Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lånspåkostnader och upplupen ränta till betalningsdagen, äfvensom till alföring å Capitalet, uppgjordes och reviderades samt bokföring i enlighet dermed verkställdes, med dm tillökning emot hvad nu brukligt är, att Gapilal-återstoden utsattes, och således vid hvarje inbetalning skedde ett slags afslutning af Länet, sorn också genast borde revideras* hvilket allt åter skulle hafva till påföljd, ej allenast omöjligheten att, såsom hittils, expediera quilteneerne samma dag insättningsattesten uti Låne-Banken aflemnades, utan äfven en förökning af så väl den bokförande, som den coutrolerande tjenstemanna-peisonalen; alltså, osli då* vid de tillfällen, någon Låntagare kan vara i behof alt bestämdt ådagalägga huru myckel, efter lill Banken skedd inbetalning, återstår å Gapital-skulden, olficielt bevis härom, grundadt på reviderad uträkning, nu redan kan, med ringa kostnad, erhållas, sämb i de fall åter, der någon Låntagare blott till egen efterrättelse önskar upplysning härom, de icke officiela uppgifter, hvilka af Låne-Bankens tjenstemän vid skeende inbetalningar, uppå anhållan, meddelas om beloppet af Gapi tal-återstoden, enligt Böekernes föranledande, och hvilket de, fastän endast i brädden och utan underskrift, jemväl å- qvittence ine vid skeende begäran anteckna, desto hellre synas för Låntagaren tillfyliestgörande, som stadgandet i 4 Art, 4 Afd.. §. 41 af B:co Reglementet, och 33 punkten af Kongl. Kungörelsen den i3 Maji i83o bereder hvarje Låntagare tillfälle att sjelf kunna uträkna, huru. mycket af Lånets primitiva belopp återstår efter hvarje verkställd inbetalning; får Utskottet afstyrka bifall till Riksdagsfullrnägligen Peter Perssons omforma Ide motion; Stockholm den 7 Augusti i834> BancoUtskoltets Betänkande N:o 27. Ank. till Exp. Utsk. den 16 Aug.
Björnsljernas anförande, deruti han, efter citerande af ett uttryck hos Tocqueville, har velat gifva frågan den vändning, att hon borde ur en politisk synpunkt betraktas, samt förklarat, att de personer, som i 20 år stridt för den lika arfsrätten, dermed åsyftat att införa i Sverige democratien. Jag får pä det högsta protestera emot eri sådan tydning, åtminstone hvad mina åsigter beträffar, hvilka äro fullt ut lika monarkiska som llr Gr. Björnsljernas, ehuru de icke äro så arstocratiska som den värde Brefvens, och jag vågar tro, att de fleste af dem, som med mig i denna sak dela lika åsigter, i allo instämma uti denna min protest. För min del kan jag icke finna hvad den lika arfsrällen äger för samband med democratien, utan tror jag, att de gjorda förtydningarne endast äro foster af en upprörd fantasi, samt all de af sådan anledning blifvit framställde utaf den värde talaren. Gr. Björnstjerna har vidare yttrat, dels att Frankrike, der det lyckats democraterne alt införa den lika arfsrätten, vore ett sorgligt exempel på de menliga följderna deraf, emedan dels folkel i Frankrike nedsjunkit till en nära nog gränslös okunnighet, och dels sjelfva landet så sönderstyckats, att det nu vore deladt uti 125 millioner parceller. Innan jag nu går att bemöta dessa inkast, vill jag pä förhand anmärka, alt den lika arfsrätten i Frankrike infördes genom Code Napoleon, samt att det må vara Hr Grefven förbehållet alt påstå, att den store Napoleon var en democrat.
