riksens Ständer redan anslagna tractairiehtén i ätt bemälte Tjenstemän sjelfve dela detta tänkesätt , öch, oaktadt trägenheten af deras göromål, icke anmält någon önskan att blifva till arita* lét förstärkte ; att således Ridderskapet och Adelfi för sitt (lantttli icke instämmer i någondera äf merbérnäldta Stånds för sina Cantzlier yttrade" öriskningar, 1 aiihan händelse ärt så vida de öftiga gine Riks Stånden skulle dessa önskningar bifalla} 964 Den 11 Juli. bifalla , i hvilket fall Bidderskapet och Adeln endast såsom en jemlik delning af rättvisa anser sig böra förbehålla, att dossCantzli, likasom det Högvördiga Prest Ståndets, må komma i åtnjutande af enahanda vilkor, som åt de öfriga sune Bespectiva Ståndens beviljas. Ut supra.
Och ju mer man därvid själf är värksam, ju bättre. Den återupplifvade hemväfnaden, med det hemmaspunna och i naturfärger färgade ullgarnet kan t. ex. blifva ett ypperligt medel för en kvinna att på ett personligt sätt pryda sitt hem. Som vägledning för smaken finnes bland annat den rikhaltiga mönstersamling, som Handarbetets vänner utgifvit. Kvinnorna borde äfven värka hvar inom sin ort för att man ej längre skulle bortslumpa eller bortskänka de gamla stilfulla möbler, träkärl, tennstop, lertallrikar och dylikt, hvilka hafva ett mycket större tillgifvenhetsoch prydnadsvärde i det hem, dit de af ålder höra, än hvad de hos en samlare erhålla. Och därjämte vore det önskligt om kvinnan allt mer förlorade smaken för de små onyttiga prydnadshandarbetena, med hvilka jag förut framhållit att hemmen nu öfverfyllas. Vi böra i hela vår ästetiska sträfvan söka förena det enkla med det vackra, det vackra med det nyttiga. Och den skönhet, som nås med den minsta möjliga tidsförlust och kostnad, är för de enkla hem, om hvilka jag här talar, den mäst värdefulla skönheten. Om man blott följer denna hufvudregel, kan sedan den personliga smaken taga sig mångfaldigt olika uttryck, ju fler, ju bättre. Hem, som ordnas efter ett visst skönhetsrecept, äro det ledsammaste af allt. Det är vanan att tanklöst följa modet, som på de nuvarande hemmen satt likformighetens prägel jämte smaklöshetens. Hvad som passar i ett visst rum, för vissa vanor, vissa förhållanden, det passar ju ej i ett annat. Och den värkliga smaken är den, som förstår att skapa ett tilltalande helhetsintryck ur de mäst olika förhållanden och med de mäst skilda medel. Den värkliga smaken är äfven den ädla smaken, den som vet att måtta och enkelhet äro villkor för skönheten, såväl i hemmet som i det konstnärliga skapandet. Af stor betydelse vore mer smak och färgglädje i ordnandet af skolrummen, i synnerhet i landsorten. Stockholmsbarnen hafva ju andra medel att utveckla skönhetssinnet, men i landsorten är det framför allt af vikt att göra skolan till ett åskådningsmateriel för vackra anordningar och värkliga konstföremål.