Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
VIGGO. Ja, Louise har ju aldrig hört till de riktigt glada FRU KNUTSON. Men nu är det alldeles som om hon vore förhexad. Hon är sig inte lik. FRÖKEN SVENSSON. Nej, vi fjäsa för henne och pyssla om henne på alla vis, men det hjelper inte stort LOUISE. Åh, hur kan Gerda säga det. Jag är så tacksam för det ni äro snälla emot mig. FRU KNUTSON. Ja, inte behöfver Louise leta länge efter folk, som vill vara snälla emot henne! Jag känner en herre, som bestämdt inte begär bättre, än att få pyssla om henne hela lifvet igenom EN PIGA kommer in med en stor blomsterbukett i handen; niger för sällskapet, går fram och lemnar Louise blommorna. Jag skulle helsa så mycket från kamrern och lemna denhär. Kamrern har så mycket folk på banken, att han inte kan komma sjelf, förr än banken stänges. LOUISE. Tack, Lina. Helsa kamrern och tacka. PIGAN. Tack, det skall jag. Niger för sällskapet och går. Fröknarna Knutson och Jönsson ha fnittrande lutat sina hufvud samman i hviskande samtal. Fru Knutson och fröken Tornström utbyta menande blickar. FRU KNUTSON. Stackars kamrern! Fnissningar från damerna. LOUISE. Hvarför säger tant så? FRU KNUTSON. Som är tvungen att sitta på banken hela förmiddagen! FRÖKEN TORNSTRÖM. Ja, jag är säker på, att hans tankar äro på annat håll. FRÖKEN JÖNSSON. Hm! LOUISE. Behagar tant en liten tår kaffe till? FRU KNUTSON. Nej tack, kära barn. ^Skämtsamt välvilligt.^ Vi ska' laga, att det fins en tår till kamrern också, när han kommer. Han tycker så mycket om kaffe ^klappar Louise på handen^ i synnerhet när det serveras af denhär lilla handen. LOUISE. Behagar ingen en påtår? Gerda? Hanna? Sofi? FRÖKEN TORNSTRÖM räcker fram sin kopp. Jo tack kanske en liten tår. LOUISE serverar. Det var snällt. FRU KNUTSON.
Detta intyg afgafs; men vid en senare undersökning befanns dock, att ingen dollars varit verkligen inbetald, utan hela den uppgifna summan på en timma lant från en annan bank. Men, mina Herrar, jag fruktar, att min digression åt Amerika redan för mycket pröfvat tålamodet. Jag vill således endast tillägga till upplysning för dem , som i enskilda actionärer se en säkerhet åtminstone mot oordentliga lån till Staten genom sedelemissioner, att Förenade Staterna, under de 2tne första åren af sista kriget mot England, betäckte kostnaderna helt oell hållet med lån, som till större delen förskötos af privatbanker, hvilka till återtjenst erhöllo, att man såg genom fingrarna med, att de inställde inlösningen af sina sedlar, och att dessa, det oaktadt, emottogos i all Statsuppbörd. Likaledes för dem, som ej anse någon våda kunna uppkomma af mägtiga bankactionärers inflytande, vill jag tillägga, att flera af Amerikanska Unionens Stater sett tilländagångna bankcharters förnyas samtidigt med inom lagstiftningen väckta och obesvarade anklagelser för de svåraste missbruk af just samma banker. Jag tror mig nu tillräckligt hafva visat, att trollordet pr i v at a c t i on är er i sig sjelf icke gifver någon garanti mot en vådlig bankrörelse, ehuru förträffliga privatbanker af alla slag visserligen kunna vara, då de stå under controllen af kloka lagar och sträng tillsyn af dessas efterlefnad. Derföre mäste man taga sin tillflykt till en annan magt inom samhället, till den magt, hos hvil - 84 Den 8 Mars £. m. ken man har rätt att fordra de största insigterna och der obestridligen största interesset finnes, att allt går väl inom landet; och denna magt är Regeringen. Det är derföre min öfvertygelse, och skäl för denna öfvertygelse tror jag mig hafva gifyit, att säkerhet och trygghet för bankrörelsen i vårt land skulle vinnas genom Regeringens deltagande i dess lagstiftning. Jag önskar att nya redactionen af 72 §.
