Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o i35 i ahledn. af väckta motioner 0111 förändringar i författningarna, rör:de bergs-och jernhandteringen i Riket; N:o 136 med förnvadt förslag till sammanjemnkning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i frågan om enskilda theatrars inrättande, om censur å theaterstycken, samt 0111 upphörande af de afgifter till K Thealerns och Hofeapeilets pensionscassor, som för representationer i landsorterna erläggas; Expedition sUtskottet: N:o 18. i anledn. af återremiss från H. R. o. Ad. af Exped.Utsk:s förslag till ond. skrifvelse N:o ig5. Vidare upplästes och lades pä bordet följande från Ridd.- Utskottet inkomne Hörsamste Memorial! Medelst prot utdr. af d. 18 sisth Äng. har IT R. o. Ad. till Utsk. remitterat en af Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr , väckt motion, att en lämplig plikt af 2 r:dr b:co måtte stadgas för den ledamot, som, under påstående plenum, från dess utsedda ställe borttager den i Ridd.salen anslagna föredragningslista. Då Utsk , lika med motionären, finner det vara mot god ordning stridande, att ej mindre den i Ridd.salen uppsatta föredragningslista, än äfven andra till allmannare underrättelse anslagna handlingar varda obehörigen borttagna, har Utsk. således ansett sig äga anledn. tillstyrka följande tillägg till R. o. Ad:s Ordningsstadga: ”Den ledamot, som, under påstående plenum, obehÖri”gen borttager de i Ridd.salen anslagna handlingar, plikte 2 ”r:dr b:co.” Hvilket dock till R. o. Ad:s egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm d. 1 Nov. 1834. På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. IV. F. Dalman. Frih. Oxenstjerna, Carl: Jag får hos Hr Gr. o.
September af mitt då i underdånighet framställda förslag till förändrad organisation af Dess Flottas Officersoch Under-Officers-Corpser, i Nåder behagat, med gillande af förslaget, tillika förklara, att den nya organisationen skulle tråda i verkställighet den 1 April nästkommande år, så framt Rikets Ständer då hunnit besluta i den del af frågan, som tillhör deras afgörande, och i följd häraf frågan bör på lämpligt sått bringas till Rikets Ständers kännedom; så tillåter jag mig i underdånighet hemställa, att, ehuru, enligt Rikets sist församlade Ständers medgifvande, de genom tjensteindragningar redan beredda och ån vidare uppkommande besparingar åro för berörda organisations tillvågabringande att tillgå och ökade statsanslag icke blifva dertill erforderliga, Eders Kongl. Majit nu måtte i Nåder förklara Sig vilja Sitt rörande denna organisationsfråga fattade beslut Rikets Ständer meddela, på det att de för ofvannåmnde Corpsers aflöningsstater nu anvisade medel må för den beslutade organisationens fullständiga genomförande fortfarande och framgent göras tillgängliga, samt derjemte låta det öfver ärendet uti Stats-Rådet förda protokoll till Rikets Ständer öfverlemna; hvarvid jag icke kan undertrycka min åsigt om fördelen deraf, att ifrågavarande nya organisation blefve genast vid dess verkställande fullständigt genomförd, ehuru jag, då derigenom de för densamma på Hufvud-Titeln nu tillgängliga medel skulle öfverskridas, ansett denna fråga endast böra till Rikets Ständers eget bedömande öfverlemnas. “ “Vidare och enär, i enlighet med Eders Kongl. Majits vid berörda frågas afgörande jemväl meddelade föreskrift, förslag till förändrad organisation eller reglering af öfriga Flottan tillhörande Corpser och Stater komma att, i den mån omständigheterna medgifva deras utarbetande, Eders Kongl. Majits
Denna vara är, om icke en öfverflödsvara, åtminstone en vara som köparen gerna kan betala lill del pris, hvartill den med nuvar. tull kan lemnäs; och dä R. o. Ad. i alla fall i många öfriga frågor blir af olika tankar med de andra Stånden, ehuru de frågorna till en stor del äro af vida mindre vigt; samt dertill kommer att, enligt livad jag tror mig känna, Staten skulle för lora omkring 4 ä 500 r:dr om året genom den ifrågaställa lullnedsättningen, så kan jag ej annat än anhålla, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. Hr von Hohenhausen: Då denna vara är så lätt att insmuggla i de små askarne, hvaruti den vanligen är förvarad; och då ännu ej någon fabrik uppstått inom landet, tillräcklig för dess behof, sä väl i qvantitet som qvalitet, samt då behofvet af dessa knall7 H, 8 114 Den 15 Juli c. m. hallar blir alli större och slörre för jägarne, så tror jag att R. o. Ad. äger fullt skäl att i likhet med PresleSt. antaga den föreslagna nedsättningen. Det kan dessutom äfven, i afseende på denna mindre artikel, hvarmed utan fara kan experimenteras, vara ett skäl att söka till att få se den effekt, som en sådan tullnedsättning i mängd påstås skola medföra på förökandet af tullinkomsterne. Vi kunna dä vid nästa riksdag hafva ett exempel i detta afseende, hvilket kunde vara af intresse att få se; synnerligen då här inom landel ej tillräckligt knallhattar tillverkas utan de måste köpas af utläudningen. Jag tillstyrker derföre antagande af inbjudningen. Uppå härefter framställd proposm antog R. o. Ad. Utsk:s inbjudning, att med frånträdande af Ståndets förut fattade beslut godkänna den af Utsk. föreslagna införselstull å knallhattar, samt ansågs voter:s-propos:n N:o 195, till föjd deraf hafva förfallit. 6:o Knappar och Knifvar.
