Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det bör ej kunna undfalla någon, som ur en klar synpunkt betraktar Bellmans komik, att det cyniska deri sällan förekommer oftare, än det är nödvändigt för målningens sanning och fulla liflighet; äfvenså, att det vanligtvis göres oförgripligt i både sedlig och ästhetisk mening, ej blott genom denna gnistrande qvickhet i framställningen, som omotståndligt frestar sjelfva ärbarheten till löje, utan framförallt genom uppfattningens fullkomliga naivetet och esomoftast djupa humor, samt den renande inverkningen ifrån lyrikens och musikens oinskränkta vexelgenomträngning. Det är denna uppfattningens oskuld, som gör att uttryck, bilder, taflor, hvilka eljest äro – såsom Kellgren betecknar det – af ”nog vansklig natur”, här bli sjelfva oskyldiga. Väsendets grundegenskaper bevara sättet från all låghet i syftning, all osedligt förförisk retelse; och höja just derigenom dess qvickhet till poetisk. Men – säger man tilläfventyrs – mycket kan, utan att vara förföriskt, ändock vara för blygsamheten sårande, för både sedlighetskänslan och skönhetskänslan motbjudande. Sannt! Och visserligen kunna (såsom vi redan anmärkt) bland massan af Bellmans dikter undantag hittas, der en verklig anstötlighet blottar sig så i saken, som i orden: sådant härrör då från en sinnesstämning, som vid slika ingifvelser antingen varit mindre poetisk än lättfärdig, eller ock för tillfället beqvämt sig mer än billigt efter en sällskapston af sämre beskaffenhet. Någongång har han förirrat sig till hela stycken af dylik art: ett sådant är i Fredmans Testamente ”Smedgats-brunnen”, som i det bortglömda tidningsbladet ”Hvad Behagas” gerna kunde fått qvarstå.
Ståndet ansåg 1845 års tull-taxa hura tillämpas; men hvad Utskottet yttrat angående artikeln murklor, ansåg Ståndet icke fordra någon åtgärd. Den 2 Juni. S D. Fortsattes föredragningen af Bevillnings-utskottets utlåtande N:o 13; dervid, efter ordning, förekom Utskottets hemställan i afseende å nedannämnda artiklar; Fläsk, Fog/ar, Formar, krukor och potten för sockerbruken, fransar, galoner, gramaner och snören, frukter och bär. Ståndet ansåg nu gällande tuil-bestämmels erböra, i stället för Utskottets förslag, förblifva gällande. Gardiner och Garn af alla slag jemte Utskottets tillstyrkande rörande med sistnämnde artikel sammanhang egande frågor. Godkändes af Ståndet. Glas. StåndeL förklarade att det för sin del ansåg det man borde, i afseende å denna artikel, vidblifva tull-bestämmelserna i nu gällande tulltaxa å buteljer, burkar och faskor; att af Kongl. Maj:t i dess nådiga proposition föreslagna tullvärde å ”fönsterglas, alla slag” samt ”glas, andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade”, borde i stället för Utskottets förslag antagas; hvaremot Ståndet biföll Utskottets tillstyrkande i afseende å ’bunkar” samt ”optiska, monterade eller innefattade glas” samt "ur-glas”. 43U Prot.-utdrag den 2 Juni b848. G/osJlusser. Ståndet beslöt att vidblifva nu gällande tulltaxas bestämmelse angående denna artikel. Granatäpplen och Pistacier, Grifflar och Gryn. Bifölls. Guld och Silfver. Utskottets förslag att nu upptagne föreskrift att, vid inoch utförsel af oarbetadt Guld och Silfver, vigten skulle i journalen antecknas, borde ur taxan uteslutas, bifölls/ hvaremot nuvarande tull-bestämmelser i afseende å bokguld och boksilfver samt mussivguld och mussivsilfver borde förblifva gällande. Gummi-arabicum och Gutta Percha. Ståndet godkände hvad Utskottet föreslagit. Gäss.
