Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess höga bifall till denna grundsats och de i sammanhang dermed af StatsContoret föreslagne åtgärder, samt deribland äfven den att en liquid skulle upprättas emellan begge fonderna, hvaruti Creditivet debiterades, efter i Nåder fastställda pris för all den spanmål, som ifrån KronoMagazinen blifvit till undsättning utlemnad och crediterades för hvad derå redan blifvit inbetaldt, hvarefter återstoden skulle contant betalas genom öfverföring från' Creditivets till MagazinsFondens räkning i Vexelbanken och alla såväl öfverblifna Spanmålsbehållningar i de undsatte Länen, sorn obetalde fordringar der - 338 Stats-Utskottets städes Liefve Creditivets tillhörighet att för dess läkning realiseras oell indrifvas. Då den förordnade liquiden emellan fonderna skulle uppgöras och de för detta ändamål, till jemförelse mot i StatsConloret förda anteckningar, ifrån Länen infordrade partial-liquider började inkomma , befunnos snart dessa vara för ändamålet otillräckliga äfvensom att formulaire till framtida redogörelser för utborgningsmedlen, hvilket äfven var i Nåder föreskrifvet, vore utan ändamål, såvida icke första hufvudredogörelsen från hvarje Län blefve efter en viss method och allmänna grunder så inrättad, att hela det efterföljande Räkenskapsverket derpå knnde med säkerhet byggas. — StatsContoret anbefallte derföre det under KammarRättens egentliga inseende ställda RevisionsContor för Magazinsärenderna, att företaga ny granskning af LänsStyrelsernas Berättelser och redogörelser, i afsigt att utrönas måtte, dels huruvida emot sjelfva de activa åtgärderna vid undsättningen vore något att erinra, dels också, och hufvudsakligen, hvilka formella förändringar i merbesagde redogörelser voro nödiga för alt få det hela i ordentligt systeme. Efter hvad Utskottet, vid skedd efterfrågan, inhemtat, har detta arbete sedermera oafbrutet fortgått och för närvarande beror slutliquidens uppgörande på de från en del Län ännu införväntade och i öfverensstämmelse med de öfversände formulairen upprättade redogörelser.
— Dubbelt porto till Schweitz. Den mozartska sångmöns bästa egenskaper: lättflytande och ursprunglig melodi, graciöst behag o c h delikat instrumentation tjusa åhöraren äfven här. Bland d e uppträdande stod fru Östberg afgjordt främst, ty ingen äger s o m h o n den subtila sångkonst, hvilken sväfvar lätt p å mozart-musikens fjä- rilsvingar. T. A. T. E » Oförskämdt! » hviskade hon hest. A h! Ä r det h o n? Ä r det där damen m e d grå sidenklädningen? » » Ja — o c h A x e l är n o g fräck att här offentligt och midt framför sin hustrus ö g o n slå sig ned bredvid henne. » » Hvad menar m a m m a? A x e l? — H a n är j u — han sitter j u — &gt; Elin lutade sig framåt o c h vände sig e n smula m o t vänster — » han sitter j u här, på andra sidan o m tant Marianne. » Kammarrådinnan bleknade, o c h hennes blickar flögo förvirrade från d e n ene A x e l till den andre. Skulle h o n således verkligen e n gång i sitt lif h a tagit miste? Ja, det såg sannerligen så ut, men — hennes fel var det d å naturligtvis inte Efter spektaklet b j ö d auditör Alling damerna på supé. » E n lyckträff, » sade han när h a n vid desserten h ö j d e sitt glas, » eller jag vill hellre kalla det en högre makts ledning har i afton fogat det så, att ett ytterst beklagligt misstag, s o m hotat med att störa min Elins hela lugn o c h sinnesfrid k r * 1 2: 3 0 O S IHylin &amp; C Per Perssons Y ä f - o. Stickmaskin, Drottninggatan 21 B, Stockholm. Guldmedalj MALMÖ 1896, Stockholm 1897. Nutidens bästa STICKMASKINER. Omsorgsfullaste arbete. Största användbarhet. Billigaste pris. Köpare erhålla undervisning gratis. Ett aptitgifvande, magstärkande v i n, afsedt för konvalescenter och svaga personer i allmänhet.