För erhållandet häraf tager man nu mera nästan alltid i anspråk spänstigheten hos vattenånga (en ångmaskin) eller den drifvande kraften hos ett vattenfall genom användande af en vattenkraftsmaskin af ett eller annat slag. Accumulatorn är en maskin, i hvilken elektriska strömmen kan magasineras. Man kan ladda accumulatorn på er ort medelst de elektriska strömmarna, som erhållas från en stark dynamo-elektrisk maskin, och sedan tillgodogöra sig den elektriska strömmens kraft på hvad tid och ort man behagar. Under det man förut var beroende af en sorts ångmaskin eller vattenkraftsmaskin, kan man nu medels användande af sådana nu nämda maskiner med ringa besvär använda elektrisk kraft till hvaijehanda industriella arbeten Ur Dagens Krönika. 4utan att nedlägga mycket kapital på en dyrbar maskin, som man dessutom endast med stor kostnad och besvär kan flytta från en ort till en annan. Accumulatorn består af en trälåda, inuti hvilken finnas tvenne med ett mönjelager öfverdragna och tillika med svaf-velsyradt vatten omgifna blyplåtar. Dessa äro tillika starkt veckade for att de inom ett litet rum skola erbjuda så stor yta som möjligt Beklädnaden med mönja är anbragt på båda sidor och omgifven med pergamentpapper och filt, så att hvar och en af blyplåtarna är innesluten i en filtbeklädnad, som skyddar mönjelagret Från de båda blyplåtarna gå trådar af samma metall till lådans båda ändar, hvarest de äro förenade med tvänne klämskrufvar. För att kunna ådagalägga, hur accumulatorn verkar, vill jag erinra om uppkomsten af den elektriska strömmen inom en vanlig stapel. I en sådan omsättes den kemiska kraften i elektricitet Man kan icke i en stapel erhålla någon elektrisk ström utan att den kemiska kraften kommer i tillfälle att verka. Genom vissa ämnens upplösning i en syra erhälles den elektriska strömmen, hvilken sålunda icke alstras endast genom beröring mellan de vätskor och fasta ämnen, som ett elektriskt batteri innehåller. Lika litet här som någon an-nanstädes alstras $n ny kraft: det är den kemiska fränd-skapskraften, som omsättes i elektricitet Vore icke detta fallet, så skulle en galvanisk stapel vara ett slags » perpetu-um mobile ».