Så genomreste han England, Frankrike och en del af Tyskland, sökte som Diogenes, och liksom denne, fann han ej det han sökte. Läsaren må likväl ingalunda tro, att han reste som en ny Don Quixote, en chevalier errant, eller som Kotzebües stumme riddare. Hans resa var äfven i vidsträkt bemärkelse en upptäcktsresa. Med såväl den fashionabla verlden i de förgyllda, dånande coupévagnarne, som ock med den merkantila, som rullar på jernvägarne gjorde han bekantskap. Såväl de skämtande, slätkammade dandies hos Almaks, som ock den tofvige, groggdrickande, John Bull voro föremål för hans uppmärksamhet och reflektion. Skottland, detta romantiska örnnäste, genomvandrade han till fots, besökte mången ridderlig borg, månget härligt, förtjusande ställe, förevigadt af Shakespeares och Scotts snille. Förvånad och salig stod han första gången omgifven af denna jättelika och kraftfulla natur, och betraktade hänryckt de höga bergmassorna, hvilkas toppar, här och der genombrutne af någon naturens revolution, tycktes vidröra himmelens fäste. Hvita molnmassor flögo genom öppningarne, och dröjde här och der på höjderne. An tyckte han sig se en af Ossians andar: «The spirit of the hardened Frowns,» än åter, «a gloomy messenger of the Tomb,» och än en skimrande skepnad «a lovely shade,» som vinkade sin qvarlemnade älskling «to the happy Halls of Odin.» – I Frankrikes hufvudstad, «Europas praktförmak,» uppehöll han sig en längre tid, och hade derunder tillfälle att beundra detta lifliga, intressanta, vänliga folk, bland hvilket äfven ringare individer skulle kunna göra mera giltiga anspråk på umgängeston och savoir vivre, än mången uppblåst bördsaristokrat i andra länder: detta folk, rosdoftande och friseradt, som i sin boudoire synes så vekligt och småaktigt; men hvars mod och bragder förmått skaka och förvåna verlden. – Med inre rörelse och förtjusning såg han Rhenens sköna stränder.
— Ehuru uti K. M:ts Nådiga Kungörelse af d. ii Dec. x 81 r, angående åtskilliga omständigheter, att iakttagas för Controllen å nämnde Bevillning, är uttryckligen stadgadt och föreskrifva, att, vid Testamentens uppvisande vid DomstoJarne, ovilkorligen skola företes vederbörande Uppbördsmäns Attester öfver emottagne och af dem, på eget ansvar, godkände Löftesförbindelser för BevillningsAfgiften, K. Svea Hofrätt likväl, i afseende på flera derstädes uppvisade Testamenten, emottagit sjelfva Original-Löftesförbindelserne och desamma, jemte de öfriga Handlingarne till RiksgäldsContoret inskickat; men hvarifrån de till K. HofRätten måst återställas, för att, genom dess försorg, mot vederbörande Uppbördsmäns Attester, utbytas. Och då de, genom Högstberörde Nådiga Kungörelse, påbudne Controllör på TestamentsBevillningen icke kunna handhafvas under annat vilkor, än alt hvad, som är stadgadt om Uppbördsmännens Attesters afleranande till Domstolarne, varder behörigen iakttaget, hafva Hrr Revisorerne ansett sig böra ofvanberörde förhållande anmäla, såsom en anledning för R. St.Y att taga Betänkande ti. under öfvervägande, huruvida, till befrämjande af en säkrare och ofelbar verkställighet af hvad, i afseende på TestamentsBevillningen, Domstolarne till iakttagande är föreskrifvet, det må befinnas nödigt, att någon serskild ansvarspåföljd för underlåtenhet härutinnan varder stadgad (p. 6. Rev. B.) Utskottet, som för sin del instämmer uti Hrr Revisorernes åsigt, anser sig böra tillstyrka, att deras hemställan öfverlemnas till Lagsamt Bevillningsutskottens handläggning. §• 4- Ang:de Gratifica tion till Commissarien Ek.