Då är det tänkbart, att ett uppdrag i samhället kan finnas, som, verkande genom andra — ty, på annat sätt kan ingen dödlig styra — gifver åt allt sin riktning till det mål, som nationalkraften söker, derest den, som innehar det högsta uppdraget, äger förmåga att uppfatta denna riktning, men i annat fall, eller om en falsk riktning tages, förblifver utan kraft, hämmad i sitt framgående, tvingad till besinning, och att återförsätta sig på den bana, som leder till det allmänna målet, samt slutligen måste underkasta sig att göras overksam, om uppdraget alldeles icke kan af innehafvare» uppfyllas. Sådan måste det constitutionelt monarkiska regeringssättets princip vara; men den svikes, så snart den ministeriella ansvarigheten förvandlas till en skuggbild. Finnes icke rådgifvare-ansvarigheten såsom en verklighet, emellan regenten och folket, då skall national-representationen alltid befinnna sig i öppen strid med Regeringsmakten, och endera nödvändigt undertrycka den andra. Segern kan för ögonblicket väl tillfalla Styrelsen, men historien utvisar, att den Den i Juli e. m. 129 den förr eller sednare måste tillfalla nationerna — illa nog, om den måste med onaturliga strider köpas. Den allmänna opinionens kraft på Regeringsmaktens utöfning liar beständigt sökt att göia sig gällande i alla tider oell alla stater. Der den icke kunnat det på lagligt sätt, har det skett medelst våldsamma medel. Der den icke lyckats alt under upplystare och mildare former framträda, hafva nationerna fordomdags, till och med i lagarna, förbehållit sig rättigheten att döda den Styrelse, som ej fullgjorde sina pligter; och historien utvisar, att under civilisationens framsteg, blodsdomar, landsförvisningar, ostracismen, m. m. endast efter liand kunnat vika för de lindrigare ansvarspåföljder, hvilka i samma mån blifvit mera kraftiga xich tillfredsställande för nationerna, som moraliteten hos maktens innehafvare erkänt nödvändigheten af Regentens och folkets inbördes förening och förtroende.
Sä som sivar pä denna obillighet fäc jag endast göra den frägan: skulle der wäl wara Lllltat, att wittnen, som sert ett mord begäs, som kunna nawngifwa mördaren, men ej deltagir i gerningen, skola nndergä dennes straff, i fall han ej kunde ertappas? En lag, som statuerade fädant, skulle snart nplöla hela samhället. Man anser kanske exemplet wäl högt tilltagit, men jag fär begära, atr man mä pammna sig, akt bade mördaren Den 24 Juni!. sch författaren fia under criminal-lagen, och att man sä osta jemnfört detza begge personer i afseende pä dek personliga förolämpandet. 8 Mom. af samma § utstakar, art äklagaren ware förfallen kill ivo R:vre böter, om domaren wid rättegångens slut skulle pröfwa, att äklagaren i otränadk mäk anställt rättegången. Jag förestår den tillökningen i detta moment, att samma domare mä pröfwa, hwad swaranden bör njuta i ersättning för dec lidande han genom rättegången sätt widkännag, och hwilken äklagaren bör kännas skyldig till swabandcn erlägga. Den stora magi, som blifwit senni ad i Hof^antzlerns hand, skall ej kunna annat, än pä längd undergrafwa tryckfrihetens werkliga existens. Det blefwe för widlöfrigk, akt genomgå och upräkua alla de fast, der Constitukions-sllskortet ökat denna magt, -och hwilken jag önskade mätte reduceras till sin förra alltför tillräckliga storlek.
