Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ser således icke någou nödvändighet att förändra det nuv:de stadgandet. Frih. Raab: Just den omständighet, som Gr. Liljencrants anfört, att på sednare tider ingen öfverproduktion egt rum, bevi - Den 28 Mars e. m. 463 sar att denna högre afgift är ansedd som en alltför dryg straffskatt. Den blir det så mycket mera, sedan skatten blifvit satt till 75 öre, då den nemi. utgör I8V2 öre, eller långt mera än man kan räkna i vinst på kannan. Det strider helt och hållet mot de sunda principerna för all näringslagstiftning att pålägga band, som icke tjena någonting till och som icke medföra någon vinst hvarken för Staten eller för den enskilde. Jag förnyar min anhållan om bifall. Hr Hjärne: Det kan icke annat än förvåna mig att den siste talaren, som bör hafva så noggrann kännedom af dessa ämnen, kan lägga så stor vigt på detta stadgande och benämna den förökade afgiften en straffskatt. Om en bränvinsbrännare vill undvika att få något öfverskott, så kan han ju anmäla sig för V5 högre qvantum än hans bränneri egentligen är anlagöt för, emedan han har rättighet att få restitution af '/, af skatten, såvida han icke hinner tillverka mera. Att så verkligen tillgått, visar sig äfven af upgifterna från BränvinsBvrån. Denna högre afgift synes mig således ingalunda kunna kallas för en orättvis straffskatt, då ingenting är lättare än att undvika densamma. Frih. Sprengtporten: Jag erkänner, att det är att se sakerna något mycket i rosenrödt att tala om frihet i bran vinstillverkningen ; men jag trodde dock afsigten vid denna Riksdag vara att ur förordnm borttaga alla sådana hinder, som icke annat än skada såväl Staten som den enskilde. — Såsom Hr Hjärne anmärkt, kan visserligen den förhöjda afgiften undvikas derigenom att man erlägger förskotlsafgiften för ett större qvantum än man ämnar tillverka; men man må besinna, att dessa lörskottsafgifter redan upgå till sådana belopp, att man väl kan blifva afskräckt från hela handteringen af dem, sådana de redan nu äro. Gr. af Ugglas:
Lades till handlingarne. 684 Prot-Utdrag 5 September 1860. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskotte/s Utlåtande, N:o 158, i anledning af väckt motion, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhålls-kostnaden för Statens jernvägar. S. D. Föredrogs ånyo Stals-Utskotlels Utlåtande, N:o 163, i anledning af väckt motion, angående upplåtelse af Kronap tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori för en sluss-anläggning. Afslogs, och Ståndet beslöt lör sin del, en underdånig Skrifvelse, af innehåll, att, derest Kongl. Majit efter nådig pröfning af hvad i denna sak förekommit, eller vid ärendets ytterligare utredning sig visat, skulle finna skäl alt i nåder till del Bolag, som bildat sig för anläggande af en sluss till fortsättning af Eskiltuna kanal upp till staden, öfverlemna den Kronan tillhöriga mark, jemte vattenfall vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori, som för den tillämnade slussanläggningen erfordrades, Rikets Ständer, i sådant fall, äfven för sin del, dertill lemna bifall; och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta BorgareStåndets beslut sig förena. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-UIskottets Utlåtande, N:o 164, i anledning af väckt motion, angående förändrade föreskrifter, i fråga om Krono-nybyggens upplåtande. S. I). Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden och Memorial: N:o 44, i anledning af väckt motion om ett tillägg tili 18 Kap. Usta § Ärfda-balken, angående bevakning af testamente. Återremitterades. N:o 45, i anledning af väckta motioner, om ändring i 11 Kap. 4 och 7 §§ Rättegångs-balken, i fråga om stämning.