Hamilton föreslår i 2:dra punkten icke mindre än fem särskilda classer för att sammansätta den öfre kammaren. Det är således ett ganska betydligt frångående af de allmänna valen, som icke kan annat än fägna mig. 4:de punkten innehåller, att den första eller äldre kammaren skall utgöras, på sätt vi nyss hafva hört, af 40 ledamöter, valda af Konungen, samt 15 ledamöter af Adeln, 15 af Preste-, 15 af Borgareoch 15 af BondeSt., såsom de hittills varit constituerade. Den äldre kammaren skulle sålunda blifva en minnesvård af de Stånd, som för närvarande linnas, följaktligen ett bibehållande lill någon del af hvad som nu äger rum, och jag kan i detta läll icke annat än fägna mig åt de betraktelser, som den förflutna natten ingifvit författaren. Men i afseende på förhållandet mellan de nuvarande Stånden och den yngre kammaren, som skulle utses genom classval, förefinnes här den skillnad emot det förslag, som Const.Utsk. afgifvit, att efter Frih. Hamiltons förslag förlora de nu gällande Stånden mera än hälften af den representation de hittills innehaft; efter Const.Ulskrs förslag deremot skulle de blott förlora en femtedel. Emedlertid kan jag icke påminna mig annat, än att Frih. Hamilton var en af dem, som i går klandrade det femte Ståndet. Frih. Hamilton har sagt, att öfre kammaren skulle bestå af de fyra nuvarande Stånden. Både Borgare och Bönder skulle följaktligen då komma alt sitta uti den äldre kammaren, alldeles så som Const.Utsk. har föreslagit, och likväl är det detta förhållande, eller hvad han velat anse för en upphöjelse af dessa båda Stånd, hvilket mest har varit klandradt i Const.Utsk:s förslag till den äldre kammarens bildning. Det fägnar mig således, att se en man, som sä mycket tillhör framtiden, som Frih. Hamilton, i dessa delar instämma i Const.Utskis mening. Det finnes likväl någonting obestämdt uti det af Frilen föreslagna stadgande om den äldre kammarens sammansättning, då nemi. Frilen säger 15 ledamöter af hvardera Ståndet ”såsom de hittills varit constituerade.” Hvad vill detta säga?
Del, såsom ett bevis på tilltagande osedlighet, anmärkta förhållande, att årliga antalet af födda oäkta barn, jemförelsevis med de äktas, efter år 1778 betydligen ökats, kan rimligen ej hafva sin orsak i denna Författnings föreskrifter, ty bestraffningen för könsförbrytelser har derigenom ej blifvit mildrad; utan torde denna orsak böra sökas i en mängd andra icke okända omständigheter, för hvilka det lärer vara öfverflödigt att bär närmare redogöra. Hvad den anförda tillökningen af barnamord angår, så upplyser det åberopade utdraget af Tabellverket, att antalet af dessa brott, efter Författningens tillkomst, icke allenast icke tilltagit i större mon , än folkmängden, som år 1777 steg till omkring två och nu uppgår till omkring tre millioner, utan deremot, jemfördt med antalet af födda oäkta barn, så betydligt minskats, ali då, under de 20 åren näst före 1778, barnamorden räknades till 147 samt födda oäkta barn till 33,35o, hafva, under de närmast 1837 varande 20 åren, oäkta barnen utgjort 124,355, men barnamorden endast 218. Enligt Utskottets öfvertygelse, ligger häruti ett bevis, att Författningen haft välgörande följder, vida öfvervägande de uppräknade olägenhelerne. I afseende på dessa olägenheBih. lill R, St.