Vi skulle fä se våra utmärkta trupper, hvilka, tack vare organisationens brister, ej ännu kunna anses utgöra en armé, och hvilka kanske ännu tarfva genomgripande åtgärder, innan de kunna betrygga vår sjelfständighet oell oberoende. Vi skulle få se krigsinrättningar, vår militära undervisning, sjukvård, administration m. m., hvilka kanske ännu icke fått deras nödvändiga organisation; detta befordringssvstem, som hos oss är rådande, och den blodslottning, som nu sednast blifvit föreslagen, och slutligen skulle vi äfven lå skåda bilden af vårt sjöförsvar, ett försvar snart sagdt utan någon materiel att skydda våra vidsträckta kuster, allt detta belyst af sanningens fackla, till vår varning och väckelse. Sannerligen, Mine Hrrl för våra blickar skulle upprullas en talla full ined bleka, ovissa dagrar, men hvars djupa och långa skuggor kanske skola i en framtid allt mera mörkna, såvida ej en mild Försyn kastar någon ljusglimt deröfver! Jag vet väl, såsom deri siste talaren anmärkte, att grundiagarne icke medgifva en sådan teckning; men jag tror, att den skulle kunna vara mycket upplysande för nationen, och att den debatt, som med anledning deraf skulle uppstå, icke bordt sakna sitt stora gagn för Regeringen; ty af hvem skall Begeringen få höra den rena, osminkade sanningen, om icke af landets representation! Hvad nu beträffar Konst.-Ulsk:ts föreliggande Meni., angående décharge för Stats-Rådets ledamöter, så kan jag omöjligen med tystnad förbigå detsamma. Jag tror att Utsk:t mycket oriktigt uppfyllt sitt dyrbara och ansvarsfulla kall att granska Stats-Råds-Prot:na och upptaga enskildta anmärkningar från Riks-Stånden samt behandla dem i enlighet med 106 och 107 §§ K. F. Uen 4 April f. m. 13 Betraktar man först 106 §, så finner man, attKonst.-Utsk:t icke är domare, utan anklagare, inför Riks-Rätt när fråga är om Konungens rådgifvare. Utsk:t åligger icke att uppträda såsom domare eller advokat och plädera för någon; detta har likväl Utsk:t i sitt Betänk, gjort.
Brefven den 26 Oktober 1748 och den 7 April 1805, hvarigenom dels utländske adelsmän, som hit till riket inkommit, dels ock Svenska Akademiens ledamöter förklarats berättigade att åtnjuta samma förmåner i rättegångsmål med Svenske adelsmän och att således, lika med desse, i vissa mål omedelbart af Hofrätt dömas, komma att till all verkan förfalla. En sådan lagförändring kan väl ej, på sätt anmärkt blifvit, medföra förlust för Ridderskapet och Adeln af dess nuvarande rätt att äfven i städerna sjelfva utse personer till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i adliga sterbhus. Denna rätt är nemligen ej uttryckt i Ridderskapet och Adelns privilegier eller i_de lagrum, hvars upphäfvande blifvit yrkadt, utan grundad på 35 § af Kongl. Resolutionen den 3 Oktober 1675 och Kongl. Förordningen den 1 Mars 1749. Emellertid Lag-Utskottets Utlåtande ,J\f 81. 7 har dock Utskottet ansett nödigt, att, till undvikande af misstydning, särskildt förbehåll om nämnda rätts fortvarande bestånd bör göras, i enlighet med hvad motionären jemväl föreslagit. Det återstår nu att erinra derom, att frågan, såsom berörande Ridderskapet och Adelns privilegier, beror på samtliga Riks-Ständens öfverenskommelse och Kongl. Maj:ts bifall. Men under förutsättning af sådan öfverenskommelse och sådant bifad, får Utskottet till Rikets Ständers pröfning framlägga följande förslag till författning: Sedan Rikets Ständer öfverenskommit, att den i 6 § af Ridderskapet och Adelns den 16 Oktober J723 utfärdade privilegier grundade samt i 8 och 9 morn. af 2 § i 8 Kap.