Sedan vandrade jag mycket omkring; kom till en tullport, der tvenne soldater suto och spelade det här vanliga min'al spelet med snäckor, som delas ut i 6 gropar på hvardera sidan af ett bräde. Jag fick dock ännu ingen reda på det spelet. Nära tullporten var en begrafningsplats, der just nu ett barn råkade begrafvas. Processionen bestod här af blott fullvuxna, som på en ganska vacker melodi sjöngo islams troslära. Just när likkistan bars in stannade qvinnorna, som följde med efterst i tåget, utanför kyrkogårdsporten och skreko och jemrade sig; isynnerhet ropade en högljudt med gråtande röst ja valadi och dylikt, mest allt betydande: o min son! Äfven de andra klagade och ropade. Gick sedan åter in i den Armeniska trädgården och helsade på trädgårdsmästaren, som på det vänligaste tog emot mig. Men han var nu sysselsatt med trädgårdsarbete, så att han ej hann med mig. Derifrån vandrade jag småningom middagstiden hem och träffade åter på vägen en likprocession, föregången af en hel hop pojkar, som skreko och vredo sina ansigten förfärligt. Förmodligen var det läraren i någon skola, som följdes af sina lärjungar. Handlade tobak, och af en näslös Turk, som handlade med gammalt skräp, en Engelsk upplaga af Nya testamentet på Etiopiska för billigt pris. Straxt efter middagen gick jag åter ut till min moské, men träffade ej heller nu min sheikh; men under det jag i sällskap med hans mueddin och tvenne andra slarfhankar satt på några stenar utanför moskétrappan och väntade, samlade sig allt flere dit, så att vi slutligen voro ett sällskap af omkring 10 personer, som suto der och stekte oss i den ganska varma solen och njöto rätt af söderns "il dolce far niente." De undrade högeligen hvad jag var för en fogel, men när förmodligen mueddin underrättat dem att jag ville lära mig Arabiska, började de fråga mig hvad det och det hette på Arabiska; när jag visste det, skrattade de nöjdt och när jag ej visste, sade de mig det Arabiska namnet med högsta välvilja, och voro öfverhufvud glada och hyggliga, så att jag fann mig väl ibland dem.
Anta medlen — att coursell* under samtliga åren denna indragning fortfar, håller sig så låg, att Banken låter liela beloppet inkomma i Silfver, och —att kostnaderna härvid blifva så dryga, att behållningen endast blifver t22 sk. Baneo-Sedlar för x R:dv Kamb. Banco, det vill säga i a i sk. under hvad coursen var någon tid förliden sommar, under det enskilda likväl funne sin fördel att till Banken leverera Silfver efter realisations-grunden, 128 sk. för en R:dr Silfver, efter gamla Svenska myntfoten; b) i afseende på återutlåningen,-—att de upplånta medlen icke genast, efter det att de i Banken influtit, kunna åter utlånas, ulan att detta sker efterhand, hvarigenom Banken under någon tid måste betala ränta för penningar, som ännu hos dem ligga ofrugtbara; g) i afseende pä återbetalningen af Bankens skulda — att denna börjar med år x835 eiler första året sedan Lånet till fullo ingått; —- att till ränta och amortering år - Bil. till Banco-Utskotlets Betänkande IV:o g3. 5 ligen anvises 5 procent af primitiva Capitalet (^således för 2 millioner R:drs Lån 100,000 R:dr), hvarigenom, på sätt Tabellen N:o 3 upplyser, hela skulden blifver infriad år 1875 ; — att vid Remisserne Banken i medeltal måste betala för hvarje R:dr Hamb. B:o i3r sk, Banco-Sedlar, eller 3| procent öfver det nya pari, hvilket bör anses så mycket tillräckligare, som fonden, genom sin förskotts-rätt på Låne-Banken till mer än -|, af dess hela års-ulgift, eger tillfälle att välja de fördelaktigaste tidpunkter för dess vexelköp; —r samt alt alla utgifna Obligationer måste inlösas med full ålydande valuta. d) i afseende påförvaltnings-lcostnadj — att denna antages för de år, då indragningen af det upptagna
Efter att sålunda hafva omförmält ej mindre de stambanor, för hvilka anslag blifvit begärda, än jemväl de enskilda jernvägsanläggningar, dem Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen ansett företrädesvis kunna komma i fråga till låneunderstöds erhållande, har Kongl. Maj:t, med åberopande af hvad i den till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statens jernvägsbyggnader blifvit yttradt om vigten af en jernvägsförbindelse mellan de förenade rikenäs hufvudstäder och de fördelar, som deraf vore att vinna icke blott i militäriskt afseende och för underlättandet af varuutbytet mellan de båda rikena, utan ock för ett kraftigt befrämjande af de unionela förhållandenas utveckling, uti den nu öfverlemnade nådiga Propositionen anfört, att de financiela förhållandena icke i allmänhet gjorde tillrådligt att för den närmaste tiden, vare sig till bekostande af de jernvägsanläggniugar, som omedelbart af Staten utföras, eller till understöd medelst lån åt sådana, hvilka blifvit af enskilda bolag eller korporationer ifråga - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. 