Penningeutgifterna för utmyntningen, inköp af materialier, nybyggnader, underhåll och reparationer å Mynt-verkets hus m. m hafva för året utgjort 52,033 R:dr 13 öre. Utom Myntverkets fasta egendom och inventarier af maskiner m. m , uppgående till ett sammanräknadt värde af 255,430 R:dr 65 öre, utgjorde behållningen vid revisionsårets början 94,241 R:dr 4 öre, men hade vid slutet af samma år nedgått till 64,931 R:dr 64 öre, hvilket ofördelaktiga resultat, enligt Ofverdirektörens uppgift, förorsakats dels deraf, att hufvudsakligen silfvermynt blifvit under året tillverkade, hvilken utmyntning tillskyndar verket betydlig förlust, dels ock i synnerhet af de kostsamma nybyggnader och reparationer, som under året blifvit verkställde. Så har vid de i Februari och Mars månader 1859 anställda försöken att använda den år 1857 nybyggda silfversmältugnen funnits nödigt att till densamma, till förekommande af eldfara för närliggande byggnader, uppföra ett gnister-rum, hvilket, under året färdigbyggdt, vid sedermera verkställda smältningar visat sig uppfylla ändamålet, utan att utöfva menligt inflytande på luftdraget från eldstaden. En redan år 1858 påbörjad vidlyftig reparation af det gamla verkstadshuset, som då befanns i ett särdeles bristfälligt skick, fortsattes under år 1859 och blef samma år i det närmaste fullbordad. Från början af Juli månad till årets slut pågingo arbetena för insättande af en ny, för en summa af 27,000 Riksdaler från fabriksbolaget J. & C. G. Bolinder & C:o inköpt ångmaskin om 40 nominella hästkrafter, för hvars begagnande den till den gamla ångmaskinen använda höga skorsten måste till största delen ombyggas, hvarefter den blifvit försedd med åskledare. Åtskilliga axel-ledningar för ångkraftens öfverförande till prägelsalen, hvitsjudningsrummet, reparationsverkstaden m. m. befunnos mindre ändamålsenliga eller för svaga och ersattes med nya af solidare och enklare konstruktion.
Maj:t, efter min tanka, i så måtto verkligen stiftat en Lag, sorn i Grundlagarne ingenstädes finnes ett stadgande, som medgifver Konungen veto-rättighet uti ifrågavarande ämne, och att Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse likväl ganska tydligen synes innebära ett tillkännagivande, att Kongl. Maj;ts tillstånd skulle vara ett vilkor, hvarförutan RiksStånden icke skulle kunna, hvart Stånd för sig, besluta om publicitet vid dess öfverlåggningar. 52* Den 25 Maji tu. Herr Mariner/tam, Johan: Anledningen till de olika åsigter, sorn under denna discussion blifvit yttrade, torde kunna sökas i den mindre vanliga form, hvarunder detta ämne blifvit ett föremål för Riksens Ständers öfverlåggningar. För min del erkänner jag, att jag icke i Grundlagarne finner någon bestämd föreskrift, som vid behandlingen af denna fråga kan tillämpas, För att komma V' något resultat, lärer således blifva nödigt, att hjelpa tig fram genom analogie. Jag skulle tro, att fastän den Kongl, skrifvelsen icke innefattar en bestämd proposition till Riksens Ständer, deruti' likväl synes Kongl. Maj:ts Nådiga afsigt att frågan vid denna Riksdag mätte af Riksens Ständer upptagas. O n jag ej irrar mig, står vid slutet af skrifvelsen, att som beslut om offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverlåggningar måste införas i RiddarhusOrdningen, och denna ej förr än vid nästa Riksdag kan blifva gällande, ett sådant beslut, om det också nu fattas, i alla fall ej förs än då kan gå i verkställighet. Jag tror, att innehållet år ungefärligen sådant; inen anhåller, att till vinnande af fullkomlig säkerhet härutinnan, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes tillåta, att slutet af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse må upplåsas. Sedan] anledning häraf i slutet af högstberörde skrifvelse blifvit upplåst, fortfor HerrMannerjtam:
Jo, det är jag ... se mig der och ni skall få ett annat begrepp om Olof Kexél. VON SCHÖNLEBEN. Jag är friherre Reinhold von Schönleben, Löjtnant vid dragonerna... Under andra omständigheter skulle er bekantskap varit mig bra angenäm; nu ... intages jag af bäfvan ... jag måste träffa den jag väntar här ... och sedan Gud vet hvart det bär ... i mor 12 gon skall trumman gå efter en flykting och mitt namn vara utstryket från den aktade officerscorps jag tillhört, och, min herre, jag skall lemna mycket, som är mig kärt och dyrbart. KEXÉL. Jag skall så jag med. Men inte ska' vi sörja... Hvad som är skedt, kan inte ändras. Följ nu med mig herr Baron; det blir väl någon råd. Ser ni, jag skall träffa min vän Hallman... Har ni hört talas om Carl Israel Hallman Det är min gode vän och bror ... en hederlig själ, en af Orphei glada söner, en Bacchi trogne tjenare, Bricolist, en högt uppsatt, högt durchsigtig och högt oförgänglig Bacchi man och vice Guvernör. Annars är han, som jag, theaterförfattare ... icke som jag för den kungliga, utan för den glada Humlegårdsscenen, der "folket" skrattar åt sina egna dumheter dramatiserade... I afton är der spektakel och jag skulle bra gerna vilja se hans "Skeppar Rolf," men jag vågar inte men sedan följas vi åt till "Kejsarkronan" ... Följ med, Baron jag är Ordens General-Ceremonimästare och ni skall bli en af dess medlemmar ... hjertligt välkommen till de älskelige capitularis och consistoriales in Baccho. VON SCHÖNLEBEN. KEXÉL. Och ni kan skämta, ni? Skulle jag gråta Jag är en glad och lättsinnig själ... Är ni rädd kanske ... jag tycker att vi äro säkra här, och hvarföre skulle jag ha tråkigt, då jag kan ha roligt? Jag ser inga antagliga skäl dertill.