Dock vill jag anmärka, att denna 5 § står uti ett så nödvändigt sammanhang med antagandet af 3 punkten under litt. c) i 6 §, att jag verkligen skulle ångra det votum jag afgifvit, om jag icke ansåge mig säker, Den i 0 April. 249 lier, alt R. o. Ad. liar för afsigt att biträda åtminstone den förra hälften af denna 3 punkt i 0 §, hvilken innehåller ett uttryckligt förhud, att desse aflemnadc vinstmedel må uti laneeller credilivrörelse disponeras. Icke dertill måga desse medel användas, utan lill fyllande af Slatens behof och för att sätta Regeringen i stund alt, genom nyttiga förelag, sprida medlen i landet, hindra deras skrinläggande och gifva tlem sysselsättning och bröd, som söka sysselsättning och bröd. Frih. Raab: Ehuru jag visserligen icke kan medgifva, att det förslag, sorn jag lagil mig friheten framställa, innebär endast en obetydlighet, dä del tvertom i min tanka afser en betydlig fördel för den allmänna rörelsen, så vill jag likväl nu vid denna 5 § afstå från att yrka någon propos. pä detsamma; i synnerhet som jag befarar, att delta kunde taga hort någon röst för det nyttiga föremål, som man här bör söka belrämja. I hufvudsaken ber jag få fästa uppmärksamheten derpå, att, säga hvad man vill, skulle det ändock blifva en verklig sedelindragning, om man, i enlighet med Hr von Hartmansdorffs förslag, skulle besluta alt bancovinsten stannade i Banken, enär derigenom den obetydliga sedelulsläppning, som Ulsk. i § 48 föreslagit lill inlösen af enskildes i Banken ägande fordringar, helt och hållet skulle uteblifva. Icke kan man eller, såsom Hr von Hartmansdorff, säga, att Banken skulle bele sig såsom en vinglare, om den, i st. f. att betala sin skuld, bortskänkte sin vinst, då Banken i alla fall äger en grundfond af 10 millioner r:dr utom sina fastigheter. Banken är ju en Statens inrättning, hvaruti samhällets medlemmar äro aclie ägare; dessa äga således anspråk på att få tillgodonjuta den vinst, som för Banken uppslår.
Har öfver något ersättningsanspråk dispacheur sig ej utlåtit, eller är hans utredning i annat afseende ofullständig och kan det icke, efter dispacheurs hörande, af nämnden omedelbarligen rättas; håfve nämnden makt att målet i de delar till ny utredning af dispacheuren återförvisa. § 328. Kommer, under det parternes tvist hos nämnden anhängig är, någon och begär att hörd varda, förty att saken hans rätt rörer; läte nämnden honom få kunskap om det som i saken förekommit, höre ock parterne öfver hans påstående och iniördre, der hans anspråk outredt är, dispacheurs yttrande. Sedan utlåte sig nämnden, i ett sammanhang, öfver den mellankomnes och de förre parter nes talan. Åberopar mellankommande part vittnen, att sin talan dermed styrka, öfverlemne nämnden till Rätten att om sådant förhör i laga ordning besörja. Protokoll öfver förhöret skall till nämnden aflemnas inom åtta dagar efter det förhöret skett, såvida det inför Rätten egt rum, eller inom två dagar från det protokollet Rätten tillhandakommit, der förhöret vid annan domstol föregått. § 329. Vid sakens slutliga pröfning bestämme ock nämnden om och till hvad belopp rättegångskostnad af tappande part gäldas bör; så ock om parterne, gemensamt eller endera, skola utgifva det arfvode, hvartill nämnden, i och för sakens handläggning, berättigad är. Det arfvode vare två procent af den summa, som omtvistas, dock så, att etthundra riksdaler är det minsta och femhundra riksdaler det högsta, som till nämnden i arfvode utgå bör. § 330. Hvad de fleste i nämnden säga, gälle för nämndens beslut. Sedan nämnden sitt beslut fattat, läte ordföranden det upptecknas och af nämnden underskrifvas och lemne det sedan till Rättens ordförande, hvarefter Rätten låte det i sitt protokoll införas och gifve, på grund deraf, dom i saken till parterne ut. Hvad nämnden beslutit skall till efterrättelse lända ; ej må i det beslut ändring sökas. De handlingar, hvilka ej till parterne återställas, skola till Rättens vård ofverlemnas. 131 § 331.
