Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krigsmanshus-kapital 136,871: 39. Inkomster. För år 1844 och förra åren: Observations-medel - Inkomster. För år 1845: Ränta å 4 procent „ å 44 procent „ å 5 procent „ å 6 procent Hushyra ?:delar af Vadstena Krigsmanshus-Kassas äldre inkomster Bötes-medel Restituerade Krono-utskylder ■ . Årlig afgift Retroaktiv afgift Expektans-afgift Flera stegs-afgift , Vakansoch liggetids-besparing Begrafningshjelps-besparing Ränta å uppbörds-medel Besparade pensioner Balans till är 1846: Arméens Pensions-Kassa den 18 Oktober 1847. C. Åhman. Anmärkningar: l’o Sorn räkning öfver Wadstena Krigsmanshus-kassas äldre inkomster för år 1845 ännu icke från Kongl. Krigs-Kollegium inkommit, har beloppet af den Armeens Pensions-Kassa med g.delar tillkommande andel i berörde inkomster icke kunnat i räkenskapen upptagas. 2:o Med utdraget ur Armeens Pensions-Kassas hufvudbok för år 1845 följer ett exemplar af Direktionens tryckta Kungörelse om pensions-utdelningen för det med Aprd månad tillandalöpande pensions-aret. Ko n ung! Gfenom remiss af den 2 sistlidne December, till Stats-Kontoret ankommen den 28 i samina månad, har Eders Kongl. Majit i nåder öfverlemna!
– Det är konstens högre egentliga ståndpunkt. – Hvad skall man då tänka om dem, som med omåttlig beundran af det lägre, vilja kasta den dit tillbaka, och anbefalla till efterföljd hvad som i sina fel ej bör, och i sina förtjenster ej kan imiteras? Öfverdrift i uppskattning och förvänd imitation ha äfven bemägtigat sig dessa gamla målningar; hvilket jag önskar de ej få umgälla, sedan det forntyska modet gått all verldenes väg. Tendensen har utgått från medelmåttiga skriftställare, som förlorat förståndet på hvad stora ha sagt. De skrifvande skojrarna lemna ingenting i fred och besudla allt. Det födes nu för tiden ej en tanke, som ej genast blir öfverfallen, uppäten och vidare expedierad af tusende, som icke tänkt den eller kunna tänka den efter. Sådant kallas Litteraturens förkofran. Dock vare det långt ifrån mig, att för enskild öfverdrift och dårskap misskänna den odödliga förtjenst, som åter framdragit dessa verk i dagsljuset! Vinsten är evärdelig. – Det andra förgår, som bubblande skum. Vi besökte äfven Danneckers verkstad och sågo der sköna saker: – hans Ariadne, en Ceres, en colossal Christus, en Psyche, och Schillers berömda colossala busto, full af ädel svårmodighet, ett hufvud, värdt att kransas af Melpomene. – Jag skulle kunna ha ord för allt detta; för hvad jag också här såg för första gången, nemligen Niobes stora grupp i afgjutningar efter antiken, har jag inga ord – endast häpnad. – Jag är i många afseende ett djur med instinct, som drömmer a prima vista. Första blickar och intryck föra mig långt – till saken, eller nära nog, hvilket en fortsatt undersökning ej sällan visar mig; ehuru den stundom ock kommit mig på skam och visat, att man på detta sätt kan taga dråpeligen miste. Emellertid, med denna naturgåfva eller detta natursfel, har jag ock funnit, att det endast är det charakteristiska, men tillika ofullkomliga, som så der fort låter fatta sig, liksom kanterna i en sak först springa i ögonen.