3 satta, upplåna allt för betydliga summor, Kongl. Maj:t funne Sig böra föreslå Rikets Ständer, att. vid innevarande riksdag uteslutande för nordvestra stambanans fortsättning anvisa de medel, som för jernvägsbyggnader kunde komma att beviljas. Denna bana vore nu från sina begge ändpunkter påbörjad. Rikets sednast församlade Ständer anvisade nemligen dels erforderligt belopp för anläggning af den del utaf nämnda bana, som hade sin sträckning från vestra stambanan till Christinehamn, dels jemväl 600,000 R:dr, jemte blifvande räntevinst på statslånefonden, beräknad till omkring 400,000 R:dr, för utförande på bandelen från riksgränsen till Arvika af sådana arbeten, sorn fordrade längre tid för deras fulländning. Hela kostnaden för sistnämnda bandel med en längd af 3 mil 31,000 fot bade beräknats till 3,893,998
Uti den förra af dessa motioner,! i hvilken biskoparne Holmström, Heurlin och Bergman instämt, har blifvit anfördt, att sedan Rikets sednast församlade Ständer, i underdånig skrifvelse den 20 Oktober 1848, förmält att de ansett, att det borde såsom rättsenlig grundsats antagas, alt till befordran inom kyrkan ali förhöjd tjenstårsberäkning matte, ju förr desto heldre, upphöra, samt i öfverensstämmelse dermed hemställt, att ersättning för den mistade förhöjda tjenstårsberäkningen borde, i den mån behofvet påkallade, beredas i ökade löneförmåner genom statsanslag, vore det en pligt att bidraga dertill, att detta Rikets Ständers af Kongl. Majit sedermera under den 26 Oktober nästlidet år godkända beslut, ju förr desto heldre till verkställighet befordrades; hvadan motionären, bland annat, derom Utskottet i sammanhang med yttrande om reglering af anslagen under 8:de hufvudtiteln sig utlåtit, föreslagit att fångpredikanterne vid länshäktena och rikets straffanstalter måtte under förbehåll af den förhöjda presterliga tjenstårsberäkningens upphörande erhålla sådan lönetillökning att deras hela sammanslagna lön uppgår till 600 R:dr Banko. Uti den sednare af ifrågavarande motioner har prosten Melander, med hvilken doklorerne Säve, Sandberg och Abr. Nordström samt prostarne Tellbom och Eurén sig förenat, begärt, att då fångens religiösa undervisning är den säkraste grundval, på hvilken hans förbättring måste stödja sig, och den rot, ur hvilken all pånyttfödelse måste utgå för att ega friskhet och bära goda frukter, de vid cellfängelserna anställde predikanter måtte såsom minimum tilldelas i årlig lön 1000 R:dr Rgs, emot vilkor att den förhöjda tjenstårsberäkningen upphör samt att ingen annan befattning får med fångpredikants-sysslan förenas. Med detta arfvode trodde motionären att dessa maktpåliggande befattningar aldrig skulle sakna fullt skicklige sökande, de der af inre drift kände sig uppmanade att på denna gren af den inre missionen uppoffra sina själsoch kroppskrafter.
Detta skedde med mycken omsorg och med tillhjelp af en liten metallspegel, en kam och tvenne sminkburkar. Den arma Myro måste emellertid för sig sjelf medgifva, att omsorgen var så godt som förspilld. Hon betraktade sig suckande i spegeln. Den sjukdom, som hon genomgått, hade beröfvat henne de rika lockar och den friska hy, som förr varit hennes stolthet. Håret hade betänkligt glesnat, och Myro hade icke ens råd att anskaffa sig falska lockar. Ansigtet var uppsväldt genom flitiga offer åt vinguden och hyn mörkgul. Detta sista fel kunde visserligen afhjelpas genom ett skickligt begagnande af burkarnes innehåll – och Myro var mästarinna i toalettens konster – men hon måste likväl slutligen för hundrade gången inom sig sjelf medgifva, att här vore alla bemödanden så godt som fruktlösa. Konsten förmådde icke ersätta den gåfva, som naturen återkräft. Den stackars Myro suckade djupt, och när hon betraktade den urblekta kiton, som hon i dag utvalt, och som likväl var den bästa hon egde, kommo till och med tårar i hennes ögon. Denna sysselsättning hade upptagit en god del af Myros förmiddag, och det var först, sedan hon slutat densamma och stod färdig att gå ut, för att försöka sin lycka för dagen, som hon åter kom att tänka på sin rumkamrat och väninna. – Men hvar är Rakel? Hon, som annars ej kan förmås att lemna kammaren, så lång dagen är! Myro började blifva allvarsamt bekymrad med anledning af Rakels uteblifvande. Hon påminde sig det ovanliga och besynnerliga lugn, som denna under föregående afton visat. Men Myro ville ännu icke lemna plats för den grufliga tanke, som härvid uppsteg hos henne. Sjelf var hon, i trots af sin usla och föraktliga belägenhet, rädd för döden och kunde icke tilltro en varelse af sitt kön tillräcklig beslutsamhet att frivilligt störta sig i det obekanta, dystra Hades. Myro skyndade till sin granne, snickaren, för att höra, om denne möjligen sett hennes väninna, om han visste, vid hvilken tid hon gått ut och åt hvilket håll hon aflägsnat sig.