Inkomster och utgifter utvisa följande förhållande: »eliet. år år 1§49. Balans från föregående året: Statsanslag till möteskostnader 186,669: 186,669: Balans till påföljande året: Credit. Bakms från föregående året: Utgifter: — Mönstringskostnader 604: §. 2. Mötespassevolans-ersättning för vakanta nummer 9,954: 9,891: — Uplands regementes garnisons-tjenstgöring i Stockholm 4 022: 15. 9. — Lefver ering: Till förenade passevolans-fonderna —, 284: 22. 1. Bulans till påföljande året: 1 Uti ofvanupptagna löneoch arfvodesbelopp ingå de summor, som utgöra fondens tillskott till aflöning för Kongl. Krigskollegii embetsoch tjenstemän, nemligen: år 1848 9,772: 8. — år LS49 9,193 8. — §. 2. Vid de i ofvanstående tabell upptagna extra förplägnings-ntgifterna har icke något annat anmärkningsvärdt förekommit, än den betydliga skillnaden mellan båda årens utgifter, hvilken likväl till en del förklaras deraf, att vid Axevalla hed, år 1849, utgått 732 Rdr 41 sk.; men, vid närmare granskning af de särskilda räkningarne, visar sig den verkliga skillnaden ännu större derigenom, att, utom ofvan uppförda extra förplägningsutgifter, ett belopp af 1,987 Rdr 26 sk. 11 rst. vid lägret på Ladugårdsgärdet, är 1849, blifvit utdeladt dels i kontant och dels i förplägningsartiklar, af hvilken summa likväl 704 Rdr 39 sk. från Hans Maj.t Konungens handkassa till fonden åter ingått, såsom ersättning för en del af dessa förplägningsartiklar.
Betalningsfaktct af BkwilllUngen innarr löoslisrlionsn , (äonvn^-Lummigkurla» kers skuld samt Korpar, Polletkerne, skoltetS rLp irr.rions-, B fult kil det söktflag. ne arfwodet för Ospiraino LkIlbitmmsr för inseende öfwer Tumba , samt onr Riksdags - Beslutets godkän» »ande. mariou bestvaradeS och aftradde» Derefter fortfors med läsningen af RiksdagsBcflutet, hwilken ä nyo gfbrvtS genom ankomsten af en vepmgncm fl än dct Högwördlga Preste - Ställdes anförd af Herr Biskopen, OoLäor L/xneeus, som an» malte Preste, Ständers gillande af Riksdags , Best», tet, same ar Srandrt förchast och asgjort följande mai, nämligen: Om förbättrad reglering af Säl» petter, kilwerkningen: Om Styrelsen och fönvaltningei» af Lsr.ejnLn cc!) Rrksgälds, L-'r-toirsr: Om Bewill-, ningen för nästa Är, i likställighet med Ridderstapet och Adel-: Oin Loavvy - eom-nuslarirkers gäld, samt Koppar-Polletterna: Om LSPULMS LkZjbrmmsrg bibehållande tvid inseendet öfivek Tumba med 40O RikSdalrrS ärligt arfwode, samt fluteligen, at Standek brstutik, dct L-moo-i.!cj?oltctS Berättelse om Lsnguens Förwaltning ma af trycket utgå, och updragit Herr Lsaco> LLerereraren b4e!lin§ius at derom be^ sörja. OexutLlicm bestvaradcS och afträdde» Anfommo och emoktoges pä manligt fatt twanns Kongl.
Lärarne äro fyra, en i mathematik och humaniora, en i skeppsbyggeri, en i ångmachinlära och en i frihandsteckning. Undervisningen, som fortgår hela året, meddelas dels medelst lektioner, dels medelst praktisk handläggning vid förefallande skeppbyggeriarbeten å Kongl. Skeppsvarfvet. Hvarje elev äger rätt att under sex års tid ifrån inträdet i institutet begagna undervisningen, som lemnäs kostnadsfritt, samt erhåller af institutets anslag en lämplig mindre dagspenning 45 öre å 1 R:dr 20 öre, motsvarande hans å varfvet utförda arbete. Från institutets början till 1860 års slut hafva 31 elever genomgått fullständig kurs, och 56 under kortare tid åtnjutit undervisning. Ehuru det ej varit möjligt för flere än en del af de utexaminerade att få passande anställning vid skeppsvarfven här i riket, hafva dock de flesta, så väl af de utexaminerade, som af de utan examen afgångna, egnat sig åt sådane praktiska yrken, der deras i institutet vunna insigter varit dem af väsendtlig nytta. Kostnaderna för inrättningen, lärarnes aflöning och elevernas dagspenningar bestridas med ett af staten anvisadt årligt anslag af 5000 R:dr. Tab. Litt. k. Navigationsskolan i Carlshamn är organiserad och förvaltas numera i öfverensstämmelse med reglementet för de på allmän bekostnad inrättade navigationsskolor af den 7 April 1841. Det skolan beviljade årliga statsanslag, som vid periodens början utgjorde 1,500 R:dr, har sedermera blifvit ökadt till 2000 R:dr och 1860 ytterligare förhöjdt. Lokalen för skolan jemte boställsrum åt ordinarie läraren lemnäs af Carlshamns stad. Vid skolan äro anstälde en ordinarie lärare och en underlärare. Antalet inskrifne och utexaminerade elever, har varit det i tab. Litt. K å följande sida uppgifna. w Blekinge Län.