Frö- ken Nordmans fotografier och en mängd intressanta föremål äro mycket efterlängtade som åskådningsmaterial till lektionerna. Och allt har hon, från silkespuppor oeh prässade växter till lafvabitar och stenstuffer. Världen säger: » stenen höts »; den ETT V E R K S A M H E T S F Ä L T, som kanske icke alltid är så strödt af rosor, är lärarinnans. Mången tröttnar på banan, finner arbetet tungt och misströstar o m framgång; man ser ett så litet resultat efter all den myckna mödan. Och enformigt är det också att år efter år plugga in samma kurser i klass efter klass. — Men undantag gifvas, här som annorstädes. Det finnes de, som gladt fullgöra sina åligganden och som alltid hafva något nytt och intressant att meddela sina elever. men glättas skall hvar yta, tills hvart hörn, livar enda kant rätt kan ljuset bryta. Anna Nordman! Nämner man hennes namn för skolbarn i Helsingfors, ja, nästan i hela Finland, får man höra antingen ett gladt: » Vår kära, allra trefligaste lärarinna! » eller ock ett sorgset: » A c k, den, som hade henne till lärarinna; de, som hafva henne i sin skola, de äro lyckliga de i » Det är glädjande, när barn säga så o m sina lärare. Men Anna Nordman, hon har förstått sig på att taga barnen från den rätta sidan. Hon förstår barnen, hon kan sätta sig in i deras tankegång, hon kan visa intresse för deras små medoch motgångar. Därför förstå barnen henne, älska och vörda henne. Geografi är hennes hufvndämne. Med hvilken spänning väntas ej på hennes lektioner! Kärlek måste, också den, slipas liksom stenen. — Därför vid de käras tvist strax ej illa menen. Ädelstenen mest blef värd uppå sliparns skifva. Kärlek, som lärt foga sig, också mest skall gifva! EMIL K ÄDELSTEN. ÄRLEK är en ädelsten, hvilken ägs af tvänne; maken bär ej påfvens staf eller kejsarns änne. När ett par emot livarannn lyckligt ler och smilar, vet man, att i godt förvar ädelstenen hvilar.
Dessa saker äro helt olika; men då jag hört pluraliteten bortblanda dessa begrepp, har jag trott det vara nödvändigt reservera Ridderskopets och Adelns rätt, att framdeles bestämma en slagskatt för myntet. Hans Eoccellence Herr Grefven och Land.tMarskalk.cn skapet och Adeln behagade tillåta, att Utskottens senare Utlåtande finge punktvis till pröfning företagas. Bifölls. i:sta Punkten. Htt Bancosedelns silfvervärde nu må bestämmas till 2 f Rulr eller 128 sk. i sedlar för 1 R:dr i silfver efter 166/j års myntfot; och Rikets Ständer, i händelse af till denna tillstyrkan lemnadt bifall, d beslutet härom i underdånighet begär a Kongl. Maj:ts Nådiga sanction j för att åt samma beslut gifva den kraft, som en af Konung och Rikets Ständer gemensamt, i enlighet med Sy ff. Regerings Formen, stiftad Lag bör äga. Den 16 October e, ra, 373 Herr Rosenblad: Det är sannt, att denna punkt redan är af Ridderskapet och Adeln bifallen; men det hindrar icke, att vid förnyad föredragning kunna besluta de jemk* ningar, som finnas nödiga. När Utskotten första gången förehade frågan, kunde de icke föreställa sig annat, än att 1664 års mynt* fot allt sedermera för bl i fvi t i sin helhet efterlefvad. Men så har förhållandet icke varit. Vid sednare öfverläggningar är upplyst, att denna myntfot år 1770 blifvit ändrad genom en hemlig instruction, så alt Svenskt mynt nu finnes utmyntadt efter en lältare vigt, t. ex. |:dels R:dr. För att vinna ett tillfälle till redigare ordning i ut* myntningen , och sammanpassa den med några af de gamla vigtsystemerna, har Herr Lefrén föreslagit en annan myntfot. Denna har jag ingenting emot; men anser vigligt, alt den upptages så, att myntet blifver lika med Bancosedeln.