Om jag fattatz Grefwe Mörner? mening origtigt, kar jag gerna emot rättelse, men det är en gifwen sak, att berest det blifrvit honom tillätjt lyfta stna penningar genast, hadtz efter öo a 70 sscours, förlusten warit laugt min« dre än nu efter 90, och lill äfwenkyrs framdeles wida högre cours; hwarföre^ jag yrkar proposition pä första alternativet. Grefwe von 8ckvverin,f örestric iZOFisfau?; Det hade warit wäl om Ridderskapet och Adelns kanka i detta ämne hade kunnat yttra sig Utan för» Ul« 444 Den z Augusti. utgående discuäsion. Det ges minnen som böra hwila sin tillbörliga tid innan de fä äter w.wäckas. En handling, ware sig af rättwisa eller af generositet, som möjeligen kan bli beledsaga utaf eller ge anledning till yttranden som kunna kränka, uphör att wara handling af generositet. Swensta folket har wid detta tillfälle icke blott en olycklig Moders kansta an menagera, utan äfwen Famillens anhörige sä inom som utom landet. Känner jag Swensta folket rätt, fä wist det altid hwad som är ratt och ädelt sä osta det finner sig behandladt med fogenhet och ser förtroende till desi heders kansta och förstänv. Men man kan icke altid hwad man will. Jemwäl kanstan af bristande förmåga bör respecteras dock icke blottställas för misitydning af bristande wilja. I närwarande sräga tärer nästor hwar, ha fattat sitt beslut, derwid ledd af sin kansta. All ytterligare discusion kommer wisserligen ej att influera pä denna kansta. Jag underställer derföre till Högloft. Ridderstapct och Adeln, om icke det wore bäst allt afbryta discussionen och genast votera, öfwer hwilketdera alternativ stall antagas. Herr von Zclrultrwnlaeim, Oavist:
Expeditions-Ulskoitels Förslag till und. SkriJvelsCj N-o 387. Underrättelser om hvad vid Taxans verkställighet iagttagas hör. §• i* De i Taxan fastställde tullvärden äro beräknade i Svenska Banco-Sedlar, hvarmed ock inoch utförselstull samt transitooch nederlags-afgifter betalas. §• 2. Hvad vid tullclarering af brutet skillingtal ej hinner till half skilling uteslutes, och räknas deremot för en skilling, hvad af sådant brutet tal stiger till eller öfver en half. §. 3. Med de i Taxan förekommande vigtbestämmelser förstås Vietualievigt, der annan vigt icke serskildt är utsatt. §. 4. Alla inom Sveriges Rike byggda eller i behörig ordning naturaliserade fartyg, som bevisligen tillhöra Svenska undersåler, förunnas helfrihet både vid inkommande och utgående, så att den i Taxan utsatta tull beräknas för alla varor, som med dessa fartyg till Riket införas eller derifrån utföras, titan afseende eller skillnad, om inkommande varor herntas direele från productions-orten, eller utur andra handen, och med iagttagande för öfrigt af den lindring i tull, som för handeln på vissa orter är serskildt i Kader beviljad. 5. 5. För alla varor, som inkomma med fremmande fartyg, förhöjes den belöpande helfria tullen med Fyratio procent, och för alla varor, sorn med dylika fartyg utföras, med Femtio procent, utom i de fall då, genom serskilda afhandlingar med främmande Magter, undantag härutinnan blifvit öfverenskomna. Till allmänhetens underättelse utfärdar Kongl. Majrts och Rikets Commerce-Collegium kungörelse om dessa afhandlingar vid början af hvarje år. Expcditions-Ulskollels Förslag lill and, Skrifvelse , JV.-o 377. 917 §• 6.