Att städerne skulle komma att vidkännas större kostnader genom Kämners-Rätternes indragning och deraf föranledd tillökning i Rådstufvu-Rättsledamöternes antal, kan Utskottet ej eller inse; ty dels blifver i många släder, der Kämners-Rätt nu är, ingen tillökning al dessa ledamöter behöflig, hvarpå flere städer, der Kämners-Rätterne redan blifvit indragne, utgöra ojäfagtiga bevis, dels kan i andra städér, hvarest rättegångs-ärendena äro flere, än att de kunna af den förut varande Rådstufvu-Rätten skötas, Kämners-Rätten till en afdelning af Rådstufvu-Rätten förvandlas.. Derigenom, att en sak fullföljes från Härads-Rätt till Hof-Rätt, besparas för parterne de kostnader, som nu åtgå vid Lagmans-Rätt. Rättegången utföres der, likasom i Hof-Rätt, oftast genom fullmägtig, så att kostnaden i detta afseende merendels är i begge domstolarne densamma. Om i HofRätt förhör med vittnen kommer i fråga, hvilket äfven nu ofta händer, så kan den utväg lältligen vidtagas, att, på sätt nu jemväl sker, låta dem vid Under-Rätt afhöras, hvilket medför mindre besvär och kostnad, än om de: skolat vid Lagmans-Rätt höras. Utskottet, som alltså icke anser någon gillig grund finnas för uppskof med omförmälde, länge önskade förändring, i afbidan på den måhända ännu aflägsna pröfningen af förslaget lill ny Civil-Lag, får, till besvarande af de emot Betänkandet i öfrigt gjorda eiinringar, anföra följande::
En åtgärd, genom hvars vidtagande, ej allenast ofvanberörde, inför Sveriges Konung redan anmälda beslut skulle, på ett grundlagsstridigt sätt, upphäfvas, utan ock Nationens förtroende till Banco-Utskotlets Betänkande JY.o t3a. 7 den nu senast verkställda realisationen och den större varaktigheten deaf än af de föregående myntbestämningarne helt och hållet rubbas. Sedan, under 2:ne decennier eller under åren 1808—1828, tre och. trettio millioner R:dr Banco blifvit tagna från Banken till fyllande af Statens behof, och sedan Rikets sist församlade Ständer låtit af dessa medel, på en gång, i sjelfva verket afskrifva nära femton millioner R:dr, ehuru detsamma ”till en påminnelse om det framfarna ock en varning för det tillkommandeännu inom linien i Bankens räkenskaper balanceras; så hyste jag i sanning den säkra förhoppning, att något ytterligare tillgripande af Bankens tillgångar, för bestridandet af Stals-Verkets utgifter, ej skulle, åtminstone icke vid denna Riksdag, ens komma i fråga. Banco-Utskottets med 6 rösters pluralite nu fattade beslut har dock ådagalagt bedrägligheten af denna förhoppning, grundad på den allmänna erfarenheten om de följder, som detta af Rikets Ständer begagnade sätt att förvalta, vårda och garantera Banken, för Svenska Nationen redan medfört. I anledning af ett, utaf Riksdagsfullmäktige!! Anders Danielsson, förut framstäfldt dylikt förslag, som det nu ifrågavarande, eller att ett Creditiv af 5oo,ooo R:dr måtte, lill underlällaude af Riksgälds-Contorets låneoperationer, varda å Banken anvisadt, har Stats-Utskottet, uti dess, så vidt Protocolls-Uldragen upplysa, i denna del af Riks-Stånden godkända Utlåtande N:o 4*7» yttrat, att detta förslag "stöde i strid med de af Rikets Ständer fastställda hufvudgrunder för realisationen och Banketts penningerörelse.”