Med det föremål, hvarpå Utskotten riktat deras uppmärksamhet, taga de ingen del uti någon bäfvan, att tusentals familier skulle förbanna dem, sorn varit orsaken till deras olyckor: ty Utskotten ärkänna sig uti ingen ansvarighet för medverkan dertill, och deras mål har varit Fäderneslandet, Beror verkligen den gränslösa åtskillnaden af tusentals Famillers väl eller ve uppå antagandet af den värde Ledamotens Förslag till Penri in ge-Verkets reglering, sorn detta yttrande fällt, i stället för Utskottens Förslag; så må hvar rättgidnad gifva sitt bifall till det förra. Emedlertid, och om Utskotten ej kunnat fatta detta begrepp om förhållandet, skola dess Ledamöter, det oaktadt, motse den ena eller andra skakningeu, sorn skulle kunna inträffa, med det lugn, som icke af de yttre förhållanden, hurudane de än må vara, i skakningens stund bero; utan från hvar Enskilds räkenskap med sig sjelf hemtar sin ringare eller större behållning, Lika nära om hjertat ligga Fäderneslandets 480 Stötsoch Banka-UtsiottensBetänkanden. stora angelägenheter Utskottens Ledamöter, sorn hvarje annan af de Respeetive Ståndens Medlemmar. Det finnes bland Utskottens Ledamöter dem, sorö både på närmare och fjarmare håll, vid mer än ett tillfälle af vada och betryck hemburit sina krafter och bemödanden åt Fäderneslandets sak, och de* ärkänna hos ingen, eho han vara ina, en upriktigare eller lifiigare kärlek för den constifutionella friheten, än den de sjelfve hysa; och hade Utskotten aldraminst föreställt sig, att de förmodade menliga verkningarne af nu i frågavarande förslag skulle kunna en så vidsträckt tydning athalia, sorn att för denna frihet blifva yådliga. För att lätta ämnets öfversigt, torde Utskott ten slutligen fa i Sammandrag åter framställa resultatet af Betänkandet med de, i anledning af Anmärkningarne, nu gjorde förändringar och tillägg, nemligen; i.
BancoFullmägtige äga rättighet att i någor måtto ändra Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelser) blifva offentliggjorde till lånesökande odlares efterrättelse. Jag anhåller vördsamligen att detta mitt memorial, jemte bilaggde föreslagne ändringar i Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse angående vilkoren vid beviljandet af Bankolån för nyttiga odlingsföretag, samt de åtföljande a:ne ProtocollsUtdragen, måtte till vederbörande Utskott blifva remitteradu Nto 49. Herr Gripenstedt, Jacob; Följande stadganden i våra bröttin ålslagar anser jag fordra Höglofl. Ridderskapets och Adelns granskning. Bil, till Ridd. 9. Ad. Pr. II Band. 29 45° Den 3 Martii, uo Domstolarnes Protocoller innehålla ständiga exempel, att brottslingar återkalla den bekännelse om brottslighet, hvilken de förut gjordt i vittnens närvaro eller inför autoriteter; Och det afseende som fästes vid en slik återkallelse, bereder ofta de brottsligas digifvande, ställande under framtiden samt insättande på bekännelse, hvilka åtgärder hafva ett menligt inflytande på Folkets moralitet, personlig säkerhet och ägande rätt. Utan att spilla tiden med ett öfverflödigt motiverande af lagens bristfällighet i närvarande fall föreslår jag, att 17 Cap. 37 §. RättegångsBalken måtte få följande lydelse: ”Varder någon i brottmål bunden till sak med klara skäl och fulla bevis, äntå att han ej kan förmås till bekännelsether galle ej hans nekande. Och vare jemväl ogild återkallelse eller förnekande af bekännelse, som den tilltalade gjort i närvaro af ojäfvige personer, inför Domstol, eller annan embetsmyndighet, derest icke den tilltalade, med minst halft skäl, kan styrka, att han till bekännelsen blifvit tvungen eller lockad. Ej må Domare eller Konungens Befallningshafvande låta någon till bekännelse pinas och plågas: gjör der någor, plikte som saken är till.
Messing Arbetadt; alla slag gjuten, smidd eller prässad &c.. Mefwurst ^ Mjöl af vegetabilier 6icr Qvantitet för Tullberuku Inf -Tull* Utf.-Tull, R:di ski| rist B:dr | sk. | rist 1 Skft st. v. 2 n D:o 4 — - 16 T D:o 5 - — 8 — B: o S lOOrldr D:o Bo 1 st. 25 4 25 , 1 25 1& 1 Cent. 10 lOOridr D:o t M. iUO r;dr 25 25 t 25 — 1 1 1 lOOndi 25 1 U. 12 f. 1 u. 4 6 - i — Ordet Gamla vid casserade kanoner, &c«. torde behöfva bibehållas, till undvikande af underslef. För Stångjern torde Utf.-Tullen ej böra b bjäs, dä afsatt-' ningen» är trög. Motiv för Reservationen# Der inga äro anförde, ur endast Inf.-Tulleni nedsatt, då den i Bet. varit bestämd till högre beloppän25 proc. af Tuilvärdet* Infr-Tullen torde ej böra beräknas så hög för en oxe sorn en häst — men ej heller så låg, som för kor och ungboskap» Art. halfvar synes kunna utgå och inbegripas under kor och ungboskap#. Förbudet onödigt och skadligt för Bergsmanna-induslrien. — Försäljning af krut får ej heller ske utan af dem, sorn dertill erhållit tillstånd. R.udim. för Fabr. och husslöjd. i£> Bil. till Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 3o. Tullvärde» R:dr | »k. j r:si Qvantitet för Tull bej akn. Inf. Tull. Utfi Tull. R:dr|sk,| r:stjR:dr}slt• | ; :sl Motiv för Reservationen* Der inga liro anförde, är endast Inf.-Tullen nedsatt, då den i Bet* varit bestämd till högre belopp än 25 proc. af l ullvärdet.