Jag känner en upplyst och kunnig prestman, men som icke förstod sig på landthushållning; han hade i sina bästa år lillträdt ett boställe, som han ville utarrendera, men då lian icke kunde få någon arrendator, som ville öfvertaga hemmanet på hans lifstid, måste han sjelf öfvertaga dess skötande. Hvarje annan brukare skulle af bostället dragit en årlig inkomst af minst 2000 rdr; men för honom sjelf biel' det blott en källa till ständiga förluster, som minskade hans öfriga små inkomster. Sådant kunde förekommas, om man lemnade innehafvaren mer frihet vid utarrenderingen. Några speciella undantag för prestboställen behöfva icke göras i förordningen om hemmansklyfning och jordafsöndring, utan för afsöndringar från prestboställen kunde gälla hvad som är stadgadt. Jag hemställer således om en återremiss till Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t i den syftning, att R. St:r måtte hos K. M. anhålla om utfärdande af ett så lydande stadgande: Vill innehafvare af till prestman, vid ordnandet af aflöningen enligt Iv. Förordningen den 11 Juli 1862, anslaget bostads-boställe, derutaf å arrende på viss tid, dock högst 20 år, upplåta större eller mindre andel, må, derest domkapitlet jemte försam - 214 Den 24 Januari. lingen dertill samtycka, sådant ske, med vilkor: att det årliga arrendet af den del, som utarrenderas, jemförd med det hela, blifver minst T'n del högre än den enligt 4:de §:n af högstberörde förordning dertill beräknade behållna inkomst; samt alt de föreskrifter, som af K. M. i detta afseende särskildt meddelas, varda iakttagna. Frih. Rappe, Axel Ludvig: Det Betänk., som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, anser jag hvarken nyttigt eller behöflig!. Det visar sig att det är endast en liten del af vårt land, nemi. Norrland, der stadgandet skulle komma att tillämpas.
Herr Stråle, Nils Wlihelm: Friherre Staels anmärkningar äro, enligt hans eget medgifvande, ej rigtade emot StatsUtskottets förehafda Memorial, utan fästade vid LagComitfeens underdåniga Betänkande till Kongl. Maj:t, angående vissa förändringar i Domstolarnes organisation och Lagskipningens förbättring. Af hvad LagComitéen deruti anfört kan ej, utan förtydning, den mening dragas, som Friherre Stael von Holstein velat framställa. LagComitéens Betänkande innehåller tydligen endast den anmärkning, att de personer, hvilka blott använda sin arbetsförmåga i HofRätterna, utan att förut deltaga i göromålen vid UnderDomstolarna, derigenom väl förvärfva en viss mecbanisk färdighet, men sakna tillfälle att erhålla den erfarenhet i Domare-göromålen, som blott vid UnderDomstolarna kan grundligen vinnas. De deremot, hvilka inskränka sig att biträda vid en UnderDomstol, i synnerhet å Landet, blifva derigenom betagna tillfälle att erfara de allmännare åsigterna af Lagarnes tillämpning, och erhålla derigenom en viss ensidighet i omdömet, hvilket följaktligen icke härrör af bristande vilja att göra hvad Den 15 Juni. e. tn. 359 rätt är, utan snarare af en felaktig Embetsmannadaning. Då LagComitéen, på sådana grunder, yttrat att deras begrepp af en slags ensidighet besvärades^ innefattar likväl detta ingalunda någon tillvitelse om väld och oduglighet. Föröfrigt tror jag att den befattning Fri,’ herre Stael, i anledning af hvad han anfört, ansett böra Riksens Ständers Justitieombudsman uppdragas, icke kan äga runi, då Friherre Stael icke gjort någon bestämd angifvelse om väld eller okunnighet, och i alla fall borde den då directe anmälas hos Justitieombudsmannen, utan att kunna i Ridderskapets och Adelns Plenum ventileras. Friherre Stael von Holstein: Jag har redan förklarat mig finna LagComitéens mening något mystisk. Allt nog att man medgifver det okände Auscultanter förordnas till Domare embetets utöfning. Man kan då lätt sluta till deras skicklighet.