Mina motståndare, hvilka hålla så långa tal om allmänhetens beqvämlighet, borde väl också i della fall hafva henne i åtanka, och således icke göra den enskildta mannen onödiga svårigheter, när han, i alla fall, betalar betydligt nog för det besvär Banken har med hans räkenskaper. Jag begär således afslag å hela 4:de morn. Jag bör äfven svara något på Gr. Gyldenstolpes sista yttrande. Han trodde sig hafva hört mig säga, att ett bokslut icke kunde göras, derföre att en viss summa icke vore insatt i Banken, utan läge i det enskildta verkets kassa. Det är möjligt, att mina uttryck varit felagtiga, men så enfaldig har ej min mening kunnat vara, som Hr Grefven förutsätter. Det är ock klart, af mitt yttrande, att om en mindre inbetalning sker på de sista dagarne af året, så Olifver det nödvändigt alt balansera de inneliggande kontanta medlen. Sådant undvikes i alla kassor, så vidt möjligt är, och jag vet knappast något undantag från den gällande regeln, att allt hvad som finnes i kassan, d. 31 Dec. skall insättas i Banken, så att kassaförvaltaren icke har ett öre i sitt förvar under de dagar assigneringen är afbruten, för att man må kunna kollationera räkningarne. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit nlfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Tersmeden: Jag har begärt ordet med anledning af Hr v. Hartmansdorff^ sista yttrande, att det ifrågavande stadgandet skulle medföra en särdeles obeqvämlighet för de enskildte personer, som hafva räkning med Banken. Men om man kastar en blick på dessa räkningar, så finner man, att insättningarne å dem, i de flesta fallen, öfverstiga 100 R:dr. Således kommericke stadgandet att förorsaka de enskildta någon särdeles stor olägenhet. Hvad folii-afgiften beträffer, så blifver densamma desto mindre kännbar, ju högre minimisumman är, ty folii-afgiften är, på sätt namnet antyder, en betalning för hvarje sida, som insättnin - 224 Den 14 Oktober f. m. garne i räkningen nptaga.
Detta rödvin kan stå uppslaget nå- gra dagar, utan att förlora sin arom. Chäteau d ' Estournel 1886, importerad i buteljer Kr. 2.90 Figeac S:t Emilion 1877 ... » 3.75 m. fl. sorter. Good special Port Rich full-flavoured Port ... Superior Fruity London Port Very Superior Old London Port » 1.00 » 1.50 » 2.00 (1551]. Hin från » 2.50 Fine Sherry Muscatel » 1.25 Fine Old Sherry Muscatel » 1.75 Very Old Superior Sherry Muscatel &gt; 2.50 G i - l ö m e j b o r t, att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå Gosstricotkostymer från 3 till 10 års för 3:50. Priskurant å yllevaror sändes franko. Se den större annonsen i n:r 3 för i år. [1434] Angenäm och vederkvickande hvila efter arbetet erhålles uti Hjalmar Peterson &amp; C:nis Nya Fällstol (gul eller brun) som äfven kan begagnas som Fåtölj, Chäslong och Säng och som erhålles fraktfrit mot 10 kr. järnvägsefterkraf fi ån Hjalmar Peterson &amp; C:nis Bokhandel, Karlstad. Till förekommande af förvexlingar är vår Ifya Fållstol alltid stämplad på de båda kortstyckena som uppbära armstöden med vår firma Hjalmar Peterson &amp; G:ni, Karlstad,. 38 100 Vesterlånggatan st. finare visitkort till kr. 1,50 erhållas franko, då koDtant likvid (frimärken) sändes: A. Kalén, Hellestad. _,, CJVGA „ FIICKOR! Äggaffären Gallina, Mästersaiiraelsgv 5 3, Däia Drottninggatan. Allm. Telef.