Kort derefter förnam jag tvenne basun-stötar, hvilkas ljud uppfyllte mig med bäfvan, blandad med vördnad. Men nu öfverstrålades hela lustgården af ett sken, vid hvilket sjelfva den himmelska solen liknade månan, då han förhastadt uppgår, innan dagens stjerna ännu fullkomligt försvunnit. Och vid denna öfversaliga klarhet började vinden och luften att dallra i sakta, spelande toner, vågen att melodiskt klinga, och alla fåglar att högre och högre stämma sina lofsånger. Alla färgor blefvo djupare och tätare; blommorna upphäfde sina späda hufvuden, och tycktes, med en lätt suck, ur en lång dröm vakna till lif och medvetande. Sjelfva de öfver hvarandra hvälfda himlarna blefvo genomskinliga: så att jag, i den öfversta såg det heliga lotosträdet, vid hvars fot Paradisets fyra floder uppvälla; såg gulltemplet Mamur, bygdt tusen år före Adams födelse; detta himmelska urmönster, efter hvilket templet i Mekka är byggdt. Bakom låg ett tjockt silfvertöcken likt diamantstoft, som mildrade glansen af det ljus, som strömmade från den Eviges thron. Men ingen stråle från hans eget ansigte nådde till den halfskumma nejd, hvarest jag befann mig. Medan mina blickar voro fästade på detta skådespel, hade de män, från hvilka denna klarhet utgick, på en stege af ljusstrålar nedstigit från de högre himlarna. Skenet blef nu så starkt, att hela skaran, som omgaf mig, nedstörtade på jorden. Jag gömde mig bakom en bergvägg, som dock genom det outsägliga skimret var såsom ett genomskinligt glas, så att jag ganska tydligt urskiljde allt hvad jag nu vill beskrifva.
Du har själf sagt att här fins finsk präst i New-York, och han skall viga oss eller också blir det ingenting af vårt giftermål. Och därvid blef det. Alla Tuominens försök att förklara civiläktenskapet såsom institution strandade mot Lenas stadigt rotade åsigt att utan präst kunde man inte vara riktigt gift. Mot den hjälpte intet resonnement och slutresultatet blef att Tuominen måste utfästa sig att följande dag låta pastorn fullborda vigseln. Att de voro lagligt gifta redan nu visste han i alla fall, och det sade han såsom sitt sista ord åt Lena. Låt så vara, svarade hon, men jag bryr mig inte om deras lagar. Hem skulle vi i alla fall aldrig kunna komma som gifta, om vi ock vore vigda af tre sådana som den där herrn. Tuominen förargade sig visst en smula åt hennes envishet, men i det stora hela hade ju alt gått efter önskan. Hon var räddad åt affären i alla fall, hvad hon än tyckte om vigseln, och det var ju för ögonblicket hufvudsaken. Han kände sig helt lifvad vid tanken därpå och skämtade under hemvägen godmodigt med Lena, som också begynte tina upp hvad det led. Hon hade ju det viktiga pappret de fått i godt förvar i sin ficka, och i morgon skulle pastorn viga dem. Det var nog fullt allvar i alla fall, om också seder och bruk voro konstiga i Amerika. På hotellet hade Wehkalainen emellertid installerat sig på sin gamla plats i hörnet bakom disken. Den ena efter den andra af de vanliga kunderna hade kommit in, då dörren befans öppen, och hade i förväntan på den fria förtäring värden utlofvat, druckit betydligt på egen bekostnad. Men alla försök att förmå Wehkalainen till frikostighet med det kapital man allmänt antog honom hafva på fickan, hade visat sig fruktlösa. Han hade nog druckit ett par glas och sedan bjudit på en omgång i sin tur, men därvid hade det stannat. Wehkalainen funderade. Det var inte ofta han mödade sig därmed, och aldrig förut hade han gjort sig det besväret samma dag han kommit tillbaka från en resa med några månaders sammansparad hyra. Men underrättelsen att Tuominen och Lena voro så godt som gifta hade gifvit honom en stöt, som totalt rubbat hans jämvikt.