Län måste inse, att de tvertemot dem gifna försäkringar i allmänhet skulle få högre Rotering, än de nu äga, och att de således efter all sannolikhet böra votera för bibehållandet af nu varande Rotering. Och emedan de flesta Rotar befinnas vara inom nämnde Län, synes billigheten fordra, att ett helt annat voteringssätt bör äga rum; så mycket me - 56 Dea ii De eero.b er f. ro. ra, som i händelse de större Poesessionaterna i Christianstads Län, med bättre hemman, skulle förena sig med pluraliteten af Malmöhus Läns Rotehållare, skulle ägare af de svagare hemmanen i allmänhet oell allmogen i synnerhet ensamt blifva lidande. Jag skulle således tro, att, i händelse tankarna genom Rotehållarnes votering skola inhämtas; bör uppå samma dag och timma ä LandsCancelllen i Malmö och Christianstad votering ske på så sätt, att, inom hvarje Län, särkilt beslut fattas. Skulle nu så inträffa, att t. ex. Christianstads Läns Rotehållare votera för jemkningen, men Malmöhus Län önskar förblifva vid hvad nu är; så får tvisten slilas sålunda, att vid samma tillfälle, som denna votering sker, bör i alla fall en Nämnd af 24 personer i hvarje Län utväljas, hvilken, utgörande tillsammans 48 personer, efter en månad, sedan allmän kungörelse från predikstolarna derom blifvit utfärdad, samjas på utsatt ställe, för alt genom votering definitift besluta, om denna Rotejemkning bör ske, eller icke. Fastän jag nu föreslagit ett annat voteringssält, såsom enligt min tanka ändamålsenligare, anhåller jag likväl att få upprepa, att jag för min del förblifver vid min förut yttrade öfvertygelse, alt Rotejemkningen utan Rotehållarnes hörande bör för sig gå, enligt Konungs och Ständers fattade sammanstämmande beslut. Den ii December f. ni. 57 Utskotten yttra, aLt förmedling eller nedsättning till högst en femtedel i den förr utgjorda Extra Roteringen skall, så vidt tillgång finnesj tillgodonjutas &c. Uttrycket: så vidt tillgång finnes> anser jag öfverflödigt.
Att denne »trogna man» hette Winkelried och att han tryckte lansspetsarna i sitt eget bröst, derom vet kronisten intet. Enligt Bürklis »Der wahre Winkelried» voro emellertid österrikarna alldeles icke ordnade i led med fälda lansar och schweizarna vunno icke slaget genom »une bataille rangée» utan genom öfverrumpling såsom vid Morgarten och Murten. I sådant fall skulle Winkelrieds bragd helt enkelt ha varit en omöjlighet. Enligt en viss doktor Liebenau i Luzern skulle emellertid den gamla skildringen af slaget vara den trovärdigaste och han hänvisar vidare till en urkund från Stanz, i hvilken en Erni Winkelried omnämnes bland de fallna. Den vanligaste uppfattningen är, som vi veta, att de edsförbundna i kilformig slagordning mötte de i blänkande rustningar antågande österrikiska ädlingarna, hvars lansmur till en början tycktes ogenomtränglig. Då omslöt Winkelried med sina armar så många fiendtliga lansar, som han kunde räcka, samt röjde, genomborrad af dem, på detta sätt väg för de edsvurna, som nu kommo i tillfälle att använda sina korta vapen. Österrikiska baneret sjönk till jorden, hertig Leopold föll och alla de af dessa prunkande och nyss så segervissa riddersmän, hvilka icke lyckades fly, nedhöggos af den torftigt rustade och illa öfvade men djerfva bondeskaran. Det må nu vara hur som helst med Winkelried. Det säkra är, att det icke behöfdes svulstigt språk och granna fraser för att förherrliga minnet af en sådan dag. Med hvilken djup rörelse läsa vi icke om detta utomordentliga, afskilda lilla folks ljusa frihetskamp i en tid då hela det öfriga Europa låg begrafvet i feodalismens mörker! Och dessa fattiga herdar och bönder, som aldrig hört talas om en grekisk folkförsamling och som icke leddes af någon bildningsaristokrati, förstodo att gifva sin vunna frihet en form, som vår tids mest framskjutna andar peka mot, ännu hundra år efter eden i Bollhuset, som ett nästan oupphinneligt ideal. Vi behöfva sannerligen icke tänka oss frihetens gudinna i grekisk drägt.
Extra Utgifter i Marocco P:ster 1,244: 2 Consul Tulins räkning för dito till Freds-Verket i Tunis från i Nov. 1827 till 3o April 1832 i Tunesiska Pia ■trar 26,024 iV ... 21,763:21. 7. Hvaraf uti föregående årets räkning anmärkts såsom tillhörande en förfluten tid 20,000: —■ — Consul Hahrs räkning för d:o i Tripolis Pister 757: 33T|^ (Oberaknadt ej bokförd skuld för årets accord-summa till Marocco P:9ter 20,000 motsvarande B:o R:dr 55,000.) Tractamente till Consitlerne i Barbaresk-Staterne nemligen: Consul-arfvode till Ehrenhoff i Marocco H:r Bro 3,870. 11,553:34- 2. D:o till Lagerheim i Algier 3,870. 11,765:22. 4. D:o till Tulin i Tunis från 9 Nov. 1827 till 7 Jnnii i832 å 3,000. 13,591:3a. _ , , . c» j • . 40,034:27. 3. hvaraf ult Bihang till R. St. Traclamente till Consuler utom Barlaresk-Staterne. General-Consuln i Philadelphia,! Lorich . H:rB:o 2,500. 7,630: 10.— D:o i Rio de Janeiro, Weslin 400. 1,220: 4o. D:o i Grekland, Heidenstam 2,400. 7,325: D:o i Alexandria, Anastasv 2 400 7 4J6- K 3 D:o i Odessa, J.