Men , Uti en tid, då de Civiliserade folken som ej äga NationalRepresentation önska dess införande, torde man böra vänta, att de som i sekler ägt representztif Författning, åtminstone småningom vidt; •' de utvägar, som befordra dess värde, och sprida en allmännare öfvertygelse, om dess nytta för StatenMå man emedlertid ej anse, att jag, genom det medel jäg föreslagit till begreppens ökande om NationaiRepresentations värde och allmänna nyt. ts, åsyftar bildandet af en aristocratisk magt, Jag tror ej, att man kan befara en sådan i vårt land, der Adeln, ehuru talrik, likväl ej är i besittning af nog stor rikdom, för att genom den vinna inflytelse; der adeln, så väl i det politiska samhäilslifvet, som i det moraliska, 1 nästan intet afseende är skild, från de flesta classer af medborgare, och der den, framför allt 5 vår tid, visat ojäfabtiga prof på sann liberalitet. Det är således ej, en 6är« Din i j Alar tiv-. 7ÖS skilt dass politiska inflytelse jag åsyftat, det är dess moraliska, omgärdad af Lagstiftningsformernas högtidliga värdighet. Och hvem lärer neka, att om högre bildning i förening med sann patriotism, äger inflytelse bland folken, skall denna inflytelse lätta Styrelsernas mödor, och undanrödja de hinder för deras skyldiga omsorg om Staternas förkofran sorn mörker, förvillelser och falska fördomar tillskapa; och hvilken inflytelse är farligare för friheten, den offentliga, eller den dolda? Grunderna för tidens åsigter öfver Staters Styrelse, äro, om jag ej misstager mig, tveggehanda: återhållandet aj en framrusande upp lysnings allmänlighet, /eller befordrandet af dess rätta framgående. I begge desse satser, afses utan tvifvel, ett och samma ändamål, ordningens bibehållande inom de civiliserade Staterna.
Stms tanka derom, att oflficerskorpsen vid Lifbevärings-regementet borde, i mån af inträffande afgång, indragas, har K. M. i nåder förklarat, att det Bevärings-område, som förut varit anslaget till Lifbevärings-regementet, skall fördelas på Lifgardes-regementena till fot. Med ani. häraf, har K. M. föreslagit, att hvardera af Lifgardes-regementena till fot mätte efter hand och i mån af tillgångar på Lilbeväringsregementets stat erhålla tillökning i sitt befäl med 1 tredje major och 4 andre kaptener, hvilka löner skulle upgå till en summa af 24,480 rdr för båda Gardes-regementena tillsammans. Då anslaget uti nuvarande RiksStat uptages till 31,911 rdr 50 öre, lemnar detta framdeles full tillgång till de ifrågavarande lönerna. Under förutsättning att R. St:r bevilja hvad K. M. sålunda föreslagit, så erhålla Gardes regementena, utom 3 majorer, det i likhet med den öfriga Arméen för den tillökade Bevärings-exerci - Den 30 November e. m. 541 sen så högst beliöfliga antal af 4 andra kaptener. Det blir således blott en enda korps inom Arméen, som då blir i saknad af andre kaptener, och hvarest vid den nu utsträckta Beväringsexercisen, Beväringings-kornpagnierna komma att fortfarande exerceras af löjtnanter på stat, alternativt med allt för ändamålet otillräckliga antal af på stat varande kaptener. Lifregementets grenadierskorps blir den enda korps inom Arméen, som sålunda icke skulle hafva andre kaptener. Denna korps, ehuru endast utgörande I bataljon, exercerar proportionsvis den största Bevärings-styrka. upgående till öfver 700 man årligen, fördelade på 2:ne klasser. Med ani. häraf, vågar jag inför R. St:r framställa behofvet af 2:ne andre kaptener äfven för denna korps, i anseende till ofta nämnda förökade bevärings-styrka, och för att komma på samma stat, som den öfriga Arméen.