Hans ständiga verksamhet tröttade mig nämligen i längden, och de plötsliga omkastningarna i hans lynne syntes mig innebära, om för honom själf, eller medelbart för mig, visste jag icke, en fara, hvilken jag dunkelt kände, att jag ej ville dela med honom. Jag visste alldeles säkert, att han själf ingenting märkte af detta, och jag kunde i hemlighet förvåna mig öfver att märka liksom en begynnande kyla gentemot hela hans person, just när jag samtidigt kände, att hans förhållande till mig var raka motsatsen. Jag var rädd, att han skulle märka något, men samtidigt förstod jag, att en sådan upptäckt från hans sida på mig skulle verka som en befrielse. Och jag lefde under denna tid i ett tillstånd, som var fylldt af aningen om en brytning, hvars karaktär jag dock var långt ifrån att kunna förstå. Den upptäckt, som han en dag måste göra, kom, så som sådana upptäckter pläga, vid ett tillfälle, då jag minst af allt hade väntat det. Den kom med en styrka och verkade med en brutalitet, som allt sedan dess gjort mig rädd för alla intima personliga förhållanden, och den kom med en naturmakts nödvändighet, hvilken vi båda sågo som i en blixt, och hvilken vi respekterade genom att ej göra något försök att hoplappa hvad som måste vara helt eller också godvilligt erkännas såsom trasigt. Under denna tid lade jag märke till, att just de egenskaper, hvilka hos Tore Gam alltid synts mig mest tilltalande, mer och mer började väcka mitt misshag. De små egenheter i hans sätt och lynne, hvilka förut endast synts mig som integrerande delar af ett helt, hvars sammansättning jag ej gjort mig klar, men hvilket just som helhet var mig sympatiskt, började verka irriterande på mina nerver, och det hände mig ett par gånger, att jag med en missnöjd ton gaf uttryck häråt. Hans promenerande på golfvet i rummet bredvid mitt syntes mig vara en förolämpning mot eller åtminstone ett ringaktande af min person, och det föreföll mig, som om jag länge med ett alldeles öfverjordiskt tålamod uthärdat det lidande, som detta buller förorsakade mig.
Man kokar mycket starkt kaffe och slår däruti ett spetsglas finkel, ej renadt finkelbränvin, och kan patienten själf välja att dricka detta antingen om kvällen, sedan hon lagt sig, eller om morgonen, innan hon stiger upp, men måste efter intagandet kvarblifva liggande en stund för att komma i svettning. Efter 3 veckor hör man upp 14 dagar med kuren, för att sedan åter börja med den i 3 veckor o. s. v. Efter 3 månader brukar förbättring inträffa. Tacksam om » lidande » någon gång i Idun ville lata mig veta, om kuren begagnats och om den hjälpt. n l [1352] L belönade » Kort handbok i hönsskötsel för Sveriges jordbrukande befolkning » svenskt fabribör hvarje landtbo, somj vill bereda kat, gifver linsig en betydlig biförtjänst, ega. Boken, net, utan att förhvars pris är 65 öre, expedieras mot störa det, en postförskott. Bekvisitioner insändas bländande hvit till Fjäderfäföreningen, Högbergsgatan färg. Till salu 32, Stockholm. O B S. Om 10 ex. rehos alla specerikvireras på en gång och betalas konhandlande i ritant, erhållas de för 35 öre pr ex. ket. ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher g r a t i s åt Iduns abonnenter och för uppdrag åt andra mot en obetydlig ersättning. Alla saker skickas mot efterkraf och få returneras (dock genast) mot fraktkostnaden. Dubbelt porto torde medsändas. [1349] Ospritadt Portvin Svart helsiden Merveilleux från 1: 68 pr meter Svart helsiden Merveilleux l:ma från 3 kr. pr Svart helsiden Faille från 2: 1 0 pr meter pr meter \ £ § &gt; ^ r Hvit halfsiden Atlas till brudklädn. fr. 1: 68 pr mtr o. créme helsiden Duchesse till brudkl.fr.6kr. prm. o. creme helsiden Merveilleux till brudkl.fr. 2:50 pr m. o. creme helylle Cachemire, dubbel br.,fr.l: 6 S p r m.