Haga i sanitärt hänseende vara af väsendtligt behof påkallad, tillstyrka, att jemväl denna af Kongl. Majit äskade summa, 23,000 R:dr, af Rikets Ständer må beviljas. 11 :o Kongl. Majit har dessutom, i anledning af en utaf Ståthållare-em betet på Haga gjord, af Riksmarskalks-embetet och öfriga vederbörande underdånigst förordad framställning örn behofvet af ett anslag för en gång till bekostande af högst nödvändiga reparationer å Haga Slolt, äskat af Rikets Ständer ett belopp å 17,000 R:dr. De särskilda, i behörig ordning upprättade och Utskottet delgifna förslag öfver nu erforderliga byggnadsoch reparationsarbeten vid förenämnda Slott, äfvensom de handlingar, hvilka i öfrigt varit för Utskottet tillgängliga, ådagalägga, att större delen af dervarande byggnader och lägenheter befinnas i mer eller mindre förfallet skick, enligt hvad vederbörande upplyst, härledande sig derifrån att de för Slottets vård och underhåll anvisade tillgångar under en lång följd af år varit otillräckliga och att det följaktligen icke varit möjligt afhjelpa en mängd brister, som tid efter annan ä hus och byggnader uppstått; att kostnaderna för nu ifrågakomna arbeten uppgå till 17,215 R:dr 12 öre, deraf 12,062 R:dr beräknats för reparationer å boningshus och andra lägenheter samt återstoden hufvudsakligen för plåtslageriarbeten vid Slottet, målning, stensättning, stängsel, m. in.; och har Ofver-intendents-embetet, efter granskning af nämnda 8 Stals-Vlskotlels Utlåtande N:o 38. förslag, anmält, att ingen deri upptagen utgiftspost kunde uteslutas, eller något af arbetena uppskjutas. Då, enligt Utskottets tanke, angeläget är att tillse, det Statens byggnader blifva med noggrannhet vårdade samt att nödiga reparationer icke uppskjutas i saknad af tillgängliga medel, hvarigenom underhållet otvifvelaktigt fördyras, får Utskottet, enär, efter hvad upplyst blifvit, det icke låter sig göra att med nu befintliga tillgångar verkställa ofvanomförmälda vid
Horns framställning för några plenidagar sedan, hvarefter han säger, att i4 dagar förflutit, förklarat, att jag ej hade något emot, att Constit.Utsk. förelädes tid att inkomma med betänk. om ti'yckfriheten, och upplysningsvis gaf jag tillkänna, att Utsk. redan hade i ämnet fattat sitt beslut, hvilken uppgift stricte öfverensstämde med verkliga förhållandet. Jag har ej heller nu något emot, att R. o. Ad. må fatta ett sådant beslut att förelägga Utsk. tid; men jag vill fästa uppmärksamhet derpå, att det icke är annorlunda än genom ett R. St:s beslut, som hörsamhet i detta fall kan förväntas, emedan ett Stånd icke har rättighet att lemna ett Utsk. föreskrifter, utan dertill fordras 3:ne Stånds sammanstämmande beslut. I händelse R. o. Ad. önskar, att ett till efterrättelse förbindande beslut i detta fall må fattas, böra lagliga former iakttagas, och således lära de öfriga Stånden böra inbjudas att i beslutet deltaga, på det Utsk. må se, huruvida pluraliteten af RiksStm äskar betänk:s insändande inom viss tid. Hvad jag enskildt kan förklara är, att betänk, måste vara under tryckning i Exped.Utsk. Anser man nödigt, att det skriftligen inkommer, så finnes intet hinder för dess utskrifning, så att det skriftligen kan inkomma samma dag sorn de tryckta exemplaren, eller möjligen någon dag förut. Gr. von Fersen: Det glädjefulla sätt, hvarpå den siste värde talaren besvarat de anmärknlr, som blifvit gjorda, eller, rättare sagdt, den anhållan, som blifvit framställd om Constit.Utsk:s åläggande, att skyndsamt inkomma med ifrågavar. betänk, har varit ganska tryggande för mig, ty deraf slutar jag, att betänk, snart skall komma att hvila på R. o. Ad:s bord; men ehuru jag sålunda enskildt vunnit denna öfvertygelse, kan jag likväl ej annat än ytterligare förnya min anhållan, att R. o. Ad. måtte förelägga Constit.- Utsk. tid för betänk:s insändande, och äfvenledes, på sätt Frih.