Den så kallade Allmänna Eévillningen, som Riksens Ständer vid innevarande Riksdag sig åtagit till ett påräknadt belopp af Två millioner Sex hundra Tjugu Tusen (2,62 o.ooo)R;dr, (hvarunder äfven inbegripes den Bevillning, som förut utgått under benämning af BränvinsConsumtions-afgift samt I.andt-Tu! Is.ersättning;) och hvilken så kalla - Betunlanden' 5 0 6 f verlemnade Cassors medel, samt den under Kgl.' Bergs - Collega disposition och förvaltning f„ d. ställde Cassa, somy enligt Riksens Ständers Beslut, till RiksgäldsContoiret skall öfverlemnäs. 3:0 De f. d. Konung gen enskildt tillhörige medel. 4:0 Riksgälds-Contoirets Fordringar för utlånte medel. 5:0 Den så kallade Allmänna BeviUningen, sorn Riksens Ständer vid innevarande Riksdag sig åtagit till ett påräknadt belopp af Två millioner Fem hundra Åttatio Tusen (2,580,000) R:dr, (hvarunder inhegripes den Bevillning, sorn förut utgått under benämning af Bränvins Con» sumtions - afgift och Tand t-TuRs ersättning;) och hvilken sä kallad® 2o6g StatsUtskottets Betänkunden. de Allmänna Bevillning kommer alt utgå ifrån och med år 1816.. 6.0 Den så kallade ordinarie Licenten till en årlig Summa af Fyratio Fern Tusen (45,000) Riksdaler. 7:0 Skatterättighetsmedel, hvilka inflyta för de Kronan behållne Hein mans försäljande til Skatte. g:o Observations-medel, härrörande ifiån revisionen af räkenskaperne öfver sådane medel, hvilka äro 'ställde under Riksens Siänders omedelbara disposition och i Riksgälds Contoiret skola redovisas. g:o De Auction6-rnedel, hvilka kunna falla för Kronan tillhörige hus i Städerne; härifrån likväl uridantagnesådane bus och byggnader, som äro inköpte för Kgl.
För icke längesedan låg vid ungefär midten af Långgatan ett litet lågt, mörkt hus, sammanhängande med ett större, båda tillhöriga min bror, kofferdikaptenen Paul Smiths enka. I detta lilla hus, som, numera försåldt, lärer vara påbygdt, gästade under sina flerfaldiga besök i staden Carl XII hos dåvarande borgmästaren Kamp; och emedan det var derifrån som han, vid underrättelsen om enkedrottningens död, daterade ett bref, hvilket på det nogaste karakteriserade den enkla hjeltesjälen, så anföres här detta bref, skrifvet till kongl. rådet grefve Nicodemus Tessin: ”Carl, med Guds nåde, etc. Vår synnerliga ynnest, etc. Såsom vi i nåder godt funnit uti tre lika delar låta skifta all den lösa qvarlåtenskapen efter hennes kongl. maj:t enkedrottningen, vår högstsaliga fru fadermoder Hedvig Eleonora, hvarom vi låtit afgå våre nådige order till kongl. rådet och guvernören grefve Carl Gyllenstjerna, alltså är härmed till eder vår nådiga befallning att j ären dervid tillstädes att emottaga vår andel, hvilken j sedan låten fördela i tvänne lika delar, tillställande den ena delen hennes kongl. höghet prinsessan, vår högtärade kära syster, och den andra delen hans durchlaucht hertigen af Holstein. Hvarmed j förrätten det oss till nådigt behag länder. Och vi befalle, etc. Strömstad den 8 Maj 1718. CAROLUS. O. Cederström.” Blotta namnet ”kong Carl” har ännu en elektricerande kraft, åtminstone bland det egentliga folket – och huru många enskilta minnen och sägner har ej Strömstad från den tid, då denne all prakt, flärd och beqvämlighet föraktande konung gick bland folket såsom en af dem sjelfva Hans lifvande dryck var det klara vattnet, och under sina vandringar till Kollekindsfjället (tre fjerdedels mil från staden) hittade han sjelf ett dittills oupptäckt källsprång. Ur denna ”kong Carls källa”, såsom den ännu kallas, hemtas i den dag, som i dag är, det förträffliga vatten, hvilket utgör en stor förtjusning för badgästerna.