M:t finner sådant lämpligen kunna ske, att från jordbruket skiljas, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de hittills varit, i sin egenskap af posthemman, befriade; — samt att, såsom följd deraf, posthemmauen tillförbindas att, i likhet med andra i skjutslag indelade hemman, deltaga i det allmänna skjutsningsbesväret, såsom detta kommer att utgöras; och att å Riksstatens Sjunde Hufvudtitel anvisas och ställes till K. Mits disposition ett årligt reservationsanslag af 70,000 rdr rmt att till Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad, som genom postskjutslegans hö - 324 I) en 23 Oktober f. m. jande komme att upstå; med bemyndigande tillika för Poststyrelsen att använda de besparingar, som å detta anslag kunna göras, till ordnande å postvägar af gemensam befordran af post och resande; öfverlemnande till K. M:t att bestämma de reglementariska föreskrifter, hvilka för denna trafik kunna befinnas nödiga.» Propos. på godkännande af det uplästa förslaget till voter.- propos. blef sedermera framställd och med ja besvarad; hvarefter upsattes och justerades ett prot.-utdrag öfver de af E. o. Ad. rörande så väl BondeSt:ts inbjudning som Utskrts Mern. sålunda fattade besluten. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts den 20 och 22 dennes bordlagde Mern. N:o 201, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utslcts Betänk. N:o 161, i fråga om det af komiterade upgjorda förslag till förorda, oin landsting. Utskits anmälan om de delar af förslaget, som blifvit dels genom samtliga EiksStms och dels genom tre Stånds sammanstämmande beslut af R. St:r godkända. Lades till handlingarne. Utsk:ts till andra RiksStånd gjorda inbjudning ronde § 13, samt yttranderne ang:de S§:na l® 0L‘h 3 5. Lades till handlingarne.
Med anledning af Vetenskaps-akademiens gjorda underdåniga hemställan att, — emedan i afseende på vården och förökandet af museets förråder, vore vigtig! att, för nödig beräkning, på förhand noga kånna de årliga tillgångarne, l. ex. för inköp af dyrbarare samlingar, hvilka skulle terminvis under loppet af flera år betalas Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 161 betalas, men en sådan fördel föga kunde begagnas så länge utaf anslaget till malerielen, till inköp af sällsynta föremål och till arbetsbiträde, utgörande 12,500 l!:dr Rint, större delen, eller 0,000 R.dr, endast för tiden intill nästa statsregleringsperiod vore anvisad, — berörda anslag mätte varda i sin helhet på ordinarie stat uppfördt, har Kongl. Maj:t nu föreslagit, alt berörde 9,000 R:dr måtte på ordinarie stat upptagas; och då Akademiens berörda hemställan synes Utskottet vara väl grundad, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 94:o. Vidare har Kongl. Majit begärt att lönen för Konservatorn vid Naturhistoriska Riksmuseum måtte höjas med 1,000 Ridr och att för dennes biträden mätte ytterligare anvisas 400 Hulr; Och då, på sätt af Statsråds-protokollet inherntas, de göromål, som åligga Konservatorn vid museum och hans biträden, komma att genom lokalens utvidgning väsendtligen förökas, enär ej blott de stora, hittills al bristande utrymme oberedda och ouppställda lörråderna al naturalster fordra mycket arbete och tid, om de skola kunna snart ordnas, utan ock uppsigten öfver samlingarne blifver långt vidsträcktare än tillförene, hvartill kommer alt Konservatorn, oaktadt all skicklighet, icke inom landel eger utsigt till någon befordran, synas de föreslagna tillökningarne för institutionen behöfliga, hvadan Utskottet, med anmälan alt Konservatorns aflöning för närvarande utgör 1,500 Ridr, tillstyrker, att de af Kongl.