Ständer i sådant afseende samt med hänsigt lill det närmare förhållande, som i allmänhet eger rum emellan modren och del oäkta barnet, än emellan detta och fadren, ansett en dylik förändring böra åtminstone i så måtto vidtagas, att oäkta barn tillägges arfsrätt efter moder, lika med äkta barn; hvadan Rikets Ständer alltså, forsin del, beslutat en författning, angående oäkta barns arfsrätt, al följande innehåll; “Med ändring af hvad i 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken finnes stadgadt derom, att barn, som äro aliade i lönskaläge utan äklenskapslofven, eller i hordom, eller i för budna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, förordnas, att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder lika med äkta barn.® Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 December 1863. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MALCUS, 1864. Expeditions-Utskoltels Förstat] till undertl. Uppläst och godkändt hes Ridd. och Adeln den 7 Dec. 1 8 63. Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståudet den 7 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoret), för afsöndring af jord. (Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Bentånkande N:o 5 och Mern. N:o 34). S. A. K. Uti enskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har blifvit yrkadt att obegränsad frihet måtte medgifvas egare af hemman att för alltid derifrån afsöndra huru stor eller liten jordrymd sorn hålst, äfvensom att samma frihet måtte ega rum jemväl för afsöndring på viss tid; och hafva Rikets Ständer, som funnit åsigterna numera vara mognade för en dylik obegränsad afsöndringsfrihet, alltså tagit under öfvervägande, i hvilken form stadganden af berörda syftning må kunna i lagstiftningen införas.
Vidkommande härefter frågan om ersättning till Rotehållarne för de rotefrihets-medel, som af nyhemman inom Länen dels till RiksgäldsContoiret, dels till Stats-Contoiret ingått, och det anslag, som tillen sådan ersättning varit beviljadt; så få Utskotten anföra: att, enligt de upplysningar, som Utskotten infordrat, nämnde rotefrihets-medel, som influtit till Riksgälds-Contoiret från och med i83o till oell med 1834 under namn af rotefrihets-bevillning, oedi till Stats-Contoiret från och med 1835 under titeln: ”Tredje Hufvud-tilelns besparmgs-medel”, utgjort, för åren från och med i83o till och med i83j, för Norrbottens Län 5,648 R:dr 18 sk. 5 rst., och för Westerbottens Län, 3 im R:dr 38 sk. 7 rst., samt för åren (rån och niet) 1835 till och med i83q för Norrbottens Län 3,64o R:dr 2 sk. 7 rst. och för Westerbottens Län 8.564 R;dr >3 sk. 6 rst., eller för Norrbottens Län 9,288 R:dr 21 sk. och Westerbottens
Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers är 1862 församlade Revisorers berättelse, angående samma är verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860. (I. A.) Samtliga I\iks—Slånden hafva lill Stals—Utskottet öfverlemna! såväl ofvanomförmälda revisions-berältelse, som vederbörande verks oell myndigheters i anledning deraf till Kongl. Majit afgifna underdåniga förklaringar; och får Utskottet, som tagit kännedom om dessa handlingar samt inhemtat de för ärendenas utredning i öfrigt erforderliga upplysningar, härmedelst underställa Rikets Sländers vidare pröfning de i revisions-berältelsen förekommande ämnen, hvaröfver Utskottet, särskildt för hvarje verk eller inrättning, yttrat sig på sätt här nedan förmäles. Kongl. Stats-kontoret. § I (Rev. -ber. pag. 11.) Vid granskning af räkenskapen hade Revisorerne inhemtat, alt eli belopp af tillsammans 4,643 R:dr 75 öre blifvit, uti fyra särskilda poster, under revisionsåret utanordnadt till Byrå-chefen i Kongl. Justitie—stats—expeditionen, Herr Expeditionssekreteraren m. m. L. J. Lovén, för att såsom arfvoden tilldelas Herr Juslilie-Stalsministerns ombud vid boktryckerierna och bokhandeln i riket; men enär någon redo - Slats-UtsTiottets Utlåtande N:o 148. 7 görelse öfver dessa medels användande ej blifvit till Kongl. Kammar-rätten afgifven, hade Revisorerne, som icke betviflade att beloppet ulgifvits lör det dermed afsedda ändamål, men likväl ansågo med god ordning öfverensstämmande, att äfven för berörda medel redovisning i vanlig ordning egde rum, hemställt att för framliden de belopp, som härtill utgå, upptagas antingen i en särskild räkenskap eller ock möjligen uti Kongl. Justitie-stats-expeditionens expens medelst räkning för att sedermera, efter föregången granskning i Kongl. Kammar-rätten, öfverlemnas till Rikets Ständers Revisorer.