Prosten fattar omkring honom och håller honom tillbaka.) Jan. Stilla dig, stilla dig, gubbe! Anders sprang efter folk; de stackars barnen bli väl räddade. Hvad skulle du kunna göra? Vill du alldeles sli ta sönder mig? Kära J an, s tilla dig, stilla dig! (De brottas mot hvarandra. Rop och buller bakom scenen.) Prosten. SJETTE SCENEN. DE FÖRRE. SVEN (störtar in). Hvad är på färde? Fol ket s pringer och ropar: hjelp! hjelp! men jag kan inte få veta hvad som händt. Sven. Ha, s e Sto r-Sven! Nu är allt riktigt som det ska vara, du! Din son ligger på sjöbotten likaväl som min doter. Hahaha! (Sven dignar ned på bänken vid stugan med händerna för ansigtet. Jan vill åter springa ned till sjön, men hindras af Prosten.) SJUNDE SCENEN. DE FÖRRE. LISA skyndar in från ett annat håll. I Herrans namn, hvad är det för ett l arm här? Vördig herr Prost, säj, säj , har nå'n olyck a skett? Se der är Lisa med! Ha! Annika ligger för döden, hon, men du lefver och mår väl . Hörde du inte, att Erik din ligger på sjöbotten? Hå, det är lustigt! D ansa nu på bröloppet, mor Lisa! (Han dignar maktlös neder.) Lisa. Jan. Det är Guds straff öfver oss, Sven! Prosten. Lisa. (Hon sjunker på knä bredvid Sven. Rop bakom scenen. Paus.) Ja, det är Guds straff öfver er all a för er långa osämja. Finner ni det i cke ännu vara tid till försoning? Herr Pros t, bed godt f ör mej, syndiga menni ska; jag är skuld till barnens död. Förl åt mej , Jan, och var min v än! (Ånyo buller bakom scenen.) ATTONDE SCENEN. DE FÖRRE. BRUKSPATRONEN kommer hastigt in. Gud vare lof! Erik och Anna äro vid lif de äro räddade! (Jan och Lisa springa upp.) Brukspatronen. Gud vare lof! Alla. Sven.
Det under år 1846 från Hamburg indragna Silfver bar, efter afräkning af Myntskatten, {■ procent, uppgått lill Silfver Specie 611,549 R:dr 35 sk. 11 r:st. Kostnaderne för detta silfver äro följande: Skillnaden emellan Faklurorne öfver det hitskickade Silfret och Kongl. Mynt-Verkets deröfver meddelade Allester, bestående af Assurance, Provision, Courtage, Speser i Lubeck, Slagskatt m. m. — Proberare-afgift 479.- 8. — Summa Banko R:dr 42,907: 45. 3. 20 På grund af anbud, uppköpte Banken berörde år 184-6, af Kongsbergs Silfver-Verks produktion 8,604 M:k 15 lod gr. fin Silfver å 27 M:k 9^ sk. för 237,442 R:dr 14 sk. Banko, hvilket Silfver, efter afdrag af Myntskatten, enligt Kongl. Mynt-Verkets Attest, uppgick lill ett belopp i Silfver af 78,312 R:dr 38 sk. 5 r:st samt kostade Banken tillsammans 3,654 R:dr 15 sk. 3 r:st Banko. Under innevarande år bar lili och med den 9 näsllidne September från Hamburg blifvit indraget Silfver, efter afdrag af Myntskatten, i värde uppgående till 1,938,993 R:dr 43 sk. 10 rist Silfver. För delta Silfver hafva kostnaderne på det hela utgjort 132,616 Rldr 18 sk. 10 rist Banko, eller skilnaden emellan Faklurorne och Kongl. MyntVerkets Attester, Silfver 46,452 Rldr 5 sk. 2 rist, eller i Banko 123,872: 13. 10. - Probera re-afg i ft 1,544: 8. — Sgr.