December f. m. hyresmedei till en vidsträktare lokal, så att den, i likhet med skolor i allmänhet, blefve förbunden alf emottaga ett obegränsadt antal lärjungar. c. I mån af tillgångar inråttas en med den nya elementarskolan likartad skola i någon provins-stad, t. ex. Gelle, Orebro eller Fahlun, eller förändras dertill en redan varande offentlig, och en samtidig förändring vidtages med ännu en större lärdomsskola i fullkomlig enlighet med hvad i punkten a. är föreslaget. 3:o Att R. St. slutligen hos K. M. anhålla det rikets skolverk, städse i åtnjutande af det hägn en vis Regering aldrig undandrager denna vigtiga sammhällsgren, för öfrigt måtte lemnäs oförhindradt att fortgå i den utveckling hvartill gällande skolordning redan lemnar tillfälle, intilldess en stadgad erfarenhet hunnit praktiskt och på ett öfvertygande sätt ådagalägga, hvilka förändringar i vårt skolsystem äro de mest ändamålsenliga. Jag anhåller vördsammast om remiss af denna min motion till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Begärdes på bordet. Hr Rääf, Leonh. Fredr., uppläste ett sålydande anförande: Då jag nu uppträder i afsigt att granska den nya straffbalk som blifvit R. St. förelagd, i förening med lag för verkställighet af fängelsestraff och författning om den förstnämndes införande, lärer mången finna otillbörligt att en man, föga bevandrad uti dithörande kunskaper, vågat ett så svårt värf sig åtaga. Länge har jag också väntat att någon värdigare och skickligare skulle bär skärskåda denna riksdags, kanhända samtidens vigtigaste fråga; men ändock har tystnaden förblifvit allmän, oaktadt LagUtsk:s verksamhet redan börjat.
Den nogaste granskning af de Stadgar, som beträffa Växelrörelsen och Mäklarebefaltningen i Riket, skola otvifvelaktigt sätta gräns för det i Sverige med alldeles oförsynt djerfhet alltför länge och ostraffadt öfvade Växelvingleriet. Utvägar finnas säkerligen, om de med allvar sökas och användas, att förhindra det för Svenska myntvärdet, egendoms-säkerheten och tarfliga, redligt idoga invånares utkomst så förderfliga missbruk , att Växlar utan reelt växelbart värde, och hvarken utgifne eller emottagne såsom verklig betalning af reel skuld eller fordran, med ett ord, att chimerika Växlar i allmänhet, af hvad beskafi fenhet, benämning eller anledning sorn helst, | på någon Svensk Handelsbörs skola directe el !ler indirecte kunna verka till Växelcoursens bestämmande, de må härleda sig från verkligt nödtvång hos våra ärliga, men för ögonblicket blottställda Köpmän att omsätta deras förfallna utrikes skulder, eller från snikenhe | - 48 Den 4 April. ten af svekfulla vinglare, som, för att riktä sig på Växelhandel, under en vacklande cours, begagna toma valutan af deras penninge credit, och deras oförtjenta medborgerliga anseende : båda grundade på intet annat, än de ras verkliga eller skenbara förmögenhet. Flera bevis kunna företes, om så påfordras, att både på Stockholms och Götheborgs Börs, på en och samma dag lika summor blifvit inköpte med lägre och försålde med högre Växel Cours, af ett och samma handelshus, på anmärkning deröfver har blifvit svaradt, att det varit samma Växelsummor, men icke samma Växelbref, och dermed har uppfyllandet af Växel-Stadgans afsigt i afseende på ocker i Växelhandel blifvit afledt, samt Växel-Coursen på tvetydig grund försämrad. — Sådana och mångfaldiga andra tillfällen till obehörig verkan på Växel Coursen behöfva och kunna visserligen förekommas genom en efter verkligt oveldig utarbetning i underdånighet föreslagen och af KonglMaj:t öfversedd och påbuden ny Växel-Stadga.