Hvad inventariioch materialpersedlarne beträffar, hafva de, ehuru till större delen gamla och förslitne, blifvit realiserade med en skillnad emot det i räkenskaperna upptagna värde af endast 13,818 R;dr 5 sk., deraf 3,2to R:dr 5 sk. 4 r:st. beräknas å försäljningssumman 22,780 R:dr, och 10,607 R:dr 47 sk8 r:st' ‘l sådane persedlar, som blifvit till Stats-Werket öfverlåtne. Genom dessa försäljningar af spanmål, fastigheter, inventarier och materialier samt afbetalningar å Magasins-Fondens undsältningsfordringar och å försträckningarne efter 1826 års missväxt, äfvensom tiondedels afbetalningar å spanmålslånen till Districtmagasinen i Jemtland, och den Maga - Kongl. Majits Nådiga Proposition N:0 St. 3 sins-Fonden tillkommande ersättning 48,710 R:dr 10 sk. 4 r:st., för dess fordringar i Finland, hafva, under åren i83o, i83i, i832 och i833, sedan utgifterne för vården och försäljningen af fondens spanmålslager och fastig heter blifvit bestridde, influtit 900,4*8 R:dr 39 sk. 8 r:st., deraf, vid slulet af förb år, voro till Riksgälds-Contoret levererade, i afräkning på den summa af högst 1 million R:dr B:cp, sorn för försvarsverket af Magasins-Fondens tillgångar påräknats , 85o,ooo samt innestående i Banken såsom behållning 5o,4*8: 3g. 8. Summa 900,418: 39.8, och eger, enligt hvad Stats-Contoret i underdånighet anmält, Magasins-Fonden ytterligare att påräkna :
Må man sålunda vara förvissad derom, att Elra-elfvens beredande lill båtled, hvarigenom man kunde tillgodogöra sig de naturprodukter, som i rikt mått finnas all tillgå uti dessa orter, skulle för deras utveckling i ekonomiskt och industriell hänseende hafva de mest fördelaktiga följder. Och torde derföre icke böra bestridas, alt den kostnad af ofvan uppgifna summa, hvarigenom bereddes en kommunikationsled af löi.dels mil från hafvet inåt landet vore väl använd och nog skulle åstadkomma mångdubbelt mera allmänt gagn med afseende å jordbruk, boskapsskötsel och skogshushållning, samt större, lifligare rörelse uti jemväl andra näringsgrenar än genom en million Riksdaler, nedlagd å Statens jernvägar, i allmänhet framkallas, vid sådant förhållande, och då Rikets Höglofliga Ständer redan förut lemnat och väl fortfarande komma alt meddela mycket betydliga anslag eller bidrag för upphjelpande af kommunikationsanstaltema inom riket, samt med billighet och rättvisa torde öfverensstämma, alt Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 301. 463 häraf, så vith möjligt är, någon särskild dol af landet icke biifver i saknad, utan, lika med andra orter, ina komma i åtnjutande af medel för utveckling och välstånd, eller genom undanrödjande af hindren för varu-uthyle, sättas i tillfälle, alt afyttra produkter och anskaffa förnödenheter, har jag ansett mig icke höra underlåta, alt förnya min ofvanberörda vördsamma motion, om beviljande af statsanslag till belopp af 900,000 H:dr R:mt för omnämnda ändamål. Utbedjande jag mig all lill Ilöglofliga Stals-Utskottet, till hvilket denna min motion torde blifva remitterad, de, med afseende å hvad densamma innefattar, erforderliga handlingar fa aflémnas, när de af mig från vederbörande erhållits. Stockholm den 29 November 1862, J. Smedberg, från Elfsborgs län. Häri förena sig: E. Andersson, O. Thorell, Anders Gudmundsson, från Elfsborgs län. från Elfsborgs län från Hallands län.