Motionären har således såsom grund för sin önskan anfört, att om man, för att åt de föräldrai och målsmän, som önska sina söners vetenskapliga bildning utan att de skola behöfva läsa de gamla språken, dertill bereda möjlighet, betager dem, hvilka i likhet med motionären anse dessa språks begagnande från skolans början såsom den rätta principen för verkligt grundlig bildning, en motsvarande rätt, så utöfvas derigenom ej allenast uppenbart våld mot naturlig rättvisa och öfvertygelse, utan åvägabringas äfven något helt annat än Ständerna afsett, då de yttrat den underdåniga önskan, att lärjunge må, på derom af målsman gjord anmälan, varda befriad från tvånget att läsa latin och grekiska. Utskottet, sorn icke anser härvid nödigt att söka afgöra den svåra och mycket omtvistade frågan, huruvida, för sann grundlig bildning, studium af de klassiska språken i allmänhet är nödvändigt och serskildt deras läggande till grund derför ända från skolans första stadium, måste dock erkänna rigtigheten af motionärens påstående, att det vore lika obilligt, som med sjelfva de nyare åsigterna oförenligt, att åt de föräldrar, som äro öfvertygade om nödvändigheten af klassisk grund för bildningen, förneka en rätt, sorn är medgifven åt den motsatta meningen. Den öfverklagade illiberal!- Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 115. 29 let, sorn gifvit anledning lill den nya anurdningen, skulle då endast i ombytt rigtning hafva uppträdt. Utskottet är ock förvissadt, att på hvilkendera vägen som helst, blir dock studium al språk det undervisningsämne, som innebäjden säkraste grund för själsgåfvornas utveckling, och att således, då lärjungen bestämmes för den klassiska vägen, studium af ett klassiskt språk, och företrädesvis af latinet, är den själsöfning, hvilken, lör denna dess grundbildande bestämmelses skull, bör sä tidigt som möjligt begynnas. De svårigheter, hvilka i synnerhet för närvarande lägga sig emot begynnandet härmed ända från skolans allralörsta stadium, har Utskottet likväl icke kunnat förbise.
Göta Hofrätt att inför Hofrätten emot dem, som för i fråga varande af Konungens Befallningshafvande i Östergötlands och Jönköpings län vidtagna åtgärder och beslut vore redo skyldige, anställa och utföra den talan om ansvar och ersättning, sorn lag och sakens beskaffenhet kräfde, i hvilket senare afseende Advokalfiskalsembetet, efter det Enkan Andersson äfven blifvit hörd och närmare, än i klagoskriften skett, bestämt sina påståenden om ersättning för lidande, förlust och kostnad, ägde att understödja dessa påståenden, i den mån skäligt funnes, så ock att yrka godtgörelse åt Kongl. Maj:t och Kronan för den i och för hennes afsändande från Linköping till Jönköping liafda kostnad, enligt den räkning deröfver, som borde vederbörande afförd ras. Öfver den sålunda remitterade och af Advokatfiskalsembetet derefter utförda talan har Hofrätten, efter vederbörandes hörande, meddelat sitt utslag den 20 sistl. Augusti, deraf inhämtas, att Enkan Andersson uti slutligt yttrande förklarat sig icke kunna till siffran utföra eller bestyrka värdet af hennes lidande och de deraf uppkomna menliga följder för hennes och barnets helsa, men förmenat det skadestånd, hon ansett billigt, eller 500 R:dr banco böra, i mån af hvardera Konungens Befallningshafvandes vållande till hennes lidande, utgifvas med 300 R:dr af Konungens Befallningshafvande i Östergötland och 200 R:dr af Konungens Befallningshafvande i Jönköpings län; hvarefter Advokatfiskalsembetet yrkat, att de af Konungens Befallningshafvande i Östergötlands och Jönköpings län, hvilka, så vidt handlingarne föranledde, bidragit till anmärkta besluten, nemligen, Herr Landshöfdingen, Ståthållaren, f. d. Öfverste Kammarjunkaren, Riddaren och Kommendören af Kongl. Majrts orden Friherre C. O. Palmstjerna, Landssekreteraren och Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden G. Nordström, Herr Landshöfdingen, Generaladjutanten och Kommendören af Kongl.