Men som vederbörande uti StatsContoiret, efter erhållen Betänkan den, N:is 4<>3, 4^3 Underrättelse om hvad sålunda vid granskningen af ifrågavarande Hufvudbok, förekommit, hos Utskottet tillkännagifva, det sådane förberedande anstalter redan äro af StatsContoiret vidtagne, att den Hufvudhok, sorn uti ChartaeSigillatseContoiret skall upprättas för innevarande år i83o, erhåller den af Utskottet för nödig ansedde fullständighet, så har Utskottet funnit någon serskild åtgärd från R. H. St:rs sida i detta hänseende icke kunna erfordras. Memorial, angrde Gratification åt StntsComjnissarien Westerstrand jemte arfvoden för andre lios Utskottet biträdande personer. Till följd af K, M:ts Nåd. Förordnande den i3 November 1828 har Hr StatsCommissarien och Riddaren P. Westerstrand, allt ifrån Riksdagens början tillhandagått StatsUtskottet roed erforderlige upplysningar i afseende på så väl jStatsregleripgens uppgörande som öfrige StatsVerket rörande frågor, För den möda Hr StatsCommissarien härvid nedlaggt under ofta vidlyftiga och grannlaga undersökningar, äfvensom stundom lemnadt biträde vid utarbetningen af ärenderne till deras skyndsammare expedierande, har Utskottet nu ansett sig böra hos R. H. St:r anmäla Hr StatsCommissarien till något vedermäle af R. St:rs erkänsla. f m Stals-Utslottets Med afseende på Riksdagens ovanliga längd och arendernes större antal än vid sistförflutne Riksmöte, får Utskottet föreslå: det R. St:r må för StatsCommissarien Westerstrand af Riksdagskostnadsmedlen anslå en Gratification af 2000 R:dr B:eo.
Vid hvarje reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse har den mening gjort sig gällande, att bestämda summor borde af Bankens medel anslås för vissa gifna föremål, hvarmed man åsyftat att häst befordra hvar och en särskild näringseller industri-grens utveckling och förkofran. I hvad mån nyssnämnda ändamål på delta sätt hittills vunnits lärer här icke behöfva undersökas; men det torde svårligen kunna bestridas, att anvisandet på Banken af bestämda låneeller kreditivförslag alt anlitas uteslutande af vissa samhällsklasser, om äfven i lördna tider, då Riks-banken var den enda allmänna låneinrättningen i landet, tilläfventyrs lämpligt och för industriens befrämjande nödvändigt, dock vid numera inträdda förändrade förhållanden, är lika litet öfverenstämmande med en riktig Bank-förvaltning, som af behofvet påkalladt och måste blifva det ännu mindre i samma mån, som genom Bank-inrättningars bildande och spridande öfver landet tillfället att der erhålla lönebidrag för en hvar underlättas. Utgående från denna åsigt och för att tillika befordra det vid innevarande Riksdag allmänt uttalade syftemål, alt af Riks-bankens medel bereda erforderliga tillgångar till Filial-bankers förläggande, har Utskottet ansett åtminstone någon förminskning i det för manufakturernas och fabrikernas understödjande anvisade kreditiv höra ega rum; och får Utskottet, som föreslagit denna minskning till 300,000 R:dr Banko eller 450,000 R:dr Riksmynt med en tredjedel under hvartdera året 1858, 1859 och 1860, alltså tillstyrka, att den §, som i blifvande Banko-reglemente kommer alf motsvara 162 § i det nuvarande, måtte erhålla denna lydelse: 14:o. Såsom kreditiv till manufakturernas och fabrikernas understöd är anvisadt ett belopp af 2,700,000 R:dr Riksmynt. 24 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37.
Uti derefter till Rikets Ständer aflåten Nådig Skrifvelse af den 22 Fehruari 1834, har E. K. M. behagat förklara: att, enär de af Landshöfdingen i Jemtland för rotejemkningen i provinsen föreslagne grunder skulle i lillämpningen leda till en ytterligare minskning i numer-styrkan, utöfver den redan medgifna, hvilken minskning hvarken vore förenlig med E. K. M:s omsorg om landets försvar, ej eller påkallad af provinsens verkliga behof och ställning, då afseende fastades icke allenast å hemmanens taxeringseller försäljningsvärden, jemförda med hemmanens i andra orter, utan äfven, på sätt skäligen borde ske, å de serskilde förhållanden, hvarigenom tungan af roterings-skyldigheten i Jemtland utfölle vida lättare, än annorstädes i allmänhet, E. K. M. alltså icke kunde berörde grunder antaga, utan funne, med godkännande af Krigsoch Kammar-Collegiernes åsigter, att vid regementets till 800 man förut nedsalta styrka borde tills vidare förblifva; alt hvad rustningen vidkomme, E. K. M. väl funne någon nedsättning deruti icke kunna medgifvas, eller någon förändring i sjelfva indelningen böra ega rum; men som nedsättning i provinsens rotering blifvit med |:del i Nåder bifallen, samt billigheten fordrade, att en motsvarande lindring äfven i rustningen bereddes, pröfvade E. K. M. skäligt i Nåder föreslå Rikets Ständer att, utom ersättning för de 444 R:dr 42 sk. 2 rst., som rusthållet! hittills i augmentsräntor, utan förvandling, uppburit, men hvilka räntor, då augmentshemmanen komrao att i roteringen deltaga, borde af dem sjelfve få innehafvas, de rustande måtte, med bibehållande för öfrigt för hvarje numer af Expeditions-Utskottcls Förslag lill und. Skrifvelsej N.o 181.