Sedan derefter Göta kanal börjat anläggas, hade på 1820-talet verkställts en fullständig undersökning och plau för byggande af den ifrågavarande kanalsträckningen, hvilken fått benämningen Kinda kanal. Det stora gagnet af denna kommunikationsled vore lätt att inse, om man besinnade, att densamma genom Stångån skulle utmynna i sjön Roxen och sålunda blifva en bikanal till Göta kanal samt, i förening med ofvannämnde sjöar, utgöra en sträcka af omkring 10 mils längd, eller mera än hela Östgötaliuien af Göta kanal. Det var dock först på 1850-talet, som frågan om utförandet af Kinda kanal och båtled ånyo med allvar kom å bane och det med den framgång, att en icke obetydlig del deraf, omkring 6 mil, eller båtleden genom sjöarne Åsunden, Jernlunden samt öfre och nedre Rengen, sedan hösten 1861 varit öppnad för allmänna trafiken. Den redan vunna erfarenheten om denna trafik hade ådagalagt det oafvisliga behofvet af arbetets fortsättande från sjön Rengen till Roxen. Behofvet af detta arbetes snara utförande hade ock alltmera börjat inses, ej mindre inom sjelfva orten, än äfven af vederbörande myndigheter. Till följd deraf bade ock noggranna undersökningar och kostnadsförslag blifvit uppgjorda, utvisande att lämpligaste sättet att vinna det åsyftade målet vore att, med begagnande af Stångåns vattendrag från Rengen till Roxen, förbi vattenfallen i nämnda å anlägga slussar samt i öfrigt upprensa och göra ån segelbar. Kostnaden härför bade, såsom ofvan är nämndt, blifvit beräknad till 1,313,000 Ridr Runt. Efter att vidare hafva erinrat derom, att do enda kanal-anläggningar, för hvilka Kongl. Majit i Sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof behagat föreslå Rikets Ständer att lemna statsbidrag, vore segelleden från Hattefura hamn till sjön Stora Lee samt fullbordandet af Kinda båtled till sjön Roxen, hafva motionärerne fästat uppmärksamhet derpå, att all tanke på utförande af 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. detta sednare arbete måste öfvergifvas, derest ieke Rikets
Det var som om en af dem måste släppa. Hvad ägde denne man som gjorde, att han icke skulle släppa, det kände hon? Åh — för henne var det icke lika lätt att gå. Hade icke han nyckeln till det rum, dit hennes barn flyktat? Kanske lefde Atle nu i åskådning af allt, det hon bekämpade. Var icke denna enda tanke ett bevis på tro? Hvad hon byggt upp ramlade förunderligt lätt — smälte bort i en trånande, sugande längtan. Så brast hon plötsligt i spasmodisk gråt. Ögonblickligen reste sig pastor Linde, höjde handen och sade lågt, intensivt: — Låt oss bedja! Han lade sig på knä framför stolen, och Matilda följde mekaniskt exemplet. Hon hörde knappast hans ord. Hennes tårar runno ohäjdadt, det var så nytt och sällsamt, och hon iakttog kritiskt, hur hon låg där — på väg att bli en kristen samt hur förunderlig lifvets färd är. Och på samma gång kändes det, som hade hon ägt en ny värdighet, som behöfde hon icke längre bråka och kämpa utan bures på främmande armar dit, där alla andra goda människor stodo med palmer i sina händer De reste sig, pastor Linde med ett slag förändrad. Han började omedelbart prata och skämta utan att låtsa om Matildas bäfvande tårstämning. När han tog sin hatt, följde hon honom ut på verandan. Det starka solljuset besvärade de rödgråtna ögonen, hon satte handen för och smålog. Pastorn stod nedanför på trappan med sin kraftiga profil och hela ståtliga gestalt öfvergjuten af sol, hans vackra ögon hvilade på henne, och han besvarade rodnande hennes leende. Ett ögonblicks förlägenhet uppstod. — Ja — farväl, sade pastorn, vände sig på amerikanskt sätt om, innan han sagt ut orden och utan att skaka hand och gick raskt, med högburet hufvud nedåt sandgången. Matilda dröjde med att gå in. Att åter möta hvardagslifvet, var så underligt; att höra dörrarna slå, kärrorna rassla fram, ångpiporna tuta och hvissla; att se grannarna springa brådskande och upptagna omkring på sina tomter, taga in tvätt, vattna balkongernas krukväxter, mata djuren. Hon hörde Ellida komma ut och slå ett ämbar vatten öfver baktrappan och i onådigt humör fara öfver den med en borste.