De stötte hastigt från land, så att pråmen kom ut i strömfåran och dref ned mot Karlstad, just då kaleschen kom fram till färjstället. I vagnen sutto grefve Henrik och grefvinnan Märta. Nu sprang grefven fram för att fråga färjkarlen, om han sett hans grefvinna. Men som grefve Henrik var smått förlägen öfver att nödgas fråga efter en förrymd hustru, så sade han bara: »Det är någonting borta!» »Jaså,» sade färjkarlen. »Det är någonting borta! Jag frågar, om ni sett någonting?» »Hvad är det han frågar om?» »Ja, det är detsamma, men det är någonting borta. Jag frågar, om han färjat någonting öfver älfven i dag.» På det sättet fick han dock ingenting veta, och grefvinnan Märta måste själf tala vid karlen. Hon visste om en minut, att den de saknade befann sig ombord på en af de trögt bortglidande pråmarna. »Hvad är det för folk på de där pråmarna?» »Åh, det är väl kavaljererna, som vi bruka säga.» »Ah,» säger grefvinnan. »Ja, då har du din hustru i godt förvar, Henrik. Då vända vi lika så gärna om hem genast.» Ute på pråmen rådde just ingen så stor glädje, som grefvinnan Märta trott. Så länge den gula kaleschen var synlig, satt den förskrämda unga kvinnan hopkrupen på lasten utan att röra sig eller säga ett ord. Hon bara stirrade på stranden. Troligt är, att hon, först då hon sett den gula kaleschen aflägsna sig, kände igen kavaljererna. Hon rusade upp. Det var, som om hon ville fly på nytt, men hon blef hejdad af den närmast stående, och så sjönk hon med ett sakta kvidande åter ned på lasten. Och kavaljererna vågade ej tala till henne eller göra henne frågor. Hon såg ut, som om hon stått på vansinnets tröskel. De sorglöses hjässor började sannerligen tyngas af ansvar. Detta järn var, redan det, en tung börda för ovana skuldror, och nu skulle de till på köpet vaka öfver en ung, ädelboren dam, som rymt från sin man.
Att åter min uppmärksamhet tillförene icke blifvit uppå berörde omständighet särskildt fästad, må uti sådant fall lända mig till någon ursäkt. För min del skall jag dessutom aldrig uti det förhållande, att ett missbruk blifvit, om äfven genom något å min sida begånget förbiseende, så till sägandes häfdvunnet, söka något försvar eller skäl för dess fortfarande tillämpning. På det att sålunda Frih. Rudbeck, med den omsorg, som jag är förvissad af honom egnas åt det honom anförtrodda ansvarsfulla värf, måtte kunna noga öfverväga, huruvida jag icke haft rält uti min förutgående anmärkning, har jag ansett mig icke kunna undgå att till besvarande upptaga hvad han i ämnet andragit. Deremot har Hr Frihtn genom ofullständigt inhemtad kännedom om innehållet af milt förra anförande, föranlåtits att till besvarande upptaga åtskilligt, som jag icke vid sagde tillfälle yttrade eller fann ega sammanhang med då föredragna ärendet; hvadan jag står fast vid den öfvertygelse, att min anmärkning icke varit obefogad, och att Hr Frilun gjorde väl och ändamålsenligt i att förunna den en benägnare uppmärksamhet. Anmäldes och bordlädes Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulslcts Retänkm: N:o 9, i ani. af väckt motion om upphäfvande af de, genom K. Förordn. den 17 Sept. 1783, lotshemman förunnade friheter; 458 Den 21 Februari.
N:o 48, i ani. af väckt motion om förändring i K. Föror,'ln:n d. 20 Jan. 1824, i fråga om ersättning till egare af vattenverk som Hyttas, eller då vatten afledes för sjösänkning; N:o 49, i aril. af väckt motion om Kungörelsers upläsande å sockenstämma; N:o 50, i ani. af väckte motioner om uphäfvande af stadgandet i 10 Kap. 5 §:n ByggningaBm, i fråga om vite för åverkan m. m.; samt N:o 51, i ani. af väckt motion om stiftandet af en lag, hvarigenom telegrafdepesclier förklaras i vissa fall vara gällande såsom vore de skriftligen afgifne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, Sammansatta Statssamt Allm. Besv.-»o. Ekon.Utskis d. 27 sisth Febr. på bordet lagda Betänk. N:o 58. i ani. af väckt motion om anvisande af en särskild fond för belåning af fabrikater oell handtverks-produkter. Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo BänkoUtskrs d. 27 sisth Febr. på bordet lagda Meni. N:o 85, i fråga om tiden hvarunder ränta och provision å förstriickningar från statslånefonden må förskottsvis afdragas. Föredrogs och bifölls BnnkoUtskis d. 27 sisth Febr. på bordet lagda Utlåt. M:o 86. i ani. af väckt förslag om eftergift af öfverränta ä ett af Faktoren F. Hofgren uptnget diskontlån. Föredrogs och bifölls LagUtskis d. 27 sisth Febr. på bordet lagda Betänk. N:o 86, i ani. af väckte motioner om förändrade oell skärpta straffbestämmelser för olofligt spel.