Och som den uppbördsbefattning, Mo-, tionairen i omförmälde måtto vill hafva Con-] guisdomaren ålagd, är främmande för dorna - 74 LagUtskottets Betänkande N:o 65. re-embetets bestämmelse, samt Utskottet derföre anser destomindre lämpligt, att Domarens redan nog mlngartade embetspligter ytterligare ökas med ett dylikt de executiva Myndigheterne rättligen tillhörande bestyr, som det föreslagna stadgandet, efter Utskottets omdöme, ej skulle leda till förkortande eller förenklande af den i allt fall föga besvärliga ordning, som i nämnde Författning är anbefalld } så tillstyrker Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 5 Maj i8ag. Ankom till Exped. Utlåtande, i ättledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden. T-^ill Lag-Utskottet hafva, i anledning af gjorda anmärkningar, Utskottets nedannämnde LagVtskottets Betänkande N:o 64. *]§ Betänkanden blifvit återremitterade, nemligen: Fran Högvördige PresteStdndet, den -i ti Mars; N:o 32 , ofver Herr Contracts-Prosten Agrells Motion , om förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1823, angående vederbörandes åliggande , att tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som Presterskapet förteckningar ofver dem , hvilka för lagbrott blifvit vid dornstolarne sakfällde eller under framtiden ställde 5 och fran Hedervärda BondeStdndet, den 26 Mars; N:o 5i , öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr F, W. Montans Motion , att Kongl. Förordningen den 13 Julli 1800, huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, må utsträckas till arrenden af jord i städerne. Den 13 April; Nio 37 , öfver Herr Friherre Gustaf Fredrik Åherhjelms och Herr Ja-, 76 LagUlskutiels Betänkande N:o 64.
N:o 24, hvaruti Disk. tillkännagifver, alt Utsk., vid behandling om sättet att fylla Privat-bankernes sedelutgifning, skall taga uti öfvervägande frågan, dels om flere filial—afdelningar af Riksbanken må kunna anses vara behöfliga, äfvensom om den organisation, som bör gifvas sådane afd:r, för att motsvara sin bestämmelse. BankoUtsk. torde ock finna skälig anledn. till behandling af detta ämne, då Utsk. handlägger 8 § af Hrr Bankofullmäktiges berättelse om Bankens förvaltning. Då jag väl nu är ordinarie ledamot af BankoUtsk. och sålunda der skulle kunna göra frågan anhängig, men sannolikt af enskildte angelägenheter blifver förhindrad att närvara vid samma ärendes behandling uti detta Stånd, anser jag mig icke böra underlåta, att redogöra för de motiver, hvilka legat till grund för min, uti oftanämnde anförande uttalade åsigter. Oaktadt den fördom man i allmänhet hyser för komiléers bildande, torde det vara olvifvelakligt, alt ett ärende, af så vidlyftig omfattning som det förevar , icke kan ledas lill sin utveckling, sä fullständigt att ändamålet af finansverkets organisation och vissheten om myntvärdets uppehållande, samt rörelse-kapitalets jemna fördelning kan vinnas genom några få personers, om än ansträngda, arbetsförmåga, skarpsinniga omdöme och sakkännedom; det fordras äfven nogsam insigt af de förvaltande verkens närvar, former, reglementering och arbetsordningar, äfvensom, om Privalbanks-intresset fortfarande bör inrymmas uti lånerörelsen, dess behöriga anspråk bör bevakas. Jag har derföre ansett ali, genom ledamöter, valde inom Hrr Fullmäktige i Banken och Riksg:s-kont., den säkraste sakkännedom vore att vinna, äfvensom genom de af BankoUtsk. och Privat bankernes aktie-egare utsedde ledamöter man hade i allmänhet att förvänta den erforderliga ledningen för omdömet af så väl handelns och näringarnes, som landtbruket behof af understöd för deras utveckling och förkofran.