Hon blef riktigt upprörd till slut: » Det är ett fördärf för en artist att komma in i en familj af icke artister, är det inte sant? » » Jo » — det medgaf jag gärna — - » så vida inte hans fru förstår honom och följer honom ut ur släkten. Det tror jag är den enda lösningen. » » Fru Asp har visst aldrig kunnat tänka sig sådan lösning! » Det var med verkligt förakt i tonen, Aja kastade fram dessa ord. 55 hur pass mycket den var värld — men den hade skärpt hans själfkritik, och den försvårarade arbetet för honom. Så som han af tidningarna blifvit framhållen, som den sunda, ärliga realismens målsman bland de unga, var det hans skyldighet att ställa fram målningar af betydenhet, som skulle rättfärdiga allmänhetens tro på hans konstnärsskap. Han hade att välja mellan att hålla uppe det rykte, han oförtjänt vunnit, genom att fortsätta måla i samma anda som förr — det hade ju varit lätt — eller att, utan tanke pä fortsatt erkännande, gå den väg, hans eget samvete visade honom in, att med energi och kärlek och tålamod söka sig fram steg för steg. Det gäller ju för konstnären att börja om från början, hvar gång han studerar ett nytt stycke verklighet. Det gäller att se detta stycke natur och endast det. Det gäller att aldrig göra om, hvad han eller andra gjort förut, att ständigt skapa nytt och gifva af sitt eget, aldrig stjäla af andras. Edvard Asp var kanske ingen stor talang, med han var konstnär i sina tankar och känslor, och han var ärlig, alldeles för ärlig för att kunna höra till de konstnärer, som lyckas lätt. Ju mera han arbetade, dess större växte svårigheterna för honom • — förr hade det gått så ledigt, så utan större ansträngning. Men nu blef det endast halfhet, allt han kunde åstadkomma. Och nervös och osäker pä sig själf, som han nu kände sig, var han så mottaglig för intryck utifrån, att han lade vida mer vikt än han * * eljes skulle gjort vid Ajas och Nisses tal om * de idéer, som för ögonblicket höllo på att Edvards fru var lång och smärt — ett blekt bryta sig fram i Paris, konstens hufvudstad, och regelbundet ansikte med stora, mörka, men också modernas. Aja nöjde sig likväl tämligen intetsägande ögon.
Tariff på pannerymds-afgiften. ►a a» 3 3 n 1 B Oi Afgift för lista classens bränvinsbränningsredskap. Afgift för aldra classens briiuvinsbränningsredskap. Afgift för 5: te classens bränvinsbränningsredskap. Afgift för 6;te classens bränvinsbränningsredskap. Afgift för 7lde classens bränvinsbränningsredskap. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk r. Skrifvelse N'.o 338. St. Skrifvelse iV.-o 338. För pannor under tio kannor skattas äfven efter 6 sk. kanneruromet. För dem, som anmäla sig alt endast under trenne månader utöfva bränvinsbränning, blifver den i Tariffen utförda afgift till hälften förminskad. 2 9- §• Vill någon begagna sig af annorlunda beskaffad bränvinsredskap, än som bestämdt kan hänföras till de i i3 § beskrifne classer, såsom t. ex. redskap, hvilka drifvas med ånga, eller åsyfta oafbruten afvel kning, o. s. v., upprätte han en fullständig ritning å redskapen och anmäle sig hos Konungens Befallningshafvande, som eger att, så fort ske kan, på egarens bekostnad, inhemta noggrann upplysning om redskapens sammansättning, dess enlighet med den inlemnade ritningen, dess rymd, m. m., och, om så nödigt pröfvas, låta verkställa en profbränning, vid hvilken egaren samt tvänne af honom tillkallade vittnen må närvara och jemväl underteckna protocollet. Efter sålunda inhemlad kännedom om den nya redskapen, ege Konungens Befallningshafvande, att, med afseende å redskapens afverkningsförmåga, i förhållande till de i Tariffen upptagne bränvinsredskap, föreslå beskattningen med 2 sk. för hvarje kanna, som med densamma kan till» verkas under sex månader af året, och derefter till Kongl. Maj:t insända så väl alla till målet hörande handlingar, som dess eget beskattningsförslag; beroende sedermera på Kongl. Majrts