I denna skrift läser man, att det är en sann constitutionel princip, att, i fall nationen icke har förtroende till Konungens rådgifvare, borde Representationen vägra att utgöra skatterna. Jag har icke velat gå så långt. Jag har blott trott, att man icke borde lemna mera än hvad som fordrades för statsmachinens oafbrutna, fast knappa gång. Man har sagt, att Sverige icke har någon minister, utan endast Konungsliga rådgifvare. Jag tror, att denna uppfattning står i strid mot andan af vår constitution. Vi hafva visserligen icke särskilda ministrar för hvarje fack af administrationen ; men den rådgifvande personalen har här en collectiv ansvarighet för alla regeringsåtgärder, och om nationen är missbelåten med deras handlingssätt i allmänhet, kan den och bör på samma sätt uttrycka denna i afseende å det bela af Styrelsens förhandlingar, som den i andra länder uttryckes i afseende å någon viss förvaltningsgren. Örn det tillätes mig att, lika med en annan talare, föreställa mig ett land, hvarest en Styrelse funnes, hvars ledamöter, oaktadt aktningsvärda personer i det enskilda lifvet, likväl befunnes icke vara vuxna sitt vigtiga kall; om denna Styrelse icke blott inom nästan alla samhällsclasser, inom publiciteten, inom Representationen, ja, inom den Styrelsen närmast omgifvande administrationspersonalen, från och med Presidenten ända ned till extra-ordinarien ansågos i sina offentliga bestyr, i sin stora samhällsverksamhet, i sina rådslag hos Konungen, såsom vacklande, tvehågsna och kraftlösa, qvarhållande samhället på en stationär punkt; om en sådan personal omsider uppspäddes med en och annan friskare vilja, en och annan kraftigare karakter, och ej en gång detta kunnat frambringa några friskare resultater; örn, säger jäg, ett sådant land funnes, der man öfver hela landet kände detta, men endast Konungen vöre derom okunnig; då frågar jag, om det icke vore Representationens pligt att uttala de vigtiga, fastän beklagliga sanningarna, så att de genljudade upp till konungathronen? Jag har dock icke sagt, att Sverige är detta land, emedan pröfvodagen är ännu icke kommen. Man har vidare sagt:
Kan det styrkas, att någon del af bränvinet är lofligen lillverkadt; vare dock sådan del icke förbruteu. § 67. Den, som vid bränvinstillverkning i större bränneri från mätning till beskattning undansnillar något af det bränvin, som tillverkas, eiler för sådant ändamål begagnar till - Expedilions-Utskottels Förslag till underd. SkrifvelseTLN:o /25. 329 liilverknings-redsk;ij) eller sprilhållare med dold öppning eller afledning,^hvarigenom bränvin kan lönligen utlagas, eller på något annat salt försnillar den afgift, som för tillverkningen erläggas höi; iller bryter försegling eller öppnar eller borttager las, som kontrollör åsatt (ill förekommande af del tillverkade bränvinels lönliga uttagande, straffes med böter från och med 450 till och med 1,500 R:dr eller fängelse vid vatten och bröd, efter brotles beskaffenhet, gä Ide den tillverknings-afgifl, som för det undansnillade bränvinet sig belöper, och håfve förbrulil redskapen, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslags-lillfället befintliga bränvin och de kärl, hvari det förvaras. § 68. Till redskap, som enligt § 66 eller 67 är förbrulen, räknas hvarje i bränneri för kokning, mäskberedning, jäsning och bränning inrättad redskap, äfvensom sprithållare, der sådan finnes. § 69. Om den, som tillverkar bränvin i större bränneri, dervid under en månad öfverskrider den största tillverkning § 44 medgilver; bafve han förbrutit det överskjutande beloppet, erlägge derföre afgift enligt §§ 39 och 40, förhöjd med en fjerdedel, och bote första gången ett med den förhöjda afgiflen lika belopp, andra gången afgiftens dubbla belopp, samt derefter vid hvarje ny sådan öfverträdelse fyra gånger afgiflen. § 70.