t den sorg, hvarat hon gaf utbrott, d&amp; hon återsåg o s s, heter det, agjorde mig förlagen, ty jag insig, att vi sjelfva ej hade någon betydelse för henne, utan endast roro henne kära såsoni en påminnelse, och att hvar och en af de kyssar, hvarmed hon betäckte mina kinder, endast var ett uttryck för den tanken: hon ar död, jag ser henne aldrig mer !c Gentemot sin bror har han en otalig mängd funderingar, särskildt om deras förhållande disom bröder och lekkamrater. Omtilig, känslig, blyg och lätt sårad skärper han för den skull denna tidiga observationskraft, och han anför såsom en ursäkt för sina brådmogna iakttagelser asin alltför stora mottaglighet för intryck och böjelse för att analysera %. Kär han reser på sina visiter efter studentesamens afläggande, gör han de mest harfina psykologiska observationer. Han uppfiingar hvarje blick, han resonnerar med sig sjelf, och han intriinger obevekligt i den menskliga mekanismen. En furstinna börjar &amp; ta. Hon var van till hans döda mor, och yngligen söker utreda, hvad det är, som innerst upprör henne. Sorgen finner han verklig, men:: jag tyckte;:, säger han, %att hon grät mindre för min mors skull, an derför att hon icke var lycklig nu, hvilket hon varit under min mors lifitid ... P5 ett annat ställe hänför han hvarje min till ett slags ovilja - afvogheten mot den, som man vet skall bli sin arftagare. Schweitzaren, som öppnar porten, betjenten, som tager hans rock, damerna och herrarna, hvilka möta honom i salongen, alla tycktes betrakta honom som en ovälkommen gäst. Värden sjelf, fursten, gör sainma intryck p i Tolstoy; &gt;ju älskvärdare han vam, heter det i sliddringeii, zdesto lifiigare förestälde jag mig, att han bemötte mig vänligt för att icke lita marka, till hvilken grad den tanken var honom rnissliaglig, att jag var hans arftagare~.
Herr Prosten Magister Johan Wijkman Casperson har uti , till Högvördige Presteståndet, ingifvet Memorial andragit, att ehuru 9 §. uti Kongl. Förordningen den 5 Junii 1739, angående Prestval, endast lern» nar egare af Bruk eller Mas-Ugn rösträttighet, hvarvid hvarje Flärd och Mas.Ugn skall beräknas lika med helt Hemman, samt 2ne Kniphamrar skola räknas lika med en Stång* jern shärd, skall likväl någon gång handt att äfven Spikhammar, fastän uti omförmäldte valförordning ej uppräknade, blifvit enahanda rösträtt tiilagde som Kniphamrar, då likväl den skillnad, som linnes uppdragen emellan Spikoch Kniphamrar, så väl i anseende till nyttan och sältet, hvarpå da Lagutskottets Betånkanicn, *17 vid B ergshandteringen användas, som deras olika storlek, år märkbar, och Spikhammare dessutom är ett verk eller inrättning, som är vida skiljdt från Bruk 5 i anledning hvaraf och till förekommande af den oreda, som genoin åberopande af ett farligt praejudicat, vid tillämpning af Prestvals Förordningar, möjligtvis kunde uppkomma , Herr Prosten föreslagit, att bestämdt måtte stadgas, att Spikhammare i enlighet med Kongl. Förordn. d. 5 Junii 17.39, rösträttighet vid Prestval ej kunna tillerkännas. Detta till Lagutskottet remitterade Me. rnorial har Utskottet öfvervägatj och som uti 9:de §. af förenämnde Kongl* Förordning, der rösträttighet vid Prestval tillerfcännes Bruk eller MasUgn och Kniphamrar, Spikhammare icke ens åro nämnde, hvaraf följer att denna rättighet icke blifvit de sednare, hvilka dessutom såsom Manufactur-inrättningar åro af helt olika beskaffenhet, tillagd5 så har Utskottet ansett Stadgandet härutinnan vara så tydligt och bestämdt, att Förklaring deröfver, såsom icke af behofvet påkallad, ej kunnat af Utekottet tillstyrkas. Dock varder detta till Riksens Höglofl.