Valförrättare är i Stad Stads-rätten, men der sådan icke finnes, och i Köping, annan Domare, under hvilkens domvärjo 'Staden eller Köpingen närmast lyder. 9 § 14. Till sådant Riksdagsmannaval skall kallelse af vo.tförr ättar en utfärdas, och i vederbörande kyrkor uppläsas minst fjorton dagar förut. För Stad, sorn ensam väljer en eller flera Riksdagsmän., bestämmes valdagen af val förrättar en. Består valdistrictet af flera Städer, eller Städer och större Köpingar, varde för hela districtet valdagen bestämd af Stadsrätten i den Stad, hvilken Riksförsamlingen förordnat; skolande den Stads-rätt till districtets öfriga valförrättare uppgifva dagen så tidigt, att kungörelsen inom här ofvan stadgad tid kan vara uppläst i Kyrkorna. Hålles å den. dag, då kungörelsen uppläsas bör, icke Gudstjenst i den Kyrka, till hvilken Stad eller Köping hör, gånge, som i 26 säges. § 15. Riksdagsman för Stad eller Stads-valdistrict väljes genom slutna, enkla, omärkta sedlar, af hvilka hvarje valberättigad /einnar en, för hvarje hel, tiondedels eller hundradedels röst; och skola de sedlar, hvilka lemnäs för lika röstvärde, serskilt samlas och räknas. Hvar och en i Staden eller Köpingen boende valberättigad, som icke af styrkt laga förfall hindras, aflena te sjelf sina röster. Den, som laga förfall styrker eller utom Staden eller Köpingen bor, ege sådane röstsedlar, som ofvan beskrifne äro, insända, i försegladt omslag, för sedt med tyd! i g och af den röstande sjelf underskrifven, så lydande påskrift: ’’N. JY:s röster till Riksdagsmannaval! i JY. N. Stad (Köping) d. ” Tiondedels och hundradedels röster skola i serskilda omslag insändas. Rösternas sammanräkning skall genast, efter omröstningens slut, verkställas af val förrättaren. När hela val förrättningen slutad är, skall protokollet af valförrättaren och minst feni va/berättigade under skrif vas.
Jag har ej kunnat hos mig sjelf vederlägga denna anmärkning, ty den pension, som en tjensteman får vid 70 års ålder, är blott en fortsättning af hans lön, en rättighet, som Staten gifver honom att upphöra att arbeta i Statens tjenst, men genom denna rätt torde Den g Jui)ii f. id. iclce Staten hafva gifvit honom jernbref att icke behöfva betala sina skulder. Det är delta skäl, soln gifvit mig anledning tro, att det ej går an, att göra ett sådant stadgande. Jag tror, att då man gifvit en pension under elt vilkor, att den skall gå lill det eller det ändamålet, kunna creditorerne icke derpå hafva något anspråk, ty då böra de känna förhållandet förut. Denna grundsatts, som tyckes hafva varit tämmeJigen allmänt gällande hos Domare, synes äfven hafva legat till grund för dem, som uppgjort reglementet för CivilStatens pensions-inrättning. Det har för dem, som låna till tjenstemän, genom det allmänt promulgerade reglementet, kommit till kännedom, att en pension icke kan tagas i mät för deras skulder. Då blifver det ej eller någon slags anledning till ett motsatt förhållande. Jag skulle således tro, då äfven denna anmärkning förut blifvit i Utskottet framstäld och till den grad öfvervägad, att derom varit skiljaktighet inom Utskottet, och två ledamöter hyst särskilta meningar, att en återremiss i den delen vore onödig. Den enda anmärkning jag icke tror mig kunna vederlägga är den af Herr Crusenstolpe, som rörer redactionen af den §., hvaruti omtalas, att en person, som gör concours, skall afhålla sig från sin tjenst, intill dess dom öfver honom fallit. Jag tror, att den borde omredigeras på ett riktigare sätt, och att det bordt stå lagakraftvunneu a4<> Den 9 Junii f. m. elom. I afseende på den punkten vill jag ej bestrida återremiss. Herr Ribbing: Då LagUtskottets